Miten korkea on Kivikin kuninkaanhauta ennallistetussa muodossaan?
Kivikin kuninkaanhauta
Kivikin kuninkaanhauta () on Skandinavian pronssikulttuurin hautaröykkiö, joka sijaitsee Kivikissä Etelä-Mellbyn pitäjässä Simrishamnin kunnassa Skånessa. Hautaröykkiö on historiansa aikana sekä ryöstetty että tuhottu ja lopuksi ennallistettu nykyiseen muotoonsa, joka ei vastaa sen alkuperäistä rakennetta. Ennallistetussa muodossaan sen halkaisija on 75 metriä ja korkeus noin 3,5 metriä. Sen keskellä on hautakammio, jossa sijaitsee noin 3,5 metriä pitkä ja metrin leveä paasiarkku. Hautaus on kuuluisa nimenomaan paasien kaiverruksista. Se on Ruotsin suurin hautaröykkiö, joka ajoitetaan vanhemmalle Skandinaviselle pronssikaudelle, mikä tarkoittaa Monteliuksen periodeja I–III (1700–1100 eaa.) Kuninkaanhauta on erittäin suosittu matkailukohde, jossa vierailee noin 40 000 kävijää vuosittain.
Kivikin kuninkaanhauta
Alkuperäinen paasi on hajonnut ja sen löydetyt kappaleet on muurattu yhteen. Esillä on vain osa alkuperäisen paaden kuvioista, mutta pian löytyhetken jälkeen niistä tehtyy useita piirroksia. Kuviot on hakattu syvälle kiveen, joten piirroksissa kuvioista esitetyt tulkinnat ovat uskottavia. Muuratuista kappaleista erottuu yhdeksän arvoituksellista hahmoa, neljä ihmishahmoa, joista yksi soittaa käyrää torvea. Kuviot on sijoitettu yksiviivaiseen kehykseen. Oikeassa alakulmassa sijaitsee suuri solkimainen kuvio. Kun tarkastelee dokumentoinnissa tehtyjä piirroksia, täydentyy paaden kuvamaailma. Piirroksen yläreunassa on "kahvikupin" muotoinen kuvio. Sen alla, mutta muuten ylinnä, seisoo rivissä neljä ihmistä, joista kaksi soittavat torvea, yksi pitää kädessään esinettä ja neljäs nojaa U-kirjaimen muotoiseen "astiaan". "Astiassa" työskentelee kaksi ihmistä laitteen parissa, joka muodostuu seipäästä, kaaresta ja kahdesta pallon tai ympyrän muotoisesta esineestä. Keskimmäinen rivi esittää tapahtumaa, jonka keskiössä on "ruukku". Ruukun vasemmalla puolella seisoo neljä ja oikealla puolella viisi ihmishahmoa, joilla vaikuttaisi olevan kaavut yllään. Alimmalla rivillä toistuu kahdesti sama tilanne. Omega-kirjainta (formula_1) muistuttavan kuvion edessä seisoo neljä ihmistä. Yhdellä heistä on miekka tai keppi kädessään, mutta loput kolme ovat kädettömiä. Kivikkosatakieli
Linnun pituus on noin 16,5 cm, siipien kärkiväli 27–30 cm ja paino keskimäärin 20–24 g. Kooltaan kivikkosatakieli on kuin satakieli. Juhlapukuinen koiras on selkäpuolelta, päälaelta ja siivistä siniharmaa, vatsa ja alaperä ovat valkoiset, rinta ja kupeet oranssit, naama musta ja kurkku sekä silmäkulmanjuova valkoiset. Naaras ja nuori lintu ovat päältä harmaanruskeita, rinnasta ja kupeilta haalean oransseja, ja kurkku on valkeahko. Lintu on arka ja liikkuu enimmäkseen maassa nopein pyrähdyksin. Se nostelee ja vääntelee pitkähköä pyrstöään. Äänet ovat saman tyyppisiä kuin satakielen äänet. Riikinkukko
Riikinkukkokoiraat voivat kasvaa 2,3 metriä pitkiksi ja pidentyneiden pyrstösulkien pituus on yli puolet linnun kokonaispituudesta. Koiraan pyrstö voi kasvaa noin 1,5 metrin mittaiseksi. Täysikasvuinen koiras painaa 4–6 kg. Naaras kasvaa harvoin yli metrin mittaiseksi ja painaa 2,75–4 kg. Koiraan pyrstön pidentyneet sulat ovat väriltään vihreät ja niissä on pronssinväriset ja siniset silmäkuviot. Koiraan pitkä kaula on väriltään kiiltävän sininen ja päälaella on sininen töyhtö. Ulkonäöltään riikinkukkokoiras muistuttaa viherriikinkukkokoirasta ("Pavo muticus"), joka eroaa siitä esimerkiksi vihreän kaulan ja erilaisen töyhdön perusteella. Koiraasta tunnetaan erilaisia mutaatioita, esimerkiksi valkoisia tai tummasiipisiä yksilöitä. Naaras on väriltään selästään ruskea ja vatsastaan valkoinen. Niskan höyhenet ja päälaen töyhtö ovat naaraalla vihreät. Havaijinhiirihaukka
Sen pituus on 40–46 cm. Naaras painaa 605 g, koiras, joka on pienempi, painaa 441 g. Siitä on kaksi värimuunnelmaa. Tummalla on tummanruskea pää, rinta ja siipien alapuolet. Vaalealla on tumma pää, vaalea rinta ja vaaleat siipien alapuolet. Okinawantikka
Okinawantikka kasvaa noin 30 cm pitkäksi. Sen höyhenpeite on tumman ruskea ja höyhenten kärjessä on punainen pilkku. Pää on vaaleamman ruskea. Päälaki on koiraalla tummanpunainen ja naaraalla lähes musta. 
Okinawantikkaa tavataan vain Okinawan saarella Japanissa. Niitä arvellaan olevan jäljellä enää 600 yksilöä. Se pesii metsissä, joissa on suuria vanhoja ikivihreitä lehtipuita. Suurimmat uhat ovat elinalueen supistuminen metsätalouden, maanviljelyn, tekoaltaiden ja golfkenttien laajenemisen myötä. Kuningasmagnolia
Kuningasmagnoliat kasvavat 18–27 metriä korkeiksi ja niiden runko kasvaa yleensä melko suoraan ylöspäin. Oksisto muodostaa tiheän hieman pyramidin muotoisen kuvion. Lajin lehdet ovat suuria 13–20 senttimetriä pitkiä ja ne ovat päältä kiiltäväpintaisia ja tummanvihreitä sekä alta ruosteenvärisiä ja samettipintaisia. Kivitasku
Pituus 14–16 cm, paino 20–25 g. Koiras on hivenen suurempi kuin naaras. Keväinen juhlapukuinen koiras on selästä harmaa, vatsasta valkoinen, kurkusta ja rinnasta kellahtava ja siivet ovat mustahkot. Silmän päällä on valkoinen silmäkulmanjuova ja silmän seudulla musta naamari. Naaraalta puuttuu naamari, ja sen siivet ovat ruskeat. Syyspuvussa naaras ja nuori lintu ovat hailakan hiekanvärisiä, koiras hieman kontrastikkaampi väritykseltään. Muistuttaa silloin arotaskua (katso myös aavikkotasku). Pyrstön kuviointi on lajityypillinen: valkoiset sulat, joiden kärjessä on musta vyö, keskimmäisessä sulkaparissa mustaa on puolet sulan pituudesta. 
Vanhat kivitaskut käyvät läpi täydellisen sulkasadon heinä–elokuussa. Nuoret linnut vaihtavat samaan aikaan höyhenpeitteensä, mutta eivät sulkiaan. Kielletty kaupunki
Alueen merkittävimpiä rakennuksia ovat eteläinen sisäänkäynti Keskipäivän portti (Wu), Ylimmän harmonian halli (Taihedian) sekä keisarillinen puutarha (Yuhuayuan). Keskipäivän portti on 38 metriä korkea ja yksi alueen korkeimmista rakennuksista, ja sen alkuperäisiä tarkoituksia oli olla keisarin julistusten ja esiintymisten taustana. Portin takana on 140 × 210 metrin laajuinen piha, jonka halki virtaa Kultainen joki. Joen ylittää viisi marmorista siltaa, jotka johtavat Ylimmän harmonian portille. Portin pohjoispuolella on ulompi sisäpiha, joka on Kielletyn kaupungin sydämessä. Siellä on kolmen hallintorakennuksen reunustama tasanne ja suuri aukio. Tämä alue on noin kolmen hehtaarin laajuinen. Sen vierellä on Ylimmän harmonian halli, jossa on keisarin valtaistuin. Salin pinta-ala on 64 × 37 metriä, ja se yhtä korkea kuin Keskipäivän portti. Ylimmän harmonian halli on suurin Kielletyn kaupungin yksittäisistä rakennuksista. Se oli arvokkain valtaistuinsali, jota käytettiin suurissa juhlissa. Hallin pohjoispuolella oleva pienempi paviljonki, Täydellisen sopusoinnun halli, oli keisarin käytössä esimerkiksi hänen valmistautuessaan vastaanottoihin. Kolmas pääpalatsi on Sopusoinnun säilyttämisen halli, jota käytettiin suurvasallien vastaanottamiseen ja muihin suuriin banketteihin. Kivikin kuninkaanhauta
Hautakammio on ollut kymmenellä paadella erotettu kammio. Paadet muodostivat niin sanotun paasiarkun, jonka pohjois-eteläsuuntaiset sivut olivat noin 3,5−4 metriä pitkiä. Kumpikin sivu oli rakennettu neljästä paadesta. Haudan päätyihin oli sijoitettu yksi paasi kumpaankin päähän, jolloin paasiarkun ulkomitta oli noin 1,5 metriä leveä. Kahdeksassa paadessa oli piirroksia, jotka oli hakattu kiveen. Nykyään näistä kahdeksasta kuvapaadesta on jäljellä seitsemän, joista kaksi on koottu muuraamalla yhteen hajoneista kappaleista. Vuoden 1932 ennallistuksessa näiden kahden paaden ja kadonneen tilalle laitettiin niiden kopiot. Hullun Hevosen muistomerkki
Hullun Hevosen muistomerkki () on Lakota-päällikkö Hullun Hevosen kunniaksi Custerin ja Hill Cityn väliselle alueelle Thunderhead Mountain-vuoren seinämään Etelä-Dakotaan louhittava monumentti. Valmistuessaan tämä jättiläismäinen muotokuva tulee olemaan maailmanhistorian suurin veistos, kaiken kaikkiaan 195 metriä pitkä ja 172 metriä korkea. Se tulee siis olemaan korkeampi kuin Tampereen Näsinneula. Vertailun vuoksi mainittakoon että 20 kilometrin päähän Crazy Horsen muistomerkistä veistetyillä, Mount Rushmoren seinämästä pilkistävillä Yhdysvaltain presidenttien muotokuvilla on korkeutta 18 metriä, kun taas yksistään tämän jättiläisveistoksen kasvoilla on 30 metriä korkeutta. Angkor Wat
Keskuspyhäkön yläpuolinen torni kohoaa 43 metriä yhteensä 65 metrin korkeudelle maanpinnasta; toisin kuin aiemmissa temppelivuorissa, keskustorni on kohotettu sitä ympäröivien neljän tornin yläpuolelle. Itse pyhäkkö, jossa oli alun perin Vishnun patsas ja joka oli avoin kaikilta puolilta, peitettiin seinillä kun temppeli muutettiin theravada-buddhalaiseksi, ja uusille seinille kuvattiin seisovia buddhia. Vuonna 1934 konservaattori George Trouvé tutki monttua keskuspyhäkön alla: hiekan ja veden täyttämänä sen sisältämä aarre oli jo ryöstetty, mutta hän löysi pyhän varaston lehtikultaa kaksi metriä maanpinnan tason yläpuolelta. Kivikin kuninkaanhauta
Arkun eteläpuolelta löytyi kaksi hammasta (A1 ja A2), jotka kuuluivat eri ihmiselle. Toinen vainaja oli ollut 14−15 ja toinen 13−14 vuotias. Arkun keskeltä löytyi palaneen vainajan kallonkappale ja polttamattoman vainajan varvasluu (näytteet B1 ja B2). Kallo oli kuulunut nuorelle henkilölle ja varvas alle 15 vuotiaalle henkilölle. Arkun pohjoispään läheltä löytyi kolme polttamatonta hammasta (C1, C2 ja C3). Hampaat olivat kuuluneet 15−17, 25−35 ja 13−14 vuotiaille henkilöille. Arkun ulkopuolelta ja sen pohjoispuolelta löytyi keskittymä eläinten ja ihmisen poltettuja luita (näytteet D). Tämän vainajan ikää tai sukupuolta ei ole pystytty määrittämään. Hirvi
Hirvi on yhdessä amerikkalaisen lähilajinsa kanssa suurin nykyisin elävistä hirvieläimistä, aikuinen painaa 200–825 kilogrammaa. Ruumis voi olla kolme metriä pitkä ja hartioiden kohdalta 2,3 metriä korkea. Häntä on vain 5–12 senttimetriä pitkä. Uros on selvästi isompi kuin naaras, ja vain uroksella on sarvet. Kivijärvi (Jämsä, Halli)
Lammen pinta-ala on 2,2 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee mäkisellä ylänköalueella Halkomäen, Laajakallion, Rasinmäen ja Lamminkankaan välisessä painaumassa. Painauman pohja on soistunutta metsämaata. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä ja rannat ovat reunoiltaan soistuneet. Lammelle ei tule teitä. Lammen suoalue seuraa painaumaa myös etelään, missä sijaitsee avosoilla kaksi umpeen kasvavaa pientä lampea. Näiden kohtalo umpeenkasvussa on myös Kivijärven tulevaisuutta. Kierteissarvikauris
Urospuolisten kierteissarvikauriiden säkäkorkeus on yli metrin ja painoa niillä on jopa 100 kiloa. Kutut ovat pienempiä, noin 150-senttisiä ja alle metrin korkuisia, ja paino on vain puolet pukeista. Kierteissarvikauriin lyhyt ja sileä peitinkarva pitenee talvella, jolloin pohjavillakin kasvaa. Molemmilla sukupuolilla on leukaparta, pidempi se on kuitenkin pukeilla. Uroksilla on myös pitkät riippukarvat kaulassa, ryntäällä ja säärissä sekä pitkäkarvainen selkäharja. Pukkien huomiota herättävin piirre on sarvet, jotka kierrettä pitkin mitaten voivat olla jopa 1,5-metriset. Kierteiden muoto vaihtelee eri alalajeilla. Joillain ne ovat leveät, taaksepäin suuntautuvat ja vain puolitoistakierteiset, joskus ne sojottavat V:n muotoisina kohtisuoraan ylöspäin muodostaen 4–5-kertaisen korkkiruuvimaisen kierteen. Sarvissa on omalaatuinen sääntö: oikea sarvi kiertyy ulospäin oikealle, vasen vasemmalle. Samoin on kuttujen pienemmissä sarvissa, jotka ovat vain enintään 25 senttimetriä pitkät ja kaartuvat taaksepäin. Väriltään ne ovat yleensä valkoisia ja niskassa on tumma läikkä. Kuningasfasaani
Kuningasfasaanikoiras on 140-190 ja naaras 60-85 senttimetriä pitkä. Koiraalla on hyvin pitkä pyrstö, joka voi olla pituudeltaan 100-150 senttimetriä. Kuningasfasaanit ovat väritykseltään ruskeankirjavia. Koiraalla on valkoinen pää, jossa on nokasta niskaan kulkeva musta juova sekä valkoinen täplä silmän alla. Doninhevonen
Doninhevoset ovat tyypillisesti 155–160 cm korkeita ja väriltään yleensä rautiaita, joskus myös ruunikoita, mustia tai kimoja. Rodulle tyypilliseen rakenteeseen kuuluu kuiva pää jossa on suora tai kovera profiili. Kaula on lihaksikas, hyvän muotoinen ja hyvin liittyvä, säkä selkeä ja leveä, rintakehä syvä. Lapa on toisinaan pysty ja askelta lyhentävä. Selkä on pitkä ja suora, lanne pitkä ja laskeva. Jalat ovat pitkät, lihaksikkaat ja kuivat kookkain nivelin, nivelet ja kaviot ovat lujat ja kestävät. Vuohiset saattavat olla pystyt ja kintereet käyrät. Kuha
Kuha muistuttaa pitkänomaista ahventa (lajinimi "lucioperca" tarkoittaa kirjaimellisesti "haukiahventa").
Kuhalla on suuri terävähampainen suu ja kaksi selkäevää, joista etummainen on täynnä teräviä piikkejä samaan tapaan kuin ahvenella. Kuhan selkä on harmaanvihertävä. Sinertäviä, hopeanharmahtavia tai kullahtavia kylkiä koristaa kymmenkunta poikkijuovaa. Kuhan pituus on yleensä 30–60 cm ja paino 0,4–2,5 kg. Suotuisissa olosuhteissa kuha saattaa kasvaa yli viisikiloiseksi, ja yli kymmenkiloisiakin kuhia saadaan joka vuosi. Suomen kaikkien aikojen suurin kuha on saatu 1967 Piikkiössä, ja se painoi 16,7 kg. 2000-luvun Suomen ennätyskuha taas on 14,1 kilon painoinen kala. Lapinkimalainen
Lapinkimalainen on pieni, väritykseltään kirjava kimalaislaji. Kimalaisen päälaki, keskiruumiin etu- ja takareuna sekä takaruumiin tyviosa ovat vaaleankeltaiset. Takaruumis on suurimmaksi osaksi oranssinpunainen, mutta kärkiosa on vaalean kellertävä. Keskiruumiin keskiosa on musta. Samoin takaruumiin tyviosa joillakin yksilöillä. Kuningattaren keskiruumiista saattaa keltainen väri puuttua lähes kokonaan. Koiraiden väritys on naaraiden ja työläisten väritystä vaaleampi. Pään sivu verkkosilmän takana on tiheään pisteinen eikä pinta juuri kiillä. Kuningattaren pituus on 18–20 mm. Työläiset ja koiraat ovat pienempiä, vain 8–16 mm. Deguhaukka
Deguhaukka on kooltaan suuri, noin 60–76 cm pitkä ja sen siipiväli on 149–184 cm. Sen paino on 1,7–3,2 kg. Se on rakenteeltaan raskastekoinen, vahvan näköinen. Siivet ovat pitkät ja leveät ja hiukan suippeneva pyrstö on verrattain lyhyt ja musta, jossa uudet höyhenet ovat väriltään harmaan täplittämiä. Istuessa siivet peittävät pyrstön melkein kokonaan niin että lintu näyttää melkein pyrstöttömältä. Aikuinen lintu on alta valkoinen, ja jos siinä on ohuita mustia juovia. Päältä se on mustaan, ruskeaan tai siniseen vivahtava tummanharmaa. Niskan ja rinnan alimmat tummat höyhenet ovat pitkänomaisia. Aikuisilla on siivissä tuhkanharmaa ja -valkoinen raidoitus, jonka hopeanväri näkyy kauas. Naaraalla on punaruskea sävyä ylä- ja alasiipien kyynärsulissa ja se on huomattavasti koirasta suurempi. Iberiankeisarikotka
Iberiankeisarikotka on 72–85 cm pitkä ja sen siipiväli on 180–210 cm. Se painaa 2 500–3 500 grammaa. Laji muistuttaa ulkonäöltään paljon keisarikotkaa. Vanhalla linnulla siiven etureuna on kuitenkin valkoinen sekä siiven ylä- että alapuolella. Iberiankeisarikotkan valkoiset hartialaikut ovat yleensä suuremmat kuin keisarikotkalla sijaiten edempänä, jolloin ne usein yhdistyvät valkeaan siiven etureunaan. Lisäksi iberiankeisarikotkan siipisulat ovat tummemmat eivätkä niin selvästi poikkijuovaiset, ja pyrstön tyvi vaaleammanharmaa ja juovaton. Nuori iberiankeisarikotka on nuorta keisarikotkaa punaruskeampi eikä sen puvussa ole viirutusta, vaan korkeintaan hyvin heikkoa kuviointia. Kivijärvi (Padasjoki, Auttoinen)
Järven pinta-ala on 10,2 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Ekojärven valuma-alueeseen (35.787) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 151,3 metriä mpy. Aavikkohaukka
Aavikkohaukan lentosiluetti muistuttaa tunturihaukkaa, ja se on melkein yhtä isokin: 
Pituus 47–55 cm, siipien kärkiväli 130 cm, naaraan paino 850 grammaa, koiraan 1 100 grammaa. Päältä ruskea, alta vaalea. "Housut" tummat. Hyvin samannäköinen kuin keltapäähaukka. Lajista tunnetaan 2 alalajia, läntinen "F. c. cherrug" ja itäinen "F. c. milvipes". Keisarijalokotka
Keisarijalokotkan ruumiinpituus on 80–90 senttiä ja siipiväli jopa 180 senttiä. Koiras painaa 2,7–4,1 kiloa ja naaras 3,1–4,7 kiloa. Se on yksi Afrikan suurimmista ja voimakkaimmista kotkista. Naaras on koirasta suurempi. Sen rinta on myös värikkäämpi kuin koiraan ja siipien alapinnassa on yksi musta juova vähemmän. Pään töyhtö on suurempi koirailla. Laji on värikäs, selkä, siivet ja pää ovat mustat tai tummanruskeat. Rinta on kerman tai punertavan värinen. Se on tummien poikkiraitojen viiruittama. Sillä on metsälinnulle tyypilliset lyhyet, pyöreät ja nopeasti käännettävät siivet. Siipien lentosulkien valkoisella pohjalla kulkee kolme mustaa juovaa. Jalat ovat suuret ja voimakkaat. Höyhenetön alue on väriltään keltainen. Muutoin ne ovat hyvin höyheniset ja viiruiset aina nilkkoihin asti. Silmät ovat keltaiset tai oranssit. Varpaat ovat lyhyet, mutta suurikynsiset. Pyrstö on pitkä ja leveä. Nuoret yksilöt ovat selkäpuolelta vaaleanruskeanharmaita ja höyhenten kärjet ovat valkoiset. Vatsapuoli ja pää ovat valkoiset. Pyrstö on harmaanruskea ja siinä on neljä tummaa juovaa. Silmät ovat harmaansiniset tai ruskehtavat. Nuorten keisarijalokotkien väritys muuttuu vähitellen tummemmaksi ja vahvemmaksi ja ne saavat aikuisen höyhenpuvun 5–6-vuotiaina. Kalamianhirvi
Kalamianhirvi muistuttaa ulkonäöltään hyvin paljon sikahirveä, mutta on lyhytturpaisempi ja -korvaisempi ja sillä on päässä enemmän valkoista. Kalamianhirven säkäkorkeus on 60–100 cm ja paino 27–110 kg. Se on pitkäjalkainen ja ruskeansävyinen. Turkki on selkäpuolelta vaaleampi kuin vatsapuolelta. Uroksella on kolmihaaraiset sarvet, jotka putoavat ja kasvavat joka vuosi uudelleen. Saraakallion kalliomaalaukset
Kuvio on tulkittu hirvenpääkoristeiseksi veneeksi, joka on ollut joko tuohi- tai nahkavene. Matkustajina on neljä kolmiomaista miestä. Maalauksen kuluneisuuden vuoksi sitä voidaan tulkita myös toisin. Ainakaan veneen pohja ei ole säilynyt ehjänä, minkä vuoksi veneen pohjan alla voidaan sanoa olevan myös hirven jalat. Matkustajien kolmiomaisuus on myös tuttua muista maalauskohteista. Venekuviossa on erilaisia punaisen tummuusvaihteluita. Tämä voi johtua kulumisesta tai useasta maalaamiskerrasta. Pekka Kivikäs toteaa, että ympäristön kuviottomuus voi johtua haalistumisesta tai jopa kuvioiden häivyttämisestä.
Saraakallion ylin alhaalta erottuva kuvio on hirvi, joka on 101,25 mpy. Sen maalaaminen on ollut mahdollista terassilta, mutta on vaatinut liikaa kurkottelua. Hirven hienostuneita piirteitä olisi ollut vaikeaa toteuttaa ilman tikkaita. Hirven pää on tehty harkiten jäljitellen hirven anatomisia erityspiirteitä. Eläimen selkä on kuitenkin lyhyt ja vartalo paksu. Vaikutelmaa korostaa lyhyenä näkyvät jalat, jotka erottuvat muuta osia heikommin. Kuvion ympäriltä erottuu heikkoja katkelmia muista kuvioista. Hirven edessä voi joskus erottaa pienemmän hirven. Kuvio on sijoitettu kallion halkeaman päälle, vaikka vieressä olisi ollut ehjää pintaa enemmänkin. Hirven sisältä erottuu vaakaviiva ja kaksi pystyviivaa. Tarkemmassa analyysissä on huomattu, että hirven jalat on uusintamaalauksessa sijoiteltu eri kohtiin ja etujalat näyttäisivät taittuvan eteenpäin. Pään kolme uloketta askarruttavat. Kaksi voidaan ajatella korviksi, mutta kolmas täytyisi olla sarvi. Uudelleenmaalaaminen on voinut toistaa yhden korvan eri kohtaan. Konniveden Haukkavuoren kalliomaalaus
Maalauksessa esiintyy vain yksi selkeä hirveä esittävä kuvio. Hirvi on maalattu täyteisesti ja sen jalat on taivutettu eläimen alle kuin laukkaavaan asentoon. Vaikutelma on kaunis, luonteva ja jopa realistinen. Kuvion koko on 28×27 senttimetriä. Kalliossa on muitakin kuvion katkelmia, mutta ne ovat heikkoja. Nokihaukka
Linnun pituus on 33–36 cm ja siipien kärkiväli 85–110 cm. Nokihaukka on pitkäsiipinen, siro haukka, kooltaan hieman nuolihaukkaa suurempi. Sen höyhenpuku on yksivärinen, joko yleisempi hopeanharmaa tai harvinaisempi noenmusta. Sukupuolet ovat samanvärisiä, naaras on koirasta 15 % suurempi. Nuori lintu on selkäpuolelta tummanruskea ja vatsapuolelta voimakkaan ruskea- ja mustaviiruinen. Kivikin kuninkaanhauta
Kuva-alue on kehystetty nelikulmiolla, jonka ylä- ja alareunat on piirretty kaksoisviivoilla ja sivut yksinkertaisilla viivoilla. Alimmaksi vasemmalle on piirretty ihminen toinen käsi kohotettuina ilmaan pään korkeudelle. Sillä on myös viivamainen miekka vyöllä. Ihmisen taakse on sijoitettu kahdeksan identtisesti muodostettua hahmoa, joita ei voi suoraan tunnistaa. Niillä vaikuttaisi olevan kaavut yllään. Keskialueella sijaitsee kolme nelijalkaista eläintä ja yksi tunnistamaton valasmainen eläin, jolla on kolme koukkumaista uloketta. Ulokkeiden vuoksi kuviota voidaan pitää esineenä, mutta sille ei ole esitetty tulkintaa, mikä se olisi. Eläimet ovat hännättömiä ja korvattomia. Eläinten yläpuolella sijaitsee oikealla ihmisen ohjastamat kahden hevosen rattaat. Rattaissa on kaksi pyörää ja pitkä aisa, joka ulottuu hevosten kaulalle asti. Hevoset on kytketty kaulastaan seipäällä yhteen ja niille on piirretty myös korvat. Kummastakin hevosesta on piirretty suitset ihmisen käteen, jolla on miekka vyöllä. Hevosten edessä, paaden vasemmassa yläkulmassa, kulkee neljä kädetöntä ihmishahmoa, joista osalla vaikuttaa olevan miekka vyöllä. Kuningaslilja
Kuningasliljan sipulit ovat suuria, liilanpunaisia. Se kasvaa 60:stä 150:een senttimetriä korkeaksi. Kellomaisia kukkia kasvaa yhdessä varressa muutamasta jopa pariinkymmeneen. Kukat ovat voimakkaasti tuoksuvat. Kehälehdet ovat valkoiset paitsi ulkopinnalta punertavat ja nielussa keltaiset. Puutarhakasvina lajin kukinta-aika on heinäkuu. Borgbodan linnavuori
Muinaislinnan varustuksesta on vielä nähtävillä niiden kiviset jäänteet sekä neliskulmaisen puutornin perustukset. Kivivalli kulkee ensin etelään 100 metriä, missä se kaartaa itään 200 metriä tehden matkalla yhden mutkan. Idässä valli kääntyy pohjoiseen seuraten 30 metriä jyrkännettä. Kivivalli on paikoin jopa metrin korkuinen. Lännessä sijainnutta linnanporttia suojasi 85×25-metrinen esilinnaksi kutsuttu alue, joka oli suojattu omalla suojavarustuksella. Myös linnan itäpäässä vaikuttaa olleen pieni portti. Linnapihan eteläosassa vaikuttaa olevan talonpohja, jonka keskellä sijaitsee tulisijan jäänteet. Linnan kokonaispinta-ala on noin kolme hehtaaria. Muinaislinna on ollut pinta-alaltaan suurempi kuin mikään Mälarin alueen linnoitus, joka oli muinaislinnan käyttöaikaan merkittävä keskus Itämeren alueella. Kivikin kuninkaanhauta
Paasiarkun paadet on siirretty paikaltaan ja palautettu takaisin jo kolme kertaa historiansa aikana. Ensimmäisten piirrosten avulla niiden alkuperäinen järjestys on kuitenkin voitu palauttaa ennalleen. Paasissa olevia kuvioita on korostettu moneen otteeseen kalkilla tai maalilla. Tässä esityksessä paasilla on Harald Faith-Ellsin vuonna 1942 käyttämä numerointi , joka alkaa paasiarkun eteläpäästä ja kulkee oikeaa reunaa myöten pohjoispäähän ja josta se palaa toista reunaa takaisin eteläpäähän.
Faith-Ellsin dokumentaatiossa kuviot on sijoitettu nelikulmion sisälle, jonka yläreuna on piirretty kaksoisviivalla. Kuva-alan alareunassa sijaitsee tyylitelty venekuvio, joka muistuttaa muita pronssikauden kalliopiirroksien venekuvioita. Kuva-alan keskelle on piirretty kolmiomainen kuvio tai "keskieurooppalainen kultahattu", kuten sitä on kuvailtu. Kolmion molemmilla puolilla sijaitsevat keihäänkärjet tai miekat, ja niiden yläpuolella sijaitsevat kirveet, joiden terät osoittavat toisiaan. Kirveiden varret on piirretty käyriksi. Kirveitä on sanottu Skogstorp-tyyppisiksi. Paaden kuvioinnin yleisvaikutelma on heraldinen. Kuopion museo
Kuopion museon kestovetonaula on viimeisen kymmenen vuoden ajan ollut ennallistettu Häkä-mammutti. Installaatio valmistui luonnontieteellisen museon perusnäyttelyiden uusimisen yhteydessä vuonna 1999. Avajaisia vietettiin 3. kesäkuuta 1999. Avaajana toimi aiemmin Kuopion kaupunginjohtajana toiminut, silloinen sisäministeri Kari Häkämies, jolta mammutti sai myös nimensä. Villamammuttien kerrotaan eläneen aikoinaan myös Kuopion seudulla. Häkä-mammutin tarkkana esikuvana on ollut Lenajoen laaksosta paikallisen metsästäjän ja norsunluunkerääjän O. Šumahovin 1799 löytämän hyväkuntoisen jäätyneen mammutin ruho. Sen arveltiin olevan noin 30-vuotias ja painaneen 5 000–5 500 kiloa. Säkäkorkeus oli yli kolme metriä. Mammutin toteutti konservaattori ja taiteilija Eirik Granqvist. Clevelandinruunikko
Clevelandinruunikot ovat pitkäikäisiä ja älykkäitä hevosia. Säkäkorkeudeltaan ne ovat yleensä noin 160–165 cm ja väriltään ruunikkoja. Rotuun syntyy kuitenkin silloin tällöin myös rautiaita, mutta muun kuin ruunikon värisiä yksilöitä ei hyväksytä. Merkeistä hyväksytään ainoastaan pieni tähti, ja harjassa ja hännässä sallitaan korkeintaan hieman harmaata. Quarterhevonen
Quarterin säkäkorkeus on noin 140–160 cm ja hevonen on yksivärinen, eli varsinaista kirjavuutta ei sallita. Tavallisin väri on rautias. Kirjavat quarterit ja quarter-englannintäysiveriristeytykset luetaan omaksi paint-rodukseen. Kivijärvi (Kiikka)
Järven pinta-ala on 28,1 hehtaaria ja sen pituus on 650 metriä ja leveys 350 metriä. Järveen laskee vain kolme tulo-ojaa. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla Joensuunlahdessa, josta saa alkuunsa 3,6 kilometriä pitkä Kivijärvenoja, joka jatkaa Tyrisevänojan kautta 9,3 kilometriä pitkään Luojokeen. Luojoki laskee Kokemäenjokeen Äetsän yläpuolella. Tiikerihai
Tiikerihai on suurikokoinen haikalalaji, jolla tiikerin tapaisia raitoja, jotka auttavat haita sulautumaan meren hiekkaiseen pohjaan kasvien joukkoon. Ruumis on yleensä tummanharmaa yläpuolelta ja valkoinen alapuolelta. Tiikerihaiden normaali pituus on noin 500 senttimetriä, joka tekee niistä yhden suurimmista haista. Ne painavat noin 807 kilogrammaa ja ne voivat elää noin 50 vuotiaaksi. Kuninkoja (vesistö)
Pienialaisia hiekka- ja sorakerrostumia on valuma-alueen koilliskulmassa sijaitsevassa harjulaaksossa, mutta muuten maaperä on suurimmaksi osaksi savea ja silttiä, eli hienosedimenttitasankoa. Tasangoilta nousevat kallioiset mäet, jotka ovat osin moreenin peittämiä. Kohta, jossa Kovasoja laskee Kuninkojaan on noin 2,5 metriä meren pinnan yläpuolella. Korkeuserot valuma-alueella ovat yleisesti 15–20 metriä ja suurin osa valuma-alueesta on yli 20 metrin korkeudella, korkeimpien kohtien kohotessa yli 40 metriin. Kivikin kuninkaanhauta
Kaakkoispuolelta röykkiön keskelle johtaa kaareva ja 34 metriä pitkä käytävä, missä sijaitsee hautakammion suuaukko. Käytävä on keskimäärin 2−3 metriä leveä ja se on kivetty. Hautakammion pohjan mitat ovat 6,75×4,0 metriä ja korkeus 2,15 metriä. Kammion oviaukon sulkee suuri kuparinen ovi (1,2×2 metriä). Kivikkoyölisko
Kivikkoyölisko ("Xantusia riversiana") on yöliskojen heimoon kuuluva liskolaji. Se on keskikokoinen lisko, mutta yksi suurimmista yöliskoista. Sen pituus kuonosta peräaukkoon on noin 6–11 senttiä ja se painaa 10–25 grammaa. Kivikkoyöliskon väri vaihtelee harmaasta ruskeaan ja sillä on nokimaisia raitoja. Sitä tavataan San Clemente Islandin, San Nicolas Islandin ja Santa Barbara Islandin saarilta Kalifornian Channel Islands -saaristossa. Lisko suosii tiheää, matalaa kasvustoa kivisellä maaperällä. Se syö pieniä selkärangattomia ja kasvisainesta. Naaras synnyttää kerralla noin neljä elävää poikasta. Lajia uhkaavat saalistus, elinympäristön tuhoutuminen ja alhainen lisääntymistaso. Kuningatarsäppikala
Kuningatarsäppikala kasvaa 30 cm, joskus jopa 60 cm pitkäksi. Sillä on sinertävä tai vihertävänharmaa pohjaväri, oranssinsävyinen pää ja vatsa ja sinisiä kuvioita. Kaunoviikunakaija
Kaunoviikunakaija on noin 18 cm pitkä ja painaa 108–126 g. Lajista tunnetaan kuusi alalajia ja muotojen välillä on värieroja. Sen höyhenpuku on pääosin vihreä, vatsapuolelta vaaleampi. Otsa on oranssinpunainen, päälaki oranssinkeltainen, silmän alla ja rinnassa on sinistä, poski on vihreä, siiven alapeitinhöyhenet ovat sinivihreät ja siipisulkien alapinnassa on keltainen vyö. Nokka on tummanharmaa, iiris tummanruskea ja koivet vihertävänharmaat. Nuoren linnun päälaki on himmeän keltainen. Sikahirvi
Sikahirvi on muita "Axis"-suvun lajeja lyhytkasvuisempi. Se on ruumiinrakenteeltaan suhteellisen matala ja raskasrakenteinen, ja naama ja jalat ovat lyhyet. Sillä on täplikäs turkki, joka uroksilla on tummempi kuin naarailla. Myös vasat ovat täplikkäitä. Turkin pohjaväri on kellertävänruskea, ja vatsapuoli ja nilkat ovat muuta ruumista vaaleammat. Täysikasvuisen yksilön säkäkorkeus on 66–74 cm ja paino 36–45 kg. Sarvet ovat keskimäärin 39 cm pitkät, ja kummassakin sarvessa on kuusi piikkiä. Keisaritulikärki
Pituudeltaan kuusikymmensenttinen keisaritulikärki on ollut suurin elossa oleva tikkalaji. Sen höyhenpeite on huomiota herättävän mustavalkokuvioinen, nokka vaalea ja päälaella punainen harja.
Keisaritulikärkiä tavattiin melko yleisenä 1950-luvulle asti Yhdysvaltojen ja Meksikon rajamailla vuoristometsissä yleensä kahden kilometrin yläpuolella. Ne liikkuivat parvissa vaeltaen metsän tuhohyönteisten parveilukausien mukaan. Kivikin kuninkaanhauta
Keskustelussa toiset tutkijat arvioivat, milloin hautauksen paadet valmistettiin, toiset mitkä ovat löydettyjen esineiden aikakaudet ja kolmannet tutkijat arvioivat löydettyjen vainajien elinaikoja. Hautaröykkiö rakennettiin tai aloitettiin rakentamaan ennen vanhimpia löydettyjä vainajia. Hautaröykkiöön on haudattu pitkän ajan kuluessa useita vainajia ja vain osa vainajista on todennäköisesti löydetty. Koska hauta on ryöstetty, on valtaosa esineistä kadonneet ja ne vähäiset kappaleet, jotka löytyivät kaivauksissa, eivät anna edustavaa kuvaa hautaröykkiön toiminnasta. Nokkakuninkaat
Nokkakuningaslajit kasvavat 65–140 senttimetrin pituisiksi ja ovat yleensä ruskeita. Nokkakuninkaiden munakotelo on päärynänmuotoinen ja noin 15 cm pitkä. Kuninkaanlähde (Köyliö)
Kuninkaanlähde on lähde Köyliön Kankaanpään kylässä Säkylässä. Pinta-alaltaan 1,4 hehtaarin kokoinen lähde on yksi Suomen suurimmista lähteistä, johon vuorokauden aikana purkautuu läheiseltä Säkylänharjulta noin 3 500 – 4 000 m³ vettä. Nykyinen lampea muistuttava Kuninkaanlähde syntyi, kun sen Köyliönjärveen johtava lasku-uoma padottiin 1700-luvun lopussa. Nimensä se on saanut kuningas Kustaa III:n vierailtua paikalla vuonna 1775. Kanervakimalainen
Kanervakimalainen on keltamusta kimalaislaji. Kuningattarilla ja työläisillä on keskiruumiin etu- ja takaosa ovat kirkkaankeltaiset. Joskus myös koko takaruumiin tyviosa. Takaruumiin kärki on aina valkoinen. Koirailla myös naama tuntosarvien välistä aluetta lukunottamatta on keltainen ja takimmaisen raajaparin reidet kokonaan mustakarvaiset. Kuningattaret ja työläiset ovat väritykseltään hyvin samankaltaisia tarhakimalaisten kanssa, mutta kanervakimalaisen pää ei ole muodoltaan yhtä pitkulainen. Koiraat muistuttavat erittäin paljon uralinkimalaisen koiraita. Laji on pienikokoinen. Työläisten ja koiraiden ruumiin pituus on 9–14 mm. Kuningattaret ovat pituudeltaan 15–18 mm. Kuninkaanhauta
Haudan rakenteesta tiedetään vain vähän, koska sitä ei ole vielä avattu. Röykkiön mitat ovat 36 × 30 metriä ja korkeus 3–4 metriä. Sen länsipuolella on monimetrinen maanpintaa seuraava lievekivetys, jonka päälle on kasattu myöhemmin pelloilta tuotuja kiviä. Röykkiön huipulla on kuoppa. Kivikin kuninkaanhauta
Hajonneet paadet muurattiin yhteen sementillä vuonna 1861 samalla kun maahan pystytettyjen paasien ympärille valettiin betonikehikko (viereinen kuva). Kehikon ylle rakennettiin aluksi olkikatto, mutta lehmät söivät sen. Olkikatto korvattiin tämän jälkeen pärekatolla. Vuonna 1888 tai 1895 korvattiin aikaisempi katos uudella. Vuonna 1905 otettiin paasista kipsivalokset, jotta kopiot voitiin asettaa Statens historiska museumiin näytteille. Vuonna 1911 kauppias Anders Holmi vaihdatti ränsistyneen pärekaton sinkkipäällysteiseen katokseen. Kivikin kuninkaanhauta
Kuviot on kehystetty nelikulmiolla. Ylä- ja alapuolella on samanlaiset ornamentit. Ormamentissa sik-sak-viiva jää kahden kaksoisviivan väliin. Keskellä kuvaa on kaksi ympyrää, joiden sisälle on piirretty risti. Kuninkaanpihta
Kuninkaanpihta ("Abies borisii-regis") on mäntykasvien heimoon kuuluva havupuu.
Se kasvaa jopa 45 m korkeaksi puuksi. (Korkein tunnettu yksilö on 60-metrinen puu Bulgariassa, joka kuuluu Bulgarian kaikkein korkeimpiin puihin.) Nuoret versot ovat vaaleankeltaiset. Neulaset ovat tiheässä, 2–3 cm pitkiä ja 2–3 mm leveitä. Kävyt muistuttavat kreikan- tai saksanpihdan käpyjä. Ne ovat tuoreina vaaleanpunaisia tai violetteja, 11–21 cm pitkiä ja 3–4 cm leveitä. Molukkienkuningaskaija
Molukkienkuningaskaijan pituus on noin 35 cm ja paino 145–163 g. Aikuisen linnun pää ja alapuoli ovat punaiset, siivet vihertävät, siipien pienet peitinhöyhenet, hartiat, yläperä ja pyrstön yläpeitinhöyhenet purppuransiniset, ja pyrstö musta. Nokka on tummanharmaa ja ylänokan tyvi on oranssi, iiris oranssi ja koivet tummanharmaat. Sukupuolet ovat samanvärisiä, nuori lintu on hartioista vihreä, sen nokka on mustanruskea ja iiris ruskea. Kivikin kuninkaanhauta
Itäosassa sijaitsee noin 135 muinaisjäännöstä. Ojan varrella sijaitsee noin kahdenkymmenen myllyn jäännökset. Lisäksi on yksi kumpuhauta, joka sijaitsee itäosan keskellä. Se on halkaisijaltaan 7,5 metriä ja vain alle metrin korkea. Kummun keskellä sijaitsee paljaana oleva kivilatomus. Iso Kivijärvi (Keuruu)
Järven pinta-ala on 190 hehtaaria eli 1,9 neliökilometriä. Se on 2,8 kilometriä pitkä ja 1,4 kilometriä leveä. Järvi on selkeäpiirteinen, mutta sen järvenselän keskellä sijaitsee kaksi suurempaa saarta ja niiden itäpuolella koilliseen päin työntyy Kivisuolle lahti. Järvi kapenee etelään päin, missä sijaitsee Sammakkolahdella järven luusua. Sammakkolahden lounaispuolella kohoaa 300 metriä rannasta Kivimäki, jonka pohjoisrinteet kohoavat 50 metriä vedenpinnan yläpuolelle. Mäki erottuu selvästi järvelle päin. Kivikkokipittäjä
Kooltaan kivikkokipittäjä on 23–25 cm. Selästään ja siivistään kapinrastaskoiras on väritykseltään tumman harmaa. Pää on harmaa ja päässä on selkeä valkoinen viiksijuova. Vatsa ja perä ovat väriltään kastanjanruskeat ja pitkä pyrstö on musta. Naaraat ja nuoret linnut ovat väriltään koirasta vaaleampia eikä viiksijuova ole niillä yhtä selkeä. Tikaskaarteenvuoren kalliomaalaus
Maalaus on kaksiosainen. Ylin osa sijaitsee 10 metrin korkeudella vedenpinnasta. Se alla on toinen kuvakenttä, jonka kuvia ei ilmeisesti ole esitelty missään julkaisussa. Maalattu yläalue on 3,7 metriä leveä, mutta suurin osa sen kuvioista ovat suttaantuneet punaväriläskiksi. Vasemmalla puolella näkyy 60 senttimetriä korkea kuvio, joka esittää käsiään ylhäällä pitävää ihmistä. Sen vieressä on epäselvä kuvio, joka esittää ilmeisesti hirveä, ja vielä varsin selkeä venekuvio, jonka peräosa on tuhoutunut. Hirven jäljelle jäänyt osa on 27 senttimetriä pitkä. Etelänsirkkahaukka
Aikuisen etelänsirkkahaukan pituus on 34–37 senttimetriä, siipien kärkiväli 84–94 senttimetriä ja pyrstön pituus noin 14 senttimetriä. Se painaa keskimäärin 279 grammaa, ja naaras on hieman koirasta isompi. Haukka on pääväriltään tummanharmaa, mutta pyrstö on musta ja jalat ovat oranssit. Silmät ovat verenpunaiset. Mustat ja valkoraidalliset siivet ovat pitkät ja ulottuvat pyrstöön asti. Pää on leveä ja pyöreä. Laji muistuttaa samaan sukuun kuuluvaa sirkkahaukkaa ("Ictinia mississippiensis"). Kuningasprotea
Kuningasprotea on puuvartinen pieni pensas, jonka lehdet ovat tummanvihreät ja kiiltävät. Useimmat viljelylajikkeet jäävät alle metrin korkuisiksi. Kukinto on halkaisijaltaan 12-30 cm. Suuri kasvi voi tuottaa neljäkymmentä kukintoa vuodessa. Kivikin kuninkaanhauta
Ängakåsenin kalmisto sijaitsee Kuninkaanhaudasta itään heti viereisen ojan toisella puolella. Se on rekisteröity kaksiosaisena muinaisjäännösalueena, jonka mitat ovat noin 350x200 metriä (länsiosa) ja 330x130 metriä (itäosa). Länsiosassa sijaitsee ainakin 12 hautausta, joista kaksi ovat kumpuhautoja (halkaisija 10 metriä) ja kymmenen röykkiöhautoja (halkaisijat 5 metriä). Röykkiöistä paljastui 1920−30-luvun kaivauksissa muutamia uurnahautauksia. Kuningaseukalyptus
Alle puoli metriä korkea taimi on läpileikkaukseltaan pyöreä ja pinnaltaan sileä tai syyläinen. Täysikasvuisilla puilla on korkea, suora ja tyvekäs runko ja pieni, avonainen latvus. Runkoa peittää noin 15 metrin korkeudelle asti rosoinen ja kuituinen kuori, joka murenee pinnasta herkästi ja on väriltään harmaata, ruskeaa tai mustaa. Tästä ylöspäin kuori on sileää ja väriltään kermanvalkoista, harmaanvihreää, vaaleanharmaata, ruskeaa tai kellanvalkoista. Tyypillisesti puunkuori irtoilee yläoksista ohuina liuskoina. Kivikin kuninkaanhauta
Paaden oikeassa yläkulmassa on pinnastaan vahingoittunut alue, josta erkanee kaksi viivaa. Paaden kummallekin sivulle on piirretty pystyviivat, jotka rajaavt kuva-alaa ympäristöstään. Paaden alaosassa sijaitsee selkeä venekuvio, jonka keula osoittaa oikealle. Sen yläpuolella sijaitsevat viisi tasavälein sijoitettuja pystykuvioita. Ne muistuttavat muodoltaan ja kooltaan (22 cm) pronssikirveitä, joita käytettiin pronssikauden toisella periodilla. Kirveiden oikealla puolella on epäselväksi jäävä kuvion katkelma. Oikeassa reunassa sijaitsee pieni mutta selvä ihmiskuvio, jonka jalat osoittavat vasemmalle. Ihmisen suusta erkanee viiva, jonka voi tulkita soittimeksi. Laivan vasemmalla puolella on kaksi samankokoista ympyrää. Ympyröiden ja veneen yläpuolella on kaksi hatun näköistä kuviota. Hatun näköisiä kalliopiirroskuviota ei tunneta mistään muualta. "Hattujen" väliin on piirretty kolme nelijalkaista eläintä, jotka kulkevat peräkkäin oikealle ylös. Eläimet ovat voimakkaasti tyyliteltyjä eikä niiden lajia pysty tunnistamaan. Eläinten yläpuolella on kaksi rinnakkain piirrettyä Y-muotoista kuviota. Vasemmalla ylhäällä on outo kuvio, jota ei tunnisteta. Yläreunassa saattaa olla muitakin kuvioita, mutta paaden pinta on siitä kohtaa kulunut, eikä mitään tunnistettavaa erotu. Kivijärvi (Ähtäri)
Järven pinta-ala on 430 hehtaaria eli 4,3 neliökilometriä. Se on 4,0 kilometriä pitkä ja 2,0 kilometriä leveä. Järvellä on laaja järvenselkä, jota rikkovat vain sen luoteispuolella sijaitsevat suuret saaret. Järvelle ei näy korkeita mäkiä ja järvessä on erityspiirteinä vain Hämeenniemi ja sen viereinen Haaralahti. Kivikin kuninkaanhauta
Hallströmin kaivauksissa haudan länsipuolelta löytyi kaksi rinnakkain seisovaa ja maahan upotettua paatta, joiden välimatka oli noin 0,65 metriä ja ne muodostivat 1,2 metriä pitkän tilan. Tämä on Hallströmin ja Nordénin mainitsema Prinssin hauta (). Paikalta löytyi yksinkertainen pronssikirves, mutta ei jäänteitä itse vainajista. Kuninkaanhauta
Kuninkaanhauta (erisnimenä) on muinaisjäännös ja maamerkki Satakunnassa Eurassa Panelian kylässä. Se on Skandinavian pronssikauden röykkiöhauta eli hiidenkiuas. Se on suurin lajissaan Suomessa ja suurimpia Pohjoismaissa. Sitä ei ole ajoitettu. Vjatkanhevonen
Vjatkanhevosella on pieni pää ja paksu, vahva kaula. Lavat ovat voimakkaat, runko syvä ja lautaset lihaksikkaat. Jouhet ovat tuuheat ja talviturkki paksu. Väri on yleisimmin hallakko tai rautiaan- tai ruunikonpäistärikkö, joskus ruunikko. Keskikorkeus on 140 cm ja keskipaino 400 kg. Vuonna 1917 rotu oli jo sukupuuton partaalla, ja Venäjän vallankumouksen jälkeen tehtiin joitain yrityksiä sen pelastamiseksi. Vuonna 2003 vjatkanhevosia oli noin 560, ja vuonna 2007 se mainittiin FAO:n vaarantuneiden eläinrotujen luettelossa. Vuorikotka
Linnun pituus on 65–72 cm, siipien kärkiväli 150–180 cm ja paino 1,5–2,5 kg. Vuorikotka on keskikokoinen kotka, joka lennossa muistuttaa suurikokoista mehiläishaukkaa pitkine siipineen ja pyrstöineen sekä eteen työntyvine päineen. Vanhat linnut ovat usein hyvin vaaleita, vatsapuolelta kellertäviä ja selkäpuolelta harmaanruskeita. Etuselässä on usein valkea laikku. Sukupuolet ovat samanvärisiä, naaras on koirasta kookkaampi. Lokainhevonen
Lokainhevonen on korkeudeltaan korkeimmillaan noin 150 cm, useammin pienempi ja jopa alle ponirajan, mutta rakenteeltaan ja erityisestä päänsä osalta hevosmainen. Pää on tavanomainen ja nenäpii suora. Kaula on lyhyt ja lihaksikas, lavat kohtalaisen viistot, rintakehä leveä ja syvä, selkä kiinteä ja lyhyenpuoleinen, takaosa lihaksikas. Jalat tapaavat olla voimakkaat ja kuivat, kuitenkin usein asennoiltaan virheelliset; kaviot ovat pienet ja hyvin kestävät. Korpikimalainen
Korpikimalainen on pienikokoinen kimalainen, jonka keskiruumiin etu- ja takareuna ovat ruskeakarvaiset ja takaruumiin kärki valkoinen. Koirailla keskiruumis saattaa olla kokonaan ruskea. Ruskeaa väriä voi olla myös takaruumiin tyviosassa. Laji saattaakin muistuttaa hyvin paljon kartanokimalaista. Kuningattaren keskiruumiin takimmainen selkäkilpi on kuitenkin kyhmyinen ja koiraan tuntosarven kolmas jaoke on lyhyempi kuin viides jaoke. Työläisten ja koiraiden ruumiin pituus on 8–16 mm ja kuningatarten 14–18 mm. Kivikin kuninkaanhauta
Gustaf Hallström tutki hautaa yhdessä J.E. Forssanderin kanssa kuuden viikon ajan vuonna 1931. Tutkimuksen pääkohde oli haudan keskikohta, missä paadet sijaitsivat, mutta samalla kiviröykkiötä myllättiin laajalta alueelta. Lopuksi paadet irroitettiin paikaltaan, kun niiden alusmaa tutkittiin. Viimeisenä päivänä saatiin tästä aluskerroksesta talteen ihmisten ja eläinten luita sekä ihmishampaita. Kaivauksien saalista olivat myös eräät pienet pronssiesineiden kappaleet. Kuningasboa
Kuningasboat ovat syntyessään noin puoli metriä pitkiä, ja voivat kasvaa lähes neljä metriä pitkiksi. Pohjaväri on punaruskea tai vaaleanpunertava, ja siinä on tummia raitoja. Kivikin kuninkaanhauta
Huomattavin jäännöstyyppi on pyöreä kivilatomus, joita on löytynyt 130 kappaletta. Niiden halkaisija vaihtelee 2−6 metriin, mutta neljä niistä on halkaisijaltaan 8−10 metriä. Noin 30 kivilatomuksella sijaitsee keskellä kuoppa tai painauma. Kivikkotöyhtökiuru
Kivikkotöyhtökiurun pituus on 17 cm, siipien kärkiväli 28–32 cm ja paino noin 37 grammaa. Harmaanruskea, töyhtöpäinen lintu muistuttaa kiurua ja varsinkin töyhtökiurua, mutta kivikkotöyhtökiurulla on korkeampi töyhtö, pidemmät jalat ja hieman solakampi ulkomuoto. Myös höyhenpuvun värityksessä on pieniä eroja. Laji on äänekäs, äänet muistuttavat töyhtökiurun ääniä. Koiras ja naaras ovat samannäköisiä, koiras on hieman kookkaampi. Keisarinviitta
Keisarinviitan siipien kärkiväli on noin 5–7 cm. Keisarinviitan siipien yläpinta on kullankeltainen ja mustien täplien kirjoma. Naaras on yleensä hiukan tummempi pohjaväriltään kuin koiras ja siltä puuttuu koiraalle tyypilliset pitkät mustat viirut. Muista hopeatäplistä poiketen keisarinviitan takasiipien alapinnassa ei ole hopeanhohtoisia täpliä, vaan pitkiä helmiäisviiruja kuparinvihreällä pohjalla. Välillä keisarinviitan naaraissa tavataan erittäin harvinaista värimuotoa, f. "valesinaa" (ks. kuva). Sen yläpinnan pohjaväri ei ole kullanvärinen, vaan metallisen siniharmaa.
Keisarinviitta on pääsääntöisesti Etelä-Suomen laji, kannan painottuessa voimakkaimmin Kaakkois-Suomeen. Vielä kymmenen vuotta sitten laji oli paikallinen ja harvinainen, mutta se on viime aikoina laajentanut elinpiiriään ja myös yksilömäärät ovat kasvaneet. Sulkavan Linnavuori
Mäki on kolmelta suunnalta erittäin jyrkkäreunainen, ja sen itäpuolisella, hieman loivemmalla reunalla on vallin jäännöksiä. Muuri on noin 120 metriä pitkä, ja sen kivinen perustus on erittäin jykevä: se on tehty suurista kivistä ja edelleen paikoin lähes kolme metriä korkea. Vuoren huippu on nykyisin noin 55 metriä järvenpinnan yläpuolella. Järvenpinnan alapuolella sekä vuoren seinämillä on useita onkaloita. Kivikin kuninkaanhauta
Ihmisjäänteet ajoitettiin vuonna 2009. Niiden ajoitukset antavat kuvioiden ajoituksiin verrattuna hieman poikkeavia tuloksia. Ajoitukset ovat (näytteet merkitty kuten edellä): A1 2850±50 BP, A2 2895±45 BP, B1 3085±45 BP, B2 2920±45 BP, C1 3055±55 BP, C2 2685±70 BP, C3 2920±45 BP ja D 3020±70 BP. Näytteiden perusteella vainajat on lisätty hautaan kolmessa vaiheessa. Ensimmäinen vaihe kesti (B1, C1 ja D kalibroituina vuosina) 1400−1300 eaa., toinen vaihe (A1, A2, B2 ja C3) kesti 1200−1000 eaa. ja viimeinen vainaja (C2) noin 900−800 eaa. Keisarifregattilintu
Keisarifregattilinnut kasvavat vartaloltaan noin 100 cm pitkäksi, kärkiväliltään jopa 2 m 15 cm kokoiseksi. Koiras on naarasta hiukan pienempi. Nokka on suuri, luunvärinen ja petolintumainen. Jalat ovat vain n. 2,5 cm pitkiä ja niissä olevat räpylät ovat surkastuneet. Varpaiden päissä on käyrät kynnet. Pyrstö on haaroittuva.Höyhenpeite on koirailla täysin musta, naarailla rinta ja käljet ovat valkoisia. Nuorten lintujen pää ja vatsa ovat valkoisia. Ne saavat aikuisen höyhenpuvun vasta kahden vuoden iässä. Drosera regia
Kasvi on melko suuri ruoho, jolla on vaakasuuntaiset maajuuret ja pitkät, mutta kapeat noin 2 senttimetrin levyiset lehdet. Lehtien pinnassa on lyhyen varren päässä olevia tahmeita lonkeroita. Lehdet voivat kiertyä saaliin ympärille. Kuningaskihokin kasvukausi alkaa lokakuussa ja jatkuu huhtikuulle ja kasvi on yleensä lepotilassa huhtikuusta kesäkuun puoliväliin. Kuningasantilooppi
Kuningasantilooppi on maailman pienin onttosarvinen ja "Tragulus"-suvun kääpiökauriiden ohella pienin sorkkaeläin. Se on myös maailman pienin sarvellinen eläin. Aikuisen kuningasantiloopin paino on 1,5–3 kiloa. Pään- ja ruumiinpituus on 38–51 senttiä ja säkäkorkeus noin 25 senttiä. Ohuen hännän pituus on 5–8 senttiä. Turkki on pehmeä ja sileä. Yläruumis on kullanruskea, kanelin värinen tai punaruskea. Väri on alempana hieman vaaleampi kuin kyljissä. Vatsapuoli on valkoinen. Kaulus on punertava ja kurkku on valkoinen. Hännän yläosan puolikas on punertava ja alaosan puolikas valkoinen. Naarailla on neljä nisää. Jalat ovat melko pitkät ja ohuet, mutta takajalat ovat pidemmät kuin etujalat. Kuningasantiloopit pitävät jalkojaan yleensä vartalon alla. Tämä virtaviivaistaa ruumista ja antaa takajalkoihin työntövoimaa, jolloin eläin pystyy pakenemaan nopeammin. Jokaisen jalan etuosan pinnalla on heti sorkan yläpuolella valkoinen täplä. Kuningasantiloopin jaloista puuttuvat kannukset, mutta hajurauhaset sillä on. Kuono on pieni ja siinä on suuri harmaanpinkki kirsu. Korvat ovat suuret, pyöreät ja läpikuultavat. Niiden ulkopinta on tummanruskea ja sisäpinta lihanvärinen. Toisinaan kuningasantiloopille kehittyy alkeelliset yläkulmahampaat. Koirailla mustat 1,2–3,5 sentin pituiset sarvet. Sarvet ovat sileät, kartiomaiset ja osoittavat taaksepäin seuraten otsan kulmaa. Helsingin päärautatieasema
Torni kohoaa maanpinnasta mitattuna 48,5 metrin korkeuteen. Sen huipulla on aseman ja rautatien kansainvälisyyttä symboloiva neljän siipipyörän kannattelema pallo. Tornin runkorakenne on muurattua tiiltä, ja julkisivu koostuu noin 3 600 Hangon graniittikiven palasta. Katto on puurunkoinen ja siinä on kuparinen kate. Kellotornin kuparikatto painaa noin viisi tuhatta kiloa, ja sen kokonaispinta-ala on noin 150 m. Tornin kupolin alareunan halkaisija on noin 4,5 metriä. Graniittijulkisivun pinta-ala on noin 1 030 neliömetriä. Yhden graniittikiven paksuus on keskimäärin 250 milliä ja paino on noin 240 kiloa. Kivikin kuninkaanhauta
Paasi hävisi 1790-luvulla, mutta Sjöberg löysi siitä vain alakappaleen vuonna 1815 vänrikki Anders Hjortin viinapannun muurauksesta. Myöhemmin se hävisi uudelleen eikä sitä ole vielä löydetty uudelleen. Kuningaseukalyptus
Kuningaseukalyptus on nopeakasvuinen puu, joka kasvaa enimmillään lähes 100 metriä korkeaksi ja 400–500 vuotta vanhaksi. Se saavuttaa maksimikorkeutensa noin 200 vuodessa – viisi kertaa punapuuta ("Sequoia sempervirens") nopeammin. Ruostehiirihaukka
Linnun pituus on 43–61 cm, siipien kärkiväli 92–107 cm ja paino 550–700 g. Naaras on koirasta suurempi. Aikuisen linnun hartiat ja rinta ovat punaruskeat, myös vatsapuoli on ruskea, ja selkäpuolelta se on tumma lukuisin valkoisin pilkuin. Koivet ja vahanahka ovat keltaiset. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Lajista tunnetaan viisi alalajia. Vanhin yksilö on ollut 19 vuotta 11 kuukautta vanha. Sitkankuusi
Sitkankuusi tai sitkakuusi ("Picea sitchensis") on havupuulaji, joka kasvaa normaalisti 50–70 metriä korkeaksi. Sitkankuusen runko voi kasvaa halkaisijaltaan viiden metrin paksuiseksi. Sitkankuusi kasvaa kuusten suvusta suurimmaksi, ja se on myös kolmanneksi korkeimmaksi kasvava havupuu koko maailmassa. Sitkankuusta käytetään muun muassa akustisten kitaroiden rakentamisessa. Ecuadorinviidakkohaukka
Sen koko on 45–48 cm. Se on keskikokoinen mustavalkoinen haukka. Aikuisen peitinhöyhenet ja siivet ovat mustat. Pää ja niska ovat harmaat valkoisin juovin. Pyrstö on valkoinen, ja siinä on leveä musta raita kärjen alapuolella. Linnun alapuoli on valkoinen, jalat keltaiset. Nuoret linnut ovat ruskeampia päältä, ja niiden peitinhöyhenissä on tummia raitoja. Sen ääni on voimakas karhea kirkuna, joka usein toistuu, etenkin lennossa. Valkkisten linnamäki
Linnavuori on luoteis- ja eteläsuuntaa lukuun ottamatta jyrkkien kallioseinämien suojaama. Suojattomalle eteläsivulle oli rakennettu luonnonkivivallit, ja siellä sijaitsi linnan pääportti, jossa oli porttisolan suojana ns. Zwingler-järjestelmän mukaiset pielivallit. Linnan kivivallit ovat nykyisin 50–75 cm korkeita ja 1–1,5 metriä leveitä, mutta niitä on aikojen kuluessa vieritetty pois kiviä. Linnassa on voinut olla myös hirsistä rakennettuja seiniä, mutta ne ovat jo hävinneet. Kivisalmen kanava
Kivisalmen kanava on Rääkkylän Oravisalossa Joensuuhun johtavalla väylällä sijaitseva kaksiosainen avokanava joka rakennettiin alun perin 1908–1910 ja uusittiin 1972. Kanava on pituudeltaan 400 + 1200 metriä ja sen kautta kulkevien alusten suurin leveys voi olla 11,8 metriä, syväys 2,4 metriä ja mastonkorkeus 8,5 metriä. Kivisalmen kanavan rakennustöiden aikana vuonna 1908 löytyi kuparimalmilohkare jonka avulla löydettiin vuonna 1910 Outokummun kuparimalmiesiintymä. Kanavan eteläpuolella sijaitsee vuonna 2011 pystytetty malmikiven muistopaasi. Virtahepo
Virtahevot ovat todella suuria nisäkkäitä, ja niillä on pyöreä tynnyrimäinen vartalo, lyhyet jalat ja leveä pää. Virtahevot ovat 1,5–1,65 metriä korkeita ja painavat 1 300–3 200 kg. Niiden pituus on 209–505 senttimetriä, ja niillä on noin 35 senttimetriä pitkä häntä. Virtahevot ovat harmahtavasta ruskeisiin päältä ja alta haalean vaaleanpunaisia. Niiden turkki on hyvin harvaa, lukuun ottamatta päässä ja hännässä kasvavia harjasmaisia karvoja. Keisaripingviini
Keisaripingviini voi olla jopa 130 senttimetriä pitkä, mutta yleensä se kasvaa noin 120 senttimetrin pituiseksi. Paino vaihtelee 20 ja 40 kilogramman välillä. Suurin tunnettu yksilö painoi 46 kilogrammaa. Laji on elossa olevista linnuista viidenneksi suurin. Sillä on kaulan sivuilla ja kurkussa samanlaiset oranssinkeltaiset läiskät kuin sen lähisukulaisella kuningaspingviinillä. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Keisaripingviini elää keskimäärin noin 20-vuotiaaksi; vanhimmat tunnetut yksilöt ovat olleet 40-vuotiaita. Poikaskuolleisuus on suuri ensimmäisen elinvuoden aikana, mutta täysikasvuisiksi selviytyneet yksilöt elävät pitkään. Keisarinnankivi
Muistomerkki on punagraniittinen obeliski, jonka huippua koristaa pronssinen, kullattu pallo. Pallon päällä on keisarillisen Venäjän tunnus, kaksipäinen kotka. Kotkan rinnassa on Suomen suuriruhtinaskunnan leijonavaakuna. Kullatun kotkan suunnitteli lintumaalarina tunnettu Magnus von Wright. Kivikkopyy
Kivikkopyy kasvaa noin 34 senttimetrin mittaiseksi. Nuoria kivikkopyy-yksilöitä on vaikea erottaa sukulaislajeistaan vuoripyystä ja punapyystä. Helpoiten lajit erottaa äänen perusteella. Aikuisella kivikkopyyllä on selvä valkea kurkkutäplä, jolla on selvät mustat reunat. Niska ja selkä ovat siniharmaat. Vaaleissa kyljissä on ohuita mustia ja punaruskeita juovia. Kuningasalbatrossi
Linnun vartalon pituus on 107–122 cm, siipien kärkiväli keskimäärin 3,25 m ja paino keskimäärin 9 kg. Sukupuolet ovat saman kokoisia ja näköisiä, koiraat tosin ovat keskimäärin hieman suurempia. Nokka on vaaleanpunertava ja koivet ovat lihanväriset. Cavalierkingcharlesinspanieli
Cavalier kingcharlesinspanieli on pieni, sopusuhtainen koira. Säkäkorkeus on noin 30–35 cm ja paino 5,4–8,2 kg. Monet yksilöt, varsinkin isokokoisemmat urokset, painavat kuitenkin usein enemmän. Turkki on pitkä, silkkinen ja hapsukas. Hieman laineikkuutta sallitaan, mutta ei kiharuutta. Turkkia ei kuuluisi trimmata lainkaan, mutta nykyisin näyttelyissä monet saattavat siistiä hieman mahakarvoja sekä tassuhapsuja. Rodussa hyväksytyt väritykset ovat "tricolour", "blenheim", "ruby" ja "black and tan". Lisäksi pitäisi olla päälaella "kuningatar Elisabethin sormenjälki", joka näkyy säännöllisenä laikkuna. Kaikilla cavaliereilla sellaista ei kuitenkaan ole.Koiran kallo on miltei tasainen korvien välissä. Sieraimet ovat mustat. Kuono on muodoltaan kapeneva, mutta suippokuonoisuuteen ei ole toivottavaa. Huulet ovat hyvin kehittyneet. Silmät ovat suuret, tummat ja pyöreät, eivät ulkonevat, ja ne sijaitsevat kaukana toisistaan. Korvat ovat pitkät ja runsashapsuiset, korkealle kiinnittyneet. Leuat ovat vahvat, purenta leikkaava, säännöllinen ja täydellinen. Sinirastas
Linnun pituus on 21–23 cm ja paino 37–54 g. Juhlapukuinen koiras on pääosin tumman sinertävän harmaa, ja sen pää ja pyrstö ovat tummat. Kaukaa se näyttää täysin tummalta. Naaras ja nuori lintu ovat ruskeita, alapuolelta tummaraitaisia. Niiden pyrstö on tummanruskea, erona kivikkorastaan punaruskeaan pyrstöön. Sinirastaan nokka on pitkähkö ja hoikka. Laulu muistuttaa kivikkorastaan laulua. Kyminlinna
Kyminlinna on viisikulmainen ja halkaisijaltaan noin 800 metriä oleva kaponieerilinnoitus. Linnoituksen kokonaispinta-ala on noin 74 hehtaaria ja se käsittää suuren osan Kyminlinnan kaupunginosasta. Linnoitusta ympäröivät keskeneräiset vallihaudat, jotka toimivat osana linnoituksen kuivattamiseksi tarkoitettua ojaverkostoa. Kyminlinnan itäosien varustuksien halki kulkee vuonna 1890 valmistunut Kotkan rata ja 1900-luvun alussa rakennettu Kymintie. Valtatie 7 leikkaa linnoituksen eteläosien ulkovarustuksia. Alueella on 23 rakennusta, joista suurin osa on ollut Suomen puolustusvoimien poistumisen jälkeen tyhjillään. Kivikin kuninkaanhauta
Toinen suuri kivirakennelma on pyöreä kivikehä, jonka halkaisija on 23 metriä. Ympyrän keskellä on 5 metriä leveä pyöreä kivilatomus. Latomuksen keskellä sijaitsee pystyyn nostettu kivi, joka on 2,1 metriä korkea ja 1,1 metriä leveä. Sitä kutsutaan nimellä "Penningstenen". Kivikin kuninkaanhauta
Vaikka hautakammio rauhoitettiin vuonna 1814, salli Sjöborg paikallisväestön kerätä röykkiöstä kiviä kaikkialta muualta paitsi paasien kohdalta. Kun vuonna 1821 rannalle rakennettiin kalastajakylässä uusia rakennuksia, vedettiin röykkiön ja rakennustyömaan välille väliaikainen rautatie, jolla kivet kuljetettiin kohteisiinsa. Ennallistuksessa röykkiöön lisättiin autokuormittain kiviä, jotka silloisen perimätiedon mukaan olisi aikanaan haettu röykkiöstä. Nämä kivet kasvattivat röykkiön kokoa, mutta ne tuskin korjasivat kokonaan aikaisemmin aiheutettua vajetta. Kun Kivikin hautaröykkiötä on verrattu suuriin etelä-ruotsalaisiin ja tanskalaisiin hautaröykkiöihin, tulisi Kuninkaanhaudan olla mittasuhteidensa mukaisesti noin 7−15 metriä korkea. Noin 10 metriä korkeana röykkiö olisi sisältänyt 25 000 kuutiometriä kiveä. Kuningasmakrilli
Kuningasmakrilli voi kasvaa 170-180 cm pitkäksi ja 45 kg painoiseksi. Vanhimmat raportoidut yksilöt ovat noin 14 vuoden ikäisiä. Lajin vartalo on vaaleansinisenharmaa ja siinä on kylkiviivan yllä mustanharmaita raitoja. Evät ovat harmaita tai tummanharmaita. Kivijärvi (Urjala)
Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Tämän sisällä järvi kuuluu Nuutajoen valuma-alueeseen. Järven pinta-ala on 65 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 111,1 metriä meren pinnan yläpuolella. Järvellä on yksi saari Kissankallion edustalla. Kivijärvestä laskee Postilanoja kolme metriä alempana sijaitsevaan Vähäjärveen. Kivijärven laskevia tulo-ojia on seitsemän, joista huomattavimmat tuovat ojitettujen Kaita- ja Kaakkosuon kuivatusvesiä. Järvi on 1,7 kilometriä pitkä, 650 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 4,7 kilometriä. Järven lähiympäristössä on sijainnut kolme maatilaa, mutta niiden tilojen viljely on vähentynyt oleelisesti. Järven rannoille on rakennettu yksi vapaa-ajan asunto. Valtatie 9 ohittaa järven kaakossa. Kuningasrapu
Kuningasrapu on suurimpia tunnettuja niveljalkaislajeja. Se voi kasvaa yli 10 kg:n painoiseksi, mutta harvoin ylittää 8 kilon rajan. Selkäkilpi voi kasvaa 23 cm leveäksi, ja raajojen kärkiväli voi olla puolitoista metriä. Useimmat pyydetyt yksilöt ovat kuitenkin 3-4 kilogramman painoisia. Ulkoisesti kuningasrapu muistuttaa lähinnä taskurapuja, mutta kuuluu kuitenkin itse asiassa erakkorapujen osalahkoon.