Missä lajissa Tapio Rautavaara voitti maailmanmestaruuden?
Tapio Rautavaara
Rautavaara voitti keihäänheitossa kultamitalin Lontoon olympialaisissa vuonna 1948 ja pronssia Oslon EM-kisoissa 1946. Suomen mestaruuden hän voitti viisi kertaa. Jousiammunnassa Rautavaara voitti maailmanmestaruuden joukkuekilpailussa 1958. Lisäksi hän voitti Suomen mestaruuden henkilökohtaisessa kilpailussa 1955 ja joukkuekilpailussa 1956. Tapio Rautavaara
Uusi laji vaati erilaisen asenteen ja taktiikan. Rautavaaran mukaan ”keihäässä ollaan suoritusvaiheessa raivon rajamailla”, kun taas jousiammunta on ”pelkkää kylmää harkintaa, tietämistä ja ankaralla harjoittelulla hankittujen lihasten laskelmoitua hyväksikäyttämistä”. Hän osti jousen ja nuolet 1951 ja ryhtyi harjoittelemaan. Neljä vuotta myöhemmin 1955 hän voitti jousiammunnan Suomen mestaruuden, ja vuonna 1956 Suomen mestaruuden joukkuekilpailussa. Maailmanmestaruuden joukkuekilpailussa hän voitti Brysselissä 1958 yhdessä Olavi Kallionpään ja Väinö Ansalan kanssa.
Tapsa – Tapio Rautavaaran elämä
Elämäkertaosuuden lisäksi kirjassa ovat Tapio Rautavaaran täydellinen diskografia ja filmografia sekä luettelo hänen merkittävimmistä urheilusaavutuksistaan. Pajatso
Pajatson MM-kisat ovat RAY:n joka toinen vuosi järjestämä kilpailu, jossa otetaan mittaa maailman taidokkaammista lyöntisormista. Ensimmäiset lajin MM-kisat järjestettiin vuonna 2003. Voittajaksi rissaa napsautti Tero Tikkanen. Seuraavissa kisoissa vuonna 2005 parhaiten pärjäsi norjalainen Christen Romness. Vuonna 2007 kisoihin osallistui noin 8 000 pajatsotaituria, ja mestariksi itsensä löi vantaalainen Jukka-Pekka Kumpulainen. 2009 pidetyt pajatsomestaruuskisat päättyivät Juha Jukkalan voittoon. Tapio Kantanen
Tapio Kantanen (s. 31. toukokuuta 1949 Heinola) on suomalainen kestävyysjuoksija ja olympiamitalisti, jonka päälaji oli 3 000 metrin esteet. Seuratasolla hän edusti Heinolan Iskua ja Viipurin Urheilijoita. Tapio Rautavaara
Tapio Rautavaarasta tuli kuuluisuus ja kansan suosikki 1940-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Hän esiintyi ensimmäisen kerran elokuvassa 1945 ja teki ensimmäisen levytyksensä vuonna 1946. Viikonloppuisin hän kiersi esiintymismatkoilla ystävänsä Reino Helismaan kanssa. Vuoden 1948 olympialaisissa hän voitti keihäänheiton kultamitalin, mikä lisäsi suuresti hänen suosiotaan myös laulajana. Vuonna 1949 Rautavaara jäi pois työstään OTK:n myllyllä, jossa hän oli ylennyt konttorin esimieheksi, ja jäi vapaaksi taiteilijaksi. Teräsvaari
Teräsvaari (kansainvälinen englanninkielinen nimi Iron Grandpa) on Janiv Oskárin ja Terhi Romon ohjaama, vuonna 2015 valmistunut dokumenttielokuva maailman vahvimmasta vaarista, voimanoston nelinkertaisesta maailmanmestarista Esko Ketolasta. Elokuvassa seurataan Ketolan valmistautumista Argentiinan maailmanmestaruuskilpailuihin. Hänen tavoitteenaan on murskata kaikki voimassa olevat maailmanennätykset ja tuoda Suomeen vielä yksi maailmanmestaruus. Tie kohti maailmanmestaruutta ei kuitenkaan suju ongelmitta. Vastoinkäymisistä huolimatta Ketola aikoo toteuttaa unelmansa viidennestä kullasta.Iltalehden kriitikko Juho Rissanen antoi elokuvalle kiitosta: "Riippumattomasti tuotetun Teräsvaari-elokuvan kaikki elementit kuvausta, leikkausta ja musiikkia myöten ovat huipputasoa." Outokummun Partio
Hiihdon olympiamitalisti Jaana Savolainen edusti Partiota vuoteen 1987 saakka. Myös olympiavoittaja ja maailmanmestari Marjo Matikainen edusti nuoruudessaan Partiota, voittaen muun muassa Pyhäselässä järjestetyn malmijuoksun 14-vuotiaiden tyttöjen sarjassa vuonna 1978. Malmijuoksun nimi tulee Hammaslahden kaivoksesta, joka oli yksi Outokumpu Oy:n lukuisista kaivoksista, Kaivos toimi vuosina 1973–86, mutta malmijuoksuperinne jatkuu edelleen. Partion toiminnassa hiihto on ollut alusta alkaen keskeinen harrastusmuoto. Partio järjesti 1940- ja 1950-luvulla useita hiihtokilpailuja. Aina 1940-luvulta saakka Partiota edustanut Toivo Riikonen voitti 1980-luvulla maailmanmestaruusmitaleja veteraanisarjassa. Hiihdon lisäksi mäkihyppy ja varsinkin yhdistetty oli suosittua. Matovaaralle rakennettiin 1930-luvulla hyppyrimäki, jonka lisäksi kunnan alueella toimi useita pienempiä luonnonmäkiä. Matovaaran vanhan mäen mäkiennätykseksi jäi 22 metriä, kun se purettiin vuonna 1949. Partio rakensi paikalle uuden isomman mäen, josta voitiin loikata jo 30-35 metrin hyppyjä. Mäkihyppy loppui Partiossa, kun Matovaaran mäki purettiin 1960-luvulla. Seuraan perustettiin myös pujottelujaosto vuonna 1987, harjoittelu ja kilpaileminen tapahtui Maarianvaaran laskettelukeskuksessa. 1990-luvulla toiminta jatkui hiihtojaoston yhteydessä ja 2000-luvulla pujottelujaoston toiminta loppui. Ensimmäisestä luokitellusta pujottelijasta oli merkintä jo 1949 ja 1960-luvulla opettaja Erkki Vänskä opetti ja piti pujottelukilpailuja Kuusjärven Veikkojen pojille. Tomi Tuuha
Tomi Jason Tuuha (s. 28. marraskuuta 1989 Helsinki) on suomalainen telinevoimistelija ja hypyn Euroopan mestari vuodelta 2010. Vuoden 2014 EM-kilpailuissa Tuuha sijoittui hypyssä neljänneksi, samoin Euroopan kisoissa 2015. Tuuha voitti hypyssä maailmancupin kokonaiskilpailun vuonna 2014 ja on ensimmäinen ja ainoa suomalainen maailmancupin voittanut telinevoimistelija. Hän oli ensimmäinen tsukaharan kolmella kierteellä hypännyt suomalainen. Telineistä Tuuha on keskittynyt hypyn lisäksi permantoon ja renkaisiin. Taito Haara
Haara on ensimmäinen suomalainen voimanoston maailmanmestari. Maailmanmestaruuden hän voitti yli 110 kilogramman sarjassa vuonna 1977 ja sijoittui toiseksi vuosina 1976 ja 1978. Euroopan-mestaruuden hän voitti vuosina 1978 ja 1979 sekä Suomen-mestaruuden vuosina 1976 ja 1978. Hän teki useita Euroopan ennätyksiä. Haara oli ensimmäinen suomalainen, joka nosti jalkakyykyssä 400 kilogrammaa, vuonna 1979. Hänen mukaansa on nimetty yli 400 kilon kyykkääjien ”"Taito Haara Klubi"”. Tapio Rautavaara
Olympiavuonna Rautavaara voitti myös Suomen mestaruuden ja TUL:n mestaruuden, ja samoin 1949. Hän osallistui vielä Brysselin EM-kisoihin vuonna 1950 ja tuli viidenneksi tuloksella 66,20 metriä. Rautavaaran virallinen ennätys keihäänheitossa on 75,47 vuodelta 1945. Tapio Sipilä
Tapio Olavi Sipilä (s. 26. marraskuuta 1958, Kiiminki) on suomalainen kreikkalais-roomalaisen painitavan painija, maailmanmestari ja olympiamitalisti. 1980-luvulla Sipilä voitti kaikkiaan yhdeksän kansainvälistä arvokisamitalia. Näiden lisäksi hän voitti Suomen-mestaruuden viisi kertaa. SM-kisoissa hän paini usein normaalia arvokisojen painoluokkaansa ylempänä, jolloin vastassa oli muun muassa Jouko Salomäki. Painiurallaan hän edusti Muhoksen Voittoa. Jari Rautapalo
Jari Antero Rautapalo (s. 17. syyskuuta 1963 Helsinki) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen aita- ja pikajuoksija. Hänen seuranaan oli koko hänen uransa ajan Helsingin Kisa-Veikot. Kalevan kisoista Rautapalo saavutti kultaa 400 metrin aitajuoksussa vuonna 1986. Lisäksi hän oli viestijuoksun SM-kisoissa mukana voittamassa 4 x 400 metrin viestijuoksusta hopeaa vuonna 1999 sekä kaksi pronssia vuosina 1986 ja 1997. Sisäratojen SM-kilpailuista Rautapalo voitti pronssia 200 metrin juoksussa vuonna 1987. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 2008 jälkeen. Jussi Tapio
Tapio on Turun Palloseuran kasvatti. Hän edusti juniorina myös Kiekko-67:ää, jonka C-nuorissa hän voitti kaudella 2001–2002 SM-sarjan piste- ja maalipörssin tehoilla 19+16=35. Tapio palasi kaudeksi 2002–2003 TPS:ään ja siirtyi sen B-nuoriin. Hän oli joukkueen paras pistemies tehoilla 18+14=32. Tapio voitti B-nuorten Suomenmestaruuden sekä vuonna 2003 että 2004. Keväällä 2005 Tapio voitti A-nuorten SM-hopeaa. Tatjana Lebedeva
2004 sisäratojen MM-kisoissa Budapestissa Lebedeva voitti kultaa sekä pituushypyssä että kolmiloikassa (ME-tuloksella 15,36). Saman vuoden syksyllä Ateenan olympialaisissa hän voitti pituushypyssä kultaa tuloksella 707 ja kolmiloikassa pronssia. Vuonna 2005 Lebedeva jätti Helsingin MM-kisat väliin kolmiloikan karsinnan jälkeen keskittyäkseen Kultaiseen liigaan. Hän voittikin ainoana urheilijana kaikki oman lajinsa, kolmiloikan, osakilpailut, ja voitti näin itselleen koko miljoonan Yhdysvaltain dollarin kultapotin. 2006 Moskovan MM-hallikisoissa Lebedeva voitti maailmanmestaruuskultaa tuloksella 14,95. Samana vuonna hän voitti kultaa myös Göteborgin EM-kisoissa 15,15 kantaneella viimeisen kierroksen hypyllään. Vuoden 2007 Osakan MM-kilpailuissa Lebedeva voitti pituushypyn kultaa tuloksella 703, jonka hän hyppäsi kahteen kertaan, sekä saavutti kolmiloikassa hopeaa tuloksella 15,07. Lebedeva oli myös ollut kaksi vuotta voittamaton kolmiloikassa, ennen kuin Kuuban Yargelis Savigne löi hänet MM-kisoissa. Tapio Rautavaara
Kaj Tapio Rautavaara (8. maaliskuuta 1915 Pirkkala – 25. syyskuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen laulaja, keihäänheiton olympiavoittaja, jousiampuja ja elokuvanäyttelijä. Tapio Rautavaara
Sota-aikana Rautavaaralle tarjoutui mahdollisuus harjoitella Karhumäellä Itä-Karjalassa radiojuontajan työn ohella, kun hän ei enää ollut taistelujoukoissa. Syksyllä 1943 hän oli kovassa heittokunnossa, ja harjoitellessaan hän heitti epävirallisen ennätyksensä 80,97 metriä, joka oli yli kaksi metriä yli Yrjö Nikkasen silloisen maailmanennätyksen. Samana vuonna hän voitti jälleen TUL:n mestaruuden. Karhumäellä häntä valmensi Mikko Kajaani, jonka neuvoilla on arvioitu olleen ratkaiseva merkitys Rautavaaran kehitykselle. Tapio Rautavaara
Terveyskeskuksessa Rautavaaran päähän ommeltiin tikit ja häntä neuvottiin olemaan vuorokauden verran liikkumatta. Häntä ei otettu tarkkailuun terveyskeskukseen, vaikka hän oli niin huonossa kunnossa, ettei pystynyt kävelemään ulos omin jaloin. Hänet vietiin kotiin Pekkalan autolla. Kun Rautavaaraa nostettiin autoon, hän löi päänsä oven karmiin, mikä mahdollisesti aiheutti lisää vahinkoa. Rautavaara menehtyi seuraavana yönä kello yksi aivoverenvuotoon kotonaan Oulunkylässä. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle. Pasi Kaukoranta
Kaudeksi 2004–2005 Kaukoranta siirtyi Porin Ässien SM-liigajoukkueen apuvalmentajaksi Mika Toivolan johtamaan valmennustiimiin, jossa hän toimi lähinnä katsomo- ja videovalmentajan roolissa. Kauden 2005–2006 päätteeksi Kaukoranta voitti SM-hopeaa. Hän toimi Ässien apuvalmentajana myös yhdeksänä seuraavana kautena Juha Pajuojan, Jari Härkälän, Alpo Suhosen, Pekka Rautakallion ja Karri Kiven aisaparina. Joukkue selvisi hopeakevään jälkeen pudotuspeleihin kuitenkin seuraavan kerran vasta viisi vuotta myöhemmin keväällä 2011. Kauden 2012–2013 päätteeksi Kaukoranta voitti suomenmestaruuden. Finaalivastustaja Tapparan päävalmentaja Jukka Rautakorpi ei kuitenkaan suostunut Ässien mestaruuden ratkettua kättelemään Kaukorantaa. Tapaus juonsi juurensa Jatkoaika.comin haastattelusta, jossa Kaukoranta totesi: Suomen urheilu
Suomen menestyslajeihin kuuluu myös keihäänheitto, jossa olympiakultaa ovat voittaneet Julius Saaristo, Jonni Myyrä, Matti Järvinen, Tapio Rautavaara, Pauli Nevala, Arto Härkönen, Tapio Korjus ja Heli Rantanen. Keihäänheiton maailmanmestaruuden ovat voittaneet Tiina Lillak, Seppo Räty, Kimmo Kinnunen, Aki Parviainen ja Tero Pitkämäki. Taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailut
Miesten yksinluistelussa eniten maailmanmestaruuksia voittanut urheilija on ruotsalainen Ulrich Salchow, joka voitti vuosina 1901–1905 ja 1907–1911 kymmenen maailmanmestaruutta. Muita yksinluistelussa menestyneitä miehiä ovat muun muassa seitsemän kertaa maailmanmestaruuden voittanut itävaltalainen Karl Schäfer, viisi kertaa mestaruuden voittanut yhdysvaltalainen Dick Button sekä neljä kertaa maailmanmestaruuden voittaneet itävaltalainen Willy Böckl, yhdysvaltalainen Hayes Alan Jenkins, yhdysvaltalainen Scott Hamilton, kanadalainen Kurt Browning ja venäläinen Aleksei Jagudin. Naisista menestynein yksinluistelija on norjalainen Sonja Henie, joka voitti vuosina 1927–1936 kymmenen yksinluistelun maailmanmestaruutta. Muita yksinluistelussa menestyneitä naisia ovat muun muassa viisi mestaruutta voittaneet itävaltalainen Herma Szabo, yhdysvaltalainen Carol Heiss ja yhdysvaltalainen Michelle Kwan sekä neljä mestaruutta voittaneet unkarilainen Lily Kronberger ja saksalainen Katarina Witt. Suomi 1960-luvulla
Kesäolympialaisissa kultaa ovat voittaneet telinevoimistelija Eugen Ekman, keihäänheittäjä Pauli Nevala, ampujat Pentti Linnosvuo ja Väinö Markkanen sekä painonnostaja Kaarlo Kangasniemi. Vuosikymmenen urheilijoista muistetaan myös Pentti Nikula, joka hyppäsi seiväshypyn maailmanennätyksen Kauhavalla kesäkuussa 1962, sekä Olli Mäki, josta tuli ammattinyrkkeilyn kevyen sarjan Euroopan-mestari 1964. Tapio Rautavaara
Rautavaaralla oli kuitenkin pitkiä raittiita kausia. Välillä hän yritti myös alkoholin kohtuukäyttöä kotona, mutta suhde alkoholiin pysyi hänelle ongelmana elämän loppuun saakka. Eino Olkinuora
Eino Johannes Olkinuora (2. joulukuuta 1915 Kaukola – 30. lokakuuta 1941 Gavrilovkaja, Neuvostoliitto) oli suomalainen maastohiihtäjä. Hän voitti yhdessä Pauli Pitkäsen, Olavi Alakulpin ja Klaus Karppisen kanssa kultaa 4 × 10 kilometrin viestissä hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa 1939 Zakopanessa. Hän on edelleenkin nuorimpana maailmanmestariksi yltänyt suomalainen mieshiihtäjä. Tapio Kangasniemi
"Toivotan sinulle uusia unelmia, uusia saavutuksia, uusia ja vielä loistavampia mitaleita.Sillä, Tase, lentopallo ja elämä eivät aina ole samanlaisia, mutta kun niin käy, niin hetki on taianomainen. Kun niin käy, niin voit huomata, että jopa ilman mitaleja voit olla voittaja. Sinä olet yksi suurimmista voittajapelaajista, joita olen koskaan valmentanut. Kiitos siitä mitä opetit minulle. Sinun pelaamisesi minun joukkueessani oli minulle kunnia.Sinä olit Moskovassa ja olet yhä edelleen meidän joukkueemme symboli. Me tulemme kaipaamaan sinua." - Mauro Berruto Tapio Säynevirta
Tapio Säynevirta saavutti MM-kilpailuissa yhden kullan, kolme hopeaa ja kaksi pronssia 300 metrin kiväärilajeissa. Moskovassa 1990 hän saavutti joukkupronssia 300 m vakiokiväärin 3x20 laukauksen asentokilpailussa. Tolmezzossa 1994 Säynevirta voitti joukkuemaailmanmestaruuden 300 m kiväärin makuussa, sekä joukkuehopeaa 300 m kiväärin 3x40 laukauksen asentokilpailussa ja 300 m vakiokiväärin 3x20 laukauksen asentokilpailussa. Zaragozassa 1998 hän saavutti vielä henkilökohtaista hopeaa 300 m kiväärin makuussa ja joukkuepronssia 300 m vakiokiväärin 3x20 laukauksen asentokilpailussa. Otto Kestola
Otto Kestola valmensi omaa poikaansa Tapio Kestolaa, joka voitti eri voimistelutelineillä 12 Suomen mestaruutta vuosina 1982–1986 sekä edusti Suomea kaksissa EM-kilpailuissa. Tapio Kestola kuoli vuoden 1996 lopussa henkirikoksen uhrina. Tapio Rautalammi
Rautalammi edusti pääsarjaurallaan Rosenlewin Urheilijat-38:aa vuosina 1964–1967, Porin Ässiä vuosina 1967–1971 sekä vielä Forssan Palloseuraa kaudella 1975–1976. Hän pelasi pääsarjassa yhteensä 172 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 20 + 6 = 26 ja jäähymääränsä 66 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1967 ja 1971. Garri Kasparov
PCA:n ja sen seuraajan WCC:n (World Chess Council) maailmanmestarina Kasparov oli vuoteen 2000, jolloin hän hävisi mestaruusottelun Lontoossa Vladimir Kramnikille. Kramnik oli saanut opetusta Botvinnikilta ja Kasparovilta näiden shakkikoulussa ja toiminut Kasparovin avustajana vuoden 1995 MM-ottelussa Viswanathan Anandia vastaan. Kasparov kertoi verkkosivustollaan: 
Menestyksekkäät vuodet olivat saaneet Kasparovin ajattelemaan, ettei hän voisi hävitä. Ennen ottelua hän oli voittanut seitsemän huipputurnausta peräkkäin ja tunsi olevansa loistavassa kunnossa. Hän ei ollut tietoinen heikkouksistaan. Tapio Räisänen
Vuoden 1976 Innsbruckin olympiakisojen katsastuksissa Räisänen sijoittui toiseksi. Suomen Hiihtoliitto esitti häntä olympiakisoihin mutta olympiakomitea pudotti hänet kisajoukkueesta. Hänen sijastaan olympiakisoissa hyppäsi yhdistetyn mies Rauno Miettinen, joka ei koskaan ollut voittanut Räisästä. Olympiakisojen jälkeen Räisänen saavutti menestystä sijoittumalla Ruotsin hiihtokisoissa Falunissa toiseksi jättäen taakseen olympiakisojen mitalimiehiäkin, sijoittumalla Norjan mäkiviikolla maailman huippujen joukossa kolmanneksi sekä voittamalla suurmäen Suomen mestaruuden Rukalla 1976. Tapio Rautavaara laulaa ja laulattaa 2
Tapio Rautavaara laulaa ja laulattaa 2 on vuonna 1969 ilmestynyt Tapio Rautavaaran albumi. Se sisältää suomalaisia kansanlauluja ja laulelmia. Rautavaaran kaksi edellistä albumia Kansanlauluja 1 (1966) ja Tapsa laulaa ja laulattaa (1967) olivat samantyylisiä. Seuraavalla albumilla Muistoissain muuttumaton (1971) Rautavaara palasi taas suomalaisten lauluntekijöiden ja käännöskappaleiden pariin. Tapio Räisänen
Tapio Räisänen (s. 10. toukokuuta 1949 Taivalkoski) on suomalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä ja ensimmäinen suomalainen suurmäen maailmanmestari. Seuratasolla Räisänen edusti Kainuun Hiihtoseuraa. Marco Antonio Barrera
"The Ring" -lehti julisti Barreran Morales-voiton myötä omissa listoissaan painoluokan maailmanmestariksi, ja tätä mestaruuttaan Barrera puolusti entisiä maailmanmestareita Johnny Tapiaa ja Kevin Kelleytä vastaan, mikä vain vahvisti hänen mainettaan maailman parhaana höyhensarjan iskijänä. Seuraavassa ottelussaan marraskuussa 2003 Barrera koki kuitenkin yllättävän takaiskun kärsittyään tappion vielä kovemmalla huminalla painoluokissa ylöspäin voitokasta nousua tehneelle filippiiniläiselle Manny Pacquiaolle. Barrera palasi kehään seuraavan vuoden kesäkuussa ja voitti kymmenennen erän teknisellä tyrmäyksellä vasenkätisen entisen maailmanmestarin Paulie Ayalan. Rauli Pudas
Pudas voitti Prahassa 1978 seiväshypyssä pronssia tuloksella 545. Samassa kisassa Suomen Antti Kalliomäki otti hopeaa. Suomen-mestaruuden Pudas voitti Kalevan kisoissa 1980, hallimestaruuden puolestaan vuosina 1978 ja 1982. Vuoden 1980 Moskovan kesäolympialaisissa hän oli kahdestoista. Risto Laakkonen
Lahden MM-kilpailuissa 1989 Laakkonen voitti Jari Puikkosen, Matti Nykäsen ja Ari-Pekka Nikkolan kanssa joukkuemäen maailmanmestaruuden. Ensimmäisellä kierroksella Laakkonen hyppäsi 100,5 metriä ja auttoi osaltaan Suomen kärkeen Puikkosen epäonnistuttua omassa hypyssään. Toisella kierroksella Nykänen jäi alle sadan metrin, joten Norja johti kilpailua ennen viimeisiä hyppääjiä. Laakkosen hyppy kantoi 110,5 metriä ja Suomi voitti 19 pisteen erolla Norjaan. Sekä suurmäessä että yhden kierroksen kilpailuksi tuuliongelmien takia typistyneessä normaalimäessä Laakkonen sijoittui 24:nneksi. Tapio Kantanen
Hän voitti Münchenin olympialaisissa 1972 3 000 metrin esteissä pronssia häviten niukasti kenialaisille Kip Keinolle ja Benjamin Jipcholle. Kantasen aika oli 8.24,8. Montrealin vuoden 1976 olympialaisissa Kantanen oli neljäs ajalla 8.12,6. Juoksun voitti Ruotsin Anders Gärderud maailmanennätysajalla. EM-kisoissa Kantanen kilpaili kaikkiaan kolme kertaa. Roomassa 1974 hän oli yhdestoista, mutta Helsingissä 1971 ja Prahassa 1978 hän jäi alkueriin. Tapio Rautavaara
Peter von Bagh teki syksyllä 1979, Rautavaaran kuolinvuonna, televisiodokumentin "Tapsa – viiltoja reissumiehen elämästä", jonka ensi-ilta televisiossa oli 1980. Osa dokumentista on kuvattu vain muutamaa päivää ennen hänen kuolemaansa. Rautavaarasta on tehty myös vuonna 1999 elokuva "Kulkuri ja joutsen", jonka ohjasi Timo Koivusalo. Rautavaaraa esitti elokuvassa Tapio Liinoja. Barra vasca
Suomessa barra vasca -tyylillä pisimmälle heitti Pentti Saarikoski, joka teki sillä 99,25 metrin keihästuloksen vuonna 1956 Otanlahdessa Raumalla. Keihäässä aiemmin olympiakultaa voittanut mutta keihäänheitosta viihteen ja jousiammunnan pariin siirtynyt Tapio Rautavaara kokeili barra vascaa vuonna 1956. Kokeilun tuloksena syntyi 84,54 metriä kantanut heitto. Viktor Igumenov
Igumenov voitti urallaan kaikkiaan viisi maailmanmestaruutta. 78 kilogramman painoluokassa hän voitti MM-kultaa 1966 Toledossa, missä loppuottelussa oli vastassa romanialainen Florea Ciorcila, ja 1967 Bukarestissa (loppuotteluvastustaja DDR:n Rudolf Vesper). 74 kilogramman painoluokassa Igumenov voitti maailmanmestaruuden 1969 Mar del Platassa kukistettuaan loppuottelussa Suomen Eero Tapion, 1970 Edmontonissa, finaalissa vastassa oli Saksan liittotasavallan Werner Schröter, ja 1971 Sofiassa, missä finaalissa oli vastassa Jugoslavian Momir Kecman. Euroopan-mestaruuden Igumenov voitti 1970 Berliinissä. Igumenovin kaikki kuusi arvokisamitalia ovat kultaisia. Heiki Nabi
Nabi voitti 96 kilogramman sarjan maailmanmestaruuden vuoden 2006 MM-kilpailuissa Kiinan Guangzhoussa voitettuaan loppuottelussa tšekkiläisen Marek Švecin. Nabin MM-kulta oli ensimmäinen itsenäisen Viron painin maailmanmestaruus: 1950-luvulla August Englas oli voittanut MM-kultaa Neuvostoliiton väreissä. Lontoon kesäolympialaisissa 2012 Nabi paini sarjan loppuotteluun, jossa hävisi kuubalaiselle Mijaín Lópezille. Nabi saavutti hopeaa, ja olympiamitali painista oli Viron ensimmäinen Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen. Vuoden 2013 MM-kisoissa Nabi oli toinen, mutta iranilainen voittaja Amir Ali-Akbari jäi myöhemmin kiinni dopingista ja Nabi nousi voittajaksi. Hän sai 130 kg:n painoluokassa pronssia MM-kilpailuissa Taškentissa 2014 ja sijoittui kahdeksanneksi Las Vegasin MM-kilpailuissa 2015. Hän saavutti 130 kg:n sarjassa MM-hopeaa Pariisissa 2017 hävittyään loppuottelussa turkkilaiselle Rıza Kayaalpille. Rogaining
Suomalaisista on maailman mestaruuden voittanut Iiro Kakko vuonna 1998 Kanadassa australialaisen Nigel Aylottin kanssa. Petteri Muukkonen & Hannu-Pekka Pukema voittivat ensimmäisenä suomalaisparina yleisen sarjan maailmanmestaruuden vuonna 2015 Kiilopäällä pidetyissä kilpailuissa. Maailmanmestareita ovat myös Seppo Mäkinen ja Ulla Silventoinen, jotka voittivat vuonna 2010 mestaruuden Uudessa-Seelannissa sekajoukkueiden sarjassa. Eero Jäppinen ja Janne Mononen voittivat Euroopan mestaruuden vuonna 2009 Ylläksellä, Seppo Mäkinen ja Hannu Oja vuonna 2010 Ukrainassa, Tommi Tölkkö espanjalaisen Olivar Aurelion kanssa vuonna 2013 Espanjassa. Suomen urheilu
Mäkihypyssä Suomi on saavuttanut menestystä 1950-luvulta alkaen. Tauno Luiro hyppäsi maaliskuussa 1951 mäkihypyn pituusennätyksen 139 metriä, joka säilyi maailmanennätyksenä kymmenen vuotta, Matti Pietikäinen voitti ensimmäisenä suomalaisena maailmanmestaruuden 1954, Hemmo Silvennoinen Keski-Euroopan mäkiviikon 1955 ja Antti Hyvärinen olympiakultaa 1956. Suomen kaikkien aikojen menestynein mäkihyppääjä on Matti Nykänen, joka sai neljä olympiakultaa, yhden olympiahopean, kuusi maailmanmestaruutta, joista yhden lentomäestä, sekä neljä maailmancupin kokonaiskilpailun voittoa ja 46 osakilpailuvoittoa. Janne Ahonen on voittanut Keski-Euroopan mäkiviikon kokonaiskilpailun ennätykselliset viisi kertaa ja lisäksi hänellä on kaksi henkilökohtaista maailmanmestaruutta ja kolme joukkuemaailmanmestaruutta. Mäkihypyn joukkuekilpailu tuli arvokisojen ohjelmaan vuonna 1982, ja Suomi voitti vuoteen 1997 mennessä kahdeksan mestaruutta 12:sta mahdollisesta. Tapio Tapiovaara
Kaarlo Tapio "Tapsa" Tapiovaara (7. marraskuuta 1908 Sortavala – 16. lokakuuta 1982 Leningrad) oli suomalainen taidemaalari, graafikko ja lavastaja. Tapio Rautavaara
Rautavaaran suosion huippuaikaa olivat 1950-luku ja 1960-luvun alkuvuodet. Kiertueet loppuivat vuonna 1963, kun television yleistyttyä vanhempi väki pysyi kotona iltaisin ja pop- ja rautalankayhtyeet valloittivat esiintymispaikat. Rautavaara esiintyi kuitenkin tanssipaikoilla taukolaulajana kitarayhtyeiden välissä. Sittemmin Rautavaaran musiikki jäi humppa- ja tangolaulajien varjoon. Hän esiintyi kuitenkin säännöllisesti aina kuolemaansa asti. Kun kiertueita ei enää ollut, Rautavaara esiintyi useimmiten pienimuotoisesti esimerkiksi tavarataloissa, valintamyymälöissä, harjannostajaisissa ja perhejuhlissa. Hän kävi vielä kerran Pohjois-Amerikassa kiertueella vuonna 1972. Zhao Hongbo
Shen ja Zhao olivat ensimmäinen kiinalainen pari, joka voitti mitalin Kansainvälisen luisteluliiton kilpailuissa ja taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailuissa. Vuonna 2002 heistä tuli ensimmäinen kiinalainen pari, joka voitti maailmanmestaruuden. He ovat myös ensimmäinen kiinalainen pari joka on voittanut mitalin talviolympialaisissa ja 2010 heistä tuli ensimmäiset kiinalaiset luistelijat, jotka ovat voittaneet kultaa talviolympialaisissa missään taitoluistelulajissa. Heillä on hallussaan pariluistelun lyhytohjelman pisteiden maailmanennätys. Suomen urheilu
Freestylehiihtäjä Janne Lahtela voitti kumparelaskussa maailmanmestaruuden 1999 ja olympiakultaa 2002. Mikko Ronkaisella on samasta lajista olympiahopeaa ja kaksi maailmanmestaruutta. Lumilautailussa Roope Tonteri on voittanut kolme maailmanmestaruutta ja Antti Autti kaksi, ja olympiamitaleille ovat yltäneet Markku Koski 2006, Peetu Piiroinen 2010 ja Enni Rukajärvi 2014. Curlingissa suomalaisten huippuhetki oli miesjoukkueen olympiahopea 2006. Daniel Hubmann
Hubmann voitti nuorten sarjassa pitkän matkan ja viestin maailmanmestaruuden vuonna 2002 ja sai seuraavana vuonna samoissa lajeissa nuorten MM-pronssia. Västeråsin MM-kilpailuissa 2004 hän kilpaili aikuisten sarjassa ja sijoittui yhdeksänneksi sprintissä ja viestissä. Aichin MM-kilpailuissa 2005 hän saavutti sprintissä hopeaa 10,5 sekuntia Ruotsin Emil Wingstedtille hävinneenä ja viestissä pronssia. Vuonna 2006 hän sai Otepään EM-kilpailuissa pitkällä matkalla hopeaa hävittyään Jani Lakaselle kaksi minuuttia sekä Århusin MM-kilpailuissa sprintissä hopeaa vain sekunnin Wingstedtin takana. Kiovan MM-kilpailuissa 2007 hän sijoittui sprintissä neljänneksi, keskimatkalla seitsemänneksi ja viestissä viidenneksi. Vehkalahden Veikot
Tapio Korjus edusti Vehkalahden Veikkoja voittaessaan keihäänheiton Suomen mestaruuden 1987. Liikunnanopettajan työn vuoksi hän siirtyi seuraavana vuonna Lapualle ja edusti Lapuan Virkiää voittaessaan olympiakullan Soulissa 1988. Jyrki Blom oli Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 keihäässä neljäs. Veikkojen juoksijoista Olli Talsi voitti Suomen hallimestaruuden 60 metrin aidoissa 2004 mutta siirtyi sitten Karhulan Katajaisiin. Tero Pitkämäki
Osakan MM-kilpailuissa 2. syyskuuta 2007 Pitkämäki voitti keihäänheiton maailmanmestaruuden tuloksella 90,33 metriä. Ennen viimeistä suoritustaan hän oli jo ehtinyt varmistaa kultamitalin toisen kierroksen 89,16 metriä kantaneella heitollaan. Maailmanmestaruuden ansiosta hän sai 60 000 Yhdysvaltain dollarin palkinnon, minkä lisäksi Seinäjoen kaupunki palkitsi hänet 10 000 euron palkkiolla. Tapio Laukkanen
Laukkanen voitti vuonna 1996 rallin Suomen mestaruuden Volkswagen Golf GTi:llä. Laukkanen siirtyi suoraan junioreista yleiselle tasolle ja kansainvälisiin kisoihin, kiertämällä Britannian rallisarjan vuonna 1994. Vuonna 1999 hän voitti Ison-Britannian mestaruuden Renault Mégane Maxilla Kaj Lindströmin kanssa. Lindströmin lisäksi kartanlukijoina ovat toimineet Jorma Kaikkonen, Risto Mannisenmäki, Tapio Järvi, Ilkka Riipinen, Harri Kaapro ja Rory Kennedy. Jesús Carballo
Rekillä parhaiten menestynyt Carballo voitti kyseisellä telineellä maailmanmestaruuden vuosina 1996 ja 1999 sekä Euroopan-mestaruuden Pietarissa 1998, missä hopealle sijoittui Suomen Jari Mönkkönen. Lisäksi Carballo saavutti rekin MM-hopeaa Lausannen MM-kilpailuissa 1997, missä hän hävisi suomalaiselle Jani Tanskaselle. Atlantan kesäolympialaisissa 1996 Carballo sijoittui rekin finaalissa seitsemänneksi ja kuusiottelussa 13:nneksi. Julija Tkatš
62 ja 63 kg:n sarjoissa paininut Tkatš voitti maailmanmestaruuden Taškentissa 2014. Hän saavutti MM-hopeaa Pariisissa 2017 sekä MM-pronssia Las Vegasissa 2015 ja Budapestissa 2018. Hän voitti Euroopan mestaruuden Dortmundissa 2011 ja Belgradissa 2012. EM-hopeaa hän sai Riiassa 2016 sekä EM-pronssia Bakussa 2010, Vantaalla 2014 ja Novi Sadissa 2017. Bakun Euroopan kisoissa 2015 hän sai hopeaa. Pekingin kesäolympialaisissa 2008 Tkatš oli sarjan 63 kg yhdestoista, Lontoossa 2012 seitsemäs ja Rio de Janeirossa 2016 yhdeksäs. Juniorisarjoissa hän voitti maailmanmestaruuden ja kolme Euroopan mestaruutta. Juokse sinä humma
Rautavaara oli urheilun merkeissä tutustunut tšekkiläisiin Dana ja Emil Zatopekiin, jotka muistelivat hänen laulelleen "Juokse sinä humma" -laulua jo Lontoon olympialaisten aikaan. Dana ja Emil Zatopekista sekä Liisa ja Tapio Rautavaarasta tuli elinikäiset ystävät, ja "Juokse sinä humma" oli yksi Zatopekien lempilauluista. Tapio Harittu
Tapio Johannes Harittu (s. 20. syyskuuta 1945) on suomalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän voitti pelaajana Turun Palloseurassa Suomen mestaruuden kolmesti. Hän toimi TPS:n päävalmentajana vuosina 1978–1980. Floyd Patterson
Patterson voitti avoimen raskaansarjan maailmanmestaruuden ottelussa Archie Moorea vastaan 1956. Noustessaan mestariksi Patterson oli vain 21-vuotias, eli kaikkien aikojen nuorin raskaansarjan maailmanmestari. Myöhemmin Mike Tyson on onnistunut rikkomaan tämän ennätyksen. Sen lisäksi Patterson muistetaan ensimmäisenä sekä nyrkkeilyn olympiakultamitalin että ammattilaisten raskaansarjan maailmanmestaruuden voittaneena nyrkkeilijänä ja painoluokkansa ensimmäisenä kaksinkertaisena maailmanmestarina. Hän menetti mestaruutensa Ingemar Johanssonille vuonna 1959, mutta voitti sen takaisin uusintaottelussa ja puolusti mestaruuttaan tämän jälkeen vielä kerran ennen sen menettämistä Sonny Listonille vuonna 1962. Tämänkin jälkeen Patterson yritti paluuta maailmanmestariksi kolmesti ensin uusintaottelussa Listonia vastaan, Muhammad Alia vastaan 1965 ja Jimmy Ellisia vastaan 1968 kuitenkaan onnistumatta. Hän lopetti uransa vuonna 1972 hävittyään toisessa kohtaamisessaan Alia vastaan NABF:n mestaruusottelussa. Tapio Rautavaara
Rautavaarasta julkaistiin vuonna 1999 postimerkki. Yleisradion vuonna 2004 järjestämässä Suuret suomalaiset -äänestyksessä hänet valittiin 35. suurimmaksi suomalaiseksi. Bruno Habarovs
Bruno Habarovs voitti kalpamiekkailun henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Budapestissa 1959. Seuraavana vuonna Rooman olympialaisissa hän saavutti pronssia niin henkilökohtaisessa kilpailussa kuin joukkuekilpailussakin. Hän osallistui vielä Tokion 1964 olympialaisiin mutta ilman suurempaa menestystä. Ulla Tapio
Ulla Tapio (s. 11. helmikuuta 1969) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen aitajuoksija. Seuratasolla hän edusti koko uransa ajan Leppävaaran Sisua ja hänen valmentajanaan toimi Tuuli Ilmarinen. Kalevan kisoista Tapio saavutti pronssia 400 metrin aitajuoksussa vuonna 1988. Lisäksi hän voitti sisäratojen SM-kilpailuista pronssia 60 metrin aitajuoksussa vuonna 1987. Virallisissa kilpailuissa Tapio ei ole esiintynyt vuoden 1991 jälkeen. Matti Nykänen
Matti Nykäsen laulu-ura on ollut muihin laulaviin urheilijoihin verrattuna onnistunut. Suomessa on vain kaksi urheilijaa, jotka ovat voittaneet kultamitalin olympiakisoissa sekä ansainneet kultalevyn levymyynnistään: Tapio Rautavaara (voitti keihäänheiton olympiakultaa 1948) ja Matti Nykänen. Tony Halme
Amerikkalaisen showpainin WWF-sarjassa ”Ludvig Borgalle” suunniteltiin mestaruutta, mutta ura loppui ennen mahdollista titteliottelua. Painiurallaan Halme saavutti kuitenkin Euroopassa Catch Wrestling Associationin mestaruuden (CWA World Heavyweight Championship, 20. joulukuuta 1995 – 21. joulukuuta 1996) ja Japanissa New Japan Pro Wrestlingin tag team -mestaruuden yhdessä Scott Nortonin kanssa Ric ja Scott Steinerilta (NJPW IWGP Tag Team Championship, 21. marraskuuta 1992 – 14. joulukuuta 1992). Borga otteli vielä Razor Ramoniakin vastaan Intercontinental-mestaruudesta ja selätti tämän mutta voitto hylättiin, koska Ramonin jalka oli selätyksessä köyden päällä. Ottelu jatkui, ja Halme voitti taas mutta tuomio peruttiin jälleen, ja lopulta Ramon sai pitää mestaruutensa. Sisääntulomusiikkina Halme käytti Maamme-laulua. Pentti Linnosvuo
Uransa ainoan maailmanmestaruuden Linnosvuo voitti Caracasissa 1954 Venezuela-pistoolin joukkuekilpailussa, joka oli tuolloin ainoan kerran arvokisaohjelmassa. Olympiadin aikana hän sai suoritettua viivästyneen ylioppilastutkintonsa, ja loppuvuonna 1956 hän kilpaili Melbournen olympialaisissa. Marraskuun 30. päivänä ammuttiin vapaapistoolin, Linnosvuon sivulajin kilpailu. Erittäin tuulisessa säässä hän suoritti urakkansa Williamstownin ampumaradalla nopeasti. Hän käytti 60 laukauksen ampumiseen aikaa tunnin, 47 minuuttia ja 50 sekuntia eli toista tuntia sallittua maksimiaikaa vähemmän. Kun tulokset laskettiin, todettiin Linnosvuon ja Neuvostoliiton Mahmud Umarovin ampuneen 556 pistettä. Voittaja ratkesi kymppiosumilla, joita Linnosvuolla oli 26 ja Umarovilla 24. Näin Linnosvuo voitti ensimmäisenä suomalaisampujana olympiakultaa. Umaroville osoittautui kohtalokkaaksi yksi väärään tauluun ammuttu laukaus, joka aiheutti kahden pisteen vähennyksen. Linnosvuon tulokset kymmenen laukauksen sarjoissa olivat 90, 95, 91, 94, 93 ja 93. Showtanssi
Showtanssia voivat harrastaa kaikenikäiset. Showtanssissa oppii hyvin tanssin perusteita kuten piruetin, erilaisia hyppyjä sekä erilaisia hyppy- ja askelsarjoja. Suomessa lähes kaikissa tanssikouluissa on mahdollisuus harrastaa showtanssia. Kyseisen lajin mestaruuskilpailuja järjestetään aina MM-kisoihin asti, joten laji on myös kansainvälinen. Antton Laine ja Katja Törmälä ovat voittaneet showtanssin MM-hopeaa 1992, 1994, 1996, sekä MM-kultaa vuonna 2000. Lisäksi showohjelmilla on pärjätty myös jazztanssin MM-kilpailuissa 2006 joilloin muodostelmajoukkue Team F voitti maailmanmestaruuden ja 2007 jossa Suomi on pärjännyt hyvin. Suomessa ensimmäisenä showtanssia opettaneena tanssikouluna pidetään tanssikoulu Hot Clubia Lahdesta. Lajin Suomen mestaruuskisat järjestettiin Tampereella vuonna 2009, Oulussa vuonna 2010, vuonna 2011 kisat järjestettiin Espoossa, vuonna 2012 Tampereella.
ja 2013 Lahdessa Pasi Rantala
Pasi Rantala (s. 1971) on suomalainen potkunyrkkeilijä ja -valmentaja. Hän on ensimmäinen suomalainen, joka voitti WAKO amatöörien maailmanmestaruuden vuonna 1999. Rantala on toiminut myös Suomen potkunyrkkeilymaajoukkueen päävalmentajana vuodesta 2000. Hänellä on urallaan 51 ottelua, joista 40 voittoa, 11 tappiota ja 0 ratkaisematonta. Hän ei enää kilpaile aktiivisesti. Tapio Rautavaara
Kun Rautavaara oli lopettelemassa keihäänheittäjän uraansa, hänen ystävänsä näyttelijä Uljas Kandolin suositteli siirtymistä jousiammuntaan, jossa iäkkäämmälläkin urheilijalla oli menestymisen mahdollisuuksia. Rautavaaralla oli edelleen kova halu kilpailla.
Ruuminrakenteeltaan Rautavaara oli ihanteellinen jousiammuntaan: pitkä ja voimakas, ja hänellä oli vahvat käsivarret. Ura esiintyvänä taiteilijana vaikutti siten, että häneltä puuttui monia jousiampujia vaivaava esiintymisjännitys. Dani Stevens
Berliinin MM-kilpailuissa 2009 Stevens voitti kiekonheiton maailmanmestaruuden. Hän heitti neljännellä kierroksella tuloksen 64,76 parantaen ennätystään lähes kaksi metriä. Seuraavalla kierroksella hän paransi voittotuloksensa lukemaan 65,44. Maanosien cupissa 2010 hän sijoittui neljänneksi. Daegun MM-kilpailuissa 2011 Stevens oli kymmenes ja Lontoon olympialaisissa 2012 11:s. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän oli jälleen kymmenes. Vuonna 2014 hän voitti kultaa Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa tuloksella 64,88 m. Maanosien cupissa 2014 hän oli toinen. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui kuudenneksi. Rion olympialaisissa 2016 hän sijoittui neljänneksi. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti hopeaa Oseanian ennätystuloksella 69,64. Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa 2018 hän voitti kultaa tuloksella 68,26. Manny Pacquiao
Pacquiao ei malttanut pitkään pysytellä ylemmässä kärpässarjassa, vaan kohtasi heti seuraavassa ottelussaan 28. kesäkuuta 2008 David Diazin WBC:n kevytsarjan maailmanmestaruusottelussa. Hän voitti ottelun yhdeksännen erän teknisellä tyrmäyksellä ja voitti maailmanmestaruuden jo neljännessä painoluokassa, mihin on koko nyrkkeilyn historiassa kyennyt hänen lisäkseen vain kahdeksan nyrkkeilijää: Tommy Hearns, Sugar Ray Leonard, Roberto Duran, Pernell Whitaker, Leo Gamez, Oscar de la Hoya, Floyd Mayweather Jr ja Roy Jones Jr. Tatjana Tomašova
Tomašova voitti maailmanmestaruuden 1 500 metrin juoksussa Pariisin MM-kisoissa 2003 ajalla 3.58,52. Samana vuonna hän oli seitsemäs samalla matkalla. Ateenan olympialaisissa 2004 hän voitti 1 500 metrin olympiahopeaa ajalla 3.58,12. hän oli toinen samalla matkalla. 2005 Tomašova voitti maailmanmestaruuden Helsingin MM-kisoissa ajalla 4.00,35 ja oli toinen 1 500 metrin juoksussa. Göteborgin EM-kisoissa 2006 hän voitti 1 500 metrillä kultaa ajalla 3.56,91. Kauden lopussa hän oli samalla matkalla toinen sekä maailmancupin toinen. Tapio Lehto
Tapio Lehto (s. 8. joulukuuta 1930 Hollola) on suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli kolmiloikka. Tapio Suominen (ralliautoilija)
Tapio Suominen on suomalainen ralliautoilija. Suominen voitti rallin nuorten suomenmestaruuden 2007 ja sijoittui samana vuonna nuorten MM-sarjassa sijalle 13. Kaudella 2008 hän osallistui rallin SM-sarjaan isossa N-ryhmässä ja oli kokonaispisteissä 13. Tapio Rautavaara
Sodan jälkeen Rautavaara halusi asettaa tavoitteensa Lontoon olympialaisiin, vaikka häntä pidettiinkin liian vanhana. Hän voitti Suomen mestaruuden keihäänheitossa vuosina 1944, 1945 ja 1947 sekä TUL:n mestaruuden 1947. Oslon EM-kisoissa 1946 hän heitti 66,40 metriä ja sai pronssia. Rautavaara arveli, että pystyäkseen voittamaan olympialaisissa hänen pitäisi harjoitella päivisin samaan kellonaikaan kuin keihäskilpailun karsinta ja finaali olisivat Lontoossa. Hän saikin luvan harjoitella puoli tuntia kerrallaan kaksi kertaa työpäivän aikana. Hän heitti lyijykuulaa myllyn yläkerran tyhjässä varastohuoneessa. Keijo Tapiovaara
Seuratasolla "Keka" Tapiovaara edusti Helsingin Luistinkiitäjiä. Hän voitti Suomen-mestaruuden yhteispisteissä vuosina 1960 ja 1962 sekä viisi matkamestaruutta. Hän luisteli Suomen-ennätyksen vuosina 1960–1964 yhteensä 18 kertaa. Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 2004
Maailmanmestaruuden voitti Suomi, mestaruus oli maan historian ensimmäinen. Ensimmäisen ja toistaiseksi myös ainoan jääpallon maailmanmestaruuden voitti joku muu maa kuin Ruotsi tai Venäjä, tai sen edeltäjä Neuvostoliitto. Västeråsissa pelattu loppuottelu ratkesi jatkoajalla. Ruotsi karkasi ottelun toisella puoliajalla jo kolmen maalin johtoon, mutta Suomi kiri tasoihin. Jatkoajalla ratkaisevan maalin teki Sami Laakkonen. Street workout
Street workout on ulkona harjoitettavaa kehonpainoharjoittelua jossa voimaa käytetään kehon omaa painoa vastaan. Street workoutin perusajatus on maailman olevan yksi iso kuntosali. Kehonpainoharjoittelun maailmanmestaruuskisoja on järjestetty vuodesta 2011 asti. Kyseisissä kisoissa suomalainen Oona Kivelä voitti 2014 vuoden naisten sarjan maailmanmestaruuden.Oona oli historian ensimmäinen nainen, joka voitti SW:n MM-kultaa, sillä kyseinen sarja järjestettiin ensimmäistä kertaa. Suomen urheilu
Alppihiihdossa Kalle Palander on voittanut maailmanmestaruuden pujottelussa 1999 ja Tanja Poutiainen saavuttanut olympiahopeaa ja neljä MM-mitalia 2000-luvulla. Molemmat ovat menestyneet myös maailmancupissa. Ampumahiihdossa Suomen ensimmäiset menestyjät olivat vuoden 1960 olympiahopeamitalisti Antti Tyrväinen ja vuoden 1961 maailmanmestari Kalevi Huuskonen. Kaikkiaan suomalaiset ovat saavuttaneet kuusi olympiamitalia. Heikki Ikola on nelinkertainen maailmanmestari vuosilta 1975–1981, ja Juhani Suutarisella on kolme maailmanmestaruutta vuosilta 1974–1975. 2000-luvulla maailmanmestaruuden ovat voittaneet Paavo Puurunen vuonna 2001 ja Kaisa Mäkäräinen vuonna 2011. Mäkäräinen on voittanut maailmancupin kokonaiskilpailun kausina 2010–2011 ja 2013–2014. Tapio Rautavaara
Liisa-vaimo hoiti Tapion laulajan työhön liittyvät käytännön asiat, eikä ohjelmatoimistoja juurikaan tarvittu. Rautavaara kutsuttiin yleensä esiintymään soittamalla kotiin, jossa vaimo tai joku tyttäristä otti tilauksen vastaan. Kirjanpito hoidettiin ruutupaperivihkoon. Järjestely toimi hyvin, eikä Rautavaaralla ollut koskaan ongelmia verojen kanssa, toisin kuin joillakin muilla ajan taiteilijoilla. Muusikon tulonsa Rautavaara käytti perheensä hyväksi, rakennuttamalla tilavan omakotitalon, hankkimalla erilaisia nykyajan mukavuuksia ja ulkomaanmatkoja. Hänelle tärkeä paikka oli 1950-luvun lopulla Sipoosta hankittu kesämökki. Rauno Mäkinen
Teknistä apua painiinsa Mäntässä asuneelta Painiliiton päävalmentaja Yrjö Vähämäeltä saanut Mäkinen voitti vuonna 1952 vapaapainin Suomen-mestaruuden 62-kiloisten sarjassa, ja kun hän voitti vapaapainin olympiakarsinnan mutta hävisi kreikkalais-roomalaisen painin karsinnassa Erkki Taloselalle, valittiin hänet vapaapainijana Helsingin olympialaisiin. Kisoissa hän voitti saksalaisen Rolf Ellerbrockin pisteillä, japanilaisen Risaburo Tominagan kravattiheiton tuomalla selätyksellä ajassa 8.32 ja belgialaisen Jef Mewisin pisteillä, mutta Turkin Bayram Şitille hän kärsi selkätappion ajassa 4.11 ja sijoittui Şitin voittamassa sarjassa kuudenneksi. Eero Tapio
Tapion uran kohokohta osui Bukarestin MM-kisoihin 1967, joissa unkarilainen Antal Steer kukistui 70-kiloisten finaalissa. Kaikkiaan Tapio keräsi vuosina 1965–69 kaappiinsa neljä MM-mitalia. Lisää arvometallia tuli EM-kisoista, kirkkaimpana kultaa 1969 Modenan kisoista, joita itäblokin maat boikotoivat, kun järjestäjät eivät suostuneet vetämään Itä-Saksan lippua salkoon. Kolmissa olympiakisoissaan Tapio joutui tyytymään parhaimmillaankin pistesijoihin. Kotimaassa hän edusti Haukiputaan Heittoa ja voitti urallaan neljä Suomen mestaruutta. Tapio valittiin Vuoden urheilijaksi vuonna 1967. Lisäksi hänet valittiin neljä kertaa eli vuosina 1965, 1966, 1967 ja 1969 . Oleg Gontšarenko
Gontšarenko oli ensimmäinen neuvostoliittolainen miesluistelija, joka voitti yleisluistelun maailmanmestaruuden. Hän voitti mestaruuden kolmasti: Helsingissä 1953, Oslossa 1956 ja toistamiseen Helsingissä 1958. Lisäksi hän saavutti MM-hopeaa vuosina 1954 ja 1955. Vuonna 1957 hän sijoittui MM-kisoissa neljänneksi, vuonna 1959 seitsemänneksi, vuonna 1960 yhdeksänneksi ja vuonna 1961 sijalle 12. Euroopan-mestaruuden hän voitti Oslossa 1957 ja Eskilstunassa 1958, ja lisäksi hän saavutti EM-hopeaa 1955 sekä sijoittui viidenneksi vuonna 1956, kuudenneksi vuosina 1959 ja 1960 sekä kahdeksanneksi vuonna 1961. Franz Fredrik Wathén
Wathén oli ensimmäinen suomalainen urheilun maailmanmestari. Hän voitti maailmanmestaruuden 22-vuotiaana 10. helmikuuta 1901 Tukholmassa käydyissä kisoissa. Kisoihin osallistui 12 miestä, joista Ruotsista seitsemän, Norjasta ja Suomesta kaksi ja Alankomaista yksi. Ennakkosuosikki Rudolf Gundersen Norjasta voitti vain 5 000 metrin kilpailun, kun Wathén voitti kolme muuta, mikä riitti mestaruuteen. Vuoden 1902 MM-kisoissa Helsingissä Wathén ei enää kyennyt huippusaavutuksiin. Vielä 1903 MM-kisoissa hän voitti 500 metrin matkan. Suomen jääkiekkomaajoukkue
MM-kisoihin 1995 päävalmentaja Curt Lindström kokosi yhtenäisen joukkueen, joka pelasi hyvin ja voitti maailmanmestaruuden Tukholman Globen-hallissa löytyään Ruotsin 4–1 MM-finaalissa. Ville Peltonen teki ottelussa kolme maalia, ja puolustaja Timo Jutila ampui Peltosen syötöstä ottelun lopullisesti ratkaisseen 4–0-maalin. Leijonien maalivahti Jarmo Myllys pelasi hyvän turnauksen ja Leijonien hyökkäyksen ykkösketjusta tuli kansallinen ilmiö. Ketjussa pelasivat Jere Lehtinen, Ville Peltonen ja Saku Koivu, ja sitä nimitettiin Tupu, Hupu ja Lupu -ketjuksi. Nimen esikuvana lienee toiminut 1980-luvun alussa HIFK:ssa pelannut Paul Högbackan, Esa Tikkasen ja Marko Rönkön muodostama ketju. Maailmanmestaruutta oli odotettu vuodesta 1939 yhteensä 56 vuotta. Boris Spasski
Spasski oppi pelaamaan shakkia 5-vuotiaana ja 18-vuotiaana hän voitti junioreiden maailmanmestaruuden. Hän voitti shakin maailmanmestaruuden vuonna 1969 maanmieheltään Tigran Petrosjanilta, mutta menetti tittelinsä amerikkalaiselle Bobby Fischerille vuonna 1972 Reykjavikin legendaarisessa MM-ottelussa. Ennen ottelua Spasski ei ollut hävinnyt kertaakaan Fischerille ja hän oli voittanut kolme peliä viidestä, jotka he olivat pelanneet. Fischer oli kuitenkin loistavassa kunnossa ja voitti ottelun vakuuttavasti pistein 12½–8½. Vaikka Spasski hävisi ottelun, hän antoi huomattavasti paremman vastuksen kuin pelaajat, jotka Fischer oli kukistanut kandidaattiotteluissa (Mark Taimanov, Bent Larsen, ja Tigran Petrosjan). Arto Savolainen
Aktiiviuransa jälkeen Savolainen on toiminut muun muassa painivalmentajana ja -tuomarina, Suomen Painiliiton toiminnanjohtajana sekä Vantaan Sammon puheenjohtajana. Hän on voittanut painin maailmanmestaruuksia veteraanisarjoissa. Urho Aaltonen
Aaltonen voitti Suomen-mestaruuden seiväshypyssä vuosina 1907, 1909, 1910, 1911, viisiottelussa 1910–1911 ja kymmenottelussa 1911. Lisäksi hän oli SM-mitaleilla keihäänheitossa ja kiekonheitossa. Vuonna 1911 hän voitti akateemisen pohjoismaiden mestaruuden keihäänheitossa, pituushypyssä ja seiväshypyssä. Loukkaantumisen vuoksi hän ei voinut osallistua Tukholman olympialaisiin 1912. Aaltonen lopetti urheilu-uransa vuonna 1913 loukkaantumisten takia. Aaltonen kilpaili myös painissa, ja hän kirjoitti "Painitaito"-nimisen oppikirjan lajista. Tapio Rautavaara
Rautavaara pysyi koko urheilu-uransa ajan Työväen urheiluliittoon kuuluneen seuran jäsenenä, vaikka häntä yritettiin useasti houkutella liittymään SVUL:n seuraan. Marco Dallago
Laskettelun jo nelivuotiaana aloittanut Dallago ihastui alamäkiluisteluun katseltuaan sitä televisiosta vuonna 2003. Hän debytoi lajin MM-sarjassa Münchenin osakilpailussa vuonna 2011. Kesällä 2013 Dallago rakensi metsään Grazin laidalle ystävänsä ja pikkuveljensä kanssa puusta tehdyn harjoitteluradan. Se tuotti tulosta, ja Marco Dallago voitti kaudella 2014 alamäkiluistelun maailmanmestaruuden. Hän on pienikokoinen ja mahtuu siksi hyvin pienistäkin raoista. Neuvostoliitto yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Neuvostoliiton edustajina MM-kilpailuissa parhaiten menestyivät kolme maailmanmestaruutta voittaneet keskimatkojen juoksija Tatjana Samolenko-Dorovskih ja seiväshyppääjä Serhi Bubka. Bubka jatkoi uraansa Ukrainan edustajana ja voitti lopulta yhteensä kuusi maailmanmestaruutta, mihin kukaan muu ei ole yhdessä henkilökohtaisessa lajissa pystynyt. Aleksi Litovaara
Litovaara voitti half-pipessa Suomen mestaruuden ja Suomi-Cupin vuonna 1994, sekä junioreiden maailmanmestaruuden 1995. Vuonna 1996 hän oli half-pipen maailman rankinglistan ykkönen ja voitti maailmancupin. Vuonna 1997 Litovaara voitti half-pipen EM-pronssia. Hän kilpaili half-pipessa myös vuoden 1998 talviolympialaisissa, joissa lumilautailu oli ensimmäistä kertaa olympialajina, ja sijoittui neljänneksitoista. Tapio Rautavaara
Vuoden 1972 Pohjois-Amerikan matkalla Rautavaara alkoi taas juoda. Tämän jälkeen alkoholismi oli kausittaista. Hän katosi juopottelemaan kertomatta etukäteen: hän saattoi esimerkiksi lähteä yhdelle keikalle, mutta oli poissa useamman päivän, tai lähdettyään viikon kiertueelle hän olikin poissa kaksi viikkoa. Palattuaan hän ei suostunut kertomaan, missä oli viipynyt. Tämä ärsytti Liisaa niin paljon, että hän harkitsi avioeroa. Suomen urheilu
Moottoripyöräily on myös saavuttanut suosiota Suomessa. Ratamoottoripyöräilyn huippu sijoittui 1970-luvun alkuun, jolloin Jarno Saarinen voitti ratamoottoripyöräilyn maailmanmestaruuden. MotoGP nousi uudestaan otsikoihin 2000-luvulla, jolloin Mika Kallio on ajanut MM-sarjaa ja sijoittunut kahdesti MM-mitaleille. Matti Raivio
Raivio voitti kultaa 30:n ja 50 kilometrin matkoilla vuoden 1926 hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa Lahdessa. Hänen 30 kilometrin voittomarginaalinsa, 6 minuuttia ja 18 sekuntia, on edelleenkin kaikkien aikojen suurin arvokisavoitto kyseisellä matkalla. 50 kilometrillä Raivio voitti hopeamitalisti Tauno Lappalaisen 8 minuutilla ja 27 sekunnilla. Juokse sinä humma
Juokse sinä humma on Tapio Rautavaaran tunnetuksi tekemä laulu, jonka hän levytti ensimmäisen kerran vuonna 1953. Laulu perustuu kansansävelmään, jota Rautavaara on muokannut ja lisännyt sanoihin omaa tekstiään. Rautavaara kertoi, että oli kerännyt laulun sanoja eri lähteistä, miettinyt ja muokannut laulua pitkään mielessään, ennen kuin levytti sen. Laulun alkuperäisessä tekstissä, joka on julkaistu Erkki Ala-Könnin toimittamassa "Härmän laulukirjassa", oli Rautavaaran mielestä liikaa rehvakkuutta ja uhoa, ja hän jätti siitä jäljelle vain säkeen ""juokse sinä humma kun tuo taivas on niin tumma ja kotia pitkänlainen matka"". Rautavaara lievensi tekstiä ja lisäsi siihen elämänfilosofiaa. Hän itse oli vakuuttunut siitä, että laulun suosion salaisuus oli säkeessä ""voi kuinka pieninä palasina onkaan mun leipäni maailmalla"", jossa oli heijastuksia hänen omasta työstään. Tapio Räisänen
Vuonna 1977 Räisänen sijoittui lentomäen MM-kilpailuissa Norjan Vikersundissa kokonaiskilpailussa seitsemänneksi oltuaan yhdessä osakilpailussa kolmas. Hän voitti jälleen Rukan kisan ja jätti toiseksi lentomäen maailmanmestaruuden juuri voittaneen Walter Steinerin. Tero Tiitu
Tiitu on pelannut yli 120 maaottelua. Hänen saavutuksiinsa kuuluu maailmanmestaruus vuoden 2008 kisoista, joiden loppuottelun jatkoajalla hän teki Suomen voittomaalin, maailmanmestaruus vuoden 2010 kisoista ja vuoden 2016 kisoista niin ikään maailmanmestaruus sekä kolme MM-hopeaa vuosien 2002, 2006 ja 2012 kisoista ja yksi MM-pronssi vuoden 2004 kisoista. Ruotsissa järjestetyissä vuoden 2006 kisoissa hän tuli valituksi turnauksen tähdistöjoukkueeseen. Tapio Rautavaaran muistomerkki
Muistomerkin teetti Tapio Rautavaara -seura, joka käynnisti hankkeen vuonna 1996. Seuran puheenjohtajana toimi tuolloin Tapio Rautavaaran tytär Leena Rautavaara. Muistomerkki tilattiin kuvanveistäjä Veikko Mylleriltä, jolta vaadittiin ehdottomasti näköispatsasta abstraktin taideteoksen sijaan. Myllerin aiemmin toteuttama täysin abstrakti Risto Rytin muistomerkki oli nostattanut suuren julkisen kiistan, mutta Rautavaaran patsaan kohdalla ei käynyt samoin. Muistomerkki sijoitettiin Oulunkylään, jossa Rautavaara oli asunut suuren osan elämästään. Teos paljastettiin 18. kesäkuuta 2000 ja lahjoitettiin samalla Helsingin kaupungille. Oulunkylän Patolassa on myös Tapio Rautavaaran puisto. Tapio Rautavaara
Rautavaara on yksi Suomen pidetyimmistä laulajista, ja häntä on kuvailtu laulelman mestariksi. Rautavaaran ääniala oli bassobaritoni. Hänen lauluäänensä oli väriltään tumma ja melankolinen. Tunnettuja Rautavaaran laulamia kappaleita ovat muun muassa ”Reppu ja reissumies”, ”Päivänsäde ja menninkäinen”, ”Sininen uni” ja ”Yölinjalla”, ja hän teki erityisesti monet Reino Helismaan sanoittamat ja Toivo Kärjen säveltämät kappaleet tunnetuiksi. Pool
Myös suomalaiset ovat pärjänneet kansainvälisillä areenoilla. Vuonna 2001 Mika Immonen voitti 9-pallon maailmanmestaruuden. Vuotta myöhemmin, vuonna 2002, kaarinalainen Jouni Tähti voitti pyörätuolisarjassa 9-pallon maailmanmestaruuden.
2006 Markus Juva voitti ensimmäisen Eurotour-osakilpailun, ja samana vuonna Aki Heiskanen voitti EM-hopeaa häviten finaalin Saksan Oliver Ortmannille. Sen lisäksi Immosella on 9-pallon avoimia mestaruuksia 3, Japanista -08 ja Yhdysvalloista -08 sekä -09 Paavo Aaltonen
Aaltonen edusti kotimaassaan muun muassa Karhulan Katajaisia ja Elannon Iskua. Hän oli ensimmäinen TUL:n seuran edustajana maailmanmestaruuden voittanut urheilija. Paweł Wojciechowski
Wojciechowski voitti maailmanmestaruuden Daegussa 2011 tuloksella 590 cm. Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui loppukilpailusta. Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 hän oli kahdestoista. Saman vuoden Zürichin EM-kilpailuissa hän sai hopeaa tuloksella 570. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän saavutti pronssia tuloksella 580. Hän oli 2016 seitsemäs Amsterdamin EM-kilpailuissa ja karsiutui loppukilpailusta Rio de Janeiron olympialaisissa. Sisäratojen EM-kilpailuissa Belgradissa 2017 Wojciechowski voitti pronssia tuloksella 585. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui viidenneksi, Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2018 hän oli kolmastoista. Tapio Rautavaara
Rautavaara kaatui 24. syyskuuta 1979 Tikkurilan uimahallissa Vantaalla ja löi päänsä lattiaan. 
Kaatumisen syy ja Rautavaaran saama hoito herättivät julkista keskustelua. Rautavaaran on väitetty olleen humalassa kaatuessaan. Hänen terveyskeskuksessa saamaansa kohtelua on kuvailtu töykeäksi ja välinpitämättömäksi.
Valokuvaaja Pentti Pekkala oli kuvaamassa Rautavaaraa kirjaan "Kultaa, kunniaa, kyyneleitä". Kuvauksissa kului koko iltapäivä, eikä Rautavaara Pekkalan mukaan juonut silloin alkoholia. Päivän päätteeksi Pekkala ja Rautavaara lähtivät uimahalliin tarkoituksenaan ottaa vielä kuvia uima-altaalla. Kassissaan Rautavaaralla oli viinapullo, josta hän luultavasti joi jonkin verran uimahallin pukuhuoneessa. Pekkala jäi odottamaan uima-altaalle, kun Rautavaara kävi pukuhuoneessa ja saunassa. Saunasta tultuaan hän liukastui kapeassa, suihkuun vievässä käytävässä, iski takaraivonsa rajusti lattiaan ja menetti tajuntansa. Timo Rautiainen (kartanlukija)
Timo Rautiainen (13. marraskuuta 1964, Espoo) on suomalainen rallin kartanlukija. Suurimman osan urastaan hän on lukenut nuotteja Marcus Grönholmille. He voittivat rallin maailmanmestaruuden kahdesti. Rautiainen on naimisissa Marcus Grönholmin siskon, Micaelan, kanssa ja heillä on kaksi lasta. Tapio Rautavaara
Syksyllä 1939 järjestettiin ylimääräiset kertausharjoitukset, ja Rautavaarakin sai liikekannallepanomääräyksen, mutta laivastolla ei ollut hänelle tehtäviä. Oli talvi, ja muutenkin laivoja oli liian vähän reserviläisten määrään nähden. Rautavaara jatkoi talvisodan ajan työssään OTK:ssa ja toimi lisäksi ilmavalvontatehtävissä. Jatkosodan alkaessa hän sai määräyksen siirtyä maavoimiin, ja sen jälkeen hän oli noin vuoden ajan etulinjassa JR 4:ssä.
Kesällä 1942 Rautavaara pyrki viihdytysjoukkoihin Maaselän Radion kuuluttajaksi, ja hänet valittiin tehtävään, jossa hän toimi lähes sodan loppuun asti. Hän juonsi ohjelmia, soitti levyjä ja lauloi, ja niin hänen äänensä tuli ensi kertaa tutuksi laajemmin suomalaisille. Jatkosodan aikana Rautavaara sai parin viikon lomia opiskelua varten, jolloin hän kävi kursseja SF:n filmikoulussa ja Suomen teatterikoulussa. Kesällä 1944 Rautavaaran komppania vetäytyi Itä-Karjalasta Suomen puolelle, jossa Maaselän Radio jatkoi vähän aikaa toimintaansa Joensuussa. Sen jälkeen Rautavaaran radioura päättyi. Muhammad Ali
Amatöörinyrkkeilijänä Ali voitti kultaa keskiraskaassa sarjassa Rooman olympialaisissa vuonna 1960. Siirryttyään ammattilaiseksi hän hallitsi raskaan sarjan maailmanmestaruutta kolmeen otteeseen. Ensimmäisen maailmanmestaruutensa hän voitti teknisellä tyrmäyksellä Sonny Listonista vuonna 1964. Hän kuitenkin menetti tittelin vuonna 1967 voittamattomana kieltäydyttyään osallistumasta Vietnamin sotaan. Ali menetti myös nyrkkeilylisenssinsä, jonka vuoksi hän otteli seuraavan kerran vasta vuonna 1970. Paluunsa jälkeen hän voitti maailmanmestaruuden takaisin George Foremanilta 1974. Hänestä tuli ensimmäinen raskaansarjan maailmanmestari Floyd Pattersonin jälkeen, joka on kyennyt voittamaan kerran menettämänsä mestaruuden takaisin. Vuonna 1978 hän menetti mestaruutensa Leon Spinksille, mutta voitti sen takaisin uusintaottelussa, jonka jälkeen hän ilmoitti lopettavansa nyrkkeilyn. Hän teki kuitenkin paluun ja hävisi vuonna 1980 maailmanmestaruusottelussa Larry Holmesille.