Kuinka lähellä ohjus räjähti lentoa AY 915?
Finnairin lento 915
Koneen inertiasuunnistusjärjestelmän antamien koordinaattien perusteella lentäjät tiesivät asemansa. Räjähdyksen jälkeen Kaukiainen käynnisti sekuntikellon. Vähän yli minuutin kuluttua kone saapui räjähdyspilven kohdalle. Kun koneen nopeus oli 900 km/h ja ohjuksen nopeus vähintään 1 800 km/h, laskelmat tuottivat tulokseksi, että ohjus oli räjähtänyt vain noin 20 sekuntia ennen törmäystä. Lentäjät arvelivat räjähdyksen tapahtuneen 20–25 kilometrin etäisyydellä koneesta. Lentäjät seurasivat, kuinka ohjuksen runko putosi spiraalimaisessa liikkeessä kohti merta.
Red Wings Airlinesin lento 9268
Lentomekaanikko pyysi aktivoida suihkujarrun uudelleen, mutta se ei toiminut vieläkään. 32 sekuntia laskeutumisesta kone saavutti kiitotien päädyn. Kone ajoi yli kiitotieltä, jatkoi matkaa ja törmäsi M3-moottoritien penkkaan 190 km/h:n nopeudella hajoten kolmeen osaan. Onnettomuudesta tallentuneen videon mukaan koneesta lentäneitä osia törmäsi ainakin kahteen moottoritiellä ajaneeseen autoon. Daallo Airlinesin lento 159
Pommituksen kohteeksi joutunut kone oli tammikuussa 1997 ensilentonsa lentänyt Airbus A321-111 (rekisteritunnus SX-BHS, valmistenumero 642), jonka Daallo Airlines oli liisannut Hermes Airlinesilta.
Daallo Airlinesin operoima kone nousi 2. helmikuuta 2016 noin kello 11.30 paikallista aikaa Mogadishun Aden Adden kansainväliseltä lentoasemalta, määränpäänään Amboulin kansainvälinen lentoasema Djiboutissa. Koneessa oli seitsemän miehistön jäsentä ja 74 matkustajaa. Kone oli nousemassa noin 3 700 metrissä kohti 300. lentopintaa, kun istuinpaikan 16F lähellä istunut terroristi räjäytti pomminsa noin 20 minuuttia lentoonlähdön jälkeen. Malaysia Airlinesin lento 17
MH17 oli Malaysia Airlinesin matkustajalento Amsterdamista Alankomaista Kuala Lumpuriin Malesiaan. Boeing 777-200ER -lentokone lähti Amsterdamissa sijaitsevalta Schipholin kansainväliseltä lentoasemalta kello 13.15 Suomen aikaa. Koneen oli määrä laskeutua Kuala Lumpurin kansainväliselle lentoasemalle 18. heinäkuuta kello 6.10 paikallista aikaa. Yhteys lentokoneeseen katkesi äkkiä kello 17.15. Kone syöksyi maahan Grabovon kylässä, joka sijaitsee Torezista pohjoiseen.
Turmakoneen matkustajista kuusi oli AIDS-tutkijoita matkalla 20. kansainväliseen AIDS-konferenssiin Australian Melbournessa.
Ukrainan hallitus ja Itä-Ukrainan separatistit syyttivät tosiaan koneen alasampumisesta, ja Venäjän mediassa julkaistiin Ukrainaa syyttelevää aineistoa. Ahmad Yasin
6. syyskuuta 2003 Israelin F-16 pudotti 250 kg pommin rakennukseen Gazassa. Yasin oli tuolloin rakennuksessa ja haavoittui lievästi. Yasin lupasi murhayrityksestä Israelille "unohtumattoman läksyn." Hän ei yrittänyt piiloutua tulevilta yrityksiltä tai peitellä toimiaan, vaan noudatti säännöllistä päivärutiinia, kuten kävi joka päivä läheisessä moskeijassa. Pohjois-Korean joukkotuhoaseet
1990-luvun alussa Neuvostoliitto hajosi ja venäläiset myivät Pohjois-Korealle Musudan-ohjuksen tekniikan. Musudan pohjautuu R-27 Zyb-ohjukseen. Tämäkin ohjus on melko vanhentunut, koska käyttää nestemäistä polttoainetta. Pohjois-Korea sai myös taktisia OTR-21 Totška-tykistöohjuksia, josta se loi oman ohjuksensa KN-02. Vaikka KN-02:n kantama on hyvin lyhyt, ohjuksen kiinteää polttoainetta käyttävä tekniikka on nykyaikainen. Kiinteä polttoaine mahdollistaa ohjuksen laukaisun suhteellisen lyhyessä ajassa. Mutta Pohjois-Korea ei kyennyt vielä vuoden 2010 tienoilla tuottamaan kyseistä kiinteää polttoainetta itsenäisesti. Huhtikuussa vuonna 2009 Pohjois-Korea testasi pitkän matkan ohjusta yrittäen laukaista sillä satelliitin maan kiertoradalle. Laukaisu Taepodong-2-ohjuksen muunnelmalla epäonnistui. Tarkkailijat arvioivat, ettei Pohjois-Korea kykene rakentamaan tarkkaa, toimivaa mannertenvälistä ohjusta. Raketti lensi tällä kertaa pidemmälle kuin mikään muu Pohjois-Korean aiemmin laukaisema raketti, noin 3200 km:n päähän. Rakettikoe herätti voimakkaita vastalauseita YK:ssa. Finnairin lento 915
Pari päivää artikkelin julkaisun jälkeen Jukka Rislakki arveli "Helsingin Sanomissa", että ohjus olisi ammuttu Plesetskistä, Arkangelista etelään, ja että sen räjäyttäminen olisi liittynyt vuoden 1987 alussa supervaltojen eli Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton sopimukseen kaikkien keskimatkan ballististen ohjusten hävittämisestä eli INF-sopimukseen. Maanpuolustuskorkeakoulun dosentti Stefan Forss, jonka erityisalaa on sotatekniikka ja erityisesti ydinasejärjestelmät, kumosi kuitenkin tämän olettamuksen, sillä näiden ohjusten tuhoaminen aloitettiin vasta heinäkuun loppupuolella 1988. Sen sijaan oletus ilmatorjuntaohjuksesta sai Forssilta tukea. Rislakki esitti kuulemiinsa asiantuntijalausuntoihin nojaten myös ajatuksen siitä, että tapahtuma olisi liittynyt Neuvostoliiton ohjuspuolustusjärjestelmän kokeilemiseen. Venäjän ilmavoimien Suhoi 24 -koneen pudotus 2015
Lentäjät hyppäsivät palavasta koneesta heittoistuimilla. Everstiluutnantti Oleg Anatoljevitš Peškov haavoittui hypätessään laskuvarjolla ja kuoli turkmeenikapinallisten surmaamana.
Kapinalliset tulittivat laskuvarjolla maata kohti putoavia lentäjiä.
Toinen lentäjä, perämiehenä toiminut kapteeni Konstantin Murahtin pelastui Syyrian armeijan haltuun.
Venäläiset lähettivät kaksi Mil Mi-8 -helikopteria pelastamaan lentäjiä. Kapinalliset ampuivat toisen Mi-8:n alas TOW-2A-pst-ohjuksella, ja yksi merijalkaväen sotilas, Aleksandr Pozynitš kuoli. Eräiden tietojen mukaan yksi pelastushelikopteri olisi ammuttu alas. Turkmeenikapinallisten komentaja kiitti Turkkia venäläiskoneen alas ampumisesta. EgyptAirin lento 648
10 minuuttia nousun jälkeen viisi aseistettua palestiinalaista Abu Nidal -järjestön terroristia kaappasi koneen. Kaappaajat ilmoittivat kuuluvansa "Egyptin vallankumous" -järjestöön ja alkoivat tutkia matkustajien passeja. Lennolla ollut Egyptin turvallisuuspoliisi avasi tulen kaappareita kohti. Ennen haavoittumistaan hän ehti tappaa yhden kaappaajista. Laukaustenvaihdon aikana lentokoneen runko vaurioitui, ja matkustamon ilmanpaine putosi. Lentokoneen lentokorkeutta oli nopeasti laskettava 3 000 metriin. HMS Ark Royal (91)
"HMS Ark Royal" oli kello 15.41 vastaanottamassa palaavia koneitaan, kun sitä vavisutti voimakas räjähdys. Saksalainen yliluutnantti Friedrich Guggenbergerin komentama sukellusvene "U-81" oli läpäissyt hävittäjäsuojauksen ja laukaissut neljä torpedoa, joista yksi osui alukseen. Guggenberger uskoi maalinaan olleen kaksi tukialusta ja taistelulaivan. Saksalaiset eivät jääneet katsomaan torpedoidensa osumista, vaan pakenivat hävittäjien hyökkäystä syvyyksiin.
Torpedo osui "HMS Ark Royalin" kulkusuunnassa oikeaan kylkeen. Alus kallistui voimakkaasti melkein heti, mutta kykeni jatkamaan matkaansa 22 solmun nopeudella. Alus menetti sähköt, jolloin aluksen sisäinen viestiliikenne lakkasi toimimasta. Kaatumisvaaran vuoksi aluksen päällikkö antoi evakuointimääräyksen. Hävittäjä "HMS Legion" ajoi noin kello 16.00 aluksen viereen ja otti vastaan 1 560 miehistönjäsentä ennen kuin poistui kello 16.48. Torpedo-osuma oli surmannut ainoastaan yhden miehistönjäsenen. Alukseen jäivät sen päällikkö sekä runsaat sata miestä, jotka yrittivät pelastaa aluksen.
Pelastusmiehistö sai pumpattua oikeanpuoleisista tankeista öljyä vasemmanpuoleisiin kallistuman pienentämiseksi. Kallistuma saatiin pienennetyksi 22 asteesta noin 17 asteeseen. Hävittäjä "HMS Laforey" ajoi tämän jälkeen vaurioituneen tukialuksen kylkeen ja antoi virtaa, jotta alus saatiin tuottamaan itse virtaa. Vielä illan kuluessa saapui Gibraltarilta hinaaja "Thames" avustamaan matkaa kohti kotisatamaa saattueen vartioimana. Kuuban ohjuskriisi
Tilanne kärjistyi kun yhdysvaltalainen Lockheed U-2 -vakoilukone kuvasi rakenteilla olevan neuvostoliittolaisen R-12-tyyppisten keskimatkan ballististen ohjusten tuliasema-alueen Kuubassa lähellä San Cristóbalia 14. lokakuuta 1962. Ohjuksien 2 000 kilometrin kantomatka uhkasi suoraan Washingtonia ja noin puolta Yhdysvaltain strategisten ohjusten tukikohdista. 20 minuutin lentoaika olisi lyhentänyt ohjuspuolustuksen ja vastaiskun mahdollisuuden varoitusaikaa huomattavasti. Finnairin lento 915
Ohjuksen valtava räjähdyspilvi ei kuitenkaan puhu Petšora-ohjuksen puolesta, koska sen 60 kilogramman taistelulataus ei synnytä kovin vaikuttavaa räjähdystä. Lappi ei kuitenkaan ottanut pohdinnoissaan huomioon sitä, että lentäjät havainnoivat räjähdyspilveä ”paikan päällä” eivätkä matkan päästä, kuten Lapin mainitsemat varusmiehet Lohtajan ammunnoissa. Hawker Sea Fury
FB.11 -versiota käytettiin läpi Korean sodan maataistelukoneena Royal Navyn tukialuksilta HMS "Ocean"ilta, HMS "Glory"lta, HMS "Theseukselta" ja australialaiselta "HMAS Sydney"ltä. 8. elokuuta 1952 FAA:n lentäjä luutnantti Peter ”Hoagy” Carmichael ampui alas MiG-15-suihkuhävittäjän ilmataistelussa, näin tehden Sea Furysta yhden harvoista suihkuhävittäjän alas ampuneista potkurikoneista. Jotkut lähteet väittävät, että toinenkin MiG ammuttiin alas, mutta useimmat lähteet eivät mainitse tätä; miten tahansa, tämän usein sanotaan olleen ainoa brittiläisen pilotin brittiläisessä koneessa käymä menestyksäs ilmataistelu koko Korean sodassa. Taistelu alkoi, kun hänen lentueensa, joka koostui Sea Furyista ja Fairey Fireflyistä joutui kahdeksan MiG-15-koneen hyökkäyksen kohteeksi. Yksi Firefly vaurioitui pahasti, kun Sea Furyt pääsivät pakoon vahingoittumattomina. Samanlainen kohtaaminen seuraavana päivänä johti siihen, että Sea Furyt käyttäen ylivoimaista liikehtimiskykyään onnistuivat pakenemaan toista MiG-15-hyökkäystä, vaikka yksi Sea Fury joutui lentämään vaurioituneena takaisin "Ocean"ille. Tunnistamisen helpottamiseksi Sea Furyihin maalattiin omakonetunnukset, samanlaiset kuin Normandian maihinnousussa. Sojuz 15
Lennon radiokutsu oli Дунай, Tonava. Laukaisu tapahtui Baikonurista 26. elokuuta 1974 19:58:05 UTC. Kahden hengen lento epäonnistui, kun automaattinen telakointi asemaan epäonnistui ja manuaalisen telakoinninkin jäädessä ajoaineen vähyyden takia tekemättä. Lento kesti siksi vain kaksi vuorokautta. Korean Airin lento 858
Korean Airin lento 858 oli kahden välilaskun reittilento Bagdadista Souliin 29. marraskuuta 1987. Kun lentokone lähti Abu Dhabista kohti Bangkokia, se räjähti Andamaanienmeren yllä kahden pohjoiskorealaisen agentin asetettua koneeseen aikapommin. Kaikki 115 koneessa ollutta kuolivat. HMS Wakeful (H88)
"HMS Wakeful" joutui ilmahyökkäyksen maaliksi paluumatkalla Doveriin, jolloin se vaurioitui lähelle osuneen pommin sirpaleista. Alus palasi 28. toukokuuta Ranskan rannikolle. Seuraavana päivänä Saksan laivaston E-vene S30:n laukaisema torpedo osui aluksen etummaiseen kattilahuoneeseen, jolloin alus katkesi. Aluksen etuosa upposi välittömästi. Miinanraivaajat "HMS Gossamer" ja "HMS Lydd", hävittäjä "HMS Grafton" sekä yhteysalus "HMS Comfort" pelastivat ainoastaan yhden kuljetetuista 640 maavoimien sotilaasta sekä 25 miehistönjäsentä. NLAW-lähipanssarintorjuntaohjus
NLAW (New Generation Light Anti-Tank Weapon; "myös MBT LAW (Iso-Britannia), RB57 (Ruotsi)") on ruotsalaisen Saab Bofors Dynamics Ab:n ja brittiläisen Thales Air Defence:n yhdessä kehittämä ja valmistama, niin sanotun kolmannen sukupolven lähipanssarintorjuntaohjus. Olalta-ammuttava NLAW lentää noin metrin tähtäyslinjan yläpuolella ja alaspäin suunnattu ontelopanos iskee panssarivaunun ohueen kattopanssariin. Kertakäyttöinen asejärjestelmä painaa ampumakunnossa 12,4 kg ja sen tehokas ampumaetäisyys on noin 600 metriä. NLAW:ta käyttävät Suomi, Ruotsi ja Iso-Britannia. Operaatio Upshot-Knothole
Yli 21 000 sotilasta osallistui maavoimien "Desert Rock V" -harjoitukseen koesarjaan kuuluvan ydinkoe "Grablen" yhteydessä. Tässä testissä ammuttiin U-235-ydinkranaatti "Atomic Annie" nimisestä järeästä tykistä. Kranaatti ammuttiin 280 mm (11 tuuman) tykistä ja se lensi noin 10 km ennen räjähtämistään. Kranaatin ydinkärki oli "putkimallin" fissioon perustuva atomipommi, kuten Hiroshimaan pudotettu Little Boy Mark 1. Ydinräjähdyksen voimakkuus oli noin 15 kilotonnia. Persianlahden sota
Ilmaiskut vaikeuttivat tuntuvasti elämää Bagdadissa jo kahden pommitusviikon jälkeen. Sähköt olivat poikki ja juomavedestä oli puute monin paikoin. Ruoasta oli jatkuva pula, ja asukkaille ei enää jaettu polttoainetta. Siviilien asunnot kärsivät pahoin ilmapommituksista . 14. helmikuuta 1991 Yhdysvaltain ilmavoimien pudottamat laserohjatut pommit räjähtivät ydinsodan kestäväksi aiotussa pommisuojassa Amiriyahissa. GBU-27-pommi oli räjähtänyt läpäistyään ensin 3 metrin betonikuoren. Tämän jälkeen tuli toinen pommi, joka teki varsinaisen tuhon. Räjähdyksen tuloksena arviolta neljäsataa pommisuojassa ollutta siviiliä kuoli. Osa kuoli vesisäiliön veden kiehuessa ja kastellessa ihmiset. Suurin osa kuolleista oli naisia ja lapsia. Kesti neljä tuntia ennen kuin palomiehet pystyivät raivaamaan tien auki bunkkeriin. Yhdysvaltain ilmavoimat olivat luulleet, että bunkkeri olisi sotilaallinen johtokeskus, ja prikaatinkenraali Richard Neal syytti Saddamia siviilien sijoittamisesta tähän bunkkeriin tarkoituksella. Tapaus herätti länsimaissa ja arabimaissa laajoja protesteja Yhdysvaltoja vastaan. Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu CIA oli valinnut Amriyahin kohteeksi, ja tämän jälkeen CIA:lta ei kysytty pommituskohteiden valinnassa neuvoja. Apollo 13
Apollo 13:n huoltomoduulin toinen happitankki räjähti aluksen ollessa 321 680 kilometrin päässä Maasta. Maasta oli annettu pyyntö käynnistää happisäiliön sekoitus, mutta vika sekoittimen moottorin johdoissa sai aikaan kipinöintiä, joka puolestaan räjäytti koko säiliön. Miehistön kuuluisa hätäsanoma maa-asemalle oli: ”Okay, Houston, we’ve had a problem here." Jolloin maasta vastattiin: "This is Houston, say again please", ja Apollosta vastattiin: "Houston we've had a problem." Syyskuun 11. päivän terroriteot
Jotkut matkustajat ja henkilökunta pystyivät soittamaan lentokoneista radio- tai matkapuhelimilla ja kertomaan yksityiskohtia, kuten että jokaisessa lentokoneessa oli useita kaappaajia ja että he olivat käyttäneet kyynelkaasun tai pippurisumuttimen kaltaista suihketta. Kaappaajilla oli mukana veitsiä, joilla he puukottivat lentoemäntiä ja ainakin yhtä matkustajaa. Iskuja tutkimaan asetettu 9/11-komissio vahvisti myöhemmin tiedon, että kaappaajista kaksi oli ostanut vastikään Leathermanin monitoimiveitsen. Sekä AA 11:n lentoemäntä että UA 175:n ja 93:n matkustajat mainitsivat kaappaajilla olevan pommin, mutta yksi matkustajista arveli sen olevan valepommi. Ilmeisesti se piti paikkansa, sillä putoamispaikoilta ei löydetty jäänteitä räjähteistä. Flash Airlinesin lento 604
Flash Airlinesin lennolla 604 ollut Boeing 737-300 syöksyi 3. tammikuuta 2004 Punaiseenmereen pian sen jälkeen, kun se oli noussut ilmaan Sharm el-Sheikhin lentoasemalta. Koneessa oli 135 matkustajaa ja 13 miehistön jäsentä, jotka kaikki menehtyivät onnettomuudessa. Suurin osa matkustajista oli ranskalaisia turisteja, jotka olivat palaamassa kotimaahansa. Turma on tuhoisin Boeing 737:lle sattunut onnettomuus ja Egyptin toiseksi vakavin lentoturma heti vuonna 2015 sattuneen Kolavian lento 9298:n onnettomuuden jälkeen, jossa sai surmansa 224 ihmistä. Aeroflotin lento 331
Kolmen kilometrin päässä kiitotiestä kone joutui paikalliseen, 30–40 metrin paksuiseen sumukerrokseen. Vaikka näköyhteyttä kiitotiehen ei ollut, miehistö jatkoi laskeutumista päätöksentekokorkeuden alapuolelle vajoamisnopeudella 7 m/s. Kello 8.45.31 paikallista aikaa (12.45.31 GMT) kone osui voimalinjoihin 23–25 metrin korkeudella maanpinnasta. 2,5 sekuntia aiemmin lentäjät olivat tehneet voimakkaita ohjausliikkeitä, mutta eivät enää saaneet vältettyä törmäystä. Koneen oikea siipi ja vakaaja vaurioituivat, ja se alkoi kallistua nopeasti oikealle. Kolmen sekunnin kuluttua kallistuskulma oli jo 70 astetta. Kone lensi kahden 28-metrisen sähköpylvään välistä 60 metrin päässä kiitotien keskilinjasta ja katkaisi neljä ylintä johtoa. Sen jälkeen se katkoi 22 palmun latvat ja kaatoi yhden palmun ennen kuin syöksyi maahan 5,5 sekuntia voimalinjaan osumisen jälkeen. Ethan Allen -luokka
"USS Ethan Allen" ampui 6. toukokuuta 1962 Frigate bird -harjoituksessa ensimmäisen kerran ydintaistelukärjellä varustetun SLBM-ohjuksen. Aluksen ollessa noin 1300 mailia Havaijilta kaakkoon, se ampui Polaris A2 -ohjuksen lounaaseen, 1100 mailin päähän. Taistelukärki räjähti tarkalleen maalialueensa yläpuolella 3,4 kilometrin korkeudessa Eteläisellä Tyynellämerellä. Tämä koe jäi myös toistaiseksi ainoaksi, kun ilmakehässä tehtävät ydinkokeet kieltävä sopimus tuli voimaan lokakuussa 1963. HMS Illustrious (87)
Lentotukialuksen kimppuun hyökkäsi matalalla kaksi Italian ilmavoimien torpedokonetta, jotka kaarsivat pois ilmatortjuntatulen vuoksi. Aluksen Fulmar-hävittäjät lähetettiin takaa-ajoon. Kyseessä oli kuitenkin hyvin suunniteltu ansa, jolla hävittäjäsuojaus saatiin vedettyä pois ja tutkaoperaattoreita hämättyä ilmassa olevilla lentokoneilla. Aluksen kimppuun kävi Junkers Ju 87 Stuka -syöksypommittajat.
Alukseen osui kuusi 500 kilogramman pommia alle minuutissa. Ainoastaan yksi pommeista läpäisi kannen ja räjähti 10 jalkaa hangaarikannen yläpuolella. Alus menetti ohjattavuutta peräsimen vaurioituessa. Miehistöstä sai surmansa 83 upseeria ja miehistönjäsentä ja yli sata haavoittui, joista kuusikymmentä vakavasti. Aluksen ilmassa olevat lentokoneet joutuivat lentämään Maltalle lukuun ottamatta yhtä Swordfishiä, joka laskeutui mereen hävittäjä "HMS Junon" viereen. Boeing B-52 Stratofortress
Kaksi B-52-konetta törmäsi ilmassa lähellä Fairchildin lentotukikohtaa jolloin 13 miehistön jäsentä kuoli ja kolme selvisi. B-52, jolla oli lastinaan kaksi ydinasetta, törmäsi KC-135 Stratotanker -koneen kanssa 15. lokakuuta 1959 lähellä Hardinsburgia Kentuckyssa. Kahdestatoista miehistön jäsenestä kuoli kahdeksan ja molemmat pommit saatiin talteen. 24. tammikuuta 1961 hajosi ilmassa, jolloin kaksi ydinasetta putosi maahan ja kolme miehistön jäsentä menehtyi
Toinen onnettomuus KC-135-koneen kanssa sattui vuonna 1966 Palomaresin kylän yllä Espanjassa. Neljästä ydinpommista kaksi putosi ehjinä, toinen kylän lähelle ja toinen 760 metrin syvyyteen mereen. Kahden pommin tavanomaisia räjähdysaineita sisältävät sytytyspanokset räjähtivät. Koska ydinkärkiä ei ollut aktivoitu, ei ydinräjähdystä seurannut, mutta sytyttimien räjähdys teki pommeista ns. likaisia pommeja. Radioaktiivinen plutonium levisi kylän keskustaan ja läheisille kukkuloille. Tankkauskoneen koko nelihenkinen miehistö menehtyi. B-52-koneen seitsenhenkisestä miehistöstä neljä pelastautui heittoistuimilla. Tämän jälkeen Espanja kielsi ydinaseilla varustettujen koneiden lennot ilmatilassaan. Indian Airlinesin lento 814
Kaapparit halusivat koneen Lucknow’n yläpuolelle ja lentää sieltä Lahoreen. Pakistanin viranomaiset eivät halunneet ottaa konetta vastaan, ja kapteeni Sharan vakuutti, ettei polttoaine riitä Lahoreen saakka, joten koneen piti laskeutua Intian Amritsariin. Amtritsarissa henkilökunta toivoi, että kaappaus loppuisi pian. He pyysivät tarkka-ampujia lentokentälle ampumaan lentokoneen renkaat tyhjiksi. Pyyntöön ei suostuttu tuntemattomasta syystä. Amritsarin poliisia pyydettiin odottamaan Intian erikoisjoukkoja. Kaapparit pyysivät polttoainetäydennystä. Ensin Intian hallitus ei suostunut, mutta kun 25-vuotias Rupin Katyal puukotettiin, täydennykseen suostuttiin, kuitenkin niin ettei se tapahtuisi aivan heti. Katyal kuoli myöhemmin vammoihinsa. Kaapparit uhkasivat tappaa kaikki matkustajat, ellei kapteeni nousisi 30 sekunnin kuluessa. Intian erikoisjoukot olivat saapumassa, mutta joutuivat liikenneruuhkaan Amtritsarissa. Polttoaineen vähyydestä huolimatta Airbus A300 nousi kohti Lahorea. Finnairin lento 915
Lennon ykköskapteeni palasi aikanaan ohjaamoon ja hoiti laskeutumisen noin kello 16 Suomen aikaa, 10 minuuttia aikataulusta jäljessä. Ohjaamossa olleet lentäjät kertoivat hänelle tapahtuneesta. Palomaresin lento-onnettomuus
Yhdysvaltain ilmavoimien B-52 Stratofortress -pommikone valmistautui ilmatankkaukseen KC-135 Stratotankerin kanssa lähellä Cuevas del Almanzoran kuntaan kuuluvaa Palomaresin kalastajakylää Almerían maakunnassa. Pommikoneen lähestyessä tankkeria se törmäsi päin tankkauspuomia, jolloin pommikoneen yläosa repesi. Pommikone syttyi tuleen ja alkoi syöksyä mereen hajoten samalla kappaleiksi. Miehistön seitsemästä jäsenestä neljä onnistui pelastautumaan heittoistuimilla. Stratotankerin polttoainekuorma räjähti, ja koneen koko nelihenkinen miehistö menehtyi. Koneiden romut levisivät yli kahdensadan neliökilometrin alueelle. 2015 TB145
Suomalaisen asiantuntijan Mikael Granvikin mukaan kappaleen lentorata on vaikeasti ennakoitavissa, ja siksi sitä ei ollut havaittu aikaisemmin. Vuoden 2015 ohituksesta ei ollut vaaraa Maapallolle, sillä se jäi noin 500 000 kilometrin etäisyydelle. Kappaleen kiertoajaksi on arvioitu noin kolme vuotta, ja seuraavan kerran se tulee Maan läheisyyteen syyskuussa 2018. Sillä kertaa ohituksen on kuitenkin arvioitu tapahtuvan paljon kauempana, 38 miljoonan kilometerin etäisyydellä. 815 Naval Air Squadron
"HMS Illustriousin" vaurioitui pahoin 10. tammikuuta 1941 Saksan ilmavoimien syöksypommittajien pommeista. Samalla moni laivueen koneista tuhoutui ainoastaan viiden koneen lentäessä Maltalle, missä koneet liitettiin muihin "HMS Illustriousilta" pelastettuihin 819 ja 821X laivueiden koneisiin. Näin saatiin muodostettua täysi 12 koneen laivue. Se siirrettiin Dekheilan aavikkokentälle, jossa 815. laivue muodostettiin 21. tammikuuta. Se siirrettiin edelleen tammikuun lopulla Kreetalle pommittamaan vihollisen saattueita ja miinoittamaan meriväyliä. Laivueesta siirrettiin myös lentue Kreikan mantereelle. Neuvostoliiton ensimmäinen pommituslento Berliiniin
Majuri Konstantin P. Jegorovin lentämän nelimoottorisen Petljakov Pe-8:n kaksi samanpuoleista moottoria lakkasi käymästä, ja kone syöksyi Itämereen vieden mukanaan 11 hengen miehistön kenenkään pelastumatta. Kapteeni Aleksandr N. Tjaginin ohjaaman lentokoneen sanotaan joutuneen suomalaishävittäjän hyökkäyksen kohteeksi, joka konekivääriampujien osumilla pudotettiin mereen. Suomen ilmavoimat ei tunnista tapausta. Luutnantti Vasili D. Bidnyn ohjaaman koneen oikea sisempi moottori syttyi tuleen 40 minuutin kuluttua lentoon lähdöstä, mutta sammutettuaan moottorin hän lensi Danzigiin asti. Siellä 19 685 jalan korkeudessa myös vasen ulompi moottori vikaantui. Kahdella jäljellä olevalla moottorilla ja täydellä pommilastilla koneen lentokorkeus laski 6 560 jalkaan, jolloin Bidny suuntasi Berliinin sijasta toissijaiseen kohteeseen Lauenburgin asemalle Stettinissä. Bidny onnistui tuomaan lentokoneen takaisin Leningradiin polttoaineen ollessa loppumaisillaan laskeuduttaessa. Hiroshiman ja Nagasakin pommitukset
Ensimmäinen pudotettiin Hiroshimaan Enola Gay -nimisestä koneesta, jota ohjasi lentorykmentin komentaja, eversti Paul Tibbets. Pommi pudotettiin 9 450 metrin korkeudesta, ja pommi räjähti 6. elokuuta 1945 kello 8.15 (JST) pudottuaan vapaasti 550 metrin korkeuteen. Pommin teho oli noin 13 TNT-kilotonnia, mikä on nykyisiin ydinaseisiin verrattuna varsin vähän, mutta se tappoi välittömästi noin 75 000 ihmistä. Tämän Little Boy -nimisen pommin paino oli 4 000 kiloa, ja siinä käytettiin uraani-235-isotooppia. Vastaavaa pommia ei ollut koskaan ennen testattu. Emiratesin lento 521
Emiratesin lento 521 joutui onnettomuuteen Dubain kansainvälisellä lentoasemalla 3. elokuuta 2016 kello 8:37 paikallista aikaa, kun lentoa operoinut Boeing 777 putosi kiitotielle 12L, yrittäessään tehdä ylösvetoa laskeutumisen aikana, ja syttyi palamaan. Kaikki koneessa olleet 300 ihmistä pelastuivat, mutta paikalle tullut palomies menehtyi räjähdysonnettomuudessa sammutustöiden aikana. ASRAD-R
Järjestelmään kuuluu Saksalaisen RDE:n valmistama ohjustorni, sveitsiläisen Oerlikon Contravesin valmistama johtamisjärjestelmä, ruotsalaisen Saab Bofors Dynamicsin valmistamat Bolide- ilmatorjuntaohjukset ja niin ikään ruotsalaisen Ericsson Microwave Systemsin valmistama HARD 3D -ilmavalvontatutka. Lisäksi järjestelmää on mahdollista käyttää kannettavalla ampumalaitteella, RBS-70:llä. Ampumalaite on Saab Bofors Dynamicsin valmistama. Järjestelmää voidaan käyttää kaikissa valaistusolosuhteissa ja sen tutka pystyy havaitsemaan kohteen jopa 20 kilometrin päästä. HARD 3D -tutkaa on hyvin vaikea havaita nykyaikaisilla tiedusteluvastaanottimilla, koska se on LPI-tutka. Tutkalla havaittu kohde siirretään seurantasensorille, jona voidaan käyttää lämpökameraa tai CCD-televisiokameraa. Seurantajärjestelmä ja laser-etäisyysmittari laskevat tuhoamisvyöhykkeen, jolle tullutta kohdetta ammutaan Bolide-ohjuksella. Ohjus hakeutuu kohteeseen laser-säteen seurannalla. Ohjuksen korjauskomentojen vastaanotin on ohjuksen takaosassa, joten ohjuksen häiritseminen on mahdotonta nykyään käytössäolevilla häirintäjärjestelmillä. Ohjus räjähtää ennen kohteeseen törmäystään herätesytyttimen avulla. Järjestelmän ohjus on erittäin tehokas panssaroituja rynnäkkökoneita ja taisteluhelikoptereita vastaan, koska siinä on taistelulatauksen lisäksi suunnattu räjähdysvaikutus. Yksikön järjestelmät voidaan liittää yhteiseen viestiverkkoon, joka mahdollistaa tehokkaan taistelutekniikan ja ilmatilanne tietojen välittämisen toisille yksiköille. Alotaun lento-onnettomuus 1995
Alotaun lento-onnettomuus 1995 tapahtui 12. heinäkuuta 1995, kun Papua-Uuden-Guinean Alotausta Daguraan matkalla olleessa Milne Bay Airin de Havilland Canada DHC-6-300 Twin Otter -koneessa syttyi tulipalo pian lentoonlähdön jälkeen. Tulipaloa seurasi räjähdys ja sähköjärjestelmän vioittuminen. Niiden seurauksena miehistö menetti koneen hallinnan, ja se syöksyi matalaan veteen kahden kilometrin päässä Alotaun lentoasemalta. Molemmat lentäjät ja kaikki 13 matkustajaa kuolivat onnettomuudesa. Kolavian lento 348
Onnettomuus tapahtui noin kello 13.12 paikallista aikaa (8.12 UTC) Surgutin kansainvälisellä lentoasemalla. Kone oli rullaamassa kiitotielle, kun palo syttyi ja levisi nopeasti matkustamoon. Palo oletettiin aluksi saaneen alkunsa koneen moottoreista, mutta myöhemmin tutkinnan aikana palon on todettu alkaneen koneen rungon keskiosasta, mahdollisesti oikosulusta. Koneen miehistö antoi välittömästi evakuointimääräyksen havaittuaan uhkaavan palon. Onnettomuudessa menehtyi kolme ihmistä ja loukkaantui 43 ihmistä, pääasiassa hengitettyään vaarallisia palosta aiheutuneita kaasuja. Kone räjähti palon saavutettua polttoainetankit, jolloin tuli levisi yli sadan neliömetrin alueelle. Suurin osa matkustajista oli ehditty evakuoimaan ennen räjähdystä. Onnettomuuden silminnäkijöiden mukaan evakuointi oli tapahtunut verkkaisesti ja kesti kauan ennen kuin varauloskäynnit saatiin auki. Kone tuhotui kokonaan onnettomuudessa. Palo saatiin sammumaan kello 13.45 paikallista aikaa (8.45 UTC). Tapahtumahetkellä lämpötila oli noin −30 °C. Koneen käyttöhistorian aikana koneen moottoreissa tiedetään olleen ongelmia. Ryūjō (1931)
Aluksen lentokoneet ampuivat 15. helmikuuta alas maihinnousujoukkoja varjostaneen lentoveneen. Raskas risteilijä "Chokain" kellukekone havaitsi tiedustelulennollaan Doormanin pohjoiseen matkanneen laivasto-osaston kello 10. "Ryūjōlta" nousi seitsemän yhdellä 250 kilogramman ja neljällä 60 kilogramman pommilla varustettua B5N1 konetta hyökätäkseen Doormanin osaston kimppuun Gasparinsalmessa. Koneet osuivat lähelle "HMS Exteriä" tuhoten aluksen Supermarine Walrus -lentoveneen. Hyökänneet koneet palasivat lentotukialukselle tankattavaksi ja uudelleen varustettavaksi. Toisessa tuloksettomassa hyökkäyksessä oli kuusi konetta. Kolmannen hyökkäyksen viisi konetta ja neljännen hyökkäyksen kuusi konetta eivät saaneet merkittävää tuhoa aikaan. Mitsubishi A6M Reisen
3. kesäkuuta vuonna 1942 lento-aliupseeri Tadayoshi Koga nousi ilmaan lentotukialus Ryūjōlta A6M2 malli 21 -hävittäjällään osallistuakseen hyökkäykseen Aleuteilla sijaitsevaa Dutch Harboria vastaan. Ammuttuaan alas PBY Catalina -lentoveneen hän joutui kiväärituleen. Paluulennolla Kogalle tuli ongelmia koska kaksi luotia maasta ammutusta kivääritulesta oli lävistänyt koneen polttoaineletkut. Koga ilmoitti laskeutuvansa Akutan Islandille, joka oli määrätty hätälaskupaikaksi. Koga ei saavuttanut lentokenttää vaan suoritti pakkolaskun hiekalle, jolloin kone kääntyi nurin ja pilotti sai surmansa. Viisi viikkoa myöhemmin Yhdysvaltain laivaston PBY Catalina huomasi ylösalaisin olevan koneen ja laivasto nouti koneen tutkittavaksi. Tätä sotasaalista pidetään eräänä Tyynenmeren rintaman merkittävimmistä, koska Yhdysvaltain suorittamat koelennot paljastivat sekä Zeron vahvuudet että heikkoudet hävittäjänä. Tämän ansiosta liittoutuneet pystyivät opettamaan hävittäjälentäjilleen parempia taistelutaktiikoita Zeroja vastaan. Tupolev Tu-16
Kone kykeni kuljettamaan massiivisen 9000 kg:n FAB-9000-pommin tai ydinaseita noin 4800 km:n matkan. 1950-luvun puolivälissä koneeseen lisättiin mahdollisuus kantaa vastakehitettyjä risteilyohjuksia. Malli Tu-16KS-1 (NATO:n koodinimi Badger-B) kuljetti AS-1 Kennel -ohjuksia noin 1800 km:n päähän. AS-1-ohjus oli iso, MiG-15-hävittäjää muistuttava, ja sen kantomatka noin 140 km. Sen pääasiallinen käyttötarkoitus oli iskut Yhdysvaltain lentotukialusryhmiä vastaan. 509. raskas erityispommitusrykmentti
Yksikön käyttämät aseistuksen detaljit, toiminta ja koulutusmenetelmät sekä monet muutkin (yksikköön, sekä sen aseisiin liittyvät yksityiskohdat) asiat olivat hyvin pitkään salattuja. Esimerkiksi ensimmäiset valokuvat sen käyttämistä atomiaseista julkistettiin vasta joulukuussa 1960, John F. Kennedyn valtakaudella.
"(509th Bomb Wing, 509.BW)"
Aluksi melko pian sodan jälkeen yksikkö muutti Roswelliin, New Mexicoon. 509. on sittemmin operoinut AFB Peasessa, New Hampshiressa ja se on kuulunut SAC:iin (Yhdysvaltain strategiset ilmavoimat). Vuoden 1970 vaiheilla sillä oli käytössään FB-111A Aardvark -monitoimilentokone, tässä yhteydessä pommituskoneen ominaisuudessa. Aseistuksen kapasiteettina olivat ainakin Boeing AGM-69 SRAM -ohjukset. Nämä laukaistiin lentokoneista ja ne olivat taktisia ydinaseita. Yksikkö on käyttänyt myös B-50, B-47 ja B-52 -tyyppien pommikoneita toiminnassaan. Myöhemmin 509. on saanut käyttöönsä häivepommittajat, jotka ovat tyyppiä B-2 Spirit. Yksikön komentajana toimii vuonna 2018 Paul W. Tibbets IV. Hänen sotilasarvonsa on prikaatikenraali. Pan Amin lento 759
Pan Amin lento 759 oli reittilento Miamista New Orleansin kautta Las Vegasiin. Koneen nousi ilmaan 9. heinäkuuta 1982 kello 16:07 New Orleansista, jolloin kentän lähellä oli ukkosmyrskyjä. Noin 700 metriä kiitotien jälkeen kone osui puihin 15 metrin korkeudella, jatkoi laskua 681 metrin matkan ja putosi asuinalueelle. Yhteensä 153 ihmistä kuoli, joista 145 oli matkustajia ja miehistöä. MBDA Aster
Aster-ohjuksen lentorataa säädellään lennon alkuvaiheessa rakettisuihkun säädöillä ja loppuvaiheessa sivuttaissuihkuilla, minkä avulla ohjus on erittäin ketterä ja voi saavuttaa suuren sivuttaiskiihtyvyyden. Ohjus saa alkuvauhtinsa lähtömoottorinsa avulla. Ero Aster 15- ja 30-versioiden välillä on lähtömoottorin polttoainemäärässä. Minimietäisyys maaliin on 1,7 tai 3 kilometriä versiosta riippuen. Alkukiihdytyksen jälkeen lähtömoottori putoaa pois ja ohjus jatkaa inertiaohjauksessa maaliin. Sen lentorataa voidaan korjata radiolinkillä mikäli maalin liiketila muuttuu. Ohjuksen rataa voidaan säätää rakettisuihkuilla. Aster 15 -version lentonopeus on 1000 m/s (+3 mach) ja Aster 30 1 400 m/s (+4,5 mach). Lopuksi ohjus seuraa aktiivisesti tutkallaan maalia. Aster-ohjus on hit-to-kill-tyyppinen, eli se on tarkoitettu suoraan osumaan torjuntakohteeseen. Ohjuksessa on kuitenkin myös esisirpaloitu taistelukärki, joka suuntaa sirpalevaikutuksen torjuntakohteeseen saavuttaakseen maksimaalisen torjuntatehon. Aster-ohjuksilla voidaan torjua lentokonemaalien lisäksi ballistisia ohjuksia. Aviatecan lento 901
Aviatecan lento 901 oli Aviatecan reittilento Miamista Guatemalan, San Salvadorin ja Managuan kautta San Joséen, Costa Rican. Lennolla 9. elokuuta 1995 käytetty Boeing 737-2H6 törmäsi San Vicente -vuoreen El Salvadorissa lähestyessään San Salvadoria. B43
Yksi B43-ydinpommi oli osallisena ydinaseonnettomuudessa 1965, kun Douglas A-4 Skyhawk lentokone putosi mereen USS Ticonderoga (CV-14) lentotukialuksen kannelta lähellä Japanin rannikkoa. Konetta, sen pilottia, eikä mukana ollutta ydinasetta koskaan löydetty. Tipahtamispaikalla meren syvyys oli noin 4 500 metriä. Onnettomuus salattiin, ja siitä saatiin julkista tietoa vasta 1981. Boeing 737
Boeing 737:n toistaiseksi pahin onnettomuus sattui 29. lokakuuta 2018, kun Lion Airin lento 610 syöksyi Jaavanmereen pian lähdettyään Jakartasta. Koneen korkeus alkoi lentoonlähdön jälkeen heitellä, minkä jälkeen kone lähti syöksyyn. Lennolla oli 189 ihmistä, jotka kaikki kuolivat onnettomuudessa. Toiseksi vakavin onnettomuus tapahtui 22. toukokuuta 2010, kun Air India Expressin lento 812 putosi pitkäksi menneen laskukiidon jälkeen kiitotien päässä olevaan rotkoon Mangaloressa. Lennolla oli 166 ihmistä, joista 158 sai onnettomuudessa surmansa. Koneen väsynyt kapteeni nukkui lennon aikana ja heräsi vasta vähän ennen lähestymisen alkua. Niinpä hänen tilannetajunsa oli heikentynyt. Hänen ohjauksessaan kone oli jatkuvasti aiottua lähestymistä jäljessä, eli lensi nopeammin ja korkeammalla kuin oli tarkoitus. Siitä huolimatta kapteeni toi koneen väkisin alas, mutta koneen vihdoin koskettaessa maahan, kiitotietä oli jäljellä enää alle kilometri. Kapteeni käynnisti suihkujarrut ja päätti sen jälkeen yrittää ylösvetoa siinä kuitenkaan onnistumatta. Ydinaseonnettomuus
Ydinasekokeiden seurauksena radioaktiivista ainetta on levinnyt kokeilupaikkojen välittömään läheisyyteen sekä ilmanvirtojen mukana ympäri maapallon. Ydinaseiden kuljetuksessa räjähteitä on pudonnut lentokoneesta lentokoneen rikkoutuessa. Sukellusveneonnettomuuksissa ydinaseilla lastattuja aluksia on uponnut valtameren pohjaan. Ydinaseonnettomuuksien vaara lisääntyy aseiden vanhetessa ja on olemassa niin kauan kuin aseita on olemassa.
Ydinaseonnettomuus voi tapahtua esimerkiksi asevaraston tulipalon yhteydessä. Tällöin esimerkiksi ydinkärki voi vahingoittua ja ydinmateriaalia (uraania tai plutoniumia) vapautua ympäristöön. Tästä voi aiheutua terveyshaittoja lähialueella. Mutta plutonium voi kulkeutua satojenkin kilometrien etäisyydelle. Suuren ydinaseen räjähtäminen Suomen lähialueella aiheuttaisi ydinvoimalaitosonnettomuutta vakavamman säteilyvaaratilanteen. Ydinjätekeskittymiin ja ydinjätteen kuljetuksiin liittyvät onnettomuudet kuten ydinkäyttöisen aluksen onnettomuus tai satelliitin maahansyöksyn vaikutukset ovat paikallisia tai ulottuvat vain lähiympäristöön. Rorsat
RORSAT-sarjan satelliitit olivat lieriömäisiä, 10 metrin pituisia rakennelmia. Sen halkaisija oli 1,3 metriä. Satelliitin kokonaismassa oli 3 800 kg. RORSAT-satelliittien energialähteenä toimi pieni ydinreaktori. Tässä käytettiin 90 % rikastettua Uraani-235:ää. Satelliitit laukaistiin noin 270 km korkeuteen radalle, jonka inklinaatio oli 65 astetta. Toiminnan päätyttyä ydinreaktori lähetettiin korkeammalle radalle noin 900–1 000 km korkeuteen. Ydinenergian käyttö satelliitissa aiheutti päänvaivaa länsimaissa, sillä satelliitin vioittuessa koko satelliitti reaktoreineen olisi saattanut palata ilmakehään. Ydinonnettomuuden riski oli olemassa. Näin lopulta tapahtuikin, sillä RORSAT-sarjaan kuuluva Kosmos 954 putosi Kanadan luoteisosiin 24. tammikuuta 1978. Putoamispaikka oli asumattomalla alueella, mutta ympäristöön levisi radioaktiivisia kappaleita. Northrop F-89 Scorpion
Kone tuli tunnetuksi sen ampuman AIR-2 Genie –atomiraketin vuoksi. Tämän aseen testaus eli ydinkoe toteutettiin Nevadan autiomaassa, koodinimellä "Plumbbob - Shot John". Ydinräjäytyksen tuhovoima oli noin 1,5 kT. Ydinraketti räjäytettiin noin 4 300 metrin päässä sen ampuneesta koneesta, 6 100 metrin korkeudessa. EgyptAirin lento 990
EgyptAirin lento 990 oli säännöllinen reittilento Los Angelesin kansainväliseltä lentoasemalta Yhdysvalloista Kairon kansainväliselle lentoasemalle Egyptiin, välilaskunaan John F. Kennedyn kansainvälinen lentoasema New Yorkissa. 31. lokakuuta 1999 lennon Boeing 767 -tyyppinen kone syöksyi Altantin valtamereen noin sata kilometriä Massachusettsin Nantucketin saaresta. Kaikki 217 koneessa ollutta kuolivat. Onnettomuuden virallinen todennäköinen syy oli varakapteenin tahallaan aiheuttama mereensyöksy. 9M14 Maljutka
Ohjus kuului myös BMP-1-, BMP-2- ja BRDM-2-rynnäkköpanssarivaunujen ja Mi-2-, Mi-8- ja Mi-24-helikopterien varustukseen.
Ohjuksen maa-ampumalaite on mallia 9P111. Ampumalaite koostuu myös ohjuksen kuljetuslaatikkona toimivasta alustasta, 9S415-mallisesta joystickillä varustetusta ohjausyksiköstä ja 9Š16-tähtäysperiskoopista. Manuaalinen komento-ohjaus vaatii ampujalta melkoista taitoa ja herkeämätöntä keskittymistä. Ohjauskomennot välitetään ohjukselle sen perästä purkautuvaa kuparilankaa pitkin. Alle kilometrin päähän ampuja voi tähystää maalia ja ohjuksen lentoa paljaalla silmällä, pitemmillä ampumaetäisyyksillä käytetään tähtäysperiskooppia. Välittömästi laukaisun jälkeen ohjus ohjautuu ylöspäin välttääkseen esteet ja pienin ampumaetäisyys on noin 500 metriä. Lyhyemmillä lyhyemmillä etäisyyksillä tähtäysmahdollisuus on käytännössä olematon. Myöhemmissä Maljutka 2 -ohjuksissa, joiden ohjausjärjestelmä on puoliaktiivinen komento-ohjaus (SACLOS), ampujan pitää vain pitää tähtäin maalissa. Lockerbien pommi-isku
Kello 18.58 miehistö otti yhteyden Shanwickin aluelennonjohtoon Prestwickissä. Kello 19.02.44 lennonjohto antoi heille selvityksen Atlantin ylitykseen. Tähän viestiin ei kuitenkaan vastattu. Koneen transponderikoodi katosi tutkasta. Lennonjohto yritti ottaa koneeseen yhteyttä, mutta vastausta ei kuulunut. Tähän aikaan, 19.02.50, koneen ohjaamon ääninauhuri tallensi kovan äänen. Lennonjohdon tutkassa näkyi yhtäkkiä viisi heijastusta yhden sijaan. Ohjaamon ääninauhurin tietojen ja tutkatallenteen vertailussa selvisi, että kahdeksan sekuntia räjähdyksen jälkeen koneen kappaleet olivat levinneet merimailin (1,8 kilometrin) pituiselle alueelle. Glasgow’sta Lontoota kohti lentänyt British Airwaysin lentäjä ilmoitti hetkeä myöhemmin lennonjohdolle nähneensä maassa suuren tulipalon. American Airlinesin lento 587
American Airlinesin lento AA587 putosi 12. marraskuuta 2001, noin kaksi kuukautta 9/11 -iskujen jälkeen Belle Harborissa sivuperäsimen ja -vakaajaan irrotessa koneesta. Kaikki koneessa olleet 260 matkustajaa ja miehistön jäsentä menehtyivät. Lisäksi maassa kuoli viisi ihmistä. Finnairin lento 915
Ohjuksen räjähtäminen kesken lennon on Lapin mukaan arvoitus. Hän ei muista yhtään 1980-luvun ohjusta, joka olisi voitu räjäyttää maan pinnalta käsin kauko-ohjauksella. Ilmatorjunta-ohjuksissa on itsetuhooja, joka toimii automaattisesti, ennen lentoradan päättymistä, joka tarkoittanee sitä, että itsetuhooja toimii ennen kuin ohjus päättyy takaisin maan pinnalle. United Expressin lento 5925
Quincyn lentokentällä, jossa ei ole lennonjohtoa, oli kaksi konetta rullaamassa kiitotielle 04. Ensin King Air ja sitten sen takana oleva Piper Cherokee. Kello 16:59.29 United Expressin kapteeni Kate Gathje kysyi King Airilta, olivatko nämä nousemassa vai paikallaan, saamatta vastausta. Kone oli silloin noin kahdeksan kilometrin päässä kiitotiestä 13. Miehistö kysyi uudelleen King Airin sijaintia kello 17:00.16. King Air ei vastannut tälläkään kertaa, jolloin sen takana ollut Cherokeen lentäjä vastasi ja sanoi odottavansa King Airin takana, mutta tämä meni sekaisin King Airin myöhemmän vastauksen kanssa. Sekaannusta pahensi se, että GPWS-laite sanoi "200" (jalkaa (60 metriä)) varoittaen korkeudesta. Sana "takana" jäi peittoon ja sana "King Air" kuului. Kapteeni Gathje käsitti King Airin olevan paikoillaan ja aloitti laskeutumisen, vaikka King Air oli lähdössä nousuun. United Express 5925 laskeutui kello 17:00.59. Silloin he näkivät King Airin koneen tulevan risteykseen 04/13, jolloin kapteeni alkoi jarruttaa ja kääntää vasemmalle. Silloin oli jo liian myöhäistä. United Expressin koneen oikea kylki törmäsi King Airin vasempaan kylkeen surmaten King Airissa olleen lentäjäharjoittelijan ja -opettajan. Molemmat koneet liukuivat 33 metriä ja lopulta kiitotieltä sivuun ja syttyivät palamaan. Kosmos 300
Kosmos 300 laukaistiin Baikonurin avaruuskeskuksesta Proton 8K82K -raketin ja Blok-D-kiihdytysvaiheen yhdistelmällä 23. syyskuuta 1969. Proton-raketti toimi ongelmitta ja lähtö sujui mallikkaasti aina Blok-D-vaiheen ensimmäiseen polttoon. Luotain asettui maan kiertoradalle odottamaan Blok-D-vaiheen toista polttoa, joka olisi saanut luotaimen Kuuhun vievälle radalle. Ensimmäisen polton jälkeen raketin nestemäisen hapen venttiili jumittui kuitenkin auki, minkä seurauksena happi vuosi avaruuteen. Luotain jäi kiihdytysvaiheen kanssa matalle maata kiertävälle radalle, jonka apogeum oli 189 km korkeudella ja perigeum 184 km korkeudella. Ilmakehän kitka pudotti luotaimen neljä päivää myöhemmin. Visby-luokka (korvetti)
Aluksen pääaseina ovat kahdeksan RBS15 MkII -meritorjuntaohjusta, joiden kantama on yli 70 km. Pinta-aluksia vastaan ja ilmatorjuntaan on käytössä 57 mm Bofors-yleistykki. Sen tulinopeus on yli 200 laukausta minuutissa ja maksimikantama pintamaaliin 17 000 metriä. Tehokas ampumaetäisyys ilmamaaliin on 6 000 metriä. Sen putki on ampumisen jälkeen mahdollista sulauttaa tykkitorniin tutkaheijastuksen vähentämiseksi. Ohjusilmatorjunnassa oli tarkoitus käyttää kahdeksaa pystysuoraan laukaistavaa Umkhonto-ohjusta, mutta vuonna 2008 tehdyn päätöksen mukaan ne jätettiin kustannussyistä asentamatta. Alukset on tarkoitus varustaa myös Saabin valmistamilla torpedoilla. Sojuz TM-15
Sojuz TM-15 oli 15. avaruuslento Mir-avaruusasemalle. Se oli toinen Venäjän avaruusjärjestön Sojuz-lento. Laukaisu tapahtui Baikonurista 27. heinäkuuta 1992. Lento kesti 188 vuorokautta. Lennon nimi oli Lähde (). Paluu tapahtui 1. helmikuuta 1993. Hadés (ohjus)
Hadés oli lyhyen kantaman ydinohjustyyppi. Asetyypin määrittely aloitettiin 1975. Käytännön kehittelytyöt alkoivat vuonna 1984 ja lentokokeet aloitettiin 1988. Hadés oli aktiivikäytössä vuosina 1991 - 1996. Se määriteltiin kuitenkin SRBM-luokkaan eli lyhytkantamalle, sillä se oli 480 km. Vuoden 1993 ydinsulkusopimuksen myötä asetyyppi poistui, siinä kuin missä myös Ranskan kiinteisiin tukikohtiin D' Albionin ylängölle sijoitetut 2x 9 = 18 keskikantaman strategista S3-ydinohjusta. Hadéksen räjähdysvoima oli 80 kilotonnia. Ohjaustapa oli TERCOM:in likeinen, tutkan tyyppinen maastoseuranta ja GPS yhdistettynä inertiasuunnistukseen. Nämä toivat keskiosumapisteen CEP-arvioksi jopa 5 m, mikä on erittäin tarkka. Tunguskan räjähdys
Noin kello 7.15 paikallista aikaa asukkaat Baikaljärven luoteispuolella sijaitsevilla kukkuloilla havaitsivat halki taivaan liikkuvan tulipallon, jonka kirkkaus lähenteli auringon kirkkautta. Silminnäkijälausuntoja saatiin muun muassa seudulla liikkuneilta venäläisiltä turkiskauppiailta ja alkuperäisasukkailta. Kello 7.17 näkyi suuri välähdys, joka valaisi puolet taivaasta. Sumumainen, pyrstön kasvattanut kappale sukelsi ilmakehään pystysuunnasta katsoen 30–35 asteen kulmassa. Kappaleen pyrstö venyi lopulta 800 kilometriä pitkäksi. Sitten kappale räjähti korkealla ilmakehässä. Tämä tapahtui Podkamennaya Tunguska -joen (Kivinen-Tunguska) yllä. Luultavasti räjähdyksiä tapahtui peräkkäin ainakin kolme ja niitä seurasi iskuaalto. Paineaalto tuntui jopa tuhannen kilometrin päässä. Lähellä räjähdystä olleet porolaumat paloivat tuhkaksi. 300 kilometrin päässä Angarajoen varrella ihmisiä kaatui paineaallon takia ja ikkunoita särkyi tärinän vuoksi. Hwasong-15
Pohjois-Korea testasi ohjusta ensi kertaa 28. marraskuuta 2017. Noin kello 2.30-3.00 laukaistu ohjus nousi silloin 4 475 km:n korkeuteen ja lensi 950 km. Ohjus lensi 53 minuutin ajan ja osui Japaninmereen. Ohjus laukaistiin ilmeiesti kokeessa kiinteältä alustalta. 
Ohjuksen alastulovaiheessa lienee ollut ongelmia. Niinpä ohjus ei liene kyllin tarkka. Lockerbien pommi-isku
Iskussa Semtex-H -pommi tuhosi Pan Amin Boeing 747-121 -koneen (lento "PA103", kone "N739PA", ”Clipper Maid of the Seas”), joka oli matkalla Heathrow’n lentoasemalta Lontoosta John F. Kennedyn kansainväliselle lentoasemalle New Yorkiin. Kaikki koneessa olleet 259 ihmistä kuolivat, samoin 11 Lockerbien kylän asukasta, jotka jäivät putoavan lentokoneen alle. Ydinase
Nagasakin yllä 9. elokuuta 1945 räjäytetty "Fat Man" -pommi oli täysin erilainen, siinä käytettiin fissioituvana aineena plutoniumia. Tämäntyyppinen pommi oli jo kerran räjäytetty 16. heinäkuuta Trinity-koealueella New Mexicossa. Pommi painoi 4 545 kg ja se pudotettiin "Bockscar"-nimisestä B-29-koneesta, jota ohjasi majuri Charles Sweeney. Pommin teho oli noin 20 kt ja räjähdyskorkeus sama kuin Little Boyn, eli 550 m. Nagasakin mäkisen maaston vuoksi tuhovaikutus jäi pienemmäksi, mutta pommi tappoi silti 73 900 ihmistä. HMS Ark Royal (91)
Force H lähti merelle 8. heinäkuuta kello 7.00 operaatio MA5:n tueksi hyökkäämällä Cagliarin lentotukikohtaa vastaan. Osastoon kuuluivat taisteluristeilijä "HMS Hood" (Somervillen lippulaiva), taistelulaivat "HMS Valiant" ja "HMS Resolution", kevyet risteilijät "HMS Arethusa", "HMS Enterprise" ja "HMS Delhi", "HMS Ark Royal" sekä 10 hävittäjää. Akselivaltojen lentokoneet hyökkäsivät 9. heinäkuuta kello 15.45 noin 50 mailia (80 km) Menorcalta etelään. Koneet hyökkäsivät kolmessa aallossa: ensimmäinen aalto parvittain kolme konetta kerrallaan, toinen kello 17.50 alkanut hyökkäys suurena lauttana ja kolmas kello 18.36 alkanut hyökkäys auringosta. Kaiken kaikkiaan hyökkäykseen osallistui noin 40 lentokonetta, joista neljä ammuttiin alas. Akselivaltojen koneet pudottivat hyökkäyksessä noin sata pommia 10 000–13 000 jalasta. Pommituksen tuloksena oli 12 lähelle osunutta pommia, joiden sirpaleet aiheuttivat aluksille pinnallisia vaurioita. Pommituksissa ei kärsitty henkilötappioita. Finnairin lento 915
Kone oli Huippuvuorten Edgeøyan saaren kohdalla noin kello 13–14 Suomen aikaa, kun kapteeni Esko Kaukiainen ja perämies Markku Soininen näkivät raketin lähestyvän konetta 30 astetta etuvasemmalla. Koneen ykköskapteeni ja ensimmäinen perämies olivat tuolloin miehistön lepotiloissa lepovuorollaan. Näkyvyys oli hyvä ja lentäjät seurasivat raketin lentoa useiden kymmenien sekuntien ajan. He ajattelivat sen olevan Neuvostoliiton sääraketti, joka oli matkalla avaruuteen. Kun raketti oli noussut koneen lentokorkeuteen se kääntyi suoraan sitä kohti. Sitten raketti räjähti. Lohikäärme (Clive Cusslerin romaani)
Vuonna 1945 yhdysvaltalaiseen B-29 Superfortress -pommikoneeseen kutsumanimeltään "Denningsin demonit" lastataan Shemyan saarella Alaskassa ydinpommi, jonka koodinimi on "Äidin Henkäys". Koneen ohjaaja majuri Dennings miehistöineen saa käskyn pudottaa ase Osakaan Japanissa. Kone kuitenkin saa moottorivian kesken lennon ja joutuu lentämään alempana kuin suunniteltiin, jolloin muuan japanilainen Mitsubishi A6M Reisen -hävittäjä ampuu sen alas. Koneen hylky katoaa vuosikymmeniksi. Venera 15
Venera 15 () oli Neuvostoliiton Venusta kiertänyt avaruusluotain, joka tutkakartoitti kohtalaisen tarkasti Venuksen pintaa. Luotain kiersi Venusta hyvin soikealla radalla, ja siinä oli tarkka SAR-tutka ja tutkakorkeusmittari. Luotaimen samoihin aikoihin Venusta kiertänyt sisaralus oli Venera 16. Venera 15 laukaistiin 2. kesäkuuta 1983 kello 02.38.39 UTC, ja se saavutti Venuksen kiertoradan 10. lokakuuta 1983. Scud (ohjus)
Irakin Scud-B:stä kehiteltiin edelleen al-Hussein, jonka kantomatka on noin 650 km ja al-Abbas, jonka kantomatka oli 750–800 km. Kantamaan lisättiin vähentämällä taistelukärjen massaa. Al-Hussein ulottui Tel Aviviin ja Al-Abbas Riadiin asti. Yhdysvaltain tiedustelun arvioiden mukaan Irakilla oli 15 ohjuspataljoonaa, joissa kussakin 15 laukaisualustaa ja 400–1000 ohjusta. Osa laukaisualustoista oli kiinteitä, osa sijoitettu MAZ-543-kuorma-auton alustalle. Kiinteistä laukaisualustoista suurin osa tuhottiin. Yhdysvaltain ilmavoimat kirjasi tuhotuksi 80 liikkuvaa lavettia Persianlahden sodassa, mutta yhtään näistä ei voitu varmistaa. Irakilaiset käyttivät valelaukaisualustoja ja hämäsivät tiedustelusatelliitteja mm. autonrenkaita polttamalla, mikä havaittiin ohjuslaukaisuksi. Kuuban ohjuskriisi
Lokakuun 27. päivää 1962 on sanottu ”ihmiskunnan historian vaarallisimmaksi päiväksi”. Silloin U-2-kone ammuttiin alas Kuuban yllä, ja Neuvostoliiton kuljetusalukset lähestyivät Yhdysvaltain määrittämää saartorajaa. Nikita Hruštšov tarjoutui poistamaan ohjukset Kuubasta, jos Yhdysvallat ei yrittäisi maihinnousua tai tukisi sellaista ja vetäisi vastineeksi ohjuksensa Turkista. Kennedy myöntyi julkisesti ensimmäisiin vaatimuksiin ja lähetti veljensä Robert Kennedyn Neuvostoliiton suurlähetystöön sopimaan osan ohjuksista vetämisestä pois. Tilanne raukesi seuraavana päivänä, kun neuvotteluyhteys saavutettiin. Hruštšov käännytti kuljetukset takaisin ja ilmoitti vetävänsä neuvostoliittolaiset ohjukset pois Kuubasta. Tsar-Bomba
Tsar-Bomba räjähti Mitjušiha-lahden ydinaseiden testialueen yläpuolella kello 11.32 aamulla. Pommi pudotettiin 10 500 metristä, mutta räjähdys tapahtui 4 000 metrissä. Pommiin oli kiinnitetty 800 kiloa painanut laskuvarjo, jotta sen putoaminen hidastuisi ja molemmat lentokoneet saisivat tarpeeksi aikaa lentää turvallisen välimatkan päähän. 32 kilometrin etumatkasta huolimatta pudotuksen suorittanut lentokone sinkoutui räjähdyksen voimasta 800 metrin vapaaseen pudotukseen. Vnukovo Airlinesin lento 2801
Pian tämän jälkeen maan läheisyydestä varoittava GPWS-järjestelmä alkoi hälyttää. Miehistö reagoi lisäämällä moottoritehoja ja aloittamalla nousun. Kello 8.22.23, yhdeksän sekuntia hälytyksen alun jälkeen, kone törmäsi Operafjellet-vuoren huippuun. Törmäys tapahtui 7,7 merimailin (14,2 km) päässä lentoasemasta ja 907 metrin korkeudella merenpinnasta. Lentokone tuhoutui törmäyksessä täysin ja kaikki koneessa olleet kuolivat välittömästi. Syyskuun 11. päivän terroritekojen salaliittoteoriat
Thompson myös tarkasteli monia valtavirtamedian raportteja ja sanoi, että hävittäjälentokoneet itse asiassa olivat paljon lähempänä lentoa 93 törmäyksen aikaan kuin virallisessa asiakirjassa sanotaan. Hän mainitsee todistajia, jotka huomasivat putoamispaikan lähellä pian törmäyksen jälkeen pienen valkoisen suihkukoneen. Kuitenkin jotkut sanovat, että tämä oli todennäköisesti liikelentokone ATC, jota oli pyydetty tutkimaan putoamispaikkaa ja joka laskeutui suunnilleen 1 500 jalan korkeudelle selvittämään törmäystä. Ben Sliney, joka oli FAA operaatiojohtaja syyskuun 11:ntenä vuonna 2001, sanoo, ettei lennon 93 lähellä ollut sotilaslentokonetta. Thompson on kyseenalaistanut sen, että olisi uskottavaa, ettei armeija tiennyt lennon 93 olevan poissa lentoreitiltään ja ilman yhteyttä, ja esittää, että hänen väitteensä osoittaa heidän olleen tietoisia ja lähettäneen suihkukoneita tutkimaan ja mahdollisesti ampumaan se alas. Aria Airin lento 1525
Lento lähestyi Mašhadia liian kovalla nopeudella, ja sen pyörät koskettivat maata vasta kilometrin päässä kiitotien alusta. Lentoinsinööri käytti suihkujarruja koneen hidastamiseen sen ollessa vielä ilmassa ja sulki ne juuri ennen laskeutumista. Kun hän laskeutumisen jälkeen yritti taas käyttää suihkujarruja, ei hän huomannut niiden olevan suljettuina, ja käänsi sen sijaan moottorit 1 ja 4 täydelle teholle. Kun miehistö huomasi, ettei kone hidastu, lentoinsinööri sammutti moottorit 2 ja 3 ja hätäjarrutus aloitettiin. Siitä huolimatta koneella oli nopeutta vielä 200 kilometriä tunnissa, kun kiitotie loppui kesken. Sen nokkateline katkesi ja vasemmanpuoleinen pääteline ajautui ojaan, jolloin kone kääntyi vasemmalle ja törmäsi seinään. Törmäys murskasi koneen keulan matkustamon kuudenteen penkkiriviin asti. USS Iowan tykkitornin räjähdys
Taistelulaiva "USS Iowa" osallistui kovapanosammuntaan 330 merimailia Puerto Ricosta koilliseen. Harjoituksen oli määrä alkaa 19. huhtikuuta 1989 kello 10:00 paikallista aikaa ja sitä oli seuraamassa laivan kannella vara-amiraali Jerome L. Johnson. 9:55 voimakas räjähdys vavisutti alusta, minkä jälkeen kuumat palokaasut täyttivät koko tornin. Räjähdyksen seurauksena kuoli 47 miestä. Ruutivarastossa, joka sijaitsee erillään tornista, olleet 11 miestä säilyivät ilman vammoja. Airbus A320 -sarja
A320-sarjan toistaiseksi pahin onnettomuus tapahtui 31. lokakuuta 2015, kun Kolavian lennolla 9268 räjähti kotitekoinen pommi sen lentäessä Siinain niemimaan yllä. Pommi synnytti koneen sisälle ylipaineen, joka sai sen hajoamaan kappaleiksi ja syöksymään maahan. Kaikki 224 koneessa ollutta saivat surmansa. Finnairin lento 915
Tapaukseen liittynyt lentokone oli Finnairin väreissä lentänyt, mutta Yhdysvaltain ilmailuhallinnon rekisterissä ollut vuonna 1981 rakennettu kone, jonka tunnus oli N345HC. Sama kone oli myöhemmin, vuonna 1995, kuvattu maalattuna muumiaiheisin kuvin. Kone oli Finnairin käytössä vuosina 1981–1995, joskin 1990-luvulla kahteen otteeseen liisattuna Garuda Indonesia -lentoyhtiölle. Siberia Airlinesin lento 1812
Tapauksen tutkinnassa selvisi, että koneen jäänteissä oli jälkiä, jotka viittasivat S-200 -ilmatorjuntaohjuksen tuottamiin vaurioihin. Tutkimuksessa todettiin lentokoneen tuhoutuneen samoihin aikoihin kun Ukrainan ilmavoimat laukaisivat ohjuksen sotaharjoituksessa lähistöllä. Yksi ammutuista ohjuksista ei havainnut kohteena ollutta lennokkia, vaan otti sen sijaan Tupolevin kohteekseen. Ohjus räjähti noin 15 metriä koneen yläpuolella vaurioittaen vakavasti konetta, joka lähti syöksyyn ja putosi mereen. Taban Airin lento 6437
Lentäjät päättivät lennonjohdon kanssa lähestyä kiitotietä 31R mittarilähestymisjärjestelmän avulla, joka ei edellytä näköhavaintoja kentästä. Kone onnistui lähestymään lähes kiitotien kynnykselle asti, jolloin koneen peräsin osui maahan ja kone kaartui kiitotien ohi. Koneen laskutelineet kärsivät maahan osuessaan huomattavia vaurioita. Myös koneen oikea siipi osui rajusti maahan ja syttyi räjähdysmäisesti palamaan. Korean Airin lento 902
Nousun jälkeen kone suuntasi kohti Isoa-Britanniaa ja lensi suoraan kohti Grönlantia. Ellesmerensaaren yläpuolella pohjoisessa Kanadan ilmatilassa koneesta saatiin viimeinen raportti, jonka mukaan kaikki oli kunnossa. Luultavasti laitevian vuoksi kauas reitiltään eksynyt kone kääntyi äkkiä jyrkästi etelään ja lensi Huippuvuorten yläpuolelta Barentsinmeren kohdalta Murmanskin aluelle Kuolan niemimaalle Neuvostoliiton ilmatilaan. Suhoi Su-15 -hävittäjä saapui koneen oikealle puolelle ICAO:n sääntöjen vastaisesti. Koneen kapteeni Kim Chang Kyn kertoi myöhemmin, että hän normaalien tapojen mukaisesti sytytti merkkivalot, hiljensi vauhtia ja seurasi hävittäjää laskeutumisen takia. Suhoi Su-15 ampui kuitenkin konetta kohti kaksi R-60-ohjusta, joista toinen osui koneen vasempaan siipeen vaurioittaen sitä pahoin. Finnairin lento 915
Lentäjille ei jäänyt mitään epäilystä siitä, mistä maasta ohjus tuli: Neuvostoliitosta. Lähtöpaikaksi he arvioivat Kuolan niemimaan taikka sitten sukellusveneen. "Helsingin Sanomille" he arvioivat kyseessä olleen harjoituksen. Siinä joko asiat menivät pieleen, tai sitten juuri niin kuin piti. Jälkimmäinen mahdollisuus tarkoittaisi sitä, että Neuvostoliitto käytti Finnairin konetta harjoitusmaalina. Lentäjät arvelivat yhtenä mahdollisuutena myös olleen sen, että ohjus oli karannut, kuten Inarijärven ohjus kolme vuotta aiemmin, 1984. Korean Airin lento 902
Sirpaleet puhkaisivat myös rungon, minkä seurauksena yksi eteläkorealainen ja yksi japanilainen matkustaja saivat surmansa ja 15 haavoittui. Kapteeni Kim Chang Ky yritti ottaa radioyhdeyttä hävittäjään kansainvälisellä hätätajuudella 121,5 MHz. Tämä kuultiin Rovaniemen aluelennonjohdossa Suomen puolella. Neuvostoliittolaisen osapuolen virallinen selitys oli se, että lentokone kieltäytyi noudattamasta laskeutumisvaatimusta. Ampuminen johtui siitä, että neuvostoliittolaiset luulivat koneen olleen yhdysvaltalainen Boeing 707:stä kehitetty sotilasversio, RC-135. Yhdysvaltalaisen radiotiedustelun mukaan hävittäjän lentäjä kuitenkin yritti muutaman minuutin ajan saada päällystönsä kumoamaan käskyn, koska hän oli nähnyt lentokoneen kyljessä "KAL"-lentoyhtiön merkin. Stanislav Petrov
26. syyskuuta 1983 Stanislav Petrov oli neuvostoarmeijaan kuuluvien strategisten ohjusjoukkojen everstiluutnantti, joka oli päivystysvuorossa Moskovan lähellä sijaitsevassa bunkkerissa nimeltä "Serpuhov-15". Keskiyön jälkeen bunkkerin tietokoneet ilmoittivat, että neuvostoliittolaisten satelliittien mukaan Moskovaa lähestyi Yhdysvaltain maaperältä laukaistu mannertenvälinen ydinohjus, mutta pian järjestelmä ilmoitti myös neljän uuden ohjuksen lähestyvän Neuvostoliittoa. Petrov ilmoitti tilanteen esimiehilleen vääränä hälytyksenä. Petrov oli varma, että tietokonejärjestelmä oli erehtynyt. Hän perusteli päätöksensä sillä, ettei pitänyt uskottavana, että Yhdysvallat olisi käynnistänyt ydinsodan laukaisemalla vain viisi ydinohjusta. Ilmatorjuntaohjus
Keskipitkän kantaman ilmatorjuntaohjukset ovat lentokoneesta tai lavetilta laukaistavia 2–5 m pitkiä ohjuksia. Niiden kantama on pystysuunnassa 7–15 km ja vaakasuunnassa 10–30 km. Esimerkkejä keskipitkän kantaman ilmatorjuntaohjuksista on mereltä laukaistava länsieurooppalainen MBDA Aster 15, sekä mereltä että maalta laukaistava Umkhonto ja lentokoneesta laukaistava AIM-9 Sidewinder. HMS Ark Royal (91)
Saksalaisilla oli nyt tiedossa laivasto-osaston sijainti, ja he lähettivät Westerland/Syltin lentotukikohdasta (nykyinen Syltin lentokenttä) yhdeksän Heinkel He 111- ja neljä Junkers Ju 88 -pommittajaa tuhoamaan osastoa. Tehtävä oli samalla Ju 88:n ensimmäinen taistelutehtävä. Saksalaisten lähestyessä aluksia ne aloittivat ilmatorjuntatulen. Yksi Ju 88 -pommikoneista rynnäköi kuitenkin ilmatorjunnasta huolimatta "HMS Ark Royalia" kohti. Kone pudotti pomminsa 1 200 jaardista (1 100 m) ja se osui mereen 30 jaardia (27,5 m) aluksesta aiheuttamatta vaurioita. Lentokone kuitenkin palasi tulittaen tukialusta konekiväärein. Arabian niemimaan al-Qaida
Vuonna 2009 järjestö yritti surmata Saudi-Arabian sisäisen turvallisuuden ministeri prinssi Mohammed bin Nayefin itsemurhaiskulla. Järjestöä on syytetty myös Umar Farouk Abdulmutallabin kouluttamisesta. Abdulmutallab yritti räjäyttää Northwest Airlinesin lento 253:n Yhdysvalloissa. Yhdysvallat on sittemmin tukenut Jemenin hallitusta Arabian niemimaan al-Qaidaa vastaan ja Yhdysvallat on myös itse tehnyt iskuja järjestön tukikohtiin miehittämättömiä ilma-aluksia ja risteilyohjuksia käyttäen. Hallituksen lisäksi Arabian niemimaan al-Qaida on taistellut myös zaidilaisia hutheja vastaan. Tammikuussa 2015 järjestö ilmoitti olleensa Charlie Hebdon iskussa Ranskassa, jossa asemiehet tappoivat yhteensä 17 henkilöä. Järjestön yhteys iskuun ei kuitenkaan ole täysin selvä. Turkish Airlinesin lento 981
Turkish Airlinesin lennon 981 onnettomuus oli kaikkien aikojen vakavin matkustajalentokone-onnettomuus Ranskassa. 25. kesäkuuta 2000 Air Francen lento 4590 syöksyi maahan Gonessen esikaupunkialueelle 16,5 kilometriä Pariisista. Kone törmäsi "Les Relais Bleus" -hotelliin, jossa kuoli neljä ihmistä. Kaikki koneessa olleet 100 matkustajaa ja yhdeksän miehistön jäsentä menehtyivät. United Airlinesin lento 629
Kello 19.03 Denverin lennonjohto havaitsi taivaalla kaksi valopistettä, joista toinen oli kirkkaampi kuin toinen, jotka sitten tippuivat maahan. Valopisteet näkyivät 30-45 sekunnin ajan. Sitten maasta näkyi välähdys, joka valaisi pilvien alaosan noin 10 000 jalan korkeudessa. Myös lähiseutujen asukkaat kuulivat räjähdyksen ja näkivät välähdyksen. Lennonjohto yritti heti selvittää, onko jokin kone vaikeuksissa. Kaikkiin muihin lentokoneisiin saatiin yhteys, paitsi United Airlinesin lentoon 629. Finnairin lento 915
Tapahtuneesta kuitenkin puhuttiin Finnairin sisällä, turvallisuuskoulutuksessa ja ainakin yhdelle Ilmailuhallituksen jäsenelle Kaukiainen asiasta kertoi seuraavana vuonna. Viranomaisia ei asia juuri kiinnostunut, Kaukiaisen mukaan siksi, että ”silloin oltiin niin pirun suomettuneita, erityisesti viranomaispiireissä”. Vuonna 2014 liikenteen turvallisuusvirasto ei asiasta tiennyt, eikä tuolloin enää säilytetty vuoden 1987 raportteja taikka lentolokikirjoja. Suhumin ohjusiskut 1993
Iskuista kolmas ja viimeinen tapahtui 23. syyskuuta. Kohteena oli jälleen Transair Georgian Tu-134A-kone, tällä kertaa СССР-65001, jonka oli tarkoitus lentää Suhumista Tbilisiin. Matkustajat olivat nousemassa koneeseen, kun siihen osui BM-21 Grad -raketinheittimen ammuksia. Kone syttyi tuleen ja tuhoutui. Kuudesta miehistön jäsenestä yksi kuoli, sen sijaan kaikki 24 matkustajaa selvisivät hengissä. Aria Airin lento 1525
Aria Airin lento 1525 oli Aria Airin reittilento Teheranista Mašhadiin. 24. heinäkuuta 2009 sen laskukiito meni pitkäksi. Lennolla käytetty Iljušin Il-62M törmäsi muuriin kiitotien loputtua kesken, jolloin 11 miehistön jäsentä ja viisi matkustajaa eli 16 koneessa olleista 173 ihmisestä kuoli. Suhumin ohjusiskut 1993
Ensimmäinen kolmesta iskusta tapahtui 20. syyskuuta, kun Suhumin lentoasemalle pysäköitynä olleeseen Orbi Georgian Airwaysin Tupolev Tu-134A -koneeseen (rekisteritunnus 65809) osui abhaasiseparatistien ampuma ohjus. Koska kone oli pysäköitynä, sen kyydissä ei ollut ketään, ja niinpä kukaan ei kuollut. Operaatio Orchard
Yön aikana israelilainen kuljetushelikopteri meni Syyrin ilmatilan sisään ja pudotti ryhmän Shaldag-yksikön kommandoja alueelle. F-15I "Ra'am" ja F-16 Fighting Falcon -koneet, jotka oli aseistettu vahvoilla laser-ohjatuilla pommeilla, lähtivät tukikohdastaan Israelista ja saivat seuraa ELINT-koneista. Israelin kommandot maalasivat laitokseen maalitaululaserit, jotka opastivat pudotetut pommit kohteeseen. Laitos oli täydellisesti tuhottu.
"Aviation Week and Space Technologyn" mukaan yhdysvaltalaiset teollisuus- ja sotilaslähteet spekuloivat, että israelilaiset olivat saattaneet käyttää samanlaista teknologiaa kuin Yhdysvaltojen Suter tietokoneohjelma saadakseen koneensa Syyrian ilmatilaan ilman havaintoa. Tämä mahdollistaisi tutkasäteilyjen syöttämisen väärille kohteilla ja jopa vihollisen sensoreiden suoran manipuloinnin. Syyrialla on reportoitu olevan uusi venäläinen Pantsir-S1E - järjestelmä. Järjestelmä ei kuitenkaan ollut toiminnassa tuohon aikaan. Syyrian ilmapuolustus, joka oli operatiivinen tuohon aikaan, epäiltiin olevan Tor-M1 ja päivittämättömiä Isajev S-125 ilmatorjuntaohjuksia. Kotimatkallaan Israelin ilmavoimat lensi Turkin ylitse ja poisti koneistaan polttoainetankit Hataynin sekä Gaziantepin maakuntien yläpuolella.
"Aviation Week and Space Technology" myöhemmin reportoi, että Israelin ilmavoimat itse asiassa otti yhteen syyrialaisen tutka-aseman kanssa Tall al-Abuadissa, molemmat tavanomaisilla täsmäpommeilla, elektronisella hyökkäyksellä sekä raaálla voimahäirinnällä. He lisäsivät, että ennen iskua USA antoi Israelille tietoa Syyrian ilmapuolustuksesta. Toukokuussa 2008 IEEE Spectrum -julkaisu osoitti eurooppalaisten lähteiden väittävän, että Syyrian ilmapuolustusverkko oli deaktivoitu salaisella sisäänrakennetulla tappokytkimellä, jonka aktivoivat israelilaiset. McDonnell Douglas DC-10
Vuonna 1987 Neuvostoliitto ampui Tokiosta tulossa ollutta Finnairin DC-10-30ER-konetta (Finnairin lento AY 915) kohti ohjuksen, joka räjähti vain alle puoli minuuttia siitä, kun se olisi osunut koneeseen. Koneessa oli 201 matkustajaa ja 18 miehistön jäsentä. Tapausta ei tuolloin raportoitu ja se tuli julkisuuteen vasta vuonna 2014. Karel Doorman -luokka
Aluksen ilmatorjunnan ytimen muodostavat Sea Sparrow ohjukset, joiden kantama on 14 kilometriä. Aluksella on laukaisuvalmiina 16 ohjusta. Ohjusten lisäksi aluksella on lähisuojana Goalkeeper pikatykki, jonka tulinopeus on 4000 laukausta minuutissa ja tehokas etäisyys 200 metristä 3 kilometriin. Malaysia Airlinesin lento 17
Yhdysvaltain viranomaisten mukaan oli todennäköisintä, että Itä-Ukrainan separatistit olisivat ampuneet koneen alas vahingossa, koska nämä luulivat sitä Ukrainan asevoimien suureksi Antonov-kuljetuskoneeksi. Väitettä tuki ainakin osin se, että Itä-Ukrainan separatistit olivat aiemmin ampuneet alas armeijan koneita ja helikoptereita. 6 500 metrin korkeudessa lentänyt Ukrainan ilmavoimien An-26 ammuttiin alas 14. heinäkuuta 2014, vain muutamaa päivää ennen MH17:n tuhoa. RT-15
RT-15 (TR-2P eli SS-14 Scamp eli SS-14 Scapegoat) oli neuvostoliittolainen keskipitkän matkan ohjus, joka luotiin SS-13 eli RT-2:n kahdesta ylemmästä vaiheesta. Ohjuksesta on käytety teollisuudessa GRAU-tunnusta 8K96. Ohjuksen kärki painoi 500 kg, ja sen kantomatka oli 2 500 km. Ydinkärjen voima 50 kilotonnia, tarkkuus 2,26 km.
Kun ohjuksia alettiin sijoittaa asemiin, projekti peruutettiin ja ohjuksesta ei tullut merkittävää Neuvostoliiton asevoimien osaa. TAAG Angola Airlinesin lento 462
Lentoonlähdön jälkeen kone nousi 200 jalan korkeuteen (60 metriä), mutta alkoi sitten vajota ja kallistua vasemmalle. Koneen siipi osui lopulta maahan 800 metrin päässä kiitotien päästä, jolloin kone syöksyi maahan ja räjähti. AGM-69 SRAM
Aseen kantaman maksimi oli 170-200 km. Matalalta tehdyn hyökkäyksen kantama oli vain noin 50-55 km. Enin nopeus oli 3.0 - 3.5 Machia. Suunnistustapa oli inertiasuunnistus, joskin tämä ohjus oli tutkakorkeusmittarilla varustettu. Se antoi keskiosumapistearvioksi (CEP) 430 m. Ohjuksen omamassa oli 1 010 kg. Lockheedin valmistama SR-75 rakettimoottori oli kaksivaiheinen sekä kiinteätä polttoainetta käyttävä. SRAM-ohjuksen taistelukärki oli "W-69" -tyypin ydinkärki. Se oli kaksivalintainen: joko 17 kT tehoinen fissioräjähde "(1st stage)" tai 170 kT (joidenkin lähdeviitteiden mukaan 200 kT) tehoinen lämpöydinräjähde "(2nd stage)". Asetyyppinä Boeing AGM-69 SRAM poistettiin vasta vuonna 1993. Kaiken kaikkiaan 1 500 tuotantoyksilöä valmistettiin, näistä 1 100 varustettiin ydinkärjillä. Finnairin lento 915
Kapteeni Esko Kaukiainen kertoo HSTV:n haastattelussa, että asia tuli mieleen uudelleen, kun Malaysia Airlinesin lento 17 oli ammuttu alas itäisen Ukrainan yllä 17. heinäkuuta 2014. Lentäjät olivat tuolloin päättäneet kertoa asiasta julkisuudessa. Operaatio Hats
Hävittäjien poistumisen jälkeen kello 22.00 loppu osasto kääntyi sovitusti ilman viestiliikennettä kaakkoon. "HMS Ark Royalilta" nousi 1. syyskuuta kello 03.25 yhdeksän 800. ja 803. laivueiden Fairey Swordfishiä hyökätäkseen Elman lentokentälle laivasto-osaston saavuttua 150 mailin päähän Cagliarista. Lentokoneet pudottivat pomminsa kentälle 3000 jalasta osuen parakkeihin, kentän rakennuksiin ja kentällä olleisiin koneisiin. Kaikki koneet palasivat tukialukselle ja ilmoittivat palattuaan havainneensa sukellusveneen pinnalla kymmenen mailia osaston etupuolella. Palaavat koneet olivat havainneet myös seitsemän pommikoneen ryhmän 80 mailia laivasto-osastosta pohjoiseen. Ydinräjähdyksen säteilyvaikutukset
Amerikkalaiset räjäyttivät vuonna 1954 Bikinin alueella 15 megatonnin räjähteen. Noin 0,02-0,5 millimetrin kalkkihiukkaset kulkeutuivat tuulen mukana 450x100 km alueelle. Noin 225x30 km alueella säteily oli tappavaa. Tälle alueelle tuli neljässä vuorokaudessa yli 15 Sv. Noin 250 km etäisyydellä noin puolet olisivat voineet kuolla yli 10 Sv säteilyyn. Tällä etäisyydellä lumisadetta muistuttava laskeuma alkoi noin 8 tunnin kuluttua räjähdyksestä, jatkuen tuntikausia. 300 km etäisyydellä 5-10 % olisi saattanut kuolla. Tällä alueella tuli neljässä vuorokaudessa ainakin 5 Sv. Noin 350 km päässä säteily ei olisi ollut enää tappavaa. 1Sv tuli vielä noin 460 km päästä alatuuleen, 16 tunnin kuluttua räjähdyksestä. Pilvi ehti 250 km päähän noin 8 tunnissa.