Milloin Frédérick Gaudreau teki kaksivuotisen tulokassopimuksen Nasville Predatorsin kanssa?
Frédérick Gaudreau
Kesäkuussa 2014 Gaudreau teki vuoden mittaisen AHL-sopimuksen Milwaukee Admiralsin kanssa. Hän osallistui samana syksynä seuran emojoukkueen, NHL-joukkue Nashville Predatorsin harjoitusleirille. Gaudreaun tulokaskausi AHL:ssä toi 43 runkosarjaottelussa tehot 4+7=11. Hän pelasi tammi–helmikuun 2015 vaihteessa myös 14 ottelua ECHL-joukkue Cincinnati Cyclonesin vahvuudessa. Toukokuussa 2015 Gaudreau teki Admiralsin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Hän osallistui syksyllä 2015 taas Predatorsin NHL-joukkueen harjoitusleirille. Gaudreau pelasi kauden 2015–2016 kokonaan Admiralsin vahvuudessa ja oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 15+27=42. Hän pelasi kauden aikana myös ssa. Tammikuussa 2016 Gaudreau teki kaksivuotisen tulokassopimuksen Predatorsin kanssa. Hän ei saanut loppukaudella kuitenkaan kutsua seuran NHL-vahvuuteen.
Aleksandr Radulov
Radulov ilmoitti tehneen kolmivuotisen sopimuksen Salavat Julajev Ufan kanssa 11. heinäkuuta 2008, vaikka sopimusta Nashville Predatorsin kanssa oli vielä vuosi. Radulov oli aiemmin maininnut Nashvillelle, että hän haluaisi pelata Venäjällä, mahdollisesti paremmalla sopimuksella. Predators, NHL ja IIHF ilmoittivat välittömästi, että Radulovilla on voimassa oleva sopimus Predatorsin kanssa NHL-kaudesta 2008–2009 ja uusi sopimus rikkoo NHL:n ja muiden jääkiekkosarjojen tekemää lupausta pelaajasopimusten kunnioittamisesta. Seurauksena tästä NHL ja kaikki kansainväliset jääkiekkoliigat tarkistivat pelaajien sopimukset. Niclas Bergfors
Syyskuussa 2010 Bergfors teki Thrashersin kanssa vuoden mittaisen ja 900 000 dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Helmikuussa 2011, kesken kauden 2010–2011, hän siirtyi Florida Panthersiin. Panthers sai pelaajakaupassa hänen lisäkseen Patrick Rissmillerin, kun Thrashersiin siirtyivät Radek Dvořák ja viidennen kierroksen varausvuoro. Bergfors teki kauden aikana 36 pistettä, ja kauden jälkeen hän teki vuoden sopimuksen Nashville Predatorsin kanssa. Cody Franson
Kaudella 2009–2010 Franson pelasi farmissa vain kuusi ottelua ja hän debytoi NHL:ssä, missä tulokaskausi toi 61 runkosarjaottelussa tehot 5+16=21 sekä neljässä playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Franson pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 17. lokakuuta 2009 vieraissa Washington Capitalsia vastaan. Hänen NHL-uransa avausmaali syntyi 22. lokakuuta 2009 Ottawa Senatorsin Pascal Leclairen taakse. Franson voitti koko NHL:n tulokkaiden tehotilaston lukemalla +15. Syyskuussa 2010 Franson teki kaksivuotisen ja 1,6 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen Predatorsin kanssa. Kevin Fiala
Tammikuussa 2014 NHL:n kykyjenetsijäpalvelu listasi Fialan Euroopassa pelaavista kenttäpelaajista sijalle 11. . Huhtikuun rankingissa hän nousi listalle kolmanneksi edellään vain Kasperi Kapanen ja William Nylander. Lopulta Nashville Predators varasi Fialan ensimmäisellä kierroksella koko varaustilaisuuden 11. pelaajana. Jo saman kesän heinäkuussa hän teki joukkueen kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen, mutta sopi samalla pelaavansa kauden 2014–2015 lainalla HV71:ssä. Fiala ehti pelata siellä 20 ottelua, kunnes hän siirtyi tammikuussa 2015 AHL-joukkue Milwaukee Admiralsin vahvuuteen, kun Predators katsoi sen olevan Fialalle paras paikka kehittyä. Hän debytoi kauden aikana myös NHL:ssä, jossa Fiala pelasi sekä yhden runkosarja- että playoff-ottelun. Hän pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 24. maaliskuuta 2015 Montréal Canadiensia vastaan. Fiala sai ottelussa jääaikaa 11.25 minuuttia. Maurice Edu
Edu varattiin Torontoon ensimmäisenä varauksena 2007 Major League Soccerin SuperDraftissa. Hän teki debyyttinsä huhtikuussa 2007 Kansas City Wizardsia vastaan, ja toukokuussa hän teki ensimmäisen maalinsa Chicago Firen verkkoon. Tulokaskaudellaan hän teki neljä maalia pelaamassaan 25 ottelussa.Edu voitti myös MLS:n vuoden tulokkaan palkinnon vuonna 2007. Minnesota Wild
Kului kuitenkin vielä lähes kolme vuotta ennen kuin Minnesota Wildista tuli virallisesti NHL:n jäsen toukokuussa 2000. Ensimmäisen pelaajasopimuksen Wildin kanssa allekirjoitti Steve Aronson ja päävalmentajaksi nimitettiin Jacques Lemaire. Lemaire valmensi joukkuetta kahdeksan kautta, vuoteen 2009 asti. Ensimmäisen NHL-ottelunsa Wild pelasi Anaheimissa 6. lokakuuta 2000. Kotijoukkue Mighty Ducks voitti kyseisen ottelun 3-1. Wildin historian ensimmäisen maalin teki seuran kaikkien aikojen ykkösvaraus Marián Gáborik. Raymond Giroux
Kesäkuussa 2001 Giroux teki vuoden mittaisen sopimuksen aiemman NHL-seuransa New York Islandersin kanssa. Hän pelasi kauden 2001–2002 suurimmaksi osaksi farmijoukkue Bridgeport Sound Tigersissa, jonka paras syöttäjä, kolmanneksi paras pistemies ja tehokkain puolustaja Giroux oli tehoilla 13+40=53. Hän sijoittui AHL:n puolustajien pistepörssissä kuudenneksi. Giroux eteni Sound Tigersin kanssa aina Calder Cup -finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei kuitenkin Chicago Wolves otteluvoitoin 4-1. Andrew Brunette
Kesällä 1998 Brunette siirtyi laajennusvaraustilaisuudessa Nashville Predatorsin riveihin. Ensimmäisellä kaudellaan Nashvillessa hän pääsikin pelaamaan 77 ottelua – enemmän kuin koskaan ennen. Yhden kauden jälkeen Predatorsissa hän siirtyi NHL:n laajennusjoukkue Atlanta Thrashersiin. Toisella kaudellaan NHL:ssä Brunette löi pisteiden valossa itsensä lopullisesti läpi. Isac Lundeström
Anaheim Ducks varasi Lundeströmin ensimmäisellä kierroksella 23. pelaajana . Jo saman vuoden elokuussa hän teki seuran kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Lundeströmin kausipalkka NHL:n puolella on 925 000 dollaria. Hän otti syksyn harjoitusleirin päätteeksi paikan Ducksin NHL-vahvuudesta. Lundeström teki NHL-debyyttinsä kauden 2018–2019 kolmannella kierroksella, joukkueen kotiavauksessa 8. lokakuuta 2018 Detroit Red Wingsia vastaan. Hänelle avautui paikka Ducksin pelaavaan kokoonpanoon, kun Ryan Getzlaf loukkaantui. Lundeström merkittiin joukkueen kolmossentteriksi. Hän sai ottelussa jääaikaa 14.23 minuuttia ja Lundeström keräsi teholukeman +1. Lundeström pelasi Ducksissa 15 ottelua tehden kaksi syöttöpistettä, kunnes marraskuussa seura lähetti hänet AHL-joukkue San Diego Gullsin vahvuuteen. Lundeström pelasi siellä 12 ottelua tehden kuusi syöttöpistettä. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailujen jälkeen, tammikuussa 2019 Ducks lainasi hänet loppukaudeksi takaisin Luulajan SHL-joukkueeseen. Radko Gudas
Kesällä 2010 Tampa Bay Lightning varasi Gudasin kolmennella kierroksella numerolla 66. hänet varasi myös KHL-joukkue Spartak Moskova numerolla 40. Gudas teki syyskuussa 2010 kolmivuotisen tulokassopimuksen Lightningin kanssa. Hän siirtyi pelaamaan AHL-joukkue Norfolk Admiralsiin. Hän pelasi ensimmäisen kautensa 2010–2011 kokonaan AHL-joukkue Norfolk Admiralsissa, jossa tulokaskausi toi yhteensä 17 tehopistettä. Kaudella 2011–2012 Gudas voitti 195 minuutillaan joukkueen sisäisen jäähypörssin. Hän voitti kauden päätteeksi Calder Cupin. Kaudeksi 2012–2013 Lightningin farmijoukkueeksi tuli Syracuse Crunch. Juuso Puustinen
Kahden Bluesissa vietetyn vuoden jälkeen Puustinen siirtyi kaudeksi 2010–2011 kaksivuotisella sopimuksella Hämeenlinnan Pallokerhoon. Hän teki läpimurron SM-liigassa ja oli tehoilla 26+12=38 HPK:n paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies tutkaparinsa Ville Viitaluoman jälkeen. Puustinen sijoittui koko SM-liigan maalipörssissä neljänneksi. Hän ei jatkanut HPK:ssa enää toista sopimuskauttaan, sillä Puustinen teki kaksivuotisen tulokassopimuksen NHL-joukkue Nashville Predatorsin kanssa kesäkuussa 2011. Hän pelasi molemmat sopimuskautensa kokonaan farmijoukkue Milwaukee Admiralsissa, AHL:ssä. Anthony Bitetto
29. maaliskuuta 2012 Bitetto ja Nashville Predators solmivat kahden vuoden tulokassopimuksen. Bitetto aloitti ammattilaisuransa vuonna 2012 pudotuspeleissä Milwaukee Admiralsin riveissä. Jean-Claude Suaudeau
Suaudeau aloittoi peliuransa pienessä SO Cholet'n joukkueessa, josta siirtyi 1960 FC Nantes Atlantiqueen. Nantes'ssa hän teki läpimurtonsa keskikentän pohjalla ja oli omalla panoksellaan johdattamassa Nantes'ta kahteen Ranskan mestaruuteen 1965 ja 1966. Hän nousi myös Ranskan maajoukkueeseen, jossa pelasi vuosina 1966–67 neljä maaottelua. Hän lopetti pelaajauransa 31-vuotiaana 1969.Valmennusuransa Suaudeau aloitti FC Nantes Atlantiquen juniorijoukkueen valmentajana ja Centre de Formation'n johtajana. Edustusjoukkueen päävalmentajaksi hän nousi kesällä 1982 ja johdatti joukkueen heti debyyttikaudellaan silloisen tähtihyökkääjä Vahid Halilhodžićin johdolla Ranskan mestariksi. Hän jatkoi seuran peräsimessä menestyskauden jälkeen ja luotsasi suojattinsa liigahopealle 1985 ja 1986. Kaudella 1987/88 tulokset kuitenkin heikkenivät ja Nantes putosi sijalle 10. Suaudeau jätti tehtävänsä, mutta palasi päävalmentajaksi parin vuoden tauon jälkeen 1991. Chris Mueller
Kaudella 2010–2011 Mueller teki 27. joulukuuta 2010 vuoden mittaisen sopimuksen Nashville Predatorsin farmiseura Milwaukee Admiralsin kanssa. Päivää myöhemmin hän teki NHL-debyyttinsä Predatorsin 4–2 -tappiossa Dallas Starsia vastaan. Rich Peverley
Peverley debytoi Predatorsin NHL-joukkuessa 17. tammikuuta 2007 ja sai kaudella tililleen 13 NHL-ottelua. Peverley pelasi seuraavalla kaudella 33 ottelua NHL:ssä, mutta enimmät 45 ottelua kuluivat vielä AHL:ssä, jossa hän pelasi myös tähdistöottelussa. Heinäkuussa 2008 Nashville Predators ja Peverley solmivat kaksivuotisen- ja suuntaisen sopimuksen, mutta kauden aikana joukkue asetti hänet waivers-listalle. Atlanta Thrashers nappasi hänet 27 ottelun jälkeen 10. tammikuuta 2009. Thrashersissä Peverley teki läpimurtonsa kun 39 ottelussa syntyivät tehot 13+22=35. Peverley teki 20. lokakuuta 2009 kahden vuoden ja 2,6 miljoonan dollarin jatkosopimuksen Thrashersin kanssa. Claude Giroux
Kaudella 2006–2007 Olympiquesin varakapteenina toiminut Giroux voitti jälleen joukkueen pistepörssin tehoilla 48+64=112. Hän pelasi loppukaudella myös viisi ottelua Flyersin farmijoukkue Philadelphia Phantomsissa AHL:ssä. Heinäkuussa 2007 Giroux teki Flyersin kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Stanislav Neckář
Neckář oli ilman sopimusta alkukauden 2003–2004, kunnes marraskuussa 2003 hän teki vapaana agenttina vuoden mittaisen sopimuksen Nashville Predatorsin kanssa. Neckář kuitenkin loukkasi nivusensa jo ensimmäisissä harjoituksissaan ja oli sivussa helmikuuhun saakka. Hän pelasi kuntouduttuaan yhden NHL-ottelua ja kolme ottelua Predatorsin farmijoukkue Milwaukee Admiralsissa, AHL:ssä, kunnes NHL:n siirtotakarajalla maaliskuussa 2004 Predators kauppasi Neckářin takaisin aiempaan seuraansa Tampa Bay Lightningiin vaihdossa kesän kuudennen kierroksen varausvuoroon. Hän pelasi joukkueessa pienessä roolissa kaksi konferenssifinaaliottelua. Neckár voitti kauden päätteeksi Stanley Cupin. Francis Paré
Kaudeksi 2008–2009 Paré siirtyi AHL-joukkue Grand Rapids Griffinsin riveihin, jossa tulokaskausi toi 63 runkosarjaottelussa tehot 24+24=48 sekä kymmenessä playoff-ottelussa tehot 2+2=4. Hän oli runkosarjassa joukkueen toiseksi paras maalintekijä Justin Abdelkaderin kanssa sekä Griffinsin kolmanneksi paras pistemies. Paré valittiin 21. joulukuuta 2008 AHL:n viikon pelaajaksi, kuten myös noin vuotta myöhemmin. Huhtikuussa 2009 hän teki kaksivuotisen tulokassopimuksen NHL-joukkue Detroit Red Wingsin kanssa. Hän jatkoi pelejään Griffinsissä, joka on Red Wingsin farmijoukkue. Frédéric Cloutier
QMJHL-joukkue Acadie-Bathurst Titan varasi Cloutierin 84. pelaajana vuonna 1998. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 1998–1999, mutta kaudella 1999–2000 Cloutier nousi Titanin ykkösmaalivahdiksi. Kaudeksi 2000–2001 hän siirtyi sieltä Shawinigan Cataractesin joukkueeseen. Cloutierilla oli QMJHL:n paras torjuntaprosentti, josta hänet palkittiin kauden päätteeksi Jacques Plante Memorial Trophylla. Cloutier valittiin myös liigan ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Petteri Wirtanen
Kesällä Anaheim Ducks varasi Wirtasen kuudennella kierroksella. Hän siirtyi organisaatioon heti varausvuotenaan heinäkuussa 2006. Kolmesta tulokassopimuskaudestaan Wirtanen pääsi pelaamaan NHL:ssä kaudella 2007–2008 kolmen ottelun verran. Hän debytoi Ducksissa 17. lokakuuta 2007 Nashville Predatorsia vastaan. Wirtanen teki 3–1-päättyneen ottelun 2–1-voittomaalin George Parrosin ja Kent Huskinsin syötöistä. Hän sai kuitenkin jääaikaa vain vajaat kolme minuuttia. Wirtanen pelasi lähes kaikki kolme vuottaan farmissa. Mats Näslund
Näslund varattiin NHL:ään numerolla 37 , jossa hän oli Montréal Canadiensin toinen varaus. Hän aloitti NHL-uransa kolme vuotta myöhemmin kaudella 1982–1983 ollen Canadiensin historian ensimmäinen eurooppalaispelaaja. Hän teki tulokaskaudellaan 71 tehopistettä (26 maalia ja 45 syöttöpistettä) 74 ottelussa ja oli joukkueensa kolmanneksi paras pistemies Guy Lafleurin ja Ryan Walterin jälkeen. Hänet valittiin kauden päätteeksi NHL:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. Thierry Gadou
Kauden 2002–2003 Gadou aloitti ASVEL Villeurbannessa, mutta hänet irtisanottiin joulukuussa 2002. Tämän myötä hän siirtyi loppukaudeksi Saski Baskoniaan. Kauden 2003–2004 Gadoou pelasi Paris Basket Racingiin, josta hän siirtyi kausiksi 2004–2006 Pau-Ortheziin. Magnus Hellberg
Hellberg käytti Almtuna-sopimuksessa olleen optionsa ja teki 20-vuotissyntymäpäivänään 4. huhtikuuta 2011 kaksivuotisen sopimuksen Frölunda HC:n kanssa. Nashville Predators varasi hänet toisella kierroksella 38. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2011. Kauden 2011–2012 aikana Hellberg pelasi 17 ottelua Frölundassa. Hän jätti joukkueen kuitenkin kesällä 2012 ja teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Predatorsin kanssa. Frölundassa olisi ollut neljä sopimusmaalivahtia, ja Hellberg päätti jatkaa uraansa Pohjois-Amerikassa. Frédérick Gaudreau
Gaudreau kutsuttiin Predatorsin vahvuuteen viidenteen konferenssifinaaliotteluun, kun Ryan Johansen oli loukkaantunut. Hän teki NHL-uransa avausmaalin ensimmäisessä Stanley Cup -finaaliottelussa 29. toukokuuta 2017 vieraissa Pittsburgh Penguinsia vastaan, jolloin Gaudreau tasoitti ottelun 3–3:een. Predators hävisi ottelun kuitenkin lukemin 5–3. Seuraavan osumansa hän teki kotona kolmannessa finaaliottelussa 3. kesäkuuta 2017, jolloin Gaudreaun osuma jäi Predatorsin 5–1-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Hänet valittiin ottelun kolmostähdeksi. Gaudreau ratkaisi joukkueelleen voiton myös seuraavassa ottelussa 5. kesäkuuta 2017, jolloin hänen osumansa jäi Predatorsin 4–1-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Gaudreau valittiin taas ottelun kolmostähdeksi. Hänestä tuli kaikkien aikojen toinen NHL-uransa kolme ensimmäistä maalia Stanley Cup -finaaleissa tehnyt pelaaja keväällä 1944 samaan yltäneen Johnny Harmsin jälkeen. Gaudreaun jälkimmäisenä ratkaisema voitto tasoitti ottelusarjan 2–2:een, mutta mestaruuden vei lopulta kuitenkin Penguins otteluvoitoin 4–2. Zack Mitchell
Maaliskuussa 2014 Mitchell teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Minnesota Wildin kanssa. Hän pelasi kaksi ensimmäistä sopimuskauttaan kokonaan AHL-joukkue Iowa Wildissa. Tulokaskaudellaan 2014–2015 Mitchell teki 76 runkosarjaottelussa tehot 17+18=35, joilla hän oli joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies. Kaudella 2015–2016 Mitchell oli Wildin paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 22+20=42. Kaudella 2016–2017 hän debytoi Minnesota Wildin NHL-joukkueessa, jossa Mitchell pelasi 11 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän teki NHL-debyyttinsä 10. marraskuuta 2016 vieraissa Pittsburgh Penguinsia vastaan. Mitchell sai ottelussa jääaikaa 9.17 minuuttia. Heinäkuussa 2017 hän teki Wildin kanssa vuoden mittaisen, kaksisuuntaisen ja 660 000 dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Zach Budish
Nashville Predators varasi Budishin toisella kierroksella 41. pelaajana . Vuodet 2009–2013 hän opiskeli Minnesotan yliopistossa. Budish valittiin kolmen jälkimmäisen yliopistokautensa päätteeksi WCHA:n akateemiseen tähdistökentälliseen. Viimeisellä yliopistokaudellaan 2012–2013 hän nousi Minnesotan kapteeniksi. Budish jakoi tehoilla 14+22=36 joukkueensa sisäisen pistepörssin kolmannen sijan Nick Bjugstadin kanssa. Kauden jälkeen huhtikuussa 2013 hän teki kaksivuotisen ja 1,1 miljoonan dollarin arvoisen tulokassopimuksen Predatorsin kanssa. Budish siirtyi samalla loppukevääksi AHL-joukkue Milwaukee Admiralsiin. Hän teki loppukaudella yhdeksässä runkosarja- ja kolmessa playoff-ottelussa tehopisteet 1+3=4. Matthew Lombardi
Heinäkuussa 2010 Lombardi teki kolmen vuoden sopimuksen Nashville Predatorsin kanssa. Hän pystyi pelaamaan kaudella 2010–2011 vain kaksi ottelua saatuaan aivotärähdyksen kautta edeltävässä harjoitusottelussa. Heinäkuussa 2011 hän siirtyi Toronto Maple Leafsiin pelaajakaupassa, jossa Maple Leafs sai hänen lisäkseen puolustaja Cody Fransonin, ja jossa Predatorsiin siirtyivät puolustaja Brett Lebda ja hyökkääjä Robert Slaney. Mathieu Perreault
Kaudella 2010–2011 Perreault pelasi NHL:ssä 35 runkosarjaottelua tehopistein 7+7=14. Heinäkuussa 2011 hän teki vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen jatkosopimuksen Capitalsin kanssa. Perreault sai harjoitusleirin jälkeen kaudeksi 2011–2012 paikan joukkueen NHL-kokoonpanosta. Hän pelasi kauden kokonaan Capitalsissa, jossa ensimmäinen täysi kausi toi 64 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa tehot 16+14=30. Perreault teki NHL-uransa ensimmäisen kypärätempun 24. tammikuuta 2012 Boston Bruinsin Tuukka Raskin taakse. Hänet palkittiin ottelun kolmen tähden ykköstähtipelaajana. Heinäkuussa 2012 Perreault teki kaksivuotisen ja 2,1 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen Capitalsin kanssa. Colton Sissons
Nashville Predators valitsi Sissonsin 50. pelaajana . Syyskuussa 2012 Sissons ja Predators solmivat kolmivuotisen tulokassopimuksen. Kausi 2013–2014 oli Sissonsille ensimmäinen ammattilaistasolla. Suurimman osan kaudesta hän pelasi Predatorsin AHL-farmiseura Milwaukee Admiralsissa, mutta pääsi myös NHL-kokoonpanoon 17 ottelussa. NHL-debyyttinsä hän teki 28. tammikuuta 2014 4–3 -voittoon päättyneessä ottelussa Winnipeg Jetsiä vastaan. Sissons sai ottelussa jääaikaa 10.49 minuuttia jonka lisäksi hän keräsi syöttöpisteen. Ensimmäisen maalinsa hän teki 27. maaliskuuta Buffalo Sabresia vastaan. Sissons pelasi kauden aikana AHL:n tähdistöottelussa. George Parros
29. tammikuuta 2009 Parros allekirjoitti Anaheimin kanssa kolmivuotisen sopimuksen. Parros pelasikin Ducksissa kevääseen 2012, ja hän teki kaksivuotisen sopimuksen Florida Panthersin kanssa kesällä 2012. Miroslav Svoboda
Svoboda ei tehnyt kahden vuoden aikana tulokassopimusta hänet varanneen Edmonton Oilersin kanssa. Huhtikuussa 2018 hän teki vapaana agenttina kaksivuotisen tulokassopimuksen Nashville Predatorsin kanssa. Seura lähetti Svobodan harjoitusleirin päätteeksi ensin AHL-joukkue Milwaukee Admiralsiin, mutta sieltä hänet lähetettiin ennen kauden 2018–2019 alkua kuitenkin edelleen ECHL-joukkue Atlanta Gladiatorsin vahvuuteen. Svoboda nostettiin suoraan Predatorsin NHL-joukkueen vahvuuteen 20. lokakuuta 2018 pelattuun vierasotteluun Edmonton Oilersia vastaan, kun Pekka Rinne loukkaantui edellisessä ottelussa. Hän toimi kakkosmaalivahtina Juuse Sarokselle, mutta ennen seuraavaa ottelua Svoboda lähettiin kuitenkin Admiralsin AHL-joukkueeseen, josta Predators nosti kokoonpanoonsa Troy Grosenickin. Marraskuussa Admirals lähetti hänet jälleen Gladiatorsiin. Jacques Lemaire
Vuonna 2000 Lemaire nimitettiin uuden NHL-joukkueen Minnesota Wildin ensimmäiseksi päävalmentajaksi. Minnesotassa hän voitti toisen Jack Adams Awardinsa, vuonna 2003. Vuonna 2006 Lemaire ja Wild solmivat monivuotisen jatkosopimuksen, jonka kestoa ei kuitenkaan kerrottu julkisuuteen. Claude Giroux
Harjoitusleirin päätteeksi Flyers lähetti Girouxin kauden 2008–2009 alussa AHL:ään Philadelphia Phantomsiin. Hän sopeutui ammattilaistasolle hyvin, ja joulukuussa 2008 hänet valittiin kuukauden tulokkaaksi. Giroux kutsuttiin NHL:ään joulutauon jälkeen ja pelasi siellä loppukauden. 31. joulukuuta hän teki ensimmäisen pisteensä NHL:ssä syöttämällä Jeff Carterin osuman Vancouver Canucksia vastaan. Giroux teki avausmaalinsa 27. tammikuuta 2009 Florida Panthersin Tomáš Vokounin taakse. Giroux teki debyyttikaudellaan NHL:ssä runkosarjassa 42 ottelussa tehot 9+18=27 ja kuudessa pudotuspeliottelussa tehot 2+3=5. Johnny Gaudreau
Gaudreau voitti kaudella 2013–2014 Hockey Eastin ja koko NCAA:n piste-, maali- ja syöttöpörssin tehopisteillä 36+44=80. Bill Arnoldin ja Kevin Hayesin kanssa tehokkaan ketjun muodostaneen Gaudreaun pistemäärä oli suurin sitten kauden 2002–2003, jolloin Peter Sejna teki 82 tehopistettä. Hän teki vähintään yhden tehopisteen 31 peräkkäisessä ottelussa, jolla hän jakaa Hockey Eastin kaikkien aikojen ennätyksen Paul Kariyan kanssa. Gaudreau valittiin kauden päätteeksi Hockey Eastin ensimmäiseen tähdistökentälliseen, ja hän voitti Hobey Baker Awardin. Frédérick Gaudreau
Kaudella 2013–2014 Gaudreau oli tehoilla 13+18=31 Cataractesin paras maalintekijä Alexis D’Aoustin kanssa ja hän jakoi joukkueen sisäisen maalipörssin toisen sijan Kris Hodgen kanssa edellään vain Anthony Beauvillier, vaikka Gaudreau kaupattiinkin jo marraskuussa 2013 Drummondville Voltigeursiin vaihdossa kesän 2015 ensimmäisen kierroksen ja kesän 2014 toisen kierroksen varausvuoroon sekä Antoine Kilanowskin oikeuksiin. Hän nousi Voltigeursin varakapteeniksi ja teki QMJHL:n runkosarjassa kaikkiaan 71 tehopistettä. Pudotuspeleissä Gaudreau oli joukkueen paras maalintekijä ja jakoi Voltigeursin sisäisen pistepörssin voiton Jérôme Verrierin kanssa tehoilla 10+4=14. Hänet palkittiin kauden päätteeksi QMJHL:n urheiluhenkisimpänä pelaajana Frank J. Selke Memorial Trophylla. Frédéric Cloutier
Kaudeksi 2001–2002 Cloutier siirtyi ECHL-joukkue Louisiana IceGatorsiin, jossa hän jakoi torjuntavastuun tasaisesti Marc Magliarditin kanssa. Hänet palkittiin kauden päätteeksi liigan arvokkaimpana pelaajana, parhaana maalivahtina, vuoden tulokkaana John A. Daley Trophylla sekä valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen ja tulokkaiden tähdistökentälliseen. Myös kauden 2002–2003 Cloutier aloitti IceGatorsissa, mutta hän nousi kauden mittaan NHL-joukkue Minnesota Wildin organisaatioon ja teki joukkueen kanssa NHL-sopimuksen marraskuussa 2002. Cloutier pelasi AHL-joukkue Houston Aerosissa kauden aikana 12 runkosarjaottelua. Hän aloitti siellä kauden 2003–2004, jonka aikana Cloutierin pelipaikka lähinnä vaihteli Aerosin ja IceGatorsin välillä. Kauden 2004–2005 Cloutier pelasi ECHL-joukkue Pensacola Ice Pilotsissa. Hänet valittiin kauden päätteeksi liigan toiseen tähdistökentälliseen. Thierry Gadou
Gadou aloitti koripallon Vieux Boucaun juniorijoukkueissa. Myöhemmin hän siirtyi Pau-Orthezin juniorijoukkueisiin, joista hänet nostettiin edustusjoukkueeseen kaudeksi 1988–1989. Gadou edusti seuraa vuosien 1988–2000 ajan. Hän voitti seuran kanssa Ranskan-mestaruuden vuosina 1992, 1996, 1998 ja 1999. Kaudeksi 2000–2001 Gadou siirtyi italialaiseen Viola Reggio Calabriaan, josta hän jatkoi peliuraansa Pau-Ortheziin. Hän ei edustanut seuraa koko kautta, sillä hänen tilalleen hankittiin Derrick Lewis. Lokakuussa 2001 Gadou siirtyikin CB Sevillaan, jossa hän korvasi Berni Tamamesin. Jean Béliveau
Béliveau siirtyi 15-vuotiaana Victoriaville Panthers -nimiseen juniorijoukkueeseen. Hän teki kaudeksi 1949–1950 sopimuksen juniorijoukkue Quebec Citadellesin kanssa. Hän pelasi Citadellesissa kaksi kautta. Kauden 1950–1951 aikana Béliveau pelasi myös ensimmäisen NHL-pelinsä Montreal Canadiensissa. Hän teki Canadiensin kanssa kahden ottelun mittaisen amatöörisopimuksen. Jälkimmäisessä ottelussa hän teki myös uransa ensimmäisen NHL-maalinsa. Noah Juulsen
Juulsen ennustettiin usean eri kykyjenetsijätoimiston toimesta tulevan varattavaksi ensimmäisellä kierroksella. Hänet varattiin lopulta Montreal Canadiensiin 26. pelaajana . Canadiens teki heinäkuussa hänen kanssaan kolmen vuoden mittaisen tulokassopimuksen. Matt Henderson
Henderson ei saanut , vaan teki heinäkuussa 1998 sopimuksen Nashville Predatorsin kanssa vapaana pelaajana. Hän pelasi kaudella 1998–1999 kaksi ottelua NHL:ssä, mutta suurin osa kaudesta meni farmijoukkue Milwaukee Admiralsissa IHL:ssä. Syyskuussa 1999 Henderson siirtyi Philadelphia Flyersiin pelaajakaupassa, jossa Predators sai vaihdossa hyökkääjä Paul Healeyn. Hän ei pelannut Flyersissa otteluakaan, vaan suurin osa kaudesta 1999–2000 meni Philadelphia Phantomsissa AHL:ssä. Osan kaudesta hän pelasi Trenton Titansissa ECHL:ssä. Frédérik Gauthier
Kaudeksi 2012–2013 Gauthier siirtyi Rimouski Océaniciin. Hänen tulokaskautensa QMJHL:ssä toi 66 runkosarjaottelussa tehot 22+38=60 sekä kuudessa playoff-ottelussa kaksi syöttöpistettä. Gauthier valittiin kauden päätteeksi liigan tulokkaiden tähdistökentälliseen ja hän pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa. Toronto Maple Leafs varasi Gauthier’n ensimmäisellä kierroksella 21. pelaajana . Hän teki saman vuoden marraskuussa kolmivuotisen tulokassopimuksen joukkueen kanssa. Syksyn 2014 harjoitusleirin jälkeen Maple Leafs lähetti Gauthier'n taas Océaniciin, jonka varakapteeniksi hän nousi. René Bourque
Bourque liittyi Chicago Blackhawksiin kauden 2005–2006 alussa. Hän teki ensimmäisen maalinsa debyyttiottelussaan 5–3 -tappiossa Mighty Ducks of Anaheimille. Yhteensä hän teki tulokaskaudellaan 16 maalia ja 34 pistettä ollen joukkueen sisäisen pistepörssin neljäs. Myöhemmin Bourque ja Chicago tekivät kahden vuoden jatkosopimuksen. Hänen kausi 2006–2007 oli loukkaantumisten täyttämä. Hän pelasi vain 44 ottelua, joissa teki seitsemän maalia. 12. marraskuuta 2006 Bourque kiidätettiin sairaalaan hänen saatuaan Columbus Blue Jacketsia vastaan pelatussa ottelussa Nikolai Žerdevin luistimesta viillon niskaansa. Blackhawks ilmoitti tämän jälkeen hänen olevan kolmesta kuuteen viikkoa sivussa. Bourque piti itseään onnekkaana palatessaan neljän viikon jälkeen pelaamaan, sillä hän ei olisi ehkä selviytynyt, mikäli haava olisi ollut pari millimetriä syvempi. Mickaël Landreau
Landreau aloitti ammattilaisuransa FC Nantes'issa 1996. Hän edusti seuraa kaikkiaan 10 vuoden ajan ja vakiinnutti nopeasti paikkansa seuran ykkösmaalivahtina. Hän oli voittamassa "Kanarialinnuille" Ranskan mestaruutta 2000/01 sekä kahta Coupe de Francen mestaruutta. Cody Franson
Heinäkuussa 2006 Franson teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Nashville Predatorsin kanssa. Viimeisellä WHL-kaudellaan 2006–2007 hän jakoi liigan puolustajien pistepörssin kuudennen sijan joukkuetoverinsa Jonathon Blumin kanssa. Franson valittiin WHL:n läntisen konferenssin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Hän oli ehdolla myös liigan parhaalle puolustajalle myönnettävän Bill Hunter Memorial Trophyn saajaksi, mutta palkinto meni kuitenkin Medicine Hat Tigersin Kris Russellille. Vancouver Giants isännöi kauden päätteeksi Memorial Cup -turnausta, jonka joukkue voitti. Franson valittiin turnauksen tähdistökentälliseen. Gary Roberts
Lopulta Roberts kuntoutui ja teki paluun NHL:ään. Calgary Flames kauppasi syksyllä 1997 Robertsin ja Trevor Kiddin oikeudet Carolina Hurricanesille vaihdossa Andrew Casselsiin ja Jean-Sébastien Giguèreen. Robertsin paluu oli onnistunut, hän teki ensimmäisellä paluun jälkeisellä kaudellaan 49 tehopistettä, 20 maalia ja 29 syöttöpistettä, vain 61:ssä ottelussa ja sijoittui Hurricanesin sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi kaksikymmentä ottelua enemmän pelanneiden Keith Primeaun ja Sami Kapasen jälkeen. Hän pelasi Hurricanesin riveissä kolme kautta ennen siirtymistään Toronto Maple Leafsiin vuonna. Maple Leafsissä Roberts pääsi kaudella 2003–04 pelaamaan jälleen yhdessä lapsuudenystävänsä Joe Nieuwendykin kanssa, jonka kanssa pelasi myös Calgary Flamesissä. Bruce Boudreau
Boudreau sai WHA-varauksen vuonna 1974 ja NHL-varauksen 1975. Minnesota Fighting Saints varasi hänet numerolla 14 WHA:n varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella ja Toronto Maple Leafs numerolla 42 NHL:n varaustilaisuuden kolmannella kierroksella. Hän aloitti ammattilaisuransa kaudella 1975–1976, jolla hän pelasi 30 runkosarjaottelua Fighting Saintsin riveissä sekä 34 runkosarjaottelua ja kuusi pudotuspeliottelua Johnstown Jetsissä NAHL-liigassa. Ennen ammattilaisuraansa Boudreau pelasi vuodesta 1972 vuoteen 1975 juniorikiekkoa Toronto Marlboros -joukkueessa OHA Major Junior A -liigassa, sittemmin Ontario Major Junior Hockey League -liigassa (nykyinen Ontario Hockey League). Hän oli voittamassa Marlborosissa J. Ross Robertson Cupia vuosina 1973 ja 1975 ja Memorial Cupia vuonna 1975. Boudreau oli kaudella 1974–1975 OMJHL:n runkosarjan pistepörssin voittaja tehtyään 69:ssä ottelussa 165 tehopistettä, 68 maalia ja 97 syöttöpistettä. Patrick Bordeleau
9. kesäkuuta 2011 Bordeleau allekirjoitti ensimmäisen NHL-sopimuksensa tehdessään yhden vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen Colorado Avalanchen kanssa. Tiputtuaan aikaisessa vaiheessa Avalanchen leiriltä hän tippui jälleen Lake Erieen. Patrick Bordeleau
16. kesäkuuta 2012 Bordeleau ja Avalanche solmivat vuoden jatkosopimuksen. Työsulkukaudella 2012-2013 pelatessaan viidennellä kaudella putkeen Lake Eriessä, Bordeleausta tuli joukkueen seurahistorian pitkäaikaisin pelaaja. Pelattuaan 29 peliä Lake Eriessä, Bordeleau sai kutsun Coloradoon. Hän teki NHL-debyyttinsä 19. tammikuuta 2013 hänet varannutta Minnesota Wildia vastan. Martin Brodeur
Tulokaskaudestaan 1991–1992 Brodeur vietti suurimman osan kaudesta QMJHL:ssä Saint-Hyacinthe Laserissa, mutta hänet kutsuttiin NHL:ään pelaamaan neljän ottelun ajaksi, kun New Jerseyn molemmat maalivahdit Chris Terreri ja Craig Billington loukkaantuivat. Brodeur voitti NHL-debyytissään Boston Bruinsin lukemin 4–2. Hän pelasi myös yhden pudotuspeliottelun. Seuraavan kauden Brodeur pelasi kokonaan AHL:ssä farmijoukkue Utica Devilsissä. Kaudella 1993–1994 hän kuitenkin palasi pysyvästi NHL:ään, jossa voitti liigan parhaalle tulokkaalle jaettavan palkinnon, Calder Memorial Trophyn. Hän johti Devilsin liigan toiseksi parhaalla saldolla itäisen konferenssin finaaleihin, jossa joukkue kuitenkin hävisi New York Rangersille seitsemännessä pelissä. Runkosarjassa Brodeur sijoittui toiseksi päästettyjen maalien keskiarvossa ja neljänneksi torjuntaprosenteissa pelattuaan kauden aikana 47 ottelua. Hyvät otteet auttoivat hänet nousemaan Terrerin edelle kilpailussa ykkösmaalivahdin paikasta. Vernon Fiddler
6. toukokuuta 2002 Fiddler siirtyi Nashville Predatorsiin, jossa pelasi kuitenkin farmijoukkue Milwaukee Admiralsissa. Hän teki NHL-debyyttinsä Predatorsissa myöhemmin marraskuussa 2002. Kauden 2002–2003 aikana hän pelasi 19 ottelua NHL:ssä. Kaudella 2003–2004 hän auttoi Admiralsia voittamaan Calder Cupin. Seuraavan kahden vuoden ajan Fiddler pelasi Milwaukeessa ja Nashvillessa ennen kuin pelasi ensimmäisen kokonaisen NHL-kautensa 2006–2007. Mikko Lehtonen (jääkiekkoilija, 1978)
Helmikuussa 2006 Lehtonen teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Kärppien kanssa, mutta hän siirtyi kuitenkin vuoden mittaisella ja kaksisuuntaisella sopimuksella Nashville Predatorsin organisaatioon kaudeksi 2006–2007. Lehtonen pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 7. lokakuuta 2006 Minnesota Wildia vastaan, jolloin hän teki myös NHL-uransa avausmaalin jo ensimmäisessä vaihdossaan ja ensimmäisellä laukauksellaan. Maaliin tarvittiin vain 11 sekuntia. Yhteensä Lehtonen pelasi kauden aikana 15 NHL-ottelua tehopistein 1+2=3. Hän pelasi kuitenkin suurimman osan kaudestaan AHL:ssä. Lehtonen kärsi Predatorsin farmijoukkue Milwaukee Admiralsissa pelatessaan aivotärähdyksestä. Siirtotakarajalla, helmikuun 2007 lopulla hänet kaupattiin Buffalo Sabresiin vaihdossa neljännen kierroksen varausvuoroon kesälle . Lehtonen ei enää Sabresin organisaatiossa saanut peliaikaa ylhäältä NHL:stä, vaan pelasi loppukauden ainoastaan farmijoukkue Rochester Americansissa. Luke Adam
Adam teki huhtikuussa 2010 kolmivuotisen tulokassopimuksen Buffalo Sabresin kanssa. Hän pelasi kaudella 2010–2011 enimmäkseen farmijoukkue Portland Piratesissa, AHL:ssä, mutta peliaikaa on tullut NHL:stäkin. Adam debytoi NHL:ssä 26. lokakuuta 2010 vieraissa Philadelphia Flyersiä vastaan ja hän teki NHL-uransa ensimmäisen maalin 7. joulukuuta 2010 vieraissa Boston Bruinsia vastaan. Yhteensä Adam teki NHL:ssä 19 runkosarjaottelussa tehot 3+1=4. AHL:n puolella hän teki 57 runkosarjaottelussa tehot 29+33=62, joilla Adam oli Piratesin toiseksi paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä. Hän voitti myös liigan tulokkaiden pistepörssin. Adam palkittiin kauden päätteeksi AHL:n parhaana tulokkaana Dudley "Red" Garrett Memorial Awardilla ja valittiin tulokkaiden tähdistökentälliseen. Hän pelasi myös ssa. Jordin Tootoo
Tootoo vietti kauden 2005–2006 pelaamalla Nashvillen lisäksi myös farmijoukkue Milwaukee Admiralsissa, jossa hän pelasi myös kaudella 2004–2005 aikana. Heinäkuussa 2007 Tootoo teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Predatorsin kanssa, johon lisättiin toiset kaksi vuotta tammikuussa 2008. Aaron Gagnon
WHL-joukkue Seattle Thunderbirds varasi Gagnonin 83. pelaajana vuonna 2001. Hän pelasi kauden 2001–2002 vielä suurimmaksi osaksi Brittiläisen Kolumbian paikallisia juniorisarjoja North Okanagan Knightsissa voittaen joukkueensa sisäisen pistepörssin tehoilla 59+59=118. Gagnon teki WHL:n tulokaskaudellaan 2002–2003 60 runkosarjaottelussa tehot 5+13=18 ja 15 playoff-ottelussa tehot 3+2=5. Kaudella 2003–2004 hän oli tehoilla 21+15=36 Thunderbirdsin kolmanneksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies. Gagnon voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +18. Tom Fitzgerald
Fitzgerald kaupattiin vuonna 1998 Colorado Avalancheen ennen kuin hänet valittiin toisen kerran laajennuvarauksessa Nashville Predatorsiin. Fitzgerald nimettiin Nashvillen ensimmäiseksi kapteeniksi ja hän pysyi joukkueessa neljän kauden ajan. Tämän jälkeen hän on pelannut Chicago Blackhawksissa ja Toronto Maple Leafsissa. Torontossa Fitzgerald ja hänen joukkuetoverinsa Gary Roberts saavuttivat molemmat tuhannen ottelun merkkipaalun samana päivänä 13. tammikuuta 2004. Pau Gasol
Yhdysvaltain NBA-liigaan Gasolin varasi Atlanta Hawks vuoden 2001 varaustilaisuuden kolmantena, ja myöhemmin samana vuonna hänen pelaajaoikeutensa siirtyivät Memphis Grizzliesille vaihdossa Shareef Abdur-Rahimiin. Pelit Grizzliesissä Gasol aloitti kaudella 2001–2002, ja kauden päätteeksi hänet valittiin NBA:n vuoden tulokkaaksi. Kaudella 2005–2006 hänet valittiin ensimmäisenä espanjalaisena ja Grizzliesin pelaajana liigan tähdistöotteluun. Kesällä 2007 hän siirtyi Los Angeles Lakersiin, jonka riveissä hän seuraavana keväänä pelasi NBA:n finaaleissa. Johnny Gaudreau
Gaudreau pelasi juniorina muun muassa Philadelphia Jr. Flyersissa, josta hän siirtyi kaudeksi 2009–2010 Team Comcast 18U:hun. Gaudreau oli joukkueen paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä tehopisteillä 29+29=58. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi USHL-joukkue Dubuque Fighting Saintsiin, jonka paras pistemies ja maalintekijä Gaudreau oli pisteillä 36+36=72. Hän sijoittui koko liigan maalipörssissä toiseksi Indiana Icen Danill Tarasovin jälkeen ja pistepörssissä neljänneksi. Dubuque voitti kauden päätteeksi Clark Cupin ja Gaudreau valittiin USHL:n vuoden tulokkaaksi, toiseen tähdistökentälliseen ja tulokkaiden tähdistökentälliseen. Hän pelasi kauden aikana myös USHL:n tähdistöottelussa. Minnesota Wild
4. heinäkuuta 2012 Wild teki eittämättä seurahistoriansa suurimmat hankintansa vapaiden pelaajaen markkinoilla, kun se teki peräti 13-vuotiset sopimukset Ryan Suterin ja Zach Parisen kanssa. Lisäksi Wild teki kesäkaudella odotetun sopimuksen Mikael Granlundin kanssa. Wildin hienoa kesäkautta varjosti NHL:n työsulku, ja fanit pääsivät näkemään uudistuneen Wildin tositoimissa vasta tammikuussa 2013. Siirtojen takarajalla 4. huhtikuuta 2013 Wild hankki pelaajavaihdon kautta Jason Pominvillen Buffalo Sabresista. Kaudella 2012-2013 Wild selvisi pudotuspeleihin ensimmäistä kertaa sitten kevään 2008. Vasta runkosarjan viimeisessä ottelussaan pudotuspelipaikkansa varmistanut Wild hävisi kuitenkin ensimmäisen kierroksen ottelusarjan Chicago Blackhawksille otteluvoitoin 4-1. Kauden päätteeksi Ryan Suter oli ehdokkaana Norris Trophyn voittajaksi 
Ennen kautta 2013–2014 Wild siirrettiin NHL:n divisioonajaon uudistuksen myötä lakkautetusta luoteisesta divisioonasta keskiseen divisioonaan. Kauden aikana Mikko Koivu nousi seuran kaikkien aikojen parhaaksi pistemieheksi ohittaen Marian Gaborikin. Kausi oli myös Mikael Granlundin läpimurtokausi. Granlund löysi oivan tutkaparin Jason Pominvillesta, josta tuli vasta seurahistorian kolmas 30 maalia yhdellä kaudella tehnyt pelaaja. Wildilla oli koko kauden ajan ongelmia maalivahtiensa kanssa. Josh Harding aloitti kauden erinomaisesti, mutta ei pystynyt enää vuodenvaihteen jälkeen pelaamaan MS-tautinsa vuoksi. Niklas Bäckström puolestaan kärsi vammoista pitkin kautta, ja maaliskuussa hänen kautensa ilmoitettiin olevan ohi. Päävastuu jäi näin nuorelle Darcy Kuemperille, jonka partneriksi hankittiin Edmonton Oilersista Ilja Bryzgalov . Wild selviytyi lopulta pudotuspeleihin ensimmäisellä villi kortti-paikalla. Ensimmäisellä playoff-kierroksella vastaan asettui Colorado Avalanche, jonka Wild voitti otteluvoitoin 4-3. Seitsemännessä ottelussa Jared Spurgeon tasoitti pelin lukemiin 4-4 vain 2 minuutta 27 sekuntia ennen kolmannen erän päättymistä. Jatkoaikamaalin teki kesällä New York Islandersista hankittu Nino Niederreiter. Toisella kierroksella vastaan tuli edelliskauden mestari, ja Minnesotan pudottanut Chicago. Maalilla vastuun otti Bryzgalov, sillä Kuemper loukkaantui Colorado-sarjan viimeisessä ottelussa. Edellisvuoden tapaan Minnesota hävisi Chicagoa vastaan kaksi ensimmäistä ottelua vieraskaukalossa. Wild oli kuitenkin nyt valmis haastamaan Chicagon, ja voitti kaksi seuraava ottelua kotikentällään lukemin 4-0 ja 4-2. Chicago eteni kuitenkin jatkoon voitettuaan seuraavat kaksi ottelua. Ottelusarja päättyi onnekkaan pompun jälkeen Patrick Kanen jatkoaikamaalin kuudennessa ottelussa Minnesotassa. Jason Zucker
Maaliskuussa 2012, kahden yliopistokauden jälkeen, Zucker teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Minnesota Wildin kanssa. Hän teki NHL-debyyttinsä 29. maaliskuuta, jolloin Wild kohtasi voitokkaassa kotiottelussa Florida Panthersin, ja pelasi kauden 2011–2012 lopulla yhteensä kuusi runkosarjaottelua tehoin 0+2=2. Kaudella 2012–2013 Zucker pelasi 20 NHL-ottelua tehopistein 4+1=5 ja 55 farmiliiga Houston Aerosin ottelua. Sheldon Souray
Kesäkaudella Souraysta tuli vapaa pelaaja, ja 12. heinäkuuta 2007 hän allekirjoitti viiden vuoden mittaisen 27 miljoonan dollarin sopimuksen lapsuuden suosikkijoukkueensa Edmonton Oilersin kanssa. Ensimmäisellä Oilers-kaudellaan hän pelasi loukkaantumisen takia vain 26 peliä. Hän oli jo toipumassa olkapäävammastaan harjoitusleirille tullessaan, mutta onnistui pelaamaan kuusi ottelua kunnes oli taas sivussa 55 peliä. Kaudella 2008–2009 Souray palasi jälleen terveenä ja teki 23 maalia ja yhteensä 53 pistettä. Lisäksi hänet valittiin jälleen tähdistöotteluun. Tällä kertaa hän sijoittui lämärikilpailun kolmanneksi Nashville Predatorsin Shea Weberin ja voittaneen Boston Bruinsin Zdeno Cháran jälkeen. Vuonna 2009 Edmontonin oman laukauskilpailun aikana Souray kuitenkin teki NHL:n epävirallisen ennätyksen laukomalla tutkaan 171,7 km/h. Edellinen epävirallinen ennätys oli Toronto Maple Leafsin Chad Kilgerin vuonna 2006 laukoma 106,6. Sourayn laukauksen ylitti tammikuun lopulla 2012 Zdeno Chára. Steve Moses
Huhtikuussa 2015 Moses solmi vuoden mittaisen, yksisuuntaisen ja miljoonan dollarin arvoisen NHL-sopimuksen Nashville Predatorsin kanssa. Hänet lähetettiin harjoitusleirin päätteeksi farmijoukkue Milwaukee Admiralsiin. Mosesin kausi 2015–2016 alkoi siellä varsin vaisusti ja 16 ottelua toivat hänelle tehot 2+5=7. Moses ei onnistunut nousemaan kertaakaan Predatorsin NHL-kokoonpanoon ja lopulta seura asetti hänet siirtolistalle joulukuussa. Pari viikkoa aiemmin Jokerit oli kaupannut Mosesin pelaajaoikeudet SKA Pietarille, jonka kanssa hän teki Predatorsin jätettyään loppukauden kattavan sopimuksen. Huhtikuussa 2016 Moses solmi SKA:n kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Cameron Gaunce
Ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan 2010–2011 Gauce pelasi Coloradon farmijoukkue Lake Erie Monstersissa. Pelattuaan 54 ottelua Lake Eriessä, hänet kutsuttiin 12. helmikuuta 2011 Coloradoon tekemään NHL-debyyttiään 5–3 -tappiossa Nashville Predatorsille. Hän onnistui maalinteossa kolmannessa ottelussaan ohittaessaan Pittsburgh Penguinsin Marc-Andre Fleuryn 3–2-tappioon päättyneessä ottelussa. Frédérik Gauthier
Gauthier pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2014 ja 2015, joista jälkimmäinen turnaus päättyi maailmanmestaruuteen. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2013, jolloin Gauthier voitti maailmanmestaruuden. Hän edusti myös Canada Québecin joukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2012. Raymond Giroux
Heinäkuussa 2002 Giroux teki sopimuksen New Jersey Devilsin kanssa. Kausi 2002–2003 hänellä eteni taas lähinnä farmissa Albany River Ratsin paidassa. Giroux oli joukkueen toiseksi paras pistemies Craig Darbyn jälkeen tehoilla 11+38=49. Hän sijoittui AHL:n puolustajien pistepörssissä neljänneksi ja Giroux valittiin kauden päätteeksi liigan ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Hän pelasi kauden aikana 11 NHL-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Kaudella 2003–2004 Giroux oli taas River Ratsin tehokkain puolustaja tehoilla 11+17=28. Hän pelasi kauden aikana NHL:ssä 11 runkosarja- ja neljä playoff-ottelua tehden kolme syöttöpistettä. Hal Gill
Helmikuussa 2012, kesken kauden 2011–2012, Gill siirtyi pelaajakaupassa Nashville Predatorsiin yhdessä ehdollisen varausvuoron kanssa. Canadiens sai vaihdossa Blake Geoffrionin ja Robert Slaneyn sekä toisen kierroksen varausvuoron. Kesäkuussa 2012 Gill teki Predatorsin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen, mutta heinäkuussa 2013, työsulun lyhentämän kauden 2012–2013 jälkeen, seura osti hänen sopimuksensa ulos. Lokakuussa 2013, juuri ennen kauden 2013–2014 alkua, hän teki yksivuotisen sopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa oltuaan sitä ennen mukana seuran harjoitusleirillä try-out-sopimuksella. Claude Giroux
Giroux aloitti kauden 2007–2008 Olympiquesissa. Hän pelasi kaudella kaksi NHL-ottelua Philadelphia Flyersissa, jonka jälkeen hänet lähetettiin takaisin Olympiquesiin. Giroux debytoi NHL:ssä 19. helmikuuta 2008 Ottawa Senatorsia vastaan ja oli joukkueen ensimmäinen laukoja voittomaalikilpailussa. Olympiquesissa Giroux oli runkosarjassa kolmatta kertaa peräkkäin joukkueen paras pistemies, tällä kertaa tehoilla 38+68=106. Hän sijoittui koko QMJHL:n pistepörssissä toiseksi Mathieu Perreaultin jälkeen. Pudotuspeleissä Giroux johdatti joukkueen mestaruuteen tehden 19 pudotuspeliottelussa mielettömät tehot 17+34=51, tehden uuden seuraennätyksen. Hänet palkittiin pudotuspelien arvokkaimpana pelaajana Guy Lafleur Trophylla. Lisäksi Giroux valittiin sarjan ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Kevin Henderson
Henderson teki heinäkuussa 2012 vuoden mittaisen, kaksisuuntaisen ja 550 000 dollarin arvoisen NHL-sopimuksen Nashville Predatorsin kanssa. Hän oli kaudella 2012–2013 farmijoukkue Milwaukee Admiralsin kolmanneksi paras maalintekijä 17 osumallaan. Henderson debytoi samalla kaudella myös NHL:ssä, jossa hän pelasi neljä ottelua tehden yhden maalin. Henderson teki NHL-debyyttinsä runkosarjan neljänneksi viimeisellä kierroksella 19. huhtikuuta 2013 vieraissa Chicago Blackhawksia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 12.57 minuuttia. Henderson teki ottelussa myös NHL-uransa avausmaalin. Hän pelasi Predatorsissa NHL:n runkosarjan ja joukkueen kauden loppuun. Kesäkuussa 2013 Henderson teki kaksivuotisen ja kaksisuuntaisen jatkosopimuksen Predatorsin kanssa. Rudy Gay
Tammikuussa 2013, kesken kauden 2012–2013, Gay siirtyi yhdessä keskushyökkääjä Hamed Haddadin kanssa Toronto Raptorsiin pelaajakaupassa, jossa Grizzlies sai vaihdossa pelintekijä José Calderónin, laitahyökkääjä Ed Davisin ja toisen kierroksen varausvuoron sekä rahallisen korvauksen. Calderón siirtyi vielä samana päivänä Detroit Pistonsiin, josta Grizzlies sai laitahyökkääjät Austin Dayen ja Tayshaun Princen. Joulukuussa 2013 Gay myytiin Sacramento Kingsiin. Lähes koko kevätkauden 2017 Gay oli poissa kentiltä akillesjännevamman takia, ja heinäkuussa 2017 hän teki sopimuksen San Antonio Spursin kanssa. Shea Weber
Weber solmi kolmen vuoden mittaisen ja 1,425 miljoonan dollarin arvoisen tulokassopimuksen Nashville Predatorsin kanssa. Hänet sijoitettiin kauden alussa odotetusti Nashvillen AHL-liigassa pelanneeseen farmiseura Milwaukee Admiralsiin. Hän pelasi uransa ensimmäisen NHL-ottelun puolitoista vuotta myöhemmin 6. tammikuuta 2006 Detroit Red Wingsiä vastaan. Ottelussa hän laukoi kolme kertaa maalia kohden reilun 11-minuuttisen jääaikansa kuluessa. Weberin ensimmäinen osuma NHL:ssä syntyi vasta kolme kuukautta myöhemmin St. Louis Bluesin verkkoon. Tulokaskaudellaan 2005–06 Weber pelasi yhteensä 28 runkosarjaottelua Predatorsissa tehoin 2+8=10, mutta kausi kului pääasiassa AHL:ssä, jossa Weber eteni joukkueineen aina Calder Cupin finaaleihin asti jääden toiseksi Hershey Bearsin voittaessa mestaruuden. Frédéric St-Denis
15. heinäkuuta 2011 St-Denis teki vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen Montreal Canadiensin kanssa. Kaudella 2011-2012 hänet nostettiin Canadiensin NHL-miehistöön, jossa hän teki uransa avausmaalin Vancouver Canucksia vastaan 8. joulukuuta 2011. Pekka Rinne
Ennen kautta 2011–2012 NHL.com arvioi Rinteen parhaaksi maalivahdiksi NHL:ssä. Lokakuussa 2011, Rinne rikkoi Nashville Predatorsin kaikkien aikojen nollapeliennätyksen pelaamalla 22. nollapelinsä. Marraskuussa 2011, hän teki Predatorsin kanssa seitsemän vuoden pituisen ja yhteensä 49 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Rinne nimettiin NHL:n tammikuussa 2012 kuukauden tähdistöön, ja saman kuukauden kolmanneksi parhaaksi pelaajaksi. Rinne voitti kaudella NHL:n voittotilaston voittamalla jopa 42 ottelua, joka on myös Nashville Predatorsin seuraennätys. Rinne teki myös Predatorsin seuraennätyksen pelaamalla 73 ottelua. Rinteen edustama Nashville pääsi jälleen pudotuspelien toiselle kierrokselle mutta putosi toisella kierroksella Phoenix Coyotesia vastaan. Paul Gaustad
Gaustad sai NHL-varauksen vuonna 2000, kun Buffalo Sabres varasi hänet numerolla 220 uusien pelaajien varaustilaisuuden seitsemännellä kierroksella. Vuonna 2002 hän siirtyi pelaamaan Sabresin farmijoukkueeseen Rochester Americansiin AHL:ään, ja teki ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan AHL-vuosiensa parhaat runkosarjatehot, 53 tehopistettä, 14 maalia ja 39 syöttöpistettä, 80:ssä ottelussa. Hän oli tuolla kaudella joukkueensa kolmanneksi eniten pisteitä tehnyt pelaaja yhdessä François Méthot'n kanssa Chris Taylorin ja Jason Botterillin jälkeen . Hän pelasi kauden aikana myös yhden NHL-ottelun Sabresin riveissä jääden ilman tehomerkintöjä. Guy Carbonneau
Carbonneau teki debyyttinsä NHL:ssä kaudella 1980–81, jolla hän pelasi Canadiensin paidassa kaksi ottelua, mutta paikkansa seuran vakiokokoonpanossa hän vakiinnutti vasta kahden Canadiensin silloisessa farmijoukkueessa, AHL-seura Nova Scotia Voyageursissa pelatun kauden jälkeen; kaudella 1981–1982 hän oli Voyageursin paras pistemies tehopisteillä 27 maalia ja 67 syöttöpistettä, jotka syntyivät 77:ssä runkosarjaottelussa. Chad Rau
Rau ei missään vaiheessa siirtynyt hänet varanneeseen Toronto Maple Leafsiin. Hän teki lokakuussa 2009 vapaana agenttina sopimuksen AHL-joukkue Houston Aerosin kanssa. Raun tulokaskausi toi siellä 79 runkosarjaottelussa tehot 19+19=38, joilla hän oli joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies. Toukokuussa 2010 Rau teki kaksivuotisen NHL-sopimuksen Minnesota Wildin kanssa. Hän pelasi molemmat sopimuskautensa farmijoukkue Aerosissa, mutta kaudella 2011–2012 Rau pelasi myös yhdeksän NHL-ottelua tehden kaksi maalia. Hän teki NHL-debyyttinsä 21. tammikuuta 2012 Dallas Starsia vastaan. Rau sai ottelussa jääaikaa 8.36 minuuttia ja hän teki myös NHL-uransa avausmaalin Kari Lehtosen taakse. Raun osuma jäi Wildin 5–2-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi ja hänet palkittiin ottelun ykköstähtipelaajana. Kesäkuussa 2012 Rau teki kaksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Jean-Sébastien Giguère
Giguèren varasi NHL:ään Hartford Whalers, vuonna . Hänen varausnumeronsa oli 13. Kaudella 1996–1997 hän pääsi pelaamaan jo kahdeksan ottelua Whalersien riveissä. Vuonna 1997 Whalers muutti Raleighiin, Pohjois-Carolinaan ja seuran uudeksi nimeksi tuli Carolina Hurricanes. Giguère ei kuitenkaan lähtenyt joukkueen mukana sinne, vaan hänet kaupattiin Calgary Flamesin organisaatioon. Hän kuului vuosina 1997–2000 Calgaryn organisaatioon, muttei saanut juurikaan vastuuta. Näin ollen Giguère kaupattiin Anaheim Ducksiin vuonna 2000. Ensimmäisellä kaudellaan Anaheimissa hänen pelipaikkansa oli hyvin vaihteleva. Kaudella 2001–2002 Giguère pääsi vihdoin Anaheimin ykkösmaalivahdiksi. Radek Dvořák
Dvořák palasi Floridaan vapaana agenttina kesällä 2007. Kausi oli tilastollisesti hänen huonoimpansa. Dvořák teki 67 pelatussa ottelussa kahdeksan maalia ja yhdeksän syöttöä. Dvořákin otteet paranivat kaudeksi , ja hän sai suuremman roolin joukkueessa. Hän pelasi Ville Peltosen ja Gregory Campbellin kanssa samassa ketjussa, joka sai paljon peliaikaa. Kohtalaisen kauden jälkeen Dvořákin ja Peltosen sopimukset päättyivät. Peltonen siirtyi KHL:ään, mutta Dvořák solmi 3,4 miljoonan dollarin ja kahden vuoden jatkosopimuksen Floridan kanssa. Dvořákin toinen aika Floridassa päättyi kesken kauden , kun Florida myi hänet pelaajakauppojen takarajapäivänä Atlanta Thrashersiin. Atlanta sai hänen lisäkseen viidennen kierroksen varausvuoron ja Florida sai Nicklas Bergforsin ja Patrick Rissmillerin. Seth Jones
Heinäkuussa 2013 Predators solmi Jonesin kanssa kolmen vuoden mittaisen tulokassopimuksen. Jones siirtyi heti varausta seuranneeksi kaudeksi pelaamaan Predatorsin NHL-kokoonpanoon. Tulokaskaudellaan hän esiintyi 77 ottelussa, joissa teki tehot 6+25=31. Toisella kaudellaan, 2014–2015, Jones pelasi kaikki Predatorsin 82 runkosarjaottelua. Hän teki niissä 27 tehopistettä. Pudotuspeleissä hän pelasi kuusi ottelua saaden neljä syöttöpistettä. Frédérik Gauthier
Ammattilaisuransa ensimmäisen sopimuskautensa Gauthier aloitti kaudella 2015–2016. Hän pelasi pääosin Maple Leafsin varmiseurassa Toronto Marliesissa, mutta pääsi maaliskuussa pelaamaan myös NHL-debyytinsä. Richard Stehlík
Stehlíkin kasvattajaseura on hänen kotikaupunkinsa joukkue HK 36 Skalica, jossa hän pelasi Extraligan tulokaskautensa 2000–2001 olleessaan vain 16-vuotias. Stehlík teki kauden aikana 45 runkosarjaottelussa tehot 1+1=2. QMJHL-joukkue Sherbrooke Castors varasi hänet 73. pelaajana . Stehlík pelasi kauden 2001–2002 vielä kotimaassaan, jonka jälkeen hän siirtyi Castorsiin kaudeksi 2002–2003. Stehlík osallistui kauden aikana CHL Top Prospects Gameen, mutta hän jäi kuitenkin ilman kesällä 2002. Vuotta myöhemmin Nashville Predators varasi Stehlíkin kolmannella kierroksella 76. pelaajana . Johnny Gaudreau
Calgary Flames varasi Gaudreaun neljännellä kierroksella 104. pelaajana . Vuosina 2011–2014 hän pelasi Boston Collegen jääkiekkojoukkueessa. Ensimmäisellä yliopistokaudellaan 2011–2012 Gaudreau oli joukkueensa toiseksi paras pistemies Chris Kreiderin jälkeen tehopisteillä 21+23=44, joilla hän jakoi Hockey Eastin maalipörssin viidennen sijan ja sijoittui pistepörssissä kuudenneksi. Gaudreau valittiin sarjan tulokkaiden tähdistökentälliseen, ja hän sai lopputurnauksen arvokkaimmalla pelaajalle myönnettävän Bill Flynn Trophyn. Boston voitti sekä Hockey Eastin että koko NCAA:n mestaruuden. Kaudella 2012–2013 Gaudreau voitti Hockey Eastin pistepörssin ja sijoittui maalipörssissä toiseksi joukkuetoverinsa Steven Whitneyn jälkeen pisteillä 21+30=51. Hänet valittiin kauden päätteeksi sarjan vuoden pelaajaksi ja ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Gaudreau oli ehdolla myös koko NCAA:n parhaalle pelaajalle myönnettävän Hobey Baker Awardin voittajaksi, mutta palkinnon voitti St. Cloud Staten Drew LeBlanc. Ryan Flynn (jääkiekkoilija)
Huhtikuussa 2010 Flynn teki kaksivuotisen tulokassopimuksen Nashville Predatorsin kanssa. Hän liittyi jo samana keväänä amatööritry-out -sopimuksella sen farmijoukkue Milwaukee Admiralsiin, jossa Flynn pelasi kaksi AHL:n runkosarja- ja yhden playoff-ottelun, kunnes hän keskeytti koejaksonsa viimeistelläkseen opintonsa. Kausi 2010–2011 oli Flynnin tulokaskausi AHL:ssä ja se toi hänelle 65 runkosarja- ja yhdeksässä playoff-ottelussa tehot 6+6=12. Kaudella 2011–2012 hän tuplasi pistetilinsä tehden 24 tehopistettä. Flynn ei kuitenkaan pelannut sopimuksensa aikana otteluakaan NHL:ssä. Francis Bouillon
30. syyskuuta 2009 Ennen kauden 2009–2010 alkua Bouillon teki yhden vuoden sopimuksen Nashville Predatorsin kanssa pelattuaan ennen sitä try out -sopimuksella harjoitusleirillä. Edellisellä kerralla hän pelasi Nashvillessä vain neljä ottelua 2002. Bouillon jätti kauden aikana väliin vain yhden ottelun. 81 pelaamassaan pelissä hän teki kolme maalia ja yhteensä 11 pistettä. 18. kesäkuuta 2010 Bouillon teki kahden vuoden mittaisen jatkosopimuksen Nashvillen kanssa. Aleksandr Radulov
Nashville Predators varasi Radulovin ensimmäisellä kierroksella numerolla 15. Tämän jälkeen Radulov siirtyi pelaamaan Pohjois-Amerikkaan Quebecin junioriliigaan, jossa voitti kaudella 2005–2006 pistepörssin. Radulov teki kolmen vuoden tulokassopimuksen Nashville Predatorsiin, jossa pelasi ensimmäisellä NHL-kaudella 2006–2007 62 ottelua ja teki tehot 18+19=37. Seuraavalla kaudella hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 26+32=58. Travis Turnbull
Viimeisen yliopistokautensa 2008–2009 päätteeksi, huhtikuussa 2009 Turnbull teki kaksivuotisen tulokassopimuksen Buffalo Sabresin kanssa ja siirtyi loppukevääksi AHL-joukkue Portland Piratesin vahvuuteen. Hän pelasi siellä loppukaudella kolme runkosarja- ja viisi playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Turnbull pelasi Piratesissa myös kokonaan molemmat sopimuskautensa. Hänen AHL:n tulokaskautensa 2009–2010 toi Turnbullille 57 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa tehot 9+9=18. Heinäkuussa 2011 Turnbull teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Sabresin kanssa. Hän pelasi kauden pääosin seuran uudessa farmijoukkueessa, Rochester Americansissa, mutta debytoi myös Sabresin NHL-joukkueessa, jossa Turnbull pelasi kolme runkosarjaottelua tehden yhden maalin. Hän teki NHL-debyyttinsä 21. maaliskuuta 2012 Montréal Canadiensia vastaan. Turnbull sai ottelussa jääaikaa 6.14 minuuttia. NHL-uransa ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan maalinsa hän teki seuraavassa ottelussa 23. maaliskuuta 2012 vieraissa New York Rangersia vastaan. Martin Erat
Nashville Predators varasi Eratin vuonna varausvuorolla 191. Hän lähti kotimaastaan kesällä 1999 Pohjois-Amerikkaan, Kanadan juniorisarjoihin. Ennen paikkaa NHL:ssä Erat pelasi kaksi kautta WHL:ssä Saskatoon Bladesissa ja Red Deer Rebelsissä. Erat pelasi koko tulokaskautensa 2001–2002 Nashvillen pelaavassa kokoonpanossa tehden 80 ottelussa tehopisteet 9+24=33. Toisella kaudellaan 2002–2003 Erat matkasi NHL:n ja AHL:n välillä, ja teki AHL:n Milwaukee Admiralsissa 45 ottelussa tehopisteet 10+22 ja Nashvillessä 27 ottelussa pisteet 1+7. Frédérick Gaudreau
Heinäkuussa 2017 Gaudreau teki kolmivuotisen ja kahden miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen Nashville Predatorsin kanssa. Hänen sopimuksensa kaksi ensimmäistä vuotta ovat kaksisuuntaisia ja kolmas vuosi yksisuuntainen. Syksyn harjoitusleirin päätteeksi hänet lähetettiin Admiralsin vahvuuteen. Kolmen siellä pelatun ottelun jälkeen Predators kutsui Gaudreaun NHL-vahvuuteensa ensimmäisen kerran kauden aikana. Frédéric Weis
Weis pelasi juniorikoripalloa INSEP:n joukkueissa. Vuonna 1995 hän aloitti pääsarjakoripallon CSP Limogesin joukkueessa. Weis varattiin NBA:han vuonna , mutta hän ei pelannut koskaan kyseisessä sarjassa. Hän voitti seuran paidassa kaudella 1999–2000 Ranskan-mestaruuden, cup-mestaruuden sekä Korać Cupin. Kauden jälkeen Weis siirtyi PAOK Thessalonikiin, josta hän lähti marraskuussa 2000 Unicaja Málagaan. Kaudella 2000–2001 hän voitti toisen perättäisen Korać Cupin. Weis edusti seuraa vuoteen 2004 asti, jolloin hän vaihtoi liittyi Iurbentia Bilbaohon. Vladimír Országh
Országh palasi kaudeksi 2001–2002 Pohjois-Amerikkaan ja teki vapaana agenttina sopimuksen Nashville Predatorsin kanssa. Hän vakiinnutti paikkansa NHL:ssä, jossa ensimmäinen kokonainen kausi toi Országhille 79 runkosarjaottelussa tehot 15+21=36. Hän teki jatkosopimuksen kaudeksi 2002–2003. Kolmannella Predators-kaudellaan 2003–2004 Országh teki NHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehtyään 82 runkosarjaottelussa tehot 16+21=37. Hän oli kevään 2004 pudotuspeleissä kahdella osumallaan joukkueen paras maalintekijä Adam Hallin kanssa. Országh pelasi Slovakian Extraliigaa HKm Zvolenin riveissä. Hän jakoi 16 osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Vlastimil Plavuchan kanssa. Országh kävi samalla kaudella myös kahden ottelun lainalla kasvattajaseurassaan HC Banská Bystricassa. Jonathan Huberdeau
Jonathan Huberdeau (s. 4. kesäkuuta 1993 Saint-Jérôme, Quebec, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän edustaa NHL-seura Florida Panthersia. Panthers varasi Huberdeaun kolmantena pelaajana esällä . Huberdeau voitti tulokaskaudellaan 2012–2013 Calder-palkinnon, joka myönnetään kauden parhaalle tulokkaalle. Frédérik Gauthier
Frédérik Gauthier (s. 26. huhtikuuta 1995 Laval, Québec, Kanada) on kanadalainen jääkiekkohyökkääjä, joka pelaa NHL-joukkue Toronto Maple Leafsin organisaatiossa. Maple Leafs varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 21. pelaajana vuonna . Florida Panthers
Näiden kahden kauden lisäksi Florida on päässyt pudotuspeleihin vain kaksi kertaa. Kausilla 1996–1997 ja 1999–2000 Floridan kohtaloksi muodostui putoaminen pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella. Vuonna 1999 hankittu Pavel Bure oli Panthersin suurin tähti pudotuspelikaudella 1999–2000. Bure voitti kaksi kertaa perättäin Maurice ”Rocket” Richard Trophyn runkosarjan parhaana maalintekijänä. Minnesota Wild
Toukokuussa 2009 Wildin manageri Doug Risebrough sai potkut, ja uudeksi manageriksi nimettiin entisen NHL-manageri Cliff Fletcherin poika Chuck Fletcher. Lemaire sai samalla luopua valmennustehtävistä ja uudeksi valmentajaksi valittiin Todd Richards
Heinäkuussa 2009 Wild yritti paikata Gáboríkin jättämää aukkoa tekemällä kuusivuotisen sopimuksen Martin Havlatin kanssa. Wild joutui kuitenkin pettymään seuraavalla kaudella jääden jälleen playoffien ulkopuolelle. Joukkueen valopilkku oli Montrealista hankittu Guillaume Latendresse, joka teki Wildissa pelaamassaan 55 ottelussa 25 maalia ja voitti joukkueen sisäisen maalipörssin. Joukkueen paras pistemies taas oli Wildin historian ensimmäinen vakituinen kapteeni Mikko Koivu. Kesän Minnesota varasi ensimmäisellä kierroksella Mikael Granlundin. Jordan Greenway
Kolmannen yliopistokautensa päätteeksi, maaliskuussa 2018 Greenway teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Minnesota Wildin kanssa. Hän siirtyi heti seuran NHL-joukkueen vahvuuteen. Greenway teki NHL-debyyttinsä runkosarjan kuudenneksi viimeisellä kierroksella 27. maaliskuuta 2018 vieraissa Nashville Predatorsia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.01 minuuttia. Wade Belak
Jo seuraavan kauden alussa Florida myi Belakin Nashville Predatorsiin vaihdossa Nick Tarnaskyyn. Kolmen Nashvillessä pelatun kauden aikana Belak pelasi vain alle puolet runkosarjasta. helmikuussa Nashville lähetti Belakin farmijoukkueeseen, mutta 8. maaliskuuta Belak ilmoitti lopettavansa pelaajauransa. Jean-Pierre Dumont
Elokuussa 2006 Dumont allekirjoitti kahden vuoden sopimuksen Nashville Predatorsin kanssa ja helmikuussa 2008 hän jatkoi sopimusta vielä kahdella vuodella. Lokakuussa 2011 hän siirtyi Sveitsin pääsarjan SC Berniin, jossa hän oli pelannut jo NHL:n työsulkukaudella . Nathan Gerbe
Kolmannen yliopistovuoden jälkeen Gerben oli aika siirtyä ammattilaiskaukaloihin, ja toukokuussa Gerbe allekirjoitti hänet varanneen Buffalo Sabresin kanssa kolmen vuoden ja 2,55 miljoonan dollarin sopimuksen. Gerbe pelasi ensimmäisen ammattilaiskautensa AHL-farmijoukkue Portland Piratesissa, ja erinomaisten otteiden ansiosta hän pääsi pelaamaan kymmenen NHL-ottelua sekä tuli valituksi AHL:n vuoden tulokkaaksi. Mathieu Perreault
Perreault siirtyi kaudeksi 2008–2009 kolmivuotisella tulokassopimuksella Washington Capitalsin organisaatioon. Hän pelasi ensimmäisen sopimiskautensa kokonaan farmijoukkue Bearsissa, jossa tulokaskausi toi 77 runkosarjaottelussa tehot 11+39=50 ja 21 playoff-ottelussa tehot 2+6=8. Perreault voitti kauden päätteeksi Calder Cupin. Kaudella 2009–2010 hän debytoi NHL:ssä, missä Perreault teki 21 runkosarjaottelussa tehot 4+5=9. Hän pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 4. marraskuuta 2009 vieraissa New Jersey Devilsiä vastaan. Perreault sai ottelussa jääaikaa 10.30 minuuttia ja keräsi kaksi syöttöpistettä. Hänen NHL-uransa avausmaali syntyi Perreaultin kolmannessa ottelussa Florida Panthersin Scott Clemmensenin taakse. Suurimman osan kaudestaan hän pelasi kuitenkin Bearsissa, jossa Perreault voitti toisen kerran peräkkäin Calder Cupin keväällä 2010. Anders Lindbäck
Kesäkuussa 2012, kahden Nashville Predatorsin kakkosmaalivahtina pelatun kauden jälkeen, Lindbäck siirtyi pelaajakaupassa Tampa Bay Lightningiin. Lightning sai hänen lisäkseen hyökkääjä Kyle Wilsonin ja seitsemännen kierroksen varausvuoron , kun Predators sai vaihdossa maalivahti Sébastien Caronin, kaksi toisen kierroksen varausvuoroa NHL:n varaustilaisuudessa 2012 ja kolmannen kierroksen varausvuoron . Lindbäck teki yhden vuoden sopimuksen Dallas Starsin kanssa kesällä 2014. Braydon Coburn
Coburn kävi koulua ja pelasi juniorina Shaunavonnissa ennen siirtoa 14-vuotiaana Notre Dame Houndsiin tarkoituksenaan kehittää taitojaan ja jatkaa opiskeluja. WHL-seura Portland Winterhawks varasi Coburnin koko WHL Bantam Draftin ensimmäisenä pelaajana vuonna 2000. Coburn pelasi Saskatchewanissa SMHL:n Notre Dame Houndsissa kaudella 2000–2001 ja pelasi myös Portland Winterhawksissa pudotuspeleissä. Kauden 2001–2002 hän pelasi Winterhawksissa ja palkittiin WHL:n parhaana tulokkaana Jim Piggott Memorial Trophyllä. Atlanta Thrashers varasi hänet ensimmäisellä kierroksella kahdeksantena pelaajana NHL:ään kesällä . Coburn oli varaustilaisuuden toisena varattu puolustaja. Michael Latta
14. huhtikuuta 2010 Nashville Predators teki Lattan kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Hän pelasi sopimuksensa aikana vain Predatorsin AHL:ssä pelaavassa farmijoukkue Milwaukee Admiralsissa.