Kuka 'löysi' silkkitien?
Silkkitie
Silkkitien juuret perustuvat Aleksanteri Suuren valloituksiin 300-luvulla eaa. ja etenkin Kiinan pyrkimyksiin saada poliittista ja sotilaallisista valtaa Keski-Aasiassa toisella vuosisadalla eaa., mikä johti kauppasuhteiden syntyyn lännen ja idän välillä. Reittien käyttäminen silkinvientiin alkoi roomalaisten kiinnostuttua silkistä ajanlaskun ensimmäiseltä vuosisadalta alkaen. Silkkitien kukoistuskausi oli Tang-dynastian aikana n. 600–700 jaa. Silkkitie taantui Mongolivaltakunnan hajaantumisen jälkeen 1300-luvulla ja hiipui lopullisesti 1400-luvulla Kiinan ja Euroopan välisten merireittien löytymisen myötä. Silkkitie
Seuraava askel otettiin n. 130 eaa. Kiinan Keski-Aasiaan suuntaamien lähetystöjen myötä. Keisari Wudi lähetti "Suuren matkailijan" Chang Chienin tugaanien luokse tarkoituksena solmia heidän kanssaan liitto hunneja vastaan. Tämä ei onnistunut, mutta Chienin vaiheikas matka toi keisarille tietoja alueen vauraista ja aiemmin tuntemattomista kuningaskunnista, kuten Ferganasta, Baktriasta ja Parthiasta. Kiinalaiset pyrkivät niiden kanssa kauppasuhteisiin. He olivat erityisen kiinnostuneita ferganalaisten hallussa olleista kookkaista ja voimakkaista hevosista, joita kutsuttiin "taivaallisiksi hevosiksi". Kiinalaiset lähettivät kymmeniä lähetystöjä näihin maihin ja aina Seleukidien hallitsemaan Syyriaan saakka.
Silkkitie (televisiosarja)
Silkkitie on Japanin television tuottama dokumenttisarja historiallisesta Aasiassa kulkeneesta Silkkitiestä. Yleisradio esitti sarjan Suomessa vuosina 1984–85, ja se on uusittu vuosina 1988–89, 1996–97, 2009 ja 2011. Manitoba
Ensimmäisenä eurooppalaisena tutkimusmatkailija Henry Hudson löysi vuonna 1610 Hudsonin lahden. Vuonna 1612 Thomas Button löysi Nelsonjoen ja nimesi sen matkalla kuolleen laivatoverinsa mukaan, myöhemmin Nelsonjoki toimi tärkeänä turkiskaupan kuljetusreittinä Winnipegjärvelle ja kauemmaksi sisämaahan. Norjalainen tutkimusmatkailija Jens Munk perusti 1619 "Nova Dania"n tukikohdan Churchilljoen suulle, joka kuitenkin jouduttiin hylkäämään seuraavana keväänä. Vuonna 1631 Luke Fox kartoitti tarkemmin Hudsonin lahden länsirannikoa.
Hudson's Bay Company perustetaan vuonna 1670 ja Englannin kuningas Kaarle II myöntää yhtiölle oikeudet Rupertinmaahan. HBC perustaa 1684 York Factory tukikohdan Hayesjoen suulle. Seuraavina vuosina englantilaiset ja ranskalaiset taistelevat linnoituksen omistuksesta ja linnoitus vaihtaakin omistajaa useita kertoja, mutta päätyy lopulta takaisin englantilaisten omistukseen. Tästä sai alkunsa kaupallinen turkiskauppa Pohjois-Amerikasta Eurooppaan, joka jatkui vilkkaana aina 1900-luvun alkupuolelle saakka. Alueen turkiskaupasta kilpailivat Hudson's Bay Company ja North West Company, jotka perustivat omia tukikohtiaan läntiseen Kanadaan. Paikoitellen kilpailu johti jopa aseellisiin yhteenottoihin, mutta lopulta vuonna 1821 ne yhdistyivät ja nimeksi valittiin Hudson's Bay Company. Eduard Polón
Ulrik Wilhelm Eduard Polón (16. kesäkuuta 1861 Nastola – 30. syyskuuta 1930 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja ja sortovuosien poliittinen vaikuttaja. Hän oli Suomen Gummitehtaan perustaja, toimitusjohtaja, hallituksen puheenjohtaja ja pääomistaja. Hänen aloitteestaan Suomeen syntyi kumiteollisuus. Hänen yritysryppäänsä rakensi myös Suomeen nykyaikaisen puu- ja kaapeliteollisuuden. Siitä kasvoi myöhemmin Nokia-yhtymä. Sukka
Sukkia alettiin valmistaa teollisesti Englannissa pappi William Leen keksittyä neulekoneen vuonna 1589. Tätä ennen sukkia neulottiin käsin puikoilla. Sukkia piti lähinnä ylhäisö 1800-luvun loppupuolelle asti. Sukkien edeltäjä oli jalkarätti. Kuitenkin jo 1600-luvulta on Suomestakin löydetty käytetyn villalangasta kudottuja sukkia. Myös heiniä on käytetty lämmöneristeenä kengissä - "kenkäheininä" - lähinnä nykyisen villasukan vastineena (lappalaisen nimitys heinäkenkä kertoo tästä tavasta). Silkkitie (televisiosarja)
14. Kuninkaan tie Pakistanissa. "Esitetty YLE Teemalla 30.8.2011." Francesco Cetti
Cettin kunniaksi on nimetty silkkikerttusten suku ("Cettia"), ja silkkikerttunen ("Cettia cetti", Temminck, 1820), jonka keräsi Sardiniasta Alberto della Marmora. Silkkitie
Silkkitietä matkattiin keskiajalla yleensä hevos- ja kamelikaravaaneilla. Koko matkan varrelle Turkista Kiinaan asti rakennettiin suuria tienvarsimajataloja eli karavaaniseraljeja ihanteellisesti yhden päivämatkan eli 30–40 kilometrin välein. Karavaaniseraljeissa kauppiaat paitsi lepäsivät ja söivät, myös kävivät kauppaa paikallisten tai toistensa kanssa ja harjoittivat kulttuurinvaihtoa. Wakhanin käytävä
Historiallisesti nykyisen Wakhanin käytävän alue oli osa niin sanottua silkkitietä. Alueen läpi kulkivat eri uskontojen lähetyssaarnaajat ja valloitusarmeijat. Marco Polon sanotaan kulkeneen alueen läpi 1200-luvulla. Venetsian tasavalta
Keskiajalla Venetsian vauraus perustui ennen kaikkea kaupankäyntiin itämaiden, erityisesti Egyptin kanssa. Venetsian kaleerit olivat tavallinen näky Välimerellä. Muun muassa lähes kaikki Eurooppaan tuotu pippuri kulki Venetsian kautta. Venetsia kuljetti suuren osan silkkitietä tulleesta tavarasta Länsi-Eurooppaan. Lopulta se kuitenkin menetti suurelta osaltaan merkityksensä kaukokaupan keskuksena, kun Vasco da Gama vuonna 1498 löysi meritien Intiaan. Sen jälkeen Venetsian menestys pohjautui ennen kaikkea taidokkaaseen käsityöhön; lähisaarten Muranon lasi ja Buranon pitsi olivat haluttua kauppatavaraa. Rooman ja Kiinan väliset yhteydet
Rooman ja Kiinan välinen kauppa, jota voimisti silkin suuri kysyntä, alkoi viimeisellä vuosisadalla ennen ajanlaskumme alkua. Vaikka roomalaiset tunsivat Kos-saarella valmistetun villisilkin ("coa vestis"), he eivät aluksi rinnastaneet sitä silkkiin, jota tuotettiin myös Pamir-vuoristossa Sarikolin kuningaskunnassa. Suoria kauppayhteyksiä roomalaisten ja Han-kiinalaisten välillä oli vähän, sillä kilpailevat parthialaiset ja kušaanit varjelivat tarkoin tuottoisaa asemaansa kaupan välittäjinä. Rooman ja Kiinan väliset yhteydet
Henry Yule ei onnistunut löytämään koko laajasta Rooman kirjallisuudesta yhtään yksiselitteistä mainintaa diplomaattisesta yhteydestä roomalaisten ja seresien välillä. Hän päätteli, että niissäkin tapauksissa, joista on säilynyt tietoja, on ollut kysymys yksityisistä kauppaista, sillä kiinalaiset lähteet korostavat, että Gan Ying oli ensimmäinen kiinalainen, joka matkusti länteen Tiaozhiin (条支) eli Mesopotamiaan saakka. Toisaalta Yule kuitenkin huomauttaa, että "Periplus"-teoksen mukaan "Thinae"-kansan jäseniä nähtiin vain harvoin, koska heidän maahansa oli vaikea päästä. Maan sanotaan sijaitsevan Otavan alla ja Kaspianmeren kaukaisimmilla tuntemattomilla rannoilla. Sieltä olivat peräisin raaka silkki ja ne hienot silkkivaatteet, joita kauppiaat kuljettivat maateiste Baktriasta Barygazaan sekä myös Gangesjokea pitkin alavirtaan. Silkkitie
Buddhalaisuus alkoi kulkeutua silkkitietä pitkin Kiinaan ja sieltä edelleen Japaniin ja Koreaan noin viimeiseltä esikristilliseltä vuosisadalta alkaen. Aleksanteri Suuren valloitukset olivat synnyttäneet nykyisen Pakistanin–Afganistanin-alueelle ns. grekobuddhalaisen kulttuurin, jossa intialaiset ja kreikkalaisperäiset vaikutteet sekoittuivat. Koska suoran tien Intiasta Kiinaan esti Himalajan vuoristo, oli kaukoitään levinnyt buddhalaisuus juuri tätä kreikkalaisväritteistä muotoa. Esimerkiksi tapa kuvata Buddhaa ihmishahmoisena on kreikkalaista vaikutusta: vanhempi traditio ei voinut ajatella jumalaksi korottautuneen Buddhan kuvaamista ihmiseksi. Muita silkkitien kautta Kiinaan levinneitä uskontoja olivat manikealaisuus ja harhaopiksi Bysantissa nimetty kristinuskon muoto nestoriolaisuus. Kultainen keskitie
Varhaisin esimerkki kultaisen keskitien ajatuksesta on mahdollisesti mytologisessa kreetalaisessa tarussa Daidaloksesta ja Ikaroksesta. Paetakseen vankilastaan ja kuningas Minoksen kynsistä Daidalos suunnitteli sekä itselleen ja pojalleen parin siipiä, jotka oli valmistettu vahasta ja sulista. Daidalos varoitti poikaansa ”lentämään keskitietä” meren pärskeiden ja auringon kuumuuden välillä. Ikaros ei kuunnellut isäänsä ja lensi liian lähelle aurinkoa, jolloin hänen siipensä sulivat. Tikkurila
Tikkurila tunnettiin markkinapaikkana jo 1500-luvulla, mistä se on myös saanut nimensä: "tikkuri" tarkoitti kymmenen nahan nippua. Turun ja Viipurin välinen vanha tie, Kuninkaantie, kulki Tikkurilan kautta nykyisen Kuriiritien ja Tikkurilantien kohdalla. Alue säilyi kuitenkin harvaan asuttuna Helsingin pitäjän takamaana 1800-luvun loppupuolelle asti. Tylli (kangas)
Tylli on kevyt, verkkomainen kangaslaatu. Sitä valmistetaan mm. silkistä, puuvillasta, viskoosista ja nylonista. Se on saanut nimensä Ranskan Tullen mukaan, jossa sitä ensimmäisenä alettiin valmistaa 1700-luvulla. Tyllikone (bobbinet-kone), kehitettiin Isossa-Britanniassa 1800-luvun alussa. Sen kehitti Heathcoat-niminen keksijä. Tyllissä on kolme lankajärjestelmää ja kuusikulmaiset reiät. Sitko
Sitkon löytäjä oli italialainen kemisti, Bolognan yliopiston professori Jacopo Bartolomeo Beccari (25. heinäkuuta 1682 Bologna, Italia – 18. tammikuuta 1766 Bologna, Italia), joka kuvaili ensimmäisenä sitkoproteiinin pesua vehnätaikinasta. Hän sai veden avulla eroteltua liimamaisen massan tärkkelysmäisestä massasta. Silkkiterrieri
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen silkkiterrierejä alettiin viedä myös ulkomaille. 1940-luvulla silkkejä hankittiin Yhdysvaltoihin enenevässä määrin, ja vuonna 1955 perustettiin amerikkalainen Sydney Silky Terrier Club. Kuitenkin vasta vuonna 1959 American Kennel Club hyväksyi silkit omaksi rodukseen. Samana vuonna silkkiterrieri hyväksyttiin myös FCI:ssä. Clarks
Vuonna 1830 Cyrys Clark ja hänen veljensä James valmistivat ensimmäiset lampaannahkatossut Streetissä, Englannissa. Tuotanto kasvoi nopeasti vuonna 1856 hankittujen Singer-ompelukoneiden myötä. William Clark kehitti jalan luonnollista muotoa myötäilevän "Hygienic Linen", josta tuli menestys. Silkkitie
Nimeä "Silkkitie" (saks. "Seidenstraße") käytti ensimmäisenä saksalainen maantieteilijä Ferdinand von Richthofen vuonna 1877. Silkkitie
Kauppakaravaanit kulkivat Keski-Aasian autiomaan reunoja keitailta toisille, mutta olivat alttiita alueen paremmin tunteville rosvoille. Kaupan välittäjiksi syntyikin kaupunkeja, jotka sijaitsivat usein keitaiden lähellä. Aavikon laajeneminen ja eroosio uhkasivat näitä asutuksia alati joten ne vaativat jatkuvaa asutusta ja huoltoa. Monet kaupungit ja asutuskeskukset tyhjenivät ja hautautuivat ajan saatossa hiekkaan ja niistä jäivät muistuttamaan vain paikalliset tarinat hiekkaan hautautuneista kaupungeista. Alueen vaikeakulkuisuuden vuoksi vasta 1900-luvun tutkimusmatkailijat, kuten Sven Hedin, löysivät monet niistä kulttuuriaarteineen. Haukkamies
Haukkamies on amerikkalainen museonhoitaja Carter Hall, joka löysi Egyptistä siivet ja muut tarvikkeet joilla voi lentää ja napata konnat kiipeliin. Mukana seurasi tyttöystävä Shiera Saunders, josta tuli myöhemmin Haukkatyttö. Haukkamies oli JSA:n (Justice Society of America), ensimmäisen supersankariryhmän jäsen ja pitkäaikaisin johtaja. Carterin ja Shieran siivet eivät kestäneet seuraavalle vuosikymmenelle. Han-dynastia
Han-dynastian aikana idän ja lännen välinen silkkitie nousi merkittäväksi kauppareitiksi Rooman valtakunnan ja Kiinan välillä. Han-dynastian aikana kiinalaisten vaikutusvalta levisi aina Baktriaan, nykyisen Afganistanin alueelle saakka. Tämän myötä laajenivat Han-dynastian kauppasuhteet. Kaupankäynti ei ollut alkujaan etusijalla valtakunnan laajenemisessa, vaan kiinalaiset etsivät Keski-Aasiasta liittolaisia xiongnuja vastaan. Kiinalaisilla tuotteilla, etenkin silkillä, oli kysyntää lännessä, mutta suoraa yhteyttä Rooman valtakunnan ja Kiinan välillä ei vielä Han-kaudella ollut. Silkkitie koostui pikemminkin lyhyemmistä paikallisista kauppareiteistä Kiinan ja Rooman välillä. Matkan varrella parthialaiset sulkivat Rooman lähettiläiltä tien, sillä he halusivat mitää kaupankäynnin monopolin itsellään. He perivät suurta provisiota alueen läpi kulkevista tuotteista. Myös kiinalainen lähetystö lähti vuonna 97etsimään Roomaa, jonka olemassaolosta heillä oli vain välikäsien kautta saatu tieto, mutta lähetystö ei koskaan päässyt perille parthialaisten vuoksi. Kiinan silkki päätyi näin Egyptiin ja Roomaan välikäsien kautta. Kiinan suuntaan tuotteita vietiin vain vähäisiä määriä. Kiinalainen ylimystö oli kiinnostunut ylellisyystuotteista, kuten meripihkasta ja lasitetuista esineistä, joten kauppa oli kiinalaisille ylijäämäistä. Silkkitiellä oli näin ollen suurempi merkitys kulttuureja yhdistävänä väylänä, kuin kauppareittinä. Kyrönkankaan kesätie
Kyrönkankaan kesätietä on kutsuttu myös Ylisen Vaasan maantieksi, Nummitieksi ja Sikain tieksi. Erään tarinan mukaan siat olisivat keksineet tien. Joukko sikoja oli lähtenyt Ikaalisista kohti pohjoista. Viimein siat päätyivät Kauhajoen Kokon talon kujalle. Sikojen perässä tuli takaa-ajajia näiden kulkemaa reittiä pitkin. Jonkin ajan kuluttua takaa-ajajat palasivat samaa reittiä pitkin takaisin. Silkkitie
Harvat kauppiaat kulkivat Silkkitietä päästä päähän, vaan useimmat matkasivat vain noin 500 kilometrin matkaa edestakaisin oman kotikaupunkinsa ja toisen kaupungin välillä. Kauppaa käytiin suurimmaksi osaksi kaupungista toiseen. Pitkänmatkan karavaanit, joissa oli satoja eläimiä, olivat harvinaisia, ja silloin kyse oli yleensä valtioiden välisestä lähettiläiden vaihdosta. Vyö ja tie
Hanketta on edistänyt etenkin Kiinan presidentti Xi Jinping. Hän ehdotti vuonna 2013 valtiovierailullaan Kazakstanissa, että Kiina ja Keski-Aasian maat rakentaisivat yhteisen talousvyöhykkeen, jonka hän rinnasti vanhaan Keski-Aasian kauppareittiin, silkkitiehen. Vähän sen jälkeen hän sanoi Indonesiassa, että Kiina vahvistaa yhteistyötä Kaakkois-Aasian maiden kanssa rakentamalla ”merellisen silkkitien”. Näistä kahdesta ehdotuksesta, maan ja meren kautta kulkevista yhteyksien verkostoista, syntyi kaksi vuotta myöhemmin Vyö ja tie -hanke. Silkkitie (televisiosarja)
29. Silkkikaupunki Aasian rajalla. "Esitetty YLE Teemalla 13.12.2011." Volgan-Itämeren jokireitti
Ruseille kaupankäynti itämaiden kanssa oli hyvin kannattavaa. Mausteita, silkkiä sekä eräitä muita hyödykkeitä sai ainoastaan sitä kautta. Sen lisäksi 900-luvulla Kiovan Venäjästä tuli kauppakaravaanien kauttakulkureitti idästä Länsi-Eurooppaan. Suorat reitit olivat mahdottomia, koska paimentolaisheimot ryöstelivät ja häiritsivät karavaaneja koko ajan. Tuon ajan ranskalainen runoilija kuvaili, kuinka kaunotar oli pukeutunut ”rusien silkistä” tehtyihin vaatteisiin. Rusit eivät tietenkään osanneet tehdä silkkiä, vaan se oli silkin kauttakulkumaa. Vasta 1000-1100-luvuilla ristiretkien myötä Eurooppa sai suoran reitin itään. Sitä ennen Rusien maa oli toiminut pitkään itämaiden tavaroiden eräänä tärkeimmistä reiteistä läntiseen Eurooppaan. Silppuri (sarjakuvahahmo)
New Yorkissa Ch'rell löysi Utromien yksistä vartijoista Hamato Yoshin, jota vastaan hän oli taisteli aikaisemmin Japanissa. Ch'rell lähti Silppurina Hunnin ja parin Jalkaklaanin ninjan kanssa Yoshin luokse, pakottaen häntä paljastamaan Utromien piilopaikan. Yoshin kieltäytyessä paljastamaan heidän olinpaikkaa, Ch'rell tappoi Yoshin. 15 vuotta myöhemmin Jalkaklaanista oli tullut New Yorkin suurin rikollisjärjestö ja Ch'rellilla alias Silppurilla oli hallussaan useita pieniä katurikollisia hallinnassaan, kuten Purppuralohikäärmeet. Pian hänen valtakautensa kuitenkin sai jälleen mutkia matkaan, kun Hamato Yoshin lemmikirotta oli vuosia aikaisemmin muuntautunut viemärissä Utromien kehittämän mönjän vuoksi mutanttirotaksi ja samalla olivat myös neljä kilpikonnaa mutaatioituneet. Yoshin rotta sai nimekseen Tikku, joka opetti nuorille kilpikonnille ninjutsun salaisuuksia. Pian heidän tunnettiin yhdessä nimellä Turtlesit, jotka muutaman vuoden aikana kykenivät kukistamaan Silppurin valtakauden ja saivat myös selville heidän Silppurinsa olevan todellisuudessa Utromien pahin rikollinen Ch'rell. Suitsuketie
Suitsuketie tarkoittaa entisajan suuria kauppareittejä, jotka kulkivat Egyptistä Arabian kautta Intiaan. Suitsukekauppa kukoisti Etelä-Arabiasta Välimerelle noin 200-luvulta eaa. 200-luvulle jaa. Suitsukereittiä pitkin kuljetettiin kauppatavaraa, kuten olibaanihartsia ja myrhaa; mausteita, norsunluuta, silkkiä ja muita hienoja tekstiilejä ja harvinaisia itäafrikkalaisia puulajeja, sulkia, eläinten nahkoja ja kultaa. Silkkitie (televisiosarja)
7. Khotan – silkin ja jaden keidas. "Esitetty YLE Teemalla 12.7.2011." Kuninkaallinen tie
Tien reitti on onnistuttu rekonstruoimaan Herodotoksen kirjoitusten ja arkeologisten löytöjen avulla. Se alkoi Sardiksen länsireunalta (noin sata kilometriä Izmiristä nykyisessä Turkissa), kulki sieltä itään nykyisen Pohjois-Turkin läpi vanhaan Assyrian pääkaupunkiin Niniveen (nykyinen Mosul Irakissa). Sieltä tie jatkoi etelään Babyloniin (nykyiseen Bagdadiin). Babylonin jälkeen tie ilmeisesti haarautui kahdeksi reitiksi, joista toinen kulki luoteeseen ja länteen Silkkitietä pitkin, kun taas toinen jatkoi itään myöhemmän Persian pääkaupungin Susan kautta kaakkoon Persepoliiseen. Silkkitie (televisiosarja)
3. Autiomaan taideaarteet. "Esitetty YLE Teemalla 14.6.2011." Aavikko
Keski-Aasian keidaskaupungit rikastuivat silkkitien varrella. Kauppa silkkitiellä katkesi kuitenkin väliaikaisesti 600- ja 700-lukujen arabivalloituksen jälkeen. Kun Keski-Aasian kuuluisin paimentolaiskansa mongolit perustivat 1200-luvulla valtakunnan, joka laajeni Itä-Aasiasta Euroopan rajoille asti, silkkitie aukeni jälleen ja Marco Polo pystyi matkustamaan Kiinaan. Tekniikan historia
Puuvillakankaalla, joka oli saanut paljon kysyntää laajemman tuonnin alkaessa 1600-luvulla Intiasta, oli suuri merkitys tekniikan kehityksessä. Aloituksena kutomisen kehitykselle pidetään John Kayn 1733 keksimää lentävää sukkulaa, joka kaksinkertaisti kutomisen nopeuden. Kauppapoliittinen suojapäätös kieltää puuvillakankaantuonti 1700-luvulla eurooppalaisten kutojien suojaamiseksi nosti kehräyksen ja kutomisen tuottavuuden kehityspainetta. Richard Arkwright (1732–1792) ja John Kay (eri henkilö kuin lentävän sukkulan keksijä) patentoivat vuonna 1769 kehruukoneen, joka tuotti kestävämpää lankaa kuin Kehruu-Jenny. Se oli varsin nerokas rullien ja akseleiden järjestelmä, joka toimi ulkoa tuodulla energialla, aluksi hevosilla, sitten vesivoimalla ja myöhemmin höyryllä. Edmund Cartwright mekanisoi kangaspuut ja käynnisti kutomakoneiden kehitysaallon. Kankaiden halventuessa puuvillaraaka-aineen tarve kasvoi. Yhdysvaltain etelävaltiot saattoivat aloittaa puuvillan tuotannon 1800-luvun alusta, kun Eli Whitney keksi puuvillakotien puhdistusmenetelmän, joka sopi amerikkalaiselle puuvillalaadulle. Tästä alkoi Yhdysvaltain etelävaltioiden vaurastuminen ja kehitys kohti Yhdysvaltain sisällissotaa. Silkkikehrääjät
Tunnetuimmat edustajat lienevät tekstiiliteollisuudelle silkkiä tuottava mulperiperhonen ("Bombyx mori") sekä sen villi lähisukulainen "Bombyx mandarina". Silkkitie (televisiosarja)
15. Muinainen Ladakh. "Esitetty YLE Teemalla 6.9.2011." Puuvilla
Richard Arkwright oli keskushahmo varsinaisen tekstiiliteollisuuden synnyssä. Hän innostui ystävänsä, kelloseppänä toimineen John Kayn (samanniminen henkilö kuin lentävän sukkulan keksijä, mutta vuosikymmeniä nuorempi) kanssa tekstiiliteollisuudesta. John Kay oli naapurinsa Thomas Highsin kanssa kehittänyt parannetun version kehruu-Jennystä. Kehruu-Jennyn tuottama puuvillalanka ei ollut riittävän lujaa loimilangaksi, mutta kelpasi kudelangaksi. Parannettu kehruukone pystyi tekemään lujempaa lankaa. Rikhard Arkwright omi tämän keksinnön, lisäsi ulkoisen voiman lähteen, joka aluksi oli hevosten pyörittämä kehä, ja rakensi sitten vuonna 1770 vesivoimalla toimivan tehtaan syrjäiseen paikkaan turvaan luddiiteilta. Tätä tehdasta voidaan pitää ensimmäisenä nykyaikaisena tehtaana. Vuonna 1792 Arkwrightilla oli palveluksessa 5000 henkilöä ja hänellä oli omaisuutta puolimiljoonaa puntaa, mikä oli silloin todella paljon. Sven Hedin
Hedin laati ensimmäiset yksityiskohtaiset kartat laajoilta alueilta Pamiria, Taklimakania, Tiibetiä, muinaista silkkitietä ja Himalajaa. Hän saattoi olla ensimmäinen eurooppalainen, joka ymmärsi Himalajan olevan yhtenäinen vuoristo. Vaikkakin Hedin oli enemmän seikkailija ja tutkimusmatkailija kuin arkeologi, hänestä tuli ensimmäinen muinaisen keskiaasialaisen buddhalaisen kaupungin esiinkaivanut länsimaalainen, kun hän löysi muinaisen kiinalaisen Loulanin varuskuntakaupungin Taklimakanin aavikolta. Monet sieltä löytyneet kirjoitukset osoittautuivat historiallisesti hyvin merkittäväksi. Myöhemmillä matkoillaan hän kartoitti suuren osan Tiibetin ylänköä ja löysi ennen tuntemattoman Transhimalajan vuoriston, mutta ei koskaan päässyt tavoittelemaansa Lhasan kiellettyyn kaupunkiin. Alfred Nobel
Nobel alkoi 1870-luvun lopulla kehittää synteettisiä materiaaleja nahkan ja luonnonkumin korvaamiseksi. Hänen onnistui valmistaa laadukasta synteettistä kumia vuonna 1890, ja tekonahkaa sekä tekosilkkiä seuraavien vuosien aikana. Winxien maailma
"Silke" Rooman ja Kiinan väliset yhteydet
Rooma ja Kiina kävivät epäsuorasti kauppaa keskenään useiden välikäsien kautta. Maateitse Silkkitietä pitkin sekä meritse kuljetettiin kiinalaista silkkiä, roomalaista lasia ja korkealuokkaisia vaatteita. Roomalaisia rahoja ajanlaskumme ensimmäiseltä vuosisadalta alkaen on löydetty Kiinasta samoin kuin Maximianuksen raha, ja Vietnamista on löydetty Maximianuksen aikainen raha sekä Antoninus Piuksen ja Marcus Aureliuksen aikaisia mitaleja samalta alueelta, jossa roomalaiset kiinalaisten lähteiden mukaan ensin nousivat maihin. Roomalaisia lasi- ja hopeaesineitä on löydetty Kiinan Han-dynastian aikaisilta arkeologisilta löytöpaikoilta. Japanistakin on löydetty roomalaisia rahoja ja lasiesineitä. Samuel Wallis
Wallisin matkan suurin saavutus oli Tahitin löytyminen 18. kesäkuuta 1767. Aiemmin löydettyihin vähäisiin koralliatolleihin verrattuna Tahiti oli suuri ja vehreä saari, joten Wallis päätti nimetä sen komeasti Britannian hallitsijan mukaan "Kuningas Yrjö III:n saareksi". (Tämä nimi ei siis kuitenkaan vakiintunut käyttöön.) Tahitilla oli ehkä aiemmin käynyt espanjalaisia laivoja, mutta koska näistä vierailuista ei ole säilynyt historiallisesti luotettavia tietoja, pidetään Wallisia Tahitin löytäjänä. Alfred Nobel
Dynamiitin keksimiseen liittyy tarinoita, joista osa väittää, ettei Alfred Nobel keksinyt dynamiittia itse. Erään kertomuksen mukaan Nobelin saksalaisen yrityksen tehtaalla ollut työntekijä huomasi, kuinka kuljetuslaatikoista vuotava nitroglyseriini imeytyi piimaahan, jolloin syntyi puuromaista ainetta. Ajurin kerrotaan kiinnittäneen Nobelin huomion ilmiöön. Toisen tarinan mukaan Nobel oli käymässä erään kaivoksen johtajan luona, ja johtaja kertoi, että sekoittamalla nitroglyseriiniä hienoksi jauhettuun kiveen aineesta tulee turvallisempaa käsitellä. Tarina kertoo, että palattuaan laboratorioonsa Nobel halusi testata kaivoksen johtajan teoriaa, mutta käsillä ei juuri silloin ollut jauhettua kiveä. Tarinan mukaan Nobel päätti kokeilla kiven korvaamista hiekalla, ja näin syntyi dynamiitti. Silkkitie (televisiosarja)
"Silkkitie" oli alun perin 12-osainen sarja, jota esitettiin Japanissa kerran kuukaudessa 1. huhtikuuta 1980 alkaen nimellä "シルクロード"; sarja esitteli Silkkitietä Chang'anista (nykyisin Xi'an) Pamirin huipuille Pakistanin rajalla. Sarja sai suuren suosion, joten sitä jatkettiin tekemällä 18 osaa lisää (jap. "シルクロード第2部　ローマへの道"); jaksot esittelevät Silkkitietä Roomaan saakka. Jatko-osat esitettiin 1983–84. Vyö ja tie
Hankkeen rahoituksesta suurin osa tulee Kiinan valtion omistamilta pankeilta ja vuonna 2015 perustetusta 40 miljardin dollarin silkkitierahastosta. Silkkitien varrella oleviin maihin investoi myös Pekingissä sijaitseva Aasian infrastruktuuri-investointipankki. Nottinghamshire
Kaupungin läpi kulkee muinainen roomalainen tie. Normanniaikoina siellä oli merkittävää maltaiden ja villan tuotantoa. Teollinen vallankumous toi kanavat ja rautatiet, ja pitsi- ja puuvillateollisuus kukoistivat. Ensimmäinen neulekone keksittiin Nottinghamshiressä vuonna 1589, tyllikone (bobbinet) 1806 ja "Nottinghamin pitsistä" tuli tunnettu käsite. 1800-luvulta alkaen myös hiilikaivokset olivat merkittäviä työllistäjiä 1980-luvulle asti. Vuonna 1989 hiilikaivoksia oli vielä 26, kymmenen vuotta myöhemmin enää neljä. Derbyn silkkikehräämö
Silkkikehräämön perustivat vuonna 1721 veljekset John ja Thomas Lombe italialaisten suunnitelmien mukaiseksi Derwentjoen varteen, mistä kehräämön koneet saivat käyttöönsä vesivoimaa. John Lombe oli työskennellyt Thomas Cotchettin apuna, kun tämä yritti perustaa vesivoimalla toimivan kehräämön. Cotchettin yritys epäonnistui, ja Lombe matkusti Italian Piemonteen hankkimaan tarvittavaa osaamista teollisuusvakoilulla. Italialaiset eivät päästäneet häntä tutustumaan tehtaaseen, mutta Lombe lahjoi kaksi sikäläistä huoltomiestä päästämään hänet perehtymään laitteiden toimintaan. Hän piirsi koneiston osia muistiin iltaisin, salaisten tehdasvierailujensa jälkeen. Hän oli juuri ja juuri saanut tarpeeksi tietoa, kun jäi kiinni. Hän pakeni laivalla ja otti mukaansa kaksi häntä avustanutta italialaista joiden henki oli yhtä lailla vaarassa. Kiinan moottoritieverkko
Suuret tiekäytävät Kiinassa:
Pohjois-eteläsuunnassa:
G1211-G1-G15: Heihe - Hainan - jatke etelään?; itäinen rannikkotie => Magadaniin, Anchorageen, New Yorkiin/Los Angelesiin / mahdollisesti Hainanista meren yli Jakartaan, Sydneyhin
G1113-G1-G4-G15-G75: Dandong - Dongxing (AH1); Aasian valtatie AH1, ns. "Rannikon Silkkitie" => Hanoihin, Bangkokiin, Jakartaan / Souliin, Tokioon
G49: Mohe - Kanton; Amerikan-Aasian silkkitie => Magadaniin, Anchorageen, New Yorkiin/Los Angelesiin
Itä-länsisuunassa:
G6-G0612-G3012: Peking - Khunjerab; keskinen silkkitie => Teheraniin, Istanbuliin, Pariisiin
G30/G40: Lianyungang/Shanghai - Huorguosi; pohjoinen silkkitie => Moskovaan, Helsinkiin
G50: Shanghai - Nielamu; eteläinen silkkitie => Delhiin/Mumbaihin, Teheraniin, Istanbuliin, Dubaihin Silk Road
Yhdysvaltojen viranomaiset sulkivat Tor-verkossa toimineen kauppapaikan 2. lokakuuta 2013. Silk Roadilla myytiin useita laittomia tuotteita ja palveluita. Alkuperäisen Silk Roadin perusti yhdysvaltalainen ohjelmistoinsinööri Ross Ulbricht. Hänet pidätettiin syksyllä 2013. Ulbricht tuomittiin elinkautiseen vankeuteen toukokuussa 2015, mutta hänen arvioitiin valittavan tuomiostaan. Kultatöyhtökakadu
Kultatöyhtökakadun tai celebesinkakadun alalajin lahjoitti sulttaani al-Kamil keisari Fredrik II:lle. Tieto on peräisin Fredrik II:n teoksesta "De arte venandi cum avibus". Lajia ovat selvitelleet suomalaiset tutkijat, ja tutkimuksen perusteella on voitu osoittaa varhaisin kulttuuriyhteys Euroopan ja Wallacen linjan itäpuolisten alueiden välillä. Silkkitie (televisiosarja)
13. Pamirin halki. "Esitetty YLE Teemalla 23.8.2011." Rooman ja Kiinan väliset yhteydet
Makedonialainen Maës Titianus matkusti Silkkitietä pitkin kauemmaksi itään kuin kukaan muu Välimeren maiden asukas ennen häntä. Ajan­laskumme ensimmäisen vuosisadan lopulla tai toisen alussa, kun Rooman ja Parthian väliset sodat joksikin ajaksi taukosivat, hänen retki­kuntansa eteni kuuluisalle Kivitornille saakka, joka erään teorian mukaan oli Pamirin vuoristossa sijainnut Taškurgan, josta myöhemmin tuli Sarikolien kuningas­kunnan pääkaupunki. Toisten tutkijoiden mukaan Kivitorni kuitenkin olisi sijainnut Alain laaksossa Kašgarin länsipuolella. Silkkitie (televisiosarja)
NHK:n ohjaaja sai idean sarjasta, joka esittelisi Han- ja Tang-dynastioiden aikaista Silkkitietä jonka kautta Kiina sai paljon kulttuurivaikutteita. NHK:n johto innostui ideasta. Silkkitien alueelle oli kuitenkin vaikea saada kuvauslupaa, esimerkiksi "Legacy for the Future" -sarjaa (1974–75) varten ei saatu kuvauslupaa Silkkitien alueelle. Talouspaperi
"3T"-lehti mainitsee kaksi toisistaan riippumatonta paperipyyhkeiden keksijää: Arhur Hoyt Scott ja William E. Corbin. Philadelphialaisen Scottin WC-paperia valmistava Scott Paper Company sai vuonna 1907 junalastillisen WC-paperiksi liian paksua raakapaperia. Scott keksi paperin sopivan niistämiseen, ja alkoi markkinoida sitä ensin pinkoissa, sitten rullissa. Scott sai keksinnölleen patentin vuonna 1915. Aluksi pyyhkeitä markkinoitiin hotelleille ja ravintoloille, kotitalouksille vasta vuodesta 1921. Pilottitakki
1980-luvun Englannissa skinheadit ja punkkarit löysivät takkimallin. Pilottitakin ovat löytäneet nykyään myös rokkarit ja teinit. Jim Thompson (suunnittelija)
Toisen maailmansodan aikana Thompson toimi lyhyen aikaa Yhdysvaltain tiedustelupalvelussa (Office of Strategic Services) Kaakkois-Aasiassa. Sodan jälkeen hän jäi asemamaahansa, jossa kiinnostui silkkikankaan kudonnasta ja perinteisistä kuvioista. Thompson vei näytteitä vanhalle tutulleen Vanity Fairin toimittajalle Frank Crowninshieldille, joka tutustutti Thompsonin Voguen päätoimittajaan Edna Woolman Chaseen. Pian thaisilkistä tuli kysyttyä muotimaailmassa. Silkkitie
Silkkitien huippukohta koettiin Tang-dynastian aikana 700-luvulla. Tällöin "Chang'an" kasvoi jopa kahden miljoonan asukkaan metropoliksi, jonka asukkaissa olivat edustettuina kaikki aikansa ammatit ja useat kansallisuudet. Tang-dynastian jälkeisen viiden dynastian ajan poliittisen hajaannuksen aikana silkkitie taantui. Song-dynastia yhdisti Kiinan uudelleen, mutta silkkitie ei enää saavuttanut Tang-dynastian aikaista loistoaan. Vyö ja tie
Suunnitelman myötä Kiina on solminut kymmeniä kahdenvälisiä yhteistyösopimuksia eri maiden ja kansainvälisten järjestöjen kanssa. Pekingissä järjestettiin vuonna 2017 silkkitiekokous, johon osallistui 28 valtiojohtajaa ja yli 50 kansainvälisen järjestön johtajaa. Silkkitie (televisiosarja)
4. Mustan linnan arvoitus. "Esitetty YLE Teemalla 21.6.2011." Somalian historia
Somalian kivikautisen historian tutkimus on vasta alullaan. Alueelta on Laas Geelistä löydetty Afrikan varhaisimpia Acheulin kulttuurin aikaisia luolamaalauksia . Afrikan sarven strategisesta sijainnista johtuen alueelta on valvottu pääsyä Punaisellemerelle. Afrikan sarvi kuului jo varhain Intian valtameren satamakaupunkien verkostoon, joka kattoi Punaisenmeren ja ylsi Arabian niemen ympäri Persianlahdelle sekä Afrikan sarvesta etelään. Rannikkoreitti, Suitsuketie, kukoisti 200-luvulta eaa. 200-luvulle jaa. Muinaiset egyptiläiset, kreikkalaiset ja roomalaiset lähettivät retkikuntia alueelle hakemaan olibaanihartsia, mirhaa, lohikäärmeen verta ja kanelia. Antiikin aikaan aluetta kutsuttiin nimellä "Regio Aromatica". Samuel de Champlain
Samuel de Champlain (noin 1580 – 25. joulukuuta 1635) oli ranskalainen maantieteilijä, tutkimusmatkailija ja Québecin kaupungin perustaja. Hän oli myös merkittävästi mukana Pohjois-Amerikan avaamisessa ranskalaiselle kaupalle, erityisesti turkiskaupalle. Hän teki suurimman osan tutkimusmatkoistaan Québeciin, jonka kanadanranskalaisessa väestössä hänen vaikutuksensa yhä näkyy. Hänen toimintamallinsa oli tutkia Pohjois-Amerikkaa useita kuukausia tai vuosia ja palata sitten Ranskaan hakemaan rahoitusta tuleville tutkimusmatkoille. Silkkitie (televisiosarja)
25. Karakumin aavikon halki. "Esitetty YLE Teemalla 15.11.2011." Taklimakan
Silkkitie karavaanireitti kulki aavikon pohjois- ja länsiosan halki. Alueelta on löytynyt runsaasti hiekkaan hautautuneita arkeologisia jäänteitä, jotka edustavat tokaarisia, varhaisia hellenistisiä ja intialaisia/buddhalaisia piirteitä. Wallace Carothers
Wallace Hume Carothers (27. huhtikuuta 1896 – 29. huhtikuuta 1937) oli yhdysvaltalainen kemisti, joka on tunnettu muun muassa nailonin keksimisestä. Carothers työskenteli DuPontilla orgaanisen kemian johtajana. Silkkitie
Silkki, jonka roomalaiset luulivat kasvavan puissa, herätti Roomassa myös vastustusta. Sitä pidettiin säädyttömänä, koska sen ei katsottu peittävän vartaloa tarpeeksi. Silkin suosio johti myös valtakunnasta poispäin suuntautuvaan kultavirtaan. Rooman senaatti laati tuloksetta asetuksia, jotka sääntelivät silkinkäyttöä moraalisin ja taloudellisin perustein. Liikenne eläinvoimalla
Vaunujen vetäminen hevosella, vesipuhvelilla tai muulla vankkatekoisella eläimellä vaati myös pyörän keksimisen. Kulkureittien, kuten Silkkitien tai Yhdysvaltain postivaunureittien varrelle rakentui infrastruktuuri, jossa matkustajat saattoivat syödä ja levätä ja josta oli saatavissa vaihtohevoset. Hevosia ja jopa elefantteja on käytetty muun muassa tukkien kuljetukseen kaatamispaikalta vaikkapa jokien rantaan. Hevosia on myös käytetty 1900-luvun alkupuolelle asti vetämään lauttoja, vaikka jossain orjatyövoima (kuten tsaarien ajan Venäjän Volgan lautturit) on ollut halvempaa tällaiseen työhön kuin hevoset. Silkkitie (televisiosarja)
12. Pamirin tiet. "Esitetty YLE Teemalla 16.8.2011." Silkkitie
Silkkitietä pitkin kuljetettiin silkin lisäksi monenlaista muutakin tavaraa, kuten kemikaaleja, mausteita, metallia, satuloita ja nahkatuotteita, lasia ja paperia. Silkkitiellä kuljetetun tavaran määrä oli melko pieni. Sitä suurempi merkitys Silkkitiellä oli ajatusten, teknologioiden ja taiteellisten aihelmien välittäjänä. Silkkitie
Silkkitie oli joukko yhteenliittyneitä kauppareittejä, jotka kulkivat Aasian halki Kiinan Xi’anista Syyrian Antiokiaan ja muihin Lähi-idän ja Euroopan kohteisiin. Silkkitien kautta kuljetettiin silkkiä ja muita kauppatavaroita, kuten norsunluuta, kultaa ja jalokiviä pääasiassa karavaaneilla. Hiilisäkki
Hiilisäkki on Etelän ristin tähtikuviossa oleva tunnettu pimeä sumu, joka erottuu paljain silmin Linnunradan tähtitihentymiä vasten. Hiilisäkki on niin etelässä taivaanpallolla, ettei se näy Suomessa. Hiilisäkin etäisyys on noin 600 valovuotta. Sen havaitsi ensimmäisenä tiettävästi Vicente Yáñez Pinzón. Teollinen vallankumous
Richard Arkwright oli keskushahmo varsinaisen tekstiiliteollisuuden synnyssä. Hän sai haltuunsa parannetun version Kehruu-Jennystä ja lisäsi siihen ulkoisen voimanlähteen, joka oli aluksi hevosten pyörittämä kehä. Hän rakensi vuonna 1770 vesivoimalla toimivan tehtaan syrjäiseen Derwentin laaksoon turvaan luddiiteilta. Tätä pidetään ensimmäisenä nykyaikaisena tehtaana. Vuonna 1792 Arkwrightilla oli palveluksessa 5 000 henkilöä ja hänellä oli omaisuutta puoli miljoonaa puntaa, joka oli silloin hyvin paljon rahaa. Samuel Crompton kehitti vuonna 1779 kehruukoneen nimeltä ”spinning mule”, jolla saatiin tehtyä lujempia lankoja kuin käsin kehräämällä. Puuvillalangan tuotanto työntekijää kohden kasvoi niin, että vuonna 1800 tuotanto oli jo 150-kertainen ja vuonna 1825 300-kertainen. Kankaiden hinnat eivät laskeneet samassa suhteessa, sillä koneet vaativat pääomaa. Vuodesta 1780 vuoteen 1850 mennessä puuvillakankaan hinta oli laskenut 85%. Silkkitie
Silkkitie koostui useista risteilevistä ja polveilevista reiteistä ja poluista. Koska maassa ei yleensä näkynyt valmista reittiä, matkaajat palkkasivat aina matkan varrelta paikallisia oppaita etappien välille. Jos jokin reitti osoittautui vaikeakulkuiseksi, matkaajat vaihtoivat sen toiseen. Reitit kulkivat kaupunkien välillä. Monet kaupungit olivat puoli-itsenäisiä kaupunkivaltioita, joiden hallitsijat valvoivat kauppaa sekä ostivat tavaraa. Silkkitie (televisiosarja)
Sarja tunnetaan myös tunnelmallisesta musiikistaan, jonka on säveltänyt japanilainen Kitarō. Varsinkin sarjan tunnusmusiikki on jäänyt historiaan. Sarjan suomenkielisenä kertojana toimii Lars Svedberg. Camille Dreyfus
Camille Dreyfus (1878–1956) oli sveitsiläinen, Britanniassa ja Yhdysvalloissa toiminut kemisti ja tehtailija, joka yhdessä veljensä Henri Dreyfusin kanssa keksi selluloosa-asetaatin ja siitä valmistetun, "celanese"-kauppanimellä myydyn asetaattikuidun. Hän perusti veljensä muistoksi säätiön The Camille and Henry Dreyfus Foundation, joka muun muassa jakaa kemian alan Dreyfus-palkintoa. Silkkitie
Silkkitien vauraudet loivat uuden mahdollisuuden alueen paimentolaisille ryöstäjinä tai kauppaa suojelevina palkkasotureina ja monista paimentolaisheimoista tuli taitavia sotureita. Silkkitie synnytti osaltaan monia paimentolaislähtöisiä sotilasmahteja, kuten Kasaarien imperiumin ja Mongolivaltakunnan. Silkki
Silkin keksimisestä kerrotaan Kiinassa erilaisia tarinoita. Yhdessä näistä keisari Hoang Tin (2677–2597 eaa.) kaunis puoliso Si Ling Chi keksi silkin käyttämisen kutomista varten nähdessään silkkiperhosen toukan kehräämässä itselleen koteloa, tai kun hänen teekuppiinsa putosi valmis kotelo, joka alkoi purkautua lämpimässä juomassa. Keisarinna Si Ling Chi onkin korotettu silkinviljelyn suojelijattareksi ja jumalattareksi. Joissain tarinoissa myös itse keisarin tai hänen toisen puolisonsa kerrotaan keksineen silkin valmistustaidon. Silkin merkki on osana satoja kiinan kielen sanamerkkejä.
Kiinasta oli myyty silkkiä Eurooppaan jo ennen antiikin aikaa, mutta 200-luvulla eaa. avattiin Aasian poikki kulkeva kauppareitti, joka tunnettiin nimellä Silkkitie. Silkkitietä pitkin kulki silkin lisäksi muutakin arvokasta kauppatavaraa niin idästä länteen kuin takaisinkin. Silkkipakat kuljetettiin Kiinasta karavaaneilla Syyrian satamiin ja sieltä saraseenien laivoilla Eurooppaan. Intiaan silkki tuli vuonna 300 ja persialaiset aloittivat oman silkintuotantonsa 500-luvulla. Silppuri (sarjakuvahahmo)
Eric Sacks oli Japanissa syntynyt mies, jonka isä kuoli Vietnamin sodassa. Tämän jälkeen Silppuri, löysi Sacksin ja adoptoi hänet. Vuosia myöhemmin Sacks alkoi työskennellä "Renesanssiprojektissa" April O’Neilin isän sekä Baxter Stockmanin kanssa kehittämässä "mutageeniä", jolla voisi parantaa vakavia sairauksia. Mutageeniä oli testattu Aprilin neljällä lemmikkikilpikonnalla (Leonardo, Donatello, Raphael ja Michelangelo) sekä rotalla nimeltä Tikku. Todellisuudessa Sacks ja Silppuri aikoivat levittää New Yorkiin vaarallisen viruksen ja ansaita suuria määriä rahaa myymällä mutageeniä lääkkeenä siihen, jotta ennen pitkää saisivat koko kaupungin oman valtansa alle. Tohtori O’Neil kuitenkin huomasi Sacksin petoksen. Hän tuhosi laboratorion ja ruiskutti jäljelle jääneen mutageenin kilpikonniin ja Tikkuun, ennen kuin joutui itse Sacksin murhaamaksi. April puolestaan pelasti eläimet päästämällä ne viemäriin, mutta pysyi itse tietämättömänä Sacksin todellisesta luonteesta. Silk Road
Silk Roadin sulkemisen jälkeen osa alkuperäisen Silk Roadin kaupankäynnistä siirtyi pian nimellä "Silk Road 2" avattuun kauppapaikkaan, mutta osa kaupasta siirtyi yleisille hakukoneille näkymättömän internetin (deep webin eli syvän webin) muihin kauppapaikkoihin kuten "Black Market Reloaded" -nimiselle osto- ja myyntisivustolle, joka samaten toimii Tor-verkossa. FBI sulki Silk Road 2.0 -kauppapaikankin 5. marraskuuta 2014. Tähän liittyen FBI pidätetti muun muassa nimimerkkiä DoctorClu käyttäneen Silk Road 2:n ylläpitäjän (oikealta nimeltään Brian Richard Farrell). Silkki
Kiinalaiset eivät suostuneet kertomaan muulle maailmalle kuinka silkkiä tehdään. Kerrotaan, että Bysantin keisari Justinianus päätti vuonna 542 varastaa silkin salaisuuden kiinalaisilta ja lähetti asialle kaksi munkkia. He olisivat tarinan mukaan tuoneet Kiinasta kaksi onttoa puukeppiä täynnä silkkiperhosen toukkia, mutta tarina ei ole uskottava, sillä toukkien pitäminen elossa ei olisi näin onnistunut. Etelä-Eurooppaan, pääasiassa Sisiliaan, tuotiin silkkiperhosen toukkia 1100-luvulla, koska ristiretkeläiset onnistuivat tällöin saamaan taidon mukaansa Bysantista. Ranskaan toukkia alettiin tuoda 1400-luvulla, ja Lyon ohitti pian italialaiset Euroopan tunnetuimpana silkintuottajana. Silkkitie (televisiosarja)
Syyskuussa 1972 Japanin pääministeri Kakuei Tanaka vieraili Pekingissä. Vierailun yhteydessä Kiina ja Japani solmivat diplomaattiset suhteet. NHK:n ohjaaja oli Pekingissä televisioimassa vierailua. Kiinan pääministeri Zhou Enlai kutsui toimittajat Suureen kansanpalatsiin, jossa pitämässän puheessa pääministeri pyysi toimittajia esittelemään Kiinaa muulle maailmalle. Silkkitie (albumi)
Silkkitie on rockyhtye Pimeyden kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 10. helmikuuta 2017. Albumin vinyylipainos julkaistaan kuukautta myöhemmin 10. maaliskuuta 2017. Albumin on tuottanut Tuomas Ilmavirta, ja kappaleiden valitsemisessa levylle on avittanut myös Riku Mattila. Albumin julkaisukeikka järjestetään Helsingissä kulttuuritehdas Korjaamolla 3. maaliskuuta 2017. Rooman ja Kiinan väliset yhteydet
Nestoriolaiset kristityt munkit salakuljettivat 500-luvulla silkkitoukan munia Bysanttiin. Pian tämän jälkeen bysanttilainen historioitsija Menander Protector kirjoitti, kuinka sogdialaiset yrittivät avata suoran silkkikauppayhteyden Kiinan ja Bysantin välillä. He liittoutuivat sassanidien hallitsijan Khosrau I:n kanssa puolustaakseen hefthaliittien valtakuntaa. Sogdialaiset kauppiaat kääntyivät Turkkilaisen kaanikunnan hallitsija Istämin puoleen saadakseen audienssin sassanidikuninkaan luona ja luvan matkustaa valtakunnan alueiden kautta käydäkseen kauppaa Bysantin kanssa. Aluksi Istämi kieltäytyi ja myrkytti useat lähetystön jäsenet kuoliaiksi. Sogdialainen diplomaatti Maniah kuitenkin sai Istämin vakuuttuneeksi, että hänen kannatti lähettää edustajansa suoraan Bysantin pääkaupunkiin Konstantinopoliin, jonne he saapuivat vuonna 568. He toivat keisari Justinianus II:lle lahjaksi silkkiä ja ehdottivat liittoutumista sassanidien hallitsemaa Persiaa vastaan. Justinianus II suostui ehdotukseen ja lähetti edustajansa turkkilaiskaanin luo ja turvasi täten sogdialaisille heidän haluamansa suoran silkkikaupan. Willebrord Snellius
Willebrord Snellius (synnyinnimeltään Willebrord van Roijen Snell; 1580 – 30. lokakuuta 1628) oli alankomaalainen matemaatikko, joka löysi aallon taittumislain eli Snellin lain. Snelliuksen työ pysyi hänen elinaikansa ajan salassa ja René Descartes löysi saman lain itsenäisesti. Tämän takia lakia voidaan kutsua myös Descartesin laiksi. Snellius löysi trigonometriassa käytetyn sinilauseen. Hänen pääteoksensa ovat "Eratosthenes Batavus" (1617) ja "Cyclometricus" (1621). Silkkitie
Silkkitien käyttö silkinkuljetukseen loppui vuoteen 1400 mennessä. Silkkitie
Silkkitien Keski-Aasian vuoristoinen ja aavikkoinen osuus oli ilmastollisesti hyvin vaativa. Talvi kestää alueella kahdeksan kuukautta, lämpötilat vaihtelevat –40 asteesta +40:een, alueella sataa alle 200 mm vuodessa ja tuuli on voimakasta ja puhaltaa hienoa hiekkaa ilmaan. Vettä oli vaikea saada, ja karavaanit saattoivat joskus joutua kulkemaan kolmekin vuorokautta kaivojen välillä. Reittiä vaani myös paljon ryöväreitä. Eläimiä seudulla on vain vähän, lähinnä kameleita, aaseja, antilooppeja, gaselleja, villilampaita ja susia, jotka kaikki pystyvät liikkumaan pitkiä matkoja ruoanhaussa. Lintuja on vähän. Silkkitien keskiosat olivat karuudestaan huolimatta etnisesti, uskonnollisesti ja kielellisesti hyvin monimuotoiset. Tikkitakki
Tikkitakki sai alkunsa vuonna 1965 Stephen ja Edna Gulyasin suunnittelemasta Husky-tikkiliivistä. Sen he suunnittelivat savikiekkoampujille sopivaksi lämmittäväksi vaatteeksi, joka jätti käsivarret vapaiksi. Pian Huskysta tehtiin myös takkimalli, ja tikkitakista tuli suosittu brittiläisen yläluokan metsästys- ja ulkoiluvaatteena, jopa itse kuningattaren ratsastustakkina.Pian myös muut laatuvaatemerkit kuten Barbour, Burberry ja Lavenham toivat markkinoille omia tikkitakkimallejaan. Gabardiini
Gabardiini on saanut nimensä "gaberdiiniviitasta", vyötäröltä sidottavasta löysästä päällysvaatteesta, jota muun muassa pyhiinvaeltajat suosivat keskiajalla. Kankaan keksi vuonna 1880 Thomas Burberry, joka myös patentoi sen vuonna 1888 ja teki siitä tavaramerkin vuonna 1902. Hilaire de Chardonnet
Louis-Marie Hilaire Bernigaud de Chardonnet (1. toukokuuta 1839 Besançon – 11. maaliskuuta 1924 Pariisi) oli ranskalainen kreivi ja kemisti, joka keksi ”keinosilkin” eli raionin valmistusmenetelmän. Tutkittuaan Louis Pasteurin apulaisena silkkiperhosia hän keksi samankaltaisen tavan valmistaa nitroselluloosasta ohutta ja taipuisaa kuitua, josta voitiin kehrätä lankaa ja kutoa silkkiä muistuttavia tekstiilejä. Silkkitie
Mongolien ekspansio yli Aasian vuosina 1215–1360 toi poliittista stabiilisuutta ja herätti silkkitien uudestaan. 1200-luvun lopulla venetsialaisesta Marco Polosta tuli yksi ensimmäisiä silkkitien läpi Kiinaan matkustaneita eurooppalaisia. Häntä seurasivat kaukoitään useat kristityt lähetyssaarnaajat. Ylellisyystavarat liikkuivat Kiinasta länteen välikädeltä toiselle, joten niiden hinta nousi korkeaksi. Silkki
Silkki on silkkiperhosen toukan koteloista eli kokongeista kelattua kuitua ja siitä valmistettavaa kangasta. Silkin valmistus keksittiin Kiinassa, ja suurin osa maailman silkistä valmistetaan vielä nykyisinkin Itä-Aasiassa. Silkkiä arvostetaan vaatekankaana sen hyvien ominaisuuksien, kuten kiillon, pehmeyden ja lujuuden vuoksi. Silkkitie (televisiosarja)
Sarjaa on esitetty 38:ssa Aasian ja Euroopan maassa. Silkki
Suomessa mulperipuuta yritettiin viljellä silkintuotantoon 1750-luvulla, mutta puut eivät kestäneet kylmiä talvia. Nobel (suku)
Immanuel jatkoi kuitenkin yhä tilaisuutensa odottamista. Hän ei halunnut vaihtaa ammattia vaan seurasi tarkasti tekniikan uusia keksintöjä toivoen pystyvänsä hyödyntämään niitä. Kuultuaan skotlantilaisen Charles Macintoshin keksimästä kumitetusta kudonnaisesta, josta valmistettiin sadetakkeja, Nobel sai ajatuksen. Hän keksi valmistaa sotilaille vedenkestäviä selkäreppuja, joihin voitaisiin myös puhaltaa ilmaa ja joita voitaisiin käyttää ilmapatjoina vesistöjen ylityksissä ja rakennuselementteinä ponttonisilloissa. Immanuel Nobelin onnistui saada rahoittaja hankkeelleen, ja hän ryhtyi valmistamaan sotilasviranomaisia varten koekappaleita. Sotilasviranomaiset eivät olleet kiinnostuneita Immanuel Nobelin keksinnöstä, joten tämä yritti soveltaa keksintöään lääketieteen ja teollisuuden tarpeisiin siinä kuitenkaan onnistumatta. Nobel sai uuden ajatuksen, sillä hän osasi hyödyntää kumitettua ja joustavaa kangasta polkumiinoissa. Hän esitteli jälleen sotilasviranomaisille suunnitelmiaan, mutta näiden kiinnostus ei vieläkään herännyt. Rautatie
George Stephenson (1781–1848) esitti ratkaisun, jossa voimaa antava höyrysylinterin mäntä pyörittää kiertokangen avulla suoraan vetävää pyörää, mikä sitten säilyikin menetelmänä höyryvetureissa. George Stephensonin poika Robert Stephenson rakensi "Rocket"-veturin, jolla hän voitti vuonna 1829 kilpailun Liverpoolin ja Manchesterin välisestä liikenteestä. Kilpailussa "Rocket" veti viisinkertaisesti oman painonsa edestä kuormaa ja saavutti yhdellä täydellä henkilövaunulla 33 km/h keskinopeuden. Tästä alkoi rautateiden nopea leviäminen, ja jo vuonna 1840 Englannissa oli 3 000 kilometriä rautateitä. Silkkitie (televisiosarja)
21. Tasangon yli. "Esitetty YLE Teemalla 18.10.2011." Silkkitie
Varsinainen kaupanteko silkkitiellä tapahtui välittäjien kautta. Karavaanit koostuivat silkkitien varrella asuvista kansoista. Kiinalaiset eivät itse rahdanneet suosittua silkkiään Roomaan, vaan myivät sen intialaisille, jotka myivät sen taas eteenpäin. Kiinalaisilla ja roomalaisilla ei ollut suoria kauppakontakteja. Liikenne Suomessa
Ensimmäiset reitit Suomessa kulkivat pitkin vesistöjä, harjuja ja kankaita, ja niistä on tietoa vain epäsuorasti esineiden leviämisen kautta. Viikinkien purjehdusreitit vakiinnuttivat ulkomaan kauppaa rautakaudella, mutta Etelä-Suomessa tarvittiin maareittejä täydentämään katkonaisia vesireittejä. Tältä ajalta on Hämeen Härkätie. Jaakko Teitin laatiman luettelon avulla voidaan päätellä, että 1500-luvun puolivälissä on ollut Suuri Savontie Hämeestä Olavinlinnaan, Suuri Rantatie (myöhemmin nimellä Kuninkaantie) Viipurista Turkuun, Ylinen Viipurintie Viipurista Hämeenlinnaan ja Härkätie Turusta Hämeenlinnaan. Turusta pohjoiseen kulki Huovintie, josta erkaantui Pohjanmaan rantatie Korsholmaan ja Kokkolaan asti, ja sisämaan puolella Kyrönkankaantie Korsholmaan asti. Joseph Marie Jacquard
Jacquardin kotikaupunki Lyon oli tunnettu silkinkutojista. Kuvioitu silkkikangas kallimpaa, mutta vaikeampi tehdä. Kudekuvioita saadaan aikaan nostamalla loimilankoja tietyssä järjestyksessä. Tätä varten tarvittiin kangaspuihin toinen, vetäjäksi kutsuttu työntekijä, joka nosti loimilankoja kuvion mukaisessa järjestyksessä. Vetäjinä oli yleisesti lapsia. Virheen riski oli suuri, joten oli tarvetta kehittää parempi vaihtoehto. Anastasios I
Anastasios loi maan taloudelle suotuisan perustan. Hän edisti idänkauppaa ja teollisuutta. Silkkiä kuljetettiin maitse Persian kautta tai Intiasta meritse Bysantin alueelle, jossa käsityöläiset valmistivat silkkikangasta. Ilmatankkaus
Vuonna 1925 sir Alan kehitti ns. silmukkamenetelmän: tankkerikoneesta ammuttiin liinakiväärillä köysi, joka putosi polttoainetta tarvitsevan koneen perässään vetämän koukullisen köyden yli; nyt oli yksinkertaista hinata köydet sisään ja perässä polttoaineletku.