Kuka on kehittänyt Occamin partaveitsen?
Occamin partaveitsi
Occamin partaveitsi on saanut nimensä englantilaisen fransiskaaniveli ja filosofi Vilhelm Occamilaisen mukaan. Nimitys ”partaveitsi” viittaa ajatukseen siitä, että periaate leikkaa teoriasta pois ylimääräiset oletukset tai teorian olettamasta ontologiasta pois ylimääräiset entiteetit. Periaate kuvasi alun perin Vilhelmin nominalistisen ajattelun taipumusta minimalismiin. Nykyisin se ymmärretään usein nyrkkisääntönä, joka suosii taloudellisuutta ja yksinkertaisuutta erityisesti tieteellisissä teorioissa.
UMPC
UMPC (eng. "ultra-mobile PC", lyhennettynä "UMPC"), myös koodinimellä "Origami" , on Intelin ja Microsoftin spesifikaatio pienelle kannettavalle tablet-PC:lle. Origami-standardin mukaisissa UMPC-koneissa on käyttöjärjestelmänä Windows XP Tablet PC Edition, Windows Vista tai räätälöity Linux-jakelu ja Intelin Pentium tai VIA:n suoritin, joita ajetaan maksimissaan yhden gigahertsin taajuudella. Vartijat
Edward Blake/Koomikko löydetään kuolleena heti tarinan alussa, ja hänen murhansa käynnistää juonen. Koomikko esiintyy tarinan takaumissa, ja hänen luonteensa paljastuu osittain. Koomikon hahmo perustuu Charlton Comicsin "Peacemaker"-nimiseen hahmoon, mutta häneen on lisätty myös piirteitä Marvel-kustantamon Nick Furysta. Moore ja Gibbons näkivät Koomikon "Gordon Liddyn kaltaisena hahmona, vain paljon isompana". Liddy työskenteli Valkoisessa talossa Nixonin presidenttikaudella ja suunnitteli murron demokraattisen puolueen päämajaan, mikä lopulta johti Watergate-skandaaliin ja Nixonin eroon. Koomikko on ollut Tohtori Manhattanin lisäksi ainoa naamiosankari, jota valtio on tukenut vuoden 1977 Keene-asetuksen jälkeen. Hän yritti raiskata ensimmäisen Silkkiaaveen 1940-luvulla.
Jon Osterman/Tohtori Manhattan on hallituksen rahoittama supervoimakas olento, joka syntyi vuonna 1959, kun tiedemies Jon Osterman jäi kiinni sähkömagneettisia kenttiä purkavaan laitteeseen. Tohtori Manhattan perustuu Charlton Comicsin "Kapteeni Atomi" -hahmoon. Toisin kuin muut sankarit, Manhattan näkee maailman kvantteina ja atomeina, eikä hän ymmärrä aikaa lineaarisena vaan elää jokaisessa hetkessä yhtaikaa. Tämä vaikuttaa hahmon ihmissuhteisiin. Kun Moore loi Manhattanin, hän ei halunnut kuitenkaan tehdä hahmostaan täysin tunteetonta. Siksi Manhattan yrittää säilyttää ihmismäiset tapansa, mutta vähitellen ne kuitenkin häviävät. Wilhelm Maybach
Vuonna 1876 Nikolaus Otto patentoi suunnittelemansa Otto-kiertoprosessin. Otton patentti koski nelitahtimoottoria, joka toimii polttoaineen räjähdysten voimalla. Polttoaineseoksen syttyminen saadaan aikaan ulkopuolisen sytytyslaitteen avulla. Nimi tulee neljästä moottorin toimintavaiheesta, jotka toistuvat uudestaan ja uudestaan moottorin käydessä. Toimintavaiheet ovat: imutahti, puristustahti, työtahti ja poistotahti. Myöhemmin Otton kyseistä moottorin rakennetta koskeva patentti hylättiin. Samana vuonna Maybach kävi Yhdysvalloissa, Philadelphian maailmannäyttelyssä, esittelemässä Deutzin moottoreita. Occamin partaveitsi
Occamin partaveitsestä on pyritty kehittämään formaaleja esityksiä todennäköisyysteoriaan perustuen, jotta sitä voitaisiin soveltaa tilastollisessa päättelyssä. Tutkijat ovat esittäneet esimerkiksi yhteyttä Occamin partaveitsen ja Kolmogorov-kompleksisuuden välillä. Pringles
Patentin mukaan Pringles-lastut kehitti Ohion Montgomerystä kotoisin ollut Alexander Liepa. Paistomenetelmän kehitti tieteiskirjailijanakin tunnettu Gene Wolfe ja taikinanvalmistusmenetelmän Len Hooper. Robert R. Wilson
Robert Rathbun Wilson (4. maaliskuuta 1914 – 16. tammikuuta 2000) oli yhdysvaltalainen fyysikko, kuvanveistäjä ja arkkitehti. Hän oli yksi Manhattan-projektin keskeisistä tutkijoista, joka kehitti ydinpommia yhdessä Enrico Fermin kanssa. Hän oli tunnettu hiukkasfysiikan tutkija ja johti vuosina 1967–1978 Fermilabiksi kututtua laboratoriota, johon rakennettin maailman tehokkain hiukkaskiihdytin. Karl Ferdinand Braun
Braun tutki aluksi pingotettujen lankojen värähtelyjä ja termodynamiikkaa. Hänen tunnetuimmat työnsä liittyvät kuitenkin sähköön. Hän tutki Ohmin lain poikkeuksia ja kehitti Braunin sähkömittarin ja katodisädenäyttöön perustuvan oskilloskoopin, joka valmistui 1897. Underwood No. 1
Underwood No. 1 -kirjoituskoneen suunnittelija oli Franz X. Wagner (1837–1907). Saksassa syntynyt Wagner muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1864. Useita keksintöjä, muun muassa vesimittarin, patentoinut Wagner oli koulutukseltaan koneinsinööri. Tuon ajan kirjoituskoneiden ongelmana oli se, että kirjoittaja ei yleensä nähnyt kirjoittamaansa tekstiä, ja koneet olivat myös epäluotettavia. Wagner kehitti vipukoneiston, joka jätti valmiin tekstin näkyviin. Wagnerin ongelmana oli muuttaa keksintönsä rahaksi. Hän pyysi apua John T. Underwoodilta (1857–1937), joka omisti värinauhoja ja hiilipapereita myyvän toimistotarvikeliikkeen. Aikansa johtavan kirjoituskonevalmistajan Remingtonin tuotua markkinoille oman värinauhansa Underwood oli uhonnut alkavansa itse valmistaa kirjoituskoneita ja voittavansa vielä Remingtonin. Nähtyään Wagnerin kirjoituskoneen Underwood ymmärsi heti koneen edut ja alkoi valmistaa niitä nimellä Underwood No. 1 vuonna 1897. Kahden ensimmäisen kirjoituskonesukupolven takaseinässä luki ”Wagner Typewriter Co” ja ”Underwood” paljon suuremmilla kirjaimilla etuseinässä. Wagnerin jouduttua myymään patenttinsa Underwoodille Wagnerin nimi katosi koneista. Vuoteen 1920 mennessä teknisesti ylivertainen kirjoituskonemalli pakotti kilpailijat Yhdysvalloissa lopettamaan, ja muut valmistajat ympäri maailmaa kopioivat Underwoodin rakennetta. Occamin partaveitsi
Filosofiassa todistuksen taakkaa voidaan kuitenkin soveltaa esimerkiksi kysymyksiin universaalien, mentaalisen ja Jumalan olemassaolosta. Iittala (yritys)
Valto Kokko loi ensimmäisen laajan lasiastiasarjansa, "Avecin", vuonna 1973. Hänen tunnetuin sarjansa "Otso" on vuodelta 1978, ja vuodesta 1981 alkaen "Otso" on kuulunut New Yorkin modernin taiteen museon kokoelmiin. Occamin partaveitsi
Occamin partaveistä voidaan käyttää väärin myös liian pitkälle viedyssä skeptismissä: Occamin partaveitsi
Jos useampi malli jostain luonnonlaista tekee täysin samat testattavissa olevat ennusteet, ne ovat samoja, eikä säästäväisyyden periaatetta tällöin tarvita niiden välillä valitsemiseksi. Esimerkiksi Newtonin, Hamiltonin ja Lagrangen mekaniikka ovat yhtäpitäviä. Fyysikot eivät ole kiinnostuneita hyödyntämään Occamin partaveistä sanoakseen, että kaksi malleista olisi vääriä. Vastaavasti ei ole tarvetta valita kvanttimekaniikan aalto- ja matriisimuotoilujen välillä. Vilhelm Occamilainen
Vilhelm Occamilainen (myös Ockhamilainen, Okkamilainen tai Occam; tai "William of Occam"; ) (n. 1285 — 1349) oli englantilainen fransiskaanimunkki ja filosofi. Hän oli kotoisin Ockhamista, Surreystä, East Horsleystä. Fransiskaanina hän omisti elämänsä köyhyydelle ja minimalismille. Wrightin veljekset
Wrightin veljeksiä, Orville Wrightia (19. elokuuta 1871 – 30. tammikuuta 1948) ja Wilbur Wrightia (16. huhtikuuta 1867 – 30. toukokuuta 1912), pidetään yleisesti ensimmäisen toimivan lentokoneen suunnittelijoina ja rakentajina sekä ensimmäisen ohjatun, moottorikäyttöisen ilmaa raskaamman lennon suorittajana ja useiden muiden ilmailun merkkipaalujen saavuttajina. 
Kuitenkin jotkut henkilöt ja valtiot ovat alusta lähtien kyseenalaistaneet sen olivatko Wrightin veljekset ensimmäisiä lentokoneen keksijöitä. Esimerkiksi Brasilian hallituksen kanta on, että brasilialainen Alberto Santos-Dumont olisi ollut lentokoneen keksijä. Puuvilla
Seuraava henkilö puuvillakankaan kutomisen kehittämisessä oli Edmund Cartwright. Tämä maalaispappi kiinnostui kankaanvalmistuksesta ja kehitti vuonna 1785 kangaspuiden mekaniikkaa niin, että siinä voitiin hyödyntää ulkopuolista voimanlähdettä, joten voidaan puhua kutomakoneesta. Kesti kuitenkin vielä puoli vuosisataa, ennen kuin kutomakone oli automatisoitu täysin. Kutomakoneiden määrä kasvoi Cartwrightin keksinnön jälkeen niin, että vuonna 1851 Englannissa oli toiminnassa neljännesmiljoona kutomakonetta. Määrä Englannissa lisääntyi tämän jälkeen noin sadallatuhannella vuosikymmenessä ja maksimi saavutettiin 1913, jolloin Englannissa oli niitä 805.000 kappaletta. Koko maailmassa oli tuolloin melkein 3 miljoonaa kutomakonetta. Konfirmaatioholismi
Vaikka alimääräytyneisyys ei osoitakaan Karl Popperin ensimmäisenä esittämää falsifioitavuuden periaatetta vääräksi, Popper itse myönsi, että teorian jatkuva ad hoc -korjailu tarjoaa sille keinon välttää falsifioiduksi tuleminen. Tällöin säästäväisyyden periaate eli Occamin partaveitsi tulee tärkeään osaan. Sen mukaan useammasta saman ilmiön selittävästä teoriasta tulee suosia yksinkertaisempaa — tässä tapauksessa sitä, joka on vähemmän riippuvainen jatkuvasta ad hoc -korjailusta. Höyrykone
Skotlantilainen insinööri James Watt kehitti tätä konetta edelleen melkein kuusikymmentä vuotta myöhemmin. Wattin tekemä olennaisin keksintö oli ulkopuolisen lauhduttimen käyttö. Muita parannuksia oli männän liitäminen sylinteriin jäykemmin nivelmekanismin avulla ketjun asemasta. Siinä samoin kuin Newcomen koneessa varsinainen työpaine tuli vielä ulkopuolisesta ilmanpaineesta. Ulkopuolisella lauhduttimella kone saatiin toimimaan nopeammin. Wattin seuraava parannus höyrykoneeseen oli johdattaa matalapaineista höyryä männän yläpuolelle ja siten tehostaa varsinaista kondensaation muodostamaa alipainetta työiskussa, mikä lisäsi koneen hyötysuhdetta ja tehoa. Näillä muutoksilla höyrykoneen hyötysuhde parani selvästi ja sylinteri pystyi toimimaan määrätyssä lämpötilassa. Walter Chatton
Chatton siis väitti Occamin partaveistä vastaan esittämällä, että jos selitys ei määrittele väittämän totuutta tyydyttävästi, ja vaikka olisi varma, että selitys on siihen mennessä tosi, tulee vaatia joku toinen selitys. Yksinkertaistetusti, tulee olettaa niin monta entiteettiä kuin asian selittäminen vaatii ilman että selitykseen jää aukkokohtia. Samalla Chattonin voi katsoa esittävän, että totuus määrittyy olemassa oleviin entiteetteihin perustuen, ja että ontologia voidaan tietyissä tapauksissa päätellä väittämistä. Ukkosenjohdatin
Uuden ajan ensimmäiset ukkosenjohdattimet rakensi 1700-luvulla yhdysvaltalainen keksijä Benjamin Franklin. Ukkosenjohdattimien käytöstä on kuitenkin viitteitä jo antiikin ajalta, jolloin egyptiläisiin ja minolaisiin temppeleihin rakennettiin metallisia mastoja, joiden tarkoituksena mahdollisesti oli vetää salamoita puoleensa. Arvo Ojala
Ojala sai patentin suunnittelemalleen pistoolikotelolle, joka mahdollistaa aseen nopean esiinvedon. Sitä käyttivät keksijän mukaan nopeuskilpailijoiden lisäksi 1960-luvun alussa monet poliisilaitokset Yhdysvalloissa. Michael Faraday
Faraday tunnetaan erityisesti työstään sähkön ja magnetismin parissa. Hän kiinnostui sähkömagneettisista ilmiöistä, kun Ørsted vuonna 1820 havaitsi sähkövirralla olevan vaikutus kompassineulaan ja Ampèren havaittua kahden sähkönjohtimen välisen voiman. Faraday teki kokeita, joiden pohjalta hän rakensi ensimmäisen homopolaarisen sähkömoottorin. Occamin partaveitsi
Occamin partaveitsestä voidaan puhua yksinkertaisuusperiaatteena, jonka mukaan ei tule olettaa enempää kuin on tarpeen. Laajemman yksinkertaisuusperiaatteen mukaan yksinkertaisin selitys on todennäköisimmin paras selitys. Esimerkiksi metsässä karrelle palanut yksittäinen puu saattaa olla seurausta maahan laskeutuneesta lentävästä lautasesta tai sitten vaikkapa salaman iskusta. Occamin partaveitsen mukaan salamanisku on parempi selitys, koska se vaatii vähemmän oletuksia. Muinoin merikarttojen tutkimattomille alueille sijoitettiin mielikuvitushirviöitä, joiden uskottiin siellä vaanivan ihmisiä. Occamin partaveistä käytetään myös eliminoitaessa tämän kaltaisia oletuksia. Occamin partaveitsi
Galileo Galilei ivasi Occamin partaveitsen väärinkäyttöä "Dialogissaan". Siinä periaatetta käyttää Simplicio. Galilei tuo esille ironisesti, että jos todella haluttaisiin aloittaa pienestä määrästä erilaisia entiteettejä, tällöin kirjaimet voitaisiin ajatella perustaviksi, koska niitä käyttämällähän voitaisiin koostaa kaikki inhimillinen tietämys. Occamin partaveitsi
Tieteen historia on osoittanut Occamin partaveitsen kannustaneen monimutkaisempien teorioiden esittäjiä tukemaan väitteitään uusin todistein eikä tukeutua yksinomaan kulloinkin käytettävissä olevaan aineistoon. Vaikka kulloinkin käytettävissä olevan aineiston kanssa yhteensopivista teorioista suositaan usein yksinkertaisinta, ne saattavat kehittyä ajan kanssa monimutkaisiksi, kun todisteita uusista havainnoista tehdään. Lisäksi eräs teorioiden piirre on, että teoria voi kehittyä yhä monimutkaisemmaksi rakenteensa (tai syntaksinsa) puolesta, kun sen ontologia (tai semantiikka) kehittyy samalla yksinkertaisemmaksi, tai päinvastoin. Eräänä esimerkkinä on usein mainittu suhteellisuusteoria. Occamin partaveitsi
Occamin partaveitsi on puoleensavetävä ja intuitiivinen periaate, mutta on vaikeaa tarkasti muotoilla, mikä selitys on toista yksinkertaisempi. Ihannetilanteessa on kaksi teoriaa, joissa toisen lähtöoletusten (premissien) joukko sisältyy toisen lähtöoletusten joukkoon. Käytännössä teorioiden monimutkaisuutta ei juurikaan voi käsitellä näin yksinkertaisesti. Perunalastut
Ennen ilmatiiviin pakkauksen kehittämistä perunalastut varastoitiin tynnyreihin. Tynnyrin pohjalla olleet perunalastut olivat usein väljähtäneitä ja nihkeitä. Tämä ongelma ratkesi, kun kalifornialainen elintarvikealan yrittäjä Laura Scudder keksi sopivan pussin silittämällä yhteen kaksi vahapaperin palaa. Näin oli luotu ilmatiivis sinetti, joka pitää perunalastut tuoreina pussin avaamiseen asti. Radiation Laboratory
Yhdysvaltain maavoimien ja laivaston tutkat käyttivät melko pitkää aallonpituutta. NDRC ei kuitenkaan aloittanut jalostamaan olemassa olemaa tutkaa, vaan siellä päätettiin kuitenkin tutkia tarkemmin lyhyempiä mikroaaltoja. Alfred Loomisin johtamassa Microwave Comitteessa tutkimus oli kuitenkin estynyt, kun komitealta puuttui elektroniputki, joka pystyisi tuottamaan tehokkaasti niin lyhyen aallonpituuden säteilyä. Ongelma ratkesi, kun Henry Tizardin johtama brittivaltuuskunta esitteli maassa kehitetyn ontelomagnetronin. Siinä oli vielä omat puutteensa, ja brittitieteilijät pelkäsivät, että maan sen hetkinen kapasiteetti ei riittäisi kunnolliseen jatkokehitykseen. Ruusun nimi
William Baskervillen nimi vihjaa sekä toiseen kuvitteelliseen mestarietsivään Sherlock Holmesiin Arthur Conan Doylen tarinan Baskervillen koira kautta että Vilhelm Occamilaiseen, joka kehitti Occamin partaveitsen loogisen periaatteen, jonka mukaan selityksistä tulisi aina valita yksinkertaisin joka kattaa kaikki tosiasiat. Williamin apulaisen Adsonin nimi puolestaan on sanaleikki sekä Galileo Galilein dialogista, jossa esiintyy henkilö Simplicio (Adso = "ad" "S"implici"o", ”Simpliciolle”), että Sherlock Holmesin apulaisesta tohtori Watsonista. Walkman
Teknisesti korvalappusteroissa ei ollut mitään uutta, sillä Philips oli tuonnut pienen C-kasettinauhurin markkinoille jo vuonna 1963. Walkmanin menestyksen takana oli kyky ymmärtää markkinapotentiaali. Sonyn perustajat Masaru Ibuka (1908–1997) ja Akio Morita (1921–1991) olivat havainneet, että maailmassa oli paljon teini-ikäisiä, jotka halusivat kuunnella lempimusiikkiaan muulla kuin olohuoneessa. Sonyllä oli 1970-luvulla tuote nimeltä TCM-600 Pressman, joka oli lehtimiehille tarkoitettu pienikokoinen kannettava nauhuri haastattelujen tekemiseen. Nauhuriosaston johtajan Kozo Ohsonen (s. 1933) johdolla tästä mallista kehitettiin edullinen versio riisumalla siitä suuri osa sen toiminnoista. Walkmanin osia ei siis ollut alkujaan suunniteltu musiikkia varten, mutta silti laitteen äänenlaatua pidettiin hyvänä. Walkmanilla ei voinut äänittää, vaan ainoastaan kuunnella C-kasetteja. Emacs
Emacs oli alkujaan TECO-editorin makrokokoelma (Editor MACroS), joka kirjoitettiin vuonna 1976 ITS-käyttöjärjestelmälle. Nykyisin suosituimmat Emacs-variantit ovat vuonna 1984 aloitettu "GNU Emacs" ja siitä vuonna 1991 eriytynyt "XEmacs". Emacsin tunnetuin kehittäjä on GNU-projektin alullepanija Richard M. Stallman. Gillette
Vuonna 1974 ranskalainen Société Bic SA toi markkinoille maailman ensimmäisen kertakäyttöisen partahöylän. Höylä julkaistiin ensin Kreikassa missä se myi hyvin, minkä jälkeen se tuotiin markkinoille Italiassa ja useissa muissa Euroopan maissa. Gillette kiirehti suunnittelemaan omaa kertakäyttöhöylänsä ennen kuin Bic ehtisi tuomaan tuotteensa Yhdysvaltain markkinoille. Yhtiö suunnitteli Bicin kaltaisen yksiteräisen höylän joka kuitenkin hylättiin pian; yhtiö päätyi kaksiteräiseen höylään joka oli käytännössä siniseen muovikahvaan valettu Trac II -teräkasetti. Gillette julkaisi kilpailevan kertakäyttöhöylänsä Yhdysvalloissa vuonna 1976 nimellä Good News, noin vuosi ennen Bicin saapumista maahan, ja onnistui saavuttamaan kotimaan markkinajohtajuuden ja pitämään sen Bicin ja muiden kilpailijoiden tuotteiden saapuessa markkinoille. Good News julkaistiin Euroopassa useilla eri nimillä ja saavutti yhtäläisen ja jopa suuremman suosion kuin Bicin höylä. Gillette toi höylän nopeasti markkinoille muillakin tärkeillä markkina-alueilla joihin Bic ei ollut ehtinyt laajentua, kuten Latinalaisessa Amerikassa jossa höylä tunnettiin nimellä Prestobarba. Yhtiö käytti Latinalaisessa Amerikassa hyväkseen ns. kannibalisointistrategiaa tuomalla kertakäyttöhöylänsä markkinoille useassa markkinasegmentissä: laajalti mainostetun Prestobarban rinnalla sama höylä tuotiin markkinoille eri nimillä – mm. Permasharp Meksikossa ja Probak Brasiliassa – ja ne hinnoiteltiin vähintään 10-15 prosenttia Prestobarbaa alemmaksi. Halvemmat höylät eriytettiin sinisestä Prestobarbasta myös valmistamalla ne keltaisesta muovista, minkä lisäksi niitä ei mainostettu. Strategia toimi ja myöhemmät markkinatulokkaat eivät onnistuneet saamaan suurta jalansijaa. Strategian osoittauduttua toimivaksi Gilletten tytäryhtiöt Venäjällä, Puolassa ja useilla Aasian ja Lähi-idän markkina-alueilla ryhtyivät käyttämään samaa strategiaa. Occamin partaveitsi
Tieteessä Occamin partaveistä käytetään joskus myös heuristisena sääntönä (”nyrkkisääntönä”), joka ohjaa tieteilijöitä teoreettisten mallien kehittämisessä, kuin sääntönä, joka auttaisi tekemään valintoja kahden kilpailevan mallin välillä. Tieteellisenä menetelmänä Occamin partaveitsi ilmaisee tietoteoreettista, ontologista ja heuristista keskustelutapaa, ei loogista periaatetta tai tieteellisen tutkimuksen lopputulosta. Delipap
Delipapin tarina alkoi siitä, kun paperiteollisuudessa työskennellyt Raimo Nuortie kehitti omalle herkkäihoiselle pojalleen Oskarlle täysin uudenlaisen vaipan. Tuohon aikaan markkinoilla ei ollut nykyaikaisia vaippoja, joten vauvoilla käytettiin harsovaippoja, jotka eivät sopineet Raimon pienen pojan herkälle iholle Uusi vaippa paransi pienen Oskarin ihon ja toimivasta keksinnöstään innostuneena Raimo Nuortie päätti patentoida ideansa ja perustaa oman yrityksensä Delipap Oy:n. Latomakone
Vuonna 1886 Ottmar Mergenthaler esitteli "New York Tribunen" kustantajille kehittämänsä latomakoneen. Kone teki seitsemän ammattitaitoisen latojan työn kooten painolevylle automaattisesti rivin kirjasimia, "a line o' types", josta menetelmä sai nimen Linotype. Riviin asetetuille kirjaimille valutettiin sulaa kirjasinmetallia ja saatiin näin valettua kukin tekstirivi omana metallikappaleenaan. Partasaippua
Partasaippua keksittiin 1300-luvulla ja sistä on käytetty nykymuodossaan vähintään 1800-luvun alkupuolelta saakka. Williams-nimistä yhdysvaltalaista partasaippuaa on valmistettu vuodesta 1840, ja kovan saippuan kanssa käytettävälle, mukin tapaiselle vaahdotusastialle myönnettiin patentti Yhdysvalloissa vuonna 1867. Partasaippua oli erittäin suosittua ensimmäiseen maailmansotaan saakka jolloin partavoiteet tulivat laajalti saataville. Modaalinen realismi
Joidenkin mukaan modaalinen realismi olettaa liikaa entiteettejä verrattuna muihin teorioihin. Tämän vuoksi se on haavoittuvainen Occamin partaveitselle, jota soveltaen meidän tulisi muutoin tasaväkisistä teorioista suosia niitä teorioita, jotka olettavat pienimmän määrän erilaisia entiteettejä. Lewisin mukaan modaalinen realismi olettaa vähemmän eri luokkaa olevia entiteettejä kuin muut mahdollisia maailmoja koskevat teoriat, joissa on todellisen, ”konkreettisen” maailman lisäksi useita kokonaan toista luokkaa olevia eri tavoin abstrakteja maailmoja. Unix
Bob Swartz kehitti ja julkaisi kaupallisen järjestelmän nimeltä Coherent vuonna 1983. Andrew Tanenbaum kehitti käyttöjärjestelmäkurssiaan ja oppikirjaansa varten järjestelmän nimeltä MINIX vuonna 1986.
Richard Stallman aloitti vuonna 1983 GNU-projektin Unix-tyylisen vapaan käyttöjärjestelmän luomiseksi.
Suomalainen Linus Torvalds aloitti Linux-ytimen kehityksen 1990-luvun alussa. Occamin partaveitsi
Dale Jacquetten mukaan Occamin partaveitsi on tärkein eliminativismin ja reduktionismin takana oleva perustelu mielenfilosofiassa. Eliminativismin mukaan sellaiset arkipsykologian ontologiaan kuuluvat entiteetit kuin ”ilo”, ”suru”, ”halu” ja ”pelko” ovat eliminoitavissa ja korvattavissa valmiin neurotieteen ontologialla. Occamin partaveitsi
Vilhelm Occamilainen (n. 1285–1349) tunnetaan merkittävänä nominalistina, mutta suuri yleisö tuntee hänet ennen kaikkea hänen mukaansa nimetystä periaatteesta, joka tunnetaan nimellä ”Occamin (tai Ockhamin) partaveitsi”: "entia non sunt multiplicanda praeter necessitatem" (”asioita ei tulisi monistaa tarpeettomasti”, toisin sanoen mikä voidaan selittää oletuksella vähemmästä määrästä entiteettejä on turha selittää oletuksella useammasta entiteetistä). Astianpesukone
Ensimmäisen astianpesukoneen patentoi Joel Houghton vuonna 1850 Yhdysvalloissa. Nykyaikainen painevedellä toimiva astianpesukone on kuitenkin Josephine Cochranen kehitystyön tulos ja patentoitiin 28. joulukuuta 1886 myös Yhdysvalloissa. Aiemmin astiat pestiin useimmiten harjaamalla astiat tiskiharjalla ja astianpesuaineella. Cochrane myös aloitti astianpesukoneiden kaupallisen tuotannon perustamassaan "Cochran's Crescent Washing Machine Company" -nimisessä yhtiössä. Cochrane sai vuonna 1900 patentin astianpesukoneen seuraavalle, automaattisella vesipumpulla varustetulle mallille. Cochrane kuoli Chicagossa 3. elokuuta 1913 ja astianpesukoneen valmistus- ja myyntioikeudet myytiin "Hobart Companylle", jonka nimi on nykyisin "KitchenAid". Occamin partaveitsi
Occamin partaveitselle on olemassa Albert Einsteinin aikoinaan esittämä tarkistuskorollaari, "Einsteinin hiomakivi", jonka mukaan teorian tulee olla mahdollisimman yksinkertainen, muttei liian yksinkertainen, ollakseen todennäköisimmin tosi. Sen mukaan monimutkaisempi teoria, joka selittää asiat yksinkertaisempaa paremmin ja aukottomammin, on todennäköisimmin tosi. Vilhelm Ockhamilaisen kiistakumppani Walter Chatton esitti partaveitselle ”antipartaveistä”: jos pienempi määrä entiteettejä ei riitä, oleta lisää. Occamin partaveitsi
Karl Popper katsoi, ettei yksinkertaisten teorioiden suosimista tarvitse perustella pelkästään käytännöllisin tai esteettisin perustein. Yksinkertaisuutta voidaan suosia hänen falsifioitavuuden periaatteensa perusteella: suosimme yksinkertaisia teorioita monimutkaisten sijaan siksi, että niiden empiirinen sisältö on suurempi ja koska ne ovat paremmin testattavissa. Toisin sanoen yksinkertaisempaa teoriaa voidaan soveltaa useammissa tapauksissa kuin monimutkaisia teorioita, ja siksi ne on helpompi osoittaa virheellisiksi tarvittaessa. Occamin partaveitsi
Eräs intuitiivinen peruste Occamin partaveitsen käytölle on suoraa seurausta todennäköisyysteoriasta: kaikki uudet lisäoletukset lisäävät virheiden mahdollisuutta. Jos oletus ei paranna teorian tarkkuutta, sen ainoa seuraus on, että se kasvattaa sitä todennäköisyyttä, että koko teoria on virheellinen. Occamin partaveitsi
Uskonnonfilosofiassa Occamin partaveistä on usein sovellettu kysymykseen Jumalan olemassaolosta: jos Jumalan käsite ei auta kaikkeuden selittämisessä, tällöin voidaan väittää, että Jumala on epärelevantti ja tulisi ”leikata pois”. Ajatus perustuu siihen väitteeseen, että usko Jumalaan vaatii enemmän ja monimutkaisempia oletuksia kaikkeuden selittämiseksi kuin epäusko. Esimerkiksi Richard Dawkins väittää dokumentissaan "The Root of All Evil?", ettei mikään Lourdesin Neitsyt Marian aikaansaamista ihmeparantumisista vaadi selityksekseen Jumalan olemassaoloa; parantumiset ovat aina koskeneet tauteja, jotka olisivat voineet parantua myös itsekseen. Occamin partaveitsi
Occamin partaveitsi on silloin tällöin kohdannut vastustusta niiltä, jotka ovat pitäneet sitä liian äärimmäisenä tai harkitsemattomana. Tunnetuin ”antipartaveitsen” muotoilu on peräisin Walter Chattonilta. Hän oli Vilhelm Occamilaisen aikalainen, ja kehitti oman antipartaveitsensä vastineena Vilhelmin ajatukselle: ”jos kolme asiaa eivät ole tarpeeksi jonkin selittämiseksi, tulee olettaa neljäs asia, ja niin edelleen”. Olivetti Lettera 22
Olivetti Lettera 22 on mekaaninen kirjoituskone. Se kehitettiin vuonna 1949. Olivetti-yhtiö toi sen markkinoille vuonna 1950. Kirjoituskoneen on suunnitellut italialainen Marcello Nizzoli. Kirjoituskone oli erittäin suosittu varsinkin Italiassa mutta myös Suomessa, jossa Olivettin tuotteiden maahantuojana toimi Oy Konttorityö. Occamin partaveitsi
Fysiikassa säästäväisyyden periaate on ollut tärkeä heuristinen periaate muun muassa Albert Einsteinin yleisen suhteellisuusteorian muotoilussa, Pierre Louis Maupertuis'n ja Leonhard Eulerin pienimmän vaikutuksen periaatteen kehityksessä ja soveltamisessa sekä Louis de Broglien, Richard Feynmanin ja Julian Schwingerin kvanttimekaniikan kehityksessä. Kemiassa Occamin partaveitsi on usein tärkeä heuristinen periaate reaktiomekanististen mallien kehittämisessä. Vaikka periaate onkin hyödyllinen reaktiomekanististen mallien kehittämisessä, sen on kuitenkin havaittu epäonnistuvan valitsemisessa julkaistujen mallien välillä. Occamin partaveitsi
Antipartaveitsiä ovat muotoilleet myös Gottfried Wilhelm Leibniz, Immanuel Kant ja Karl Menger. Leibnizin versio sai runsauden periaatteen (niin kuin Arthur Lovejoy on sitä kutsunut) muodon. Ajatuksen mukaan Jumala loi kaikkein monipuolisimman ja runsaimman kaikista mahdollisista maailmoista. Kant halusi rajoittaa Occamin partaveitsen seuraamuksia ja loi siksi oman vastapartaveitsensä: "entium varietates non temere esse minuendas" (”olevan monimuotoisuutta ei tulisi vähentää harkitsemattomasti”). Säilyketölkki
Keksijä Peter Durand patentoi metallisen säilyketölkin Englannissa vuonna 1810. Yhdysvalloissa ensimmäinen patentti säilyketölkille myönnettiin 1825. Vasta 50 vuotta myöhemmin yhdysvaltalainen Ezra Warner kehitti tölkinavaajan. Richard Stallman
Stallman on ansioitunut ohjelmoija. Hänen saavutuksiinsa lukeutuvat GNU Emacs, GNU C -kääntäjä (gcc) ja GNU Debugger (gdb). Hän on luonut GNU GPL -lisenssin, joka on suosituin vapaiden ohjelmistojen levityslisenssi. 1990-luvun puolivälistä Stallman on kuitenkin käyttänyt valtaosan ajastaan poliittiseen vaikuttamiseen ja vapaiden ohjelmistojen asian edistämiseen. Hän on myös vastustanut ohjelmistopatentteja ja tekijänoikeuslain laajennuksia. Occamin partaveitsi
Tämä selitys ei kuitenkaan ota huomioon sitä, että kuukävelyhuijaus vaatisi niin laajamittaisen salaliiton, että sen luominen ja salassapitäminen olisi todennäköisesti kuukävelyjen todellista suorittamista vaativampaa. Occamin partaveitsi
Ajatus tiivistää Vilhelmin filosofiselle ajattelulle yleisen minimalistisen piirteen hyvin, mutta sitä ei ole löydetty mistään hänen teoksestaan sellaisenaan. Lähin, mitä häneltä tunnetaan ajatuksen suhteen, vaikuttaa olevan "numquam ponenda est pluralitas sine necessitate" (”moninaisuutta ei pidä olettaa tarpeettomasti”). Se esiintyy Vilhelmin teologisessa teoksessa "Quaestiones et decisiones in quattuor libros Sententiarum Petri Lombardi" (i, dist. 27, qu. 2, K), joka käsitteli Petrus Lombarduksen "Sentenssejä". Teoksessa "Summa Totius Logicae" (i. 12) Vilhelm esitti vastaavan säästäväisyysperiaatteen "frustra fit per plura quod potest fieri per pauciora" (”on turhaa käyttää useampia asioita siihen, mikä voidaan tehdä vähemmällä”). George Eastman
George Eastman (12. heinäkuuta 1854 Waterville, New York – 14. maaliskuuta 1932 Rochester, New York) oli yhdysvaltalainen keksijä, liikemies ja filantrooppi. Hän perusti Eastman Kodakin ja keksi rullafilmin, joka oli Louis Le Princen kehittämän elokuvafilmin pohjana. Eastmanin keksintöjen ansiosta valokuvaus muuttui kalliista yksittäisten henkilöiden harrastuksesta yleiseksi huviksi. Uimaräpylä
Modernit uimaräpylät ovat ranskalaisen Louis de Corliaun, Ranskan laivaston "capitaine de corvetten," kehittämät. Hän esitteli vuonna 1914 ensimmäiset räpyläprototyyppinsä. de Corliau jätti laivaston vuonna 1924 omistautuakseen keksinnölleen. Tehtyään räpylöitä vuosia omassa asunnossaan Pariisissa vuosia de Corliau aloitti räpylöiden massatuotannon viimein vuonna 1939. Samana vuonna hän antoi Owen P. Churchillille luvan valmistaa hänen räpylöitään Yhdysvalloissa. Churchill vaihtoi räpylöiden ranskankielisen nimen ("propulseurs") nimeen "swimfins", joka on edelleen yleisimmin käytössä oleva nimitys räpylöille englanninkielisissä maissa. Churchill esitteli tuotteensa Yhdysvaltain laivastolle, joka otti ne käyttöönsä Underwater Demolition Teamille. Occamin partaveitsi
Yksinkertaisimpia teorioita tulee siis suosia "ceteris paribus", muiden asioiden pysyessä muuttumatta. Tässä tapauksessa muihin asioihin kuuluu teorian saama tuki havaintoaineistolta. Richard Sapper
Oman muotoilustudionsa alkuvaiheessa 1959 Sapper suunnitteli Lorenz-kelloyritykselle yhä tuotannossa olevan Static-pöytäkellon, ensimmäisen tuotteensa, joka palkittiin Compasso d’Oro -palkinnolla. Vuonna 1972 syntyi Sapperin ehkä tunnetuin esine, "Tizio"-pöytävalaisin Artemide-yhtiölle. Siinä matalajännitteiseen halogeenilamppuun kulkee virta valaisimen nivellettyjä mutta toisistaan eristettyjä varsitankopareja pitkin, ja valaisimen asentoa voi säätää portaattomasti vastapainojen avulla. Tiziosta on sittemmin tehty useita erilaisia versioita, ja se on yksi maailman eniten myytyjä valaisinmalleja. 1970–1980-luvuilla Sapper suunnitteli myös toimistotuolisarjan amerikkalaiselle Knollille, valikoiman sekuntikelloja Heuerille sekä kokoontaitettavan Nena-tuolin B&B Italia -yritykselle. Vuodesta 1978 Richard Sapper muotoili Alessille muun muassa espressopannun, viheltävän "Bollitore"-vesipannun, "Bandung"-teekannun ja "Coban"-espressokoneen. Wilkinson Sword
Wilkinson Sword -yhtiön perusti keksijä-insinööri Henry Nock vuonna 1772 ja se valmisti alun perin bajonetteja ja ampuma-aseita. Yhtiö laajensi toimintaansa 1800-luvulla miekkojen valmistukseen ja alkoi vuonna 1877 valmistaa partaveitsiä. Vuonna 1898 Wilkinson Sword uudelleen teroittavia teriä käyttävän Pall Mall -partahöylän. Yhtiö alkoi vuonna 1956 kehittää hiontamenetelmää partaterien valmistukseen ruostumattomasta teräksestä yhteistyössä saksalaisen Osberghaus KG -yhtiön kanssa. Wilkinson Sword toi ensimmäinenä markkinoille ruostumattomasta teräksestä valmistetun kaksipuolisen partaterän. Yhtiö toi vuonna 1970 markkinoille ensimmäisen teräkasetteja käyttävän partahöylän. Astiankuivauskaappi
Yhdysvalloissa Louise R. Krause sai vuonna 1932 patentin (US 1860617) keksimälleen pesualtaan yläpuolelle sijoitetulle ovilla varustetulle astiankuivauskaapille (dish drying cabinet), jossa puinen tukirakennelma piti astiat pystyasennossa niin, että vesi valui altaaseen ja ilma pääsi kiertäessään kuivaamaan astiat. Yhdysvaltalainen Angiolina Scheuermann sai patentin (US 1733907) vastaavanlaiselle, hieman pienemmälle kaapille (Drainer and Depository for Dishes) jo edellisen vuosikymmenen lopulla lokakuussa 1929. Scheuermannin kaapissa lautaset oli tuettu rautalangasta taivutetulla pidikkeillä, hyvin paljon suomalaisen astiakaapin tapaan. Saksassa Margarete Schütte-Lihotzkyn vuonna 1926 suunnittelemaan Frankfurtin keittiöön kuului astiankuivausteline pesualtaan yläpuolella. Magnavox Odyssey
Ralph Baer esitti jo vuonna 1951 tv-pelikoneen idean tuolloiselle työnantajalleen, televisiolaitteita valmistavalle Loral-yhtiölle, mutta idea tyrmättiin. Baer kuitenkin jatkoi kehitystyötä myöhemmin, työskennellessään sotilaselektroniikkaa valmistavassa Sanders Associates -suuryrityksessä. Vuonna 1968 hänellä oli valmiina prototyyppilaitteisto, niin kutsuttu "Brown Box", jolla pystyi pelaamaan useita erilaisia pelejä. Prototyyppi oli huomattavasti lopullista tuotetta kehittyneempi ja sisälsi muun muassa piiristön, joka toteutti peleihin värillisen taustagrafiikan. Taustagrafiikka kuitenkin jätettiin pois lopullisesta Odysseystä kustannussyistä. Sotilasalan yrityksenä Sanders Associates ei ryhtynyt itse valmistamaan peliä, vaan lisensoi tekniikan kulutuselektroniikkaa valmistavalle Magnavoxille. OCO
OCOn pääinstrumentin kehittivät yhdessä Hamilton Sundstrand Sensor Systems ja NASAn Jet Propulsion Laboratory. Ompelukone
Varsinainen ompelukoneen voittokulku alkoi lukkotikkien keksimisestä. Uusi kone käytti erillistä ylä- ja alalankaa. Langat lukitsivat toisensa niin, että tikin katkettua koko sauma ei purkautunut. Menetelmän keksi ilmeisesti Walter Hunt vuonna 1832, mutta sen patentoi Elias Howe 1844. Ompelukoneiden massatuotanto alkoi vasta 1850-luvulla. Isaac Merritt Singer kehitti ensimmäisen kaupallista suosiota saavuttaneen koneen edeltäjiensä keksintöjen pohjalta. Singer keksi miten neula saatiin liikkumaan suoraan ylös ja alas, ja hän kehitti paininjalan, joka piti kangasta paikoillaan. Singerin kone vuodelta 1851 oli ensimmäisiä koneita, joilla voitiin ommella suoraa, kaarevaa ja minkä pituista saumaa tahansa yhtäjaksoisesti. Vuonna 1856 eri keksijät sopivat patenttiriitansa. Samana vuonna Singer esitteli "Turtle Back" -mallin, joka oli tarkoitettu kotikäyttöön. Se oli varsin kallis ja maksoi 100 dollaria, mutta Singer sai markkinoita kehittämällään osamaksujärjestelmällä, jossa asiakas sai koneen kotiinsa maksamalla viiden dollarin etumaksun. Yhdysvallat
Yhdysvalloissa on vaikutettu pitkään tieteen kehitykseen. Thomas Edison kehitti muun muassa hehkulampun ja on yksi eniten patentteja saaneista ihmisistä. 
Amerikan keksintösäätiön luettelossa suurista amerikkalaisista keksijöistä ja keksinnöistä ovat muun muassa 
Alexander Graham Bell (puhelin), Samuel Morse (lennätin), Henry Ford (liukuhihna), Robert Fulton (höyrylaiva), Jonas Salk (poliorokote) ja Wrightin veljekset (lentokone). Myös monet muualta tulleet tutkijat, kuten Albert Einstein ja Kurt Gödel ovat luoneet olennaisen osan urastaan Yhdysvalloissa. Kazaa
Kazaan kehittivät Niklas Zennström ja Janus Friis, jotka esittelivät ohjelman maaliskuussa 2001. Zennström ja Friis ovat sittemmin kehittäneet Skypen. Tekijät vietiin oikeuteen, ja ohjelman ja protokollan oikeudet siirtyivät Sharman Networksille, joka on rekisteröity Vanuatulla ja pitää päämajaansa Australiassa. Mediateollisuus on nostanut yhtiötä vastaan lukuisia oikeusjuttuja. Occamin partaveitsi
Vilhelm Occamilainen itse katsoi, ettei partaveitsen periaate salli minkään, tarpeettomankaan, asian olemassaolon "kieltämistä", ainoastaan kehottaa välttämään tarpeettomien asioiden olettamista. Tämä johtui siitä, että hänen mukaansa ihmiset eivät voi koskaan tietää, mikä on todella välttämätöntä ja mikä ei. Hiram Maxim
Paul Vieille oli keksinyt savuttoman ruudin samana vuonna. Hiram Maximin veli Hudson Maxim kehitti edelleen savuttoman patruunan 1891, joka täydensi Maxim-konekiväärin tehokkuutta. Maxim myi uuden aseensa brittiarmeijalle, vaikka upseeriston keskuudessa riitti arvostelijoita.
Maxim jatkoi myös muiden keksintöjen kehittelyä. 1890-luvulla hän suunnitteli höyryvoimalla toimineen lentokoneen. Tuhansien keksintöjen jälkeen kuningatar Viktoria löi hänet ritariksi 1901. Yksi keksinnöistä oli nykyäänkin käytössä oleva jousiviritteinen hiirenloukku. Occamin partaveitsi
Partaveitsen yleistä muotoa, jota käytetään valintatilanteessa kahden yhtä selitysvoimaisen hypoteesin välillä, voidaan perustella sillä, että yksinkertaisuudella on käytännöllistä arvoa. Hypoteesien tavoitteena on antaa jostakin ilmiöstä paikkansapitävä kuvaus, ja yksinkertaisuus on selitykselle arvokas piirre koska se tekee selityksestä helpommin ymmärrettävän ja hyödynnettävän. Näin jos kaksi hypoteesiä ovat yhtä selitysvoimaisia eikä kumpikaan vaikuta toista paikkansapitävämmältä, yksinkertaisempaa tulee suosia monimutkaisen sijasta, koska yksinkertaisuus on käytännöllistä. Parranajo
Ennen partaterän keksimistä miehet ajoivat partaansa erilaisilla käytettävissä olevilla terävillä esineillä. Luolamaalauksissa on kuvia parranajosta piikivellä, simpukankuorilla ja hainhampailla. Muinaiset egyptiläiset valmistivat parran ajamiseen tarkoitettuja pyöreitä teriä kullasta ja kuparista 3000-luvulla eaa. Toiset kulttuurit tekivät partateriä obsidiaanista. Rooman kuninkaan Lucius Tarquinius Priscuksen kerrotaan ottaneen partaterän Roomassa käyttöön 500-luvulla eaa. Roomalaiset käyttivät parranajoon myös hohkakiveä, ja Julius Caesarin kerrotaan nyppineen partakarvansa. Aleksanteri Suuren sotilaat käyttivät parranajoonsa teroitettua rautakappaletta. Ohutkerroskromatografia
Yhdysvaltalaiset J. E. Meinhard ja N. F. Hall kehittivät vuonna 1949 tekniikan, jossa he käyttivät seliittiä (piimaata) sitomaan alumiinioksidia kiinteällä levylle. Tätä tekniikkaa he käyttivät erottamaan toisistaan muun muassa metallikationeja ja eteerisiä öljyjä. 1950- ja 1960-lukujen aikana Justus G. Kirchner kehitti ohutkerroskromatografian tekniikoita ja esitteli muun muassa kaksiulotteisen ohutkerroskromatografian ja menetelmiä ohutkerroskromatografian käyttämiseen reaktioiden seurantaan. Menetelmän yleistymisen kannalta merkittävää työtä teki Stahl 1950-luvun lopulla, kun hän kehitti helpon levyjen pinnoitusmenetelmän ja osoitti, että TLC:n avulla avulla voitiin helposti suorittaa useita erilaisia erotuksia. Kaupalliset pinnoitetut kromatografialevyt ilmestyivät vuonna 1961. Occamin partaveitsi
Eräs alkuperäisen Occamin partaveitsen muotoilun ongelma on, että se soveltuu vain malleihin, jotka ovat selitysvoimaltaan yhtäsuuria (eli se suosii yksinkertaisempaa muuten yhtä hyvistä malleista). Partaveitsestä voidaan johtaa yleisempi muoto bayesilaisen mallivertailun avulla. Sitä voidaan käyttää sellaisten mallien vertailuun, jotka eivät sovi havaintoaineistoon samassa määrin. Tällöin on mahdollista muodostaa tasapaino mallin monimutkaisuuden ja selitysvoiman välillä. Erilaisia lähestymistapoja ovat muun muassa Akaiken informaatiokriteeri, Bayesin informaatiokriteeri, bayesilainen variaatio-oppiminen ja Laplacen approksimaatio. Avokado
Carl Schmidt kehitti vuonna 1911 Fuerte-lajikkeen, johon Kalifornian viljely perustui monta vuotta. Vuonna 1935 postinkantaja Rudolph Hass patentoi Hass-lajikkeen, joka on ainoa avokadolajike, jota voidaan viljellä ympäri vuoden. Hän oli ostanut A. R. Rideoutilta avokadopuun siemeniä, jotka istutti pihalleen. Lajike kehittyi ilmeisesti sattumalta. Jokainen nykyinen Hass-puu polveutuu Rudolphin kasvattamasta yksilöstä, joka kuoli vuonna 2002. Hass-avokadojen kuori on tumma ja hiukan ryppyinen, ja hedelmäliha hyvin kermainen. Nykyisin se on suosituin ja kasvatetuin avokadolajike. David Beckham
Urheilullisten ansioidensa lisäksi Beckham tunnetaan avioliitostaan Spice Girls -laulaja Victoria Beckhamin (o.s. Adams) kanssa. Hän on työskennellyt urheilu-uransa jälkeen valokuva- ja mainosmallina. Beckham on myös suunnitellut omaa nimeään kantavan partavesi- ja deodoranttimalliston, sekä ollut mukana kehittämässä vaimonsa kanssa muun muassa miesten alusvaate- ja uimahousumallistoa. Universaalikiista
Vilhelm Occamilainen esitti uudenlaisen hyökkäyksen kaikkea häntä edeltänyttä realismia vastaan. Vilhelm noudatti hänen mukaansa nimettyä occamin partaveitsen periaatetta myös universaalien suhteen. Periaatteen mukaan ei ole oletettava enemmän olioita kuin on välttämätöntä. Universaalien suhteen Vilhelm olikin nominalisti: hän kielsi universaalit olemassa olevina olioina, koska hänen mukaansa niiden konstituoimiseksi ei ollut tarpeellista olettaa niiden erillistä olemassaoloa. Enrico Fermi
Vuonna 1944 Fermi muutti perheineen Los Alamosin atomitutkimuskeskukseen atomipommin rakentamista johtaneen Robert Oppenheimerin ja muiden maailman johtavien fyysikoiden seuraan. Manhattan-projekti oli täydessä käynnissä, ja myös Fermillä oli atomipommin kehittämisessä tärkeä osa. Hänet oli ollut myös mukana komiteassa, joka päätti suositella atomipommin valmistamista Yhdysvaltain presidentille. Occamin partaveitsi
Eräs esimerkki on 1800-luvun fysiikan ongelma sähkömagneettisten aaltojen etenemisestä avaruudessa. Voi vaikuttaa siltä, että on monimutkaisempaa olettaa erillinen valon väliaine, eetteri, kuin katsoa valon yksinkertaisesti etenevän tyhjiössä. Kaikki aiemmin tunnetut aallot kuitenkin etenivät jonkin fysikaalisen aineen välityksellä, ja monien fyysikkojen mielestä vaikutti pitkään yksinkertaisemmalta postuloida erillinen aine kuin muodostaa teoria siitä, miten aallot kulkisivat ilman välittäjäainetta. Myöhemmin ajatus eetterin olemassaolosta hylättiin. Sfumato
Yksi sfumaton kehittäjiä oli Leonardo da Vinci, joka hallitsi menetelmän täydellisesti. Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa työskentelevän da Vinci -tutkija Jacques Franckin mukaan da Vinci käytti "Mona Lisan" silmien ja suun ympäristöön 30–40 värikerrosta. Cyrus McCormick
Isä McCormick oli ostanut niittokoneen McPhetrich-nimiseltä sepältä. Koska hänellä oli jonkin verran rahaa ja hän näki koneen potentiaalin, hän haki koneelle patenttia väittäen sitä omakseen. Niittokonetta käytettiin tilalla 28 vuotta viljan korjuussa. Kuitenkaan Isä McCormick ei pystynyt valmistamaan luotettavaa kopiota koneesta itse, joten hänen poikansa otti projektin haltuun. Muutamia Patrick Bellin suunnitelmiin perustuvia niittokoneita oli käytössä Yhdysvalloissa. Bellin konetta hevoset työnsivät, kun McCormickin konetta hevoset vetivät ja vilja leikattiin ajolinjan sivusta. Vuonna 1831 Cyrus McCormick esitteli aluksi mekaanista niittokonetta yleisölle läheisessä Steeles Tavern-kylässä. McCormick väitti kehittäneensä lopullisen version 18 kuukaudessa. Nuorempi McCormick sai patentin niittokoneelle kesäkuun 21. 1834. Ketamiini
Ketamiinin kehitti tohtori Calvin Stevens kehittäessään turvallisempaa vastinetta fensyklidiinille (PCP) anestesiaa varten. Fensyklidiinin ongelmana olivat sen voimakkaat hallusinogeeniset vaikutukset. Calvin Stevens syntetisoi nimellä CI581 tunnetun ketamiinin vuonna 1962 Parke-Davisin tutkimuslaboratoriossa. Ketamiini patentoitiin Belgiassa vuonna 1963 ja Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirasto FDA hyväksyi sen ihmiskäyttöön vuonna 1970. Ketamiinia käytettiin ensimmäisen kerran Vietnamin sodassa amerikkalaisten sotilaiden hoidossa. Ketamiinista on tehty myös useita johdannaisia, kuten esketamiini ja metoksetamiini. Yksinkertainen kone
Koneissa esiintyvän liukukitkan klassiset lait keksi Leonardo da Vinci (1452–1519), mutta hän ei julkaissut tutkimuksiaan, vaan ne säilyivät vain hänen muisti­kirjoissaan. Ne keksi uudestaan Guillaume Amontons vuonna 1699, ja niitä kehitti edelleen Charles Augustin de Coulomb vuonna 1785. Kolajuoma
Kansainvälisesti tunnetuimpia kolajuomia lienevät Coca-Cola ja Pepsi. Monilla alueilla on omat paikalliset kolajuomansa. Esimerkiksi Saksassa tehdään Afri-Colaa, Lähi-idässä Mecca-Colaa ja Britanniassa liikemies Richard Branson on tuottanut Virgin Colaa Virgin Drinks-yhtiössään Iso-Britanniassa ja yhteisyrityksen kautta Yhdysvaltain markkinoille. Vaatturi
Isaac Merritt Singer patentoi ompelukoneen vuonna 1851. Singer markkinoi konettaan aluksi kotiompelijoille, koska ajatteli, ettei räätälien ammattiylpeys sallisi koneen käyttöä. 1860-luvun alussa alkoi kuitenkin ilmestyä vaatturiverstaita joissa ommelttiin vaatteita koneilla sarjatyönä. Aikaisemminkin räätälit olivat valmistaneet yksinkertaisempia vaatteita varastoon, mutta nyt valmisvaateteollisuus erkani omille urilleen ja lähti laajenemaan nopeasti. Yhä pienenevä joukko räätäleitä valmisti vaatteita edelleen käsityönä, mutta he eivät kyenneet kilpailemaan perusvaatetuksen valmistuksessa teollisuuden kanssa. Räätälit säilyttivät kuitenkin asemansa korkealuokkaisten miestenpuken valmistajina. Percy Spencer
Percy LeBaron Spencer (9. heinäkuuta 1894 – 8. syyskuuta 1970) oli yhdysvaltalainen teknikko ja tutkija, joka tunnetaan mikroaaltouunin keksijänä. Hän keksi mikroaaltouunin työskennellessään Raytheonilla. Poreamme
Ensimmäinen ja tunnetuin poreammeiden valmistaja on yhdysvaltalainen Jacuzzi, joka aloitti poreammeiden teollisen tuotannon vuonna 1956. Yhtiö valmistaa vuosittain noin 40 000 poreammetta Italiassa ja Yhdysvalloissa sijaitsevilla tehtaillaan. Jacuzzilla on hallussaan 250 porealtaiden teknologiaan liittyvää patenttia. Gillette
Gillette-tuotemerkin taustalla on vuonna 1855 syntynyt kauppamatkustaja ja keksijä King Camp Gillette joka sai idean kertakäyttöisiä teriä käyttävästä partahöylästä vuonna 1895. Ajatuksen kehittäminen toimivaksi, patentoitavaksi malliksi vei kuusi vuotta ja höylän ja terien kaupallinen valmistus alkoi vuonna 1903. Ensimmäisen maailmansodan aikana Gillette sai partahöylälleen paljon uusia käyttäjiä yhtiön solmittua sopimuksen Yhdysvaltain asevoimien kanssa partahöylien ja -terien toimittamisesta kaikille asevelvollisille. Toisella maailmansodalla oli samanlainen vaikutus: yhtiö toimitti yhdysvaltalaisille asevelvollisille 12,5 miljoonaa partahöylää ja yli 1,5 miljardia terää. Gillette laajensi toimintaansa nopeasti myös Yhdysvaltojen ulkopuolelle ja käytti toisen maailmansodan jälkeisinä vuosina suuria summia televisioitujen urheilutapahtumien sponsorointiin, mikä mahdollisti yhtiön nopean kasvun. Chapman Stick
Chapman Stickin on kehittänyt Emmett Chapman 1960-luvun lopussa Los Angelesissa. Varsinaisesti Chapman Stickien valmistus alkoi 1974, jonka jälkeen soitinta on kehitetty paremmaksi. Emmett Chapman omistaa useita soittimeen liittyviä patentteja. Siksi hän on soittimen ainoa valmistaja, ja vastaavanlaisia soittimia on vähän. Chapman tekee kaikki soittimet tilaustyönä, minkä vuoksi soitin on suhteellisen harvinainen ja hintava. Occamin partaveitsi
Periaate oli keskiajan filosofiassa yleinen, ja se voidaan jäljittää aikaisempien filosofien teoksiin: näihin lukeutuvat mm. Alhazen (965-1039), Maimonides (1138-1204), Duns Scotus (1265–1308), Tuomas Akvinolainen (n. 1225–1274) ja jopa Aristoteles (384–322 eaa.). Nimitys ”Occamin partaveitsi” esiintyy ensimmäisen kerran William Hamiltonin (1788–1856) teoksessa vuonna 1852, satoja vuosia Vilhelm Ockhamilaisen kuoleman jälkeen. Vilhelm ei siis varsinaisesti keksinyt hänen mukaansa nimettyä partaveistä, vaan se on liitetty häneen mahdollisesti siksi, että hän käytti sitä usein ja tehokkaasti. Vaikka Vilhelm esitti periaatteen monessa eri muodossa, sen tunnetuin muotoilu ei ole peräisin häneltä itseltään vaan John Poncelta vuodelta 1639. Ikkuna
1950-luvulla brittiläinen Alastair Pilkington kehitti uuden float-menetelmän, joka alensi entisestään ikkunalasin valmistuskustannuksia. Suomessa tämä menetelmä otettiin Lahden lasitehtaalla käyttöön vuonna 1986, ja nykyisin se on lähes täysin syrjäyttänyt muut lasinvalmistusmenetelmät. Gustaf de Laval
Gustaf de Laval oli merkittävä meijerikoneiden kehittäjä, kuten sentrifugi-periaatteella toimivan maito-kerma-separaattorin parannukset Wilhelm Lefeldtin keksintöön ja varhainen lypsykone, joka patentoitiin ensimmäisenä vuonna 1894. Tämän keksinnön kaupallinen hyödyntäminen onnistui vasta de Lavalin kuoleman jälkeen vuonna 1918. Yhdessä Oscar Lamm'in kanssa de Laval perusti vuonna 1883 "Ab Separator" -nimisen yrityksen, joka vuodesta 1963 toimi Alfa Laval-nimellä ja on nykyään osa Tetra Laval-konsernia ja toimii DeLaval-nimellä. Teistinen realismi
Johnsonin mukaan sovittelijat, jotka yrittävät yhdistää uskoa ja tiedettä, ovat harhaanjohdettuja. Jos hyväksyy naturalismin, usko muuttuu Johnsonin mukaan ylimääräiseksi premissiksi, joka leikkautuu pois yksinkertaisuusperiaatteella eli "Occamin partaveitsellä". Johnsonin mukaan Jumalaa ei tällöin tarvita minkään selittämiseen ja Jumalasta tulee turha. Linnunpelätin (DC Comics)
Vuonna 2014 alkaneessa "Gotham" -televisiosarjassa Gerald Crane on yhdessä poikansa Jonathanin kanssa kehittänyt seerumin, joka saa käyttäjänsä kohtaamaan pahimmat pelkonsa. Gerald yrittää keksintönsä avulla päästä yli painajaisestaan, jossa ei kyennyt pelastamaan tulipalossa kuollutta vaimoaan, mutta James Gordon ja Harvey Bullock estävät tämän. Ennen kuolemaansa Gerald ehtii pistää yliannostuksen ainetta Jonathaniin, joka alkaa hallusinoida linnunpelättimistä. Neljännellä tuotantokaudella, vuosia myöhemmin Jonathan pääsee vapaaksi Arkhamin mielisairaalasta, jossa on viettänyt isänsä kuoleman jälkeisen ajan, peläten jatkuvasti linnunpelättimen hahmoa. Jonathan päättää kohdata pelkonsa ja omaksuu itselleen Linnunpelätin -nimisen alter egon, muuttaa isänsä aineen kaasumuotoon ja alkaa levittää kauhua Gothamissa. Myöhemmin hän liittoutuu psykopaattimaisen Jerome Valeskan ja hypnotisoija Jervis Tetchin kanssa. Partaveitsi
Isosta-Britanniasta on löydetty vanhin tunnettu ihmisen käyttämä partaveitsi. Mansaarelta tehty pronssikauden aikainen löydös on 3 400–4 000 vuotta vanha. Esine kuului vainajan mukana hautaan laskettuun omaisuuteen. Olivetti Valentine
Olivetti Valentine on Olivetin valmistama kannettava mekaaninen kirjoituskone.
Kirjoituskoneen suunnitteli Italialainen suunnittelija Ettore Sottsass ja Perry A. King. Markkinoille tuote tuli vuonna 1969. Sottsass voitti vuonna 1970 Compasso d'Oro palkinnon kirjoituskoneellaan.
Materiaalina kirjoituskoneessa käytettiinABS-muovia. 
Kirjoituskone on suunniteltu mukana kuljetettavaksi. Itse koneisto osa menee salkkutyylisen muovikotelon sisään ja 
siinä on valmiina kantokahva. Kooltaan Valentine on 11,7 x 34,3 x 35,2 cm. 
Kirjoituskonetta valmistettiin punaisen värin lisäksi ainakin harmaa valkoisena, vaalean sinisenä ja vaalean vihreänä. 
Esinettä on pidetty muotoilunsa ansiosta ikonisena ja siitä syystä se löytyykin useiden design-museoiden 
luetteloista, kuten Italian Triennale Design Museum, Lontoon Design Museum ja New Yorkin MoMA. Elisha Otis
Hissien ohella Otis patentoi vuonna 1852 kehittämänsä junavaunun telin ja jarrun, vuonna 1857 höyryauran ja 1858 uunin. Tammikuussa 1861 hän sai patentin uudentyyppiselle höyryhissille, joka tosin saatiin valmiiksi vasta hänen kuolemansa jälkeen seuraavana vuonna. Hän kuoli 50-vuotiaana kurkkumätään. Elisha Otisin pojat Charles ja Norton Otis jatkoivat hissien valmistamista ja perustivat nykyisen Otis Elevator Company -yrityksen, joka kohosi suureen menestykseen joitain vuosia myöhemmin. Vilhelm Occamilainen
Vilhelmiä pidetään yhtenä kaikkien aikojen suurimmista loogikoista. Hänen tunnetuin argumenttinsa on ns. occamin partaveitsi, jonka mukaan ilmiöitä selittävien tekijöiden, syiden tai muuttujien määrän tulee olla mahdollisimman vähäinen. Kodak Instamatic
Instamatic-projektin pääsuunnittelija oli Dean M. Peterson, joka tuli 1980-luvulla tunnetuksi myös innovaatioistaan taskukamera. Ensimmäisenä Instamaticeista julkaistiin Instamatic 50, jonka tuli myyntiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa helmikuussa 1963, noin kuukautta ennen Instamatic 100 -mallia. 100 oli ensimmäinen Yhdysvalloissa myyntiin tullut Instamatic. 100-mallissa oli kiinteä suljinaika, suljinaukko ja tarkennus. Kuten Kodakin aiemmat Brownie-kamerat, myös Instamatic 100 oli yksinkertainen kamera, jota kuka tahansa osasi käyttää. Siinä oli myös sisäänrakennettu salamavalo, toisin kuin 50-mallissa. Läpivirtauskiuas
Kiukaan on kehittänyt lahtelainen Reijo Vierimaa, joka aloitti kiukaitten kehittelyn 1960-luvulla. Mallilla on useita patentteja. Occamin partaveitsi
William H. Jefferys ja James O. Berger ovat pyrkineet yleistämään ja kvantifioimaan alkuperäisen partaveitsen oletus-käsitteen. He ovat määritelleet sen asteeksi, jolla malli pyrkii tarpeettomasti mukautumaan mahdolliseen havaintoaineistoon. Heidän ehdottamansa malli pyrkii tasapainottamaan teorian tuottamien ennusteiden tarkkuuden ja teorioiden terävyyden: teorioita, jotka tuottavat terävästi oikeat ennusteensa, suositaan enemmän kuin teoriota, jotka olisivat sisällyttäneet lisäksi suuren määrän mahdollisia tuloksia. Vetypommi
Vetypommin ajatuksen esitti jo Enrico Fermi 1941, mutta sen pohjalla oleva idea - fuusioituvaa materiaalia atomipommin rinnalla - osoittautui kelvottomaksi ajatukseksi. Yhdysvaltain presidentti Harry S. Truman antoi käskyn kehittää vetypommi 31. tammikuuta 1950, kun Neuvostoliitto oli saanut atomipomminsa pääasiassa vakoilemalla länsimaita. USA:ssa vetypommia kehittivät muun muassa Edward Teller ja Stanislaw Ulam. Erlenmeyerpullo
Astia on saanut nimensä sen kehittäneen saksalaisen kemistin Emil Erlenmeyerin mukaan. Erlenmeyer kehitti pullonsa 1850-luvun lopulla. Se julkaistiin sen vuonna 1860 ensimmäisen kerran lehdessä ja Erlenmeyer oli tuolloin alkanut tuottaa ja myydä pullojaan. Ovomaltine
Ovomaltine on sveitsiläinen kaakaojuoma. Sveitsiläinen apteekkari Georg Wander tutki 1900-luvun alussa ohramallasta. Hänen poikansa sekoitti maltaaseen kaakaota, kananmunia ja maitoa. Näin syntyi kuuluisa kaakaojuoma, joka tunnetaan englanninkielisissä maissa nimellä Ovaltine. Occamin partaveitsi
Occamin partaveistä voidaan käyttää tieteellisen menetelmän apuna tilanteessa, jossa kaksi teoriaa selittävät saman havaintoaineiston yhtä hyvin. Tällöin teorioista valitaan vähiten oletuksia edellyttävä vaihtoehto. Occamin partaveitsi-periaatteen tarkoitus on ehdottaa yksinkertaisempien teorioiden "harkintaa" (monista syistä) kunnes monimutkaisempien teorioiden todistusvoima kykenee ylittämään yksinkertaisuuden periaatteen. Yksinkertaisin teoria on siten usein heikoin teoria, jonka tehtävänä on lähinnä siirtää todistuksen taakka monimutkaisempien teorioiden esittäjille.