Kuka on suunnitellut Presidentinlinnan?
Presidentinlinna
Arkkitehti Pehr Granstedt suunnitteli talon alkujaan 1814 varakkaan Heidenstrauch-suvun kauppiastaloksi ja asunnoksi. Kolmikerroksisen rakennuksen ensimmäinen kerros oli varattu kaupankäyntiä varten, toinen Heidenstrauchien omaksi asunnoksi ja kolmas kerros oli jaettu pieniksi vuokrahuoneistoiksi. Kauppaneuvos J. H. Heidenstrauch oli 1800-luvun alkupuolella Helsingin rikkain asukas.
Helsinki
Engelin piirtämiä rakennuksia on eritoten Senaatintorin ympärillä. Senaatintorin itä- ja länsipäädyissä sijaitsevat Helsingin yliopiston päärakennus (1828–1832) ja Valtioneuvoston linna (1818–1822). Senaatintoria hallitsee pohjoispäässä sijaitseva empiretyylinen, valkea Helsingin tuomiokirkko (1830–1846, vihitty 1852). Lähiympäristössä sijaitsevat muun muassa kaupungintalo (1828–1833), yliopiston kirjasto (1836–1845), entinen sisätautien klinikka, nykyinen Helsingin yliopiston humanistisen tiedekunnan kampusrakennus (1824) ja ortodoksinen Pyhän Kolminaisuuden kirkko (1827). Empiretyylisen Presidentinlinnan (1820) suunnitteli Pehr Granstedt. Helsingin vanhin kirkko on Vanha kirkko (1826), jonka suunnitteli Engel. Pikilinna
Pikilinna on Tampereella Tammelan kaupunginosassa Tammelantorin itäreunalla osoitteessa Aaltosenkatu 31–33 sijaitseva viisikerroksinen asuintalo, joka on valmistunut 1924. Talon suunnitteli arkkitehti Birger Federley. Uusklassillista tyylisuuntaa edustavassa talossa oli alun perin Aaltosen Kenkätehdas Oy:n henkilökunnan työsuhdeasuntoja. Ravintola Samppalinna
Samppalinnan ravintola on Turussa sijaitseva, vuonna 1865 toimintansa aloittanut ravintola. Ravintolan huvilatyyppisen rakennuksen on suunnitellut kaupunginarkkitehti C. J. von Heideken. Amuri
Finlayson Oy rakennutti työntekijöitään varten Hämeenpuiston, Puuvillatehtaankadun, Mustanlahdenkadun ja Satakunnankadun rajaamaan kortteliin vuosina 1951–1955 Amurinlinnan, johon kuuluvat rakennukset suunnitteli arkkitehti Erik Bryggman. Anne Linnonmaa
Linnonmaa valittu Vuoden muotitaiteilijaksi 1999 ja hänelle on myönnetty vaatetusalan Kultainen vaatepuu -palkinto vuonna 2003. Hänet valittiin vuonna 2006 myös Helsingin yrittäjänaiseksi sekä Vuoden naiseksi. Hän suunnitteli presidentti Tarja Halosen Linnanpuvun 2006. K. J. Ståhlbergin patsas
K. J. Ståhlbergin patsas on Helsingissä Eduskuntatalon edustalla sijaitseva kuvanveistäjä Wäinö Aaltosen toteuttama Suomen ensimmäisen presidentin K. J. Ståhlbergin näköispatsas. Patsas on vuodelta 1959 ja se oli ensimmäinen Helsinkiin pystytetyistä Suomen presidenttien muistomerkeistä. Aaltosen veistämät Ståhlbergin ja P. E. Svinhufvudin patsaat on sijoitettu Eduskuntatalon edessä Mannerheimintien varressa olevan pihanurmikon vastakkaisille laidoille, Ståhlberg pohjois- ja Svinhufvud eteläpäähän. Savonlinnan vaakuna
Vaakuna perustuu A. W. Ranckenin ehdotukseen, jonka pohjalta sen on suunnitellut Carolus Lindberg. Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä kultainen kolmitorninen linna, sen alapuolella hopeinen, alainen, aaltokoroinen hirsi, jonka alapuolelle jää musta tyviö, jossa pystyssä viritetty kultainen jousi; jousen jänne, nuolen kärki ja sulitettu pyrstö hopeaa.” Sen jälkeen kun 1938 vahvistettu vaakuna havaittiin heraldisesti vajavaiseksi, vaakuna selityksineen uusittiin Savonlinnan 350-vuotisjuhliin. Porin kaupungintalo
Porin kaupungintalo (tunnetaan myös nimellä Junneliuksen palatsi) on Porissa sijaitseva rakennus. Arkkitehtuuriltaan se jäljittelee venetsialaistyylistä renessanssipalatsia. Koristemaalausten suuri määrä tekee rakennuksesta yhden arvokkaimmista uusrenessanssityylisistä rakennuksista Suomessa. Palatsin on suunnitellut arkkitehti August Krook, ja sen rakennuttivat apteekkari ja kunnallisneuvos Robert Junnelius sekä johtaja Hugo Rosenlew. Sen rakennustyöt aloitettiin vuonna 1894 ja se valmistui 1895. Porin kaupunki hankki sen omistukseensa vuonna 1962. 1950-luvulla palatsi oli purkamisuhan alla, sillä sen pohjaratkaisut olivat verrattain epäkäytännöllisiä muuhuin kuin asuinkäyttöön ja sen tekniikka oli vanhentunutta. Palatsi kuitenkin onnistui välttämään purkamisen, joskin hyvin täpärästi. Trump Tower
Trump Tower on New Yorkin Manhattanilla osoitteessa 725 Fifth Avenue sijaitseva, Donald Trumpin rakennuttama 58-kerroksinen pilvenpiirtäjä. Rakennus on 202 metriä korkea. Pilvenpiirtäjä toimii Trumpin yrityksen, Trump Organizationin, pääkonttorina. Rakennuksen omistaa Yhdysvaltain presidentti Donald Trump. Sen kattohuoneisto on hänen henkilökohtaisessa käytössään. Villa Hammerschmidt
Rakennuksen ylimmässä kerroksessa sijaitsee presidentin yksityistiloja, ja alemmassa kerroksessa on valtiollisia edustustiloja seremoniallisia tilaisuuksia varten. Villa Hammerschmidt valmistui 1860 varakkaalle teollisuusmiehelle August Dieckhoffille. Vuonna 1868 sitä uudistettiin arkkitehti Otto Pennerin johdolla. Rauhalinna
Rauhalinna on Säämingin Lehti­niemessä sijaitseva puuhuvila, joka edustaa Suomessa harvinaista huvila-arkkitehtuuria ja koristevalikoimaa. Rauhalinna valmistui vuonna 1900. Koristeellisen huvilan suunnitteli ja rakennutti Venäjän keisarillisen linnoitusinsinöörihallituksen kenraaliluutnantti Nils Henrik Agaton Weckman (1850–1906) hopeahääpäivälahjaksi vaimolleen Alma Emilia Sofia Weckmanille (1855–1921). Suunnittelutyö alkoi 1895 ja rakennustyöt aloitettiin 1897. Suunnittelussa avusti arkkitehti Allan Schulman. Rauhalinna edustaa Suomessa arkkitehtonisesti ainutlaatuista yhdistelmää venäläistä huvila-arkkitehtuuria, arabialaista pylväsaihetta ja sveitsiläistyyliin liittyviä leikkaus- ja listakoristeluja. Huvilan alkuperäiseen asuun kuulunut lähes 30 metrin korkuinen minareettitorni, joka jouduttiin lyhentämään 1920-luvulla. Presidentinlinna
Presidentinlinnassa on noin sata erikokoista huonetta, ja kerroksia on kolme. Ensimmäisessä kerroksessa ovat linnan työntekijöiden ja tasavallan presidentin kanslian työtilat, linnan keittiöt ja sauna. Toisessa kerroksessa ovat presidentin edustustehtäviin käytettävät huoneet. Kolmannessa kerroksessa on presidentin yksityistiloja. Valtionpäämiehen yksityisasunnoksi presidentinlinnan yksityistilat olivat vaatimattomat: kolme huonetta ja keittiö. Nykyään yksityistilat lienevät muussa käytössä, koska presidentti ei enää asu linnassa. Presidentinlinna
Presidentinlinnaan on sijoitettu lukuisia Suomen valtion omistamia taideteoksia, kuten Edelfeltin öljyväritöitä ja Walter Runebergin veistoksia. Valtaosan linnan taideteoksista on peräisin ajalta 1850–1890 Venäjän keisarien ajalta, ja tätä osaa linnan kokoelmista kutsutaan keisarilliseksi taidekokoelmaksi. Eräs tunnetuimmista Presidentinlinnan taideteoksista on Severin Falkmanin historiamaalaus "Kaarle Knuutinpoika Bonde lähdössä Viipurin linnasta Tukholmaan kuninkaanvaaliin 1448". Nykyisin presidentin työhuoneessa tasavallan presidentin uudenvuodenpuheen taustalla näkyvä maalaus on Edelfeltin "Nyländska Jaktklubbenin soutusatama Helsingissä" vuodelta 1899. Linnan huonekalut ovat suurimmaksi osaksi empireä tai siihen sekoittuneita kertaustyylejä, kuten uusrokokoota. Linnassa on myös paljon uusrenessanssityylisiä huonekaluja ja koriste-esineitä, jotka ovat peräisin Venäjän keisarin Lappeenrannan-residenssistä. Linnan esineistö ei ole säilynyt täysin koskemattomana, vaan osa siitä on kulkeutunut muihin valtion rakennuksiin, kuten Kultarantaan, Tamminiemeen ja Kesärantaan. Jacqueline Kennedy Onassis
Washingtonissa Jacqueline Kennedy suunnitteli miehensä hautajaiset ja otti joitakin yksityiskohtia Abraham Lincolnn hautajaisista. Pian John F. Kennedyn kuoleman jälkeen Jacqueline alkoi suunnitella John F. Kennedy Presidential Library and Museumia, jonka rakennuksen suunnittelijaksi hän valitsi arkkitehti I. M. Pein. Yhdysvaltain presidentti
Yhdysvaltain presidentti asuu perheineen ja työskentelee Valkoisessa talossa Washington DC:ssä. Asunto säädettiin vuoden 1790 asuinpaikka-asetuksessa, joka määräsi liittovaltion pysyvän pääkaupungin perustamisesta. Valkoisen talon keskusrakennuksessa sijaitsevat presidenttiperheen asuinhuoneistot ja joitain suuria vastaanottohuoneita. Länsisiivessä on presidentin työhuone, ja itäsiivessä on presidenttipuolison työhuone. Tasavallan presidentin kanslia
Tasavallan presidentin kanslia on Suomen tasavallan presidentin avustava taho. Sen tehtäviä on hoitaa presidentin hallintoasiat ja järjestää presidentin ja hänen perheensä tarvitsemat henkilökohtaiset palvelut. Kanslia huolehtii myös presidentin turvallisuudesta. Kansliaan kuuluvat kansliapäällikkö, neuvonantajia, lehdistöpäällikkö, erityisavustajia, linnanvouti ja adjutantteja. Kanslia sijaitsee Presidentinlinnassa Helsingissä. Raumanlinna
Raumanlinna on vuonna 1933 valmistunut Rauman keskustassa sijaitseva hotelli-ravintola ja entinen suojeluskuntatalo. Funkistyylisen rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Erkki Huttunen. Raumanlinnassa on toiminut hotelli ja ravintola sen valmistumisesta lähtien. Aikaisemmin Sokos Hotelsiin kuulunut Raumanlinna on nykyään osa kansainvälistä Best Western -ketjua. Graniittitalo
Graniittitalo on Kampissa Helsingin ydinkeskustassa sijaitseva liikerakennus. Se sijaitsee Salomon­kadun varrella Tennispalatsin ja hotelli Presidentin välissä. Sen vieressä Salomonkadun toisella puolella on vuonna 2005 avattu Kampin keskus. Talon ovat suunnitelleet Heikki ja Kaija Siren ja se valmistui vuonna 1982. Talossa toimii useita erikoisliikkeitä ja yritysten toimitiloja, mm. Terveystalon toimipiste. Talon kokonaispinta-ala on 26 058 m². Kiinteistön omistaa Ilmarinen ja sitä isännöi Ovenia. Hohenzollernin linna
Kolmannen linnan, joka on edelleen pystyssä, rakennutti vuosina 1846-1867 Preussin kuningas Fredrik Vilhelm IV. Linna suunniteltiin englantilaisvaikutteiseen uusgoottilaiseen tyyliin. Vaikutteita otettiin myös Loiren alueen linnoista. Koska linna rakennettiin pääosin suvun muistomerkiksi, kukaan suvun jäsenistä ei siinä asunut, ennen kuin vuonna 1945 kruununprinssi Wilhelm otti sen kodikseen. Kruununprinssi ja hänen puolisonsa Cecilie on myös haudattu linnaan. Ilmari Kianto
Talvisodassa palaneen Turjanlinnan tilalle valmistui kustannusliike Otavan taloudellisella avustuksella uusi kaksikerroksinen talo 1949, mutta tämä rakennus paloi pian valmistumisensa jälkeen rakennusvirheen takia. Uutta Turjanlinnaa ei ollut vakuutettu, joten Kianto ei saanut mitään korvausta menetyksistään. Kianto lähestyi presidentti Paasikiveä ajatuksenaan saada hänet kansalaiskeräyksen suojelijaksi. Paasikivi kommentoi päiväkirjoissaan: ”Että piti Turjanlinnansa, joka jo oli kerran palanut, vakuuttamatta, on puolustelematonta kirjailijaltakin.” Paasikivi kuitenkin aprikoi samassa yhteydessä: ”Olisiko syytä ja mahdollista antaa hänelle jotain lisäapurahaa valtion varoista? Hänen vanhuudenpäivänsä olisi joka tapauksessa turvattava, tavalla tai toisella.” Paasikivi antoi ministeri Reino Oittiselle tehtäväksi valmistella, mitä asiassa olisi tehtävissä, ja neuvotella Otavan pääjohtajan Heikki Reenpään kanssa kyseisestä asiasta. Walhalla (ravintola)
Ravintolatilat rakennettiin Suomenlinnan linnoitukseen vuosina 1949–1951 Helsingin vuoden 1952 kesäolympiakisojen edustustarkoituksiin. Tilojen suunnittelijana toimi arkkitehti Aulis Blomstedt. Ravintolan pääsali rakennettiin kaponieeri Delwigiin, ja osa kaponieeri Boijesta toimii kabinettina. Boijessa on myös ravintolan näköalaterassi. Suomenlinna
Suuri linnanpiha Susisaaressa ympäröivine rakennuksineen on linnoituksen vanha hallinnollinen keskus. Bastionien Ekeblad ja Höpken väliin jäänyt osa muutettiin 1750-luvun alussa Suomen ensimmäiseksi myöhäisbarokin sommitteluperiaatteita soveltavaksi monumentaaliaukioksi. Keskellä aukiota on Augustin Ehrensvärdin hautamuistomerkki, jonka hautaholvin päätekiven Kustaa III muurasi itse 5. heinäkuuta 1783. Graniittipaaden veisti Nils Stenstam. Osa aukiota ympäröineistä rakennuksista tuhoutui Krimin sodan tykistötulituksissa, mutta jäljelle jäi muun muassa komendantin talo, jossa on nykyisin Ehrensvärd-museo. Linnanpihaa reunustaa myös vuonna 1756 valmistunut Paikallismajurin talo, joka on Suomenlinnan ja koko Helsingin vanhin alusta asti asuinkäytössä ollut kerrostalo. Babelsbergin linna
Linnan rakennutti vuonna 1833 tuleva Preussin kuningas ja Saksan keisari Vilhelm I kesäasunnokseen. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Karl Friedrich Schinkel englantilaisen maalaiskartanon tyyliin. Rakennus edustaa uustudorilaista arkkitehtuuria. Se sisältää runsaasti erkkereitä, torneja, sakaroita ja loggioita. Sisätilat ja ikkunat on tehty uusgoottilaiseen tyyliin. Linnan suunnittelua jatkoivat Schinkelin jälkeen Ludwig Persius ja Johann Heinrich Strack, jotka suunnittelivat useita sivurakennuksia. Kaikilla arkkitehdeilla oli vaikeuksia täyttää prinssi Vilhelmin puolison, prinsessa Augustan toiveet koristeellisemmista tiloista. Strack suunnitteli vuosina 1844–1849 rakennetun torniin päättyvän lisäsiiven. Tornin sisälle sijoitettiin kahden kerroksen korkuinen tanssiaissali. Linnaa ympäröivän puiston suunnitteli alun perin Peter Joseph Lenné, mutta hänen työttään jatkanut Hermann von Pückler-Muskau toteutti oman näkemyksensä. Louvren pyramidi
Ranskan presidentti François Mitterrand tilasi pyramidin 1983. Sen suunnitteli kiinalais-yhdysvaltalainen arkkitehti I. M. Pei. Pyramidin runko on rakennettu metallista, ja se on 21,64 metriä korkea. Se on neliö, ja sivun pituus on 35,42 metriä. Rakennelma koostuu 603 vinoneliöisestä ja 70 kolmiomaisesta lasiruudusta. Rakennus vihittiin 30. maaliskuuta 1989 ja avattiin yleisölle 1. huhtikuuta 1989. Tennispalatsi
Funktionalismia edustavan Tennispalatsin suunnitteli arkkitehtiylioppilas Helge Lundström, joskin hänen suunnitelmissaan rakennus oli virtaviivaisempi ja uudenaikaisempi. Vaikka Tennispalatsia pidetään nykyään yhtenä funktionalismin tärkeimmistä edustajista Suomessa, suhtautuminen rakennukseen on vaihdellut. Hilding Ekelund esimerkiksi jätti rakennuksen mainitsematta Helsingin 1920–1930-lukujen arkkitehtuuria käsitelleessä kirjassaan vuodelta 1962. Mäntyniemi
Kun presidentin aiempi virka-asunto Tamminiemi jäi sairastuneen presidentti Kekkosen käyttöön vuonna 1981, valtioneuvosto päätti rakentaa tasavallan presidentille uuden virka-asunnon. Presidentinlinna, joka oli tuohon aikaan jäämässä Katajanokan satamaliikenteen jalkoihin, päätettiin jättää lähinnä edustustilaksi. Valtioneuvoston linna
Kun Helsingistä tehtiin 1812 Suomen suuriruhtinaskunnan pääkaupunki, oli sinne rakennettava tilat keskushallintoa varten. Kaupungin jälleenrakennustoimikunnan arkkitehdiksi palkattiin 1816 Carl Ludvig Engel, jonka ensimmäisiä tehtäviä oli suunnitella rakennus senaatille ja keskusvirastoille. Presidentinlinna
Heidenstrauchit ehtivät asua kauppakartanossaan vain 17 vuotta, kunnes Suomen senaatti osti talon vuonna 1837 Venäjän keisareiden Suomen palatsiksi. Kauppaa edelsi vuosia kestänyt suunnitteluvaihe, jolloin palatsia oli suunniteltu sijoitettavaksi milloin minnekin päin Helsinkiä, muun muassa Tähtitornin vuorelle ja Katajanokan vuorelle. Suomeen Berliinistä tuotu Helsingin uudelleenrakennuskomitean arkkitehti Carl Ludvig Engel olisi halunnut rakennuttaa keisarille uuden palatsin joko Esplanadin puiston päähän Kauppatorin länsipuolelle taikka Katajanokalle. Keisari ei kuitenkaan lämmennyt Engelin ajatuksille, vaan määräsi Heidenrauchien kauppiaskartanon ostettavaksi valtiolle. J. H. Heidenstrauch
Heidenstrauch osti 1814 nuoremman veljensä kanssa Kauppatorin laidalta entisen suolamakasiinin, jonka rakennutti komeaksi yksityistalokseen. Valtio osti sen 170 000 ruplan hinnalla vuonna 1837 ja se muutettiin Carl Ludvig Engelin suunnitelmien mukaisesti keisarilliseksi palatsiksi. Nykyisin rakennus tunnetaan Suomen presidentinlinnana. Heidenstrauch rakennutti viereiseen kortteliin 1842 valmistuneen uuden kolmikerroksisen talon, joka on vuorostaan muutettu sittemmin Ruotsin suurlähetystön käyttöön. Kumpaankin rakennukseen on viitattu ”Heidenstrauchin talona”. Tatlinin torni
Tatlinin torni tai Kolmannen internationaalin muistomerkki oli venäläisen taiteilija ja arkkitehti Vladimir Tatlinin visioima suuri monumentaalinen rakennus, jota ei kuitenkaan koskaan rakennettu. Rakennus suunniteltiin pystytettäväksi Petrogradiin (nykyinen Pietari) vuoden 1917 lokakuun vallankumouksen jälkeen Kominternin päämajaksi ja muistomerkiksi. Trump International Hotel and Tower (Chicago)
Trump International Hotel and Tower (Käytetään myös nimityksiä Trump Tower Chicago ja Trump Tower) on pilvenpiirtäjä ja hotelli Chicagon keskustassa Illinois'ssa Yhdysvalloissa. Trump Towerilla on pituutta antennin kanssa 415,1 metriä ja sisältää 92 kerrosta. Sen suunnitteli Skidmore, Owings and Merrillisin Adrian Smith. Torni avattiin 30. tammikuuta 2009. Ritarihuone
Ritarihuone () on Helsingin Kruununhaassa sijaitseva uusgoottilainen valtiopäivärakennus, joka on Suomen ritaristoa ja aatelia edustavan säätiön Riddarhusets Understödsstiftelse käytössä. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti G. T. Chiewitz, ja se valmistui 1862 tontille, jonka ritari- ja aatelisääty oli ostanut vuonna 1857. — Ritarihuoneella tarkoitetaan myös aatelistoa valtiosäätynä tai korporaationa. Beli Dvor
Beli dvorin suunnitteli serbialainen arkkitehti Aleksandar Đorđević. Sitä inspiroivat 1800-luvun englantilaiset talot, kuten Ditchley Park. Palatsin koristeellisen sisustuksen suunnitteli ranskalainen Jansen, joka myöhemmin sisusti Valkoisen talon John F. Kennedyn kaudella. Suomen tasavallan presidentti
Tasavallan presidentillä on oma kielekkeinen valtiolippu, jonka tangonpuoleisessa yläkentässä on 3. luokan Vapaudenristi kansalaisansioista. Eero Snellmanin, Bruno Tuukkasen ja Olof Erikssonin suunnittelema lippu nostetaan salkoon presidentin noustessa merivoimien alukseen, linnoitukseen tai tämän saapuessa edustusasunnolleen. Valtioneuvoston linna
Suuresta koostaan ja komeasta ulkonäöstään huolimatta Valtioneuvoston linnassa on vain vähän juhlavia sisätiloja, sillä se suunniteltiin toimistorakennukseksi. Linnan kenties tunnetuimmat tilat ovat tasavallan presidentin esittelysali sekä pääportaikko, jotka ovat säilyneet lähes muuttumattomina Engelin ajoista asti. Hay–Adams Hotel
Hay–Adams Hotel on luksushotelli Yhdysvaltain pääkäupungissa Washington D.C.:ssä, ja se sijaitsee Valkoista taloa vastapäätä. Hotellin on suunnitellut Mihran Mesrobian, ja se rakennettiin vuonna 1928 italialaisen renessanssityylin mukaan. Hotellissa on kaksi ravintolaa ja 145 huonetta, joista 20 on sviittejä. Yhdysvaltain presidentti Barack Obama perheineen asui hotellissa ennen virkaanastujaisiaan 20. tammikuuta 2009 saakka. Nymphenburgin linna
Palatsin rakennuttivat Baijerin vaaliruhtinas Ferdinand Maria ja tämän puoliso Savoijin Henriette Adelheid poikansa Maksimilian II Emanuelin syntymisen kunniaksi. Linnan suunnitteluvastuun he antoivat italialaiselle arkkitehdille Agostino Barellille vuonna 1664. Keskuspaviljonki valmistui vuonna 1675. Presidentti Tarja Halosen muotokuva
Teos kuuluu Suomen tasavallan presidenttien muotokuvagalleriaan, joka sijaitsee Valtioneuvoston linnassa tasavallan presidentin esittelysalissa ja sen eteishuoneessa. Halosen muotokuva oli käytännön mukaisesti hänen virkakautensa ajan esittelysalin päätyseinällä, josta se siirrettiin eteishuoneeseen presidentti Martti Ahtisaaren kuvan viereen. Muiden presidenttien muotokuvat ovat esittelysalin seinillä, jossa ei kuitenkaan ole tilaa kaikille maalauksille. Teokset eivät ole normaalisti yleisön nähtävissä. Suomenlinnan telakka
Suomenlinnan telakka eli Viaporin telakka on 1700-luvun jälkipuoliskolla rakennettu kaleeri- ja kuivatelakka Susisaaressa Suomenlinnassa, Helsingissä. Telakan suunnitteli Daniel Thunberg, joka sai kansainvälistä huomiota teknisten ratkaisujen myötä. Suomenlinnan telakka on Suomen vanhin kuivatelakka ja yksi Euroopan vanhimmista telakka-alueista. Se on myös ainoa kuivatelakka Suomessa Hangon itäpuolella. Kuivatelakan suuremman sisäaltaan pituus on 140 metriä, leveys 50 metriä. Pienemmän ulkoaltaan pituus on 120 metriä, leveys 21 metriä. Telakka-altaisiin johtaa 5 metrin syvyinen väylä. Telakalla on ollut keskeinen asema Suomenlinnan linnoituksen historiassa ja sitä voidaan pitää myös saavutuksena tekniikan historiassa. Mäntyniemi
Mäntyniemi () on vuonna 1993 valmistunut Suomen tasavallan presidentin virka-asunto. Mäntyniemi sijaitsee Helsingin Meilahdessa. Sen suunnittelivat arkkitehdit Reima ja Raili Pietilä. Mäntyniemi on ensimmäinen varta vasten Suomen tasavallan presidentille rakennettu virka-asunto. Yhdysvaltain arkkitehtuuri
Yhdysvaltain Capitol-kukkula rakennettiin useissa vaiheissa vuodesta 1792 alkaen. Projekti annettiin alun perin ranskalaisen Étienne Sulpice Hallet’n vastuulle, mutta sen viimeisteli englantilainen William U. Walter. Pian valmistumisensa jälkeen se paloi osittain englantilaisten sytytettyä se tuleen vuoden 1812 sodassa. Sen jälleenrakennus alkoi 1815, ja se päättyi vasta vuonna 1830. 1850-luvulla rakennusta laajennettiin merkittävästi Thomas U. Walterin suunnitelmien mukaan. Rakennuksen kupolin päälle sijoitettiin vuonna 1863 valtava vapaudenpatsas Pariisin Panthéonin esikuvan mukaan. Washington Monument on obeliskin muotoinen monumentti, joka pystytettiin Yhdysvaltain ensimmäisen presidentin George Washingtonin muistoksi. Alkuperäiset suunnitelmat teki Robert Mills vuonna 1838. Monumentissä voidaan nähdä värin muutos alaspäin mentäessä johtuen rakentamisen välillä keskeyttäneestä rahapulasta. Noin 170-metrinen monumentti valmistui 1884 ja se avattiin yleisölle 1888. Lincoln Memorial (1915–1922) on toinen monumentti, joka voidaan laskea samaan sarjaan: marmorista ja kalkkikivestä rakennettu kreikkalaisen temppelin muotoinen rakennus, jossa on doorilainen pylväistö ilman päätykolmiota. Rakennuksen arkkitehti Henry Bacon, johon vaikutti Beaux-Arts, halusi rakennuksen 36 pylvään kuvaavan Lincolnin kuoleman aikaisia Yhdysvaltain 36 osavaltiota. Toralinna
Toralinna on Helsingin Pasilassa, ratapihan ja Veturitien (ent. Pasilankadun) välissä sijaitseva, vuonna 1899 rakennettu punatiilinen asuinrakennus, joka rakennettiin alun perin VR:n työntekijöiden vuokra-asunnoiksi. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Bruno Granholm, joka toimi tuolloin Rautatiehallituksen pääarkkitehtina. Rakennuksen osoite on Veturitie 3. Pihapiirikokonaisuuden pienemmistä rakennuksista on vielä jäljellä kolme puutaloa. 1900-luvun alussa rakennuksessa asui muun muassa Lenin oleskellessaan Helsingissä. Brummerin talo
Brummerin talon tontti on ollut olemassa jo 1600-luvulla, ja talon kellari on osittain tältä ajalta. Kåhlmanin jälkeen talon omisti taiteenharrastaja H. J. Falkman, joka perusti siihen viinatehtaan. Nimensä rakennus on saanut hovineuvos Carl Brummerin mukaan. Hänen omistuskaudellaan Falkmanin poika, taidemaalari Severin Falkman, rakennutti pihan puolelle ateljeen vuonna 1887. Piharakennuksen suunnitteli Theodor Höijer. Talossa on myös kokoontunut aikoinaan muun muassa Lauantaiseura, ja marsalkka Carl Gustaf Emil Mannerheim asui siellä lyhyen aikaa valtionhoitajakautensa päätyttyä. Tasavallan presidentti Sauli Niinistöllä oli väliaikaiset työtilat Brummerin talossa Presidentinlinnan remontin ajan vuosina 2013–2014. Presidentinlinna
Presidentinlinna on Suomen tasavallan presidentin edustusasunto Helsingin Kruununhaassa Kauppatorin laidalla. Talo edustaa enimmäkseen pietarilaissävytteistä empiretyyliä. Presidentinlinnassa järjestetään joka vuosi 6. joulukuuta itsenäisyyspäivän juhlavastaanotto, joka on vuosittain kävijämäärältään suurin tapahtuma linnassa. Kultaranta
Kultaranta () on Naantalissa Luonnonmaan saaressa sijaitseva Suomen tasavallan presidentin kesäasunto. Huvilatilan pinta-ala on 54 hehtaaria, koostuen useista puistoista, rakennuksista ja kasvihuoneista. Puistot on jaettu kolmeen osaan, muoto-, metsä-, ja hyötypuutarhaan, joista matkailijat voivat kesäisin tutustua muoto- sekä hyötypuutarhaan. Huvilatilan korkeimmalla paikalla sijaitsee Kultarannan päärakennus graniittilinna Villa Kultaranta. Tasavallan presidentti saapuu kesänviettoon Kultarantaan noin 10. kesäkuuta ja lähtee elokuun puolessa välissä. Punkaharjun Valtionhotelli
Majoituspulan vuoksi Punkaharjun Valtionhotellin viereen valmistui 1890-luvulla arkkitehti Sebastian Gripenbergin suunnittelema Keisarinnan Huvila. Rakennus oli tuolloin nimeltään Villa Punkasyrjä. Tiettävästi keisarinna ei ole yöpynyt huvilassa, joten nykyisen nimen alkuperä on hämärän peitossa. Annikki Paasikivi
Annikki Paasikiven vanhemmat olivat tasavallan presidentti J. K. Paasikivi ja tämän ensimmäinen puoliso Anna Forsman. Paasikivi valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1924 ja työskenteli Kajaanin kaupunginarkkitehdin apulaisena. Hänen suunnittelemiaan ovat muun muassa suojeluskuntataloksi rakennettu Kajaanin Sissilinna (1926), nykyiseltä käytöltään Kajaanin kaupunginteatterin toinen näyttämö, Kuhmoniemen suojeluskuntatalo Korpilinna (1926) sekä Kainuun rajavartioston sotilaskoti, joka on myöhemmin toiminut päällystökerhona. Paasikivi suunnitteli myös Helsingin Taka-Töölöön isänsä J. K. Paasikiven kotitalon (1930), joka on vuodesta 1974 ollut Turkin suurlähettilään virka-asunto. Helsingin yliopiston päärakennus
Senaatintalo (nyk. Valtioneuvoston linna) Senaatintorin itäreunalla oli valmistunut jo 1820, ja Engel käytti sitä lähtökohtana suunnitellessaan yliopistorakennusta. Senaatin ja yliopiston julkisivut ovat pääpiirteissään samanlaiset, mikä tekee Senaatintorista symmetrisen. Molemmat rakennukset ovat kolmikerroksisia, ja niiden julkisivua hallitsevat pylväiden koristama keskirisaliitti päätykolmioineen sekä pilastereilla koristetut sivurisaliitit. Rakennusten yksityiskohdissa on kuitenkin oleellisia eroja. Senaatin julkisivu on rikkaammin koristeltu ja sen pylväät ovat korinttilaisia, kun taas yliopisto on pelkistetympi ja sen pylväät joonialaisia. Tuon ajan arkkitehtuurissa antiikista periytyvillä pylväsjärjestelmillä oli tärkeä symbolinen merkitys: roomalaistyyliset korinttilaiset pylväät kuvastivat valtiovaltaa ja hallitsijoiden mahtia, kreikkalaistyyliset joonialaiset pylväät taas sivistystä ja taiteita. Korostaakseen yliopiston kreikkalaisuutta Engel suunnitteli sen katolle Apollonin patsaan, mutta sitä ei koskaan toteutettu. Matts Kankkonen
Halkokarin tapaus teki Kokkolan vapaaehtoisista niin maineikkaita, että keisari Nikolai I antoi heille useita lahjoja ja kunnianosoituksia. Kankkoselle lahjoitettiin muun muassa Pyhän Yrjön hopeamitali ja kaksi kivääriä. Kankkosesta ja kauppaneuvos Donnerista tilattiin keisarin määräyksestä myös vuonna 1856 valmistuneet Wladimir Swertschkoffin maalaamat muotokuvat, jotka sijoitettiin Helsingin keisarilliseen palatsiin eli nykyiseen Presidentinlinnaan, missä ne ovat tänäkin päivänä. Presidentti Martti Ahtisaari on kertonut Kankkosen muotokuvan olevan hänen suosikkinsa Presidentinlinnan taideteoksista. Tasavallan aukio (Jerevan)
Tätä 9 kerroksista hotellia tunnettiin aiemmin nimeltä "Armenia" Joidenkin lähteiden mukaan hotellin rakentaminen alkoi vuonna 1950 ja ovensa se avasi vuonna 1958. Rakennuksen arkkitehtina oli Mark Grigorjan, jonka lapsenlapsen mukaan hotelli "Armenia" on viimeisenä, vuodesta 1959 alkaen suunniteltu rakennus. Sen rakennustyöt päättyivät vuonna 1965, jolloin se yhdessä samoina vuosina kunnostetun liikenne- ja viestintäministerön rakennuksen kanssa antoi aukion arkkitehtoniselle kokonaisuudelle lopulliset määritelmät. Tämä vaaleanpunainen, neoklassistinen tuffitalo valtavine pyörökaareineen ja korkeine pylväikköineen kuului Neuvostoliiton aikoina Inturist yhtiölle, joka sai matkailijoita kaikkialta Neuvostoliitosta ja jopa muualta maailmalta. Kommunismin syksyllä hotelli jäi pois käytöstä. Vasta 1990-luvun alun kriisin päätyttyä ja uudelleen matkailutoiminnan elpyessä hotellissa tehtiin kunnostustöitä. Vuonna 1998 hotelli yksityistettiin ja vuonna 2002 sen osti yhdysvaltalainen yritys, joka korjautti siitä kansainvälisen luokittelujärjestelmän mukaisen 4 tähden majoituspaikan. Eri lähteiden mukaan hotellissa on yksi 585 neliön juhlasali, 7-10 kokoustilaa, 215-259 huonetta, joista sviittejä 11-14, ja joista on näkymät kaupungille tai kohti Araratia. 
Leninin patsas sijaitsi Tasavallan aukion eteläosassa, tarkemmin sen lounaiskulmassa, jossa johtajan katse oli kohti pääkaupunkia Moskovaa. Jos Lenin olisi seisonut aukion pohjoispuolella, hänen kasvonsa olisivat olleet kohti Turkkia ja hänen esillenostettu käsi olisi osoittanut tietä valoisaan tulevaisuuteen siinä islamilaisessa maassa. Avoin kilpailu Leninin patsaasta julistettiin vuonna 1938 ja siihen osallistujia oli kymmeniä koko Neuvostoliitosta. Yhtenä ehtona oli se, että muistomerkin kokonaiskorkeuden piti olla 18 metriä, mikä tarkoitti, että Leninin on oltava vähintään 7 metriä sointuakseen jalustan korkeuden kanssa. Työ oli toimitettava kaupunginvaltuuston arkkitehtisuunnitteluosastolle 15. maaliskuuta mennessä v. 1939. Muistomerkin kehittämis- ja toteuttamishankkeen sai näkyvä kuvanveistäjä Sergei Merkurov. Kesällä 1939 arkkitehtit Levon Vardanov ja Natalia Paremuzova aloittivat patsaan jalustan suunnittelutyöt. Jalustaa oli rakentamassa kokenut muurari Ukrainasta, joka oli aikaisemmin työskennellyt oopperatalon rakennustyömaalla. Patsas on pronssia ja graniittia. Töitä tehtiin kellon ympäri ja johtajan patsas sijoitettiin paikoillensa 24. marraskuuta v. 1940, jolloin tuli 20 vuotta Neuvostovallan voitosta Armeiniassa. Lopputulos oli yksi parhaimmista Leninin patsaista Neuvostoliitossa. Vesilinna (Turku)
Turun vesilinnan suunnittelusta silloiselle "Ryssänmäelle" järjestettiin arkkitehtikilpailu vuonna 1929, sen voitti Ragnar Ypyä. Kilpailussa jaettiin kaksi muuta palkintoa ja lisäksi kaksi lunastusta. Talousarvioon uusi vesitorni päätyi vasta 10 vuotta myöhemmin, jolloin tornin suunnittelu annettiin arkkitehtikilpailussa toisen lunastuksen saaneen Bryggmanin toteutettavaksi. Lopullisen suunnittelun Bryggman teki yhdessä teollisuusarkkitehtuuriin perehtyneen Richardtsonin kanssa. Talvisodan syttyessä työt olivat kesken ja laitos valmistui jatkosodan aikana 1941. Valkoinen talo
Valkoinen talo () on Yhdysvaltain pääkaupungissa Washingtonissa sijaitseva Yhdysvaltain presidentin virka-asunto ja pääasiallinen työpaikka. Valkoinen talo on valkoiseksi maalattu, uusklassista tyyliä edustava, hiekkakivestä rakennettu kartano. Se koostuu presidenttiperheen kotina toimivasta vuonna 1800 käyttöön otetusta keskusrakennuksesta sekä myöhemmin valmistuneista länsi- ja itäsiivestä. Keskusrakennuksen suunnitteli arkkitehti James Hoban. Keskusrakennuksessa on neljä maanpäällistä ja kaksi maanalaista kerrosta. Andreas Schlüter
Vuosien 1698 ja 1706 välillä Schlüter johti Berliinissä useiden julkisten rakennusten suunnittelua ja rakennustöitä, niistä merkittävimpinä asearsenaali Zeughaus, kuninkaallinen palatsi eli Berliinin kaupunkilinna ja vanha pääpostitomisto, joka purettiin vuonna 1889. Zeughausin suunnittelutyön Schlüter peri hollantilaiselta arkkitehti J. A. Neringiltä ja hänen jälkeensä sitä jatkoi vuorostaan Jean de Bodt. Tässä rakennuksessa Schlüterin hienoimpana saavutuksena pidetään ulkoseinien lakikiviin toteutettuja veistoksia, erityisesti julkisivussa olevaa 21 monumentaalisen veistoksen sarjaa, jotka esittävät kuolevia sotureita. Schlüterin merkittävimmäksi työksi on kuitenkin mainittu toisen maailmansodan jälkeen tuhounut Berliinin kaupunkilinna. Sitä rakennettiin vuodesta 1697 alkaen ensimmäisen neljän vuoden ajan Schlüterin alkuperäisen suunnitelman mukaan, mutta kun vaaliruhtinaasta vuonna 1701 tuli Preussin kuningas nimellä Fredrik I, hän halusi palatsista suuremman. Schlüter muutti suunnitelmia, ja lopputuloksena Berliinin kaupunkilinnasta tuli Saksan komein barokkipalatsi. Schlüter vastasi sekä itse rakennuksen suunnittelusta että seinien koristeluista ja sisätiloihin sijoitetuista veistoksista. Näiden joukossa oli muun muassa linnan ritarisalin portaikkoon ja kattoon toteutut veistokset, jotka edustivat neljää maanosaa. Palatsin suunnittelua jatkoi Schlüterin jälkeen Johann Friedrich Eosander von Göthe, joka suunnitteli muun muassa rakennuksen mahtipontisen läntisen julkisivun. Helsingin yliopiston keskustakampus
Yliopiston muuttaessa Turusta Helsinkiin 1820-luvulla se sijoitettiin aivan kaupungin ydinkeskustaan. Sen uudet toimitilat suunnitteli arkkitehti Carl Ludvig Engel, Helsingin empirekeskustan luoja. Engelin arkkitehtonisesti tärkeimmät yliopistorakennukset ovat yliopiston päärakennus (1832) ja Kansalliskirjasto (1844), jotka ovat osa Senaatintorin ainutlaatuista empiremiljöötä. Engel suunnitteli yliopistolle myös Kliinisen instituutin eli opetussairaalan (Vanhan Klinikan, 1830-luvlla) sekä tähtitieteellisen observatorion (1832), ja myös hänen piirtämänsä Venäläinen sotilassairaala otettiin myöhemmin yliopiston käyttöön. Kaikki nämä rakennukset sijaitsevat Unioninkadun varrella paitsi tähtitorni poikittain sen eteläpäässä Tähtitorninmäellä. Kaisaniemeen perustettiin yliopiston kasvitieteellinen puutarha, jonka alkuperäiset rakennukset olivat myös Engelin käsialaa. Presidentinlinna (Vilna)
Nykyisin presidentinlinnana toimiva palatsi rakennettiin 1300-luvun lopulla, ja siellä asui mm. Vilnan viimeinen piispa. Rakennus vaurioitui kahdessa tulipalossa vuosina 1737 ja 1748. Mannerheimin patsas (Turku)
Rintakuva on Leppäsen tutkielma vuodelta 1959 Helsingin Mannerheimin ratsastajapatsasta varten. Patsaan jalustan ja sille johtavat kiviportaat suunnitteli arkkitehti Aarne Ehojoki. Patsas paljastettiin 4. elokuuta 1994, jolloin tuli kuluneeksi 50 vuotta Mannerheimin valitsemisesta tasavallan presidentiksi. Lappeenrannan keisarintalo
Talon rakennutti alkujaan kodikseen piirilääkäri A. W. Dammert vuonna 1831 ja se oli tavanomainen pikkukaupungin empiretyylinen puutalo. Talon omistajaksi tuli myöhemmin ravintoloitsija Elise Fontell. Kun Venäjän keisari Aleksanteri III elokuussa 1885 vieraili Lappeenrannassa seuraamassa Suomen sotaväen sotaharjoituksia ja vihkimässä vastavalmistuneen Simola–Lappeenranta-radan, hänet päätettiin majoittaa Fontellin taloon. Arkkitehti Jacob Ahrenberg ja taidemaalari Fanny Churberg suunnittelivat taloon kiireellä keisarin arvolle sopivan sisustuksen. Vaikka talo oli kooltaan varsin vaatimaton, Aleksanteri III ihastui siihen ja se muutettiin pysyvästi viralliseksi keisarilliseksi residenssiksi. Aleksanteri III perheineen majoittui sinne toisen kerran vieraillessaan uudelleen Lappeenrannassa vuonna 1891. Lisäksi keisarin veli, suuriruhtinas Vladimir Aleksandrovitš käytti residenssiä vuonna 1888.
Keisarintalon sisustuksesta pyrittiin tekemään tyyliltään mahdollisimman suomalainen, joten huonekalujen ja mattojen koristelussa käytettiin karjalaisten perinnetekstiilien ornamentiikkaa. Myöhemmin keisarintaloon alettiin Helsingin keisarillisen palatsin (nykyinen Presidentinlinna) tavoin kerätä suomalaisten taiteilijoiden maalauksia. Näiden kahden keisarillisen residenssin taideteokset muodostivat yhdessä Suomen suuriruhtinaskunnan keisarillisen taidekokoelman. Keisarintaloon hankittiin seitsemän maalausta, muun muassa Albert Edelfeltin ja Oscar Kleinehin meriaiheisia maalauksia sekä Gunnar Berndtsonin "Hiihtopartio", ja lisäksi Ville Vallgrenin ja Johannes Takasen veistokset. Taideteokset siirrettiin vuonna 1920 Presidentinlinnaan ja yhdistettiin sen muuhun kokoelmaan. Relander-muistomerkki
Suomen varhaisista presidenteistä Relander sai muistomerkin Helsinkiin viimeisenä. Holkerin hallitus asetti tammikuussa 1989 toimikunnan pohtimaan silloin puuttuneiden kolmen entisen presidentin eli Relanderin, Rytin ja Kekkosen virallisten muistomerkkien sijoituspaikkoja Helsingissä. Ensimmäisenä toteutettu Rytin muistomerkki päätettiin sijoittaa Hesperian esplanadin itäpäähän ja Relanderin muistomerkki saman puistokäytävän länsipäähän. Peltokangas voitti Relanderin muistomerkistä järjestetyn kilpailun vuonna 1993 ehdotuksellaan "Alhaalta ylös, sisältä ulos". Relander-muistomerkin ulkonäkö herätti vähemmän julkista keskustelua kuin muut abstraktit presidenttien muistomerkit, mahdollisesti siksi että samanaikainen Rytin muistomerkkikiista vei pääosan huomiosta ja ”kansallishenkisen” graniitin käyttö materiaalina teki Relanderin muistomerkistä hyväksytymmän. Presidentinlinna
Presidentin virka-asunto sijaitsi alun perin presidentinlinnassa. Vuonna 1940 Tamminiemi lahjoitettiin presidentin virka-asunnoksi; Ryti ja C. G. E. Mannerheim asuivat siellä, kun taas Paasikivi vietti koko presidenttikautensa linnassa. Urho Kekkonen muutti presidenttikautensa alussa 1956 Tamminiemeen, jossa hän asui kuolemaansa 1986 asti ja josta tehtiin myöhemmin museo. Mauno Koivisto asui presidentinlinnassa, kunnes uusi virka-asunto Mäntyniemi valmistui 1993. Mäntyniemessä ovat asuneet kaikki Koiviston jälkeiset presidentit Martti Ahtisaari, Tarja Halonen ja Sauli Niinistö. Presidentti voi itse päättää missä edustusasunnoista asuu. Suomen tasavallan presidentti
Tasavallan presidentin edustusasunto on Helsingin keskustassa sijaitseva presidentinlinna ja virka-asunto Helsingin Meilahdessa sijaitseva Mäntyniemi. Presidentin kesäasunto on Kultaranta Naantalissa. Adrian Smith (arkkitehti)
Adrian D. Smith (s. 19. elokuuta 1944) on yhdysvaltalainen arkkitehti. Hän on suunnitellut useita maamerkkejä, mukaan lukien kaksi maailman korkeinta rakennusta: vuonna 2010 valmistunut Burj Khalifa Dubaissa ja rakenteilla oleva Kingdom Tower Jeddassa Saudi-Arabiassa. Smith on ollut usean tunnetun rakennuksen pääarkkitehtina mukaan lukien Trump International Hotel & Tower Chicagossa, Illinois'ssa; Jin Mao Tower Shanghaissa, Kiinassa; ja Zifeng Tower Nanjingissa, Kiinassa. Ilveslinna
Ilveslinna on arkkitehti W. G. Palmqvistin suunnittelema klassistinen kivirakennus Jämsässä. Valtion vierastalo
Valtion vierastalo on Helsingissä Munkkiniemessä Kalastajatorpantie 3:ssa sijaitseva Suomen valtion omistama Valtioneuvoston edustustila. Talon on suunnitellut arkkitehti Einari Teräsvirta, ja se on valmistunut vuonna 1984. Wrangelin palatsi
Rakennuksella on pitkä sekä monivaiheinen historia. Sen eteläinen torni oli alun perin osa kuningas Kustaa Vaasan 1530-luvulla rakennuttamaa puolustuslinnaketta. Palatsi rakennettiin vuoden 1630 tienoilla Lars Sparren yksityisasunnoksi. Uusi omistaja marsalkka Carl Gustaf Wrangel teetti rakennukseen muutoksia vuosina 1652–1670 arkkitehti Nicodemus Tessin vanhemman suunnitelmien mukaan. Vuoden 1693 tulipalon jälkeen palatsi jouduttiin jälleen uudelleenrakentamaan, jolloin sitä myös hieman laajennettiin. Tällä kertaa suunnittelijana oli Nicodemus Tessin nuorempi. Vuonna 1697 siitä tuli myös kuninkaallinen residenssi, sillä Tukholman kuninkaallinen Tre kronor -linna oli palanut tulipalossa raunioiksi. Kuningasperhe asui Wrangelin palatsissa vuoteen 1754. Noihin aikoihin palatsia kutsuttiin nimellä "Kungshuset" ("Kuninkaan talo"). Helge Lundström
Helge Johannes Lundström (20. helmikuuta 1900 Perniö – 8. tammikuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen kerrostalojen suunnittelija, joka ei koskaan valmistunut arkkitehdiksi, vaan oli ainoastaan osan arkkitehdin opinnoista suorittanut arkkitehtiylioppilas. 1920-luvun lopun rakentamisen noususuhdanne Suomessa sai opiskelijan siirtymään pysyvästi työelämään. Lundström suunnitteli 1930-, 1940- ja 1950-luvuilla noin 200 asuinkerrostaloa eripuolille Helsinkiä. Tunnetuin hänen suunnittelemansa rakennus on vuonna 1937 valmistunut Tennispalatsi. Kadriorgin presidentinpalatsi
Vuonna 2014 presidentille päätettiin kunnostaa uusi virka-asunto Libertyn huvilaan Tallinnan länsilaidalla. Kunnostustöiden odotettiin vievän vuosia. Selina Anttinen
Selina Anttinen (s. 1977) on suomalainen arkkitehti. Hänen tunnetuin työnsä on yhdessä Vesa Oivan kanssa suunniteltu Helsingin yliopiston pääkirjasto Kaisa-talo, jonka suunnittelukilpailun he voittivat vuonna 2008. Parc de la Villette
Parc de la Villette rakennettiin vuosina 1982–1993 sveitsiläisen arkkitehdin Bernard Tschumin suunnitelmien pohjalta. Paikalla oli aiemmin sijainnut suuri teurastamo, joka suljettiin vuonna 1974. Ranskan presidentti François Mitterrand toimi tämän samoin kuin useiden muiden suurten rakennushankkeiden suojelijana. Yhtenä tarkoituksena oli kehittää ankeana työväenluokan asuinalueena tunnettua Pariisin 19. arrondissementtia. Palais Bourbon
Palais Bourbon on Pariisissa, Place de la Concordea vastapäätä Seinen etelärannalla sijaitseva Ranskan parlamentin palatsi. Se rakennettiin alun perin Louis XIV:n tyttärelle, Bourbonin herttuattarelle. Palatsin suunnitteli italialainen arkkitehti Lorenzo Giardini. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1722. Suunnittelua jatkoi Lassurance ja sen viimeistelivät Jean Aubert ja Jacques Gabriel. Rakennus valmistui vuonna 1728. Kolme viimeksimainittua olivat Jules Hardouin-Mansartin oppilaita, ja Palais Bourbon muistuttaakin tyyliltään Versailles'in Grand Trianonia. Domenico Trezzini
Domenico Trezzini työskenteli Venäjällä vuodesta 1703 lähtien. Hänen suunnitelmiensa mukaan perustettiin Kronstadt ja Aleksanteri Nevskin lavra sekä vuonna 1706 aloitettiin Pietari-Paavalin linnoituksen uudistustyöt. Trezzinin suunnittelemia rakennuksia ovat Pietari I:n kesäpalatsi Kesäpuistossa, Pietari-Paavalin katedraali ja Kahdentoista kollegion rakennus (nykyinen Pietarin yliopiston päärakennus). Arkkitehti laati myös mallipiirustuksia eri yhteiskuntaluokkien asuintaloja varten. Tampere-talo
Vuonna 2013 tasavallan presidentti Sauli Niinistö ja rouva Jenni Haukio järjestivät itsenäisyyspäivän juhlavastaanoton Tampere-talossa, sillä Presidentinlinna oli tuolloin remontissa. Presidentinkanslian mukaan tilaisuus päätettiin pitää Tampereella, koska sinne oli helppo saapua eri puolilta Suomea. Kutsuvieraina nähtiin sinä vuonna erityisesti maakuntien edustajia. Illan ohjelmaan kuului vastaanoton lisäksi Tampere Filharmonian konsertti, jossa esiintyivät solisteina Vesa-Matti Loiri, Maria Ylipää, Soile Isokoski ja Waltteri Torikka. Juhlat televisioitiin suorana lähetyksenä, ja parhaimmillaan niitä seurasi yli kaksi miljoonaa katsojaa. Washington-monumentti
Washington-monumentti () on Yhdysvaltain ensimmäisen presidentin George Washingtonin mukaan nimetty suuri obeliski Washington D.C.:ssä lähellä National Mallin länsipäätä. Obeliskin suunnitteli arkkitehti Robert Mills 1840-luvulla. Päätös monumentin rakentamisesta tehtiin jo vuonna 1783, mutta sen rakentaminen aloitettiin vasta vuonna 1848. Sisällissodan ja projektin talousvaikeuksien vuoksi monumentti saatiin lopulta valmiiksi 6. joulukuuta 1884. Virallisesti se avattiin vasta vuonna 1888. Monumentin kokonaismassa on noin 90 000 tonnia ja sen sivun pituus juurella on 16,764 metriä. 169,294 metriä korkea monumentti on edelleen maailman korkein kivirakennelma. Valmistuttuaan se oli muutaman vuoden ajan myös maailman korkein rakennus, kunnes Eiffelin torni valmistui vuonna 1889. Monumentti on Washington DC:n korkein rakennus. Vuodesta 1910 voimassa ollut laki kieltää yli 39,6 metrin korkuisten rakennusten rakentamisen kaupunkiin, muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta.
Obeliskin rakentamiseen käytettiin 36 000 graniitista, marmorista ja gneissistä hakattua palaa. Lahjoituksena saadut palat tulivat niin muilta osavaltioilta, yrityksiltä kuin eri organisaatioiltakin. Eräs kiistanalaisin osa – marmoripaasi – tuli lahjoituksena paavi Pius IX:ltä. Lahjoitus ei kuitenkaan miellyttänyt katolista kirkkoa vastustaneita piirejä. Know Nothing -nimisen poliittisen liikkeen jäsenet varastivat paaden ja osaksi monumenttia se päästiin asentamaan vasta vuonna 1983. Monumentin vanhassa portaikossa on 897 askelmaa ja 50 tasannetta. Huipulle pääsee myös hissillä. Alkuperäiseltä höyryhissiltä nousuun kului 20 minuuttia. Nykyinen, vuonna 1998 asennettu hissi nousee huipulle 70 sekunnissa.
Obeliskin huipulla on 5,6 tuumaa (14 cm) leveä ja 8,9 tuumaa (23 cm) korkea sadan unssin (2,85 kg) painoinen alumiinista valettu kartio. Kappale oli tuolloin (1884) raskain puhtaasta alumiinista valmistettu esine. Tuohon aikaan alumiini oli yhtä arvokasta kuin hopea. Kuitenkin vain kaksi vuotta myöhemmin kemistit Charles Martin Hall ja Paul Héroult kehittivät yksinkertaisemman keinon tuottaa alumiinia, ja kärkikartio ”menetti arvonsa”. Alumiiniseen kärkeen on kaiverrettu suunnittelijoiden nimet. Kärjen itäpuolelle on kaiverrettu latinankielinen fraasi "Laus Deo" (”Kunnia jumalalle”). Presidentinlinna
Rakennusta muutettiin ja laajennettiin huomattavasti Engelin suunnitelmien mukaan 1843. Rakennusta kutsuttiin nyt virallisesti nimellä "keisarillinen palatsi Helsingissä". Palatsin ensimmäiseen kerrokseen sijoitettiin palatsin keittiöt sekä henkilökunnan asuintilat. Toisessa kerroksessa eli pääkerroksessa sijaitsivat keisarinnan vastaanottotilat ja osa keisarillisista makuuhuoneista sekä kolmanteen kerrokseen ulottuvat suuri ja pieni ruokasali sekä tanssisali. Palatsin kolmannen kerroksen makuu- ja työhuoneet varattiin keisarille ja tämän lähiseurueelle, ja sieltä oli myös kulku pienelle näköalatornille sekä salaiset kierreportaat keisarinnan makuuhuoneeseen. Presidentinpalatsi (Ateena)
Palatsi edustaa uusklassista arkkitehtuuria ja siinä on kolme kerrosta. Rakennuksen ympärillä on aidattu puutarha. Palatsin lähellä sijaitsevat parlamenttitalon lisäksi muun muassa Kansallispuutarha eli entinen kuninkaallinen puutarha, Kreikan pääministerin virka-asunto Máximoksen huvila sekä eusonien eli presidentillisen vartiokaartin kasarmi. Kremlin suuri palatsi
Kremlin suuri palatsi (Большой Кремлёвский дворец) on valtava hallintorakennus Moskovan Kremlissä. Siinä on 700 huonetta. Nykyinen palatsi on rakennettu tsaarien Moskovan-asunnoksi, ja se valmistui vuonna 1849. Sen suunnitteli Konstantin Ton. Samalla paikalla on aiemmin ollut keisarinna Elisabetin palatsi ja sitä ennen Iivana III:n palatsi. Dominique Perrault
Dominique Perrault (s. 9. huhtikuuta 1953, Clermont-Ferrand Ranska) on ranskalainen arkkitehti ja kaupunkisuunnittelija. Hän saavutti jo nuorella iällä mainetta voittamalla Ranskan kansalliskirjaston uudisrakennuksen, François Mitterrand -keskuksen, arkkitehtikilpailun vuonna 1989. Sittemmin hän on voittanut myös Berliinin olympialaisten velodromin ja uimahallien suunnittelukilpailut. Orangerialinna
Orangerialinnan rakennutti Preussin kuningas Fredrik Vilhelm IV. Hän laati sen ensimmäiset luonnokset itse kruununprinssiaikanaan vuonna 1830 palattuaan matkalta Italiasta. Hän antoi suunnittelutyön vuonna 1840 ensin arkkitehti Ludwig Persiukselle, jonka työtä jatkoivat myöhemmin Friedrich August Stüler ja Ludwig Ferdinand Hesse. Rakentaminen päästiin aloittamaan 1851. Rakennus valmistui lopulta vuonna 1864. Orangerian esikuvina on käytetty Italian renessanssipalatseja. Kaksoistorneilla varustettu keskiosa viittaa Rooman Villa Mediciin, kulmarakennelmat puolestaan Firenzen Uffizi-gallerian Arnon puoleiseen julkisivuun. Rakennus on sivuhalleineen yli 300 metriä pitkä. Päärakennuksen ympärillä on terasseja, pylväskäytäviä, pihaveistoksia ja kasvihuoneita. Orangerialinnan katsotaan kuvastavan Fredrik Vilhelmin tunnettua ”Italian-kaipuuta”. Hänet tunnettiin myös lempinimellä ”romantikko valtaistuimella”. Jukka Tikkanen
Arkkitehtisuunnittelu Jukka Tikkanen Oy teki yli kymmenen vuoden ajan 8-9% koko Suomen asuntotuotannon suunnittelusta, vastaten mm. Suomen korkeimman asuinkerrostalon Vuosaaren Cirruksen toteutussuunnittelusta. Vuosina 2006-08 toimisto suunnitteli hankkeita ainosataan Venäjälle, jossa yhtiöllä on edelleen toimipisteet Moskovassa ja Pietarissa.
2016 Jukka Tikkaselle myönnettiin Jyväskylä-seuran palkinto ”jyväskyläläisyyden tai Jyväskylän henkisen ja aineellisen perinteen hyväksi tehdystä työstä”. Myöntämisessä painoi erityisesti Tikkasen työ vuodesta 2009 omistamansa Schaumanin linnan entisoinnissä. Würzburgin linna
Würzburgin linna on rakennus Würzburgissa, Saksassa. Sen suunnitteli barokkiarkkitehti Balthasar Neumann Johann Philipp Franz von Schönbornin ja tämän veljen Friedrich Carl von Schönborn pyynnöstä vuonna 1720. Palatsi valmistui vuonna 1744. Venetsialainen taidemaalari Giovanni Battista Tiepolo, poikansa Domenicon avustuksella, maalasi rakennuksen freskot. Sisätiloista näyttävimmät ovat suuri portaikko, kappeli ja pääsalonki. Linna vaurioitui pahoin toisessa maailmansodassa ja on ollut entisöitävänä vuodesta 1945. Oslon kuninkaallinen linna
Linnan suunnittelusta vastasi tanskalaissyntyinen arkkitehti Hans Ditlev Franciscus Linstow, ja se edustaa uusklassista tyylisuuntaa. Kerroksia rakennuksessa on kolme, siipiä kaksi ja huoneita 173, joista tunnetuimmat ovat edustustilaisuuksissa käytettävät suuri sali/tanssisalonki, lintuhuone/vastaanottosali ja suuri ruokasali valtiovierailuja varten. Linna on yksi Oslon suosituimmista nähtävyyksistä, ja se on auki turisteille kesäkuukausina. Suomen kuningaskuntahanke
Suomen ulkoministeriö oli jo elokuun lopussa laatinut saksalaisen hallitusneuvos Karl Müllerin avustuksella yksityiskohtaisen suunnitelman Suomeen saapuvan kuninkaan vastaanottamisesta. Helsinkiin laivalla saapuvalle hallitsijalle piti muun muassa ampua 101 kunnialaukausta sekä hänen astuessaan laivaan, ohittaessaan Viaporin että noustessaan maihin Hietalahdessa. Keisarillista palatsia eli nykyistä Presidentinlinnaa alettiin kunnostaa kuninkaanlinnaksi. Kuninkaan yksityisasunnoksi suunniteltiin Helsingin Tehtaankatu 32:ssa sijainnutta Villa Hjeltiä, eli nykyistä Italian suurlähetystöä. Usein kuninkaan virka-asunnoksi sanotaan kaavaillun myös Helsingin yli­opiston kasvi­tieteellisessä puu­tarhassa Kaisaniemessä sijainnutta laitosrakennusta eli nykyistä kasvimuseota, mutta kyseessä saattaa olla pelkkä tarina. Kuninkaan palkkioksi Friedrich Karl vaati miljoona markkaa vuodessa, minkä lisäksi hovin kokonaiskustannusten arveltiin nousevan noin puoleentoista miljoonaan. Myöhemmin tasavallan presidentin palkkio ja määräraha jäivät selvästi alemmiksi. Pehr Granstedt
Granstedt suunnitteli nykyisen Presidentinlinnan alkujaan 1814 varakkaan Heidenstrauch-suvun kauppiastaloksi. Valtio osti vuonna 1837 talon Venäjän keisareiden Suomen-palatsiksi, minkä jälkeen sitä muutettiin huomattavasti C. L. Engelin suunnitelmien mukaan. Granstedt oli 1800-luvun alkupuoliskon merkittävimpiä arkkitehteja C. L. Engelin ja Charles Bassin rinnalla. Suomen tasavallan presidentti
Tasavallan presidentin käytössä on kolme kiinteistöä, joissa kaikissa on asunto sekä työ- ja edustustiloja: Presidentinlinnassa ovat presidentin pääasialliset työ- ja edustustilat, Mäntyniemi on presidentin varsinainen virka-asunto ja kesäasuntona on Kultaranta. Kiinteistöjen ylläpito ja tarpeellinen henkilökunta kustannetaan valtion varoista. Kaj Salenius
Suurin osa Saleniuksen töistä sijoittui Helsinkiin. Salenius tunnetaan kenties parhaiten pelkistetystä modernista arkkitehtuuristaan, mutta hän on tehnyt myös Linnanmäen huvipuiston vuoristoradan ja Peacock-teatterin piirustukset. Myös Hietalahdessa sijaitseva entinen sataman varastorakennus, myöhemmin musiikki- ja kulttuuritalona toiminut Nosturi oli Saleniuksen suunnittelema. Lisäksi hän piirsi useita tavallisia asuinkerrostaloja. Viimeisinä merkittävinä töinään Salenius suunnitteli Helsingin Sörnäisiin kaksi kolossaalista ja persoonattomalla ulkonäöllään lähinnä kielteistä huomiota saanutta virastotaloa, jotka valmistuivat samoihin aikoihin 1974 ja 1975: työvoimatoimiston ja Elinkeinohallituksen talon Väinö Tannerin kentän laidalle Haapaniemenkatu 4:ään sekä Kouluhallituksen (nyk. Opetushallitus) talon Hakaniemenrantaan. Ensin mainittu rakennus on purettu syksyllä 2016 ja jälkimmäisen ulkoasu uudistettiin täydellisesti 2000-luvun alussa. Mariinski-palatsi
Mariinski-palatsi ( ) on nykyisin Ukrainan presidentin edustustilana toimiva historiallinen rakennus Kiovan keskustassa. Barokkityylisen palatsin rakennustyöt alkoivat vuonna 1744 Venäjän keisarinnan Elisabetin käskystä, ja se valmistui vuonna 1752. Rakennuksen suunnitteli Bartolomeo Rastrelli. Kadriorgin presidentinpalatsi
Kadriorgin presidentinpalatsi () on Kadriorgin alueella Viron pääkaupungissa Tallinnassa sijaitseva uusbarokkirakennus, joka toimii Viron presidentin virka-asuntona. Vuosina 1937–1938 rakennetun rakennuksen on suunnitellut virolainen arkkitehti Alar Kotli. Redi (kauppakeskus)
Redin on suunnitellut arkkitehti Pekka Helin. Kauppakeskus on osa Redi-kokonaisuutta, johon kuuluu valmistuessaan kesällä 2019 Suomen korkein asuintorni, 134-metrinen ja 35-kerroksinen Majakka. Redi-kokonaisuuden on arvioitu maksavan yli miljardi euroa. Halbturnin linna
Linna rakennettiin vuosien 1701 ja 1711 välillä arkkitehti Johann Lukas von Hildebrandtin piirustusten pohjalta keisari Kaarle VI:n metsästyslinnaksi. Kaarle VI:n tyttären Maria Teresian hallintokaudella linnaa uudistettiin hoviarkkitehti Franz Anton Hillebrandtin suunnitelmien mukaisesti, ja linnasta tuli herttua Albert Kasimir von Sachsen-Teschenin ja arkkiherttua Marie Christinen kesäresidenssi. Samoilta ajoilta on peräisin myös linnassa sijaitsevat Franz Anton Maulbertschin maalaamat freskot. Allinna
Allinnan rakennutti kauppalanjohtaja Anders Rudolf Gestrin (1874–1947) asunnokseen vuonna 1919 arkkitehti Oiva Kallion suunnitelmien mukaan. Talouslama ajoi Gestrinin konkurssiin, ja hän myi talon veturinkuljettaja Hakolalle, joka perusti siihen hotelliravintolan. Vuonna 1959 rakennus siirtyi Riihimäen kaupungin omistukseen. Presidentinlinna (Vilna)
Rakennus on toiminut Liettuan presidentinlinnana vuodesta 1997. Linnakangastalo
Linnakangastalon rakentaminen aloitettiin huhtikuussa 2007. Suunnittelusta vastasivat Arkkitehtitoimisto Väisänen Oy:n arkkitehdit Veli Kulusjärvi ja Susanna Uhari. Talo oli suunnitteilla rakentaa jo muutama vuosi aiemmin, mutta hanke viivästyi valtionavun saamisen takia. Rakennus otettiin käyttöön heinäkuussa 2008. Vanha tulli- ja pakkahuone
Vanha tulli- ja pakka­huone on historiansa aikana ollut ainakin kaksi kertaa purku-uhan alaisena. Ensimmäisen kerran se aiottiin purkaa 1810-luvulla, kun Ehren­strömin asema­kaavassa suunniteltiin suurta keisarillista palatsia hieman sen pohjois­puolelle Marian­kadun ja Pohjois­rannan väliselle alueelle, missä ennen oli ollut maaherran residenssi. Palatsin etelä­puolelle olisi tullut laaja aukio, joka olisi ulottunut nykyiselle Pää­vartion­torille saakka, ja pohjois­puolelle suuri puutarha, joka olisi ulottunut Rauhan­kadulle saakka. Taloudellisista syistä suunnitelmasta jouduttiin kuitenkin luopumaan, ja sen jälkeen kun palatsia oli välillä ehdotettu eräisiin muihinkin paikkoihin, päädyttiin lopulta ostamaan keisarilliseksi palatsiksi Heidenstrauchin silloinen yksityis­palatsi eli nykyinen Presidentinlinna. Presidentinlinna
Linnan laajennusta suunniteltiin useampaan otteeseen 1800-luvun loppupuolella, mutta vasta vuonna 1907 rakennettiin suurempi valtiosali odotushalleineen arkkitehti Johan Jacob Ahrenbergin suunnitelmien mukaisesti. Presidentti Tarja Halosen muotokuva
Huhtikuussa 2003 presidentinlinnassa paljastettiin Halosen puolison Pentti Arajärven muotokuva, jonka on maalannut Artti Pohjanheimo. Perinteisempi maalaus ei herättänyt vastaavaa keskustelua, vaikka siinä Arajärvellä oli muumihahmoin koristeltu solmio. Presidentinlinnassa on myös kaikkien muiden tasavallan presidenttien puolisoiden muotokuvat. Halosen virallisen muotokuvaveistoksen teki kuvanveistäjä Taisto Rauta. Pronssinen patsas paljastettiin maaliskuussa 2004. Presidentinlinna
Presidentti Sauli Niinistö isännöi Helsingin huippukokousta 16. heinäkuuta 2018, kun Yhdysvaltain presidentti Donald Trump ja Venäjän presidentti Vladimir Putin saapuivat presidentinlinnaan. Mikaelinlinna
Mikaelinlinna (), myös Insinöörilinna (Инжене́рный за́мок, "Inženernyi zamok"), on keisari Paavali I:n kaupunkiresidenssiksi vuosina 1797–1800 rakennettu klassistinen palatsi Pietarin keskustassa Venäjällä. Fontankan ja Moikan kulmassa Kesäpuistoa vastapäätä sijaitsevan rakennuksen on suunnitellut italialaissyntyinen arkkitehti Vincenzo Brenna.
Palatsi on rakennettu Bartolomeo Rastrellin 1740-luvulla suunnitteleman keisarinna Elisabetin kesäpalatsin paikalle. Neliömäisen, kulmistaan pyöristetyn rakennuksen sisällä on kahdeksankulmainen sisäpiha. Etelään suunnattua pääjulkisivua koristavat marmoripylväät, sisäänkäyntiä reunustavat obeliskit ja koristeellinen päätykolmio. Avointa parveketta kannattavalta pohjoisjulkisivun pylväiköltä laskeutuu leveä portaikko kohti Moikaa. Länsisivun pyöristetty uloke sisältää Paavalin taivaallisena suojelijanaan pitämälle arkkienkeli Mikaelille pyhitetyn kirkon, josta palatsi on saanut alkuperäisen nimensä. Sen kupolin yllä kohoaa gotiikkaa ja Pietarin varhaista arkkitehtuuria muistuttava terävä huippu. Muodoltaan vaihtelevista, aikoinaan loisteliaasti koristetuista sisätiloista ovat kirkon lisäksi säilyneet marmorinen pääportaikko, Rafaelin galleria, valtaistuinsali ja ovaalisali. Pääjulkisivun edessä sijaitsevalle aukiolle pystytettiin vuonna 1800 Bartolomeo Carlo Rastrellin suunnittelema, 1740-luvulla valettu Pietari I:n ratsastajapatsas. Arkkitehtoniseen kokonaisuuteen kuuluvat myös Insinöörikadulta johtavaa väylää reunustavat identtiset vartiopaviljongit sekä niiden edessä sijaitsevat maneesi- ja tallirakennukset, joiden Maneesiaukiolle suunnatut julkisivut uudisti vuosina 1823–1824 arkkitehti Carlo Rossi. Hanasaaren kulttuurikeskus
Hanasaaren kulttuurikeskuksen vihkivät käyttöön Ruotsin kuningas Kaarle XVI Kustaa ja Tasavallan presidentti Urho Kekkonen 1.6.1975. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Veikko Malmio ja alkuperäinen sisustus on professori Yrjö Sotamaan suunnittelema. Kuningas Kaarle Kustaa ja tasavallan presidentti Sauli Niinistö uudelleenvihkivät remontoidun kulttuurikeskuksen 1.6.2017 Tanskan kuningatar Margareeta II:n, Norjan kuningas Harald V:n ja Islannin presidentti Guðni Thorlacius Jóhannessonin läsnä ollessa osana Suomen itsenäisyyden 100-vuotisjuhlallisuuksia. Potsdamer Platz
Nykyisin Potsdamer Platzin aluetta halkovat pilvenpiirtäjät ja mielikuvitukselliset rakennukset kuten Helmut Jahnin suunnittelema Sony Center. Aluetta ovat suunnitelleet tunnetut arkkitehdit ja sitä pidetäänkin tärkeänä modernin arkkitehtuurin luomuksena. Renzo Pianon johtama arkkitehtiryhmä suunnitteli Daimler-Chrysler-yhtiölle 19 rakennusta käsittävän korttelin aukion laidalle. Siihen kuuluu muun muassa pelikasino, musikaaliteatteri ja elokuvateatteri. Kolmas huomiota herättävä rakennus on Hans Kollhoffin suunnittelema tiilinen tornitalo. Aukion vanhoista rakennuksista ainoastaan Grand Hotel Esplanadesta on osa jäljellä, sekin Sony Centerin sisälle siirrettynä. Valkoinen talo
Vuoden 1812 sodassa vuonna 1814 brittijoukot sytyttivät talon tuleen. Suunnittelija James Hoban pestattiin korjaamaan rakennus, ja vuonna 1817 presidentti James Monroe muutti siihen. Hänen hallintoaikanaan 1824 rakennettiin eteläinen portiikki ja Andrew Jacksonin aikana 1829 pohjoinen portiikki. Vuosisadan loppupuolella tehtiin useita suunnitelmia laajentaa presidentin rakennusta tai rakentaa kokonaan uusi talo presidentille, mutta suunnitelmat eivät toteutuneet. Valkoinen talo oli Yhdysvaltain suurin talo vielä sisällissodan päättymisenkin jälkeen 1865.
Rakennuksesta käytettiin alkuaikoina nimityksiä "Presidential Palace" (”Presidentin palatsi”), "Presidential Mansion" (”Presidentin kartano”) ja "Executive Mansion" (”Johtajan kartano”). Myös nimeä ”Valkoinen talo” oli käytetty jo viimeistään vuonna 1812. Valkoinen talo -nimen virallisti presidentti Theodore Roosevelt vuonna 1901. Roosevelt remontoi rakennuksen vuonna 1902 ja samalla siirsi presidentin työtilat toisesta kerroksesta uuteen länsisiipeen. Hänen seuraajansa William Howard Taft rakennutti länsisiipeen ensimmäisen Oval Officen presidentin työhuoneeksi. Presidentti Harry S. Truman teetti rakennukselle perusteellisen remontin, ja rakennus otettiin uudelleen käyttöön 1952. Lastenlinna
Lastenlinnan nykyinen rakennus valmistui Taka-Töölöön 1948. Sen ovat suunnitelleet arkkitehdit Elsi Borg, Otto Flodin ja Olavi Sortta. Siihen liittyvä sivu­rakennus valmistui vuonna 1959.