Mitä tarkoittaa DNA-virus?
Virukset
Kolmannen teorian mukaan virukset olivat olemassa jo ennen soluja. Teoria esittää, että nykyiset yksijuosteista RNA:ta sisältävät virukset voisivat olla varhaisten RNA-molekyylien jälkeläisiä. On myös esitetty, että DNA-virukset voisivat olla aitotumallisten solujen tumien esiasteita. Esiaitotumalliset solut olisivat antaneet pysyvän sijan DNA-viruksille, joista sittemmin olisi kehittynyt nykyisen kaltainen tuma.
DNA (yritys)
Keväällä 2018 DNA kertoi aloittaneensa runkoverkkonsa päivittämisen 5g-aikakauteen. Verkon kriittiset runkolaitteet vaihdettiin ja runkoverkon nopeuksia nostettiin 400 Gbit/s monikertoihin aina 1,2 Tbit/s asti. Myös alueverkkojen nopeuksia nostettiin. DNA päivitti myös verkon arkkitehtuuria ja signalointia, mikä tehostaa valtakunnallisen runkoverkon ja sen osaverkkojen ohjelmoitavuutta. Enterovirus
Enterovirukset ovat helposti tarttuva, pikornaviruksiin kuuluvia pieniä, pyöreitä vaipattomia RNA-viruksia. Enterovirukset ovat saaneet nimensä siitä, että ne lisääntyvät pääasiassa suolistossa (kreikan enteron = suoli) ja tartunnan saanut ihminen erittää viruksia yleensä viikkokausia ulosteeseen. Enteroviruksia esiintyy maailmanlaajuisesti ja ne ovat yleisimpiä ihmisille infektioita aiheuttavista viruksista. James D. Watson
James Dewey Watson (s. 6. huhtikuuta 1928) on yhdysvaltalainen tutkija, joka tunnetaan DNA-molekyylin rakenteen keksijänä. James Watson, Francis Crick ja Maurice Wilkins saivat vuonna 1962 lääketieteen Nobelin lääketieteen palkinnon DNA:n molekyylirakenteen ja sen merkityksen keksimisestä. Epstein–Barrin virus
Epstein–Barrin virus eli EBV (tunnetaan myös nimellä human herpesvirus 4 (HHV-4)) on vaipallinen, gammaherpesviruksiin kuuluva DNA-virus, joka infektoi B-lymfosyyttejä ja jää piilemään niihin latentissa muodossa. DNA
Solun jakautuessa myös sen DNA on kopioitava. Kopioitaessa DNA:n kaksoiskierre avautuu ja DNA:n molemmat säikeet täydennetään täydelliseksi kopioksi. DNA:n kopioituminen on siis "semikonservatiivista", sillä syntyneiden uusien DNA-molekyylien toinen juoste on aina peräisin alkuperäisestä DNA-molekyylistä. Uusi DNA-molekyyli perii myös puolet vanhaan DNA-rihmaan assosioituneista proteiineista, kuten esimerkiksi histoneista. Geenikirjasto
Geenikirjaston valmistuksessa voidaan käyttää virus- tai yleisemmin plasmidivektoria. Tyypillisesti geenikirjastot valmistetaan bakteeripopulaatioon. Plasmidivektori on pienehkö rengasmainen kaksoiskierteinen DNA-molekyyli, joka on valmistettu luonnossa esiintyvistä bakteerien suurempikokoisista plasmideista. Puhdistettu plasmidi-DNA pilkotaan ensin restriktioentsyymillä suoran DNA-molekyylin muodostamiseksi. Hantavirukset
Tauti tarttuu infektoituneen eläimen (jyrsijän) eritteistä, esimerkiksi ulosteista. Infektoitunut eläin ei oireile eikä kärsi taudista, joskaan se ei myöskään tule koskaan paranemaan infektiosta, vaan tulee levittämään sitä lopun elämää. Tautia levittävien eläimien määrä on suoraan yhteydessä näiden elinoloihin kuten saatavilla olevaan ravintoon ja sääoloihin. Näille eläimille suotuisina vuosina niiden populaatio kasvaa, ja samalla lisääntyy sellaisten ulosteiden määrä, joista ihminen saattaa saada tartunnan. Ainoa Suomessa esiintyvä hantavirus on Puumala-virus, joka aiheuttaa myyräkuumeen. Hantaviruksista Andes tarttuu suoraan ihmisestä toiseen. Bakteriofagi
"Fagit hoitavat myös osan bakteerien välisestä geneettisen materiaalin vaihtamisesta". Bakteerit eivät lisäänny seksuaalisesti, eli ne eivät läpikäy meioosia, joka loisi geneettistä variaatiota. Kuitenkin bakteerit pystyvät adaptoitumaan uusiin ympäristöllisiin haasteisiin, eli kehittymään evolutionaarisesti. Kun fagi-virus kokoontuu osistaan bakteerin sytoplasmassa, se saattaa vahingossa sisällyttää myös bakteerin omaa DNA:ta sisälleen. Tämä DNA kulkeutuu sitten fagin mukana seuraaviin bakteereihin ja se saattaa tehdä fagista myös tehottoman, eli seuraava bakteeri ei kuolekaan. Tätä kutsutaan yleiseksi transduktioksi. Kun profagin kromosomi leikataan irti bakteerin kromosomista, se saattaa viedä mukanaan bakteerin geenejä, jotka sijaitsevat fagin kromosomin vieressä bakteerin DNA:lla. Tätä kutsutaan erikoiseksi transduktioksi. DNA:n korjaus
DNA-vaurioon reagoiminen ja vaurion korjaaminen on erittäin tärkeää solun elossa pysymiselle ja sairauksien ehkäisemiselle. Toisaalta epätäydellisen DNA:n korjauksen seurauksena syntyvät emäsmuutokset mahdollistavat geenien ja genomin muuttumisen, mikä on evoluution perusta. Toisin sanoen epätäydellinen DNA:n korjaus synnyttää mutaatioita ja näin geneettistä variaatiota. Geneettinen variaatio on puolestaan luonnonvalinnan "polttoainetta". Täydellinen DNA:n korjaussysteemi johtaisi evoluution pysähtymiseen. Toisaalta biologisen yksilön kannalta geneettinen stabiilisuus on hyvä asia. DNA (yritys)
Finnet Oy osti osakekaupoilla myös puhelinyhtiöt Lohjan Puhelin Oy Liiketoiminta ja Hiidenverkot Oy ja muutti nimensä DNA Oy:ksi heinäkuussa 2007. "Uuden DNA:n" pääomistajiksi tulivat DNA:han sulautuneet yhtiöt sekä pääomasijoittaja 3i Group PLC., joka kuitenkin myi osuutensa vuoden 2009 lopussa Lännen Teletieto Oy:lle, Oulun Puhelin Holding Oyj:lle ja Keskinäinen Eläkevakuutusyhtiö Ilmariselle. Yhtiöön tuli matkaviestinliiketoiminnan ohelle kiinteän verkon liiketoiminta, joka sisältää puheen, datan, kaapeli-tv:n ja turvallisuuspalvelut sekä kodeille että yrityksille. Yritysmuutosten myötä DNA:sta muuttui matkaviestinoperaattorista tietoliikennealan toimijaksi. Rotavirus
Näiden kuuden rakenteellisen virusproteiinien lisäksi on kuusi ei-rakenteellista virusproteiinia (NSP), joita voi tuottaa vain rotaviruksen infektoima solu, eli ne eivät ole viruksen osia. Nämä ei-rakenteelliset virusproteiinit ovat NSP1, NSP2, NSP3, NSP4, NSP5 ja NSP6. Geeni 5:n tuottama NSP1 on ei-rakenteellinen RNA:n sitojaproteiini, jossa on kysteiinipitoinen alue ja toimi varhaiseen replikaatioon osallistuvien intermediaattien osana. RNA-laskostumisen ennusteiden mukaan näyttää siltä, että tämä NSP1:n lähetti-RNA-alue voi toimia vuorovaikutteisesti. NSP2 on , joka kertyy solulimainkluusioissa eli viroplasmoissa, ja sitä tarvitaan genomireplikaatiossa. Tartunnan saaneissa soluissa NSP3 sitoutuu virusgeenien lähetti-RNA:ihin. Se lopettaa solujen proteiinisynteesin. NSP4 on virusenterotoksiini, joka aiheuttaa ripulin. Se on ensimmäinen viruksella tavattu suolistomyrkky. Rotavirus A:n genomisegmentti koodaa NSP5:n, joka kertyy viroplasmissa virustartunnan saaneissa soluissa. NSP6 on nukleiinihapon sitojaproteiini. Virukset
Kansainvälinen virusluokituskomitea (ICTV) on luokitellut virukset kahdeksaan nimettyyn lahkoon ("-virales") sekä yhteen lahkoihin määräämättömien heimojen ryhmään. Lahkot jakautuvat edelleen heimoihin ("-viridae"), sukuihin ("-virus") ja lajeihin ("-virus").Virus tunnistaa isäntäsolunsa sen pintarakenteen perusteella ja kiinnittyy siihen. Virus muodostaa entsyymiensä avulla reiän solun solukalvoon, jonka jälkeen se pyrkii tunkeutumaan soluun (poikkeuksena tästä on nukleiinihapon solun sisään ulkopuolelta ruiskuttava bakteriofagi). Yleensä viruksen pääsy solun sisälle estyy. Mikäli virus kuitenkin pääsee soluun, sen sisältämä nukleiinihappo vapautuu. Jos viruksen nukleiinihappo on DNA:ta, se liittyy suoraan isäntäsolun tuman johonkin kromosomiin. Jos viruksen nukleiinihappo on puolestaan RNA:ta, se toimii joko solun lähetti-RNA:na tai retroviruksen tapauksessa se saa isäntäsolun muodostamaan RNA:sta viruksen sisältämän käänteiskopioijaentsyymin avulla DNA:ta. Retroviruksen muodostama DNA tunkeutuu DNA-viruksen tapaan isäntäsolun tuman kromosomiin. Endogeeninen retrovirus
Ihmisen perimästä 8 % koostuu ERV-sekvensseistä ja noin puolessa ihmisen DNAsta on merkkejä ERV:ten perinnöstä. ERV:ten uskotaan siirtyneen ihmisen perimään eksogeenisten retrovirusten tartutettua sukusoluja valtavien epidemioiden aikana viimeisten 60 miljoonan vuoden aikana. Puumala-virus
Puumala-virus on Hanta-viruksiin kuuluva virus. Sitä esiintyy etenkin Pohjois-Euroopassa ja se aiheuttaa ihmiselle myyräkuumetta, joka on kuin lievä muoto Korean verenvuotokuumeesta tai HFRS:stä. Puumala-virus on ainoa Suomessa tavattava Hanta-virus. Hantavirukset
Ainoa Suomessa esiintyvä hantavirus on HFRS-myyräkuumetta aiheuttava Puumala-virus. Nimi juontaa juurensa Puumalan kuntaan missä virustutkijat Markus Brummer-Korvenkontio ja Antti Vaheri eristivät viruksen metsämyyrän keuhkoista ja antoivat sille nimen löytöpaikan mukaan. He ovat kehittäneet myös menetelmän (serologinen toteamismenetelmä, "serologia=seerumioppi"), jolla viruksen kehittämä sairaus voidaan varmistaa. Evoluution todisteet
DNA:n vertailu mahdollistaa lajien luokittelemisen eri luokkiin ja siten saadut luokittelut vastaavat hyvin suurella tarkkuudella morfologian perusteella pääteltyjä perinteisiä taksonomioita, jopa korjaavat niissä olevia mahdollisia virheitä. Sekvenssien vertailu on tarpeeksi vahvalla pohjalla, jotta sen perusteella voidaan korjata fylogeneettisiä puita, varsinkin jos muut todisteet ovat puutteellisia. Esimerkiksi neutraali ihmisen DNA poikkeaa arviolta n.1,2 % lähimpien sukulaistemme simpanssien neutraalista DNA:sta, 1,6 % gorilloiden ja 6,6 % paviaanien neutraalista DNA:sta. Geenisekvenssit mahdollistavat näin päätelmät ja määritykset sukulaisuussuhteista ihmisen ja muiden apinoiden väleillä. Ribosomaalisen RNA:n geenin 16S, joka on elintärkeä geeni kaikelle elämälle, sekvenssien perusteella on tehty laaja fylogeneettinen vertailu ja tuon Carl Woesen työn perusteella eliökunnassa on tapahtunut kaksi pääjakoa: ensin muusta eliökunnasta erosivat bakteerit ja myöhemmin arkit ja aitotumaiset, joihin mekin siis kuulumme. Schmallenberg-virus
Schmallenberg-virus (SBV) on epävirallinen nimitys eräälle Shamonda-virukselle sukua olevalle, orthobunyaviruksiin kuuluvalle taudinaiheuttajalle. Virus aiheuttaa naudalle, lampaalle ja vuohelle synnynnäisiä epämuodostumia ja keskenmenoja. DNA (täsmennyssivu)
DNA voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita: DNA
Poliisin rikospaikoilta kerättyjä DNA-näytteitä verrataan DNA-rekisteriin. Suomessa poliisi voi suorittaa henkilökatsastuksen sellaiselle henkilölle, jota todennäköisin syin epäillään sellaisesta rikoksesta, josta säädetty ankarin rangaistus on enemmän kuin kuusi kuukautta vankeutta, taikka rattijuopumuksesta sekä huumausaineen käyttörikoksesta. Henkilökatsastuksen yhteydessä epäillyltä otetaan DNA-näyte posken limakalvolta. Epäillyn antamasta näytteestä määritetään epäillyn DNA-profiili, joka tallennetaan poliisin DNA-rekisteriin. Rotavirus
Rotavirus on "Reoviridae"-heimoon kuuluva kaksijuosteinen RNA-virus, joka on saanut nimensä rengasmaisista viruksista. Se tarttuu uloste-suu-tietä eli eläimestä tai ihmisestä toiseen. Ihmisissä se on yleisin vauvojen ja lasten vakavien ripulitautien aiheuttaja. Viisivuotissyntymäpäiväänsä mennessä lähes jokainen lapsi maailmassa on saanut rotavirustartunnan ainakin kerran. Jokaisen tartunnan jälkeen potilaan vastustuskyky kehittyy, joten seuraava tartunta on lievempi kuin edellinen. Aikuiset saavat tartunnan vain harvoin. Rotaviruksia tunnetaan viisi tyyppiä: A, B, C, D ja E. Näistä tyypit A, B ja C tarttuvat ihmiseen. Yleisin näistä on rotavirus A, joka aiheuttaa tartunnoista yli 90 %. Suomessa sairaalahoitoa vaativista lasten ripulitaudeista yli puolet johtuu rotaviruksesta. Geneettinen koodi
Geneettinen koodi ilmoittaa, mitkä kolmen emäsparin jonot eli "kodonit" DNA- tai RNA-molekyylissä vastaavat proteiinisynteesissä mitäkin aminohappoa. Solun geenit ovat nukleotideista koostuvia DNA-säikeitä. Kun proteiinia valmistetaan, geenin DNA kopioidaan lähetti-RNA:ksi, jonka mukaan proteiini tuotetaan. Emäksiä on neljää erilaista. DNA:ssa ne ovat adeniini (A), tymiini (T), sytosiini (C) tai guaniini (G). Lähetti-RNA:ssa on tymiinin paikalla urasiili (U). DNA (yritys)
DNA alkoi vapauttaa työkulttuuriaan vuonna 2012. Sen mukaan esimerkiksi ne DNA:n työntekijät, jotka eivät tee töitä asiakaspalvelussa kuuluvat niin sanotun mutkattoman työn piiriin, eli heidän työtään ei ole sidottu tiettyyn aikaan ja paikkaan, vaan tavoitteisiin, jotka on sovittu yhdessä. Esimieheltä ei tarvita lupaa etätöihin ja kokonainen tiimi voi lähteä tekemään etätöitä vaikka Teneriffalle. Vuonna 2017 DNA lisäsi joustavuutta työaikoihin myös asiakaspalvelussa ottamalla käyttöön liukuvan työajan yritysasiakaspalvelussa ja tekemällä etätyön mahdolliseksi kuluttaja-asiakaspalvelussa. Koronavirukset
Koronavirukset kuuluvat Nidovirales-lahkoon ja edelleen Coronaviridae-heimoon. Koronavirukset ovat vaipallisia, positiivissäikeisiä RNA-viruksia. DNA
DNA:n epäsymmetrisyyden vuoksi entsyymit voivat lukea sitä vain yhteen suuntaan, jota nimitetään 5′-3′ -suunnaksi. DNA-polymeraasi-δ täydentää toista säiettä 5′-3′ -suuntaan ja DNA-polymeraasi-ε toista säiettä. Koska toista säiettä ei voi kopioida kerralla, polymeraasi-ε tuottaa kopioita 100–200 emäsparin palasissa, Okazaki-fragmenteissa, jotka toinen entsyymi, DNA-ligaasi, yhdistää yhtenäiseksi ketjuksi. HIV
HIV () eli HI-virus on retrovirus, joka tarttuu ihmisen immuunijärjestelmän tärkeisiin osiin – CD4+ T-soluihin ja makrofageihin. Lisäksi se tuhoaa sekä suorasti että epäsuorasti CD4+ T-soluja. Koska nämä solut ovat immuunijärjestelmän toiminnan kannalta elintärkeitä, hoitamaton HIV lamauttaa immuunipuolustuksen toiminnan, mistä seuraa AIDS. HIV kuuluu kaksijuosteista RNA:ta sisältäviin viruksiin. Tietokonevirus
Tietokoneverkkojen kehittyminen ja niiden laajamittainen käyttö 1990-luvun alussa lisäsi myös tietokoneviruksia kirjoittavien hakkereiden ja ohjelmoijien määrää. Ensimmäinen laajamittaista vahinkoa tehnyt tietokonevirus oli vuoden 1999 "Melissa". Samoihin aikoihin tietokonekäyttäjät alkoivat keskittyä aikaisempaa enemmän virustorjuntaan. 2000-luvun alussa oli liikkeellä useita tunnettuja viruksia, jotka levisivät verkoissa. "Mydoom"-virus vahingoitti 2004 miljoonia koneita houkuttelemalla ihmisiä avaamaan erään sähköpostin liitetiedoston. Virukset
Toinen yleinen luokitteluperusta on viruksen sisältämät nukleiinihapot ja niiden juosteet. Tällöin muodostuu kaksi pääryhmää, DNA-virukset ja RNA-virukset. Renato Dulbecco
Dulbeccon kiinnostus suuntasi pian virusten ja syövän väliseen yhteyteen. Vielä 1950-luvulla ei oltu pystytty todistamaan ihmisten syöpien ja virusten välistä yhteyttä, vaikka oli jo löydetty joitain viruksia, jotka aiheuttavat kasvaimia eläimillä. Dulbecco kiinnostui aiheesta oppilaansa Howard Teminin tutkimuksen ansiosta. Dulbecco alkoi 1958 tutkia polyoomavirusta, jonka tiedettiin aiheuttavan syöpää hiirillä. Hän havaitsi, kuinka virus tunkeutuessaan soluun ja liittäessään oman DNA:nsa tumaan muuttaa solun ”tehtaaksi”, joka alkaa tuottaa syöpäsoluja. Siittiöiden DNA-testi
DNA-testi tehdään tuoreesta spermanäytteestä. Siitä nähdään helposti ja nopeasti, kuinka monta prosenttia sperman siittiöiden DNA:sta on pilkkoutunut. Siemenneste on normaalia, jos alle 15 prosentissa siittiöistä on DNA:n rakenteen vaurioita. Jos pilkkoutumista on 16–30 prosentilla siittiöistä, voi raskaus edelleen alkaa luonnollisin keinoin. Yli 30 prosentin pilkkoutuminen heikentää merkittävästi siittiöiden kykyä hedelmöittää munasolu. Testiä suositellaan lapsettomuudesta kärsiville pariskunnille, joille hedelmöityshoidot eivät ole tuoneet apua tai joilla syytä lapsettomuuteen ei tiedetä. Okazakin fragmentit
Johtavalla mallijuosteella DNA:n replikaatio etenee jatkuvasti DNA-molekyyliä pitkin sitä mukaa kun kaksijuosteinen DNA avautuu, mutta seuraavalla mallijuosteella uusi DNA syntetisoidaan pätkissä, jotka DNA-ligaasi-niminen entsyymi myöhemmin yhdistää. Tämä johtuu siitä, että uutta DNA:ta syntetisoivat entsyymit (DNA-polymeraasit) voivat ainoastaan edetä yhteen suuntaan DNA-molekyylillä. Johtavalla mallijuosteella tämä on keskeytymätöntä, mutta seuraavalla mallijuosteella se on katkonaista. Nukleosomi
Nukleosomi on kromatiinin alhaisin järjestäytymisen muoto. Se koostuu histoni-proteiinista, jonka ympärille kaksijuosteinen DNA on kiertynyt. Nukleosomin tarkoitus on pakata pitkä DNA-molekyyli niin, että se mahtuu solun tai tuman sisälle. Nukleosomi tarjoaa DNA:lle kuusinkertaisen pakkauksen. Geeni
Geenit sijaitsevat DNA:ssa, josta tuotetaan RNA:n kautta geenituote tai -tuotteita. Aitotumallisten eliöiden eli eukaryoottien DNA on pääasiassa solun tumassa, jossa se on pakkautuneena hyvin tiiviisti histoniproteiinien ympärille muodostaen lopulta kromosomeja. Tuman lisäksi eukaryooteilla on vähän DNA:a mitokondrioissa ja kasveilla myös kloroplasteissa. Mitokondrioiden ja kloroplastien DNA:ssa on vain vähän geenejä, ja niistä monet liittyvät juuri kyseisen soluelimen omaan toimintaan. Esitumallisten eliöiden eli prokaryoottien DNA on solun sytoplasmassa. Suurin osa prokaryoottien DNA:sta on niin sanottuna "keskuskromosomina", mutta sen lisäksi prokaryooteilla voi olla vaihtelevia määriä plasmideja, jotka koostuvat myös DNA:sta. Virukset
Joskus isäntäsoluun päässyt virus voi olla pitkään harmiton osa solun DNA:ta. Se voi kopioitua solunjakautumisen kautta isäntäsolun muodostamiin tytärsoluihin. Vasta tietyissä olosuhteissa virus muuttuu laajassa solujoukossa nopeasti vahingolliseksi, "virulentiksi". Tällöin uusia viruksia muodostuu suuria määriä, mikä tarkoittaa usein jonkin sairauden puhkeamista isäntäeliössä. Interferoni
Virukset muodostuvat nukleiinihaposta eli joko DNA:sta jai RNA:sta. Isäntäsolu ryhtyy tuottamaan interferoneita, kun viruksen nukleiinihapot kiinnittyvät isäntäsolun ribosomeihin. Infektoituneesta solusta erittyvät interferonit sitoutuvat terveiden solujen solukalvon reseptoreihin ja aktivoivat solut tuottamaan erityisiä entsyymejä. Jos tällaiseen soluun tunkeutuu virus, entsyymit tuhoavat viruksen nukleiinihapot. Tuhoaminen estää viruksen lisääntymisessä tarvittavan proteiinisynteesin. Tenofoviiri
Tenofoviiri on ei-nukleosidinen käänteiskopioijaentsyymin estäjä, joka on tarkoitettu HIV:n hoitoon. Tenofoviiri estää HIV:n RNA:n muuttumista DNA:ksi. Se on yhtänä vakuttavana lääkkeenä Atripla yhdestelmälääkkeessä. Matkapuhelinvirus
Matkapuhelinvirukset ovat matkapuhelimissa tai langattomissa kämmentietokoneissa (PDA-laitteet) tuhoa aiheuttavia viruksia. Langattomat verkot kehittyvät yhä monimutkaisemmiksi, joten on yhä vaikeampaa suojautua elektronisilta hyökkäyksiltä virusten tai muiden haittaohjelmien muodossa. Papilloomavirukset
Papilloomavirukset (, HPV) ovat DNA-viruksia. Papilloomaviruksen alatyyppejä on suuri määrä, ja osa niistä on ihmisessä täysin oireettomia. Tietyt alatyypit aiheuttavat muun muassa syyliä, kondyloomaa sekä kohdunkaulan syöpää. Voimakkaasti yleistyneen kurkunpään syövän taustalla saattaa niin ikään olla kohdunkaulan syöpää aiheuttavat alatyypit, kun tartunta on saatu suuseksin välityksellä. Sytomegalovirus
Sytomegalovirus (CMV) on herpesviruksiin kuuluva mikrobi. Yleensä sytomegaloviruksella tarkoitetaan ihmisiä infektoivaa lajia, joka tunnetaan myös nimellä HHV-5 ("Human herpesvirus 5"). Sytomegalovirus-sukuun kuuluu kuitenkin myös eläinten patogeeneja, kuten apinoiden virukset CeHV-5 ja CeHV-8. Sytomegalovirus luokitellaan yhdessä HHV-6:n ja HHV-7:n kanssa alaheimoon beetaherpesvirukset. Sytomegaloviruksen genomi koostuu kaksisäikeisestä DNA:sta ja sisältää noin 230 000 emäsparia. Virus on kooltaan suhteellisen suuri, noin 180–250 nm. Brain (tietokonevirus)
Brain eli (c)Brain on vanhin tunnettu PC-tietokonevirus, -piilovirus ja -käynnistyslohkovirus. Yleensä virus muuttaa kiintolevyn nimeksi "(c) Brain". Sen kirjoittivat pakistanilaiset veljekset Basit ja Amjad Farooq Alvi vuonna 1986. Suomen ensimmäinen havainto viruksesta oli marraskuussa 1989 Tampereella. Brain pystyi kiertämään lopulliseksi luullun virustorjunnan, tarkistussumman. Se kätkettiin levykkeiden 512 tavun kokoiseen käynnistyslohkoon, jolloin jokainen levykettä käyttävä tietokone saastui. Kymmenen vuoden ajan virukset toimivat suurimmaksi osin juuri tällä tavalla. Etninen bioase
Solujen toimintaa on mahdollista häiritä estämällä DNA:n sisältämää tietoa proteiinituotantoon siirtävän lähetti-RNA-molekyylin toimintaa solussa. Esimerkiksi viruksen avulla soluun on mahdollista siirtää ulkopuolista DNA- tai RNA-materiaalia. Sopiva DNA-molekyyli sitoo lähetti-RNA-molekyylejä ja estää niiden toimimisen solun aineenvaihdunnassa. Koska luonnossa esiintyvät RNA-virukset pyrkivät muuttamaan solun toimintaa syöttämällä siihen omaa RNA:taan, soluille on puolustusmekanismiksi kehittynyt kyky tunnistaa vierasperäiset RNA-molekyylit ja lopettaa niitä vastaavan geenin koodaaminen. Tämä mekanismi estää kuitenkin myös vastaavan, solussa alun perin olleen geenin toiminnan. Influenssa
Influenssa A -virukset voidaan luokitella alatyyppeihin viruksen pinnan HA- ja NA- proteiiniyhdistelmän perusteella. Ihmisiä infektoivissa influenssaviruskannoissa on tavattu kolmea erilaista HA-tyyppiä (H1, H2, H3) ja kahta erilaista NA-tyyppiä (N1, N2). Segmentoitunut genomi mahdollistaa sen, että jos sama solu joutuu kahden eri viruksen infektoimaksi yhtaikaisesti, uudet jälkeläisvirukset voivat kantaa uusia HA- ja NA-proteiinien yhdistelmiä. Tätä kutsutaan reassortaatioksi. Mikäli uutta HA-NA-yhdistelmää kantava virus on hyvin infektiokykyinen se pystyy leviämään ihmispopulaatioissa, joilla ei ole hankittua immuniteettia uutta pintaproteiinien, eli influenssaviruksen antigeenien, yhdistelmää vastaan. Tällaiset uudet influenssan alatyypit, kuten vuoden 2009 H1N1 sikainfluenssa, kykenevät aiheuttamaan pandemian, jolloin taudin uhreina ovat normaalia useammin myös perusterveet ei-riskiryhmiin kuuluvat ihmiset. Niin sanottu antigeeninen ajautuminen (antigen drift) tarkoittaa mutaatioita HA- ja NA-proteiineja koodaavissa geeneissä. Antigeeninen ajautuminen muuttaa viruksen HA- ja NA- proteiinien ominaisuuksia, mutta ei kuitenkaan muuta pintaproteiinin alatyyppiä. Retrovirukset
Retrovirukset ovat kuorellisia viruksia, joiden genomi koostuu kahdesta yksijuosteisesta RNA-molekyylistä. Kun retrovirus infektoi isäntäsolun, viruksen oma käänteiskopioijaentsyymi valmistaa solussa viruksen RNA-koodia vastaavaa DNA:ta, joka kiinnittyy isäntäsolun perimään muuttuen provirukseksi. DNA-profilointi
DNA-profilointi (myös "geneettinen sormenjälkitutkimus", "DNA-testi") tarkoittaa tekniikoita, joilla eliöyksilön identiteetti määritetään sen kudoksesta tai eritteestä otetusta näytteestä eristetyn DNA:n perusteella. Profilointi perustuu yksilöiden välisiin DNA:n rakenteen eroihin, joita nykyisillä menetelmillä voidaan löytää lähes rajaton määrä; näin jokainen yksilö voidaan kiistattomasti erotella. DNA-testeillä voidaan esimerkiksi selvittää sukulaisuussuhteita ja periytymistä. DNA-identifiointi hyväksytään useimmissa maissa todisteeksi oikeudenkäyntiprosesseissa, ja DNA-testit ovat syrjäyttämässä sormenjäljet henkilöllisyyden varmistamisessa luotettavuutensa takia. Reoviridae
Reoviridae eli Reovirukset on kaksijuosteisten RNA-virusten heimo, joka voi vaikuttaa ruoansulatuskanavaan ja hengityselimistöön. Reoviruksilla on segmentoitunutta kaksijuosteista RNA:ta (dsRNA) sisältävät genomit. Heimon nimi tulee englanninkielisestä fraasista "respiratory enteric orphan viruses". Englanninkielinen termi "orphan virus" tarkoittaa virusta, johon ei ole yhdistetty yksikään tunnettu tauti. Alkuperäinen nimi on vieläkin käytössä, vaikka nykyään jotkin reovirukset on yhdistetty tiettyin tauteihin, esimerkiksi rotavirukseen. Norovirukset
Ihmisen kalikiviruksiin kuuluvat norovirukset voidaan jakaa geneettisten ominaisuuksiensa perusteella 25–29 ryhmään. Genotyyppi GII.4 hallitsee maailmaa. GII.4-virukset voidaan jakaa kuuteen geneettiseen alaryhmään, jotka leviävät pandemian tavoin ympäri maailman. Kun uusi variantti ilmaantuu, vanha yleensä häviää pois noin vuoden kuluessa. Noroinfektion jälkeen ihmiselle syntyy suojaavat vasta-aineet. Syntyvä infektiosuoja jää kuitenkin merkitykseltään lyhyt-aikaiseksi, koska GII.4-viruksissa tapahtuu antigeenistä muuntelua. Näin ihmisen hankkima aiempi immuniteetti ei suojaa enää uusilta infektioita aiheuttavilta varianteilta. Virusvarianttien tartuntareitit vaihtelevat. Ihmisestä toiseen leviää pääasiassa GII.4-tyypin variantit. Muut norovirusgenotyypit leviävät hyvin myös ruoan ja veden välityksellä. Muodoltaan norovirukset ovat pieniä pyöreitä RNA-viruksia, jotka ovat erittäin kestäviä. Desinfektioaineiden vaikutus noroviruksiin on epävarmaa. Vuohen artriitti-enkefaliittivirus
Vuohen artriitti-enkefaliittivirus eli vuohen lentivirus (lyh. CAEV) on vuohilla esiintyvä retroviruksiin kuuluva lentivirus, joka on läheistä sukua lampaan lentivirukselle. Vuohen lentivirus tarttuu yleensä vastasyntyneille kileille ternimaidon tai maidon välityksellä, mutta virus voi tarttua myös kontaktista sairastuneeseen eläimeen. Vuohen lentivirustartunta aiheuttaa hitaasti etenevää aivojen valkean aineen tulehdusta, niveltulehdusta ja nisätulehdusta. DNA-siru
DNA-siru on lasista tai muovista valmistettu pieni levy, johon on kiinnitetty DNA-palasia. DNA-sirua voidaan käyttää esimerkiksi geeniperimässä olevien sairauksien havaitsemisessa tai muunlaisessa geenien etsinnässä. DNA-sirun toiminta perustuu DNA:n rakenteen kaksijuosteisuuteen ja emästen aktiiviseen parienhakemiseen. Sirun ja tutkittavan näytteen DNA-juosteet pariutuvat vain, jos niiden emäkset käyvät pareiksi (adeniini ja tymiini sekä guaniini ja sytosiini). Transcription (biology)
Transkription eteneminen vaiheittain:DNA:sta RNA:ksi transkriptoitua molekyyliä kutsutaan transkiptioyksiköksi eli esiaste-RNA:ksi ja se koodaa aina vähintään yhtä geeniä. . Jos geeni koodaa proteiinia, tuotosta kutsutaan lähetti-RNA:ksi. Lähetti RNA toimii templaattina proteiinisynteesille translaatiossa. RNA auttaa syntetisoimaan, säätelemään ja prosessoimaan proteiineja ja sen vuoksi sillä on keskeinen rooli solun toiminnoissa. Virusopissa transkriptiolla viitataan myös lähetti-RNA:n syntymiseen RNA-molekyylistä (RNA-Replikaatio). CRISPR
CRISPR-termi on englanninkielinen lyhenne. Infektion tunnistavat sekvenssit ovat bakteerin (tai arkin) DNA:ssa "ryppäytyneesti tasaisin välimatkoin toisistaan" (CRI). Bakteerit ottavat tunnistussekvensseihin vain osan viruksen perimästä. Tunnistussekvenssit erottavat toisistaan "lyhyet palindromiset toistosekvenssit" (SPR), jotka eivät ole peräisin viruksen genomista. DNA Welho
DNA Welho Oy (ent. PlusTV, Welho, Helsinki Televisio Oy) on DNA Oyj:n tytäryhtiö. Se on Suomen suurin antenni- ja kaapelitelevisio-operaattori, joka välittää radio-, televisio-, maksutelevisio-, ja laajakaistapalveluita usealla eri jakelualustalla. Aiemmin "Welho-"nimellä tunnettuun kaapeli-tv-verkkoon on kytketty noin 324 000 taloutta (maaliskuu 2009), joiden lisäksi Welhon laajakaistapalvelut ovat saatavissa laajenevalla alueella ADSL-liittymän kautta ja Helsingin keskusta-alueilla langattomissa lähiverkoissa. Digitaalisia tv-kanavia Welhon valikoimassa on yli sata. Welholla on noin 107 000 laajakaistaliittymää ja noin 68 000 maksu-tv-asiakasta (maaliskuu 2009). DNA Oy osti Welhon liiketoiminnan Sanomalta 30. kesäkuuta 2010 voimaan astuneella kaupalla. DNA (yritys)
Huhtikuussa 2015 DNA lanseerasi yhden brändin strategian, jossa aiemmin erilliset DNA Kauppa-, DNA Welho ja DNA Business -brändit yhdistettiin uudistuneeseen DNA-brändiin. DNA:n liikevaihto oli 829 miljoonaa euroa ja sen liikevoitto oli lähes kolminkertainen edelliseen vuoteen verrattuna (73 miljoonaa euroa). DNA:n suurin osakkeenomistaja oli sijoitusyhtiö Finda, joka omisti yhtiöstä on 49,9 prosenttia. Toiseksi suurin osakkeenomistaja oli PHP Holding (entinen Päijät-Hämeen puhelin) 37,5 prosentin omistusosuudellaan ja kolmanneksi suurin osakas oli Työeläkeyhtiö Ilmarinen, jonka osuus oli 5 %. DNA
Deoksiribonukleiinihappo eli DNA on nukleiinihappo, joka sisältää kaikkien eliöiden solujen ja joidenkin virusten geneettisen materiaalin. Eliön lisääntyessä geneettinen materiaali kopioituu ja välittyy jälkeläisille. RNA-maailma
Niin sanottu käänteiskopioijaentsyymi pystyy muuttamaan RNA:ta DNA:ksi ja siten siirtyminen RNA-maailmasta DNA-maailmaan olisi saattanut teoriassa olla helppoa. Käänteiskopioijaentsyymi on yleinen, ja sitä esiintyy mm. vanhakantaisissa bakteereissa, joilla voi olla ikää jopa 2 miljardia vuotta. Tilke-DNA
Tilke-DNA on osa DNA:ta, joka sisältää ei-koodaavia jaksoja. Se sisältää paljon jäänteitä toimivista geeneistä ja retrovirusten perimästä. Siellä on myös "loisia" eli jaksoja, jotka pelkästään kopioituvat. Evoluution todisteet
DNA:ssa on myös endogeenisiä retroviruksia, ERV:a. Ne ovat jäänteitä muinaisista virustartunnoista, joissa virus on tartuttanut sukusoluja ja näin noiden virusten DNA siirtyy sukupolvelta toiselle. Aikojen kuluessa ne menevät yhä enemmän rikki tai osa niiden proteiineista tulee hyötykäyttöön, jolloin luonnonvalinta tietysti suojelee niitä. Koska nuo ERV:n tartunnat ovat harvinaisia ja käytännössä satunnaisia, sellaisten löytyminen samasta kohtaa kahden eri lajin perimästä viittaa äskettäiseen yhteiseen esi-isään. Ihmisiltä ja simpansseilta on tähän mennessä löydetty kymmeniä ERV:tä samasta kohtaa genomejamme ja tämän tapahtuman todennäköisyys ilman yhteistä esi-isää, jolta ne on peritty, on erittäin pieni, käytännössä olematon. Klaus Hedman
Lisäksi Hedman tunnetaan uranuurtajana virustulehdusten DNA:han perustuvien diagnoosimenetelmien kehittämisessä ja käyttöönottamisessa. Hedmanin ryhmä on löytänyt useita aikaisemmin tuntemattomia ihmisen DNA-viruksia ja osoittanut, että elimistöön jäävän DNA:n perusteella voidaan havaita aiemmin elämän aikana sairastettu virusinfektio. Vuonna 2017 Hedman sai näistä ansioista J. W. Runebergin palkinnon, jonka Finska Läkaresällskapet jakaa joka toinen vuosi tunnustuksena menestyksellisestä tieteellisestä toiminnasta. Ambulanssi (tietokonevirus)
Ambulanssi-virus (virallisesti Ambulance*, myös tunnettu nimillä Ambulance Car, RedX) on 1991 löydetty tiedostovirus. The Virtanen Band
The Virtanen Band on DNA-puhelinoperaattorin mainoksessa esiintyvä yhtye. Meemi
Geenit on koodattu DNA:han ja ne monistuvat tarkasti pitkin iturataa sukupolvesta toiseen. Memetiikka on alusta pitäen rakentunut geeni–meemi-analogialle. Näin ollen on oikeutettua kysyä: Mikä on ”X” analogiassa ”geeni : DNA = meemi : X” ? On esitetty, että ”X” = kompleksinen aivorakenne tai aivoihin tallentunut ohjesarja, ohjelma tai resepti, meemin genotyyppi, joka tuottaa meemin ilmiasun eli sen, miten meemi maailmassa ilmenee ja ympäristöönsä vaikuttaa. Dennett varoittaa samastamasta meemejä aivorakenteisiin – eihän geeniäkään samaisteta DNA:han. Korean verenvuotokuume
Korean verenvuotokuume, joka nykyään tunnetaan nimellä HFRS (), on hantaviruksen aiheuttama verenvuotokuume. Se on saanut nimensä Hantaa-nimiseltä paikkakunnalta Koreasta, jossa sitä on tavattu ensimmäisen kerran. Kuolleisuus Korean verenvuotokuumeeseen on 3-7 %. Sen levittäjänä toimii pienikokoinen peltohiiri. Hantavirus kuuluu bunyavirusten heimoon. Hantaviruksia tunnetaan nykyään toista kymmentä. Hantavirukset tarttuvat jyrsijöiden ulosteista ja muista eritteistä ihmiseen. Geeni
Eliöiden ominaisuuksien periytyminen yhdistettiin vuonna 1944 Oswald Averyn tutkimusryhmässä deoksiribonukleiinihappo DNA:han. Alfred Hershey osoitti 1952, että virusten kopioituminen tapahtui DNA:n avulla tartunnan saaneissa soluissa, ja hän osoitti näin, että geeni koostuu DNA:sta. Geeniterapia
Jos geeni ruiskutetaan sellaisenaan soluun, se ei yleensä ala toimia. Siksi käytetään erilaisia muokattuja viruksia, jotka levittävät geeniä solusta toiseen. Viruksia muokataan tavallisesti niin että ne eivät aiheuta sitä tautia jonka muokkaamattomat virukset aiheuttaisivat. Jotkut virukset kuten retrovirukset liittävät oman geenistönsä ihmisen solun kromosomiin. Toiset, kuten adenovirus, vievät sen solun tumaan mutta eivät liitä sitä kromosomiin. Virusta voidaan antaa potilaalle ruiskeena tai tiputuksessa tai potilaan soluja voidaan altistaa koeputkessa ja palauttaa elimistöön. Jos hoito onnistuu, muokatut solut alkavat tuottaa haluttua proteiinia.
Geeniterapiassa käytettyjä vektoreita eli kuljettimia ovat yleisemmin virukset tai lipidit-pohjaiset vektorit. Viruksista tunnetuimpia ovat adeno-, herpes, AAV, retro-, Semliki forest,bakulo- ja lentivirukset. Geenikirjasto
Seuraavaksi yhdistelmä-DNA viedään ns. kompetenttien eli vierasta DNA:ta sisäänsä ottamaan kykenevien bakteerien solulimaan. Apuna voidaan käyttää esim. elektroporaatiota. Solujen kasvaessa ja jakautuessa myös yhdistelmä-DNA kahdentuu. Kaikki bakteerit eivät ota sisäänsä yhdistelmä-DNA:ta. Yhdistelmä-DNA:n sisältävät bakteerit voidaan valikoida selviytymään esim. käyttämällä plasmidivektoria, joka sisältää jonkin antibioottiresistenssigeenin. Tällöin kyseistä antibioottia sisältävällä kasvatusalustalla bakteereja kasvatettaessa vain plasmidin ja siten yhdistelmä-DNA:n sisäänsä ottaneet bakteerisolut kykenevät kasvamaan ja jakautumaan. Jokaisessa alkuperäisessä yhdistelmä-DNA:n sisäänsä ottaneessa solussa on tietty palanen vierasta genomia, jonka kaikki tästä solusta jakautuvat solut perivät. Kaikki bakteerit yhdessä sisältävät koko alkuperäisen pilkotun genomin pieninä paloina plasmideihin liittyneenä. Tällaista, esimerkiksi koko ihmisen perimän sisältävää bakteeripopulaatiota voidaan helposti ylläpitää ja kasvattaa yksittäisellä kasvatusmaljalla. Hantavirukset
Hantavirukset aiheuttavat kahdenlaista tautia: munuaisoireista verenvuotokuumetta HFRS:ää (Hemorrhagic Fever with Renal Syndrome) ja keuhko-oireista infektiota HPS:ää (Hantavirus Pulmonary Syndrome). Kumpaakin esiintyy eri puolilla maailmaa. Hantaviruksia on tähän mennessä löydetty toistakymmentä. Hepatiitti C
Vasta-ainetestillä saadaan ainoastaan tieto siitä, onko virus ollut elimistössä, mutta parhaillaan käynnissä olevaa infektiota niillä ei pystytä havaitsemaan. Tätä tarkoitusta varten tarvitaan HCV-RNA-määritys, jossa tutkitaan sisältääkö verinäyte viruksen perimäainesta eli RNA:ta. Mikäli vasta-ainekoe on positiivinen, RNA-testin tulisi suorittaa jatkotutkimuksena. Parhaillaan käynnissä olevan infektion toteamisen lisäksi näillä menetelmillä on mahdollista selvittää myös määrällisesti, paljonko virusta on elimistössä (ns. viral load). Viruksen määrä verenkierrossa ei suoraan kerro sairauden vakavuudesta tai maksavaurion kehittymisen todennäköisyydestä mutta kylläkin todennäköisyydestä, jolla sairaus vastaa interferonihoitoon. BIOS
Virus sijaitsee emolevyllä, joten virusta ei pysty poistamaan samoin keinoin kuin perinteiset massamuisteissa sijaitsevat virukset (esimerkiksi virustentorjuntaohjelmalla, asentamalla käyttöjärjestelmä uudelleen tai vaihtamalla kiintolevyn käynnistyslohko), BIOS-viruksia on kehitetty muutamia erityyppisiä. BIOS-viruksen poisto vaatii koneen Flash-muistissa olevan BIOS-ohjelman uusimisen eli "päivittämisen". Nukleoidi
Nukleoidi on sytoplasmassa tumaa vastaava joidenkin tumattomien eli esitumallisten solujen kuten bakteerien soluelin, joka sisältää sen perintötekijät eli genomin jos genomi on DNA:ta. Siinä on noin 60 prosenttia DNA:ta, 30 prosenttia RNA:ta ja 10 prosenttia proteiinia. Nukleoidi havaitaan elektronimikroskoopilla. RT-PCR
RT-PCR, () on PCR-reaktiotyyppi, jossa monistuksen kohde on DNA:n sijaan RNA:ta. Menetelmää käytetään muun muassa intronittoman cDNA:n eli komplementaarisen DNA:n tuottamiseen lähetti-RNA:sta tai esimerkiksi RNA-virusten genomien monistamiseen. RS-virus
RS-virus () on paramyksoviruksiin kuuluva RNA-virus. Se eristettiin ensimmäisen kerran simpanssista vuonna 1956. RS-virus on kooltaan ja muodoltaan vaihteleva, halkaisijaltaan keskimäärin 120–300 nanometriä. RS-virus säilyy tartuntakykyisenä elimistön ulkopuolella vain muutamia tunteja, ja se voidaan helposti inaktivoida saippuoilla ja desinfektioaineilla. Suomessa THL:n tartuntatautirekisteriin ilmoitettiin 3 834 RSV-tapausta vuonna 2017. DNA-diagnostiikka
DNA-diagnostiikka on sellaisten diagnostisten menetelmien käyttöä, joilla selvitetään tautiin vaikuttavaa geeniä tai geenivirhettä tai tunnistetaan mikrobia. Bakulovirus
Silmikoituva virus (BV) on rakenteeltaan sauvamainen ja sitä ympäröi membraani, jonka toisessa päässä on gp64–vaippaproteiineja peplomeerimäisenä rakenteena. Membraanin sisältä löytyy viruksen kapsidi, jonka sisällä viruksen sirkulaarinen genomi on. Okluusioperäinen virus (ODV) sisältää puolestaan useita kapsideita, ilman gp64-proteiinia, yhteisessä polyhedriiniproteiinista muodostuvassa matriisissa. AcMNPV:n genomi on 133 894 emäsparin mittainen ja muodostuu kaksisäikeisestä DNA:sta. Se koodaa potentiaalisesti 150 proteiinia. Vesikauhu
Vesikauhun aiheuttava lyssavirus on sylinterimäinen RNA-virus, joka kuuluu rhabdo-viruksiin. Sillä on useita erilaisia alamuotoja: eurooppalaisten vesikauhuvirusten lisäksi muiden muassa australialainen lepakkolyssavirus, Duvenhagen virus ja nigerialainen Lagosin lepakkovirus. Muodoltaan vesikauhuvirus muistuttaa pikemminkin kasvitauteja levittäviä viruksia kuin eläinten ja ihmisten taudinaiheuttajia. Evoluution todisteet
Kaikkien nykyisin elävien organismien elämä perustuu samoille biokemiallisille prosesseille: geneettinen informaatio on koodattu nukleiinihappoon (DNA:han tai viruksilla myös RNA:han), se transkriptoidaan RNA:ksi, sitten RNA:sta puolestaan rakentuvat proteiinit eli pitkät aminohappopolymeerit hyvin samankaltaisina eri lajeilla säilyneissä ribosomeissa. Erityisesti geneettinen koodi on kaikille lajeille yhteinen aivan pieniä ja harvinaisia muunnelmia lukuun ottamatta, mikä tarkoittaa esim. sitä, että tietty DNA:n osa, kodoni eli kolmen emäksen pituinen jakso, koodaa täsmälleen samaa aminohappoa sekä bakteereilla että ihmisten soluissa. ATP toimii energialähteenä kaikilla tunnetuilla lajeilla. DNA-polymeraasi
Ennen kuin kahdentuminen voi tapahtua, helikaasi-niminen entsyymi käärii DNA-molekyylin auki sen tiiviisti pakatusta muodosta. Tämä avaa kaksoiskierteisen DNA:n, paljastaen kaksi erillistä DNA-juostetta, joita DNA-polymeraasit voivat sitten käyttää malleina replikaatiossa. DNA
Sekundaarirakenteena on kaksoiskierre, α-helix, jossa emäsparit liittyvät oikeakätisesti yhteen siten että muodostuu A-T ja C-G pareja. Kun toisessa kierteessä on adeniini, on toisessa aina vastaavalla kohdalla tymiini ja päin­vastoin, ja vastaavasti kun toisessa kierteessä on sytosiini, on toisessa aina guaniini ja päin­vastoin. Yhdessä helixin kierteessä on kymmenen emäsparia. AIDS
AIDS (acquired immune deficiency syndrome) on kädellisten immuunikatotauti, jonka ihmisissä aiheuttaa retroviruksiin kuuluva HI-virus eli HIV ja apinoissa SI-virus (SIV, "simian immunodeficiency virus"), josta HIV:n arvellaan kehittyneen. HI-virus hyökkää immuunijärjestelmää vastaan, ja hoitamattomana HIV-infektio johtaa immuunikatoon eli AIDSiin. Rotavirus
Rotavirus A:lla on eri kantoja, ja se voidaan luokitella G- ja P-serotyyppeihin virionin ulomman kuoren rakenneproteiinien ominaisuuksien perusteella. Tällainen kaksoisluokitustapa on käytössä myös muun muassa influenssaviruksilla, joiden tyypitys on HN, esimerkiksi lintuinfluenssa on H5N1-tyyppiä. Rotaviruksella siis VP7-glykoproteiinin mukaan määritellään G-tyypit ja proteaasiherkän proteiini VP4:n mukaan P-tyypit. Näiden kahden serotyypin alatyyppejä merkitään numeroilla. Kun P-tyyppi on P-serotyyppi, se merkitään numerolla. Numeroa käytetään myös silloin, kun kyseessä on P-genotyyppi, mutta silloin numero pannaan hakasulkeisiin. Samalla tavalla numeroidaan G-serotyypit, ainoana erona on se, että G-genotyypin numerointityyli on sama kuin G-serotyypin. Esimerkiksi Wa-rotaviruskanta on luokiteltu P1A[8]G1:ksi. Jokaisesta viruskannasta on olemassa useita yhdistelmiä, sillä jälkeläiset voivat periä erikseen kaksi G- ja P-tyyppien määritelevää geeniä. Käänteiskopioijaentsyymi
Käänteiskopioijaentsyymi on joissain viruksissa oleva entsyymi, joka kopioi viruksen yksijuosteisen RNA:n infektoidun solun käyttämäksi kaksijuosteiseksi DNA:ksi. Solun oma integraasientsyymi liittää tämän solun genomiin. Käänteiskopioijaentsyymeitä on muun muassa retroviruksilla ja hepatiitti B -viruksilla. DNA
Geenissä sarja DNA:n nukleotideja muodostaa ohjeen proteiinin valmistamiseen. Eukaryooteilla proteiinisynteesi alkaa tumassa, jossa DNA:n transkriptio tapahtuu. Transkriptiossa kaksoiskierre avautuu helikaasi-entsyymin avulla ja DNA:sta kopioituu lähetti-RNA, mRNA, joka on peilikuva alkuperäiselle geenille. Transkriptiota ohjaavat useat transkriptiofaktorit, jotka säätelevät geenien kopiointia mRNA:ksi. Lähetti-RNA kulkee tumakalvon läpi tumahuokosten kautta solulimaan. Ennen kuin proteiinisynteesi alkaa, tapahtuu eukaryooteilla mRNA:n silmukointi eli pujonta. Silmukointi tarkoittaa intronien poistamista geenin koodaavien osien, eksonien välistä. Silmukointi voi tapahtua monella tavalla: joskus jokin introneista voidaan jättää silmukoimatta tai jokin eksoneista voidaan silmukoida pois kypsästä mRNA:sta. Vaihtoehtoisen silmukoinnin avulla yhdestä geenistä saadaan useita erilaisia proteiineja. Lokus
Lokus (lat. "locus", paikka) on perinnöllisyystieteissä geenin tai DNA-jakson sijaintipaikka kromosomissa.
DNA-jakson vaihtelua lokuksessa kutsutaan alleeliksi. Geenikartta on kuvaus yksilön lokuksesta ja tarkasta fenotyyppistä. Epstein–Barrin virus
EBV on tavallisimpia ihmisen viruksia ja lähes kaikki saavat tämän infektion elinaikanaan. Virus aiheuttaa mononukleoosia, joka on yleinen tauti nuoruusiässä (13–25-vuotiailla). Lapsilla EBV-infektio ei usein aiheuta lainkaan oireita. EBV liittyy kuitenkin myös syöpäkasvaimiin, joiden tutkimuksen yhteydessä se alun perin löydettiin 1960-luvulla. Virukset
Yleisimmässä virusrokotteen tyypissä käytetään elävää virusta, jota on heikennetty, jotta se ei aiheuttaisi tautia. Heikennettyjä viruksia voidaan valmistaa useilla menetelmillä. Erityisen paljon käytetään menetelmää, jossa ihmisen viruksen annetaan siirtyä sukupolvesta toiseen jonkin eläimen, kuten kanan, viljellyissä soluissa tai alkioissa. Tarpeeksi kauan lisäännyttyään virukset ovat muuntuneet niin, että ne kykenevät lisääntymään ihmisessä vain heikosti, eivätkä aiheuta tautia. Ne kykenevät kuitenkin aktivoimaan ihmisen immuunijärjestelmän ja aiheuttamaan immuniteetin. Toinen tapa on käyttää rokotteessa kuolleita eli inaktivoituja viruksia. Virukset inaktivoidaan esimerkiksi kuumentamalla tai kemikaalien avulla. Näin käsitelty virus ei kykene lisääntymään elimistössä, mutta immuunijärjestelmä tunnistaa sen silti. Tällä tavalla saatu immuniteetti on melko lyhytkestoinen, joten rokotus joudutaan aika-ajoin uusimaan. Rokote voi sisältää myös pilkottuja taudinaiheuttajia tai niiden pintaproteiineja tai pintasokereita. Pintaproteiinin osia voidaan valmistaa myös synteettisesti, jolloin puhutaan peptidirokotteista. Geeniteknologian avulla valmistettuja proteiineja käyttävät rokotteet ovat rekombinanttirokotteita. Kolmas tyyppi ovat DNA-rokotteet, jotka ovat yhä kokeiluvaiheessa. DNA-rokotuksessa viruksen geenejä ruiskutetaan elimistöön puhtaan DNA:n muodossa. Parvovirukset
Parvovirukset ovat parvoviridae-heimoon kuuluva virussuku. Parvovirukset ovat lineaarisia, segmentoitumattomia DNA-viruksia, genomaltaan keskimäärin 5 kbp. Parvovirukset ovat maailman pienimpiä luonnosta löytyviä viruksia (latinalainen nimi parvus tarkoittaa pientä). Tymidiini
Tymidiini eli deoksitymidiini (CHNO) on tymiinin ja deoksiriboosin muodostama nukleosidi. Se on osa DNA:n rakennetta. Yhdistettä käytetään valmistettaessa eräitä viruslääkkeitä. Evoluutio
Periytyvät ominaisuudet siirtyvät yhdeltä sukupolvelta seuraavalle geneettisen informaation sisältävän DNA-molekyylin avulla. DNA on pitkä polymeeri, joka koostuu neljän tyyppisestä emäksestä. Emästen järjestys tietyllä DNA-molekyylin jaksolla määrittelee geneettisen informaation samaan tapaan kuin kirjainten järjestys määrittelee lauseen. Ennen kuin solu jakautuu, DNA kopioidaan niin, että kummassakin syntyvässä solussa on sama emäsjärjestys. DNA-molekyylin osia, jotka voidaan määritellä yksittäisiksi toiminnallisiksi yksiköiksi kutsutaan geeneiksi; eri geeneillä on eri emäsjärjestys. Solujen sisällä olevat pitkät DNA-juosteet muodostavat kromosomeiksi kutsuttuja tiivistettyjä rakenteita. DNA-jakson tarkkaa sijaintia kromosomissa kutsutaan lokukseksi. Jos DNA-jakso lokuksessa eroaa yksilöiden välillä, tämän jakson eri muotoja kutsutaan alleeleiksi. DNA-jaksot voivat muuttua mutaatioiden kautta, tuottaen uusia alleeleja. Jos mutaatio tapahtuu geenissä, uusi alleeli voi vaikuttaa geenin säätelemään ominaisuuteen muuttaen eliön fenotyyppiä. On kuitenkin huomioitava, että vaikka tämä yksinkertainen vuorovaikutus alleelin ja ominaisuuden välillä toimii joissain tapauksissa, valtaosa ominaisuuksista on monimutkaisempia ja niiden kehitystä säätelevät useat vuorovaikutuksessa olevat geenit. Rotavirus
Tartunnan aikana rotavirus tuottaa lähetti-RNA:ta sekä proteiinisynteesiin että geenireplikaatioon. Suurin osa rotavirusproteiineista on viroplasmasaa, jossa RNA replikoituu ja kaksikerroksiset proteiinit muodostuvat. Viroplasma muodostuu tumassa jopa jo kaksi tuntia tartunnan saamisen jälkeen. Kun RNA-interferenssi estää NSP5:n, tulos on rotaviruksen replikaation voimakas väheneminen. Kaksikerroksiset proteiinit siirtyvät solulimakalvostoon, jossa ne saavat uloimman, kolmannen kerroksen. Tämä kerros muodostuu VP7:stä ja VP4:stä. Solulyysissä jälkeläisvirukset vapautuvat solusta. DNA
Ensimmäisen kerran DNA:n eristi sveitsiläinen tutkija Friedrich Miescher vuonna 1869 lohen mädistä ja tulokset julkaistiin kaksi vuotta myöhemmin. Löytämänsä molekyylin merkityksestä hänellä ei vielä ollut aavistustakaan. DNA:n tehtävän perimän siirtäjänä osoittivat kokeellisesti amerikkalaiset Oswald Avery, Colin MacLeod ja Maclyn McCarty lähes 70 vuotta myöhemmin. DNA-polymeraasi
Molekyylibiologiassa DNA-polymeraasit () ovat entsyymeitä, jotka syntetisoivat DNA-molekyylejä DNA:n rakennusosista, deoksiribonukleotideistä. Nämä entsyymit ovat keskeisiä DNA:n replikaatiolle ja toimivat tavallisesti pareina kahden identtisen DNA-juosteen tuottamiseksi yksittäisestä alkuperäisestä DNA-molekyylistä. Prosessin aikana DNA-polymeraasi "lukee" olemassa olevia DNA-juosteita tuottaakseen kaksi uutta DNA-juostetta, jotka ovat samankaltaisia kuin alkuperäiset juosteet. RNA-maailma
DNA-geeni varastoi nykyajan soluissa tiedon proteiinientsyymien rakentamiseen. Hypoteesin mukaan RNA olisi alussa suoraan ohjannut esisolun reaktioita katalyyttisesti entsyymien tavoin ja myöhemmin olisivat kuvaan tulleet nykyistä muistuttavat proteiinientsyymit. DNA olisi yleistynyt geeninä tämän jälkeen, koska se on RNA:ta vakaampi ja kykenee tällöin varastoimaan suuria määriä tietoa. Näin DNA-alkusolut saattoivat kehittyä RNA-alkusoluja mutkikkaammiksi ja selvitä vaihtelevimmissa aloissa. Tätä hypoteesia alettiin kutsua nimellä RNA-maailma vuonna 1983. Itse esisolu olisi saattanut olla rasvapisara, lipidikuorinen miselli tai liposomi. Kaksijuosteiset RNA-virukset
Merkittäviä kaksijuosteisia RNA-viruksia ovat esimerkiksi rotaripulia aiheuttava rotavirus, sinikielitautia aiheuttava BTV-virus, kanoja tartuttava IBD-virus ja "Pseudomonas"-bakteereja tartuttava Φ6-bakteriofagi. DNA (psytrance-artisti)
DNA on israelilainen, Full On-psytrancea esittävä kaksikko. Heidän nimensä ovat "Eitan Tanami" ja "Zeev Kardonsky". DNA:lta on ilmestynyt 5 kokopitkää albumia ja 5 EP:tä eli Extended Play albumeita. 2010 Eitan Tanami perusti oman levytysyhtiönsä: DNA Records:n, jolla on tällä hetkellä 10 julkaisua.Kick Me Up (2006) DNA
DNA:n käyttö rikostutkinnassa perustuu kromosomien ei-koodaavalla alueella sijaitseviin, yleensä 4-5 emäsparin mittaisten toistojaksoihin (eng. short tandem repeat, STR). Tiettyjä toistojaksojen alueita monistamalla saadaan aikaan ihmisen yksilöivä DNA-tunniste. Koska toistojaksojen pituudet vaihtelevat eri ihmisillä, voidaan riittävän monta aluetta tutkimalla laskea tilastollinen todennäköisyys samanlaisen DNA-profiilin esiintymiselle. Isorokko
Isorokko on yleisvaarallinen, vuonna 1980 luonnosta hävitetyksi julistettu, virusperäinen tartuntatauti. Sen aiheuttaja on Variola-niminen DNA-virus. Isorokko on hävitetty maailmasta Maailman terveysjärjestön rokotuskampanjalla. Ainoat tunnetut virusnäytteet ovat tiettävästi Yhdysvaltojen Atlantassa sijaitsevan CDC:n toimitiloissa ja Venäjällä Moskovan virustutkimusinstituutin (Moscow Research Institute for Viral Preparations) tarkoin vartioiduissa laboratorioissa. JC-virus
JC-virus eli John Cunningham -virus on ihmistä tietyissä olosuhteissa infektoiva polyomavirus. Väestöstä noin puolet kantaa virusta. Virus ei kuitenkaan vaikuta perusterveeseen ihmiseen mitenkään. Tietokonevirus
Tietokonevirukseksi määritellään tietokoneohjelma, joka monistaa itseään ja leviää tietokoneesta toiseen. Virukset lasketaan ns. haittaohjelmiin. Virukset voivat levitä esimerkiksi tietokoneverkon tai tiedontallennusvälineen mukana tulleen tiedoston kautta, joskus virus on naamioitunut Bad Sectoriksi (levyeditorilla luettavuus erottaa tällaisen viruksen oikeasta vikakohdasta). Virus voi aiheuttaa haittaa myös vahingossa tai epäsuorasti esimerkiksi siten, että sen aiheuttama liikenne tukkii verkon heikoimpia kohtia tai lukitsee järjestelmiä salasanojen lukuisten avausyritysten takia. Pahimmillaan virus saattaa tuhota PC-yhteensopivan tietokoneen BIOS-muistin, jolloin tietokone ei enää käynnisty. Tietokoneviruksia vastaan on kehitetty erityisiä virustorjuntaohjelmia. Hevosen näivetystautivirus
Hevosen näivetystautivirus eli hevosen lentivirus (lyh. EIAV) on hevosilla esiintyvä retroviruksiin kuuluva lentivirus, joka infektoi hevosen makrofageja ja lymfosyyttejä ja aiheuttaa hevoselle näivetystaudin. Lentivirustartunnan kantajina voivat toimia kärpäset ja hyttyset mutta myös likaantuneet neulat. Hevosen lentivirus aiheuttaa ensin akuutin vaiheen, jolloin tartunnan saaneella hevosella esiintyy korkeaa kuumetta, anemiaa ja yleistä heikkoutta. Jos hevonen selviää hengissä akuutista vaiheesta, seuraa subakuutti vaihe ja hevonen jää viruksen elinikäiseksi kantajaksi. Osa tartunnan saaneista hevosista voi myös olla täysin oireettomia. DNA-kasaus
DNA-kasaus (engl. DNA assembly) on molekyylibiologian työmenetelmä, jossa voidaan yhdistellä useita eri lähteistä peräisin olevian geenijaksoja samanaikaisesti. Perinteisessä yhdistelmä-DNA-tekniikassa käytetään restriktio- ja ligaasientsyymejä uusien DNA-yhdistelmien rakentamiseen. Perinteiset menetelmät soveltuvat huonosti usean DNA-osan samanaikaiseen yhdistämiseen. Uudemmissa DNA:n kasausmenetelmissä, kuten esimerkiksi , ei käytetä restriktioentsyymejä ja ne voidaan automatisoida. DNA:n kasausmenetelmiä käytetäänkin synteettisessä biologiassa tehostamaan uusien biologisten laitteiden rakentamista. DNA
DNA-kierre koostuu kahdesta juosteesta, jotka ovat sitoutuneet toisiinsa typpiemäsosien välisin vetysidoksin. Nämä juosteet ovat makromolekyylejä, jotka koostuvat kolmenlaisista yksiköistä:Kun sokeriin esteröityy fosforihappo, saadaan nukleotidi. Nukleotidit polymeroituvat esterireaktiolla, jolloin syntyy nukleiinihappoketju. Fosfori­happo ja deoksi­riboosi vuorottelevat DNA:n ketjussa, ja jokaiseen deoksi­riboosi­yksikköön on lisäksi kytkeytynyt jokin typpi­emäksistä. Typpi­emästen järjestys voi vaihdella, kuitenkin siten, että kun toisessa kierteessä on adeniini, on toisessa aina vastaavalla kohdalla tymiini ja päin­vastoin, ja vastaavasti kun toisessa kierteessä on sytosiini, on toisessa aina guaniini ja päin­vastoin. Emästen järjestyksestä riippuu, millä tavoin DNA:sta muodostunut geeni vaikuttaa. DNA (yritys)
Elokuussa 2014 DNA ja silloinen Sonera perustivat Suomen Yhteisverkko Oy:n, jonka tarkoitus oli rakentaa yhteinen matkaviestinverkko Pohjois- ja Itä-Suomeen pääasiassa 800 MHz:n taajuusalueelle. DNA omistaa yhteisyrityksestä 49 %. Geneettinen koodi
Kun DNA:sta muodostetaan RNA:a, tulee RNA:han DNA:n vastinjuosteessa eli mallijuosteessa olevaa emästä vastaava emäs. DNA:n toisessa juosteessa eli koodaavassa juosteessa tulee näin olemaan samanlainen emäsjärjestys kuin syntetisoitavassa RNA:ssa sillä erotuksella, että RNA-juosteessa on niillä kohdin urasiili, missä DNA:n koodavassa juosteessa on tymiini. Kun lähetti-RNA:sta muodostetaan polypeptidiketjua, on aminohappoja kuljettavissa siirtäjä-RNA-molekyyleissä tunnistuskohta, jossa on kyseisen siirtäjä-RNA:n kuljettaman aminohapon kodonin peilikuva eli antikodoni. Kukin emäs muuntuu toiseksi alla olevan taulukon mukaan eri DNA- ja RNA-molekyyleissä.