Kuka Astyanaks oli kreikkalaisessa mytologiassa?
Astyanaks
Astyanaks (, ”kaupungin valtias”) oli kreikkalaisessa mytologiassa Hektorin ja Andromakhen poika. Syntymässään hänelle annettiin nimi Skamandrios () Skamandros–joen mukaan, mutta troijalaiset nimesivät hänet Astyanaksikseksi hänen asemansa vuoksi kaupungin uljaimman sankarin esikoispoikana.
Kreikan arkaainen kausi
Tyrannien valtakauden jälkeen kansa ei halunnut aristokraattien välisen stasiksen palaavan. Ateenalaiset eivät myöskään pitäneet siitä että spartalaiset olivat sekaantuneet heidän sisäisiin kiistoihinsa. Uutta järjestelmää lähti kehittämään Kleisthenes. Kleisthenes jakoi Ateenan kansalaiset kymmeneen heimoon ("fyle"). Aikaisemmin kansa oli jaettu neljään heimoon, joille nyt jäi vain uskonnollisia tehtäviä. Uudet heimot koostuivat pienemmistä alueista, "demoksista", jotka sijaitsivat eri puolilta Attikaa. Tämä esti esimerkiksi joitain aristokraattisukuja saamaan valta-asemaa jossain heimossa. Antiikin Kreikan uskonto
Manalan tunnetuimpia alueita oli Haades, jota hallitsi samanniminen jumala, Zeuksen veli. Paikkaa kutsuttiinkin alun perin Haadeen taloksi tai paikaksi. Toinen manalan alue, Tartaros, oli kärsimyksen paikka, johon kirottujen ajateltiin päätyvän. Kolmas alue, Elysion, oli miellyttävä paikka, johon hyveelliset kuolleet ja mysteerikultteihin vihkiytyneet pääsivät. Harvat, kuten Akhilles, Alkmene, Amfiaraos, Ganymedes, Ino, Melikertes, Menelaos, Peleus ja monet Troijan ja Theban sodissa sotineet luettiin niihin, jotka olivat saaneet kuolemattomuuden ja ikuisen elämän Elysionin kentillä – tai Onnellisten saarilla, mikä oli toinen nimitys kreikkalaisten "taivaalle". Hyas
Hyas () oli kreikkalaisessa mytologiassa titaani Atlaan ja Aithran poika. Hänet surmasi nuorukaisena joko leijona, käärme tai villisika, jota hän oli metsästämässä. Eratosthenes
Hänen mielenkiintonsa kohteisiin lukeutui myös kreikkalainen mytologia, josta hän mahdollisesti kirjoitti teoksen "Katastersmoi". Teoksessa käsitellään kaikki kreikkalaisten tuntemien 42 tähtikuvion taustalla olevat myytit. Varmuus teoksen kirjoittajasta on jäänyt hämärän peittoon, minkä vuoksi sen kirjoittajaksi nimetään "pseudo-Eratosthenes". Hänen kaunokirjallisiin tuotoksiinsa kuuluvat myös lyhyt elegiamuotoinen "Erigone"-eepos. Kallimakhoksen "Hekale"-teoksen vaikutus on kiistaton. Juoni nivoutuu Ikarioksen, tämän tyttären Erigonen ja tyttären Maira-nimisen koiran ympärille. "Anterinys"-runossa hän kuvailee Hesiodoksen kuolemaa ja kuinka murhamiehet saavat rangaistuksen teostaan. Minotauros
Kun Daidalos oli saanut suuren urakkansa valmiiksi, Minotaurokseksi nimitetty hirviö sijoitettiin sokkeloisen vankilansa keskustaan. Kreetan merentakaisen naapurin Ateenan kuningas Aigeus oli aikoinaan aiheuttanut Minoksen pojan kuoleman Ateenaa vastaan käydyssä taistelussa, ja siitä kostoksi Kreetan kuningas antoi käskyn, että Ateenan oli joka yhdeksäs vuosi luovutettava seitsemän nuorta miestä ja seitsemän nuorta neitsyttä uhrattavaksi labyrinttiin teljetylle Minotaurokselle. Joskus uhraus kerrotaan suoritetun joka toisen uudenkuun aikaan. Ateenalaiset suostuivat tämän hirvittävän veron maksuun välttääkseen aseellisen yhteenoton voimakkaan Kreetan kanssa. Uhrattavat ateenalaiset tuotiin Kreetaan laivoilla, missä heille järjestettiin juhlallinen vastaanotto ja kestit. Seuraavana aamuna heidät kuitenkin vietiin hirviön sokkeloiseen vankilaan. Sinne he ennen pitkää eksyivät ja joutuivat yksitellen pedon syömiksi. Kaksi kertaa ateenalaiset ehtivät maksaa tätä hirveää veroa, kunnes kolmannen uhrilastin joukossa saapui Ateenan kuningas Aigeuksen ottopoika, jonka oikea isä oli itse merenjumala Poseidon. Nuorukaisen nimi oli Theseus. Marsyas
Marsyas oli kreikkalaisessa mytologiassa fryygialainen satyyri, joka löydettyään Athenen käyttämän ja hylkäämän aulos-huilun rohkeni haastaa Apollonin kilpasoittosille. He sopivat, että voittaja saisi tehdä voitetulle mitä tahtoi. Apollon voitti, ja sopimuksen nojalla hän kytki Marsyaan puun runkoon ja nylki hänet elävältä. Notos
Notos () oli kreikkalaisessa mytologiassa etelätuulen henkilöitymä ja jumaluus, yksi kahdeksasta anemoksesta. Hänen vastineensa roomalaisessa mytologiassa oli "Auster", sirokkotuuli, joka toi mukanaan tiiviin pilvipeitteen, sumun ja kuumankostean sään. Mainadit
Mainadit () olivat kreikkalaisessa mytologiassa naispuolisia viininjumala Dionysoksen seuraajia, joita myöhemmin roomalaisessa mytologiassa nimitettiin bakkanteiksi vastaavan roomalaisen Bacchus-jumalan mukaan. Nimitys käännetään kirjaimellisesti "raivoisiksi", mutta heitä ei tule sotkea raivottariin. Heidät tunnettiin villeinä, raivoisina naisina, joille oli turha yrittää puhua järkeä. Dionysos-myytti inspiroi naisia hurmiolliseen vimmaan, jossa he purkivat mielihalunsa ylenpalttiseen määrään väkivaltaa, verenvuodatusta, sukupuoliakteja, juopumusta ja vahingontekoja. Mainadit kuvataan usein seppelöityinä viinilehvillä, peurannahkaan pukeutuneena, Thyrsos-sauva kädessään ja tanssimassa hillittömästi. Tokseus
Tokseus () oli kreikkalaisessa mytologiassa Thestioksen poika ja yksi Kalydonin metsästykseen osallistuneista Kreikan varhaisista sankareista. Hän ajautui riitaan sisarenpoikansa Meleagrosin kanssa sen jälkeen, kun tämä oli antanut karjun vuodan ja pään palkinnoksi sen kaatamisesta rakastamallaan naiselle, Atalantelle. Syntyneen kiistan lopuksi Meleagros surmasi sekä Tokseuksen että tämän veljen Pleksippoksen. Dardanos Ateenalainen
Dardanos oli Diogenes Babylonialaisen ja Antripatros Tarsoslaisen oppilas. Cicero mainitsee hänet yhtenä stoalaisen koulun johtajista () Ateenassa yhdessä Mnesarkhoksen kanssa aikana, jolloin Antiokhos Askalonlainen oli luopumassa skeptisismistä (eli noin vuonna 95 eaa.). Antiokhos oli Dardanoksen ja Mnesarkhoksen oppilaita. Panaitioksen kuoltua (109 eaa.) Ateenan stoalainen koulu vaikuttaa hajaantuneen, ja niin Dardanos oli todennäköisesti yksi useista johtavista stoalaisista tuona aikana. Aristippos
Aristippos (, n. 435 – 366 eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi. Hän oli kotoisin Kyrenestä. Hän oli Sokrateen oppilaana Ateenassa, kunnes muutti Syrakusaan opettamaan filosofiaa tyranni Dionysios II:n hoviin. Antenor
Antenor () oli kreikkalaisessa mytologiassa dardanialainen ylimys ja Aisyeteen ja Kleomestran poika. Häntä pidettiin yhtenä viisaimmista Troijan vanhempien neuvoston jäsenistä. Hänen puolisonsa oli Theano, Traakian Kisseuksen tytär, joka synnytti hänelle useita lapsia. Astydameia
Akastos suoritti Peleukselle puhdistusrituaalin tämän paettua Fthiasta surmattuaan siellä kuningas Eurytionin. Hänen puolisonsa Astydamia kuitenkin rakastui Peleukseen, mutta tämän torjuessa lähentelyn Astydamia lähetti viestin Peleuksen puolisolle Antigonelle, että tämän mies olisi aikeissa naida Steropen, Akastoksen tyttären. Viestin saatuaan Antigone epätoivoissaan hirtti itsensä. Astyokhe
Astyokhe () oli kreikkalaisessa mytologiassa useamman eri naishahmon nimi. Kreeta
Kreetan kuningas Asterios nai Europan. Asterios oli adoptoinut Europan ja Zeuksen kolme poikaa. Kun Asterios kuoli, taistelivat Sarpedon ja Minos kruunusta. Minos halusi todistaa jumaluutensa ja pyysi meren jumala Poseidonilta valkoista aalloista ilmestyvää härkää, jonka hän uhraisi. Härkä oli kuitenkin niin kaunis, ettei Minos uhrannutkaan sitä, vaan piilotti sen oman laumansa sekaan. Tästä Poseidon ei pitänyt, ja hän sai Pasifaen, Minoksen vaimon, rakastumaan härkään. Kuningatar Pasifae ja härkä yhtyivät, jonka jälkeen syntyi häränpäinen ihminen, Minotauros. Kuningas Minoksen käskystä Daidalos rakensi labyrintin, tarun mukaan Knossokseen, johon Minotauros vangittiin. Antiikin Kreeta
Minoksen ohella Kreetaan liittyvät myytit kertoivat muun muassa Europe-neidon ryöstöstä, Minotauroksesta ja labyrintista sekä Ariadnesta ja Ateenan kuningas Theseuksen käynnistä saarella. Myytit ovat mahdollisesti säilyttäneet joitakin hämäriä muistumia esihistoriallisesta ajasta manner-kreikkalaisten näkökulmasta. Myyttien mukaan Minos teki Kreetasta Egeanmeren merivallan. Historiallisestikin minolaisella kulttuurilla tiedetään olleen laajat kauppayhteydet itäisen Välimeren alueella. Akastos
Toteuttaakseen kostonsa Akastos vei Peleuksen metsästysretkelle, ja tämän nukahdettua kätki tämän miekan ja jätti hänet yksin jälkeensä. Kentaurit löysivät tämän aamunkoitteessa, ja olisivat tappaneet tämän, mutta Kheiron palautti hänelle hänen miekkansa ja säästi hänet. Peleus kosti Akastokselle hävittämällä Iolkosta Iasonin ja dioskuurien avustamana, ja hän katkaisutti Astydameian raajat ja hyökkäsi kaupunkiin ruumiinosien läpi. Akastoksen ja Astydameian saatua surmansa valtakunta siirtyi Iasonin pojan Thessaloksen hallittavaksi. Themistokles
Themistokles (noin 525 eaa.–460 eaa.) oli poliitikko antiikin Ateenassa. Hän johti Ateenaa Persialaissotien aikana. Hänen ansiostaan Ateena käytti hopeakaivoksista saamansa tuoton laajentamalla laivastoaan, joka kasvoi 70 laivasta 200 laivaan. Themistokleen politiikkaa vastusti Aristides, joka lopulta karkotettiin Ateenasta. Themistokleen ansiosta kreikkalainen laivasto taisteli menestyksekkäästi persialaisia hyökkääjiä vastaan Artemisionin taistelussa ja ratkaisevassa Salamiin taistelussa. Persialaissodan jälkeen Aristides ja Themistokles sopivat riitansa ja Aristides sai palata Ateenaan. Themistokles alkoi myös pian sodan jälkeen menettää suosiotaan, ja menetettyään kansan luottamuksen hänen oli paettava, aluksi Argokseen, sieltä Kerkyralle ja Epeiroksen kautta lopulta Vähään-Aasiaan. Persialaiset ottivat hänet hyvin vastaan ja antoivat hänen asettua asumaan Magnesiaan. Siellä hän kuolikin, joko itsemurhaan (Thukydideen mukaan) tai pahaan sairauteen. Themistokles muistetaan Kreikan yhtenä suurimpana päämiehenä. Kreikkalainen mytologia
Homeerisen jumalmaailman ydin olivat niin kutsutut olympolaiset jumalat: Zeus, Hera, Poseidon, Haades, Apollon, Artemis, Athene, Ares, Afrodite, Hefaistos, Hermes ja Hestia. Nämä asuttivat Olymposvuorta, lukuun ottamatta Haadesta, joka asutti manalaa, josta käytettiin myös hänen nimeään. Homeeristen jumalten rinnalla säilyi kuitenkin pieni joukko primitiivisiä, esihomerolaisia jumalia, joita ei koskaan otettu osaksi homeerista jumalmaailmaa, mutta jotka silti saavuttivat keskeisen sijan yleiskreikkalaisissa uskomuksissa ja kulteissa. Keskeisimpiä näistä jumalista olivat Demeter, Dionysos ja Asklepios. Aigisthos
Aigisthos (, "vuohen voima") oli kreikkalaisessa mytologiassa Thyesteen ja hänen tyttärensä Pelopeian poika. Hänen isänsä oli noussut veljensä Atreuksen kanssa valtaan Mykenessä heidät väliaikaishallitsijoiksi asettaneen kuningas Eurystheuksen kuoltua taistelussa herakleideja vastaan. Agasthenes
Agasthenes oli kreikkalaisessa mytologiassa Eliin kuninkaan Augeiaan poika. Hänen isänsä kuoltua iäkkäänä valta jaettiin hänen, Amfimakhoksen ja Thalpioksen kesken. Astyanaks
Tarinasta on lukuisia muunnelmia keskiajalta ja renessanssin aikakaudelta, joissa Astyanaks onnistui pelastumaan Troijan tuhosta ja perusti myöhemmin uuden Troijan. Kithairónas
Kreikkalaisessa mytologiassa vuori sai nimensä Kithairon-nimisestä kuninkaasta. Vuori yhdistettiin myös samannimiseen jumalaan, joka saattoi olla sama kuin Dionysoksen kasvatti-isä Nysos. Vuorelle sijoittui useita mytologian tapahtumia: Artemis muutti Aktaionin hirveksi vuorella, mainadit raatelivat siellä Pentheuksen, ja Oidipus hylättiin sinne lapsena. Plataiain kaupunki sijaitsi antiikin aikana vuoren pohjoisrinteellä. Hestiaia
Hestiaia (, ) eli Histiaia () oli antiikin aikainen Aigeis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen "asty"-trittykseen eli kaupunkialueen demoksiin. Thersandros
Thersandros () oli kreikkalaisessa mytologiassa Polyneikeen ja Argeian poika ja Theban kuningas. Hänellä oli puolisonsa Demonassan kanssa poika Tisamenos. Poseidonios
Poseidonios (, n. 135 – 51 eaa.) oli antiikin kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi, poliitikko, tähtitieteilijä, maantieteilijä, historioitsija ja opettaja. Häntä pidetään aikansa suurimpana yleisnerona. Opettajansa Panaitioksen ohella hän teki suurimman työn stoalaisen filosofian levittämisessä Rooman valtakuntaan. Hämähäkit
Kreikkalainen taru selittää hämähäkin synnyn tarinalla Arakhnesta. Tämä oli loistava kutoja ja tuli siitä hyvin itsekkääksi. Hän uskalsi väittää että edes Pallas Athene ei pystyisi luomaan yhtä hienoja luomuksia. Tämän kuultuaan Athene tuli oitis katsomaan Arakhnen hienoa seinävaatetta ja kateellinen Athene repi sen palasiksi. Arakhne järkyttyi suuresti ja juoksi metsään minne hän hirtti itsensä. Athenen kävi kovin tyttöä sääliksi jolloin hän meni Arakhnen ruumiin luokse. Athenen koskettua tytön ruumista se putosi maahan ja jäljelle jääneestä vaatekasasta kipitti esiin hämähäkki. Siitä lähtien Arakhne sai kutoa maailman hienointa lankaa, mitä yksikään ihminen ei pystyisi ikinä ylittämään, mutta Athene tiesi kuitenkin ettei tätä tultaisi ikinä arvostamaan.
Monet kansat ovat pitäneet hämähäkkiä kielteisenä symbolieläimenä. On haluttu pitää etäisyyttä olioon, joka osaa kutoa verkon ja jaksaa kärsivällisesti odottaa saalista, jonka se sitten puraisee kuoliaaksi ja imee tyhjäksi. Hämähäkki on mielletty kuitenkin myös sieluneläimeksi: sielu voi sen hahmossa lähteä nukkuvan ihmisen suusta ja palata takaisin (samaa on ajateltu sisiliskosta). Ristihämähäkkiä on selkäkuvionsa vuoksi pidetty siunattuna ja onnen enteenä. Kiinassa lankaa pitkin laskeutuvan hämähäkin väitettiin kuvaavan taivaasta tulevaa iloa. Kretheus
Kretheus () oli kreikkalaisessa mytologiassa Iolkoksen perustaja ja kuningas. Hän oli yksi Aioloksen ja Enareten kahdeksasta pojasta, aiolialaisten kantaisä, ja ensimmäisen kreikkalaisen, Hellenin, pojanpoika. Hänen veljiänsä olivat Sisyfos, Athamas, Deion sekä Salmoneus, jonka tyttären Tyron kanssa hän oli naimisissa. Kretheus sai Tyron kanssa Fereen, Amytheonin sekä Aisonin, jonka kautta hän oli siten isoisä Iasonille, joka puolestaan oli yksi argonauteista. Avioliiton aikana Tyro sai myös kaksoispojat Neleus ja Pelias suhteesta merenjumala Poseidonin kanssa. Delos
Kreikkalaisen mytologian mukaan Delos-saari oli alun perin Koioksen ja Foiben tytär ja Leton sisar Asteria, joka hyppäsi mereen paetakseen Zeuksen ahdistelua. Joidenkin myyttiversioiden mukaan hän oli ensin Ortygian saari, jolla Leto synnytti Zeukselle Artemiin. Sittemmin saari olisi ajelehtinut Egeanmerelle. Egeanmerellä Asteria-Delos joka tapauksessa kiinnittyi paikalleen, kun häntä ahdisteli vuorostaan Poseidon. Deloksena saari oli paikka, jossa Leto synnytti Artemiin veljen Apollonin. Ortygian ja Deloksen yhdistäminen joissakin myyttiversioissa saa aikaan sen, että sisarukset olisivat sittenkin syntyneet samalla saarella, joka vain oli eri aikoina eri paikoissa. Kreikkalainen mytologia
Theseus oli Ateenan kuninkaan Aigeuksen tai Poseidonin poika, josta tuli myöhemmin itsekin Ateenan kuningas. Hän teki urotöitä Herakleen tavoin ja surmasi muun muassa Siniksen, Skironin ja Prokrusteen. Theseuksen tunnetuin seikkailu on käynti Kreetalla, missä hän surmasi labyrintissä eläneen häränpäisen Minotauros-hirviön. Minotauros oli syntynyt kuningas Minoksen puolison Pasifaen ja härän kielletyn rakkauden seurauksena. Sekasikiön piilottamiseksi Minos oli rakennuttanut labyrintin. Theseus selviytyi labyrintistä Minoksen tyttären Ariadnen avustuksella ja sai surmattua hirviön. Hän otti Ariadnen mukaansa, mutta hylkäsi tämän Naksokselle, mistä viinin jumala Dionysos otti hänet puolisokseen. Theseuksen palatessa kotiin Aigeus teki itsemurhan purjeiden värissä tapahtuneen sekaannuksen vuoksi. Aristeas
Aristeas () oli puolilegendaarinen kreikkalainen runoilija ja ihmeidentekijä. Hän vaikutti Vähä-Aasian Prokonnesoksessa eli Marmaran saarella 600-luvulla eaa. Ankaios
Ankaios oli kreikkalaisessa mytologiassa kahden eri sankarin nimi, jotka molemmat olivat argonautteja ja kohtasivat loppunsa metsäkarjun hyökkäyksessä. Lisäksi Iliaassa mainitaan lyhyesti myös kolmas samanniminen mies. Ananke (mytologia)
Ananke () oli kreikkalaisessa mytologiassa välttämättömyyden jumalatar, väistämättömän pakon ja kohtalon henkilöitymä. Roomalaisessa mytologiassa hänet tunnettiin nimellä Necessitas. Anake oli myös yksi elementeistä, protogenos, mutta häntä harvoin palvottiin ennen orfilaisuutta. Nonnos
Nonnos (, ) oli Panopoliksesta (nykyinen Akhmim) kotoisin ollut kreikkalainen runoilija. Hän vaikutti 300-luvun lopulla ja 400-luvun alussa. Nonnoksen tärkein teos on Dionysos-jumalasta kertova eeppinen 48-kirjaa käsittävä runokokoelma "Dionysiaka". Teoksen pääteema on Dionysoksen matka Intiaan ja takaisin. Dionysikan alkuosa kertoo Europan raiskauksesta ja Zeuksen taistelusta Tyfonia vastaan. Runokokoelmassa kerrotaan myös Theban myyttisestä alkuperästä. Dionysoksen tarina oli jo tunnettu Aleksanteri Suuren aikana jolloin Dionysoksen matka oli yhdistetty Aleksanterin valloituksiin. Nonnos kirjoitti myös muunnelman Johanneksen evankeliumista, mikä viittaisi siihen että hän kääntyi kristinuskoon. Nonnoksen tuotannosta tunnetaan myös kaksi kadonnutta teosta. "Bassarika", josta neljä riviä on säilynyt bysanttilaisessa kommentaarissa, käsitteli myös Dionysosta. Agathos Daimon
Agathos Daimon () tai Agathodaimon () eli ”Hyvä henki”, joskus myös Agathos Deos () eli ”Hyvä jumala”, oli antiikin kreikkalaisessa uskonnossa hyvä suojelushenki, joka esiintyy vain vähän mytologiassa, mutta jolla oli tärkeä asema kansanuskossa. Agathos Daimon esitetään usein yhdessä Agathe Tykhen (”Hyvä onni”) kanssa tai muiden suojelushenkien tavoin käärmeenä. Astyokhe
Astyokhe, Efyran kuninkaan Fylaksen tytär, jonka kanssa Herakles makasi valloitettuaan kaupungin. Suhteen tuloksena syntyi Tlepolemos. Aigisthos
Thyestes palasi jälleen valtaan, mutta Atreuksen pojat Agamemnonin ja Menelaoksen pelasti heidän hoitajansa Sikyonin. Spartan kuningas Tyndareus haetti Atreuksen pojat luokseen, ja yhdessä he ajoivat Thyesteen jälleen pois. Tyndareus antoi heille tyttärensä vaimoiksi, Klytaimnestra Agamemnonille ja Helenan Menelaokselle, joka peri valtaistuimen Tyndareuksen kuoltua. Astydameia
Tämän jälkeen Astydameia uskotteli omalle miehelleen, että Peleus olisi yrittänyt maata hänet väkisin. Akastos vei Peleuksen metsästysretkelle, ja tämän nukahdettua kätki tämän miekan ja jätti hänet yksin jälkeensä. Kentaurit löysivät tämän aamunkoitteessa, ja olisivat tappaneet tämän, mutta Kheiron palautti hänelle hänen miekkansa ja säästi hänet. Peleus kosti Akastokselle hävittämällä Iolkosta Iasonin ja dioskuurien avustamana, ja hän katkaisutti Astydamian raajat ja hyökkäsi kaupunkiin ruumiinosien läpi. Akastoksen ja Astydamian saatua surmansa valtakunta siirtyi Iasonin pojan Thessaloksen hallittavaksi. Antaios
Antaios () oli kreikkalaisessa mytologiassa jättiläinen, Gaian eli maan ja Poseidonin poika, joka koskettamalla maata sai uusia voimia, ja oli siksi vaikea voittaa. Sankari Herakles voitti Antaioksen nostamalla tämän maasta ja puristamalla sitten kuoliaaksi. Kalydonin metsäkarju
Oineus lähetti viestinviejiä etsimään parhaat metsästäjät koko Kreikasta tarjoten heille karjun vuotaa ja torahampaita palkkioksi. Vuotaa säilytettiin sittemmin metsästysmuistona temppelissä, jota koristivat reliefit Kalydonin metsästyksestä. Temppeliä ei kuitenkaan oltu omistettu Artemiille vaan toiselle neitsytjumalattarelle Pallas Athenelle.
Kutsuun vastanneiden joukossa olivat osa argonauteista, Oineuksen oma poika Meleagros sekä yksi nainen, merkittävästi koko metsästyksen onnistumiseen vaikuttanut metsästäjätär Atalante eli 'lannistumaton'. Atalanten oli lapsena pelastanut Artemis lähettämällä karhun imettämään häntä, ja joukko metsästäjiä oli kasvattanut hänet, ja häntä pidetään jopa Artemiin valtuutettuna koko metsästyksessä. Artemiin motiivi näyttääkin olleen kaksijakoinen, koska kerrotaan myös, että hän lähetti nuoren metsästäjättärensä tietäen sen aiheuttavan hajaannusta metsästäjien keskuudessa — monet miehet Kepheuksen ja Ankaioksen johtamana kieltäytyivätkin metsästämästä naisen rinnalla, kunnes seppä Meleagros sai heidän päänsä käännettyä.. Joka tapauksessa nimenomaan Atalante onnistui ensimmäisenä haavoittamaan karjua nuolellaan, vaikkakin Meleagros lopulta sai eläimen kaadettua. Meleagros tarjosi luvattua palkkiota Atalantelle, joka oli saanut ensimmäisen osuman. Thestioksen pojat, jotka olivat myös Meleagroksen setiä, pitivät kuitenkin häpeällisenä sitä, että nainen saisi palkkion, kun miehiäkin on ollut osallisena. Niinpä he riistivät vuodan pois Atalantelta sanoen sen kuuluvat heille syntymäoikeuden perusteella, jollei Meleagros itse sitä ottaisi vastaan. Raivoissaan tästä Meleagros löi heidät kuoliaiksi ja antoi vuodan takaisin Atalantelle. Althaia, Meleagroksen äiti ja kuolleiden miesten sisar, heitti liekkeihin puun palan, jonka palamisen keston kohtalottaret olivat asettaneet Meleagroksen eliniän pituudeksi jo tämän syntymässä. Puun palaessa loppuun Meleagros kuoli niille sijoilleen. Näin Artemis sai kostonsa kuningas Oineusta vastaan.
Metsästyksen aikana Peleus tappoi vahingossa keihäällä isäntänsä Eurytionin, Fthian kuninkaan. Metsästyksen aikana ja sen jälkimainingeissa monet metsästäjät kääntyivät toisiaan vastaan kilpaillen saaliista. Karjun päästä ja vuodasta nousi Artemiin nostamana suuri viha ja taistelu korybanttien ja muiden aiolialaisten välillä. Hestia
Hestia () oli kreikkalaisessa mytologiassa kotilieden, perhe-elämän ja valtiollisen elämän suojelija ja oli yksi 12 olympolaisesta jumalasta, kunnes luovutti paikkansa Dionysokselle. Hän oli Kronoksen ja Rhean tytär ja pysyi neitsyenä ikuisesti, vaikka Apollon (mies) ja Poseidon (mies) yrittivät lähennellä. Hestiasta ei ole monia tarinoita, vaan hän on melko väritön hahmo. Roomalaiset samaistivat Hestian heidän omaan jumalaansa Vestaan, jonka valtiollinen rooli oli kuitenkin Hestiaa merkittävämpi. Aristaios
Aristaios () oli kreikkalaisessa mytologiassa eräs Apollonin pojista, joka oli syyllinen Eurydiken kuolemaan. Koios
Koios () oli kreikkalaisessa mytologiassa titaani. Hän oli Uranoksen ja Gaian poika ja naimisissa sisarensa Foiben kanssa. Heidän tyttäriensä nimet olivat Leto ja Asteria. Thanatos
Thanatos () oli kreikkalaisessa mytologiassa kuoleman henkilöitymä, jonka roomalainen vastine oli Mors. Hän oli Nyksin, yön, ja Ereboksen, pimeyden, poika, sekä Hypnoksen, unen, kaksoisveli. Varhaisissa lähteissä hänet kuvataan siivekkääksi hahmoksi, joka oli aseistautunut miekalla. Hänen kerrottiin olevan kykenemätön tuntemaan sääliä ja vihaavan jopa kuolemattomia jumalia. Myöhemmin kun Elysion tuli vaihtoehdoksi sankareille ja hyveellisille, Thanatos muuttui kaunishahmoiseksi nuoreksi mieheksi. Thanatos yhdistettiin nimenomaan kivuttomaan kuolemaan — hänen kosketuksensa kerrottiin olleen hellä, kun taas hänen sisarensa Kerit olivat väkivaltaisen kuoleman henkiä. Absyrtos
Iasonin haettua kultaisen taljan ja paettua Medeian kanssa, Medeia otti veljensä Absyrtoksen mukaansa. Kun takaanajoon lähtenyt Aietes oli saavuttamaisillaan pakenijat, Medeia surmasi veljensä ja paloitteli ruumiin heittäen osat mereen. Aietes keskeytti takaa-ajon kootakseen kaikki poikansa ruumiinosat talteen, ja Medeia ja Iason pääsivät pakoon.
Toisen tradition mukaan Aietes lähetti Absyrtoksen ajamaan sisartaan takaa tämän paettua Iasonin kanssa. Absyrtos tavoittikin karkulaiset Korkyran saarella, jossa kuningas Alkinoos otti hänet ystävällisesti vastaan, mutta kieltäytyi luovuttamasta Medeiaa. Absyrtos saavutti pakenijat uudelleen Minervan saaren luona, mutta tuli Iasonin surmaamaksi. Theseus
Theseus () on sankari kreikkalaisessa mytologiassa ja Ateenan myyttinen perustajakuningas. Sivistynyt ja nokkela Theseus on nähty vastakohdaksi raakaan voimaan luottaneelle Herakleelle. Aiakeion
Aiakos oli aiginalainen heeros, joka oli kreikkalaisessa mytologiassa myrmidonien kuningas. Pausaniaan mukaan Aiakoksen kulttipaikka oli ulkoilmapyhäkkö, joka koostui valkoisesta marmorista tehdyllä muurilla ympäröidystä temenos-alueesta, jossa oli alttari sekä oliivipuita. Alttarin paikan uskottiin olevan Aiakoksen haudan. Lähellä oli myös Aiakoksen pojan Fokoksen hauta. Sammakot (Aristofanes)
Näytelmä kertoo, kuinka jumala Dionysos, epätoivoisena Ateenan tragedioiden tilasta, matkustaa Haadeeseen eli manalaan tuodakseen Euripideen kuolleista. Hän matkustaa yhdessä orjansa Ksanthiaan kanssa, joka on selvästi Dionysosta älykkäämpi. Näytelmän alussa Ksanthias ja Dionysos väittelevät siitä, millaisella vitsillä Ksanthias voisi avata näytelmän. Suuren osan näytelmää Dionysos tekee toistuvasti pahoja virheitä, mikä pakottaa Ksanthiaan keksimään keinoja isäntänsä pelastamiseksi, jotta tämä ei näyttäisi epäpätevältä — mutta tämä mahdollistaa vain sen, että Dionysos voi jatkaa virheiden tekemistä ilman seurauksia.
Päästäkseen Haadeeseen Dionysos pyytää neuvoa velipuoleltaan Herakleelta, joka oli ollut siellä jo aiemmin noutamassa helvetinkoira Kerberosta. Dionysos näyttäytyy ovella pukeutuneena leijonantaljaan ja kantaen nuijaa. Herakles ei voi kuin nauraa nähdessään naismaisen Dionysoksen pukeutuneen sillä tavoin. Kysyttäessä, mikä Haadeeseen johtavista teistä on lyhin, Herakles vastaa, että joko itsensä hirttäminen, myrkyn nauttiminen tai tornista hyppääminen. Dionysos valitsee kuitenkin pidemmän tien Akheronin järven ympäri, tien, jonka myös Herakles oli kulkenut. Kriasos
Kriasos oli kreikkalaisessa mytologiassa Argoksen ja Euadnen, jokijumala Strymonin tyttären, poika. Hänen sisaruksiaan olivat Peiros, Epidauros ja Ekbasos. Häntä seurasi valtaistuimelle Forbas, joka oli joko hänen poikansa tai veljensä. Tyrannia antiikin Kreikassa
Muita varhaisia tyranneja olivat Pantaleon Pisalainen, joka sai Olympian kisat kotikaupungilleen elisläisiltä noin vuonna 644 eaa.; sekä Theagenes Megaralainen, joka oli ateenalaisen Kylonin appi. Ateenalainen Peisistratos, joka yritti nousta tyranniksi ensimmäisenä kerran vuonna 561 eaa., karkotettiin kahdesti ja sai lopulta valtansa vakiinnutettua vuonna 546 eaa., oli poikineen manner-Kreikan viimeisiä tyranneja. Asopos
Asopoksen vanhemmiksi nimetään lähteestä riippuen Okeanos ja Tethys, Poseidon ja Pero tai Zeus ja Eurynome. Asopoksella itsellään oli puolisonsa Metopen kanssa kaksi poikaa ja joko kaksitoista tai kaksikymmentä tytärtä. Näiden nimet vaihtelevat eri lähteissä, mutta yleensä lähteet ovat yksimielisiä siitä, että Aigina oli hänen tyttärensä ja Aiakos siten hänen lapsenlapsensa. Khrysanthios
Khrysanthios (300-luku) oli antiikin kreikkalainen filosofi, joka opiskeli Iamblikhoksen koulussa. Hän oli yksi Aidesioksen suosikkioppilaista ja keskittyi ennen kaikkea uusplatonismin mystiseen puoleen. Akademos
Akademos () tai Hekademos () oli kreikkalaisessa mytologiassa attikalainen heeros. Hänestä kerrotaan seuraavaa: kun Kastor ja Polydeukes valtasivat Attikan vapauttaakseen sisarensa Helenan, Akademos paljasti heille, että tämä oli kätketty Afidnaan. Tästä syystä koko Tyndareuksen sukukunta osoitti hänelle aina kiitollisuuttaan. Demonaks
Demonaks () (100-luku) oli antiikin kreikkalainen hellenistinen filosofi, joka pyrki herättämään kyynisen koulun uudelleen henkiin. Hän oli kotoisin Kyprokselta. Aristaios
Häneen liittyy myös eräs legenda: Aristaios oli keksinyt mehiläisten hoidon. Mutta koska hän oli ajanut Eurydiken kuolemaan, jumalat suuttuivat hänelle ja tappoivat kaikki hänen mehiläisensä. Hän kääntyi merenjumala Proteuksen puoleen, joka tosin oli vaikeasti tavoitettavissa, sillä hänellä oli tapana muuttaa muotoaan eläimeksi, tulenliekiksi, kiehuvaksi vedeksi; mikä milloinkin oli parasta. Aristaios kuitenkin sai hänet jollakin tavalla kiinni ja Proteus antoi hänelle neuvon: hänen tulisi lepyttää Eurydiken haamu uhraamalla tämän haudalla neljä härkää ja hiehoa. Niin teki Aristaios, ja pian uhrieläinten lihasta pöllähti mehiläisparvia. Kreikkalainen mytologia
Theagenes, joka oli varhainen Homeros-kriitikko, tulkitsi myyttejä ensimmäisten joukossa allegorioina eli vertauskuvina. Hän näki esimerkiksi eri jumalat luonnon elementteinä ja voimina; Poseidon oli vesi, Hera ilma, Artemis kuu jne. Empedokles jatkoi Theageneen vertauskuvallista tulkintaa yhdistämällä klassiset alkuaineet eri jumaliin. Anaksagoraan kerrotaan tulkinneen myytit moraalisina allegorioina. Metrodoros Lampsakoslainen puolestaan tulkitsi Troijan sodan henkilöt vertauskuvallisesti: Agamemnon oli eetteri, Akhilleus aurinko, Helena maa, Paris ilma jne. Styks
Styks ( 'viha') on kreikkalaisessa mytologiassa manalan pääjoki, joka kiersi sen ympäri yhdeksän kertaa. Sen uskottiin olevan myös alkulähde samannimiselle joelle Arkadiassa. Tarinan mukaan Akhilleus kastettiin Styksiin lapsena, jolloin hän sai vahingoittumattoman ihon, kaikkialta paitsi kantapäästä, ja Aleksanteri Suuri myrkytettiin sen vedellä. Aktaion
Aktaion oli kreikkalaisessa mytologiassa Aristaioksen ja Autonoen poika. Hän oli kuuluisa Theban sankari, jota kentauri Kheiron oli kouluttanut, ja joka sai myöhemmin päälleen Artemiksen raivon. Hän oli kreikkalaisille varottavana esimerkkinä siitä, ettei ihmisten pidä sekaantua jumalten asioihin. Astyanaks
Myös Herakleella oli saman niminen poika yhden Thespioksen tyttären kanssa. Eurynomos
Eurynomos on kreikkalaisessa mytologiassa taruolento, joka asuu manalassa. Toisinaan hänet samastetaan Haadeeseen (eli roomalaisen mytologian Orcukseen) ja toisinaan hänen sanottiin olevan Hekaten palvelija. Nykyisin olento liittyy ihmisten mielissä lähinnä black metal -muusikko Øystein Aarsethiin eli Euronymousiin, joka otti taiteilijanimensä tämän olennon mukaan. Saatanallisessa Raamatussa nimi on kirjoitettu väärin Euronymous, ja se on joku vähäinen hahmo, josta tieto on kadonnut ajan mukana tai se on taidemaalari Polygnotoksen keksintö. Erysikhthon (Thessalia)
Erysikhthon () oli kreikkalaisessa mytologiassa Thessalian kuningas ja Triopaan poika. Hän kaatoi tammen Demeterille pyhitetystä lehdosta tappaen samalla siihen liittyneen dryadin. Tämän siskojen pyynnöstä Demeter rankaisi kuningasta lähettämällä kuninkaan luokse Aithonin, puutteen ja nälänhädän jumalattaren, joka istutti tähän loputtoman nälän kirouksen. Mnesarkhos Ateenalainen
Mnesarkhos oli Diogenes Babylonialaisen ja Antripatros Tarsoslaisen oppilas. Cicero mainitsee hänet yhtenä stoalaisen koulun johtajista () Ateenassa yhdessä Dardanoksen kanssa aikana, jolloin Antiokhos Askalonlainen oli luopumassa skeptisismistä (eli noin vuonna 95 eaa.). Antiokhos oli Mnesarkhoksen oppilas jonkin aikaa, ja tämä on saattanut opettaa myös Filon Larissalaista. Panaitioksen kuoltua (109 eaa.) Ateenan stoalainen koulu vaikuttaa hajaantuneen, ja niin Mnesarkhos oli todennäköisesti yksi useista johtavista stoalaisista tuona aikana. Koroibos (mytologia)
Koroibos () oli kreikkalaisessa mytologiassa Fryygian kuninkaan Mygdonin poika, joka saapui Troijan sodan aikana Troijan avuksi rakkaudesta prinsessa Kassandraan. Troijan ryöstön aikana hän vakuutti eräät kanssataistelijoistaan, mukaan lukien Aineiaan pukeutumaan vihollisen varusteisiin tekeytyäkseen tunnistamattomiksi. Koroibos sai surmansa, kun hän yritti estää Aiasta väkisinmakaamasta Kassandraa. Hänet surmasi joko Peneleos, Diomedes tai Neoptolemos. Astarte
Astarte oli alun perin bylonialainen puujumalatar, myöhemmin Astartea palvottiin hedelmällisyyden jumalattarena, jonka heprealainen nimi oli Asera. Hänelle rakennettiin palvontapaikkoja, aserakarsikkoja karsituista puista. Astarten puoliso oli Ēl ja poika Baal.
Astarten tunnukset olivat leijona, hevonen, sfinksi, kyyhky, ja tähti (ympyrän sisällä planeetta Venus). Kuvataan usein alastomana. Attis
Attis (, myös , "Attēs") oli kreikkalaisessa mytologiassa fryygialaisten kuvataiteessa haltia, joka muistutti Adonista. Legendojen mukaan Kybele kastroi hänet, kun ei saanut tätä kaunista hahmoa rakkaakseen, tai Attis kastroi itse itsensä. Absyrtos
Absyrtos tai Apsyrtos () oli kreikkalaisessa mytologiassa Aieteen poika ja Medeian ja Khalkiopen veli. Hyginus kertoo hänen äitinsä olleen Ipsia, Apollodoroksen mukaan hän oli Idyia ja Apollonioksen antaa nimeksi Asterodeia. Muut kirjoittajat nimeävät äidiksi vielä Hekaten, Neiairan ja Eurylyten. Atrahasis
Kuningas Atrahasîs on päähenkilönä 1700- ja 1600 lukujen välillä eaa. kirjoitetussa muinaisbabylonialaisessa myytissä, joka käsittelee ihmisen luomista. Teoksen ensimmäiset fragmentit ajoittuvat Babylonian kuningas Ammişaduqan (1646-1626 eaa.) aikakaudelle, mutta kertomus itsessään on luultavasti hieman näitä fragmentteja vanhempi. Kertomuksessa on teemana myös vedenpaisumus. Tämä vedenpaisumusmyytti on toiminut todennäköisesti esikuvana niin Gilgameš-eepoksen kuin myös Vanhan Testamentin tulvakertomukselle.
Teos alkaa kuvailemalla tilannetta, jossa jumalat asuvat maan päällä. Teoksen ensimmäinen säe kuuluukin: Asteropaios
Asteropaios () oli kreikkalaisessa mytologiassa Pelagonin poika. Hän johti Troijan sodan aikana troijalaisten liittolaisten Paionian joukkoja, ja hänet mainitaan pisimmäksi kaikista miehistä. Kreikkalainen mytologia
Atreuksen pojat olivat Agamemnon ja Menelaos. Agamemnon oli Mykenen kuningas ja nai Tyndareuksen tyttären Klytaimnestran, Menelaoksesta puolestaan tuli Spartan kuningas ja hän nai Tyndareuksen toisen tyttären, kauneudestaan kuulun Helenan. Myöhemmin Troijan sodassa Agamemnon ja Menelaos toimivat kreikkalaisten sotapäälliköinä. Thoas (Lemnoksen kuningas)
Thoas () oli kreikkalaisessa mytologiassa Dionysoksen ja Ariadnen poika ja Lemnoksen kuningas. Hän oli Hypsipylen isä ja Stafyloksen, Oinopionin ja Peparethoksen veli. Kapaneus
Kapaneus oli kreikkalaisessa mytologiassa Hipponooksen ja Astynomen poika. Hänellä oli puolisonsa Euadnen kanssa poika Sthenelos. Kapaneus oli yksi seitsemästä Thebaa vastaan nousseesta sotapäälliköstä. Troijan naiset
Leskeksi jäänyt Andromakhe, surmatun Hektorin puoliso, saapuu. Hekabe saa tietää tältä, että hänen nuorin tyttärensä Polyksene on surmattu uhriksi Akhilleuksen haudalle. Andromakheen osaksi on tullut päätyä Akhilleuksen pojan Neoptolemoksen jalkavaimoksi. Vielä kauheampia uutisia Andromakhe saa, kun Talthybios ilmoittaa vastentahtoisesti, että kreikkalaiset ovat tuominneet tämän nuoren pojan Astyanaksin kuolemaan. Kreikkalaiset nimittäin pelkäsivät, että poika kostaisi isoksi kasvettuaan isänsä Hektorin puolesta, ja siksi tämä tultaisiin heittämään alas Troijan muureilta. Andromakhe valittaa:
Myös Helenan on määrä kärsiä, vaikkakaan hän ei varsinaisesti kuulu Troijan naisten joukkoon. Menelaos saapuu viedäkseen vaimonsa takaisin Kreikkaan, jossa tätä odottaisi kuolemaantuomio. Helena anoo Menelaokselta armoa ja koettaa taivutella tämän säästämään hänen henkensä. Katsojat tietävätkin, että Helenan kuuluisa kauneus tulisi lopulta saamaan Menelaoksen heltymään ja ottamaan tämän takaisin vaimokseen; tämä ilmenee muun muassa "Odysseiassa", missä Telemakhos kohtaa Helenan ja Menelaoksen Spartassa kymmenen vuotta sodan jälkeen.
Näytelmän lopussa Talthybios palaa kantaen kuolleen Astyanaksin ruumista Hektorin kilvellä. Andromakhen toiveena oli ollut haudata poikansa itse suorittaen troijalaisten tapojen mukaiset rituaalit, mutta hänet vienyt laiva oli jo lähtenyt. Talthybios antaa ruumiin Hekabelle, joka valmistaa pojanpoikansa ruumiin haudattavaksi ennen kuin hänetkin lopulta viedään laivaan. Arakhne
Arakhne on kreikkalaisessa mytologiassa esiintyvä hahmo, joka väitti olevansa jumalatar Athenea taitavampi kutoja. Athene suuttui tästä Arakhnelle ja muutti tämän maailman ensimmäiseksi hämähäkiksi. Korydallos
Kreikkalaisessa mytologiassa Korydallos oli paikka, jossa Prokrustes vainosi ihmisiä kunnes Theseus surmasi tämän. Aiskhylos
Aiskhylos (; n. 525–456 eaa.) oli antiikin kreikkalainen näytelmäkirjailija. Hän oli attikalaisen murhenäytelmän eli kreikkalaisen tragedian varsinainen luoja. Tyrannia antiikin Kreikassa
Joissakin tapauksissa keskenään kilpailleet yhteiskuntaryhmät valitsivat keskuudestaan voimakkaan miehen, jolla oli laajojen piirien luottamus, ja antoivat tälle kaiken vallan kokonaan tai rajoitetuksi ajaksi. Tällaisesta henkilöstä käytettiin nimitystä "aisymnētēs" (). Nämä tulee kuitenkin erottaa varsinaisista tyranneista, joita ei valittu äänestämällä, vaan jotka saivat vallan usein jonkinlaisessa vallankaappauksessa tai väkivaltaisessa tapahtumassa, kuten luomalla ympärilleen henkivartijoiden joukon tai kaappaamalla haltuunsa kaupungin akropoliin. Samalla tavalla tyrannit tulee erottaa aidoista kuninkaista, joiden valta ei perustunut vallananastukseen vaan perittyyn asemaa. Forkys
Forkys () oli ensimmäisen jumalsukupolven edustaja kreikkalaisessa mytologiassa, merenjumala Pontoksen ja Gaian poika, joka hallitsi meressä piileviä vaaroja. Hänen sisaruksiaan olivat Eurybia, Keto ja Thaumas. Forkyksen ajateltiin asuvan jollakin läntisen meren saarista; eräs mahdollinen asuinpaikka olisi ollut Ithaka. Dardanos
Dardanos () oli kreikkalaisessa mytologiassa Zeuksen ja Elektran, Atlaksen tyttären, poika. Häntä pidetään myyttisenä dardaanien, troijalaisten ja Aineiaan kautta myös roomalaisten esi-isänä. Hän oli alun perin kotoisin Arkadiasta, missä hän sai ensimmäisen vaimonsa, Khrysen, kanssa Deimaan ja Idaioksen. Iamos
Iamos () oli kreikkalaisessa mytologiassa Euadnen ja Apollonin poika. Hänen äitinsä häpesi raskaaksi tuloaan, ja hylkäsi vastasyntyneen poikansa. Kaksi käärmettä kuitenkin ruokki lasta hunajalla, ja kun lapsi löydettiin terveenä orvokkien keskeltä, hänen äitinsä nimesi lapsen Iamokseksi (ίον, orvokki). Amathus
Kreikkalaisessa mytologiassa Amathuksen perustaja oli Kinyras, ja se sai nimensä tämän äidistä Amathuksesta. Toisaalta kaupungin eponyymiksi heerokseksi mainitaan myös Amathus, Aeriaan poika. Erään Theseus-myytin muunnelman mukaan tämä hylkäsi Ariadnen Amathukseen (yleisemmän Naksoksen sijasta), ja tämä myös haudattiin paikalle. Myöhemmin Ariadnea kunnioitettiin kaupungissa Afrodite Ariadnena. Theseus
Antiikin kreikkalaiset pitivät Theseusta todella eläneenä henkilönä ja Ateenan kansallissankarina. Hänen katsottiin myös yhdistänneen Attikan yhdeksi valtiolliseksi kokonaisuudeksi. Myöhemmin Eusebios laati vanhan kirjallisuuden pohjalta luettelon Ateenan muinaisista kuninkaista, ja hänen mukaansa Theseus olisi hallinnut Ateenassa vuosina 1234–1204 (tai 1213) eaa. Arkeologisten todisteidenkin mukaan Ateena oli asuttu jo tuohon aikaan, jolloin Kreikassa oli vallalla mykeneläinen kulttuuri, mutta historiallista tietoa Ateenan senaikaisista hallitsijoista ei ole. Esimerkiksi kertomus Minotauroksesta sellaisena kuin se yleisesti tunnetaan, on selvästikin tarua, mutta sen on silti arveltu sisältävän myös perimätiedon välittämiä muistumia todellisista tapahtumista. Viini antiikin Kreikassa
Dionysos oli kreikkalaisessa mytologiassa viinin ja yleisemmin kaikenlaisen hurmioitumisen ja toisen hahmon ottamisen tai toiseksi muuttumisen jumala. Kreikkalaiset yhdistivät viininvalmistuksen saapumisen Dionysokseen sekä kulttuuriheeros Aristaiokseen. Viini on keskeisessä roolissa myös myyteissä Ikarioksesta tai Semakhoksesta, joka otti Dionysoksen lahjan vastaan, sekä Amfitryonista, joka opetti ihmisille sivistyneen tavan nauttia viini veteen sekoitettuna. Kuningas Minoksen tytär Ariadne antoi Dionysokselle kaksi poikaa, joiden nimetkin viittaavat viiniin: Stafylos ja Oinopion.
Attikalaisten juoma-astioiden rikas koristelu ilmentää Dionysos-kultin suurta suosiota. Dionysokseen liittyi useita erilaisia juhlia. Ateenassa helmikuussa vietetyssä Anthesteria-juhlassa avattiin edellisen syksyn sadon viiniruukut. Siihen kuului viininjuontikilpailuja sekä kulkueita, joissa kannettiin viiniruukkuja. Dionysia-juhlissa viinin jumalan kunniaksi järjestettiin näytelmäkilpailuja. Kreikkalainen teatteri sai alkunsa Dionysoksen kunniaksi lauletuista dityrambeista. Viinin juonti oli keskeinen osa Dionysia-juhlia ja se alkoi jo aamusta. Eurysthenes
Eurysthenes () oli kreikkalaisessa mytologiassa Aristodemoksen ja Argeian poika ja Spartan mytologinen kuningas. Häntä pidetään kaksoisveljensä Prokleen kanssa Spartan kaupunkivaltion perustajana ja agiadien ensimmäisenä kuninkaana. Asteria
Asteria () oli kreikkalaisessa mytologiassa useamman eri naishahmon nimi. Hypnos
Hypnos () oli kreikkalaisessa mytologiassa unen henkilöitymä, jonka roomalainen vastine oli Somnus. Hän oli Nyksin, yön, ja Ereboksen, pimeyden, poika, sekä Thanatoksen, kuoleman, kaksoisveli. Hänet kuvataan antiikin taiteessa joko alastomaksi nuorukaiseksi, jolla on siivet ohimoilla tai parrakkaaksi mieheksi, jolla on siivet hartioissa. Antiikin Kreikan uskonto
Kaikkia vanhempia, primitiivisempiä jumalia homerolainen jumalmaailma ei korvannut lainkaan. Osa kreikkalaisen jumalmaailman merkittävimmistä jumalista oli alkuperältään esihomerolaisia: näihin luetaan Demeter, Dionysos ja Asklepios. Varsinkaan Dionysosta ja Asklepiosta ei koskaan luettu ainakaan täysin olympolaisten jumalten joukkoon, vaan ne säilyivät ikään kuin ulkopuolisina. Vanhempi piirre oli myös kauan säilynyt usko erilaisiin "daimoneihin", henkiolentoihin. Henkiä nähtiin kaikissa luontokappaleissa, kuten eläimissä, kasveissa, virroissa, kallioissa, lähteissä ja kivissä. Lisäksi kansanuskomuksissa esiintyi paljon erilaisia jumalhenkiä, joilla oli jokin yksittäinen tehtävä; esimerkiksi Taraksippos-nimisen hengen tehtävänä oli hevosten säikyttäminen kilpa-ajoissa. Asklepios
Asklepios () oli kreikkalaisessa mytologiassa lääkinnän ja terveyden jumala. Hän oli Apollonin ja Koronis-nimisen kuolevaisen naisen poika, jonka Zeus surmasi, koska Asklepios herätti taidollaan kuolleetkin. Asklepioksen symbolina oli käärme, usein kuvattuna hänen sauvansa ympäri kiemurtelevana. Tämä käärme esiintyy lääketieteen tunnuksena nykyisinkin. Asklepios oli yksi harvoista jumalan aseman saavuttaneista sankareista Antiikin Kreikassa. Óthrys
Kreikkalaisessa mytologiassa Óthrys oli titaanien linnoitus, siinä missä olympolaiset jumalat pitivät tukikohtanaan noin 130 kilometriä pohjoisempana sijaitsevaa Ólymposvuorta. Óthrys lyötiin titanomakhian aikana ja tuhottiin täysin maan tasalle niin ettei sitä voitaisi ikinä korjata. Vuoreen yhdistettiin oreadi- tai najadi-nymfi nimeltä Othreis. Akaste
Akaste (, "epävakaa, epäsäännöllinen") viittaa kreikkalaisessa mytologiassa kahteen eri hahmoon: Aristokles Messeneläinen
Aristokles Messeneläinen (, 100–200-lukujen vaihde) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Aleksanteri Afrodisiaslaisen sanotaan olleen hänen oppilaansa. Astraios
Astraios (, "tähtinen") oli kreikkalaisessa mytologiassa tähtitieteen jumala, joka oli myös toisen sukupolven titaani, Krioksen ja Eurybian poika. Hyginus tosin lukee hänet giganttien joukkoon Tartaroksen ja Gaian poikana. Anaksarete
Anaksarete oli kreikkalaisessa mytologiassa kyproslainen neito, johon Ifis-niminen jalosukuinen nuorukainen rakastui. Ifis yritti päästä Anaksareten suosioon tuomalla lahjoja, kukkia ja kirjeitä hänen ovelleen. Anaksarete kuitenkin torjui kaikki ihailijansa lähentelyt halveksien ja nauraen tälle. Epätoivoissaan ja pystymättä kestämään rakkaudentuskaansa Ifis hirtti itsensä Anaksareten oven pieleen, samaan paikkaan, johon hänellä oli ollut tapana tuoda kukkansa, ja toivoi edes tämän teon ilahduttavan rakkautensa kohdetta. Pallantidit
Pallantidit olivat kreikkalaisessa mytologiassa Pallaan, Attikan kuningassuvun jäsenen, viisikymmentä poikaa. Heidän isänsä oli osallistunut kolmen veljensä kanssa Metionin poikien karkottamiseen Ateenasta, jonka jälkeen veljeksistä vanhin, Aigeus, oli saanut kruunun, mutta valta oli jaettu neljään osaan. Aigeus
Aigeus () oli kreikkalaisessa mytologiassa Ateenan kuningas ja Theseuksen isä. Hänen oli vaikea saada miespuolista perillistä, minkä takia hän kävi Delfoin oraakkelin puheilla. Kotimatkalla hän siitti lapsen, josta tuli Theseus. Kotiin palattuaan hän meni naimisiin Medeian kanssa. Aikuistuttuaan Theseus saapui Ateenaan, Medeia yritti surmata tämän, mutta Aigeus tunnisti poikansa ja pelasti tämän viime hetkellä.
Hän surmasi itsensä hukuttautumalla mereen, kun luuli poikansa kuolleen Minotauroksen labyrintissä. Tätä meren osaa kutsutaan siksi Aigeianmereksi (tai Egeanmereksi). Prostituutio antiikin Kreikassa
Itsenäisten prostituoitujen luokkaan voidaan sijoittaa myös muusikot ja tanssijattaret, jotka toimivat miehisten pitojen yhteydessä. Aristoteles teoksessaan "Ateenan valtiomuoto" (L.2) mainitsee tietyn virkamiesryhmän, astynomit, joiden tehtäviin kuului valvoa, että huilunsoittajattaria sekä lyyran ja kitharan soittajia ei vuokrattaisi iltaa kohden yli kahden drakman edestä. Seksuaaliset palvelut olivat selvästi osa vuokraamista ja niiden hinnoittelu, vaikka astynomit valvoivat asiaa, tahtoi tulla jatkuvasti korkeammaksi ajan myötä. Meleagros (mytologia)
Vuosia myöhemmin, kun Artemiin lähettämä Kalydonin metsäkarju aiheutti suurta tuhoa Kalydonissa, Oineus kutsui kokoon Kreikan sankareita sitä metsästämään ja lähetti mukaan myös poikansa Meleagroksen. Tämä otti mukaansa Atalanten ja rakastui tähän. Metsästyksen aikana Meleagroksen sedät Eurypylos ja Ifikles loukkasivat Atalantea, jolloin Meleagros tappoi heidät. Atalantekin osallistui jahtiin ja ensimmäisenä haavoitti karjua. Meleagroksen tapettua metsäkarjun hän palkitsi Atalanten osumastaan eläimen vuodalla. Tästä raivostuneet Meleagroksen toiset sedät Tokseus ja Pleksippos veivät vuodan Atalantelta, jolloin Meleagros tappoi heidätkin antaakseen vuodan takaisin Atalantelle. Järkyttyneenä Meleagroksen äiti Althaia heitti säästämänsä puunpalaan tuleen ja surmasi poikansa Meleagroksen. Akámas
Kreikkalaisessa mytologiassa niemimaa on saanut nimensä Akamaksesta, Theseuksen pojasta, joka johti rannikon asuttaneita mykeneläisiä kreikkalaisia Troijan sodan jälkeen. Strofios
Strofios oli kreikkalaisessa mytologiassa Fokiksen kuningas ja Pyladeksen isä. Hänen puolisonsa oli Agamemnonin sisar Astyokhe, johon ilmeisesti viitataan myös nimellä "Anaksibia". Akastos
Akastoksella oli puolisonsa Astydameian kanssa useita poikia ja tyttäret Laodameia, Sterope ja Sthenele. Stasandros
Stasandros (, kuoli ehkä noin 317 eaa.) oli kyproslainen sotilas ja yksi Aleksanteri Suuren seuraajista eli diadokeista. Triparadasoksen jaossa vuonna 321 eaa. hänet nimitettiin Arian ja Drangianan satraapiksi. Stasandros avusti Eumenes Kardialaista tämän taistelussa Antigonosta vastaan. Stasandros komensi Paraitakenen taistelussa ja Gabienen taistelussa osastoa baktrialaista ratsuväkeä. Stasandros teloitettiin ehkä Eumeneen kanssa taistelujen jälkeen. Antigonos antoi kuitenkin Stasandroksen maakunnat eräälle Euitokselle, joka kuoli pian ja jätti Arian ja Drangianan Euagoraalle.