Missä säästöpankkiaate syntyi?
Säästöpankki
Säästöpankkiaatteen ensi askeleet otettiin Saksassa. 1778 perustettiin Hampurin yleiseen vanhuusvakuusrahastoon säästöpankkitoiminnan kriteerit täyttävä jaosto, jonka tehtävä oli tarjota säästämismahdollisuus "työläisille kuten palvelijoille, ulkotyöntekijöille, ammattimiehille ja merimiehille". Jo tätä ennen oli Saksan Braunschweigissa perustettu "Herttuallinen lainauskassa" vuonna 1765. Turun Säästöpankki
Säästöpankkiaate oli syntynyt muutamaa vuosikymmentä aiemmin Britanniassa parantamaan teollisen vallankumouksen synnyttämän kaupunkien köyhän palkansaajaväestön asemaa. Säästöpankkien perustaminen teki rahan tallettamisen ja lainanoton ensi kertaa mahdolliseksi tavalliselle kansalle.
Säästöpankkien Keskus-Osake-Pankki
Säästöpankkien Keskus-Osake-Pankki (SKOP, myös Skop) oli suomalaisten säästöpankkien keskuspankki ja pörssiyhtiö, joka perustettiin vuonna 1908. SKOP oli keskeisessä osassa Suomen pankkikriisissä 1980- ja 1990-luvun vaihteessa. Se ajautui valtion omistukseen. SKOP oli vuosikausia selvitystilassa, kunnes se lopetettiin 2015. Säästöpankki
Säästöpankkien lukumäärä nousi aluksi hitaasti. Perustaminen kiihtyi 1870-luvulla, mutta seuraavalla vuosikymmenellä perustamisinto laimeni. Kiihkeimmillään perustaminen oli vuosina 1901–1905, jolloin perustettiin peräti 117 säästöpankkia, joista lähes kaikki sijaitsivat maaseudulla. Suomen Työväen Säästöpankki
Suomen Työväen Säästöpankin edeltäjä perustettiin Helsingissä. "Työväen Säästöpankki Helsingissä" aloitti toimintansa Helsingissä 16. tammikuuta 1909 kello 19.00. Pankin tausta oli työväenliikkeessä. Pankin perustamiseen vaikutti työväenliikkeen yhdistysten ja yritysten vaikeus saada lainaa porvarillisten piirien hallitsemista pankeista. Naisten Pankki
Naisten Pankki on suomalainen keksintö. Se sai alkunsa Liberiassa tammikuussa 2007 vierailleiden suomalaisten naisten ja Kirkon Ulkomaanavun yhteistyönä. 15 naisen ryhmä tutustui Liberiassa naisten asemaan ja sen seurauksena he päättivät perustaa Naisten Pankin. Perustajajäsenet olivat Anne Valsta, Anni Vepsäläinen, Antti Pentikäinen, Kirsi Saloranta, Leena Majander, Marianne Heikkilä, Marjatta Rasi, Merja Ylä-Anttila, Minna Varajärvi, Päivi Sihvola, Raija Kemiläinen, Saara Rastio, Satu Mehtälä, Tarja Kantola ja Tarja Virmala Suomalaisen asuntorahoituksen historia
Pankkien asuntolainat ja valtaosa muustakin lainanannosta tapahtui korkosääntelyn alla vielä peruskorkoisena, varainhankinnassa yhä suuremman osuuden siirtyessä vapaasti hinnoiteltuun markkinarahaan. Siitä seurasi kannattavuuden heikentyminen ja peruskorkolainojen kriisi. Hallinnollisin toimin peruskorko-ongelmaan ei löytynyt ratkaisua, vaikka Paavo Prepula säästöpankkimiehenä kovasti yritti. Itse asiassa pankit jäivät yhä pahenevaan peruskorkoloukkuun. Ainoaksi ulospääsytieksi muodostui peruskorkoisesta luotonannosta luopuminen, joka edellytti uusien viitekorkojen luomista. Luettelo Säästöpankeista
1990-luvun lama aiheutti Säästöpankkiryhmässä suuren mullistuksen. Enemmistö säästöpankeista yhdistyi Suomen Säästöpankkiin, joka vuoden kuluttua pilkottiin ja konttorit jaettiin muiden pankkien (KOP, SYP, PSP ja OP) kesken. Vain 40 säästöpankkia jäi toimimaan itsenäisinä pankkeina. Turun Suomalainen Säästöpankki
Hovioikeudenneuvos Valde von Hellensin sanotaan tuoneen pankkiajatuksen Kansallisseuraan, jossa sitä lähti kehittämään viisimiehinen toimikunta puheenjohtajanaan hovioikeudenneuvos J. V. Falck. Listakeräyksellä saatiin kokoon 15 900 markan peruspääoma, joka täytti säästöpankkiasetuksen määräykset. Raha
Kansainvälisen talouslaman jälkeen syntyi ajatus, että valtion tulisi ohjata talouden kehitystä ja taata kansalaisten toimeentulo huonompinakin aikoina, ja näin syntyivät suhdanne- ja työllisyyspolitiikan käsitteet. Tämän uuden talouspolitiikan teoreettisen pohjan loi John Maynard Keynes, ja sen tunnettuja sovelluksia olivat Yhdysvaltain New Deal -politiikka ja Ruotsin pyrkimys rakentaa "kansankoti". Länsimaisen yhteiskuntamallin kilpailijaksi nousi keskitetty suunnitelmatalous, joka oli käytössä Stalinin Neuvostoliitossa. Saksassakin siirryttiin vähitellen keskusjohtoiseen talousjärjestelmään, kun Hitler nousi valtaan. Säästöpankki
Saksan lisäksi myös Sveitsissä perustettiin säästöpankkeja jo 1700-luvun lopulla. Skotlannin Ruthwellissa perustettiin ensimmäinen varsinainen säästöpankki 1810 ja aate levisi pian koko Englantiin. Säästöpankkeja perustettiin pian muissakin maissa: Tanskassa 1810, Itävallassa 1817, Ranskassa 1818, Ruotsissa 1820, Norjassa 1822, Suomessa 1822 ja Venäjällä 1841. Säästöpankkiosakeyhtiö
Ulkomailla säästöpankkeja alettiin muuntaa osakeyhtiöiksi jo 1970-luvulla. Suomessa muunto ei vielä tuolloin ollut mahdollista. Säästöpankeilla oli kuitenkin mahdollisuus ottaa vastaan pääomaa niin sanotuista lisärahastoista. Mielenkiinto tähän oli olematonta, koska pääomapanos rahastoon ei tuonut vaikutusvaltaa toisin kuin osakeyhtiömuodossa. Vuonna 1989 kuitenkin Suomen Työväen Säästöpankki muutettiin erityisen lain nojalla STS-Pankki -nimiseksi liikepankiksi. Säästöpossu
Suomessa eri pankeilla on ollut erilaisia säästölippaita. Aluksi ne olivat pienen lippaan muotoisia, mutta sitten muuttuivat muovisiksi ja eläinhahmoisiksi. Osuuskassoilla oli teräksinen lieriömuotoinen säästölipas. 1960-luvulla säästölippaista tuli muovisia ja ne valmisti usein sama yritys, Heikki Tavelan omistama MK-Tuote, mistä seurasi että kaikkien pankkien säästölippaat saattoi avata pankeissa samalla peltisellä avaimella. Säästöpossu
Suomessa pystyi aiemmin viemään täyttyneen säästöpossun pankkiin tyhjennettäväksi, jossa se vietiin takahuoneeseen ja rahamäärä laskettiin rahanlaskukoneella ja talletettiin tilille. Myöhemmin varsinkin monet pienemmät pankit ovat luopuneet rahanlaskukoneistaan, joten säästöpossun sisältämää rahamäärää ei välttämättä saa enää heti tililleen. Säästöpankkien Keskus-Osake-Pankki
SKOP oli liikepankki, joka toimi puhtaana keskuspankkina aina 1960-luvulle asti. Säästöpankit tekivät sinne kassavarantotalletuksia, jotka SKOP siirsi Suomen Pankkiin. SKOP sai keskuspankkiluottoa, jota se jakoi edelleen säästöpankeille. SKOP:illa ei juuri ollut sananvaltaa säästöpankkiliikkeessä. Valtaa käytti Säästöpankkiliitto, joka oli SKOP:n kiistakumppani säästöpankkiliikkeen sisällä. Säästöpankkien Keskus-Osake-Pankki
SKOP jäi lopulta yksin. Valtaosa säästöpankeista liittyi vuonna 1992 Suomen Säästöpankkiin, joka joutui heti ongelmiin ja myytiin kilpailijoille 1993. SKOP tuotti vain tappiota. Sen omistajaksi Suomen Pankin sijaan 1992 tullut Valtion vakuusrahasto ei antanut lupaa ottaa uusia riskejä. SKOP joutui toimimaan ainoastaan perintäpankkina eikä se voinut saada uusia tuloja. Pankki toimi nyt veronmaksajien riskillä. Virheet luettiin vanhan johdon syyksi ja tappioista vastasi veronmaksaja. Osuuspankki (yhtiömuoto)
Osuuskassat edelsivät osuuspankkeja. Ensimmäiset osuuskassat aloittivat toimintansa 1903. Osuuskassojen tarkoitus oli myöntää lainoja maatalouden kehittämistä varten. Myöhemmin niiden toiminta laajeni muihinkin lainoihin ja talletuksiin. Turun Säästöpankki
Turun Säästöpankki – Åbo Sparbank oli Turussa toiminut Suomen ensimmäinen säästöpankki. Sen perusti Johan Julin 1822. Vuonna 1989 se yhdistyi muiden alueen kaksikielisten säästöpankkien kanssa Turun Alueen Säästöpankiksi, joka puolestaan 1992 liittyi Suomen Säästöpankkiin. Nykyisin säästöpankkitoimintaa Turun seudulla hoitaa Liedon Säästöpankki. Suomen Pankki
Suomen Pankki (lyhenne SP) on Suomen keskuspankki ja jäsenenä Euroopan keskuspankin valvomassa Euroopan keskuspankkijärjestelmässä (EKPJ). Suomen pankin pääkonttori sijaitsee Helsingin Kruununhaassa Snellmaninkadun, Rauhankadun, Kirkkokadun ja Unioninkadun rajaamalla tontilla. Vuonna 1883 valmistuneen pankkirakennuksen suunnitteli saksalainen arkkitehti Ludwig Bohnstedt. Suomen Pankin perusti vuonna 1811 keisari Aleksanteri I Porvoon valtiopäivien esityksestä Turkuun nimellä Waihetus-, Laina- ja Depositioni-Contori. Pankki siirrettiin Helsinkiin 1819. Suomen Pankki on maailman neljänneksi vanhin keskuspankki, joskin toimintansa alkuvaiheissa sillä ei juuri ollut keskuspankin toimenkuvaan kuuluvia tehtäviä. Keskuspankin piirteitä toivat vuoden 1840 raharealisaatio, Suomen markan ottaminen käyttöön 1860–1865 ja liikepankkien perustaminen 1800-luvun jälkipuoliskolla. Työväen säästöpankki
Työväen säästöpankkien perustaminen tuli ajankohtaiseksi 1900-luvun vaihteessa työväenliikkeen järjestäydyttyä ja radikalisoiduttua. Koettiin, ettei työväki voinut perustaa liikeyrityksiä kapitalistien rahoituksen varaan, koska nämä voisivat käyttää sitä aseenaan työväkeä vastaan. Poliittinen tilanne myös kärjistyi 1905 suurlakon jälkeen niin, etteivät työväenliikkeen järjestöt ja yritykset saaneet lainaa porvarillisten piirien hallinnassa olevista pankeista ainakaan samassa määrin kuin aikaisemmin. Kun säästöpankkien perustamisen syynä oli ollut säästämisen edistäminen, työväen säästöpankkien perustamisen lopullinen sysäys oli oman viiteryhmän lainansaantimahdollisuuksien parantaminen. Koska liikepankin perustamiseen vaadittu pääoma oli liian korkea, päädyttiin säästöpankkimuotoon, jossa pääomavaatimus oli vähäisempi. Postipankkitoiminta
Toisin kuin paikalliset säästöpankit, postisäästöpankki toimi alusta lähtien koko valtakunnan alueella, joten varoja saattoi tallettaa tai nostaa tilillä millä paikkakunnalla tahansa. Tämän vuoksi postisäästöpankin asiakkuus soveltui erityisesti sellaisille henkilöille, jotka joutuivat toistuvasti siirtymään paikkakunnalta toiselle. Alun perin postisäästöpankin erityisenä tehtävänä oli myös edistää säästäväisyyttä vähävaraisten sekä nuorison keskuudessa, ja tämän vuoksi se otti vastaan aivan pieniäkin talletuksia. Säästöpankki
Vaikka säästöpankit oli tarkoitettu työntekijäluokalle ja köyhille, osa sosialisteista suhtautui säästämiseen nihkeästi. Eräässä kansainvälisessä kokouksessa hyväksyttiin ponsi, jonka mukaan ”työmies, joka säästää, on petturi”. Myöhemmin kanta lieveni ja perustettiin myös sosialistien johtamia työväen säästöpankkeja. Postipankkitoiminta
Postipankkitoiminta tai alkujaan postisäästöpankkitoiminta on useissa maissa postilaitoksen yhteydessä harjoitettua pankkitoimintaa. Ensimmäinen postisäästöpankki, "Post Office Savings Bank", perustettiin Isoon-Britanniaan vuonna 1861, ja sen esikuvan mukaisesti vastaava pankki perustettiin myöhemmin moniin muihinkin maihin. Tällöin postitoimistot ja -konttorit toimivat samalla postisäästöpankin konttoreina, joissa otettiin vastaan talletuksia ja välitettiin maksuja. Perustulo
Sosiaalinen osinko ("social credit") sai laajaa kannatusta brittimajuri Clifford Douglasin ideoimana. Siinä esitet'ään, että kaikille kansalaisille kuuluu osuus kansallisesta varallisuudesta. Ajatuksena oli lisätä kansalaisten ostovoimaa jakamalla heille rahaa. Laman ja työttömyyden vaivaamalla 1930-luvulla ajatus kasvoi kansanliikkeeksi, joka osallistui vaaleihin monissa maissa. Eniten menestystä puolue sai Kanadassa. Ajatus perustulosta kysynnän lisääjänä hautautui kuitenkin keynesiläisten, valtion roolia korostaneiden ideoiden varjoon. Kustaa Paturi
Paturi osallistui talouselämään aktiivisesti. Hän oli perustamassa Suomen Yhdyspankkia ja myöhemmin vielä Janakkalan Säästöpankkia vuonna 1861. Kirjoitukset tulleista, vapaista markkinoista sekä ylenmääräisen lainanoton haitallisuudesta ilmestyivät usein valtakunnallisissa lehdissä. Sprengtportenin perustuslakiehdotus
Alkuperäinen perustuslakiehdotus sisälsi kirjaukset pankista, rahasta ja valtion raha-asioista koskevista säännäksistä. Lähteiden mukaan Sprengtportenin suunnitelmissa oli myös perustaa valtionpankki. Vaikka Sprengtportenin perustuslakiehdotus sisälsi huomattavasti vaikutteita Hollannista ja Yhdysvalloista, Suomen maakuntien itsehallinto on näihin verrattuna huomattavasti kapeampi. Valtiosäätyrakenne on kuitenkin ruotsalaista alkuperää. Sprengtportenin omaa rakennetta on asettaa kaksi lainsäädäntöelintä rinnan: kongressi ja säätyvaltiopäivät, joista ensimmäinen on vastuunalainen jälkimmäiselle. Samalla kongressi toimii sekä hallituksena että eduskuntana, joskin valtaa on edelleen delegoitu kongressin valitsemalle neuvostolle. Ranskasta ja valistusihanteista on selkeästi lainattu kirjaus vallan kuulumisesta kansalle. Sprengtportenin ajatus Suomen valtionpankista kuitenkin toteutui vuonna 1811, kun Suomen pankki perustettiin Suomen suuriruhtinaskuntaan. Työväen säästöpankki
Pankki perustettiin 1911. Se kuitenkin joutui suoritustilaan toimittuaan vain kolme vuotta. Tiistenjoen Osuuspankki
1990-luvulla osuuspankkien keskusjärjestö alkoi vaatia yhteisvastuuta, mikä tulkittiin tiisteläisten keskuudessa sanavallan menettämiseksi omasta toiminnasta. Taustalla vaikutti Lapuan säästöpankin tapahtumat. Lapuan säästöpankki yhdistettiin ensin Etelä-Pohjanmaan säästöpankkiin ja myöhemmin Suomen Säästöpankkiin (SSP) ja sen toiminta lopetettiin. Suomen Säästöpankki
Suomen Säästöpankki aloitti virallisesti toimintansa 21.9.1992. Vielä samana vuonna SSP muutettiin säästöpankkiosakeyhtiöksi. Yhtiön nimeksi rekisteröitiin "Suomen Säästöpankki - SSP Oy". Muutos tehtiin, jotta SSP voisi ottaa vastaan valtion tukea. Tuen ehtona oli osakeyhtiömuoto, jotta valtiovalta voisi vaikuttaa pankkiin. Peruspankki
Peruspankki perustettiin huolehtimaan työväen säästöpankkien kassavarantotalletuksista, jotka niiden täytyi säästöpankkilain mukaan tehdä johonkin liikepankkiin. Peruspankki lainasi talletetut varat edelleen ja hoiti maksuliikennettä työväen liikelaitosten ja niiden ulkomaisten kauppakumppanien välillä. Swedbank
Swedbankin juuret ovat 1800-luvun säästöpankkiliikkeessä, ja yhtiön historian voidaan katsoa alkaneen Göteborgiin vuonna 1820 perustetusta Ruotsin ensimmäisestä säästöpankista. Nykymuotoinen Swedbank-konserni syntyi vuonna 1997, kun "Föreningsbanken" ja "Sparbanken Sverige" yhdistyivät. Fuusion jälkeen pankki käytti nimeä "FöreningsSparbanken" vuoteen 2006, jolloin nimeksi vaihtui nykyinen Swedbank. Aiemmin pankki oli käyttänyt Swedbank-nimeä vain kansainvälisissä yhteyksissä. Vähimmäisvarantojärjestelmä
Suomen Pankin "Raha ja luotto rahapolitiikassa" -julkaisun mukaan ”raha on nykyisin pääosin aineetonta, vain numeroita pankkien tietokoneissa. Se onkin pohjimmiltaan pelkkää luottamusta siihen, että joku lopulta vastaa maksusitoumuksesta. Raha on velkarahaa, käytännössä keskuspankin (keskuspankkiraha) tai yhä hallitsevammin talletuspankkien (pankkiraha) likvidiä velkaa, jota voidaan käyttää maksuvälineenä”. ”Pankkiraha eli likvidi pankkitalletus syntyy nykyisin valtaosin pelkkänä tilikirjauksena luotettavan talletuspankin myöntäessä luottoa asiakkaalleen. Tässä ostovoimaa syntyy tyhjästä. Turun Säästöpankki
Elokuuhun 1822 mennessä Johan Julin oli saanut kerätyksi kaupungin varakkaalta väestönosalta 3 190 ruplaa, minkä hän katsoi riittävän säästöpankin peruspääomaksi. Ensimmäisissä säännöissä ilmaistiin pankin toiminta-ajatus:Säästöpankin tarkoitus on vastaanottamalla pienempiä rahasummia ja niistä korkoa maksamalla saattaa vähävaraisemmat henkilöt tilaisuuteen täydellä varmuudella ja ilman kustannuksia koron kasvulla lisäämään niitä rahoja, joita he voivat säästää kokoon, ja siten herättämään taipumusta säännöllisyyteen, säästäväisyyteen ja omaan vaurastumiseen. Turun Säästöpankki
Turun akatemian apteekkari Johan Julin nuorempi kirjoitti huhtikuussa 1822 Åbo Tidningar -lehdessä otsikolla "Ajatuksia köyhien auttamisesta". Hän oli huolestunut köyhien asemasta, josta saattoi hänen mukaansa tulla yhteiskunnalle taakka. Julin oli käynyt Englannissa tutustumassa köyhäinhoitoon ja uuteen säästöpankkiajatukseen, jonka hän näki yhtenä mahdollisena ”auttavana kätenä”. Tuolloin Turun suurin väestöryhmä, 40 prosenttia kaupungin 11 400 asukkaasta, muodostui piioista ja rengeistä. Pankki
Postisäästöpankki perustettiin säästöpankkien kilpailijaksi vuonna 1887. Säästöpankkiaate oli myös Postisäästöpankin perustamisen takana. Postisäästöpankki tarjosi lähes koko maan kattavan konttoriverkoston postitoimipaikoissa sekä paremmat aukioloajat. Postisäästöpankin nimeksi vaihdettiin "Postipankki" 1970. Postipankista kehittyi ensin "Leonia" 1998, sitten "Sampo Pankki" 2001, ja yhteistyö postin kanssa päättyi. Sampo Pankki myytiin Danske Bankille 2006. Säästöpankki
Kaikki Suomen säästöpankit kuuluivat vielä vuoden 2014 alussa samaan pankkiryhmään. Tammikuussa 2014 ilmoitettiin, että 25 säästöpankkia muodostavat uuden "Säästöpankkien yhteenliittymän" (Säästöpankkiryhmä). Osa säästöpankeista jäi kuitenkin yhteenliittymästä pois. Useat säästöpankit olivat jo yhdistyneet tai juuri yhdistymässä Oma Säästöpankin kanssa, joka jäi yhteenliittymän ulkopuolelle.
Tämän lisäksi kaksi säästöpankkia, "Saaristosäästöpankki" ja "Vöyrin Säästöpankki", yhdistyivät Aktia Pankkiin. Säästöpankki
Säästöpankeille vakiintui 1900-luvun alussa noin 10 % vakavaraisuus. Pankeilla oli omaa rahaa 10 penniä markan talletusta kohden. Ensimmäinen maailmansota ja sen jälkeinen inflaatio kuitenkin veivät säästöpankkien omat pääomat. 1930-luvun lamasta säästöpankit selvisivät vain Suomen Pankin avustuksella. Laman jälkeen säästäväisyys oli kunniassaan, ja 1930-luvun lopusta tulikin säästöpankkien kulta-aika, jolloin niiden markkinaosuus oli korkeimmillaan. Toinen maailmansota ja sen jälkeinen inflaatio veivät kuitenkin jälleen säästöpankkien pääomat. Päijät-Hämeen Säästöpankki
Päijät-Hämeen Säästöpankin syntyhistoria yltää vuoteen 1848. Aloite säästöpankin perustamiseksi tuli kapteeni Carl Dietlov Ammondtilta Pyhäniemen kartanon omistajalta. Hän pani alulle myös pohjarahaston keräämisen. Muita perustajia olivat ylimetsänhoitaja Carl Johan Collin, maisteri Robert von Fieandt ja kruununvouti C. Vilkman. G. A. Serlachius
Fennomaanit ideoivat myös suomenkielistä liikepankkia. Serlachius oli tässäkin hankkeessa mukana. Hän pohjusti sitä kirjoittamalla "Finland"-lehteen värikkäästi muun muassa Yhdyspankin ”päättömästä kuritussysteemistä”, joka huipentuu siihen, että konkurssin lähestyessä ”päätettiin lyhentää kärsimystä tuikkaamalla puukko kurkkuun”. Serlachiusta innosti hankkeessa myös hänen oma etunsa, sillä Yhdyspankki oli luokitellut Mäntän suurriskiksi ja tämä loukkasi herkästi kuohahtelevaa tehtailijaa. Säästöpankki
Säästöpankit muodostavat Suomen vanhimman pankkiryhmän. Suomen ensimmäinen säästöpankki, Turun Säästöpankki, avattiin 4. tammikuuta 1823. Seuraava säästöpankki, "Helsingfors Stads Sparbanks Inrättning", nykyisen Aktian edeltäjä, aloitti Helsingissä 1826. Säästöpankkeja perustettiin ensin kaupunkeihin, myöhemmin myös maaseudulle. 1842 perustettiin säästöpankit Porvooseen ja Jyväskylään, myöhemmin 1840-luvulla Ouluun, Viipuriin, Hämeenlinnaan, Vaasaan, Mikkeliin, Kuopioon ja Tenholaan. Tenholan säästöpankki oli ensimmäinen maaseutupankki; muut toimivat kaupungeissa. Pankki
Työväen säästöpankit olivat osa työväenliikkeen toimintaa ja ns. "punapääomaa". Työväen säästöpankkeja perustettiin 1900-luvun alussa. Ne olivat erityisesti työväestön ja sen järjestöjen rahalaitoksia. Myöhemmin toimihenkilöiden osuus asiakkaista kasvoi. Työväen säästöpankkien perustamisen taustalla oli työväenliikkeen radikalisoituminen ja se, että työväenliikkeen järjestöillä ja yrityksillä oli vaikeuksia saada lainaa olemassa olleista pankeista. Työväen säästöpankkien toiminta lakkasi pankkikriisissä 1992. Työväen säästöpankki
Työväen säästöpankkeja perustettiin 1900-luvun alussa eri puolille Suomea. Niiden kesken vallitsi läheinen yhteys heti alusta lähtien. Pankkien yhdistymisestä keskusteltiin vuosikymmenten ajan useaan otteeseen. Kun automaattinen tietojenkäsittely tarjosi mahdollisuuden toimintojen yhdistämiseen, yhtä lukuun ottamatta kaikki työväen säästöpankit liittyivät yhteen Suomen Työväen Säästöpankiksi 1971. Työväen säästöpankit lakkasivat toimintansa itsenäisinä pankkeina 1992 pankkikriisin aikaan. Pankki
Suomen talous ylikuumeni 1980-luvun lopussa. Varovaisimmat pankit alkoivat pyrkiä eroon huonoista lainoista, mutta SKOP ja monet säästöpankit jatkoivat riskinottoa. Neuvostoliiton kaupan pysähtyminen oli suurin syy siihen, että Suomen talous lamaantui vuonna 1991. Korkotaso nousi, kun Suomen luottoluokitus heikkeni. Pankit saivat yleisön vihan päällensä, kun korkojen nousun käsitettiin olevan pankkien syytä. Suomen Pankki otti syksyllä 1991 SKOP:n hallintaansa estääkseen sen konkurssin. Suomen Työväen Säästöpankki STS taas siirtyi kesällä 1992 KOP:n omistukseen. Suomen Säästöpankki ja SKOP jaettiin lokakuussa 1993 neljään osaan siten, että KOP, SYP, osuuspankit ja Postipankki saivat kukin yhden neljänneksen. Pankkien pelastamisessa oli myös otettava käyttöön roskapankit (Arsenal ja Siltapankki), joihin siirrettiin Suomen Säästöpankin ja STS:n ongelmaluotot. Säästöpankki
Valtaosa säästöpankeista hävisi. 40 säästöpankkia jäi Suomen Säästöpankin ulkopuolelle. 36 paikallissäästöpankkia, 3 aluesäästöpankkia (Etelä-Karjalan Säästöpankki, Länsi-Uudenmaan Säästöpankki ja Ylä-Savon Säästöpankki, nyk. Säästöpankki Optia) ja Aktia Säästöpankki säilyivät itsenäisinä lamasta. Myöhemmin vielä Aktia irtautui ryhmästä ja muuttui liikepankiksi. Säästöpankki
Säästöpankkiverkosto oli laajimmillaan vuonna 1939, jolloin pankkeja oli koko maassa 485. Säästöpankkeja oli erityisesti Länsi- ja Etelä-Suomessa, kun taas Itä- ja Pohjois-Suomessa oli paljon osuuskassoja. Vuoden 1939 jälkeen säästöpankkien määrä alkoi vähetä. Sodan jälkeen luovutetulle alueelle jääneitä säästöpankkeja lakkautettiin. Myöhemmin monet säästöpankit fuusioituivat toisiinsa siten, että syntyi aluesäästöpankkeja. Työväen säästöpankit sulautuivat, yhtä lukuun ottamatta, Suomen Työväen Säästöpankiksi 1971. Vuonna 1990 se erosi säästöpankeista ja muuttui STS-Pankki-nimiseksi liikepankiksi. Vielä 1989 säästöpankkeja oli 179, mutta 1991 fuusioiden jälkeen enää 86. Suomen 1990-luvun alun lama
Pankkien pelastamiseksi perustettiin huhtikuussa 1992 Valtion vakuusrahasto, joka jakoi pankeille lainamuotoista pankkitukea. Suurimmat saajat olivat SKOP ja Suomen Säästöpankki. Kaikki muutkin pankit saivat pankkitukea. Säästöpankkiryhmä koottiin suurimmaksi osaksi Suomen säästöpankkiin, joka jaettiin osuuspankkiryhmän, KOP:n, Postipankin ja Yhdyspankin kesken. KOP:n oli vuonna 1994 pakko yhdistyä Yhdyspankin kanssa Merita-pankiksi. Säästöpossu
Säästöpossun nimi ja muoto ovat syntyneet Keski-Englannissa. Sikäläisessä murteessa sana "pygg" tarkoittaa savilajia, josta valmistetaan kodin käyttöastioita. Lausuttuna sana "pygg" kuulostaa samalta kuin porsasta tarkoittava sana "pig". Ihmiset usein keräsivät rahaa saviruukkuihin. Säästöpankki
Suomeen perustettiin noina aikoina 7 suomalaista säästöpankkia ja 8 työväen säästöpankkia. Suomalaisten säästöpankkien perustamisen taustalla oli kielikysymys ja ajan politiikka. Katsottiin, että vanhat säästöpankit olivat ruotsinkielisten käsissä, minkä vuoksi suomenkieliset asiakkaat olivat huonossa asemassa etenkin lainojen saannissa. Perustamista edesauttoi myös se, että suomenkieliset olivat riitaantuneet keskenään poliittisista kysymyksistä. Pankkiautomaatti
Pankkiautomaatit olivat pankeille tapa säästää työvoimakustannuksissa. SYP arvioi 1978, että viisi pankkiautomaattia säästi 6,5 pankkivirkailijan kustannukset. Aikaa myöten automaateista tuli kuitenkin kustannusrasite, sillä niidenkin ylläpito ja huolto vaativat henkilötyötä. Liian tiheäksi kasvaneen automaattiverkoston karsimiseksi ja huollon keskittämiseksi pankit perustivat 1994 yhteisen yhtiön, joka hallinnoi käteisrahaa jakavia pankkiautomaatteja. Kustannusten karsimista joudutti Suomessa ollut pankkikriisi. Palkka pankkiin
Palkka pankkiin -järjestelmä otettiin Suomessa käyttöön 1950-luvulta alkaen. Järjestelmä yleistyi erityisesti 1960-luvulla. Kehityksen kärjessä olivat Kansallispankki ja Postisäästöpankki. Lopullisesti järjestelmä yleistyi ja muodostui pääsääntöiseksi palkanmaksumuodoksi 1968. Pakolliseksi se tuli vuonna 2013. Postipankkitoiminta
Alun perin Post OFfice Savings Bank otti vuodessa vastaan samalta asiakkaalta säästöjä enintään 30 puntaa, ja tilin saldo sai olla enintään 150 puntaa. Korkoa maksettiin vuodessa kutakin täyttä puntaa kohti 2,5 prosenttia. Myöhemmin rajoituksia muutettiin niin, että vuodessa voitiin tallettaa 500 puntaa eikä talletusten kokonaismäärälle ollut rajoituksia. Ensimmäisten viiden vuoden aikana avattiin yli 600 000 säästötiliä, joille talletettiin noin 8,2 miljoonaa puntaa. Vuonna 1927 tilejä oli jo 12 miljoonaa noin joka neljännellä maan asukkaalla, ja talletuksia oli yhteensä noin 283 miljoonaa puntaa. Warburg (suku)
Paul Warburg on kuuluisa Yhdysvaltain rahahallinnon, Yhdysvaltain keskuspankin eli Federal Reserve Systemin luojana 1913. Max Warburg oli Interessen-Gemeinschaft Farbenindustrie AG eli IG Farbenin johtokunnassa. Yritys oli saksalainen kemianteollisuuden jätti ja keskitysleireissä käytettävän Zyklon B-kaasun valmistajayhtiö. Hän myös toimi natsi-Saksan Valtakunnanpankissa eli Reichsbankissa. Lähes kaikki Warburg-suvun jäsenet muuttivat vuonna 1938 Saksasta Amerikkaan.Warburg-suvun mukaan ovat saaneet nimensä: Työväen säästöpankki
Työväen säästöpankki tarkoittaa Suomessa 1900-luvulla toimineita säästöpankkeja, joiden toiminnan taustalla olivat työväenliikkeen periaatteet ja tavoitteet. Emissioni (yritys)
Ensimmäisen maailmansodan aikana Venäjän ruplaan sovellettiin yliarvostettua pakkokurssia ja Venäjän sotatarviketeollisuuden suuren tavarakysynnän takia Suomeen virtasi runsaasti ruplia jotka Suomen Pankki joutui vaihtamaan markoiksi. Tämä rahavirta ja Suomessa länsikaupan tyrehtymisen takia vallinnut tavarapula johtivat inflaatioon ja keinotteluun sijoittajien etsiessä rahoilleen tuottavia sijoituskohteita ja tähän vaiheeseen ajoittui myös Emissioniosakeyhtiön perustaminen. Keinotteluraha kanavoitui erityisesti valuuttakauppaan ja Helsingin pörssin kautta osakkeisiin. Suomeen perustettiin vuosina 1916–1917 kuusi uutta liikepankkia ja osakemarkkinat lähtivät voimakkaaseen nousuun vuoden 1916 jälkipuoliskolta alkaen. Osakkeiden kurssit kääntyivät laskuun vasta vuoden 1919 jälkeen. People's Quantitative Easing
Englannin keskuspankin Mark Carnay vastusti Corbynin ideaa vuonna 2015. Carnay perusteli vastustustaan keskuspankin itsenäisyyden poisviennillä sekä sillä että keskuspankkirahoitus aiheuttaisi potentiaalisesti inflaatiota, joka osuisi pahiten köyhiin ja vanhoihin, mikäli keskuspankin tavoite on jokin muu kuin hintavakaus. Säästöpankki
Toisen maailmansodan jälkeen olot vakiintuivat ja säästöpankit onnistuivat kasvattamaan omia pääomiaan. Ne kuitenkin kilpailivat markkinaosuuksista kannattavuuden kustannuksella. Säästöpankkien vakavaraisuus pysyi heikkona. Vuonna 1970 lakiin tuli 2 prosentin vakavaraisuusvaatimus. Matalan vakavaraisuuden vastapainoksi laki pakotti säästöpankit kaihtamaan riskejä: luottoja sai antaa vain turvaavia vakuuksia vastaan eikä yhtä tahoa saanut luotottaa liikaa. Kilpailevat liikepankit saivat ottaa säästöpankkeja enemmän riskejä. Näitäkään vaatimattomia vakavaraisuusvaatimuksia ei otettu säästöpankeissa erityisen vakavasti. Kukaan ei voinut vakavissaan kuvitella, että pankki voisi joutua vaikeuksiin tai mennä kumoon. Säästöpankki
Säästöpankkiaate alkoi levitä ulkomailla 1820-luvun jälkeen nopeasti. Säästöpankkiliikkeen kehittyessä syntyi sellaisia säästöpankkimuotoja kuin posti-, tehdas-, koulu-, vanhuus-, nuoriso- ja pennisäästöpankkeja. Jotta pienimmätkin säästöt saataisiin talteen, otettiin käyttöön sellaiset menetelmät kuin säästömerkit, säästökortit, säästölippaat, säästöautomaatit, asiamiehet, haaraosastot ja keräilypaikat. Franco Modigliani
Säästämiskäyttäytymistä kuvaamaan Modigliani kehitti nk. elinkaarihypoteesin, jonka mukaan ihmiset pyrkivät saavuttamaan vakaan tulotason koko elämänsä aikana esimerkiksi säästämällä työvuosiensa aikana ja kuluttamalla säästönsä eläkeaikanaan. Suomen Säästöpankki
Perustamisen syy oli säästöpankkiryhmän kriisi. Ryhmän keskuspankki Säästöpankkien Keskus-Osake-Pankki oli otettu talousvaikeuksiensa vuoksi Suomen Pankin haltuun. Säästöpankit tarvitsivat selvitäkseen valtion tukea. Rahoitustarkastuksen johtaja Jorma Aranko ilmoitti, että valtion tukea saisi vain "Suomen Säästöpankin" tai Aktian kautta. Suomen Säästöpankin ulkopuolelle jäävät pankit jäisivät ilman valtion apua. Suomen pankkikriisi
Suomen Pankki yritti hillitä talouden ylikuumenemista vuonna 1989. Talous oli kasvanut liian nopeasti: vaihtotaseen alijäämä syventynyt, inflaatiotavoite karannut käsistä, osakkeiden hinnat kohonneet nelinkertaisiksi vuodesta 1985. Luotonanto oli kasvanut liikaa. Suomen Pankki vaati luotonannon kasvun rajoittamista 10 prosenttiin. Muut pankit noudattivat rajoitusta, mutta säästöpankit eivät totelleet. Päinvastoin, ne halusivat kasvaa. SKOP:n ja säästöpankkien mielettömät kasvutavoitteet paljastuivat Suomen Pankille sattumalta. Säästöpankkifederaation luotonanto kasvoi vuonna 1989 lopulta 24,5 %. Kasvu rahoitettiin velkaantumalla ulkomaille. Osuuskassa
Maanviljelijöiden tarpeita palvelevat "raiffeisenilaiset" osuuskassat perustuivat saksalaisen nimismiehen Friedrich Wilhelm Raiffaisenin (1818–1888) ajatuksiin. Saksan maaseudulla väestö oli 1800-luvulla köyhää eikä pankkeja ollut. Pienviljelijät kääntyivät lainatarpeissaan yksityisten rahanlainaajien puoleen, mikä johti koronkiskontaan ja velkakierteeseen, jossa viljelijät saattoivat menettää koko omaisuutensa. Ratkaisuksi Raiffeisen näki viljelijöiden oma-apuun ja keskinäiseen riskien tasaamiseen perustuvan osuuskassamallin. Ensimmäinen osuuskassa perustettiin Saksan Anhauseniin 1864. Raiffeisenin osuuskassajärjestelmälle tyypillisiä piirteitä olivat:
Raiffeisinin perustaman osuuskassan tarkoitus ei ollut ”saavuttaa huomattavia liiketaloudellisia voittoja, vaan tukea taloudellisesti heikkoja ja edistää jäsentensä henkistä ja siveellistä hyvinvointia”. Säästöpankki
Yhtiömuodoltaan suomalaiset säästöpankit ovat säästöpankkimuotoisia tai säästöpankkiosakeyhtiöitä. Vähimmäisvarantojärjestelmä
Ajan myötä kultasepät huomasivat, että missään vaiheessa kaikki tallettajat eivät tule samanaikaisesti lunastamaan talletuksiaan. Talletuskuittien käydessä maksuvälineenä kultasepät pystyivät myöntämään korkoa tuottavia lainoja kirjoittamalla talletuskuitteja tallettamatonta kultaa vastaan. Näin kultasepistä tuli ensimmäisiä pankkiireita ja vähimmäisvarantojärjestelmä syntyi. Ensimmäisen tällaisen kokeilun teki hollantilainen Johan Palmstruch Ruotsissa 1600-luvulla. Postipankki
Postisäästöpankki tavoitteli lasten, koululaisten, opiskelijoiden ja työväestön pieniä säästöjä. 1880-luvun lopussa sillä oli jo 253 toimipistettä postitoimipaikoissa. Tallettajien määrä kasvoi nopeasti. Vuonna 1889 tallettajia oli jo yli 20 000. Vertailun vuoksi kaikissa säästöpankeissa oli tuolloin yhteensä 65 000 säästötiliä. Nooa Säästöpankki
Nooa Säästöpankki Oy on toukokuussa 2003 toimintansa aloittanut suomalainen Säästöpankkiryhmään kuuluva säästöpankkiosakeyhtiö. Se toimii Suomen pääkaupunkiseudulla: pankilla on yhteensä kuusi konttoria, jotka sijaitsevat Helsingissä, Espoossa, Vantaalla ja Järvenpäässä. Nooa Säästöpankki tarjoaa kattavat pankkipalvelut henkilöasiakkaille sekä yrittäjille, ammatinharjoittajille ja pk-yrityksille. Säästöpankki
Rakennemuutoksen taustalla oli pankkien uudistunut EU-sääntely. Tämän pelättiin aiheuttavan aiemmin löyhemmin verkottuneina toimineille säästöpankeille lisäkustannuksia. Osuuspankki Yhteistuki
Yhteistuki perustettiin osuuskassana siitä huolimatta, että osuuskassaliike tunnettiin leimallisesti maalaisliittolaisena. Tämä aiheutti kilpailevassa leirissä kritiikkiä siitä, että ammattiliittojen varat olisivat päässeet maalaisliiton valvontaan. Yhteistuki muutettiin osuuspankiksi vuonna 1970, kun laki muuttui. Säästöpankkiryhmä
Suomessa toimi vielä vuoden 2014 alussa 29 itsenäistä säästöpankkia, jotka muodostivat yhden pankkiryhmän. Ryhmä oli kuitenkin hajoamassa. 25 säästöpankkia muodostivat uuden yhteenliittymän, Säästöpankkiryhmän. Oma Säästöpankki ja siihen yhdistyvät säästöpankit jäivät yhteenliittymän ulkopuolelle. Kaksi säästöpankkia yhdistyi Aktia Pankkiiin. Työväen säästöpankki
"Työväen Säästöpankki Turussa" perustettiin 1914. Pankin nimeksi tuli "Turun Työväen Säästöpankki" (TTSP) vuonna 1946. Kun työväen säästöpankit yhdistyivät 1971 "Suomen Työväen Säästöpankiksi" (STS), jättäytyi TTSP ainoana sen ulkopuolelle. Aivovuoto
Aivovuoto tarkoittaa työikäisten koulutettujen ihmisten muuttamista maasta toiseen, jolloin alkuperämaa häviää osaavan työvoiman suhteen. Alkuperämaa hyötyy kouluttamistaan henkilöistä siten, että osa koulutetuista siirtolaisista lähettää rahaa kotimaahansa vähentäen siten köyhyyttä. Siirtolaisten kotimaahansa lähettämä vuotuinen rahamäärä on Maailmanpankin mukaan moninkertainen viralliseen kehitysapuun verrattuna. Ilmaisu aivovuoto ("brain drain") keksittiin Englannissa 1950-luvulla, kun koulutetut ihmiset muuttivat Yhdysvaltoihin ja Kanadaan. Työväen säästöpankki
"Kuusankosken Kunnan Säästöpankki" perustettiin 1932. Nimeksi muutettiin "Kuusankosken Säästöpankki" 1942. Vaikka kyseessä ei ollutkaan työväen säästöpankki, "Suomen Työväen Säästöpankki" ehdotti sille fuusiota, sillä ""teollisuustyöväen intressit olivat selvästi Kuusankosken Säästöpankissa edustettuina"". Fuusio toteutui vuoden 1976 alusta. Säästöpankki
Säästöpankki on Suomessa ja useissa muissa maissa esiintyvä pankkimuoto. Oma Säästöpankki
Vuonna 2014 Oma Säästöpankkiin yhdistyi useita pankkeja: Hämeenlinnan seudulla toiminut "Kantasäästöpankki", Suodenniemen Säästöpankki ja Etelä-Karjalan Säästöpankki. Kantasäästöpankki oli vuonna 2008 syntynyt Hauhon Säästöpankin ja 2009 siihen yhdistyneen Rengon Säästöpankin muodostama pankki. Kun yhdistyminen Etelä-Karjalan Säästöpankin kanssa oli valmis, pankki ilmoitti olevansa Suomen suurin säästöpankki. Säästöpankkiosakeyhtiö
Säästöpankin muuttaminen säästöpankkiosakeyhtiöksi tuli mahdolliseksi 1992. Ensimmäinen säästöpankkiosakeyhtiö oli Suomen Säästöpankki. Pankki oli tuolloin vakavissa vaikeuksissa ja se muutettiin lain tultua voimaan välittömästi säästöpankkiosakeyhtiöksi, jotta se voisi ottaa vastaan valtion tukea. Tuen ehtona oli osakeyhtiömuoto, jotta valtiovalta voisi vaikuttaa pankkiin. Seuraava säästöpankkiosakeyhtiö oli Aktia, joka muuttui osakeyhtiömuotoon keväällä 1993. Aktia on myöhemmin muuttunut liikepankiksi. Suomen Säästöpankki
Suomen Säästöpankki perustettiin vuonna 1992 nimellä "Suomen Säästöpankki - SSP". Siihen liittyi 41 säästöpankkia. Pankista tuli markkatalletusten määrällä mitaten Suomen suurin pankki. Luettelo Suomen varhaisista Säästöpankeista
Tämä luettelo kattaa Suomessa vuosina 1822–1922 perustetut säästöpankit. Pankit on lueteltu ikäjärjestyksessä toiminnan alkamispäivän mukaan. Pankki on saatettu perustaa jo hiukan ennen toiminnan aloittamista. Säästöpankki
Suomessa toimii nykyisin 23 säästöpankkia. Aiemmin kaikki säästöpankit kuuluivat Säästöpankkiryhmään, mutta ryhmästä ovat eronneet vuonna 2003 Aktia ja vuonna 2014 Oma Säästöpankki. Sijoitusrahasto
Ensimmäinen sijoitusrahasto perustettiin vuonna 1924 Yhdysvaltoihin. Ruotsiin saatiin sijoitusrahastolaki vuonna 1974. Kymmenen vuotta myöhemmin rahastoista tuli Ruotsissa suosittuja. Turun Säästöpankki
Vuonna 1931 syntyi Suomen Pankin aloitteesta Suomen ensimmäinen korkosopimus. Pienet paikallispankit saivat maksaa puolta prosenttia suurempaa korkoa kuin liikepankit, mutta Turun Säästöpankin kaltaiset suuret säästöpankit vain neljännesprosentin suurempaa korkoa. Kapitalismi
”Kapitalismi”-sanan keksi William Makepeace Thackeray 1800-luvun puolivälin tienoilla. Nykyaikaisen kapitalismin instituutiot, kuten pankit, vakuutusyhtiöt, pörssit ja kauppaliitot, syntyivät kuitenkin jo sydänkeskiaikana vuosina 1000–1300 lähinnä Pohjois-Italiassa. Kapitalismi on saattanut syntyä ilmiönä noin 200 vuotta vuoden 1347 Mustan surman jälkeen. Tarkka ajoitus on kuitenkin heikolla pohjalla, koska se mitä kapitalismiin tarkalleen ottaen kuuluu on hankala määritellä. Rahaa ja rahoituslaitoksia on ollut olemassa muinaisessa Foinikiassa, Intiassa ja Kiinassa jo vuosisatoja, mutta modernin kapitalismin synty Länsi-Euroopassa on kuitenkin kiistatonta. Itävaltalaisen koulukunnan suhdannevaihteluteoria
Teorian mukaan pankit luovat virheinvestoinnin boomi-romahdus suhdannevaihtelun liiallisella ja kestämättömällä luotonlaajennuksella liiketoiminnoille ja yksittäisille lainanottajille. Tämän luotonluonti saa sen näyttämään ikään kuin investointia varten valmiiden "talletettujen varojen" tarjonta olisi lisääntynyt, vaikutuksen ollessa sama: investointitarkoituksia varten olevien varojen tarjonta lisääntyy ja korkoaste laskee. Pankki-inflaatio johtaa lainanottajia, lyhyesti sanottuna, harhaan uskomaan, että säästettyjen varojen (investoitavaksi valmiiden "lykättyjen" varojen allas) tarjonta on suurempi kuin todella on. Kun "säästettyjen varojen" allas kasvaa, yrittäjät investoivat "pidempään tuotantoprosessiin" eli pääomarakennetta pidennetään, erityisesti "korkeammille tasoille", kauimpana kuluttajasta. Lainanottajat ottavat heidän vastahankitut varat ja korottavat pääoman ja muiden tuottajien hyödykkeiden hintoja, mikä teoriassa stimuloi investoinnin siirtymistä kulutushyödykkeiden toimialoilta pääomahyödykkeiden toimialoille. Itävaltalaiset väittävät lisäksi, että tällainen muutos on kestämätön, ja täytyy kääntyä aikanaan. Huolimatta valtavirran todistelöydöistä päinvastaisesta, teorian kannattajat päättelevät, että mitä pidempään kestämätön siirtymä pääomahyödykkeiden teollisuudenaloille jatkuu, sitä väkivaltaisempi ja häiritsevä on välttämätön uudelleen sopeutumisen prosessi. Ollessaan samaa mieltä ekonomisti Tyler Cowenin kanssa, Bryan Caplan on todennut, että hän kiistää myös sen, "että keinotekoisesti stimuloiduilla investoinneilla olisi mitään taipumusta tulla virheinvestoinneiksi." Säästöpankki (yhtiömuoto)
Säästöpankissa ylin valta kuuluu tallettajia edustavalle isännistölle. Käytännössä kuitenkin isäntien valinnassa on tallettajien osuus rajattu melko pieneksi; isäntien valitseman hallituksen juridinen asema sen sijaan on perinteisesti ollut varsin vahva. Säästöpankille oli varsinkin aiemmin tyypillistä yleishyödyllisyys, sillä voitonjako ei ollut sallittua. Se tuli kuitenkin mahdolliseksi kantarahastosijoitusten haltijoille vuonna 1991. Osuuspankki Yhteistuki
Yhteistuen perustamiseen johti sosiaalidemokraattien hajaantuminen. Hajaantuminen ”leskisläisiin” ja ”skogilaisiin" oli alkanut 1956 yleislakosta. Leskisläisten hallintaan oli jäänyt Helsingin Työväen Säästöpankki, joka toimi ay-liitto SAJ:n päärahoittajana. Skogilaisten johtama kilpaileva ay-liitto SAK perusti oman rahalaitoksen, Yhteistuen. Turun Säästöpankki
Säästämiseen kannustava säästöpankki-ideologia oli kokenut kolhuja sodan aiheuttaman inflaation seurauksena. Talletusintoa piristi hieman talletusten täydellinen verottomuus vuonna 1951 ja niin sanotut indeksitilit, jotka olivat käytössä 1950-luvun puolivälistä vuoteen 1968. Postipankkitoiminta
Ensimmäinen postisäästöpankki oli Isoon-Britanniaan vuonna 1861 perustettu "Post Office Savings Bank". Aloitteen sen perustamisesta teki pankkiiri W. Sikes, ja yhtenä aiheena sen perustamiseen olivat yksityisissä säästöpankeissa ilmenneet epäkohdat ja kavallukset. Hankkeen toteuttivat Britannian postilaitoksen uudistaja Rowland Hill sekä silloinen valtio­varain­ministeri William Ewart Gladstone, joka piti sitä samalla edullisena keinona hankkia valtiolle lainoja. Siihen saakka pankkeja oli ollut lähinnä vain suurissa kaupungeissa, ja ne palvelivat lähinnä varakkaita asiakkaita. Maalaisilla ja vähävaraisilla ei ollut muuta mahdollisuutta kuin säilyttää mahdollisia säästöjään kotonaan. Työväen säästöpankki
"Työväen Säästöpankki Helsingissä" perustettiin vuonna 1909. Pankki muutti nimekseen "Helsingin Työväen Säästöpankki" (HTS) vuonna 1919. HTS muuttui Suomen Työväen Säästöpankiksi 1971 työväen säästöpankkien fuusiossa. Säästöpankki
Säästöpankit toimivat pitkään hajanaisena kokonaisuutena, jota kutsuttiin "säästöpankkiliikkeeksi" tai "säästöpankkilaitokseksi". Yhteistoimintaa oli vain vähän; käytännössä sitä harjoitettiin vain Säästöpankkiliitossa. Lisäksi ryhmällä oli yhteinen keskuspankki, SKOP. Säästöpankkien ryhmästä alettiin puhua ensi kerran vuonna 1976. Säästöpankkiliike järjestäytyi Säästöpankkiryhmäksi vuonna 1981, jolloin säästöpankit saivat yhteisen johtoryhmän. Ryhmän muodostivat SKOP, Säästöpankkiliitto ja yksittäiset säästöpankit. Käytännössä ryhmä ei kuitenkaan ollut yhtenäinen. Kansainvälinen järjestelypankki
Kansainvälisen organisaation perustaminen Saksan sotakorvauksien maksua järjestelemään kuului osana kunnianhimoiseen Youngin suunnitelmaan (1929), joka seurasi Dawesin suunnitelmaa (1924). Pankki perustettiin puolueettomaan Sveitsiin, ja sen sijoittamisessa Baseliin aivan sekä Saksan että sen sodassa aiheuttamista tuhoista eniten kärsineen Ranskan rajalle oli tiettyä symboliikkaa. Laman aikana vuodesta 1931 alkaen Saksan maksuja alettiin kuitenkin antaa anteeksi, ja lopulta Saksa ei koskaan maksanut sotakorvauksiaan, vaan päinvastoin aloitti uuden sodan. Työväen säästöpankki
Suomen Työväen Säästöpankki syntyi 1971, kun Helsingin, Hämeen, Kymenlaakson, Lappeenrannan ja Oulun Työväen Säästöpankit yhdistyivät. Fuusion ulkopuolelle jäi ainoana työväen säästöpankkina "Turun Työväen Säästöpankki". Pankin muutettiin liikepankiksi ja sen nimeksi tuli "STS-Pankki Oy" vuonna 1989. Pankkikriisissä STS joutui KOP:n omistukseen. Pankin itsenäinen toiminta loppui 1992. Helsingin Kansanpankki
Kansanpankki perustettiin tyydyttämään ”vähempien teollisuudenharjoittajain ja työmiesten krediitin eli luoton ja teoslainan tarvetta”. Järjestysmuodoltaan se oli lähellä säästöpankkeja. Se keräsi talletuksia suoraan työpaikoilla olevien asioimistojen kautta. Kansanpankki harjoitti myös liikepankkeihin rinnastettavaa lainaustoimintaa. Osakkeiden äänivaltaa oli rajoitettu pienomistajien hyväksi siten, että kun yhdellä osakkeella sai yhden äänen, sadalla sai kuusi ja viidelläsadalla vain 14 ääntä. Lompakko
Lompakko keksittiin jo 1600 -luvulla heti paperirahan keksimisen jälkeen. Seuraava mullistus lompakoissa tapahtui 1950-luvulla kun luottokortit otettiin käyttöön. Mikroluotto
Suomen osuuspankkeja ja säästöpankkeja 1900-luvun alussa vastaavia rahoituslaitoksia pidetään maailmalla mikrorahoituslaitoksina. Pankki
Talousteoriassa on eri aikoina esitetty erilaista teoreettista analyysia pankkitoiminnasta. Vielä 1970-luvulla suuri osa tästä teoriasta käsitteli luottojen ja talletusten hinnoittelua (ns. Klein-Monti -kehikko). Uudemmassa pankkiteoriassa keskeinen kysymys on, mitä etuja pankeilla on muihin järjestelyihin, joilla säästäjien varoja voidaan kanavoida investointeihin. Keskeisenä käsitteenä uudemmassa pankkiteoriassa on delegoitu monitorointi: tallettajat eivät pystyisi arvioimaan investointeja suunnittelevan yrityksen luotettavuutta luotonottajana, mutta talletuksia keräävä luottolaitos voi tehdä sen heidän puolestaan. Säästöpankkiryhmä
Yhtiömuodoltaan ryhmän säästöpankit ovat säästöpankkeja tai säästöpankkiosakeyhtiöitä. Säästöpankkimuotoisilla pankeilla ei ole varsinaisia omistajia. Niissä ylintä valtaa käyttää isännistö. Osakeyhtiömuotoisten säästöpankkien omistajia ovat "säästöpankkisäätiöt", joissa ylintä valtaa käyttää "valtuusto". Omistukseltaan poikkeuksellinen on Nooa Säästöpankki, joka on muiden säästöpankkien yhdessä omistama säästöpankkiosakeyhtiö. S-Pankki
S-Pankki Oy on S-ryhmän ja LähiTapiolan omistama suomalainen kauppapankki, jonka Suomen Osuuskauppojen Keskuskunta (SOK) perusti vuonna 2006 korvaamaan Osuuskauppojen säästökassat. S-Pankin ovet avautuivat asiakkaille lokakuussa 2007. S-Pankki tarjoaa asiakkailleen palveluita päivittäisten raha-asioiden hoitamiseen, säästämiseen, sijoittamiseen ja hankintojen rahoittamiseen. S-Pankin toimitusjohtajana on toiminut 22.6.2006 alkaen Pekka Ylihurula. S-Pankki on Suomen ensimmäinen ja ainoa kauppapankki. Muualla kauppapankkeja on muun muassa Ruotsissa ICA-ketjulla ja Britanniassa Tescolla. Suomalaisen asuntorahoituksen historia
Patoutunut asumisolojen parantamisen tarve ja parantuneet rahoitusmahdollisuudet muun muassa aravan kautta loivat aivan uuden ilmiön, asuntosäästämisen. Ihmiset suorastaan jonottivat pankkeihin voidakseen avata itselleen asuntosäästötilin ja päästä sitä kautta joskus aikanaan, vuosien säästämisen jälkeen, kiinni omaan asuntoon. Samaan aikaan kehitetty palkka pankkiin -järjestelmä ja asuntosäästötilien kasvavat varat loivat pankeille mahdollisuuksia asuntolainojen myöntämiselle. Palkansaajarahastot
Palkansaajarahastot olivat Ruotsin sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen vuosina 1983–1991 ajama järjestelmä, jossa osa yritysten voitoista olisi rahastoitu ammattiyhdistysliikkeen ylläpitämiin rahastoihin ja varoilla ostettaisiin asianomaisen yrityksen osakkeita. Palkansaajarahastoja ehdotti alun perin Ruotsin keskusammattijärjestö LO tavoitteena lisätä palkansaajien vaikutusvaltaa työnantajayrityksissään. Ruotsin yrittäjät ja muut rahastoja vastustaneet näkivät ne puolestaa suurena ja vaarallisena askeleena kohti sosialismia. Työväen säästöpankki
Suomen ensimmäinen nimensä perusteella "työväen" säästöpankki perustettiin 1899 "Loimaan työväenyhdistyksen" esityksestä. Pankkia kuitenkin hallitsivat lähinnä talolliset ja virkamiehet. Nämä vierastivat radikalisoitunutta työväenliikettä niin paljon, että pankin nimeksi muutettiin "Loimaan Säästöpankki" vuonna 1907. OP Yrityspankki
"Osuuskassojen Keskuslainarahasto Osakeyhtiön" perustaminen liittyy maaseudun osuuskassojen perustamiseen Suomessa. Jotta osuuskassoja voitaisiin perustaa, tarvittiin niille keskusyksikkö avustamaan kassojen perustamisessa ja välittämään niille valtiolta saatavaa luottoa. Perustaminen alkoi 1900, kun Pellervo-Seuran johtokunta asetti komitean keskuslainarahaston perustamiseksi. Yhtiöstä yritettiin ensin saada "keskuspankki", mutta kun se ei ollut mahdollista, päädyttiin nimeen "keskuslainarahasto". Perustava yhtiökokous pidettiin 14.5.1902. Perustajaosakkaat kuuluivat lähinnä yhteiskunnan keski- ja yläkerroksiin. Suurin osakkeenomistaja oli mainittu Pellervo-Seura. Suomen Työväen Säästöpankki
Sijoittaminen sai suosiota 1980-luvun lopulla. STS:n vastaus oli STS-Invest-sijoitusyhtiön perustaminen 1987. STS-Investiä mainostettiin piensijoittajille ja aloitteleville osakesäästäjille. STS-Invest listautui pörssiin ensimmäisenä työväenliikkeen yrityksenä joulukuussa 1987. Pankki perusti myös sijoitusrahaston nimellä "STS-Sijoittaja". Rahasto aloitti toimintansa alkuvuonna 1988. Samana vuonna STS avasi Hakaniemen pääkonttoriinsa ”pikapörssin”, jossa asiakas voi ostaa ja myydä pörssiosakkeita käteisellä. Pikapörssin asiakkaissa painottuivat nuoret miehet. Aktia Pankki
Vuonna 1991 sulautuivat Bromarvin, Hangon, Inkoon, Karjaa-Pohjan, Sipoon, Siuntion ja Tenholan säästöpankit Helsingin Säästöpankkiin. Pankin nimeksi tuli "Säästöpankki Aktia". Vuotta myöhemmin säästöpankkiin sulautuivat vielä Porvoon ja Vaasan säästöpankit. Vuonna 1993 Aktiasta tuli Suomen toinen säästöpankkiosakeyhtiö. Pankin nimi muutettiin muotoon "Aktia Säästöpankki Oy" vuonna 1994. Säästöpossu
Suomen Yhdyspankissa ja Pohjoismaiden Yhdyspankissa säästölipas oli maapallon muotoinen. Myöhemmin Suomen Yhdyspankki kehitti lapsia ja nuoria vasten Postipankin Kultapossukerhoa vastaavan Maapallokerhon, joka julkaisi omaa lehteäkin.