Kuinka suuri oli Mongolian valtakunta suurimmillaan?
Mongolivaltakunta
Mongolivaltakunta eli mongolien imperiumi oli Tšingis-kaanin seuraajineen 1200-luvun valloitussodilla luoma suuri imperiumi. Suurimmillaan mongolit hallitsivat yli 32 miljoonan neliökilometrin aluetta Aasiassa ja Euroopassa ja valtakunnan alaisuudessa oli arviolta lähes puolet maapallon väestöstä. Täten se oli pinta-alaltaan historian suurin yhtenäinen valtio, vain merten halkoman brittiläisen imperiumin ollessa sitä suurempi. Yhtenäisistä valtioista se on myös ainoa, jolla on ollut merenrantaa kolmella suurimmalla valtamerellä. Mongolivaltakunta oli olemassa vajaat sata vuotta. Mongolia
Temüžin yhdisti valtansa alle alueen muut heimot, kuten uiguurit, naimaanit ja merkiitit, ja hänestä tuli 1206 Mongolian hallitsija, Tšingis-kaani. Hän ryhtyi rakentamaan imperiumia ja hänen ratsumiehensä etenivät nopeasti Kiinaan, Keski-Aasiaan ja Venäjälle. Voittoisaan strategiaan kuuluivat hyvin organisoitu vakoojaverkosto, yllätyshyökkäykset ja kauhupropaganda mongolien vastarinnan harjoittajiin kohdistamista julmuuksista. Mongolivaltakunta ulottui laajimmillaan Kaakkois-Aasiasta Eurooppaan saakka. Viimeinen suurkaani, Kublai-kaani, hallitsi kenties kaikkien aikojen laajinta valtakuntaa - olkoonkin, että valtakunta oli silloin jo käytännössä hajonnut itsenäisiin kaanikuntiin. Se ulottui Koreasta Unkariin ja Siperiasta Pohjois-Intiaan. Kublai siirsi valtakunnan pääkaupungin Karakorumista Pekingiin ja omaksui kiinalaisen dynastianimen Yuan. 1300-luvun lopussa kiinalainen Ming-dynastian ensimmäinen keisari Zhu Yuanzhang karkotti mongolit takaisin pohjoiseen. Tšingis-kaani
Suurimmillaan mongolit hallitsivat yli 32 miljoonan neliökilometrin aluetta Aasiassa ja Euroopassa ja valtakunnan alaisuudessa oli arviolta lähes puolet maapallon väestöstä. Täten se oli pinta-alaltaan historian suurin yhtäjaksoinen valtio, vain merten halkoma Brittiläinen imperiumi on ollut sitä suurempi. Yhtenäisistä valtioista se on myös ainoa, jolla on ollut merenrantaa kolmen suurimman valtameren kanssa. Yhtenäisenä mongolivaltakunta oli olemassa vajaat sata vuotta.
Zavhan
Zavhan () on yksi Mongolian 21 provinssista. Se sijaitsee maan luoteisosassa ja rajautuu Hövsgölin, Arhangain, Bajanhongorin, Govi-Altain, Hovdin ja Uvsin provinsseihin sekä pohjoisessa Venäjään. Siellä on vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 64 924 asukasta ja sen pinta-ala on 82 500 neliökilometriä. Provinssin pääkaupunki on Uliastai. Mongolyn ündesnii olon niitiin
Neuvostoliitto aloitti Mongoliaan suunnatut venäjänkieliset radiolähetykset 1920-luvulla. Vuodesta 1931 lähtien voitiin toisinaan kuulla myös mongolinkielisiä uutislähetyksiä. Mongolian yleisradio perustettiin Neuvostoliiton tuella vuonna 1934. Sen toiminta laajeni varsinkin 1960-luvulla. 1970-luvun puolivälissä maassa oli keski- ja lyhytaaltoasemien verkko, joka lähetti yhtä kansallista ohjelmaa ja 20 alueradion ohjelmia. Ulkomaanpalvelu Voice of Mongolia perustettiin vuonna 1964. Ulaanbaataria ja maan keskiosaa palvellut toinen radiokanava aloitti toimintansa vuonna 1994. Ensimmäiset yksityiset radioasemat perustettiin Mongoliaan vuonna 1993. Yongzheng
Isänsä tavoin Yongzheng käytti sotilaallista voimaa pitääkseen Ulko-Mongolian dynastiansa hallinnassa. Kun Tiibetissä vuosina 1727–1728 käytiin sisällissota, hän sekaantui siihen sotilaallisesti. Vetäydyttään sieltä hän jätti sinne Qingin edustajan turvaamaan dynastian edut. Sota­toimiin Tiibetissä osallistui 230 000 miehen vahvuinen sotaväenosasto, jota johti Nian Gengyao. Heitä vastassa olivat dzungarit, joiden armeijan vahvuus oli 80 000. Maan­tieteellisistä syistä Qing-armeija, vaikka olikin luku­määräisesti suurempi, ei aluksi pystynyt voittamaan liikkuvampaa vihollistaan. Vähitellen Qing kuitenkin pääsi heistä voitolle. Sota­retken kustannukset olivat ainakin 8 miljoonaa taelia hopeaa. Myöhemmin Qing lähetti vielä pienen 10 000 miehen armeijan taistelemaan dzungareja vastaan. Tämä armeija kuitenkin tuhottiin ja Qing oli vähällä menettää otteensa Mongoliasta. Onnekseen hän sai liittolaisikseen Khalkha-mongolit, jotka lopulta voittivat dzungarit. Muhin taistelu
Mongolit olivat alkaneet levittää valtakuntaansa Tšingis-kaanin johdolla 1200-luvulla. Mongolit valtasivat nopeasti alueita aina Amur-joelta Intiaan ja Iraniin, sekä edelleen Mustallemerelle saakka. Vuonna 1240 mongolit valloittivat Kiovan ja olivat näin jo Puolan ja Unkarin kynnyksellä. Unkarissa tiedettiin mongolien saapumisesta jo etukäteen. Tarinan saapuvista mongoleista oli kuullut esimerkiksi "Magna Hungariaa" Uralin ja Kaspianmeren välisellä alueella tutkinut munkki Julianus. Mongolit olivat myös ajaneet tieltään turkkilaisiin kansoihin kuuluneita kumaaneja, joita Béla piti mahdollisina liittolaisinaan. Pakenevien kumaanien sallittiin asettua Unkarin tasangolle. Mongolien uhan kasvaessa kumaaneihin alettiin kuitenkin suhtautua yhä suuremmalla epäilyllä, ja lopulta unkarilainen väkijoukko surmasi erään kumaaniruhtinaan joukkoineen. Kumaanien kuningas lähti tapauksen jälkeen Unkarista tuhoten maita mennessään. Mongolia
Mongolia on parlamentaarinen tasavalta, jonka päämies on presidentti, joka valitaan suoralla vaalilla nelivuotiskaudelle, korkeintaan kahdelle kaudelle. Presidentti on puolustusvoimien ylipäällikkö ja hän saa ehdottaa pääministeriä, tehdä lakialoitteita ja estää lakeja veto-oikeudella (jonka parlamentin 2/3-enemmistö voi puolestaan kumota). Tämänhetkinen presidentti on Tsahiagiin Elbegdorj, joka valittiin tehtäväänsä 18. kesäkuuta 2009. Presidentin täytyy olla syntyperältään Mongolian kansalainen ja hänen täytyy olla vähintään 45 vuoden ikäinen. Mongolivaltakunta
Mongolien asevoimien järjestäytyminen pohjasi vanhoihin paimentolaistraditioihin, joita Tšingis-kaani järjestelmällisti ja jalosti. Pienin joukkoyksikkö ("arbhan") käsitti kymmenen miestä, kymmenen arbania muodosti sadan miehen "jaghunin". Kymmenen jaghunia muodosti edelleen tuhannen miehen "mingghanin" ja kymmenen mingghania lopulta kymmenen tuhannen "tümenin". Kaikki 15–60-vuotiaat, tiukan harjoituksen kestäneet mongolimiehet otettiin armeijaan. Sen lisäksi mongolit täydensivät armeijaansa alistamistaan kansoista. Mongoliarmeijan erotti muista aikansa armeijoista tiukka järjestelmällisyys ja kuri. Mongolivalloitukset
Mongolivaltakunta laajeni 1200-luvun kuluessa erilaisten sotaretkien seurauksena pitkin Keski- ja Länsi-Aasiaa. Mongolit saavuttivat Itä-Euroopan 1240-luvulla. Sotaretkiä voidaan nopeuden ja laajuuden puolesta verrata hunnien ja turkkilaisten sotaretkiin kansainvaellusaikana 500-luvulla. Mongolia
Vuonna 1990 kommunistinen puolue salli muut puolueet. Mongolian vuoden 1992 perustuslaki Mongolian nimestä poistui kansantasavalta-määrite ja maassa järjestettiin monien puolueiden kesken parlamentti- ja presidentin vaalit. Talousjärjestelmän siirtyminen kapitalismiin oli vaikeaa 1990-luvun alun yleismaailmallisella lamakaudella. Virkaatekevä presidentti Punsalmaagiin Otširbat valittiin presidentiksi 6. kesäkuuta 1993 ääniosuuden ollessa 57,8 prosenttia. Hän erosi Kansan vallankumouspuoleesta ja edusti sitten demokraattista oppositiota. Myanmar
Myanmar (burmaksi: ) eli Myanmarin liiton tasavalta (aiemmin Burma) on valtio Kaakkois-Aasiassa. Se on pinta-alaltaan Kaakkois-Aasian suurin maa. Sen pääkaupunki on Naypyidaw ja suurin kaupunki Yangon. Myanmarin rajanaapureita ovat Bangladesh lännessä, Intia luoteessa, Kiina koillisessa, Laos idässä ja Thaimaa kaakossa. Lounaassa maa rajoittuu Bengalinlahteen ja etelässä Andamaanienmereen. Eräät valtiot kuten Yhdysvallat, Kanada ja Yhdistynyt kuningaskunta käyttävät valtiosta edelleen nimeä Burma vastalauseena sotilashallinnon määräämälle nimenmuutokselle. Myös osa kansainvälisestä mediasta käyttää Burma-nimeä. Mongolian kansantasavalta
Mongolian kansantasavalta (Бүгд Найрамдах Монгол Ард Улс - "Bügd Nairamdakh Mongol Ard Uls") oli 26. marraskuuta 1924 - 13. helmikuuta 1992 toiminut aasialainen kommunistinen valtio, joka kuului Neuvostoliiton etupiiriin. Mongolian kansantasavalta ei koskaan ollut osa Neuvostoliittoa. Mongolivaltakunta
Tšingis-kaani lahjoitti osan valloitetuista alueista pojilleen hallittaviksi. Tšingis-kaanin päävaimon neljä poikaa olivat Ögödei, Tšagatai, Jotši ja Tolui. Vuonna 1227 Tšingis-kaani kuoli ja hänen nuorin poikansa Tolui peri valtakunnan ydinalueet, joita Tšingis-kaani oli hallinnut, kun taas toinen poika Ögödei päätyi suurkaaniksi. Jotši sai valtakunnan länsiosat Länsi-Venäjää myöten, ja Tšagatai Pohjois-Iranin ja Xinjiangin eteläosat.
Ajan myötä eri sukuhaarojen hallitsemat alueet kehittyivät erillisiksi valtakunniksi tai tuhoutuivat. Muutkin pojat saivat alueita hallintaansa, ja valloitukset jatkuivat Tšingis-kaanin kuoleman jälkeen. Bajan-Ölgii
Bajan-Ölgii (, ) on yksi Mongolian 21 provinssista. Se sijaitsee aivan Mongolian länsiosassa ja rajautuu sekä Venäjään että Kiinaan. Provinssin pinta-ala on 45 700 neliökilometriä ja väkiluku 85 232 (vuonna 2010). Provinssin pääkaupunki on Ölgii. Mongolivaltakunta
Jo 1211 mongolit käynnistivät hyökkäyksen Pohjois-Kiinaa hallitsevaa Jin-dynastiaa vastaan. Jin-dynastia menetti Mantšurian ja Pekingin alueen mongoleille 1215. Läntiset uiguurit Sinkiangissa alistuivat 1218. Sodan ollessa käynnissä pohjoisessa Kiinassa mongolit aloittivat sodan Keski-Aasiassa ja tuhosivat Persiaa hallinneen Kovaresmian imperiumin surmaten noin 1,5 miljoonaa sen asukasta vuosina 1219–1222. Sen jälkeen mongolit käynnistivät ensimmäiset hyökkäyksensä nykyisen Venäjän alueelle. He tekivät pikaisia iskuja Kaukasukselle, Ukrainaan ja jopa Etelä-Puolaan 1221–1224. Nopealla kampanjalla mongolit löivät myös Läntisen Xia-valtion nykyisen Gansun alueella 1225–1227. Intian koillisrajoille mongolit pääsivät jo 1224. Kiinan maantiede
Tiibetin ylänkö sijaitsee Kiinan luoteisosissa, ja se on maailman suurin ylätasanko. Sen keskikorkeus on yli 4 000 metriä, ja sen korkeimmat huiput nousevat yli 7 200 metrin. Sitä ympäröivät vielä korkeammat vuoristot, kuten Himalaja ja Kunlun. Himalajan vuorista 40 kohoaa vähintään 7 000 metriin, ja Kiinan ja Nepalin rajalla oleva Mount Everest on maailman korkein vuori. Tiibetin ylängön matalimmalla oleva alue on sen luoteisosassa oleva Qaidamin allas, jonka leveä luoteisosa on 2 700–3 000 metrissä ja kapea kaakkoisosa hieman matalammalla.
Kunlunin ja Qilian Shanin pohjoispuolella sekä Qionglai Shanin ja Daliang Shanin itäpuolella alkaa Kiinan toinen topografinen alue. Siellä useimmat vuoret kohoavat enää 900–1 800 metrin korkeuteen, ja vuoristojen välissä vaihtelevat altaat ja tasangot. Tiibetin ylängön pohjoispuolella on Kiinan kuiva luoteisosa, jossa on kaksi laajaa painaumaa, Tarimin allas ja Džungaria. Tarimin allasta rajoittaa etelässä Kunlun, lännessä Pamir ja pohjoisessa Tienšan, joka erottaa sen Džungarian altaasta. Tarim on noin 557 000 neliökilometrin laajuinen, ja se on noin 750–1 400 metrin korkeudessa. Sen sisäosissa on Taklimakanin aavikko. Džungariaa rajoittaa Tienšanin lisäksi Altaivuoristo, joka erottaa sen Mongoliasta. Džungaria on tasaista seutua, joka viettää lievästi lounaaseen. Se on keskimäärin 300–450 metrin korkeudessa, mutta matalimmat kohdat ovat alle 200 metrissä.
Kiinan toiseen topografiseen alueeseen kuuluvat myös keskisessä Kiinassa olevat laajat tasangot ja ne toisistaan erottavat vuoristot. Mongolian ylänkö on pohjoisimpana, ja sen erottaa Lössiylängöstä Yinvuoristo. Mongolian ylänkö on kuiva tasanko. Lössiylänkö on puolestaan laaja alue, joka on muodostunut lössimateriaalin peittämistä kukkuloista ja karuista vuoristoista. Sen keskikorkeus on 1 200 metriä, ja suurin osa siitä on 50–80 metriä paksun lössikerroksen peitossa. Shaanxin maakunnan pohjoisosissa ja Gansun itäosissa lössikerros voi olla paljon paksumpi. Eteläinen Yunnanin–Guizhoun ylänkö tunnetaan erityisesti karstimuodostelmistaan. Roman von Ungern-Sternberg
Muinaisten pyhien miesten reinkarnaationa pidetty Bogdo-kaani oli niin arvostettu Mongoliassa, että Ungern-Sternbergin syrjäyttämisen jälkeen hän sai jäädä rajoitettuun valtaan muutamaksi vuodeksi kuolemaansa asti. Maata hallitsivat kuitenkin tosiasiallisesti kommunistit. Bogdo-kaanin kuoltua 1924 Mongolia muutettiin virallisesti kommunistiseksi kansantasavallaksi, ja maan johto ilmoitti, ettei uusia reinkarnaatioita enää tulisi.Sebag Montefiore, Simon: "Ihmishirviöt : maailmanhistorian julmimmat ihmiset" (2010) ISBN 978-951-20-8073-1 Mongolianvaahtera
Mongolianvaahtera kasvaa 3–10 metrin korkuiseksi yleensä pensaan ja puun välimuodoksi ja rungon halkaisija on 20–40 senttimetriä. Mongolianvaahteran kaarna on harmaanruskea ja siihen tulee vanhemmiten matalia halkeamia. Sen kukat ovat kellanvihreät ja halkaisijaltaan 5–8 millimetriä. Laji kukkii alkukesästä. Sen siemenet muistuttavat Suomessa alkuperäisen metsävaahteran siemeniä, mutta ne ovat paljon pienempiä. Siemenet irtoavat puusta myöhään syksyllä ja itävät seuraavana keväänä. Mongolianvaahteran ruska on aurinkoisilla paikoilla voimakkaan punertava. Aurangzeb
Aurangzeb hallitsi Hindustania 48 vuotta ja hän laajensi mogulivaltakunnan suurimmilleen. Valtakunta käsitti koko lähes koko Intian niemimaan. Vain eteläisin kärki ei kuulunut Aurangzebin valtakuntaan. Aurangzebin jatkuvat sodat muodosti valtakunnasta liian laajan ja iso osa kansasta ei ollut tyytyväinen hänen hallintoonsa. Mongolian lippu
Mongolian lippu on Mongolian tunnus. Se on suorakaiteen muotoinen suhteessa 1:2 ja se jakautuu kolmeen tasalevyiseen pystyraitaan, joista kaksi reunimmaista ovat punaisia ja keskimmäinen sininen. Sininen symboloi ikuista taivasta ja punainen edistystä sekä vaurautta. Lipputangon puoleisessa raidassa on keltainen "soyombo", kansallinen symboli, joka esittää tulta, aurinkoa, kuuta, maata, vettä sekä taiji eli yin-yang -symbolia. Lipun nykyinen versio otettiin käyttöön heinäkuussa 2011. Silloin vahvistettiin uudet värit lippuun, joka tuli käyttöön 12. helmikuuta 1992, kun maata hallinnut kommunistinen puolue luopui yksinvallastaan. Erona sitä edeltävään, 23. helmikuuta 1949 käyttöön otettuun lippuun on kommunismia kuvaavan keltaisen tähden puuttuminen "soyombon" yläpuolelta. Aavikko
Keski-Aasian keidaskaupungit rikastuivat silkkitien varrella. Kauppa silkkitiellä katkesi kuitenkin väliaikaisesti 600- ja 700-lukujen arabivalloituksen jälkeen. Kun Keski-Aasian kuuluisin paimentolaiskansa mongolit perustivat 1200-luvulla valtakunnan, joka laajeni Itä-Aasiasta Euroopan rajoille asti, silkkitie aukeni jälleen ja Marco Polo pystyi matkustamaan Kiinaan. Mongolian Valioliiga
Mongolian valioliiga on miesten jalkapallon korkein sarjataso Mongoliassa. Maan mestaruudesta pelattiin ensimmäistä kertaa vuonna 1974. Vuonna 1996 sarjan nimeksi vaihtui MFF League ja sitä ryhdyttiin pelaamaan liigana aiemman karsintasysteemin sijaan. Kyseisen vuoden jälkeen sarjan menestynein joukkue on ollut Erchim kuudella mestaruudellaan. Nepalin historia
Maurya-valtakunta oli muinaisen Intian valtakunnista mahtavin niin poliittisesti kuin sotilaallisestikin. Se oli laajimmillaan kuningas Ašokan valtakaudella 268-231 eaa. jolloin sen vaikutusvalta kattoi lähes koko nykyisen Intian ja ulottui lännessä nykyisen Afganistanin alueelle saakka. Ei ole todisteita siitä, ulottuiko sen valta nykyisen Nepalin alueelle, mutta joka tapauksessa Maurya-valtakunnan olemassaolo vaikutti Nepalin historiaan. Ašoka omaksui buddhalaisuuden ja hänen aikanaan sen uskotaan levinneen Kathmandun laaksoon ja koko Nepalin alueelle. Maurya-valtakunnan ajoilta on peräisin myös hallintojärjestelmä, jossa kuningas oli poliittisen järjestelmän oikeutettu keskipiste. Bulgan
Bulgan () on yksi Mongolian 21 provinssista. Se sijaitsee maan pohjoisosassa Ulan Batorin länsipuolella ja rajautuu Selengein, Orhonin, Tövin, Övörhangain, Arhangain ja Hövsgölin provinsseihin sekä pohjoisessa Venäjään. Siellä on vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 53 065 asukasta ja sen pinta-ala on 48 700 neliökilometriä. Provinssin pääkaupunki on Bulgan. Kiinan–Mongolian sota (1913–1915)
Sota loppui virallisesti vuonna 1915 Kyakhtan trilateraalisopimuksella. Paikanpäältä Sisä-Mongoliasta tulleet sotilaat saivat kuitenkin pitää aseensa ja he palasivat takaisin kotiseuduilleen käyden sissisotaa vuoteen 1917 Babujabin johdolla. Kiinan–Mongolian sota tuotti Mongolialle suuren ulkomaanvelan Venäjälle. Vuoteen 1916 mennessä velkasumma oli 332 000 kultaruplaa ja se muodosti viidenneksen valtion rahan kulutuksesta. Kiinan–Mongolian sota (1913–1915)
Mongolian hallinto ryhtyi virallisesti sotatoimiin alueella vasta saatuaan lupauksia venäläisistä aseista ja koulutuksesta tammikuussa 1913. Sisä-Mongolian Shiliin Gol ja Ulaanchab-liitot määrättiin 23. tammikuuta nostamaan 2 000 miestä aseisiin. Joukot lähtivät liikkeelle vasta helmikuun puolella. Kesän aikana joukot valloittivat muun muassa Linxin, Dolonnuurin, Zhangjiakoun (Kalgan) ja Guisuin (Hohhot). Lähes kaikki joukkojen komentajat olivat sisämongolialaisia. Heihin lukeutui esimerkiksi Babujab ja Damdinsürüng. Tavallisten joukkojen pääosa koostui khalka- ja sisämongoleista, joiden lisäksi joukkoihin lukeutui sekalainen joukko kiinalaisia ja mongolialaisia puolisotilaallisia ryhmiä. Yhteensä heitä oli noin 7 000–8 000. Bügd Nairamdah Mongol
Bügd Nairamdah Mongol on Mongolian kansallislaulu. Laulu on syntynyt vuonna 1950. Sen on sanoittanut Tsendiin Damdinsüren ja sen ovat Bilegiin Damdinsuren ja Luvsanjamts Murjorj. Mongolialla on 1900-luvun aikana ollut useita kansallislauluja. Ensimmäinen oli käytössä 1924-1950, toinen 1950-1961 ja kolmas 1961-1991. Nykyinen versio on sama, joka oli käytössä vuosina 1950-1961. Siitä on kuitenkin jätetty pois laulun kolmas säkeistö, joka ylisti Leniniä, Stalinia sekä Mongolian omia vallankumoussankareita Damdin Süchbaataria ja Tšrorlogiin Tšoibalsania. Mongolian parlamenttivaalit 2008
Mongoliassa pidettiin 29. kesäkuuta 2008 parlamenttivaalit. Parlamenttivaaleissa oli jaossa 76 edustajapaikkaa ja ehdokkaita oli 356. Ääntenlaskennan tulokset julkistettiin 14. heinäkuuta 2008. Mongolian kansanpuolue voitti vaalit saaden 45 paikkaa toiseksi suurimman puolueen - demokraattisen puolueen saadessa 27 paikkaa. 
Vuonna 2005 otettiin käyttöön uusi äänestystapa ja nämä vaalit olivat ensimmäiset joissa lakia sovellettiin käytäntöön. Mongolianlokki
Mongolianlokki ("Larus relictus"), myös "Ichthyaetus relictus", on keskiaasialainen uhanalainen lokki. Se elää Mongoliassa, Kiinassa, Kazakstanissa ja Venäjällä. Pääosa noin 10 000 yksilön kannasta elää Kiinassa, Mongoliassa muutamassa paikassa, Kazakstanissa yhdessä, joskus kahdessa paikassa, ja Venäjällä vain yhdessä paikassa. Sen talvehtimisalueet tunnetaan huonosti, mutta havaintoja on ainakin Etelä-Koreasta Vietnamiin ulottuvalla alueella. Lajin holotyypin kuvaili Einar Lönnberg Sisä-Mongoliasta 1931. Venäjä
900- ja 1000-luvuilla Kiovan Venäjästä tuli suurvalta. 1000- ja 1100-luvuilla turkkilaisten paimentolaisheimojen jatkuvat hyökkäykset saivat aikaan slaavien massiivisen muuton turvallisimmille pohjoisen metsäalueille. Monien muiden Euraasian alueiden tavoin nämä alueet joutuivat mongolien valtaamiksi 1230-luvun loppupuolelta alkaen. Myöhemmin nämä myös tataareina tunnetut valloittajat muodostivat Kultaisena ordana tunnetun valtion, joka ryösteli Venäjän alueen ruhtinaskuntia ja hallitsi alueen etelä- ja keskiosia yli kolmen vuosisadan ajan. Mongolien valta hidasti alueen taloudellista ja sosiaalista kehitystä. Novgorodin tasavalta sekä Pihkova säilyttivät kuitenkin osan autonomiastaan mongolien aikana ja osin säästyivät muita alueita vaivanneilta levottomuuksilta. Aleksanteri Nevalaisen johtamat novgorodilaiset olivat karkottaneet saksalaiset ristiretkijoukot, jotka pyrkivät muuttamaan alueen siirtomaakseen. Kiovan Venäjän valtio hajaantui lopulta sitä kollektiivisesti hallinneen ruhtinassuvun sisäisten kamppailujen tuloksena. Mongolit olivat hävittäneet Kiovan pahoin vuonna 1240, sen valta-asema hiipui ja sitä ympäröivät alueet suhteessa vahvistuivat. Niistä Galitsia–Volynia sulautui lopulta Puola-Liettuaan, kun taas mongolien vallan alle jäänyt Vladimir-Suzdal ja itsenäinen Novgorodin tasavalta muodostuivat modernin Venäjän perustaksi. Hovd
Hovd () on yksi Mongolian 21 provinssista. Se sijaitsee maan länsiosassa ja rajautuu Bajan-Ölgiin, Uvsin, Zavhanin ja Govi-Altain provinsseihin sekä etelässä Kiinaan. Siellä on vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 76 252 asukasta ja sen pinta-ala on 76 100 neliökilometriä. Provinssin pääkaupunki on Hovd. Kiinan historia
Mongolit olivat ensimmäinen Kiinaa hallinnut vierasperäinen kansa, vaikka he eivät 1200-luvun alussa olleet edes luku- ja kirjoitustaitoinen kansa. Mongolit olivat eteviä sodankävijöitä, mutta paimentolaisuudella elantonsa saaneet mongolit tavoittelivat pääasiassa laidunmaata karjalleen. Paikoilleen asettuneen siviilihallinnon perustaminen oli mongoleille vieras ajatus ja tavallisesti mongolit surmasivat tai orjuuttivat valloitettujen maiden väestön ja ottivat haltuunsa näiden maat. Tilanne kuitenkin muuttui, kun Liao-dynastian kuningashuoneen jälkeläinen Yelü Chucai, joka kohosi mongolikaanin tärkeäksi neuvonantajaksi, huomautti tälle että säästämällä han-kiinalaisten hengen ja verottamalla näitä, hän pystyisi keräämään suuret rikkaudet. Ögödei-Kaani huomasi ehdotuksen järkevyyden ja valloitetuilla alueilla suoritetuista joukkomurhista luovuttiin. Useita kymmeniä vuosia myöhemmin Kublai-kaanin aikana valloitettu Etelä-Kiina alistettiin huomattavasti verettömämmin.
Hallinnollisesti mongoleilla ei ollut mitään keinoa kerätä veroja, joten maa jaettiin läänityksiin ja veronkanto-oikeus myytiin keskiaasialaisille muslimikauppiaille. Myöhemmin otettiin käyttöön myös kaupankäyntiin liittyvät verot. Kublai-kaani kehitti edelleen maan hallintoa. Etelä-Kiinan valloituksen jälkeen maa jaettiin maakuntiin ja mongolien hallintotapa alkoi kiinalaistua. Merkittävin ero aikaisempaan oli, että virkatutkinnot lakkautettiin ja virat tulivat perinnöllisiksi. Han-kiinalaista väestöä syrjittiin ja ylimmät virat annettiin mongoleille ja muille ei-kiinalaisille. Ulkomaalaisten suosiminen selittää Marco Polon saaman korkean aseman valtakunnan hovissa. Kublai-kaani teki Beijingistä maan talvipääkaupungin ja kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun Beijing oli koko Kiinan pääkaupunki. Samalla mongolihallinnon painopiste siirtyi Mongoliasta varsinaisen Kiinan alueelle. Kublai-kaani omaksui myös kiinalaisen dynastianimen Yuan. Beijing kasvoi mongolivallassa suureksi metropoliksi, mutta sen ympäristö ei kyennyt ruokkimaan kasvavaa väestöä, joten viljaa oli tuotava etelästä. Yuan-dynastian aikaan tultaessa Keisarinkanava oli rappeutunut, sillä se oli jäänyt vaille käyttöä Song-dynastian menetettyä maan pohjoisosat. Kanava kunnostettiin ja se ulotettiin Beijingiin asti. Myös merikuljetusten merkitys kasvoi. Erdenet
Neuvostoliiton hajottua ja Mongolian taloudellisten uudistusten jälkeen Erdenetin kaivoksen taloudellinen merkitys Mongolian valtiolle kasvoi. Vuonna 1994 kaupungin aluetta kasvatettiin alkuperäisestä 60 neliökilometristä yhteensä 840 neliökilometriin ja alueesta tuli Orhonin provinssi. Provinssin teollinen tuotanto suhteessa Mongolian koko tuotantoon on kaivoksen ansiosta edelleen suuri. Vuonna 1995 lukema oli 42 % ja vuonna 2000 vielä 32 %. Mongolian valtio omistaa nykyisin 51 % Erdenetin kaivosyrityksestä, joka työllistää noin 6 000 työntekijää, joiden joukossa on noin 600 ulkomaista asiantuntijaa mm. Venäjältä. Mongolian asevoimat
Mongolian itsenäistyessä 1910-luvulla se peri asevoimansa Qing-dynastialta. Vuonna 1914 maan asevoimiin kuului noin 10 000 henkilöä. Mongolian vallankumouksessa 1921 vallan ottivat käsiinsä kommunistit Neuvostoliiton tuella ja maa alkoi saada aseita tukijaltaan. Kun rajakahakat Japanin kanssa alkoivat Neuvostoliitto siirsi maahan noin 30 000 henkilöä käsittäneen 7. armeijan. Mongolia liittyi Neuvostoliiton sodanjulistuksen jälkeen sotaan Japania vastaan vuonna 1945. Sodan jälkeen asevoimia pienennettiin merkittävästi, mutta niitä jaajennettiin jälleen, kun Neuvostoliiton ja Kiinan suhteet heikkenivät 1950-luvun lopussa. Maavoimien henkilöstön määrä nousi 33 000:n ja ilmavoimien 3 500:n. Neuvostoliitosta saatiin muun muassa 650 panssarivaunua ja 17 MiG-21 hävittäjää. Puolustusmenot veivät 10 % maan budjetista vuonna 1975 ja lähes 15 % vuonna 1980. Bogd Khan
Bogd Khan (, 1869–1924) oli Mongolian johtaja 1911–1924. Hän syntyi Khamissa Itä-Tiibetissä. Hän oli Bogdo Lama eli kolmanneksi korkein lama. Hänen vaimonsa oli Tsendiin Dondogdulam (kuollut 1923). Hän teloitti vihollisiaan mutta ei surmannut siviiliväestöä. Uiguurivaltakunta
Uiguurivaltakunta oli Mongolian ja Keski-Aasian alueella sijainnut uiguurien hallitsema valtakunta vuosina 744–840. Uiguurivaltakunnan aikana uiguurit omaksuivat manikealaisuuden ja he perustivat hallitsemalleen alueelle useita kaupunkeja. Valtakunnan tuhosivat lopulta Jenisein kirgiisit. Valtakunnan pääkaupunki Ordu-Baligh sijaitsi nykyisen Mongolian alueella. Goryeo
Tšingis-kaani oli perustanut Mongolivaltakunnan 1200-luvun alussa ja vuonna 1215 valtasivat Jin-dyanstian ja Pohjois-Kiinan. Pian heidän kohteekseen päätyi myös Korea. Suuri mongoliarmeija hyökkäsi maahan vuonna 1231 ja suurin osa maasta päätyi mongolivallan alle. Goryeon hovin oli kuitenkin onnistunut paeta hyökkääjiä Ganghwan saarelle, josta käsin he johtivat vastarintaa mongoleja vastaan. 30-vuoden taistelujen jälkeen vallankaappaus pisti kuitenkin päätöksen Goryeon vastarinnalle ja valtaan nousseet tekivät sopimuksen mongolien kanssa. Korea säilytti muodollisen itsenäisyytensä, mutta käytännössä siitä tuli mongolien vasallivaltio. Mongolia
Mongolia koostuu 18 provinssista eli "aimakista" sekä neljästä kunnasta, jolla on provinssiin rinnastettava asema. Provinssien jaetut osat ovat nimeltään "sum", ja edelleen jaettuna "bag". Mongolivaltakunta
Mongolit perustivat kauppareittejä ympäri valtakuntaa sekä laajan posti- ja matkahuoltojärjestelmän, jamin, joka oli myös muiden kuin mongolien käytössä. Monet kauppiaat, lähettiläät ja matkailijat Kiinasta, Lähi-idästä ja Euroopasta käyttivät sitä. Tärkeitä opettajia ja käsityöläisiä vapautettiin veroista, kun taas yleisesti verot olivat raskaat. Samalla pienikin vastarinta kostettiin verisesti. Kaupungit tuhottiin ja niiden asukkaat orjuutettiin, mikäli he kiistivät mongolivallan. Béla IV
Valtaan noustessaan Béla ryhtyi keskittämään valtaa omiin käsiinsä. Hänen isänsä ajan neuvonantajia erotettiin ja maalahjoituksia peruutettiin. Tukea kuningas sai kirkolta ja alemmalta aatelistolta, kun taas ylimystö vastusti kehitystä kiihkeästi. Vallan keskittäminen kuninkaalle loppui kuitenkin pian yllättävän ulkoisen uhan takia. Tšingis-kaanin johtamat mongolit olivat luomassa suurta valtakuntaa ja he olivat nyt saapumassa Unkarin rajoille. Kiova oli valloitettu vuonna 1240. Béla yritti saada liittolaisia monoleja vastaan kumaaneista, mutta hieman ennen monolien saapumista he lähtivät Unkarista kiihtyneen väkijoukon surmattua erään heidän ruhtinaistaan. Liittolaisia ewi saatu myöskään lännestä, kun samaan aikaan Saksan keisari Fredrik II ja paavi Gregorius IX kiistelivät toistensa kanssa. Batu-kaanin johtamat mongolit vyöryivät lopulta Karpaaattien läpi ja he voittivat unkarilaiset Muhin taistelussa 11. huhtikuuta 1241. Béla IV joutui pakenemaan mongolien tieltä ensin Itävaltaan ja lopulta Dalmatiaan. Batu-kaani ja hänen joukkonsa lähtivät lopulta Unkarista takaisin Mongoliaan kesällä vuonna 1242 suurkaani Ögödein kuoltua. Unkari oli menettänyt arviolta 15–20% väestöstään mongolien hyökkäystä seuranneissa taisteluissa, taudeissa ja nälänhädässä. Mongolia
Mongolian suurimman järven Uvs Nuurin (3 350 km²) allas on ollut UNESCOn Maailmanperintöluettelossa vuodesta 2003. Alueella ovat edustettuina kaikki itäisen Euraasian merkittävimmät biomit, kuten aro, taiga, hiekka-aavikko ja vuoristokasvillisuus. Siellä elää uhanalaisia lumileopardeja ja argaaleita. Kiinan maantiede
Kiinan pinta-ala on 9 596 960 neliökilometriä, ja se on maailman neljänneksi suurin valtio. Sillä on maarajaa Afganistanin, Bhutanin, Intian, Kazakstanin, Kirgisian, Laosin, Mongolian, Myanmarin, Nepalin, Pakistanin, Pohjois-Korean, Tadžikistanin, Venäjän ja Vietnamin. Maarajan pituus on kaikkiaan 22 457 kilometriä. Mongolian ja Kiina välinen raja on 4 630 kilometriä pitkä. Kiinan ja Venäjän maaraja on myös yli 4 000 kilometriä pitkä. Afganistanin kanssa Kiinalla on sen sijaan vain 91 kilometriä yhteistä rajaa. Kiinan historia
Kaupankäynti kehittyi mongolivallan alla, sillä aiemmin valtaa pitänyt kungfutselainen ylimystö ei suhtautunut suopeasti kaupankäyntiin. Ulkomaankauppa oli Song-kaudella vähäistä, mutta mongolikaudella se vilkastui. Ulkomaankauppaa hoitivat pääasiassa keski- ja eteläaasialaiset muslimikauppiaat. Pienviljelijöiden asema Yuan-hallinnon alla oli tukalin. Mongoleilla ei juuri ollut tietoa maanviljelysmenetelmistä. Mongolit olivat valtaan päästyään takavarikoineet suuret viljelysmaat laidunmaaksi tai jakaneet ne ylimystölle ja lyöneet laimin kastelujärjestelmien ylläpidon. Talonpoikaisväestö ei kyennyt maksamaan suuria veroja, ja he hakeutuivat suurtilallisten työläisiksi. Orhon
Orhon () on yksi Mongolian 21 provinssista. Se sijaitsee maan pohjoisosassa Ulan Batorin luoteispuolella ja rajautuu Bulganin ja Selengen provinsseihin. Siellä on vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 87 118 asukasta ja sen pinta-ala on 840 neliökilometriä. Provinssin pääkaupunki on Erdenet. Sisä-Mongolia
Ulko-Mongolia julistautui itsenäiseksi Kiinasta marraskuussa 1911, ja tämän liikkeen yksi päätekijöistä oli ollut sisämongolialainen ruhtinas Haishan. Sisä-Mongolian lippukunnat kannattivat kuitenkin ensin Qing-dynastiaa, joka taisteli samaan aikaan tasavaltalaisia kapinallisia vastaan etelässä. Vain Hulunbuirissa mongolit karkottivat kiinalaisen varuskunnan ja liittyivät väliaikaisesti Ulko-Mongoliaan. 12. helmikuuta 1912 viimeinen Qing-dynastian keisari oli syösty vallasta ja uusi tasavaltalainen johtaja Yuan Shikai pyrki vahvistamaan otettaan Sisä-Mongoliasta lähettämällä alueelle lisää joukkoja. Nyt kun Kiinaa hallitsivat han-kiinalaiset monet mongolilippukunnat alkoivat tukea Suur-Mongoliaa. Osa tuki edelleen Kiinaa, lähinnä koska Ulko-Mongolia oli tuolloin teokratia. Ulko-Mongolia yritti valloittaa Sisä-Mongolian Kiinan–Mongolian sodassa vuosien 1912 ja 1915 välillä, mutta Venäjän painostuksesta maa luopui lopulta suunnitelmista liittää Sisä-Mongolia Ulko-Mongoliaan. Hulunbuir
Hulunbuir sijaitsee Sisä-Mongolian koillisosassa ja rajoittuu Heilongjiangin provinssiin idässä, Mongoliaan lännessä ja Venäjään pohjoisessa ja luoteessa. Pinta-alaa alueella on 263 953 km², mikä tekee siitä kooltaan maailman suurimman kaupungin. Vaikka aluetta hallitaankin kaupunkina, vain hyvin pieni osa siitä on rakennettua aluetta. Mongolia
Neuvostoliitto oli taloudellisesti Mongolian tärkeä tukija, ja sen romahdus aiheutti Mongoliassa syvän talouskriisin. Karjanhoito on ollut hätätilaelinkeino, johon ihmisen siirtyvät muun tulonlähteen puuttuessa. Talousvaikeuksien aikana maahan on syntynyt suuri joukko pientilallisia, joilla on alle 200-päinen karjalauma. Hövsgöl
Hövsgöl, "Hövsgöljärvi" tai "Hövsgöl Nuur" ( tai Хөвсгөл далай, "Hövsgöl dalai" tai Далай ээж "Dalai Eež") on suuri järvi Mongolian pohjoisosassa. Järven venäjänkielinen nimi on "Hubsugul" ().
Hövsgöljärvi sijaitsee Mongolian luoteisosassa Venäjän rajan tuntumassa, itäisten Sajanvuorten juurella. Järven pinta on 1 645 m merenpintaa korkeammalla ja se on 136 km:n pituinen. Hövsgöl on Mongolian järvistä toiseksi suurin Uvs Nuurin jälkeen, ja suurin maan makeavetisistä järvistä. Järvi on syvimmillään 262 m:n syvyinen ja se sisältää lähes 70% Mongolian makeasta vedestä. Luettelo diplomaattisista edustustoista Mongoliassa
Tämä on luettelo diplomaattisista edustustoista Mongoliassa. Pääkaupunki Ulan Batorissa on 24 suurlähetystöä. Monet muut suurlähetystöt on akkreditoitu lähialueelta. Sisä-Mongolia
Pinta-alaltaan Sisä-Mongolia on noin 1,2 miljoonaa km². Alue voidaan jakaa maantieteellisesti kolmeen osaan. Mongolian rajalla kulkeva tasanko ja aavikko muodostavat osan Mongolian ylänköä. Itäinen Sisä-Mongolia Hingganvuorten toisella puolella on puolestaan osa Mantšurian tasankoja ja Yin Shan -vuorten eteläpuolinen alue on osa Pohjois-Kiinan tasankoa reunustavaa ylänköä. Keltainenjoki halkoo näitä ylänköjä ja erottaa aavikon Ordosin tasangosta. Alueella vallitsee kuiva mannerilmasto ja vuosittainen sadanta on 150-400 millimetriä. Suurin osa alueesta on aroa, joskin paikoitellen esiintyy myös dyynejä ja pieniä metsiköitä. Alueen lounaisosat ovat aavikkoa ja Hingganvuorten pohjoisosat havumetsää. Mongolia
1400-luvun alussa mongolit jakautuivat kahteen ryhmään Oiradin ja Altain alueille. Vuosina 1400–1451 käytiin pitkällinen sisällissota. Vuonna 1466 Oiradin mongolien päällikkö Dayan yhdisti jälleen suurimman osan Mongoliasta. 1500-luvun alussa alue joutui uzbekkien valtaan. Dayanin kuoltua mongolit hajaantuivat jälleen useaksi riitaisaksi heimoksi tai klaaniksi. Altan Khan (1507-83) kävi sotaa Kiinaa vastaan ja yhdisti jälleen Mongolian. Vanhoilla päivillään hän kääntyi buddhalaiseksi, ja buddhalaisuudesta tuli valtionuskonto 1586. Mongolian kansantasavalta
Vuonna 1990, jolloin Mongoliaa taloudellisesti tukeneen Neuvostoliiton talous alkoi luhistua, Mongolian kommunistinen puolue salli muut puolueet. Vuoden 1992 perustuslaki muutti kansantasavallan parlamentaariseksi valtioksi. Kambodža
Jayavarman II (hallitsi n. 770–834) perusti Khmerien valtakunnan 802. Angkorin alueen ensimmäinen pääkaupunki perustettiin 800-luvun lopulla ja sitä seurasi joukko muita pääkaupunkeja samalla alueella. Angkor olikin maailman suurin kaupunki esiteollisella ajalla: sen pinta-ala oli 3 000 km² ja asukasluku 700 000-1 900 000. Khmerien valtakunnan vauraus perustui työvoimaan ja ainoa tapa lisätä sitä oli valloittaa uusia alueita. 800-luvun loppuun mennessä valtakunta oli jo laajentunut nykyistä Kambodžaa suuremmalle alueelle ja Angkorin suuruuden ajan päättyessä n. 1150 se hallitsi suurinta osaa Kaakkois-Aasian mannerta. 1177 Champa valloitti Angkorin, mutta Jayavarman VII:n (hallitsi 1181–1218) onnistui vallata valtakunta takaisin ja laajentaa sitä entisestäänkin. Dornogovi
Dornogovi () on yksi Mongolian 21 provinssista. Se sijaitsee maan kaakkoisosassa Gobin autiomaassa ja rajautuu Ömnögovin, Dundgovin, Govisümberin, Hentiin ja Sühbaatarin provinsseihin sekä etelässä Kiinaan. Siellä on vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 57 930 asukasta ja sen pinta-ala on 109 500 neliökilometriä. Provinssin pääkaupunki on Sainšand. Bortalan mongolien autonominen prefektuuri
Bortalan mongolien autonominen prefektuuri (, , ) on autonominen prefektuuri Kiinan Sinkiangin uiguurien autonomisen alueen luoteisosassa. Prefektuurin pinta-ala on 24 934 neliökilometriä. Väkiluku vuonna 2010 oli 443 680. Prefektuurin päähallintopaikka on Bole (Bortala), joka sijaitsee linnuntietä noin 460 kilometriä autonomisen alueen pääkaupunki Ürümqistä länsiluoteeseen. Mongolian kansantasavalta
Neuvostoliitto takasi Mongolian kansantasavallan turvallisuuden Japanin uhalta toisessa maailmansodassa. Vuodesta 1939 vuoteen 1952 Mongoliaa johti stalinistista politiikkaa harjoittanut marsalkka Horloogijn Tšoibalsan. Syksyllä 1945 Neuvostoliiton joukot vapauttivat myös loput Mongoliasta Japanin miehityksestä. Vapautettu alue päätti kansanäänestyksessä liittyä Mongolian kansantasavaltaan. Sekä Kiinan tasavalta että Kiinan kansantasavalta tunnustivat Mongolian itsenäisyyden sodan jälkeen. Mongolianhiirihaukka
Mongolianhiirihaukat elävät Keski-Aasiassa Tienšanin itäosista ja Altailta Mongoliaan ja Mantšuriaan, ja sieltä eteläiseen Tiibetiin ja ehkä Himalajalle. Talvella niitä tavataan Korean niemimaalla, Pohjois- ja Keski-Kiinassa, Pohjois-Intiassa ja satunnaisesti Japanissa ja Iranissa sekä kerran Romaniassa. Sen elinympäristön ala on 100 000–1 000 000 neliökilometriä ja maailman populaatio on kooltaan 10 000–100 000 yksilöä. Lajia ei ole tavattu Suomessa. Övörhangai
Övörhangai () on yksi Mongolian 21 provinssista. Se sijaitsee maan keskiosassa Ulan Batorin lounaispuolella ja rajautuu Tövin, Dundgovin, Ömnögovin, Bajanhongorin, Arhangain ja Bulganin provinsseihin. Siellä on vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 100 444 asukasta ja sen pinta-ala on 62 900 neliökilometriä. Provinssin pääkaupunki on Arvaiheer. Ensimmäinen Bulgarian valtakunta
Ensimmäinen Bulgarian valtakunta oli keskiaikainen valtio, joka perustettiin vuonna 681 ja lakkasi olemasta 1018, kun se liitettiin Bysanttiin. Valtion nimi oli alusta asti Bulgaria, ja se oli aikansa merkittävimpiä sotilasmahteja. Laajimmillaan se ulottui Budapestistä Mustallemerelle ja Dnepr-joelta Adrianmerelle. Kristinuskoon kääntymisen jälkeen Bulgariasta tuli slaavilaisen maailman kulttuurillinen keskus, mikä vahvistui kyrillisten kirjainten kehittämisen myötä. Laajimman kokonsa valtakunta saavutti ensimmäisen tsaarinsa, vuosina 893–927 hallinneen Simeon I:n johdolla. Darhan
Darhan () on Darhan-Uulin provinssin pääkaupunki ja Mongolian kolmanneksi suurin kaupunki. Vuonna 2010 siellä oli noin 75 000 asukasta. Kaupunki on perustettu vuonna 1961 Mongolian pohjoisosien teollisuuskeskukseksi. Kaupunki on lähellä Venäjän rajaa, ja siellä asuu merkittävä venäläisvähemmistö. Kaupungissa on puinen buddhalaisluostari. Mongolian rata, joka kulkee Pekingistä Ulan Batorin kautta pohjoiseen ja yhtyy Siperian rataan Ulan-Udessa, kulkee Darhanin kautta. Mongolivaltakunta
Mongolien etuna oli myös kyky matkata pitkiä etäisyyksiä jopa poikkeuksellisen kylminä talvina; esimerkiksi jäätyneet joet toimivat mongoleille kuin maanteinä. He olivat myös taitavia jokien ylittämisen tekniikoissa: Ennen Mohin taistelua mongolien 30 000 miehen armeija ylitti tulvivan Sajó-joen yhdessä yössä ja pääsi näin lyömään Unkarin kuninkaan Béla IV:n joukot. Yhdistynyt kuningaskunta
Yhdistynyt kuningaskunta oli 1800-luvun merkittävin teollisuus- ja sotilasmahti ja siirtomaavalta, joka laajimmillaan käsitti noin 30 miljoonaa neliökilometriä ja lähes neljäsosan maapallon väestöstä. Silloin syntyi sanonta, ettei Aurinko koskaan laske Brittiläisen imperiumin yltä. Teollisena vallankumouksena tunnettu muutos käynnistyikin Britanniassa 1700- ja 1800-lukujen taitteessa, mikä nosti maan maailmanjohtavaksi talousmahdiksi. Lisäksi Britannian siirtomaavalta oli suurimmillaan Viktorian aikana (1837–1901). 1900-luvun alkuun mennessä muut maat olivat saavuttaneet teollistumisessa brittien etumatkan. 1920-luvun aikana imperiumi alkoi hajota, kun Irlanti itsenäistyi 1921, vaikkakin kuusi Ulsterin provinssia pysyivät emämaassaan ja muodostivat Pohjois-Irlannin. Vuonna 1926 Australia, Kanada ja Uusi-Seelanti saivat itsenäisyyden, mutta liittyivät Brittiläiseen kansainyhteisöön. Siirtomaavallan purkautuminen jatkui toisen maailmansodan jälkeen, alkaen Intian ja Pakistanin itsenäistymisestä 1947. Hülegü-kaani
Hülegü johti ehkä suurinta koskaan koottua mongoliarmeijaa – Möngken määräyksestä joka kymmenes taistelukykyinen mies oli otettu siihen. Hän voitti helposti lurit ja hänen maineensa säikytti assassiinit niin, että he luopuivat valloittamattomasta Alamutin linnakkeestaan ilman taistelua. Mongoliarmeija asettui Bagdadin ulkopuolelle marraskuussa 1257. Hülegü vaati antautumista, mutta kalifi kieltäytyi varoittaen, että mongolit tulisivat kohtaamaan jumalan vihan, jos hyökkäisivät kalifaattiin. Monet lähteet kertovat, että kalifi laiminlöi puolustuksen: hän ei koonnut armeijoita eikä vahvistanut kaupungin muureja. Mongolia
Aiemmin yksipuoluevallassa toiminut Mongolian kansanvallankumouksellinen puolue hävisi vaalit ensi kerran 1996, mutta nousi uudelleen hallitusvastuuseen 2000–2004 ja 2006– pienempien puolueiden tuella. Vuonna 2009 valittiin ensimmäisen kerran presidentiksi ehdokas, joka ei kuulunut Mongolian kansanvallankumoukselliseen puolueeseen: Demokraattisen puolueen Tsahiagiin Elbegdorj. Arabien valtakunta
Abbasidikalifaatin kolme ensimmäistä vuosisataa aina seldžukkien tuloon asti olivat arabialais-islamilaisen kulttuurin huippukautta. Silloin Bagdad oli kaupunki, jonne erästä aikalaista lainaten "tieteen ja taiteen tuotteet pantiin näytteille, josta tultiin etsimään viisautta niin kuin etsitään eksyneitä kameleita, ja jonka arvostuksia ja makua koko muu maailma seurasi". Oli selvää, että tällainen keskus houkutteli muitakin kuin kamelien etsijöitä. Se veti puoleensa myös yhä kauempaa tulevia valloittajia: Kaspianmeren dailamilaiset, Keski-Aasian arojen turkkilaiset ja lopulta mongolit, joiden päätös alistaa islamilainen maailma syntyi Pekingissä asti.
Vuonna 1257 Tsingis-kaanin pojanpoika Hülegü tunkeutui joukkoineen Bagdadiin. Hülegü johti ehkä suurinta koskaan koottua mongoliarmeijaa – määräyksestä joka kymmenes taistelukykyinen mies oli otettu siihen. Mongoliarmeija asettui Bagdadin ulkopuolelle marraskuussa 1257. Hülegü vaati antautumista, mutta kalifi kieltäytyi varoittaen, että mongolit tulisivat kohtaamaan jumalan vihan, jos hyökkäisivät kalifaattiin. Monet lähteet kertovat, että kalifi laiminlöi puolustuksen: hän ei koonnut armeijoita eikä vahvistanut kaupungin muureja. Mongolianhevonen
Mongolianhevonen (, ”hevonen”) on Mongoliasta kotoisin oleva hevosrotu. Rodun on väitetty säilyneen pääosin ennallaan Tšingis-kaanin (k. 1227) ajoista asti. Perinteiseen tapaan paimentolaisina elävillä mongoleilla on yhä hallussaan yli kolme miljoonaa eläintä, mikä on enemmän kuin maan ihmispopulaatio. Pienestä koostaan huolimatta mongolianhevoset kuuluvat hevosiin, eivät poneihin. Operaatiotaito
Poikkeuksen muodostavat 1200-luvun mongolit, jotka toimivat hevosjoukoillaan operaatiotaidon määritelmän mukaisesti. Hyvinkin laajalla alueella olevat suuret sotajoukot saattoivat hyökätä vajaan viikon aikana 300 kilometriä yhteisen suunnitelman ja johdon alla, saman verran kuin amerikkalaiset Irakissa 1991. Kiinan historia
Suurin heikkouden hetki mongolivallalle tuli 1320-luvulla, kun maata hallitsi viisi heikkoa hallitsijaa. Samanaikaisesti maata koettelivat nälänhädät ja tulvat. Maan eteläosien kiinalaisväestön pahiten sorretun alimman yhteiskuntaluokan keskuudessa puhkesi kapinoita, jotka kuitenkin suurmaanomistajien yksityisarmeijat kykenivät kukistamaan. Seuraavalla vuosikymmenellä kapinat tulivat yhä yleisimmiksi. Kapinoivat talonpojat häiritsivät viljan kuljetusta Beijingiin ja valtakunnan eteläosat alkoivat vähitellen irtautua mongolien otteesta. 1340-luvulta lähtien kapinat mongolivaltaa vastaan olivat toistuva ilmiö, niitä ruokkivat kulkutautiepidemiat ja useat katovuodet, joiden on arveltu johtuneen keskiajan pienen jääkauden kylmyysjaksosta. Horloogijn Tšoibalsan
Vuoteen 1940 mennessä Tšoibalsan oli saanut maan ehdottoman vallan käsiinsä. Hän oli kuitenkin hyvin riippuvainen venäläisistä neuvonantajista kysyen näiden mielipidettä lähes joka asiassa. Venäläisvaikutuksesta esimerkiksi mongolin kirjaimistosta siirryttiin vuosina 1941–1946 mongolin kyrilliseen kirjaimistoon. Mongolia osallistui toiseen maailmansotaan Neuvostoliiton puolella. Sodan aikana Tšoibalsan ajoi panmongolialaista liikettä ja maan mediassa julkaistiin kannanottoja Sisä-Mongolian liittämisestä Mongoliaan. Kiinan ja Neuvostoliiton sopimus vuonna 1945 teki kuitenkin tämän ajatuksen lopulta mahdottomaksi. Talvella 1951 hän matkusti Moskovaan sairaalahoitoon ja kuoli munuaissyöpään 28. tammikuuta 1952. Mongolivaltakunta
Valtakunnan pääkaupungin siirto Karakorumista Pekingiin (nimellä Khanbalik) aloitettiin 1267. Vuonna 1271 mongolit myös omaksuivat kiinalaisen dynastianimen Yuan, keisarina Tšingis-kaanin pojanpoika Kublai-kaani. Kiinalaisen hallintomallin omaksumisesta huolimatta mongolit kuitenkin pitivät johtavat virat itsellään tai nimittivät niihin Keski-Aasian muslimeita. Muslimit hallitsivatkin suurta osaa kaupankäynnistä Kiinassa Yuan-dynastian aikana. Muutoinkin mongolien hallintorakenne oli varsin epätasa-arvoinen sen mukaan, kuinka varhain kyseinen kansa oli tullut mongolien alistamaksi. Burhan Haldun
Burhan Haldun liittyy Tšingis-kaaniin hänen mahdollisena hautapaikkanaan, mutta myös laajemmin alueena, johon hän Mongolien salainen historia -teoksen mukaan perusti Mongolivaltakunnan vuonna 1206. Ennen buddhalaisuuden yleistymistä alueen paimentolaiset palvoivat vuoria, ja Tšingis nimesi tämän perinteen pohjalta neljä pyhää vuorta, joista yksi oli Burhan Haldun. Unkarin kuningaskunta
Andreas II:n poika Béla IV (1235–1270) yritti palauttaa kuninkaan arvovallan, mutta sen keskeytti mongolien tuhoisa hyökkäys. Mongolit löivät Unkarin joukot hajalle Muhin taistelussa keväällä 1241, ja kuningas joutui pakenemaan Dalmatiaan asti. Kun mongolit vetäytyivät vuoden kuluttua, laajat alueet oli hävitetty ja jopa puolet, varovaistenkin arvioiden mukaan 15–20 prosenttia, väestöstä kuollut. Goryeo
Mongolivalta Kiinassa alkoi heikentyä 1300-lun alusta lähtien. Sen syitä olivat esimerkiksi kiinalaiset kapinaliikkeet ja sisäinen valtataistelu. Mongolien lopulta kukistuttua vuonna 1368 Kiinassa nousi valtaan kiinalainen Ming-dynastia. Mongolilaistuneen hallitsijasuvun arvovaltaa alettiin nyt kyseenalaistaa myös Koreassa. Kuningas Gongmin Wang (1350-1371) rajoitti mongoleille myötämielisten virkamiesten ja hallitsijasuvun jäsenten valtaa, mutta hänen seuraajansa tekivät hänen toimistaan tyhjiä heidän pyrkiessään liittoutumaan Kiinasta karkotettujen mongolien myöhemmän Yuan-dynastian kanssa. Yleinen mielipide oli kuitenkin mongoleja vastaan ja kungfutsealaiset virkamiehet halusivat noudattaa Koreassa Ming-dynastian esimerkkiä. He eivät myöskään uskoneet Korean selviytyvän sodasta Kiinaa vastaan. Kenraali I Seonggye oli valittu Kiinaan suuntautuvat sotaretken johtajaksi, mutta periaatteidensa ja joukkojen huoltovaikeuksien takia hän kääntyikin pian takaisin Koreaan, jossa hän vain hieman myöhemmin vuonna 1392 johti rauhanomaista vallankaappausta Goryeo-dynastiaa vastaan perustaen Joseon-dynastian, joka hallitsi maata aina vuoteen 1910 saakka. Tšagatain kaanikunta
Laajimmillaan valtakunta oli 1300-luvun lopulla, jolloin se ulottui Araljärven eteläosasta Amudarja-joelta Altaivuoristoon nykyisen Kiinan ja Mongolian rajalle
. Timur Lenk valtasi suuren osan kaanikunnasta vuonna 1370 ja lopullisesti kaanikunta hajosi 1600-luvun lopulla, jolloin siitä tuli osa Zungarin kaanikuntaa. Kiinan Qing-dynastia otti alueen hallintaansa 1700-luvun puolivälissä. Mongolianmaksaruoho
Mongolianmaksaruoho kasvaa Venäjällä, Itä- ja Keski-Siperian etelä ja keskiosissa. Keski-Aasiassa, kivisillä ja soraisilla alueilla pääasiassa vuoristoseuduilla, harvemmin metsäisillä alueilla. Se on myös kotiutunut Pohjois-Eurooppaan. Suomessa sitä viljellään koristekasvina puutarhoissa peitekasvina, kivikkopuutarhoissa ja tavataan viljelykarkulaisena. Mongolivaltakunta
Ennen Tšingis-kaanin nousua valtaan ei mongoleilla ollut kirjakieltä. Tšingis-kaani ymmärsi kuitenkin, että valtakunnan hallinto vaati myös kirjoitettua kieltä. Hänen ratkaisunsa pulmaan oli ottaa uiguurien käyttämä kirjaimisto mongolien käyttöön. Tällä kirjaimistolla kirjoitettiin myös mongolien historiankirjoituksen perusteos Salainen historia. Mongolia
Mongolia on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1964 lähtien. Se on saanut yhteensä 24 mitalia, kaikki kesäkisoista. Olympialajien lisäksi maa on menestynyt sumopainissa, jossa ensimmäinen mongolialainen suurmestari oli Asashōryū Akinori. Kiinan historia
Valtioiden voimasuhteet alkoivat muuttua, kun pohjoisen aroilla syntyi vuonna 1206 uusi valta Tšingis-kaanin noustua mongolien ylimmäksi hallitsijaksi. Tšingis-kaanin harjoittamat valloitusretket suuntautuivat aluksi Pohjois-Kiinan alueelle. Mongolivaltakunnan ratsujoukot alistivat Xi Xia -valtakunnan hallintaansa ja jatkoivat tämän jälkeen Jin-valtakunnan suuntaan. Jin-keisari joutui pakenemaan mongoleja pääkaupungistaan Beijingistä Kaifengiin vuonna 1214. Tällä välin Xi Xia liittoutui Jinin kanssa mongoleja vastaan. Mongolit tekivät Xi Xiaan kostoretken vuonna 1226 tuhoten koko valtion ja arviolta vain noin prosentti maan miespuolisesta väestöstä säilyi hengissä. Jin-dynastia alistui mongoleille lopullisesti Tšingis-kaanin seuraajan Ögödei-kaanin aikana vuonna 1233. Jin-dynastian kukistumisen jälkeen mongolit suuntasivat sotaretkensä Eurooppaan asti. Mongolia
Paheneva pula kunnon laidunmaista saa yhä useamman harkitsemaan elannon hankkimista maanviljelystä tai kasvimaanpidosta. Valtiontiloilla viljellään viljaa ja rehua suuressa mitassa. Elintarvikkeiden sekä kuparin jalostus ovat merkittävät vientituotteet. Vuonna 2009 julkistettiin uuden suuren kuparikaivoksen jalostussuunnitelma. Mongolia on maailman kolmanneksi suurin fluoriitin tuottaja. Maassa on varsin huomattavat öljy- ja maakaasuvarat, mutta niitä ei hyödynnetä pääoman ja perusrakenteen puutteen vuoksi. Maan tärkein kauppakumppani on Kiina, jonka kanssa se käy yli puolet ulkomaankaupastaan. Mongolian pääministeri
Mongolian pääministeri on Mongolian hallituksen puheenjohtaja. Tehtävä perustettiin vuonna 1912, kun Mongolia oli Venäjän tuella julistautunut itsenäiseksi Kiinan keisarikunnan muututtua tasavallaksi 1912 ja sisäisten levottomuuksien puhjettua. Kun Mongoliasta tuli Mongolian kansantasavalta 1924, hallituksen puheenjohtajaksi määriteltiin kansankomissaarien neuvoston puheenjohtaja. Vuodesta 1946 Neuvostoliiton tapaan ministereitä ei enää kutsuttu kansankomissaareiksi, minkä vuoksi Mongoliankin hallituksen jäsenistä tuli ministereitä ja hallitusta kutsuttiin ministerineuvostoksi, jonka puheenjohtaja pääministeri oli. Mongolien invaasio Horezmiin
Karakitain valtakunnan kukistamisen jälkeen Mongolivaltakunnan rajat saavuttivat Horezmin valtakunnan. Alueen hallitsijana toiminut šaahi Ala ad-Din Muhammad oli vastikään saanut osan alueesta valtaansa. Hänellä oli myös kiistaa Bagdadin kalifin kanssa sillä šaahi kieltäytyi osoittamasta kunniaa kalifille islamin johtajana ja vaati tunnustusta oman valtakuntansa Sulttaanina. Tämä aiheutti levottomuuksia Horezmin valtakunnan etelärajalla. Samaan aikaan mongolit saavuttivat alueen. Tšingis-kaani näki Horezmin kiinnostavana kauppakumppanina ja jopa mahdollisena liittolaisena. Halhin-Golin taistelut
Neuvostoliitto oli ilmoittanut vuonna 1936, että Ulko-Mongoliassa sijaitseva Neuvostoliiton tukema Mongolian kansantasavalta voi vaatia itselleen kansallisuusperustein myös Sisä-Mongoliaa, missä myös asui mongoleja. Japanin puolustusministeri Seishiro Itakagi oli päättänyt pitää Japanin vahvat asemat. Neuvostoliitolla oli ollut vuonna 1931 ainoastaan kuusi jalkaväkidivisioonaa erityisessä Kaukoidän armeijassa, jonka tehtävänä oli valvoa Mantšurian ja Kiinan rajaa. Vuoteen 1936 mennessä sen vahvuus oli lisääntynyt kahteentoista jalkaväkidivisioonaan, joita tuettiin sadoilla panssarivaunuilla ja -ajoneuvoilla. Mantšukuon ja Neuvostoliiton pitkällä rajalla oli tapahtunut pelkästään 1936 33 aseellista yhteenottoa. Töv
Töv (, ’keskinen provinssi’) on yksi Mongolian 21 provinssista. Se sijaitsee maan keskiosassa ja ympäröi Ulan Batorin kaupunkia. Lisäksi se rajautuu Selengen, Hentiin, Govisümberin, Dundgovin, Övörhangain ja Bulganin provinsseihin. Siellä on vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 83 838 asukasta ja sen pinta-ala on 74 000 neliökilometriä. Provinssin pääkaupunki on Zuunmod. Mongolivaltakunta
Tärkein näistä oli Giovanni da Pian del Carpinin matka, joka alkoi Lyonista keväällä 1245. Carpini oli jo 60-vuotias ja matka tuotti aluksi vaikeuksia. Saattueen tavattua ensimmäiset mongolit Kiovan lähistöllä, matka jatkui nopeasti mongolisaattueessa ensin Batun leiriin, jossa kirjeet käännettiin mongoliksi ja sitten Güyükin leiriin Karakorumin lähelle jonne saavuttiin loppukesästä 1246. Güyükia oltiin kruunaamassa suurkaaniksi ja paikalla oli lukuisten eri kansojen edustajia. Retki ei ollut diplomaattisesti järin onnistunut, sillä kaani vaati vastauskirjeessään paavia alistumaan mongolivaltaan. Lyoniin loppuvuodesta 1247 palannut Carpini sai sen sijaan kerättyä paljon arvokasta tietoa mongolien kulttuurista ja tavoista. Lahore
Vuodesta 1524 vuoteen 1752 Lahore kuului Baburin perustamaan suurmogulien keisarikuntaan ja oli ajoittain sen pääkaupunkina. Se oli Lahoren kulta-aikaa..
Suurimmillaan suurmogulien valtakunta oli 1700-luvulla, jolloin se käsitti suurimman osan Intian niemimaata ja osia nykyisestä Afganistanista. Asukkaita valtakunnassa arvioidaan olleen 100-150 miljoonaa. Mahtavan keisari Akbarin aikana rakennettiin upea Lahoren linnoitus, joka tänäkin päivänä on kaupungin tunnetuimpia nähtävyyksiä. Akbarin poika keisari Jahangir ja hänen poikansa keisari Shah Jahan laajensivat linnoitusta edelleen ja lisäsivät sinne ylellisin peili-ja kiviupotuksin koristeltuja palatseja. Etenkin Shah Jahan (1628-57) tunnetaan kiinnostuksestaan arkkitehtuuriin. Hänen aikaansaannoksiaan ovat myös Jahangirin mausoleumi ja Shalimarin puutarhat. 
Viimeinen suurista mogulikeisareista oli Aurangzeb, joka hallitsi vv.1658-1707. Hän rakennutti mm.linnoituksen vieressä olevan Badshahi moskeijan. Mongolianhevonen
Hevosia vaalitaan paljon mongolikulttuurissa, erityisesti paimentolaisten keskuudessa, joille hevoset ovat hyvin tärkeitä päivittäisessä elämässä ja toimeentulossa. Hevoskilpailut ovat toiseksi suosituin tapahtuma Mongoliassa, perinteisen painin viedessä etusijan. Mongolianhevoset olivat avaintekijä keskiaikaisen Mongolivaltakunnan valtauksessa. On olemassa lauseenparsi, jonka mukaan ”Mongoli ilman hevosta on kuin lintu ilman siipiä.” Tšingis-kaani puolestaan on väittänyt, että ”Maailman valloittaminen ratsain on helppoa. Laskeutuminen satulasta ja hallitseminen, se on vaikeaa.” Venäjä
Kiovan Venäjän voimakkain seuraajavaltio oli Moskovan ruhtinaskunta, johon Tvern ja Novgorod yhdistyivät. Venäjän ortodoksisen kirkon aloittaman hengellisen elämän elvyttämisen tukemana Venäjä kukisti mongoli-tataarit 1380. Iivana III (”Iivana Suuri”) lopulta onnistui irrottamaan Venäjän valloittajien otteesta ja yhdisti ympäröivät alueet Moskovan alaisuuteen. Hän nimitti itsensä ”Koko Venäjänmaan suuriruhtinaaksi”. Neuvostoliitto
Vuonna 1991 Neuvostoliitto oli pinta-alaltaan maailman suurin valtio (22,4 miljoonaa neliökilometriä) ja väkiluvultaan kolmanneksi suurin (miltei 300 miljoonaa asukasta). Neuvostoliiton pääkaupunki oli Moskova. Neuvostoliitto koostui neuvostotasavalloista, joiden määrä vaihteli. Neuvostoliiton loppuaikoina niitä oli viisitoista. Baltian maat itsenäistyivät elokuussa 1991, ja loput 12 neuvostotasavaltaa sopivat keskenään Neuvostoliiton lakkauttamisesta 8. joulukuuta 1991. Neuvostoliiton presidentti Mihail Gorbatšov ilmoitti eroavansa virastaan 25. joulukuuta 1991, koska hänen johtamaansa valtiota ei enää ollut. Mongolivaltakunta
Huomattavimman lähetystön mongoleiden luokse varusti yksityistaho, flanderilainen fransiskaani Vilhelm Rubruk tarkoituksenaan käännyttää mongolit ja viedä lohtua idän kristityille. Matka alkoi talvella 1253 Akkon ristiretkitukikohdasta ja jatkui Konstantinopolin kautta Krimille, josta mongolit saattoivat Vilhelmin Batun ja edelleen suurkaani Möngken luo. Vilhelm seurueineen vietti mongolien luona kuusi kuukautta. Vaikka Möngke ei ollut valmis luopumaan šamanismistaan, hän suhtautui kristinoppiin suopeasti – hänen hovissaan oli paljon nestoriolaisia kristittyjä, ja mongolit olivat yleensäkin uskonnollisesti suvaitsevia. Vilhelm kuitenkin saarnasi isännilleen ankarasti näiden harhaoppisuudesta ja tuomitsi muut uskonnot vielä kovemmin sanoin, saaden Möngken lopulta kyllästymään. Ennen lähtöään Vilhelm sai vielä puolustaa näkemyksiään Möngken järjestämässä väittelyssä, jossa hän ja nestoriolaiset väittelivät muslimeita ja buddhalaisia vastaan. Sisä-Mongolia
Sisä-Mongolia voidaan väestöllisesti jakaa neljään osaan. Paimentolaisalue käsittää Mongolian rajan, Hinggavuorten itäosia ja Ordosin ylängön länsiosat. Yhteensä tämä alue käsittää noin 65 % Sisä-Mongolian alueesta, mutta siellä asuu vain noin 18 % sen väestöstä. Mongolit muodostavat 24 % alueen väestöstä, mutta he kuitenkin hallitsevat harvaan asuttua maaseutua han-kiinalaisten asuttaessa kaupunkeja. Itäisessä Sisä-Mongoliassa sijaitseva Khorchin ja sitä ympäröivät alueet kuuluvat paimentolais-maatalousvyöhykkeeseen. Alue on pieni niin pinta-alaltaan (7 %) kuin väestöltäänkin (11 %). Alueella asuu kuitenkin lähes 39 % Sisä-Mongolian mongoleista ja se on myös alueista ainoa, jolla mongolit muodostavat enemmistön, tai 54 % väestöstä. Koillisen metsätalousalue kattaa 14 % Sisä-Mongolian pinta-alasta ja 9 % sen väestöstä. 1950-luvulta lähtien alueelle on muuttanut paljon kiinalaisia, jotka muodostavat nykyisin alueen selvän enemmistön. Mongolit muodostavat väestöstä vain 3,5 % ja muut vähemmistöt, kuten daguurit, evenkit ja oroqinit 8 %. Sisä-Mongolian maatalousalue käsittää Keltaisenjoen varren ja Sisä-Mongolian raja-alueet Shanxin, Hebein, Liaoningin ja Jilinin kanssa. Tällä alueella asuu 61 % koko alueen väestöstä sen kuitenkin kattaessa vain 13 % sen pinta-alasta. Sisä-Mongolian mongoleista tällä alueella asuu 31 %, mutta alueen väestöstä he muodostavat vain 8 %. Sisä-Mongolia on kaupungistunut nopeasti. Kun kaupungeissa asui vain 22 % väestöstä vielä vuonna 1978, oli sama lukema vuonna 1990 jo 36 %. Valko-Venäjä
Vähäisempiä voimia olivat Turaun ja Vitsebskin ruhtinaskunnat. Mongolit valloittivat suuren osan Kiovan Rusia 1230–1240-luvuilla, mutta Polatskin, Vitsebskin ja Mahiljoun ruhtinaskuntien valloitus ei onnistunut. Mongolivalta piti monia Rusin maita otteessaan seuraavat pari vuosisataa, jolloin sen vallalta säästyneiden ruhtinaskuntien huomio kohdistui kasvavasti länteen useaksi vuosisadaksi. Kiinan historia
Keisari Kangxi hallitsi Qing-dynastiaa vuodesta 1661 vuoteen 1722. Tänä aikana alkoi Qing-valtakunnan loistokkain aikakausi. Qing-dynastia laajensi valtapiiriään Keski-Aasiaan Turkestaniin ja valtakunnan osaksi tuli myös Tiibet, ja vähäksi aikaa kiinalaisvalta ylettyi Nepaliin asti. Tiibetissä kiinalaisvaltaa ei tunnustettu ja tiibetiläiset liittoutuivat mongolien kanssa Qing-dynastiaa vastaan. Qing-dynastian laajeneminen länteen toi kiinalaiset ensimmäistä kertaa konfliktiin venäläisten kanssa, jotka olivat laajentamassa elinalueitaan itään. Qing-dynastia pelkäsi, että venäläiset olisivat saattaneet liittoutua mongolien kanssa ja he halusivat näin solmia nopeasti rauhan. Qing-dynastia ja Moskovan Venäjä solmivat vuonna 1689 Nertšinskin rauhansopimuksen, jossa valtakuntien rajat määritettiin ja venäläiset saivat myös perustaa kirkollisen lähetystön Beijingiin. Venäläisten kanssa tehdyn rauhan jälkeen, vuonna 1696, Qing-armeija kukisti mongoliarmeijat, ja tähän katsotaan päättyneen mongolien kiinalaisille muodostaneen uhan. Myös venäläiset laajensivat valtaansa Keski-Aasiassa vanhojen paimentolaisheimojen kustannuksella. Qing-valtakunta miehitti myös Tiibetin vuonna 1720 ja perusti alueelle oman hallintonsa. Hoboksarin mongolien autonominen piirikunta
Qing-dynastian aikana alueen mongolit järjestettiin hallinnollisesti lippukuntiin. Hoboksarin lippukunnat kuuluivat Ünen-Süzügtün liittoon. Mongolit paimensivat karjaa ja vuonna 1942 Hoboksarissa oli arviolta 500 000 karjaeläintä. Kazakkien johtama Ilin alueen kansannousu tiputti eläinten määrän vuoteen 1949 mennessä 90 000:n. Kiinan sisällissodan myötä kommunistien Kansan vapautusarmeija valloitti Xinjiangin vuonna 1949 ja vuonna 1954 Hoboksarista tehtiin autonominen piirikunta. Vielä tuolloin mongolit muodostivat 58 % piirikunnan väestöstä. Karjaeläinen määrä alueella lisääntyi vuoteen 1957 mennessä lukemaan 269 244. Kolhoositilojen perustaminen ja paimentolaisuuden kitkeminen hidastivat karjan määrän kasvua vuodesta 1958 eteenpäin ja määrät pysyivät suurin piirtein samoina vuoteen 1979 saakka. Vuonna 1999 karjaeläimiä oli 442 500 ja ne tuottivat 4 700 metristä tonnia lihaa, 5 597 tonnia maitotuotteita, 588 tonnia villaa ja 16,75 tonnia vuohenkarvaa. Sühbaatar (provinssi)
Sühbaatar () on yksi Mongolian 21 provinssista. Se sijaitsee maan itäosassa ja rajautuu Dornogovin, Hentiin ja Dornodin provinsseihin sekä etelässä Kiinaan. Siellä on vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 51 091 asukasta ja sen pinta-ala on 82 300 neliökilometriä. Provinssin pääkaupunki on Baruun-Urt. Mongolia
1600-luvun alkuun mennessä kaanin valta oli heikennyt entisestään. Kun nykyisen Koillis-Kiinan alue siirtyi mantsujen haltuun, nämä alkoivat hyökkäillä Mongolian puolelle. Vuosina 1641–1652 Venäjä levittäytyi itään Baikal-järvelle asti, joten Mongolia jäi kahden suurvallan väliin. Ming-dynastia
1405 – 1433 Ming-dynastian keisarit lähettivät matkaan seitsemän löytöretkeä etelän merille ja yli Intian valtameren. Vaikka keisarit pelkäsivätkin kapinointia ja pitivät kiinni kungfutselaisuudesta, maa ei eristäytynyt vaan ulkomaanyhteyksiä lisättiin tuntuvasti, erityisesti välit Japaniin lähenivät ja ulkomaankauppa lisääntyi. Keisari Yongle pyrki levittämään Kiinan valtaa pidemmälle. Annam vallattiin uudelleen ja mongolien laajennuspyrkimykset pysäytettiin, kiinalaiset laivat purjehtivat pitkin Afrikan itärannikkoa ja he saivat Turkestanin jossain määrin vaikutusvaltansa alle. Kaikki merenkulkua harrastaneet Aasian maat lähettivät tribuuttivaltuuskuntia Kiinaan. Maan sisäinen kauppa kukoisti kun Suuri kanaali laajennettiin pidemmälle kuin koskaan. Shanxi
Shanxilaiset kauppiaat ovat historiallisesti hallinneet Kiinan kauppaa Venäjän ja Mongolian välillä. Kauppa ammattina on mahdollistanut Shanxille suuremman asukasmäärän, kuin mitä sen maatalouteen kelpaavan maan määrä elättäisi. Alue onkin ollut riippuvainen viereisen Shaanxin maakunnan ja Sisä-Mongolian maataloustuotannosta. Taloudellisesti kauppa kukoisti etenkin Qing-dynastian aikana 1800-luvulla. Vuosina 1876 ja 1877 Shanxia ja muita Kiinan alueita vaivasi kuitenkin kuivuudet, joka johti nälänhätään. Eri arvioiden mukaan Shanxi menetti kolmasosan tai jopa puolet väestöstään ja maakunta ei toipunut väestöllisesti ennen vuotta 1950. Maakunta kärsi myös 1900-luvun alun Boksarikapinassa. Mongolia
Mongolian tasavalta eli Mongolia on sisämaavaltio Itä-Aasiassa. Sitä ympäröi pohjoisessa Venäjä, sekä lännestä, etelästä ja idästä Kiina. Suureksi osaksi aron ja osittain Gobin aavikon peittämä kolmen miljoonan asukkaan maa on maailman harvimmin asuttu itsenäinen valtio. Mongolia on pinta-alaltaan maailman toiseksi suurin sisämaavaltio Kazakstanin jälkeen. Sisä-Mongolia
Kulttuurivallankumous toi mukanaan mongolien vastaisen liikkeen. Mao Zedongia tukevat punakaartit kukistivat toukokuussa 1966 Ulanfun, jota syytettiin nyt alueen hallitsemisesta kuningaskuntanaan. Alueen sotilasjohtajat olivat punakaartien vastaisia, mutta heidätkin kukistettiin marraskuuhun 1967 mennessä. Monia mongolinkielisiä kouluja lakkautettiin etenkin kaupungeissa, sillä ne nähtiin osana vanhaa Ulanfun valtakoneistoa. Hyökkäykset pahenivat huhtikuussa 1968, kun sotilaspiireissä vaikuttanut Teng Haiqing syytti mongoleja uuden Sisä-Mongolian kansan vallankumouksellisen puolueen perustamisesta ja tähän liittyvästä salaliitosta. Todisteet syytöksille hankittiin kuulusteluilla ja kiduttamalla. Tätä seurasi virallisten lukujen mukaan 22 900:n mongolin surmaaminen, ja luvut on todennäköisesti arvioitu alakanttiin. Tengin toimet herättivät lopulta kritiikkiä Kiinan valtapiireissäkin ja hän menetti virkansa. Lähes sodan partaalle kärjistyneen Kiinan ja Neuvostoliiton välirikon aikana Sisä-Mongolian aluetta pienennettiin siten, että sen alueita liitettiin Mantšurian maakuntiin, sekä Ningxiaan ja Gansuun. Alue oli suoran sotilashallinnon alaisuudessa vuoteen 1972 saakka. Mongolia
Noin 27 % mongolialaisista on alle 14-vuotiaita. Mongolian väestönkasvu on noin 1,4 prosenttia vuodessa.
Mongolian kansankuva on muuttumassa. Noin 70 % väestöstä asuu kaupungeissa, kun vuonna 1956 kaupunkilaisten osuus oli noin 20 %. Bayingolinin mongolien autonominen prefektuuri
Bayingolinin mongolien autonominen prefektuuri perustettiin 14. heinäkuuta 1954 neljästä Karasharin pohjoispuolella sijainneesta piirikunnasta. Tuolloin mongoleja oli noin 35 % alueen asukkaista. Mao Zedongin suuren harppauksen aikaan vuonna 1960 alueen hallinnollinen keskus siirrettiin Korlan kaupunkiin. Samalla autonomiseen prefektuuriin liitettiin poliittisten syiden takia 425 000 neliökilometriä Tarimin altaan aluetta, joka oli lähes kokonaan uiguurien asuttamaa. Vuonna 1979 Korla liitettiin Kiinan rautatieverkkoon. Dornod
Dornod () on yksi Mongolian 21 provinssista. Se sijaitsee maan itäosassa ja rajautuu lännessä Hentiin ja Sühbaatarin provinsseihin, pohjoisessa Venäjään sekä idässä ja etelässä Kiinaan. Siellä on vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 68 873 asukasta ja sen pinta-ala on 123 600 neliökilometriä. Provinssin pääkaupunki on Tšoibalsan.