Kuinka nopeasti ase voi ampua luodin?
Pienoiskivääri
Pienoiskiväärin tarkkuus on muita kivääriaseita vastaava n. 100 metriin saakka, sen jälkeen tarkkuus ja teho laskevat nopeasti. Pienoiskiväärin luodin lähtönopeus on tavallisesti 300-450 m/s. Tällöin luodin lentoradan lakipiste sadalta metriltä voi olla jopa 90 cm:n korkeudella. Tehokkaalla kiväärillä lakipiste voi tuolloin olla vain muutamia senttejä. Vrt: yleisen metsästyskaliiperi 243 win:n luodin lentorata kaareutuu 28-32 cm 300 metrin matkalta.
.30-06 Springfield
1900-luvun alussa suurin osa maailmasta oli ottanut käyttöön spitzer-luodin: Ranska jo vuonna 1898, Saksa vuonna 1905, Venäjä 1908 ja Iso-Britannia 1914. Kun spitzer otettiin käyttöön, oli .30-03 jäänyt ajastaan jälkeen. Tällöin kehitettiin uusi hylsy jossa oli hieman lyhyempi kaula, joka mahdollisti suuremmalla nopeudella ammutun, 150 grainin (9,7 g) spitzer-luodin nopeudella 2 700 ft/s (820 m/s). Tarkka-ampuja
Viranomais- ja sotilaskäyttöön on suunniteltu useita asejärjestelmiä, kuten Sako TRG ja M16 Armalite -erikoisversioita painavalla piipulla. Yhteistä useimmille tarkkuuskivääreille on säädettävä poskipakka, useamman sulkuolakkeen lukko, ruostumattomasta teräksestä valmistettu tarkkakäyntinen piippu ja monipuoliset kiinnitysoptiot optiikalle ja varusteille. Jos käyttötarkoitus on ampua useampia laukauksia, voidaan kiväärinä käyttää myös itselataavaa asejärjestelmää. Mekaanisesti hiljaisemmat ja toimintavarmemmat pulttilukkoiset aseet ovat kuitenkin yleisempiä. Tunnettuja tarkoitukseen soveltuvia kaliipereja ovat: 7,62 NATO (tunnetaan myös merkinnöillä .308, 308 win tai 7,62/51), .338 Lapua Magnum, 7 mm Rem Mag. ja 50 BMG. Myös monet ns. wild cat -kaliiperit ovat jalostuneet kasa-ammunnasta tarkka-ammuntaan ja päinvastoin. Aseen ja kaliiperin valintaan vaikuttavat olennaisesti kohde ja etäisyys. Luodin suora lentorata vähentää tähtäimen säätämisen tarvetta, ja erityisesti viranomaiskäytössä Lapuan kehittämä 338 Lapua Mag. on erittäin yleinen monipuolisuutensa ja tehokkuutensa vuoksi. N-37
N-37 on lentokonetykiksi kookas ase, jonka ammus on myös huomattavan raskas. Ammuksen lähtönopeus, 690 m/s, on alhaisempi kuin saman aikakauden kevyemmillä lentokonetykeillä. Samoin aseen tulinopeus on vain 400 laukausta minuutissa. Suurikaliiperisen tykin rekyyli ja ruutikaasut olivat ongelmallisia suihkuhävittäjissä, kuten myös paljon tilaavievän aseen ja tarvittavan ammusmäärän sijoittamisessa koneeseen, mutta yksikin osuma saattoi riittää viholliskoneen alasampumiseen. Ballistinen ohjus
Ballististen ohjusten torjunta on melko vaikeaa, koska laukaisusta maaliin osumiseen kuluu vain noin 10–30 minuuttia ja raketti ja sen asekuorma liikkuvat likimain nopeudella, jolla satelliitit liikkuvat matalalla kiertoradalla eli noin 7–8 km/s. Persianlahden sodassa Irakin keskimatkan Scud-ohjusten laukaisut ja radat havaittiin Yhdysvaltain ilmavoimien DSP-ennakkovaroitussatelliiteilla ja Patriot-torjuntaohjuksille tarvittavat koordinaatit laskettiin jossakin Yhdysvalloissa. Laajemmassa sodassa, jossa ohjusten määrä voisi olla tuhansia tunnissa, kaikkien ohjusten torjuntaan ei ole keinoja. 30 mm ADEN
Ase on kaasutoiminen revolveritykki, joka ampuu 30x113 mm NATO -ammusta. Tykin pituus on 1,59 m ja massa 87,0 kg. Tulinopeus on 1400 laukausta minuutissa. Tykin lataus tapahtuu paineilmalla ja laukaisu sähköisesti. Suojaliivi
Luodinkestävän liivin nimi on sikäli harhaanjohtava, että useimmat luodinkestävät liivit tarjoavat tehokasta suojaa ainoastaan pistoolilla ammuttuja luoteja vastaan. Kiväärin luodeilta liivit suojaavat vähän tai eivät lainkaan. Joissakin luotiliiveissä on metallista kuten teräksestä tai titaanista, keraamisista aineista tai polyeteenistä valmistettuja levyjä, jotka antavat lisää suojaa elintärkeille alueille. Nämä suojalevyt on huomattu tehokkaiksi matalaenergiaisia pistooleita ja jopa joitakin kivääreitä vastaan, mikäli luoti todella osuu levyyn. Tämäntyyppiset liivit ovat yleisiä sotilaskäytössä. Pelkästään Kevlarista koostuvat liivit ovat jääneet tehottomiksi ammustekniikan kehittyessä. Esimerkiksi CRISAT NATO -standardin mukaiset suojaliivit sisältävät titaanisen tuen. Laseraseet (Tähtien sota)
Laseraseet ("blasters") ovat yleisimpiä käytettyjä tuliaseita George Lucasin "Tähtien sota" -maailmassa ja tieteisfiktiossa yleensäkin. Laseraseet ampuvat lasereita, keskitettyä valoa, joka polttaa tiensä jopa suojaavien vaatteiden läpi. Laserit lajitellaan tehon ja käyttötavan mukaan. Kaikki laserit eivät ole kuitenkaan tappavia vaan joidenkin aseiden tehoa voi laskea jotta ne vain lamauttavat kohteen. On olemassa kuitenkin tiettyjä laseraseita, jotka voivat hajottaa kokonaisia eläviä otuksia atomeiksi. Luettelo Pokémon-lajeista (121–151)
Moltres on erittäin nopea lentäjä, ja nopeus onkin sen vahvuus. Otteluissakin Moltres iskee vastustajaansa hämmästyttävän nopeasti, ja vastustajalla on matkassa todella hyvää onnea, jos säästyy Moltresin iskulta. Moltres pystyy myös väistelemään iskuja erinomaisesti, vaikka Moltresin puolustus onkin keskitasoa. Jos Moltresiin osuu isku, se todennäköisesti pystyy jatkamaan taistelua ilman sen suurimpia vammoja, mutta monia iskuja saadessaan Moltres loukkaantuu vakavasti. Moltresin huomattava heikkous on hyökkäys: tulityypin hyökkäykset eivät tehneet minkäänlaista jälkeä Lugiaan, toisin kuin Articunon ja Zapdosin hyökkäykset. Moltresin ainoa toivo taisteluissa on siis väistellä iskuja ja uuvuttaa vastustajansa, kunnes tämä ei enää jaksa otella. Crysis
Puvun suojausominaisuus perustuu pinnalla sijaitsevien iskusensorien toimintaan. Ne havaitsevat kaikki henkilöön kohdistuvat ulkoiset hyökkäykset, kuten luodit ja tulen. Ominaisuus latautuu nopeasti, mutta hidastaa pelaajan liikkumisnopeutta. Toisaalta puvun nanobitit kykenevät vaikuttamaan lihasten hermotoimintaan siten, että henkilö voi liikehtiä erityisen nopeasti. Tämä koskee juoksemisen lisäksi myös aseiden lataamiseen käytettyä aikaa. Viewtiful Joe
Slow hidastaa aikaa hieman Matrix-elokuvien hengessä. Joen reaktionopeus sekä iskujen ja potkujen voima kasvaa. Hidastuksen aikana Joe väistää useimmat luodit ja iskut huolimatta siitä onnistuuko pelaaja siinä vai ei. Hidastusta voi käyttää myös esimerkiksi erilaisten pommien ja ohjusten räjähdysvoiman ja -laajuuden kasvattamiseen. Lewis-pikakivääri
Kevyt yhden miehen käytettäväksi suunniteltu Lewis ampui 7,7 mm kaliiperisia luoteja teoriassa 550 ammusta minuutissa ja oli helposti tunnistettavissa jäähdyttimensä ja aseen päällä olleen pyöreän makasiinin ansiosta. Aseen paino oli vain 12,8 kiloa, joten sitä oli huomattavasti helpompi liikutella kuin tuonaikaisia Vickers-konekiväärejä. Keveytensä vuoksi Lewisista tuli myös ilmavoimien suosikki, ja sitä asennettiin paljon lentokoneisiin.
Lewisissa käytettiin kahdenlaisia lippaita. Toinen niistä sisälsi 97 patruunaa, mikä teki aseesta liian raskaan jalkaväkikäyttöön. Tavallisilla sotilailla oli käytössään 47 patruunan lipas. 25 metrin olympiapistooli
Käytettävä ase on itselataava pistooli tai revolveri, jonka kaliiberi on .22 LR. Luodin paino vähintään 2,53 g = 39 grainia ja vähimmäisnopeus 250 m/s. Aseen kuulu mahtua tarkastuksessa 30 cm x 15 cm x 5 cm kokoiseen laatikkoon. Aseen enimmäispaino on 1 400 grammaa. Laukaisuvastus on oltava vähintään 1 000 grammaa. Lahti L-35
Aseessa on pistoolille poikkeuksellinen lukon kiihdytin. Sen avulla aseen suunnittelija halusi vähentää häiriöalttiutta jäätyneenä tai likaisena. Kiihdytin osoittautui kuitenkin käytännössä tarpeettomaksi, jopa haitalliseksi, sillä se heikentää luistia. Jos Lahti-pistoolissa käytetään liian kovia latauksia (konepistoolin patruunoita ym.), luistin väsymismurtuma alkaa tyypillisesti kiihdyttimen akselin kohdalta. Rekyyli
Rekyyli on aseen laukaisusta syntyvä luodin liikesuunnan suhteen vastakkaissuuntainen liike, jonka liikemäärä on yhtä suuri kuin luodin tai vastaavan projektiilin saama liikemäärä eli impulssi. Rekyyli muodostuu luodin piippuvaiheen kiihdytyksestä sekä ruutikaasuista, jotka purkautuvat suurella paineella ja nopeudella ulos piipusta luodin perässä, ja itselataavissa aseissa lisäksi lukon liikkeestä. VA-111 Škval
VA-111 Škval (Ven. "Шквал") -torpedo (myös vedenalainen- ohjus tai raketti) on Neuvostoliitossa vuonna 1977 kehitetty ensimmäinen superkavitaatiota hyödyntävä vedenalainen ase. Torpedo kulkee veden alla yli 200 solmun (370 km/h) nopeudella. Ensimmäiset mallit olivat kaapeliohjattuja, eli torpedoa ohjattiin sen perässä kulkevan kaapelin avulla emäaluksesta, niin kauan kuin kaapelia riitti. VA-111 esiteltiin vuonna 1999 Abu Dhabin asemessuilla. Škvalia on myöhemmin jatkokehitetty lisäämällä torpedoon muun muassa kauko-ohjausominaisuuksia, minkä lisäksi sen ohjattavuutta on parannettu. Škval voidaan varustaa myös ydintaistelukärjellä. Sen alkuperäinen pääkäyttökohde oli torjua suuria pinta-aluksia, niin sanottuja pääuhkakohteita, kuten lentotukialuksia, mutta myös tarvittaessa taistelulaivoja ja ydinsukellusveneitä. VA-111 ammutaan 533 mm torpedoputkesta ponnekaasulla tai muutoin noin 50 (93 km/h) solmun nopeudella, jonka jälkeen sen kiinteäajoaineinen rakettimoottori kiihdyttää torpedon yli 200 solmun nopeuteen. Škval voidaan laukaista myös pinta-aluksesta, tai pudottaa lentokoneesta. Raidetykki
Raidetykeillä voitaisiin ampua räjähteitä sisältämättömiä ammuksia. Ammuksen suuren lähtönopeuden (3500 metriä sekunnissa ja yli) antama kineettinen energia olisi ainakin yhtä suuri ellei suurempi kuin räjähteestä vapautuva energia. Näin voitaisiin kantaa enemmän ammuksia kerrallaan ja välttyä räjähdeammuksien vaaroilta esimerkiksi panssarivaunuissa tai laivoissa. Suuret nopeudet mahdollistavat myös pidemmän kantaman (kaasun laajentumiseen perustuvissa aseissa maksimilähtönopeus on 1500 m/s tienoilla).
Vertailun vuoksi Suomessakin käytetyn ilmatorjuntatykki ”Sergein” ammuksen lähtönopeus on 970 m/s . T-80
Pääase on automaattilataava 125 mm sileäputkinen panssarivaunukanuuna (2A46M), joka on sama kuin T-72:sessa. Tulinopeus on 6-8 laukausta minuutissa. Ammustyyppi voi olla panssariammus (AP), alikaliiperiammus (APDS), pyrstövakautettu alikaliiperiammus valojuovalla (APFSDS-T), ontelokranaatti (HEAT) sekä erityyppisiä sirpalekranaatteja valojuovalla tai ilman, mm. (HE-FRAG). Pst-ohjus on laserohjattava 9M119 Refleks (NATO: AT-11 Sniper), joka voidaan ampua 100-4000 metrin päähän tai 5 kilometrin etäisyydelle ilma-alusta vastaan. Lisäksi yksi 7,62 mm (PKT) tykinputken suuntainen konekivääri ja yksi tornin katolla oleva 12,7 mm (NSVT) ilmatorjuntakonekivääri. MG-42
MG-42:n tulinopeus on useimpiin muihin aseisiin verrattuna varsin suuri, 1 200 laukausta minuutissa, eli noin kaksinkertainen yleensä käytössä olevien konekiväärien tulinopeuteen verrattuna. Aseella ammuttu sarja kuulostaa repeytyvän kankaan ääneltä tai kauempaa peltiseltä tärätykseltä, koska yksittäisiä laukauksia ei voinut kuulla. Äänellä oli myös suuri psykologinen vaikutus joukkoihin. Suuren tulinopeuden haittapuoli oli suuri patruunankulutus ja aseen ilmajäähdytteisyyden vuoksi se kuumensi piippua hyvin nopeasti. Tämä ongelma oli ratkaistu siten, että piippu oli vaihdettavissa muutamassa sekunnissa pikavaihtomekanismilla toiseen. Aseen mukana toimitettiin kaksi tai kolme vaihtopiippua ja asbestilapanen kuuman piipun poistamista varten. Piippu vaihdettiin noin 250 laukauksen sarjan jälkeen. Piippu kesti 3 500–4 000 laukausta, myöhemmät kovakromatut hiukan enemmän. Yhdysvaltalainen lempinimi aseelle oli "Hitler’s Buzzsaw" (”Hitlerin sirkkeli”) äänen ansiosta. DANA
Haupitsi saadaan tarvittaessa laukaisuvalmiiksi parissa minuutissa. Ajoneuvo on varustettu hydraulitoimisin tukijaloin, jotka tukevat sitä maata vasten laukaisun aikana. Suurin jaloista on sijoitettu keskelle ja kaksi pienempää sivuille. Aseen suurin kantama on normaaliammuksin 18 700 metriä, mutta erikoisammuksin päästään 20 000 metriin asti. Suurin tulinopeus on neljä laukausta minuutissa. Tuliase
Tuliaseille on olemassa kaksi eri perustyyppiä: käsiaseet ja tykit. Käsiaseet ovat ihmisen kannettavissa olevia aseita, kun taas tykit ovat lavettiasenteisia tuliaseita, joiden kaliiperi on suurempi kuin 20 mm. Käsiaseissa ja vanhoissa kanuunoissa ammus oli yleensä luoti tai kanuunankuula, joka ammutaan matkaan ruudin avulla, mutta joka ei sisällä räjähdysainetta. Uudenaikaisessa tykistössä (1700-luvun lopulta alkaen) ammutaan kranaatteja, jotka räjähtävät joko osuessaan kohteeseensa tai ilmassa etukäteen säädetyn lentoajan kuluttua – jälkimmäiset jakaantuvat "ilmatorjuntakranaatteihin" ja "shrapnelleihin". Cipher Pol
Shigan (Luotisormi) tarkoittaa kirjaimellisesti "sormiasetta". Tekniikka, jossa käyttäjä puskee sormensa kohteeseen todella kovalla nopeudella, jättäen luodinreikää muistuttavan haavan, tehden ampuma-aseista tarpeettomia. Luccin ja Jyaburan muunnuttua hybridimuotoihinsa heidän sormensa saavat kynnen päähänsä, mikä tekee tekniikasta vielä tehokkaamman ja kuolettavamman. Tähän mennessä jokaisella CP9:n jäsenellä on oma versionsa "shiganista", pois lukien Blueno ja Nero(, joka ei edes osannut käyttää ko. liikettä). Heckler &amp; Koch VP70
Sotilasversio VP70M:ään on mahdollista asentaa aseen kotelona toimiva, kahdesta kohdasta aseeseen kiinnittyvä erillinen Thermoplast-muovinen tukkikotelo, johon asennettu vaihdinmekanismi mahdollistaa kertatulen lisäksi kolmen laukauksen purskeiden ampumisen; aseen teoreettinen tulinopeus on noin 2 200 laukausta minuutissa. Siviiliversioon tukkikoteloa ei voi asentaa, joskin tehdas valmisti M-version valmistuksen loputtua ylijääneistä osista 54 kappaletta tukkikotelolla varustettua ZH ("Zivil Holster") kertatulimallia. Kivääri
Kivääriä käytetään kaikenlaisen riistan sekä petoeläinten metsästyksessä. Suosituin tyyppi on lippaalla varustettu pulttilukkoinen kivääri. Suomessa laki asettaa yleisen minimitehon, joka metsästykseen käytettävän kiväärin luodin tulee saavuttaa. Useille riistalajeille on lisäksi kohdennettuja tehovaatimuksia. Laki määrittää aseen pienimmän kokonaispituuden sekä piipun vähimmäispituuden. Edelleen laki määrittää lippaan patruunamäärän sekä käytettäviä tähtäimiä. Tallboy
Pommin nopeus ylitti äänen nopeuden. Lähestyessään sitä nopeasti kasvava ilmanvastus teki pommin epävakaaksi ja epätarkaksi. Osa pommin siivekkeistä suunnattiin siten, että se alkoi pyöriä pituusakselinsa ympäri. Kiihtyvä pyörimisliike vakautti pommin kuten luodin. Hopealuoti
Käytännössä, vaikka hopea on lyijyä kevyempää, se soveltuu luodin raaka-aineeksi. Se on riittävän kovaa vastustamaan kovan nopeuden aiheuttamaa hankausta piipun sisäpinnassa, toisin kuin lyijy. Osumavaikutukset eivät vastaa täysvaippaluoteja. Hopealuoti ei yleensä pirstaloidu tai muuta muotoaan edes kiväärinopeudella ja luoti tunkeutuu syvemmälle. Korkean sulamispisteen ja kovuuden takia, lyijyluoteja vastaavien hopealuotien tekeminen vaatii kehittyneemmät valu- ja muotoilutekniikat. Raakaluoti voidaan valaa pinch-tekniikalla, mutta noin 1 000 °C lämpötila on välttämätön, jotta saadaan valamiseen riittävä juoksevuus. FAMAS
Famasilla voi ampua kerta-, purske- ja sarjatulta, aseen teoreettinen tulinopeus on noin 1 000 laukausta minuutissa, minkä vuoksi aseessa on kolmen laukauksen sarjoja ampuva pursketulimahdollisuus. 25 patruunan lippaassa olevista rei'istä patruunamäärän saa selville nopeasti. Hävittäjälentokoneen kehitys 1918–1939
1930-luvun karkeakaliiperisia konekiväärejä olivat Yhdysvaltojen 12,7 mm Browning-Colt M2-konekivääri, Neuvostoliiton 12,7 mm Berezina-konekivääri ja Italian Breda-SAFAT –konekivääri. Karkeakaliiperinen konekivääri painoi noin 20–40 kg. Aseen tulinopeus oli vapaasti ampuvana 700–1 000 ls/min ja luodin lähtönopeus oli 700–900 m/s. Pistooli
Tehokkaan kiväärinpatruunan luodilla on noin 500–700 metrin päässä saman verran energiaa kuin tehokkaan pistoolinpatruunan luodilla välittömästi piipunsuulla. Pistoolien heikko teho on kuitenkin suhteellista: voimakkaan pistoolin luoti läpäisee lähietäisyydeltä useita kymmeniä senttejä puuta. Skorpioni (ballista)
Skorpionilla ammuttiin usein usean aseen ryhmässä, ns. patterina korkealla mäellä. Tällaisen ryhmittymän tulinopeus oli jopa 250 nuolta minuutissa. Gatling
Gatlingin pahin epäkohta on se, että se vaatii ulkopuolisen voimanlähteen toimiakseen: alkuperäinen Gatling toimi käsikammesta pyörittämällä, nykyään sähkömoottorilla. Sen suurin etu on toimintavarmuus; toimintahäiriön sattuessa ase ei jumiudu, vaan syöttöhäiriön aiheuttanut patruuna yksinkertaisesti poistuu piipusta aseen pyöriessä ja latautuu automaattisesti uudella. Sähkömoottorikäyttöisillä Gatlingeilla päästään valtaviin tulinopeuksiin, jopa 6000-7000 laukausta minuutissa. Ase myös jäähdyttää itse itseään piippujen kiertäessä eikä ylikuumene yhtä helposti kuin yksipiippuinen vyösyöttöinen konekivääri. Kranaatinheitin
Kranaatinheittimistön etuna on suuri tulinopeus (esimerkiksi 120 Krh 92: 12-15 ls/min), aseen suhteellinen keveys tykistöön verrattuna (120 Krh 92: 486 kg kuljetuskunnossa), nopea asemaanmenokyky ja tuliasemasta lähtö. Haittapuolia on lyhyehkö kantama sekä suuresta ampumakulmasta johtuva helppo paikannettavuus vasta­tykistö­tutkilla. Koska kranaatinheitin ampuu yläkulmilla, soveltuu se käytettäväksi myös peitteisessä maastossa ja asutuskeskuksissa. Näistä syistä kranaatinheittimet soveltuvat erityisen hyvin jalkaväen välittömään tukemiseen. 
Kranaatinheittimet kuuluvat yleensä pataljoonien (81 tai 120 mm) ja komppanioiden (60 tai 81 mm) kokoonpanoihin. Lisäksi esimerkiksi brittiarmeijalla on ollut jalkaväkijoukkueessa kahden miehen käytettävä pienoiskranaatinheitin (51 mm). Soldat
Minigun on samoin spray-luokan ase, mutta suuresta epätarkkuudestaan johtuen sitä käytetään pääasiassa lipunryöstössä siten, että sen sylkemät luodit antavat ampujalleen hetkellisesti nopeamman vauhdin ja hidastavat takaa-ajajia.Ensisijaisen ja toissijaisen aseen kannattaisi tukea toisiaan, esimerkiksi Barrettin suuren laukaisuvälin vuoksi kannattaisi sen kanssa käyttää USSOCOM-pistoolia, jos ensimmäinen laukaus ei osukaan. FN Minimi on parhaimmillaan pitkällä etäisyydellä, joten kannattaisi ottaa veitsi tai moottorisaha, jos joutuu lähekkäin vastustajapelaajan kanssa. Lasertykki
Lasertykki on kuvitteellinen laser-ase, jota käytetään usein tieteiskirjallisuudessa ja tietokone- ja videopeleissä. Lasertykkien toimintaperiaate vaihtelee usein. Joidenkin tykkien ampumat säteet tavoittavat kohteen välittömästi, kun taas jotkin säteet käyttäytyvät kuten luodit, eli lentävät suhteellisen hitaasti kohteeseen huolimatta siitä, että säteiden tulisi olla valoa ja siten liikkua valonnopeudella. Covenant-liittouma
Jiralhanaet käyttävät lähinnä omia aseitaan joihin kuuluu teräviä piikkejä korkealla nopeudella ja vauhdilla ampuva Spiker, kranaatteja ampuva Brute Shot, haulikkomainen pistooli Mauler, piikkejä ympäriinsä levittävä kranaatti ja polttokranaatti. Heillä on myös oma versionsa liittouman Plasma-kivääristä, joka on punainen ja ampuu punaista plasmaa korkeammalla tulinopeudella kuin tavallinen Plasma-kivääri, tosin tämä ei ole yhtä tehokas kuin tavallinen sininen plasma. Heillä on myös omat ajoneuvonsa, Brute Prowler ja Brute Chopper. Erittäin tärkeä ase Jiralhanaella on myös painovoimavasara, jota vain heimopäälliköt saavat kantaa. Monissa Jiralhanaen aseissa on myös kiinni jonkinlainen terä. Heidän aseistuksensa on merkki heidän teknologisesta kehittymisestään sillä se oli todella matalalla tasolla ennen rodun liittymistä Covenant-liittoumaan. Johtuen rodun heimoperinteestä rodun edustajat saattavat todella kiintyä heimotovereihinsa. Kun Jiralhanae näkee heimotovereidensa kuolevan, he saattavat joutua hallitsettomaan raivotilaan, jossa he hyökkäävät vihollistensa kimppuun välittämättä omasta turvallisuudestaan. Hirvikivääri
Luoti ei saa olla kokovaippainen, joten on käytettävä puolivaippaista luotia. Tässä luodissa kärki on päällystämätön ja se on suunniteltu muotoutumaan ja antamaan mahdollisimman voimakas osuman vaikutus. 
Aseella voidaan ampua muitakin riistaeläimiä käyttämällä erityyppisiä patruunoita ja luoteja. Tavallisia kaliipereja ovat 308 ja 30-06.
Esimerkiksi metsäkaurista metsästettäessä tulee käyttää asetta, jonka luodin paino on 3,2 grammaa tai enemmän ja iskuvoima 800 joulea sadan metrin päässä. Konepistooli
Konepistoolin etuna kivääriin verrattuna on aseen ja ampumatarvikkeen keveys ja suuri tulivoima. Ongelmana on kuitenkin lyhyt tehollinen kantama. Jo sadan metrin matkalla konepistoolin luoti menettää suurimman osan tehostaan, mikä vaatii konepistoolimiesten suojaamista kiväärimiehillä. Lyhyellä etäisyydellä, esimerkiksi metsässä tai sisätiloissa, konepistooli on kuitenkin tehokas. Sen tulinopeus on yleensä suurempi kuin rynnäkkökiväärin, minkä lisäksi konepistoolit ovat usein myös pienikokoisempia. Alkuaikoina konepistooleja kutsuttiin ”juoksuhautaluudiksi”: sarjatulella on mahdollista ”lakaista” juoksuhautaa tyhjäksi vihollissotilaista. .22 LR
.22 LR-kaliiperin patruuna on käyttökelpoinen maksimissaan noin 150 metrin etäisyyteen saakka. Tämän jälkeen lentorata alkaa nopeasti kaareutua alas, josta syystä tähtäimien säätäminen kohteeseen vaikeutuu huomattavasti. Patruunoiden ominaisuudet vaihtelevat huomattavasti lähtönopeuden ja luodin painon takia. Lähtönopeus saattaa vaihdella välillä 110–560 m/s. Tehokkaimpien patruunoiden vaarallinen etäisyys saattaa siksi olla jopa yli 1 500 metriä. .22 LR patruuna on myös ominaisuuksiltaan helposti vaimennettavissa vähäisten palokaasujen määrän vuoksi. Tehokkaimmin vaimennettavissa on aliäänipatruunat, joiden luodin nopeus ei ylitä äänivallia. Äänennopeus on 343 m/s 20 °C, kun taas 331.3 m/s 0 °C ja siksi äänivalli saattaa ylittyä alemmissa ulkolämpötiloissa, vaikka olisikin aliäänipatruunoita käytössä. Róisín-luokka
Alusten pääaseena on etukannelle asennettu OTO Melaran 76 millimetrin tykki, joka mahdollistaa ammunnan sekä ilma- että pintamaaliin. Tykin tulinopeus on 85 laukausta minuutissa. Lisäksi aluksella on kaksi Rheinmetallin valmistamaa 20 millimetrin Rh202-ilmatorjuntakanuunaa sekä kaksi Browningin 12,7 millimetrin konekivääriä.
Pääaseen tulenjohtojärjestelmänä on Ultra Electronicsin tuliasemajärjestelmä sekä Radamecin 1500 suuntain, joihin on kytketty TV-kamera, lämpötähtäin sekä laseretäisyysmittari. Järjestelmä kykenee havaitsemaan pienen aluksen jopa 12 kilometriin. Aluksella on lisäksi Kelvin Hughesin E-, F- ja I-alueen merivalvontatutka, joka on sijoitettu maston huippuun sillan yläpuolelle, sekä saman valmistajan I-alueen merenkulkututka. 
Viestijärjestelmä koostuu VHF, HF, Inmarsat Global Maritime Distress Safety Systemistä (GMDSS) ja differentiaali GPS:stä sekä suojatusta viestinsiirrosta. Kemiallinen räjähdys
Räjähdys ei tapahdu räjähdysaineessa tasaisesti tai yhdenaikaisesti, vaan se etenee aaltona. Räjähdyksen etenemiselle voidaan määrittää nopeus ("räjähdysnopeus"), joka ei ole vakio, vaan vaihtelee panostuksen mukaan. Esimerkiksi pentriitillä kyseessä oleva nopeus on 4 000–7 000 m/s. Tätä ilmiötä käytetään hyväksi räjähtävässä tulilangassa, jonka räjähdysnopeus on 6 000–7 200 m/s, eli sekunnin kuluttua sytytyksestä seitsemän kilometrin päässä oleva panos laukeaa räjähdyksen välityttyä sinne asti. Uusimmat polttomoottorit käyttävät ilmiötä vähentämään polttoaineen kulutusta sytyttämällä polttoaine-ilmaseoksen useasta pisteestä (muun muassa "Twin Spark" -moottorit) jolloin palaminen on täydellisempää. Samoin panostettaessa metalliputkia panos räjäytetään yhtaikaa vastakkaisilta puolilta (ei kuitenkaan täsmälleen samaa linjaa pitkin jotteivat iskuaallot heikennä toisiaan) jolloin syntyy vastakkaissuuntaisten iskuaallon vaikutuksesta niin sanottu "saksi-ilmiö" (myös saksivaikutus), joka katkaisee putken. Aihetodiste
Jos esimerkiksi silminnäkijä sanoo nähneensä vastaajan ampuvan luodin henkilöä kohti, joka sitten kuoli – tämä on "suora todistajalausunto" murhasta ja ainoa kysymys on kertooko todistaja totuudenmukaisesti. Jos kuitenkin todistaja voi kertoa vain kuulleensa laukauksen ja saapuneensa paikalle muutamia sekunteja myöhemmin nähdäksensä syytetyn seisovan ruumiin lähellä savuava pistooli kädessään – todistus on "aihetodiste": henkilö on voinut olla ampumassa pakenevaa tappajaa tai vain ollut ohikulkija joka poimi aseen maasta tappajan pudotettua sen. Stranglehold
Pelkkä heittäytyminen ei ole kovin akrobaattista, mutta pelissä pärjäämisen kannalta tärkeää. "Strangleholdin" luotiaika eli tähtäämistä helpottava ajan hidastuminen toimii nimittäin puoliautomaattisesti. Luotiaika käynnistyy Tequilan ampuessa vihollisia kohti stuntin aikana. Niinpä luotiaika käynnistyy paitsi Tequilan tulittaessa vihollisia kattokruunusta roikkuen myös pelkästä 'aseet laulaen' heittäytymisestä. Luotiajan voi myös kytkeä päälle omasta napistaan ja ilman minkäänlaista stunttia. Räjähtävät luodit
Joskus "räjähtävistä luodeista" puhuttaessa tarkoitetaan luoteja, jotka pirstoutuvat tai muuttavat muotoaan pehmytkudokseen tai luuhun osuttuaan. Tällaiset luodit kiellettiin sodankäynnissä vuonna 1899. 5,56×45 mm NATO
5,56×45mm luoti "kaatuu" ja pirstoutuu osuessaan kohteeseen, esimerkiksi ihmiseen, johtuen luodin kärjen ja perän painoerosta, aiheuttaen vaikean ampumahaavan. Luoti on tehokas 550 metriin saakka. Rynnäkkökivääri
Pienemmällä kaliiperilla saavutettiin paitsi edullisemmat aseen ja patruunan valmistuskustannukset, myös ase-patruuna -yhdistelmän pienempi paino. Se helpotti huoltoa ja mahdollisti taistelijan varustamisen suuremmalla tuliannoksella tai mahdollisuuden käyttää painonsäästö muun varustuksen lisäämiseen.. Lisäksi pienikaliiperinen, mutta nopea luoti on ballistisesti edullinen koska pyyhkäisyala on suurempi suoremman lentoradan vuoksi. Aseen käsittely etenkin sarjatulella on helpompaa pienemmän rekyylin vuoksi. Maalivaikutusta on kritisoitu mutta sitä voi muokata luodin suunnittelulla. 9K111-1 Konkurs
Konkurs on suunniteltu laukaistavaksi ajoneuvoista, mutta sen voi ampua myös 9P135M-mallisilla ja sitä uudemmilla maa-ampumalaitteilla. Samalla ampumalaitteella voi ampua myös 9M111 ”Fagot”-ohjuksia. Ohjus on oleellinen osa BMP-2:n, BMD-2:n ja BRDM-2:n aseistusta. 9M113-ohjus on sijoitettu lasikuituputkeen, josta se laukaistaan rekyylittömästi 80 m/s, ja rakettimoottori kiihdyttää sen matkanopeuteen 200 m/s. Ampumalaite seuraa ohjuksen infrapunajälkeä ja välittää ampujan antamat ohjauskomennot ohjukselle sen perästä purkautuvaa lankaa pitkin. Ampuja pitää tähtäimen maalissa. Ohjuksessa on häirinnänilmaisin, ja tarvittaessa ampuja voi siirtyä komento-ohjaukseen, jolloin tähtäimen pitäminen maalipisteessä ei enää riitä, vaan ohjus tulee ohjata lennokkimaisesti maaliin. Ohjuksen kantama on noin 4 000 metriä, kaksi kertaa Fagotin. Naturalis
Naturalis on Lapuan kehittämä metsästysluoti. Naturalis-luoti on 99% kuparia. Sen erikoisuus on painetta säätelevä venttiili, joka kontrolloi luodin laajentumista. Luoti sienettyy osumassa välittömästi vähintään kaksinkertaiseksi. Naturalis toimii täydellisesti 500-1 000 m/s lähtönopeuksissa ja sen jäämäpaino on jopa 100%. Naturaliksen energiavaikutus on voimakas, haavat ovat puhtaita ja lihahävikki minimaalinen. .22 LR
Vahapeitteiset luodit saattavat kuitenkin aiheuttaa puoliautomaattiaseissa häiriöitä hylsyä ulosvedettäessä, tämä on kuitenkin marginaalista tarkkojen laadunvalvonta seulontojen yhteydessä patruunavalmistajien tehtailla. Hylsyä ulosvetävä hammas saattaa olla myös liian loivassa kulmassa tai joissakin tapauksissa kulunut liiaksi. Tämä on ongelma on pultti-, ja puoliautomaattiaseissa, sekä suoravetolukkoaseissa. Kivääri
Patruunakäyttöisissä kivääreissä ja muissa aseissa piipun takaosaan on kalvettu patruunapesä. Rihlatussa piipussa on sisäpinnassa vähintään kaksi, tavallisimmin neljä uraa eli rihlaa, jotka saavat laukaistessa luodin pyörimään pituusakselinsa ympäri. Tämä pyörimisliike, rotaatiovakavointi vakauttaa luodin lentämistä. Gyroskooppinen tasapaino parantaa aseen ampumatarkkuutta sekä kantomatkaa verrattuna rihlattomaan piippuun, jollainen on esimerkiksi haulikossa ja musketissa. Sotanorsu
Norsujen rynnäkkö saattoi nousta noin 30 km/h nopeuteen, ja toisin kuin hevosten muodostama ratsuväki, sitä ei voitu helposti pysäyttää jalkaväen rivistön asettamilla keihäillä. Sen voima perustui puhtaasti voimaan: murskaamalla vihollislinja työntämällä ja heiluttamalla syöksyhampaita sekä tallomalla. Ne miehet, jotka eivät murskaantuneet, joutuivat heitetyiksi sivuille tai pakotetuiksi vetäytymään. Lisäksi norsujen aiheuttama kauhu saattoi vähentää viholliseen taistelutahtoa jopa erityisen koulutetuissa roomalaisissa ja aiheuttaa linjojen murtumisen ja pakenemisen. Hevosratsuväki ei myöskään ollut turvassa, koska norsujen hajuun tottumattomat hevoset saattoivat vauhkoontua helposti. Norsun paksu nahka teki niistä myös erittäin vaikeita tappaa tai vahingoittaa sekä niiden korkeus ja suuri massa tarjosivat huomattavaa suojaa niiden ratsastajille. Rynnäkköjen lisäksi norsut olivat tärkeässä roolissa jousiampujille vakaana ja turvallisena alustana taistelukentän keskellä korkeuden parantaessa näkyvyyttä. Norsuratsastajat ja kyydissäolijat olivat usein varustettuina jousilla ja nuolilla, joilla saattoi hyökätä vastaantulevaa ratsuväkeä sekä jalkaväkeä kohti, sekä pitkillä keihäillä lähitaistelua varten. Jousien kehittyessä paremmiksi aseiksi useat khmerit ja intialaiset kuninkaat ottivat käyttöön valtavia jalkajousirakennelmia (ballistan kaltaisia), joilla he ampuivat pitkiä panssarinläpäiseviä kiiloja. Näillä tapettiin vihollisen sotanorsuja tai muuta ratsuväkeä. 1500-luvun taite toi myös kulevriinin osaksi sotanorsujen aseistusta, mutta ruudin yleistyminen teki viimein isot ja suhteellisen hitaat norsut tarpeettomiksi. MBDA Aster
Aster-ohjuksen lentorataa säädellään lennon alkuvaiheessa rakettisuihkun säädöillä ja loppuvaiheessa sivuttaissuihkuilla, minkä avulla ohjus on erittäin ketterä ja voi saavuttaa suuren sivuttaiskiihtyvyyden. Ohjus saa alkuvauhtinsa lähtömoottorinsa avulla. Ero Aster 15- ja 30-versioiden välillä on lähtömoottorin polttoainemäärässä. Minimietäisyys maaliin on 1,7 tai 3 kilometriä versiosta riippuen. Alkukiihdytyksen jälkeen lähtömoottori putoaa pois ja ohjus jatkaa inertiaohjauksessa maaliin. Sen lentorataa voidaan korjata radiolinkillä mikäli maalin liiketila muuttuu. Ohjuksen rataa voidaan säätää rakettisuihkuilla. Aster 15 -version lentonopeus on 1000 m/s (+3 mach) ja Aster 30 1 400 m/s (+4,5 mach). Lopuksi ohjus seuraa aktiivisesti tutkallaan maalia. Aster-ohjus on hit-to-kill-tyyppinen, eli se on tarkoitettu suoraan osumaan torjuntakohteeseen. Ohjuksessa on kuitenkin myös esisirpaloitu taistelukärki, joka suuntaa sirpalevaikutuksen torjuntakohteeseen saavuttaakseen maksimaalisen torjuntatehon. Aster-ohjuksilla voidaan torjua lentokonemaalien lisäksi ballistisia ohjuksia. DayZ
Pelissä on useita aseita, joiden ammukset ovat usein harvassa. Yleisimmät asetyypit ovat löydettävissä lähes joka kaupungista. Standalone-versiossa aseen panoksia voi löytää helposti, mutta lippaita ei niinkään. Jos sinulla on ase ja siihen sopivia panoksia, on mahdollista asettaa aseeseen yksi luoti. Tämä toimii kaikkiin aseisiin, mutta jokaisen laukauksen jälkeen pelaajan pitää ladata uudelleen. On joitain aseita, jotka eivät vaadi lipasta, mutta silti voivat pitää useampaa kuin yhtä luotia (kuten SKS, johon mahtuu 10 luotia). Aseiden lippaita ja muutenkin korkealaatuisia aseita löytää helpoiten armeijan tukikohdista, mutta ne ovat usein juuri tämän syyn takia rosvojen ja muiden pelaajien valloittamia. Lisäksi aseen laukaus houkuttelee zombeja. Hafthohlladung
Hafthohlladungin pohjassa on kolme paria magneetteja, joiden avulla se pystyttiin kiinnittämään suoraan tuhottavaan panssarivaunuun ennen laukaisua. Ase laukaistiin vetämällä sen perässä olevasta laukaisulaitteesta. Varsinainen laukeaminen tapahtui 4,5 sekuntia laukaisun jälkeen. Aseen kiinnitystapa lisäsi sen tehoa merkittävästi mutta teki samalla aseesta käyttäjälleen hyvin vaarallisen. 2 cm Flak 30
Flak 30:n varsinaisen aseen kiinteät osat ovat laatikko, laatikon kansi ja peräkappale sekä lipas. Putki on 130 cm eli 65 kaliiperimitan pituinen, josta kahdeksalla rihlalla varustetun osan pituus on 72 cm. Rekyylin säätelyä varten putken suuhun kiinnitettiin pikakiinnityksellä suujarru, uudenkarheissa tykeissä tai kylmässä säässä vähemmän jarruttava 41 mm suujarru tai jo sisäänajetuissa aseissa 35 mm suujarru. Laatikon sisällä liikkuvaan luistiin putki on kiinnitetty pikakiinnityksellä putken helppoa vaihtamista varten. Lavetissa oleviin laukaisupolkimiin on kiinnitetty aseen kaksi liipaisinta, jotka sijaitsevat peräkappaleen molemmin puolin, vasemmanpuoleinen sarjatulta varten ja oikeanpuoleinen kertatulta varten. Sarjatulta ammuttaessa laatikon peräkappaleessa olevan vasemmanpuoleisen liipaisimen nokka vapauttaa lukon syöksymään eteenpäin ja ottamaan patruunan mukaansa. Lukonpidättimen kynnys päästää luistin ja putken liikkumaan, jolloin puskurijousi alkaa työntää lukkoa, luistia ja putkea yhdessä eteenpäin jolloin luistiin akseloitu vipumainen lukituskappale synnyttää jäykkäyhteyden osien välille. Iskuri sytyttää patruunan nallin samalla hetkellä kuin liikkuvien osien liike eteenpäin pysähtyy luistin osuessa laatikon etuosaan, ja laukauksen rekyyli saa putken, luistin ja lukon peräytymään. Liikkuvien osien peräännyttyä noin 25 mm lukko ja luisti irtautuvat toisistaan, ja luisti ja putki pysähtyvät luistin puskuria vasten jääden taakse lukituskappaleen ja sen salvan varaan. Lukko jatkaa perääntymistä jolloin ulosheittäjän osuminen ammutun hylsyn kantaan saa hylsyn poistumaan aseesta. Lukko pysähtyy peräkappaleen puskuria vasten, ja sykli toistuu mikäli laukaisupoljinta yhä painetaan ja lippaassa on patruunoita. Kertatulta ammuttaessa oikeanpuoleinen pyörivä liipaisi pidättää lukon lukonpidättimän nokan varaan jokaisen laukauksen jälkeen. Nitroglyseriini (räjähde)
Räjähdysaineeksi nitroglyseriiniä käytetään muun muassa piimaahan imeytettynä dynamiittina ja esimerkiksi dinitrotolueeniin sekoitettuna. Nitroglyserolia käytetään myös sydänlääkkeenä (nitrolääkkeet, nitroglyseriini). Kordiitti eli "savuton ruuti", joka on tuliaseissa käytetty ajoaine, sisältää yleensä nitroglyserolia nitroselluloosaan ja stabilointiaineisiin sekoitettuna. Aineen aikaisempi yleisesti käytössä ollut nimi on nitroglyseriini. Nitroglyserolilla on useita detonaationopeuksia. Tästä syystä pieni määrä voi räjähtää hitaammalla nopeudella, jos sitä isketään varovasti esimerkiksi vasaralla. Nitroglyserolin maksimaalinen räjähdysnopeus on noin 6900 m/s. 20 ITK 40 VKT
L-39 panssarintorjuntakivääriin verrattuna tykin aseiden rakenne on tehty varta vasten sarjatulta ajatellen, joten samanlaisia rakenneongelmia kuin L-39/44 ilmatorjuntakiväärillä ei ole. Aseen tulinopeus on säädettävissä, suurin 2×700 laukausta minuutissa, tyypillisemmin käytetty 2×360 laukausta minuutissa. Ammukset ladataan aseeseen 20 laukauksen lippaissa joilla on painoa tyhjänä 5,6 kg ja täytenä 11–12 kg ammustyypistä riippuen. 20 ItK 40 VKT käyttää samaa 20×138 Solothurn-patruunaa kuin L-39 panssarintorjuntakivääri ja muut kenttäarmeijan 20 mm ilmatorjuntatykit 20 ItK 38 BSW ja 20 ItK 35 Breda. Tykin tähtäin oli Osmo Niskasen suunnittelema ja Strömbergin valmistama. Tähtäin ei ollut täysin tyydyttävä, ja sen käyttö oli monimutkaisempaa kuin saksalaisen 20 ItK 38 BSW:n. Tykin jalusta oli myös ongelmallinen, sillä se oli varsin heikkotekoinen ja tarjosi vain 20 cm:n maavaran. Niinpä hinausnopeus oli vain 30–40 km/h ja tykin maastokelpoisuus jätti toivomisen varaa. Aseen varusteisiin kuuluivat mm. varalippaat kuljetuslaatikkoineen, it-tähtäimen kuljetuslaatikko, peite ja varustelaatikko. Airsoft-ase
Harrastuksen alkuvaiheessa viritysrajat määritettiin yleensä Systeman jousien mukaan MXXX-tasolle (esimerkiksi M100 ja M120 kenties yleisin virijousi sähköaseissa). Valmistajien lisäännyttyä on siirrytty joko lähtönopeuteen tai mieluiten piipunsuulta mitattuun tehoon perustuviin rajoihin. Suomessa useimmat yhdistykset ovat asettaneet sarjatulella varustetuiden sähköviritteisten aseiden viritysrajaksi 1,6 J, jolloin 0,2 gramman painoisen kuulan lähtönopeus saa olla maksimissaan 126 m/s. Suomessa yleisimmät itselataavan eli puoliautomattisten aseiden lähtönopeudet ovat joko 150 tai 126 m/s. Tämä tarkoittaa jouleissa 2,25 tai 1,6 J. Kertaviritteisten, eli käytännössä pulttilukkoisten aseiden tehorajoitus on useimmiten 3 J eli 173 m/s 0,2 g kuulalla. Uusien AEG-aseiden hinnat ovat suomessa 200–800 euron tuntumassa ja AEP-aseiden yli 100 euroa. Mutta nykyään markkinoille on tullut enemmän tai vähemmän luotettavia kiinalaisvalmisteisia aseita, joiden hinnat ovat alhaisempia kuin ns. ”laadukkaiden valmistajien aseet”. Uusien kiinalaisvalmisteisien AEG-aseiden hinnat ovat suomessa 100–300 euron tuntumassa ja AEP-aseiden yli 40 euroa. Jouko Pirhonen
Koska ohjaamossa olevasta varsinaisesta torpedotähtäimestä ei erottanut maalia, laivueenkomentaja Pirhonen tähtäsi kylmäverisesti kiikarilla katon yli maaliin, ja kaksi torpedoa lähti suoraan maaliin; Vinha (luutnantti Aarne Vuorensaari) ampui kolmannen torpedon ja Vihuri (luutnantti Kaarlo Kajatsalo) neljännen. Näistä torpedoista kolme oli vuodelta 1912 peräisin olleita, rauhanajan harjoituksissa jo suuresti kulutettuja vain 120 kg latauksella varustettuja vain noin 20 solmun nopeuteen pystyneitä Whitehead-torpedoja, koska Thonycroftit eivät muita pystyneet ampumaan. Vihurin ampuma neljäs torpedo oli saksalaisten sotasaalisvarastoista ostettu venäläisperäinen 300 kg latauksella varustettu muita huomattavasti nopeampi. Yhdysvaltain sisällissodan tekniikka
Ennen sisällissotaa jalkaväkisotilaat käyttivät aseinaan lähinnä musketteja, joihin pystyi lataamaan vain yhden ammuksen kerrallaan. Musketin kantama oli noin 230 metriä, mutta tarkkaan osumaan musketilla pystyi vain noin 70 metrin matkalta. Lyhyen kantaman takia eri joukkojen väliset taistelut käytiin usein lähekkäin. Musketteja vähemmän käytetyillä kivääreillä sen sijaan oli huomattavasti pidempi kantama, yli 900 metriä, sekä parempi tarkkuus kuin musketeilla. Ennen 1850-lukua kiväärien luotien halkaisija oli kuitenkin lähes yhtä suuri kuin kiväärin piipulla, minkä takia aseen joutui lataamaan latauspuikolla. Lataamisen hitaus esti vielä tuolloin aseen käyttämisen taisteluissa. Taika-ampuja
Max ampuu kilpailussa taikaluotejaan ja osuu aina tarkasti maaliin. Sitten tulee seitsemännen luodin vuoro... Agathe on hermostunut, sillä hänellä on ollut epämääräisiä painajaisia ja kaikkialla näkyy huonoja enteitä... Max ampuu seitsemännen luotinsa... Luoti koukkaa kohti Kasparia, joka saa kuolettavan osuman. Paholainen ottaa Kasparin sielun haltuunsa. (Kaspar ei ollut ilmeisesti ottanut huomioon, että paholainen voi tappaa vain sellaisen ihmisen, joka on tietoisesti antautunut hänen valtaansa. Ja Kasparhan oli ainoa paikallaolija, joka tiesi täsmälleen taikaluotien perkeleellisen alkuperän.)
Max joutuu selittämään syyn luodin omituiselle lentoradalle. Hän tunnustaa, että luotien valaminen tehtiin hieman oudoissa olosuhteissa. Paikalle ilmestyvä erakko asettuu Maxin puolelle ja laittaa tapahtumat typerän ampumakilpailuperinteen syyksi. Paikallaolijat antavat Maxille anteeksi. Ja jos hän käyttäytyy vuoden ajan kunnolla, saa hän Agathen vaimokseen. Hätäraketti
Hätäraketti on erityisvalmisteinen punaista valoa levittävä rakettiammus; se laukaistaan kädestä tai ammutaan valopistoolilla, ja se kohoaa tyypistä riippuen noin 60 - 400 metrin korkeuteen, jolloin siinä oleva laskuvarjo aukeaa ja raketti leijuu hitaasti alaspäin. Paloajat vaihtelevat 40 sekunnista jopa hiukan yli minuuttiin, tyypistä riippuen. Sea Wolf (ohjus)
Sea Wolfin räjähdysainelataus on 13,4 kg ja ohjus ammutaan aluksesta pystysuoraan ylöspäin. Ohjuksen lentonopeus on 3 machia, lakikorkeus 3 000 metriä, maksimikantaman ollessa 10 km. EMES 15
Jos päiväoptiikan (ja laser-etäisyysmittarin) ulkolasi likaantuu, voi sen pestä ja pyyhkiä kytkintä painamalla, vähän kuin auton tuulilasin. Lasi on luodinkestävä, ja on suunniteltu kestämään käsiaseiden ampumat luodit. Jos vaunu joutuu raskaamman tulituksen kohteeksi (esimerkiksi epäsuora tuli, tai ilmaisku) voi ampuja hydraulisesta rullasta pyörittämällä sulkea tähtäimen eteen panssaroidut luukut, jotka suojaavat tehokkaammin laseja vaurioilta. Hauli
Metsästäjät ja sotilaat valmistivat itse ampumatarvikkeensa aina 1700-luvulle saakka. Pienten ammushaulien valmistus oli luotien valamista vaikeampaa, suuremmat 5–6 millin ns. susihaulit voitiin tehdä kuten luodit eli käsityönä luotipihtejä muistuttavissa valupihdeissä. Esimerkiksi musketit tai kiväärin patruunat voitiin ladata vain yhdellä isolla ”haulilla”. Tällöin puhutaan kuitenkin palloluodista tai kuulasta, eroksi hauleihin tai ns. täyteisiin. Pienet haulit tehtiin alun perin valuttamalla lyijyä siivilän läpi vesiastiaan, mutta näin saadut pisaranmuotoiset haulit olivat huonokäyntisiä. Pyöreitä hauleja varten piti valuttaa sulaa lyijyä 20–30 metriä korkeasta "haulitornista" seulan läpi, josta ne lähes vapaassa pudotuksessa muotoutuivat pallonmuotoisiksi ja kovettuivat hauleiksi. Pudottamisen jälkeen haulit lajiteltiin kokonsa mukaan. Suomen kuuluisin haulitehdas on ollut Pispalan Haulitehdas Tampereella, joka perustettiin 1855. Haulikon ohella myös pienoiskivääreihin on valmistettu pienin haulein ladattuja patruunoita tuhoeläinten torjuntaan. Pyöreiden haulien ohella valmistetaan myös kuutionmuotoisia tarkoituksena saavuttaa lähietäisyyksiltä tavallista laajempi osuma-alue. Tykistö
Iskusytyttimellä varustettu kranaatti voidaan ampua joko herkkänä tai jäykkänä. Jäykkä sytytin räjähtää vasta n. metrin syvyydessä maan sisällä. Herkkä sytytin räjähtää osuessaan mihin hyvänsä esteeseen. Metsässä herkkä sytytin räjäyttää kranaatin jo latvustossa, mitä voidaan hyödyntää tulenjohdossa suuntaamalla kranaattien (ja siis myös sirpaleiden) lentorata sopivassa kulmassa viholliseen nähden. Herkkiä sytyttimiä ei kuitenkaan voida käyttää pilvisellä tai sumuisella säällä, koska esimerkiksi rae saattaisi laukaista sytyttimen. Dumdum
Luodin keskelle tehty onkalo tekee luodista kevyemmän ja tarkemman, ja luoti pysäyttää tiivisnahkaisen saaliseläimen nopeammin kuin tavallinen luoti, mutta läpäisykyvyn ja kestävyyden vähentymisen kustannuksella.
Kokovaippaisista luodeista tehtiin laajenevia/hajoavia viilaamalla luodin kärjestä millimetri pois, jolloin lyijyinen sisus paljastui ja luoti saattoi laajeta osuessaan. Liinakivääri
Ase laukaistaan, ja raketti vie perässään ohuen lähettiköyden. Raketti lentää kohteen yli ja putoaa toiselle puolelle. Nyt voidaan lähettiköyden avulla vetää aluksesta toiseen ensin vahvempi köysi tai vaijeri, jonka avulla saadaan esimerkiksi varsinainen hinausvaijeri aluksesta toiseen. Hävittäjälentokoneen kehitys 1918–1939
1930-luvun kiväärikaliiperin konekiväärejä olivat Yhdysvaltojen 7,62 mm Browning M1919, Ison-Britannian 7,7 mm Vickers-konekivääri, Ranskan 7,5 mm MAC 1934 –konekivääri, Neuvostoliiton 7,62 mm ShKAS-konekivääri, Saksan 7,92 mm MG 17 –konekivääri ja Italian 7,7 mm Breda-SAFAT –konekivääri. Kiväärikaliiperin konekivääri painoi noin 10–15 kg. Aseiden tulinopeus oli vapaasti ampuvana 450–1 800 ls/min ja luodin lähtönopeus oli 700–900 m/s. Karhunmetsästys
Metsästysasetuksen mukaan jos asetta käytetään hirven tai karhun ampumiseen, patruunan luodin painon oltava vähintään yhdeksän grammaa ja osumaenergian 100 metrin päässä piipun suusta mitattuna vähintään 2 700 joulea (E 100 > 2 700 J) tai, milloin luodin paino on vähintään 10 grammaa, osumaenergian vastaavalla tavalla mitattuna vähintään 2 000 joulea (E 100 > 2 000 J). Kokovaippaista luotia ei saa käyttää. Tehdasladattuja vaatimukset täyttäviä patruunoita on saatavilla mm kaliipereissa .260REM ja 6,5x55SE, sekä näitä tehokkaammissa kaliipereissa. Itselataava ase
Itselataava ase lataa laukaisemisen jälkeen uuden patruunan patruunapesään ilman, että ampujan tulee manuaalisesti suorittaa latausliikettä. Itselataavia aseita kutsutaan usein myös puoli- tai semiautomaattisiksi, vaikka tarkalleen ottaen puoliautomaattinen ase ei suorita koko lataussykliä automaattisesti (esimerkiksi jotkin kenttätykit) kuten itselaataava ase. Erotuksena automaattiaseisiin itselataava ase ampuu ainoastaan yhden laukauksen kerrallaan. Soldat
M79 on kranaatikivääri, joka tappaa yhdestä osumasta, mikäli osuu suoraan kohteeseensa. Harhalaukaus voi tehdä kranaattien tapaan sivuvahinkoa. Ase on usein halveksittu helpon käyttönsä takia. RPG-7
Singon putki on valmistettu 40 mm halkaisijaisesta teräsputkesta, se on 953 mm pitkä ja painaa seitsemän kiloa. Putken eteen tuleva kranaatti muodostaa kolmanneksen laukaisuvalmiin aseen pituudesta. RPG-7:n perusampumatarvike, 85 mm PG-7V-onteloraketti painaa 2,6 kiloa ja läpäisee 330 mm panssariterästä 90 asteen iskukulmalla. RPG-7:n vakiotähtäin on PGO-7V-tähtäyskaukoputki, mutta siihen voi asentaa myös infrapuna- tai valonvahvistintähtäimen.
Laukaus on rekyylitön. Rakettilaukauksen nalli sytyttää ulosheittopanoksen, joka antaa siivekevakautetulle raketille noin 115 m/s alkunopeuden. Se aiheuttaa samalla vaalean pilven, joka voi paljastaa ampujan sijainnin. Rakettipanos syttyy kymmenen metrin lennon jälkeen ja palaa 500 metrin matkan, saavuttaen 295 m/s nopeuden. Mikäli se ei osu maaliin, raketin sytyttimessä oleva itsetuholaite räjäyttää raketin yleensä noin 950 metrin lennon jälkeen. Spitzer (luoti)
Spitzer-luoti eli teräväkärkinen luoti on 1800-1900 lukujen vaihteessa kehitetty pienikaliiberisiin aseisiin tarkoitettu luoti. Sen kehittelyssä lähdettiin tarpeesta tehdä projektiili, jolla olisi aerydynaamisten ominaisuuksien takia hyvä tarkkuus sekä kineettinen tehokkuus, erityisesti pitemmillä ampumismatkoilla. Tämän takia ammutun luodin piti minimoida ilmanvastus lennon aikana. Valojuova-ammus
Valojuova-ammus on erityinen ammus, jonka perään sijoitettu fosfori tai magnesium palaessaan piirtää ammuttaessa sen lentorataa osoittavan valojuovan. Hehkuva aine ei jää luodista jälkeen vanaksi, vaan synnyttää suurella nopeudella liikkuessaan ihmisen silmässä vaikutelman yhtenäisestä viivasta. Valojuovaluoteja käytetään muun muassa konekivääreissä. NATOn standardeissa valojuovaluodin tunnistaa punaisesta kärjestä. PKM
Ase käyttää 7,62x54R-kiväärinpatruunoita ja sen teoreettinen tulinopeus on 700 laukausta minuutissa. Vyön vaihdot mukaan luettuna päästään noin 250 laukaukseen minuutissa. Aseen piippu voidaan ylikuumenemisen ehkäisemiseksi vaihtaa muutamassa sekunnissa uuteen. AA-12
Ase toimii joko kerta- tai täysautomaattina ampuen jopa 300 laukausta minuutissa. Siihen voi liittää 8 patruunan tankolippaan tai joko 20 tai 32 patruunan rumpulippaan. AA-12:n rekyyli on hyvin pieni. Lisäksi haulikko on sekä nopea että tarkka. Leopard 2
Leopard 2A4:n pääase on 120 mm sileäputkinen panssarivaunukanuuna Rheinmetall L44. Rihlaamattoman putken etuja ovat suurempi lähtönopeus ja parempi kulutuskestävyys. Pääase ladataan käsin, joten käytännön tulinopeus riippuu lataajan ammattitaidosta, ollen kuitenkin keskimäärin 4-8 laukausta minuutissa. Dumdum
Dumdum-luodit ovat luoteja, jotka laajenevat voimakkaasti ja mahdollisesti pirstaloituvat ("räjähtävät") osuessaan kohteeseen. Gears of War
"Gears of War" -pelissä käytetään suojana ympäristöstä löytyviä esteitä, joiden takaa voi ampua sokkona, ja suojasta voi suoraan siirtyä toiseen suojaan. Lähitaistelussa voi käyttää Lancer-rynnäkkökiväärissä olevaa karbidikärkistä vaihtuvamomenttista moottorisahaa, jolla voi sahata Locustit kahtia. Kranaatin voi myös tuikata kiinni viholliseen. "Gears of Warissa" on myös aktiivilataus, jolla voi nopeuttaa aseen lataamista. Nopea lataus kuitenkin vaatii oikeaa ajoitusta, muuten ase jumittuu. Pelissä voi käyttää myös miehittämättömiä raskaita tukiaseita, joilla voi ampua Locustit kappaleiksi. 130/50 N
Jotta aseen ulkoballistiset ominaisuudet saatiin pidettyä samana kuin pidempiputkisen 130/55 V -tykin, 130/50 N -tykin putkipainetta jouduttiin nostamaan vanhempaan tykkiin verrattuna. Tämä johti nopeaan putkien kulumiseen siinä määrin, etteivät ensimmäisiä tykkiversioita käyttäneet Leningrad- ja Gnevny-luokan hävittäjät pystyneet ampumaan kaikkia kuljettamiaan ammuksia ennen kuin putket olisi tullut vaihtaa. Ratkaisu putkien kulumiseen löydettiin muuttamalla tykkien rihlausta syvemmäksi. Alkuperäisessä mallissa rihlauksen syvyys oli 1,0 mm ja putken kesto 130 laukausta; syvemmillä 2,7 mm rihloilla varustetussa putkessa kesto oli 1 100 laukausta. Lisäksi oli olemassa 1,95 mm rihloilla tehty putki. Rihloja oli 40 kappaletta vakionousulla. Kaikissa putkimalleissa oli erilaiset tähtäimet, ampumatarvikkeet ja ampumataulukot. Tykissä oli paineilmalla toimiva latain johon ammus työnnettiin putken sivuun kääntyvältä lataussillalta. Lataaminen oli mahdollista kaikilla korotuksilla mutta tulinopeus aleni yli +25° korolla. Tykistä suunniteltiin myös mallia pidemmällä 55 kaliiperin putkella jota olisi voitu käyttää myös ilmatorjuntaan, mutta toisen maailmansodan syttyminen pysäytti hankkeen. Rihla
Vaikka kiväärikaliiperin aseet parantuivat tarkkuudeltaan huomattavasti rihlauksen käyttöönoton jälkeen, on tapahtunut myös päinvastaista kehitystä. Muun muassa panssarivaunuissa on käytössä sileäputkisia tykkejä, joista ammutaan pyrstövakavoituja ammuksia. Tarkkuus ja läpäisy ovat hyviä ja ensimmäinen laukaus esimerkiksi vihollisvaunua kohtaan voidaan ampua noin 3 000 metrin päästä tai jopa kauempaa. Sileällä putkella voidaan saavuttaa rihlattua putkea suurempia lähtönopeuksia, mikä tässä yhteydessä merkitsee pidempää pyyhkäisyalaa ja parempaa panssarinläpäisykykyä erityisesti alikaliiperi- ja nuoliammuksilla sekä panssarikranaateilla. Purske
Purske () on joissain aseissa oleva moodi, jolla vasara­laukauksia voi suorittaa automaattisesti. Vasaralaukaus tarkoittaa kahden tai kolmen luodin ampumista peräkkäin samaan maaliin. Ilmapistooli
Ilmapistoolin luodin lähtönopeus on keskimäärin noin 120 metriä sekunnissa. Kaliiperi
Yhdysvalloissa kaliiperin mittayksikkönä käytetään yleisesti sadas- tai tuhannesosatuumaa. Esimerkiksi pienoiskiväärin kaliiperi ilmoitetaan merkinnällä .22, metsästyskiväärin .30 ja pistoolin kaliiperi merkinnällä .38. Nämä mitat eivät kuitenkaan aina suoraan vastaa piipun väljyyttä millimetreissä, sillä .22-aseissa luodit ovat halkaisijaltaan 5,56 mm ja .38-aseissa noin 9 mm (todellisuudessa mitta on .354). Heckler &amp; Koch GMG
Heckler & Koch GMG käyttää ammuksinaan 40 mm kranaatteja, ja aseen tulinopeus on noin 340 laukausta minuutissa. Kranaatit syötetään aseeseen panosvyön avulla, joka voidaan syöttää aseen kummalta puolelta tahansa. Näin GMG:ää voi käyttää sekä vasen- että oikeakätinen ampuja. Aseeseen voidaan kiinnittää sekä infrapuna- että yötähtäin, joiden avulla se on tarkka jopa 1,5 kilometrin päähän ammuttaessa. 155 mm AGS
Aseeseen kuuluu täysin automaattinen ammustenhallinta, mikä vähentää miehistötarvetta ja lisää ammusmäärää. Ammukset käyttävät erillistä irtopanosta, jota käytetään sekä perinteisten että ohjautuvien ammusten kanssa. Ammusvalikoimaan kuuluvat ohjautuvat maamaali- ja merimaaliammukset sekä ballistiset ammukset, joissa on rataparametrien korjaamiseksi erityissytyttimet. Suunniteltu osumatarkkuus ohjautuville ammuksille on 20 × 50 metriä. Tykillä tuli kyetä ampua kaksitoista LRLAP-ammusta () minuutissa, mikä vastaa yhden 155 millimetrin tykein varustetun kuusitykkisen patterin tulivoimaa ammuttaessa kaksi laukausta minuutissa. Tykin painoa laskettaessa BAE Systems laski tulinopeuden kymmeneen laukaukseen minuutissa. AMOS-kranaatinheitinjärjestelmä
Suomalaisessa järjestelmässä neljän AMOS-ajoneuvon kahdeksan 120 millimetrin putkea korvaavat yhdeksän tavallista kranaatinheitinkomppanian 120 mm raskasta kranaatinheitintä. Tulenavaus voidaan suorittaa 30 sekunnissa, koska järjestelmä osaa laskea ampuma-arvot itse. Etuna on lisäksi se, että AMOS voidaan liikkuvuutensa vuoksi siirtää nopeasti uuteen asemaan ammunnan jälkeen, mikä vaikeuttaa toisen osapuolen vastatykistötoimintaa (engl. shoot-and-scoot). Tuliasemasta poistuminen onnistuu nopeimmillaan noin kymmenessä sekunnissa. Tulivoimaltaan AMOS-heitinjärjestelmä vastaa kahta perinteistä kranaatinheitinjoukkuetta, koska järjestelmä osaa itse laskea omat lentoradat kuudelle kranaatille yhdellä kertaa ja tarvittaessa suunnata putket uudelleen latausten välissä. Tulenavaus voidaan toteuttaa ryöppynä siten, että kuusi kranaattia ammutaan eri lentoradoille ja ne iskeytyvät maaliin samanaikaisesti, näin vihollinen ei ehdi suojautua ja vaikutus on tehokkaampi. Susi
Nopeimmillaan susi pystyy juoksemaan noin 60 kilometrin tuntivauhtia useiden minuuttien ajan. Itseään nopeampia hirvieläimiä saalistavan suden valtti on kuitenkin sen kestävyys. Sudet väsyttävät saaliinsa ajamalla sitä takaa sadasta metristä jopa viiden kilometrin pituisiin matkoihin. Usein sudet kohdistavat hyökkäyksensä suurikokoisen saaliseläimen takapäähän mutta pienen eläimen päähän, hartioihin, kylkiin tai takapäähän. Kun hirvi tai vapiti on saatu pysähtymään, urossusi puree sen turpaa ja kaulaa voimakkailla leuoillaan. Se murskaa uhrin kurkunpään ja katkaisee kaula-alueen isot verisuonet, jolloin uhri tukehtuu. Samalla muut sudet purevat saaliin takaosaa ja jalkoja. M249 SAW
Lipasta käytettäessä aseen teoreettinen tulinopeus on erittäin nopea, 1000 lks/min. Tulinopeus laskee huomattavasti vyötä käytettäessä (~750 lks/min), sillä vyön syöttäminen vaatii lisää voimaa. Suositeltu tulinopeus vaihtelee kuitenkin käytön mukaan seuraavasti: M24 SWS
Teoreettinen tulinopeus ei ole merkityksellinen arvo kertalaukauksia ampuvassa aseessa, mutta M24:n laskennallinen ja hypoteettinen tulinopeus on noin 15 tähdättyä laukausta minuutissa. Musta Ruoska
Mustalla Ruoskalla on laaja valikoima erilaisia aseita, joista varsinkin kyberneettisesti tehostetut metallipunotut ruoskat ovat hänen suosiossaan. Nämä ruoskat iskevät lyötäessä kaksinkertaisella äänennopeudella ja tarpeeksi lujaa iskiessään Ruoska voi torjua sen avulla luotejakin. Kolmetuumainen teräskin on murtunut Mustan Ruoskan erikoisruoskan alla. Kaksoisluodikko
Kaksoisluodikon etuna pulttilukkoiseen kivääriin on nopea toinen laukaus asetta virittämättä. Haittana taas lippaan puuttuminen, suurempi paino ja toisen piipun osumapisteen siirtyminen aseen piippuparin lämmetessä epätasaisesti sellaisissa aseissa joissa piiput on juotettu yhteen. Saatavilla on myös ratkaisuja joissa piiput ovat irti toisistaan ja toisen piipun osumapiste on itsenäisesti säädettävissä sekä sivu-, että korkeussuunnassa. Yleensä kaksoisluodikko ei ole osumatarkkuudeltaan parhaiden pulttilukkoisten veroinen, mutta osumatarkkuus on riittävä kaikkeen suurriistan metsästykseen. P-800 Oniks
Ohjus laukaistaan rakettimoottorilla ja se käyttää lennon aikana ramjetmoottoria. Ohjuksen massa laukaisussa on noin 3000 kg ja pituus 8,9 metriä. Sen voi laukaista myös 650 mm torpedoputkesta.
Maksiminopeus on korkealla 2,6 mach ja matalalla 2,0 mach, jolloin myös kantomatka putoaa 120 kilometriin.
Ohjuksen nopeus sen osuessa kohteeseensa on 750 m/s, mikä saattaa olla liikaa CIWS-tyyppisille ilmatorjuntajärjestelmille. Tarkka-ampuja
Varhaisten muskettien osumatarkkuus oli hyvin heikko pidemmillä etäisyyksillä. Rihlatussa tuliaseessa kuten kiväärissä luoti pyörii pituusakselinsa ympäri, mikä parantaa osumatarkkuutta merkittävästi pitkillä etäisyyksillä. Kiväärin keksimisen myötä tähtäämisestä ja tähtäimistä alkoi olla todellista hyötyä, ja sotilaan oli mahdollista valita kohteensa tarkasti jopa useiden satojen metrien päästä. Ensimmäisten kiväärien valmistaminen oli kallista ja hidasta, joten niitä käytettiin pitkään valiojoukkojen aseena. Raidetykki
Jos raidetykkiin johdetaan hyvin voimakas virta, esimerkiksi miljoona ampeeria, voima on niin suuri, että ammuksen lähtönopeudeksi voidaan saavuttaa monta kilometriä sekunnissa. Suurin saavutettu nopeus on 20 kilometriä sekunnissa (72000 km/h), joka on saavutettu pienillä ammuksilla, jotka laukaistaan raidetykkiin räjähteellä. Tällaiset nopeudet ovat teoriassa mahdollisia, mutta syntyvä kuumuus kuluttaa raiteita nopeasti, jolloin jouduttaisiin vaihtamaan raiteet usein tai käyttämään materiaaleja, jotka ovat kuumuutta hyvin kestäviä, mutta silti hyvin sähköä johtavia. GŠ-30-1
GŠ-30-1:n maksimitulinopeus on 1 800 laukausta minuutissa, mutta se on yleensä rajoitettu 1 500 laukaukseen minuutissa putken kulumisen vähentämiseksi. Silti putken elinikä on verrattain lyhyt, n. 2 000 laukausta. Ammuksen lähtönopeus on 860 m/s ja sen massa 400 grammaa. Valmistajan mukaan tykki on tehokkaimmillaan ilmamaaleja vastaan 1 200–1 800 metrin etäisyydeltä. Laseretäisyysmittarilla ja -maalinosoitusjärjestelmällä varustettuna aseen sanotaan olevan tarkka ja tehokas; se kyennee tuhoamaan maalinsa kolmesta viiteen osumalla. 8,8 cm FlaK 18
Tykin putken pituus oli 4 930 millimetriä eli 56 kaliiperia. Hylsyn pituus oli 571 millimetriä. Tykin suurin torjuntakorkeus oli 10 500 metriä ja pintaan 14 800 metriä. Tykissä oli puoliautomaattinen kiilalukko, eli hylsy poistui automaattisesti laukauksen jälkeen lukon jäädessä auki. Työnnettäessä uusi laukaus putkeen, lukko sulkeutui automaattisesti ja jäi vireeseen. Ainakin vielä FlaK 36 -mallin tykeissä oli lukonkehyksen vasemmalle puolelle kiinnitetty jousitoiminen puoliautomaattinen lataussillalla varustettu latauslaite joka työnsi laukauksen putkeen. Latauslaite siltoineen kuitenkin poistettiin useimmista tykeistä kentällä, sillä se oli epäluotettava, ja käsin lataamalla päästiin suurempaan tulinopeuteen. Teoreettinen tulinopeus oli 15–20 laukausta minuutissa ja käytännön maksimitulinopeus 12 laukausta minuutissa. Aseessa käytettiin iskunallilla varustettua patruunalaukausta ja sille oli olemassa lukuisia erilaisia ampumatarvikkeita, esimerkiksi sirpale-, panssari- ja ontelokranaatteja sekä valoammuksia. Jokaisesta ampumatarviketyypistä oli tyypillisesti lisäksi eri versioita. Tulitettaessa ilmamaaleja, tavallisin ampumatarvike oli mekaanisella aikasytyttimellä varustettu sirpalekranaattilaukaus. Stunner (ohjus)
Vihollinen laukaisee ballistisen ohjuksen. Maan kattavan ohjuspuolustusjärjestelmän (Command, Control, Battle Management, and Communications (C2BMC)) tutkat ottavat maalin seurantaan ja mitatut tiedot (ja mahdolliset muut tiedot) analysoidaan ja David's Sling-järjestelmälle sopiva maali osoitetaan sille ja sen tutkat ottavat maalin seurantaan. David's Sling taistelunjohtojärjestelmä (Battle Management, and Communications, BMC) laskee tutkatiedoista ennakkopisteen ja käskee sopivan ohjusyksikön laukaisemaan torjuntaohjuksen. Stunner-ohjus laukaistaan kanisteristaan ja ohjuksen kiinteää polttoainetta käyttävä booster-osa kiihdyttää ohjuksen n. 3 Machin nopeuteen ja irtoaa. Ohjus jatkaa lentoaan 3-pulssisen kiinteää polttoainetta käyttävän rakettimoottorin työntämänä saaden maalitietojen päivityksiä taistelunjohtojärjestelmältä. Ohjuksen lentoradan valintaan vaikuttaa lukuisat parametrit. Koska Stunner-ohjuksen lentoradan muuttaminen perustuu siivekeohjaukseen ja siten aerodynaamisiin voimiin, ei todennäköisesti voida ylittää 30 km korkeutta missään vaiheessa. Ohjuksen nopeus voi kasvaa n. 6-7 Machiin, mutta siihen, millä nopeudella maalin tuhoaminen tapahtuu, vaikuttavat monet tekijät. Stunner-ohjuksen oma kaksitoiminen 'dual seeker' hakupää ottaa jossakin vaiheessa maalin seurantaan, ohjus laskee itsenäisesti loppuvaiheen kurssin, säätää loppuvaiheen nopeuden kiihdyttämällä tai jarruttamalla ja törmäämällä maaliin tuhoaa sen. Airsoft-ase
Moottori on useimmiten sijoitettu aseen pistoolikahvaan rataslaatikon alapuolelle. Se toimii akun antamalla 7,2–14,4 voltin jännitteellä ja on hyvin nopea. Aseet ampuvat yleensä 500–1 500 laukausta minuutissa. Moottori pyörittää koneistoa alennusrattaan kautta. Luoti (ampumatarvike)
Luodeissa voidaan käyttää lisäksi myös esimerkiksi fosforia, jota voidaan käyttää sytytysluotien sytytysaineena. Valojuovaluodissa palava, yleensä magnesiumpohjainen massa on luodin peräpäässä ja se syttyy laukaisun aikana palavista ruutikaasuista. Luodin lentonopeuden (esimerkiksi 450–800 m/s) vuoksi ihmissilmä ei havaitse valojuovaluotia yksittäisenä lentävänä valopisteenä vaan luodin perässä palava massa näyttää piirtävän valojuovan lentoradalleen. Valojuovaluoteja käytetään yleensä konetuliaseissa tähtäämisen apuna. M4 Sherman
Armeijan ohjekirjat listaavat tykin virallisesti suurimmaksi tulinopeudeksi 20 laukausta minuutissa, taistelussa suurimmaksi tulinopeudeksi jäi ehkä 15–20 laukausta minuutissa, eli tykin saattoi ladata 3–4 sekunnissa.