Mikä Eino Einari Rahjan veljen nimi oli?
Eino Rahja
Myös Eino Rahjan veljet Jukka (1887–1920) ja Jaakko (1872–1926) olivat bolševikkeja. Einon lisäksi erityisesti Jukka Rahja oli kiistelty hahmo suomalaisten kommunistien keskuudessa. Veljesten riidanhakuinen käyttäytyminen sekä jyrkkä retoriikka sai monet katkeriksi. Yhtäaikaisesti SKP:hen, Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen, puna-armeijaan ja Tšekaan kuulunut Eino Rahja ei aina toiminut SKP:n päätösten mukaisesti eikä hän epäröinyt vetää omaa linjaansa esimerkiksi Pietarin punaupseerikoulussa. Hän osallistui muun muassa salakuljetukseen, rahan väärentämiseen ja läskikapinan valmisteluihin. Rahja muodosti nimeään kantaneen opposition SKP:ssa käytännössä koko 1920-luvun ajan. Ennen vuoden 1925 edustajakokousta kärjistyneissä riidoissa hän liittoutui keskuskomiteassa Leo Laukin ja Otto Vilmin kanssa. Vuosikymmenen alkupuolella Rahjalla oli läheiset suhteet myös Grigori Zinovjeviin.
Aulikki Rautawaara
Aulikki Rautawaaran veli oli sellisti Pentti Rautawaara (1911–1965). Heidän serkkunsa on säveltäjä Einojuhani Rautavaara. Eino Rahja
Valkoisten saartorenkaan kiristyessä Tampereen ympärillä, poistui Rahja kuitenkin nopeasti rintamalta hankkimaan lisävoimia punaisille. Hänen kerrotaan lähtiessään sanoneen, ettei ole ”Rahja vaan Rähjä”, ellei pysty tuomaan 15 000 miestä punaisten avuksi. Kansanvaltuuskunnan valtuuttamana hän matkusti Pietariin hankkimaan joukkoja ja aseita, mutta venäläisten sijasta onnistui saamaan avuksi vain kaksi komppaniaa pietarinsuomalaisia. Paluumatkallaan Rahja onnistui kuitenkin Etelä-Suomesta mobilisoimaan Lempäälän rintamalle noin 2 000 miestä, kaksi panssarijunaa, tykkejä sekä lentokoneen. Hän teki lentokoneella tiedustelulentoja sekä pudotti jopa pommeja, saamatta kuitenkaan aikaiseksi suurta tuhoa. Rintaman murruttua Rahja pakeni Lahden ja Kouvolan kautta Venäjälle. Pietarissa hän toimi aluksi Suomesta saapuneita punapakolaisia vastaanottaneessa komiteassa, värväten myös punakaartissa taistelleita miehiä puna-armeijaan. Eino Kuusi
Eino Kuusi avioitui vuonna 1907 Hanna Bergmanin (1881–1969) kanssa, ja heille syntyi neljä lasta joista yksi oli ulkoministeriön arkistonhoitaja Reino Kuusi. Eino Kuusen veljen Aarne Kuusen poikia olivat kansanrunoudentutkija Matti Kuusi ja yhteiskuntatieteilijä Pekka Kuusi. Hänen toisen veljensä, rovasti ja kirjailija Ilmari Kuusen tytär oli taidemaalari ja graafikko Helmi Kuusi. Raffu Valtonen
Raffu Valtonen sekä 1929 perustettu orkesteri Inari oli tunnettu esiintyjä Turussa ja lähiseudulla yli 60 vuoden ajan. Perustavassa kokoonpanossa soittivat Raffu, hänen veljensä Ruben Valtonen, Paavo Lindholm ja Eino Koskinen. Lindholmin mentyä asepalvelukseen tuli rumpaliksi Einari Valtonen. Inarin perustamisen aikaan Valtonen oli 15-vuotias ja nuorin Valtosen veljeksistä. Pojat nimesivät orkesterinsa Inariksi, vastalauseeksi tuona aikana suuressa muodissa olleille ulkolaisille nimille. Suuri asejuna
Aseiden kuljetuksen järjesti Pietarissa oleskellut Leninin henkivartijana toiminut Eino Rahja, joka sai Leniniltä luvan lastata aseet junaan ja toimittaa ne Suomeen. Rahja ja hänen veljensä Jukka Rahja tulivat Suomeen junan mukana. Junan lastina oli 15 000 kivääriä, kaksi miljoonaa patruunaa, 30 kuularuiskua (konekivääreitä) ja niiden patruunat, 10 kolmen tuuman kenttätykkiä, 3 000 tykin ammusta sekä kaksi panssariautoa. Aseet lastattiin junaan Pietari-Paavalin linnoituksessa ja juna lähti Pietarista kohti Suomea 27. tammikuuta 1918. Junan mukana lähti sen kulkua turvaamaan Pietarin suomalaisten punakaartin 120-miehinen 1. komppania. Eino Rahja
Ympärysvaltojen Pohjois-Venäjän intervention yhteydessä Rahja kävi brittien kanssa neuvotteluja suomalaisten joukkojen osallistumisesta sotaan, ja lopulta Vienan Karjalassa perustettiin Muurmannin legioona kesäkuussa 1918. Vuodenvaihteessa Rahja kävi Pietarin kansainvälinen punaupseerikoulun ensimmäisen kurssin, toimien sen jälkeen vuoteen 1922 saakka puna-armeijan suomalaisjoukkojen komissaarina ja tarkastajana. Tämän jälkeen hän oli jäsenenä Pietarin vallankumouksellisessa sotaneuvostossa. Rahjan veljesten Einon ja Jukan kerrotaan myös salakuljettaneen elintarvikkeita Suomesta Neuvosto-Venäjälle vuosina 1918–1919. Eino Lehto
Hän astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 vänrikiksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 3. jääkärirykmentin 5. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan ja otti osaa sisällissodan aikana Tampereen ja Viipurin taisteluihin. Hän haavoittui lievästi Kelkkalassa Viipurin edustalla 26. huhtikuuta 1918. Eero Kalaja
Kalajan veli oli lääkäri, sisätautiopin professori Lauri Kalaja. Eino Kaila
Eino Kaila syntyi Alajärvellä pappissukuun. Hänen isänsä Erkki Kaila oli teologi, myöhemmin teologian esikäsitteiden apulainen (apulaisprofessori), kirkkoherra ja lopulta Turun arkkipiispa. Hänen isänsä setä Gustaf Johansson oli puolestaan toiminut arkkipiispana aiemmin. Itse Kaila päätyi lopulta vastustamaan suvun kirkollista perinnettä. Eino Kailan äiti oli liikemiehen tytär Anna Maria Drake. Eino Kailan nuorempi veli Martti Kaila oli myöhemmin Helsingin yliopiston psykiatrian professori ja Lapinlahden sairaalan ylilääkäri. Jaakko Rahja (päätoimittaja)
Jaakko Juhani Rahja (s. 16. lokakuuta 1955 Oulu) on suomalainen tie- ja liikennetekniikan diplomi-insinööri. Hän on asunut vuodesta 1988 Kirkkonummella.
Rahja on toiminut Suomen Tieyhdistyksen toimitusjohtajana vuodesta 1994 vuoteen 2015 ja sitä ennen tie- ja liikennekonsulttina ja TVH:ssa. Hänellä on useita luottamustehtäviä kunnassa, seurakunnassa ja muissa yhteisöissä. Hän on ollut vuodesta 1994 vuoteen 2015 Tie & Liikenne -lehden päätoimittaja ja kirjoittanut kirjat "Katujen kunnossa- ja puhtaanapidon koneet", "Rahjan veljekset" ja toimittanut kirjan "Yksityistien kunnossapito". J. V. Lehtonen
Lehtonen oli naimisissa historiantutkija Eino Jutikkalan sisaren Elsa Maria Rinteen kanssa. Heidän tyttärensä oli Helsingin yliopiston kirjallisuustieteen professori Maija Lehtonen (1924-2015). J. V. Lehtosen veli oli lakimies, poliitikko ja pankinjohtaja Oskari Lehtonen. Eino Laakso
Eino Johannes Laakso (30. lokakuuta 1907 Tampere – 1981) oli suomalainen kommunisti, joka jatkosodan aikana oli mukana maanalaisessa vakoilu- ja sabotaasitoiminnassa. Hän oli yksi harvoista Neuvostoliiton lähettämistä desanteista, joka ei sodan aikana jäänyt kiinni. Laakso osallistui myös vuosina 1937–1939 Espanjan sisällissotaan. Juhani (Seitsemän veljestä)
Suomalainen Teatteri teki "Seitsemän veljeksen" ensimmäisen näyttämöversion vuonna 1898. Sen jälkeen se on ollut teattereiden kestosuosikki ja aiheesta on tehty myös uustulkintoja. Teattereissa Juhanin roolin ovat tulkinneet useat niin sanotut tähtinäyttelijät, kuten Tauno Palo, Veikko Sinisalo ja Yrjö Tuominen. Ritva Holmbergin dramatisoimassa ja Kalle Holmbergin ohjaamassa Turun kaupunginteatterin menestyksekkäässä "Seitsemässä veljeksessä" 1970-luvulla Juhania näytteli Esko Salminen. Niin ikään tunnettuja Juhani-näyttelijöitä ovat olleet Ossi Elstelä, Kauko Helovirta, Hugo Hytönen, Wilho Ilmari, Kalevi Kahra, Eino Kaipainen, Kalervo Nissilä, Helge Ranin, Axel Slangus ja Reino Valkama. Myös oopperalaulaja Eino Rautavaara on tehnyt Juhanin roolin. Uuno Turhapuro
Uunon isä on Hugo Turhapuro (Olavi Ahonen), joka kasvatti hänet yksin. Uuno tapaa vasta myöhemmin äitinsä "Gunhild Donnersdotterin" (Hannele Lauri) ja lähtee hänen kanssaan Helsinkiin sivistymään. Uuno-elokuvissa tulee ilmi, että Turhapurolla on useita veljiä, kuten Jeremias ja Veijo ("Uuno Turhapuro muuttaa maalle"), Peni ("Johtaja Uuno Turhapuro – pisnismies"), "johtaja" Tarmo Turhapuro ("Uuno Turhapuron veli") sekä Mr. George Turhapuro (Uunon Amerikassa asuva kaksoisveli "Rautakauppias"-elokuvasta). Kuitenkin Uuno Turhapuro Juhlakirjan mukaan Jeremias ja Peni olisivat sama henkilö. Uunon nuorempien veljien (kuten Jeremiaksen) äiti on kauppias Rentukka (Mirjam Himberg). Perheeseen kuului isoäitikin, jonka Tarmo myi orjaksi afrikkalaiselle kauppavaltuuskunnalle. Isoäiti oli myöhemmin kirjoittanut Tarmolle ja kiittänyt paljon, että hänet myytiin orjaksi, sillä hän tykkäsi enemmän ulkomaalaisista kuin suomalaisista miehistä.
Elokuvien tavallinen juoni perustuu Turhapuron ja hänen appensa väliseen jännitteeseen; vävyään inhoava vuoristoneuvos Tuura törmää urallaan toistuviin vastoinkäymisiin, kun Turhapuro tupsahtelee esiin sopimattomilla hetkillä. Uuno myös toistuvasti voittaa appensa kaikissa mahdollisissa tilanteissa: Kun puolustusministeriksi nimitetty Tuura määrää Turhapuron armeijaan ("Uuno Turhapuro armeijan leivissä"), tästä tulee varusmiespalveluksen aikana majuri. Kun Tuura osallistuu presidenttikilpaan ("Uuno Turhapuro herra Helsingin herra"), Uunosta tulee puolivahingossa tasavallan presidentti. Eino Kaakkolahti
Eino Kaakkolahden pikkuveli Matti Kaakkolahti on mäkihypyn SM-mitalisti ja on pelannut pesäpalloa SM-sarjassa. Eino Rahja
Eino Rahja syntyi Kronstadtissa pietarinsuomalaisen työläisen perheeseen. Hänen isänsä oli Kalajoelta kotoisin ollut Aapo Mikonpoika Rahja (1848–1902) ja äiti Katarina Matintytär Sjöberg (s. 1848). Perheessä oli yhteensä yhdeksän lasta, joista kaksi vanhinta ehti syntymään Kalajoella, ennen kuin perhe muutti pysyvästi Pietariin vuonna 1876. Aapo Rahja työskenteli Pietarissa ja Kronstadtissa rautatieläisenä, konepajalla sekä kirvesmiehenä, kunnes kuoli työtapaturman johdosta Pietarissa helmikuussa 1902. Tämän jälkeen perheen elatus jäi 16-vuotiaan Einon ja hänen kaksi vuotta nuoremman veljensä Jukan harteille. Perheen neljä vanhinta tytärtä olivat kaikki kuolleet Pietarissa jo ennen kymmenettä ikävuottaan. Kahdesta muusta veljestä Eemil (s. 1883) oli työkyvytön reumatismin vuoksi ja vanhin veli Jaakko puolestaan oli jo perustanut oman perheen. Eino Tikkanen
Eino Tikkanen oli Suometar-lehden perustajan Paavo Tikkasen veljenpojan poika. Hänen vanhempansa olivat kirkkoherra Alfred Ferdinand Tikkanen ja Adele Maria Engström (Jalkanen). Lauri (Seitsemän veljestä)
Laurin osan ovat tehneet lukuisat näyttelijät vuodesta 1898 alkaen, jolloin "Seitsemän veljestä" sai kantaesityksensä Suomalaisessa Teatterissa. Tunnettuja Laureja 1900-luvun näyttämötuotannoissa olivat muun muassa Eino Kaipainen, Kullervo Kalske, Kaarlo Saarnio ja Pentti Viljanen. Esko Salminen näytteli Laurin 1960-luvulla Suomen Kansallisteatterissa. Ritva Holmberg dramatisoi ja Kalle Holmberg ohjasi 1970-luvulla Turun kaupunginteatterissa maineikkaan tulkinnan "Seitsemästä veljeksestä". Siinä Laurina oli Ilari Paatso. Eino Kuusi
Eino Kuusi kuului Granfelt-aatelissukuun. Hänen vanhempansa olivat kansanvalistaja ja raittiusmies Aksel August Granfelt sekä opettaja ja kirjailija Mandi Granfelt. Eino Railo
Railon puoliso oli Eva Elisabeth Ekholm. Heidän pojastaan Juhani Eljas Railosta (s. 1920) tuli kirurgiaan erikoistunut lääketieteen ja kirurgian tohtori, joka avioitui arkkitehti Rafael Blomstedtin tyttären Brita Maria Charlotta Blomstedtin (s. 1921) kanssa. Eino O. Ahonen
1970-luvulla Eino Ahonen kärsi sydänsairaudesta, minkä vuoksi hän luopui Kotkan helluntaiseurakunnan pastorin työstä. Vuosina 1971-1977 Eino Ahonen toimi helluntaiherätyksen Ristin Voitto -viikkolehden päätoimittajana. Kaarlo Einiö
Kaarlo Einiö kuoli liikenneonnettomuudessa marraskuussa 1976. Musiikkielämän vaikuttajat Antti ja Paavo Einiö olivat hänen pikkuveljiään. Heidän serkkunsa, everstiluutnantti Vesa Ilomäki (1940–1985) voitti Suomen mestaruuksia maahockeyssa ja miekkailussa. Elli Kaarlehto
Kaarlehdon veljiä olivat Helsingin yliopiston tuberkuloosiopin professori Hannu Gabriel Haahti (1895–1953) ja everstiluutnantti Usko Haahti. Paavo Einiö
Einiön kiinnostuksen kohteena on ollut myös jalkapallo: hän on ollut HJK:n hallituksessa vuodesta 1973. HJK:n kultaisen ansiomerkin hän sai vuonna 1984 ja Suomen Palloliiton kultaisen ansiomerkin 1997. Hän oli yksi Suomen suurimman tyttöjalkapalloturnauksen, Stadi Cupin perustajajäsenistä. Paavo Einiö oli Jääpallon MM-kilpailujen 1983 ja 1991 järjestelytoimikunnan puheenjohtaja. Hänen veljensä Antti ja Kaarlo Einiö voittivat lukuisia Suomen mestaruuksia maahockeyssa ja menestyivät myös muissa palloilulajeissa. Eero Erkko
Eero Erkko on J. H. Erkon veli, Eljas Erkon isä ja Aatos Erkon isoisä. Sekä pojasta että pojanpojasta tuli aikanaan Helsingin Sanomien päätoimittajia. Muutamaa vuotta isänsä kuoleman jälkeen Eljas Erkko julisti lehden sitoutumattomaksi. Erkon jälkeläiset ovat edelleen pääomistajina Sanoma-konsernissa. Yrjö Rautio
Rautio syntyi muurari Toivo Johannes Raution ja Hilda Josefina Syväjärven perheeseen. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuosina 1973–1974 oli Lea Irma Kaarina Laurikkala ja toinen vuodesta 1980 on Pirjo Maija-Liisa Peltonen. Rautio tuli ylioppilaaksi vuonna 1970 ja valmistui Tampereen yliopistosta yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi vuonna 1978 pääaineenaan sosiologia. Heti valmistuttuaan hän meni töihin oululaiseen Kansan Tahto -lehteen, joka oli tuolloin Suomen Kansan Demokraattisen Liiton (SKDL) äänenkannattaja. Rautio työskenteli lehden toimitussihteerinä ja -päällikkönä vuosina 1978–1983 sekä päätoimittajana vuosina 1983–1988. Hän oli 1980-luvulla yksi kansandemokraattisen liikkeen enemmistön keskeisimmistä ideologeista. SKDL:n liittoneuvoston jäsen Rautio oli vuosina 1988–1990. Eino Leino
Toimittajan ammattia Eino Leino oli opetellut veljensä Kasimirin kanssa kulttuurilehti "Nykyajassa" (ilmestyi 1897–1899). Lehden perustaneet veljekset ottivat tehtäväkseen esitellä ja kommentoida uusimpia eurooppalaisia taidevirtauksia. Leino kirjoitti lehdessään muun muassa esteettisen kasvatuksen puolesta, vaati korkeatasoisia klassikkosuomennoksia ja ajoi kieliriidoista vapaata ”jakamattoman, yhteisen isänmaan” ihannetta. Leino koki sanomalehdet kanavaksi joiden kautta hän saattoi puhua suoraan Suomen kansalle. Eino Haarla
Haarlan vanhemmat olivat kauppaneuvos Toivo Rafael Valdemar Haarla ja Ruusa Keskinen. Hänen setänsä oli kirjailija Lauri Haarla. Haarla kirjoitti ylioppilaaksi Tyrvään suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1916 ja osallistui kansalaissotaan kenraali Lauri Malmbergin adjutanttina. Sotilasarvoltaan hän oli reservin luutnantti. Eino Kuvaja
Eino Hjalmar Kuvaja (17. kesäkuuta 1906 Kuopio – 11. joulukuuta 1975 Kuopio) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 137. Ensti Pohjola
Pohjolan vanhemmat olivat muusikko Heino Jalmari Pohjola ja Elli Esteri Perttu. Hän oli Erkki Pohjolan, Liisa Pohjolan ja Paavo Pohjolan veli. Pohjolan puoliso vuodesta 1951 oli Eeva Emiilia Koskimaa. Heidän poikansa Pekka Pohjola tuli tunnetuksi jazz- ja popbasistina. Toinen poika viulisti Jukka Pohjola (s. 1963) on Radion sinfoniaorkesterin jäsen. Pohjola tuli ylioppilaaksi Seinäjoen tyttölyseosta 1947, valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1954 ja erikoistui anestesiaan 1961, jolloin hänestä tuli myös Koskelan sairaskodin anestesialääkäri. Eino Heinonen
Eino Heinonen haudattiin synnyinkuntaansa Karjalohjalle. Hänen tyttärensä Pulmu Heinonen jatkoi isänsä liikeyrityksiä muutamia vuosia ja viljeli Eino Heinosen vuonna 1948 ostamaa Paraná-joen varrella sijaitsevaa Ruskon maatilaa. Eino Haarla
Haarla toimi tehtaanjohtajana Haarla-yhtymässä. Hän kuoli 1938 sairauskohtaukseen ollessaan kalastusmatkalla. Haarla-yhtymän johtoon tuli Rafael Haarlan kuoleman jälkeen Eino Haarlan nuorempi veli diplomi-insinööri Lauri Haarla (1897–1966). Eino Kuvaja
Kuvaja kilpaili talviolympialaisissa Sankt Moritzissa 1928 ja Garmisch-Partenkirchenissa 1936 niiden ohjelmaan epävirallisena lajina kuuluneessa sotilaspartiohiihdossa. Molemmissa kisoissa hän saavutti Suomen nelimiehisen joukkueen jäsenenä hopeaa. Kuvaja toimi myös Puijon Hiihtoseuran puheenjohtajana vuosina 1956–1965 ja seuran hiihtojaoston puheenjohtajana vuosina 1938–1939, 1954–1961, 1953 ja 1962. Jaakko Rahja
Rahja kuoli keuhkotuberkuloosiin. Hänet on haudattu Petroskoin Lenininaukion veljeshautaan ikuisen tulen viereen. Esko Salminen
Elokuvassa "Runoilija ja muusa" (1978) Salminen näyttelee Eino Leinoa, Onervaa tulkitsee Elina Salo. Helsingin Sanomien Helena Ylänen arvioi: " --- Salmisen kautta Leino elää meille uudelleen". Elokuva sai teatterikierroksellaan noin 220 000 katsojaa ja televisioensi-illassaan liki 1,4 miljoonaa katsojaa. Lokakuussa 1979 tuli ensi-iltaan palkittu animaatioelokuva "Seitsemän veljestä", jossa Salminen on kertojana. Teos on ensimmäinen suomalainen pitkä animaatioelokuva. Eino Ahonen
Eino Ahonen syntyi maanviljelijäperheeseen. Sisarusparveen kuului neljä poikaa ja yksi tyttö. Ahosen isovanhemmat olivat ankaria herännäisiä ja tämä näkyi kodin uskonnollisessa ilmapiirissä. Ahosen lapsuuden kokemuksiin peilataan usein hänen myöhempää kiinnostustaan käsitellä uskontoa, aatteita ja valtaa taiteensa kautta. Eino Katajavuori
Eino Katajavuoren sisar oli kanteletaiteilija Ulla Katajavuori. Hänen poikansa on jazz- ja viihdepianisti Esa Katajavuori (s. 27. huhtikuuta 1940 Helsinki), joka on toiminut myös teatterikapellimestarina mm. Hämeenlinnan kaupunginteatterissa. Esko Salminen
Pekka Parikan "Pohjanmaassa" (1988) Salminen tulkitsi Veikko Hakalan roolin. Salminen luonnehti roolia isoksi ja hän teki siitä vanhan voimamiehen, joten tehtävää varten oli treenattava rajusti. Asiaan kuuluvaa murretta hän oppi Jorma-enoltaan. 1980-luvun lopulla Salminen näytteli myös kolmessa Kaurismäen veljesten elokuvassa ja teki sivuroolin Pekka Parikan "Talvisodassa", joka keräsi teattereihin noin 630 000 katsojaa. Seuraavalla vuosikymmenellä hän oli pitkästä aikaa mukana Ere Kokkosen ja Speden komedioissa. "Uuno Turhapuron veljestä" (1994) tuli Turhapuro-sarjan erikoisuus, sillä Vesa-Matti Loiria ei nähty siinä lainkaan. Salminen lähti näyttelemään Uunon veljeä siinä luulossa, että Loiri on mukana elokuvassa. Jaakko Rahja
Jaakko Wilhelm Aaronpoika Rahja (; 13. tammikuuta 1872 Kalajoki – 22. helmikuuta 1926 Petroskoi) oli suomalainen rautatieläinen, joka osallistui Suomen sisällissotaan ja toimi myöhemmin puolue- ja hallintotehtävissä Neuvosto-Venäjällä. Hän oli Pietarin Kronstadtissa syntyneiden Eino Rahjan ja Jukka Rahjan veli. Eino Suolahti
Suolahden poliittisen uran huippuvaihe oli vuosi 1932. Silloin hän sai järjestettyä Uuden Suomen päätoimittajaksi aktivistitaustaisen ja jyrkän oikeistolaisen S. J. Pentin ja pääsi itse kokoomuksen puoluevaltuuskuntaan. Hän oli kesällä mukana perustamassa Isänmaallista Kansanliikettä (IKL) ja marraskuussa kokoomuksen puoluekokouksessa hyväksyttiin ponsi, joka sitoi puolueen IKL:n ”kannattajaksi”. Suolahti piti tärkeänä, että Suomen oikeisto pysyisi mahdollisimman yhtenäisenä ja jyrkkänä, sillä valtaan pääsemiseksi oli sovellettava ”Hitlerin taktiikkaa” – so. eristäydyttävä oppositioon, kunnes keskustan puolueet joutuisivat pyytämään oikeiston apuun kovilla ehdoilla. Seuraavan kahden vuoden aikana kuitenkin IKL:n ja kokoomuksen tiet erkanivat ja kokoomuksen johtoon kutsuttu J. K. Paasikivi puhdisti puolueen äärioikeistolaisuudesta. Suolahti jätti puoluevaltuuskunnan vuonna 1936 ja vetäytyi vähin erin politiikasta (paitsi kunnallispolitiikasta). Hänen veljensä Hugo Suolahti oli myös näkyvä kokoomuspoliitikko, mutta linjaltaan maltillisempi. Iines Myllyoja
Myllyoja keräsi murresanastoa ja kansanperinnettä. Hän kirjoitti muun muassa kotiseutukuvauksia, pakinoita ja runoja. Iines Myllyojan veli oli kauppaneuvos Lauri Kela josta Myllyoja kirjoitti henkilökuvauksen nimellä "Patsaaseen piirretty nimi". Eino Ahonen
Eino Ahosen veli Erkki Ahonen (1932-2010) oli kirjailija. Fritz Buttenhoff
Buttenhoff oli Suomen Ravirenkaan kunniapuheenjohtaja 20 vuotta. Hän omisti useita ravihevosia, joista tunnetuimpia ovat moninkertainen valtion ravikilpailujen voittaja Eino-Vakaa sekä ravikuninkaalliset Pamun-Humu ja Eri-Aaroni. Eino-Vakaa voitti Kuninkuusravien edeltäjänä pidetyn Suuren orikilpailun kuudesti vuosina 1907–1912. Pamun-Humu saavutti ravikuninkuuden 1928 Lahdessa Buttenhoffin itsensä ohjastamana ja Eri-Aaroni vuonna 1943 Seinäjoella. Ernst Linko
Ernst Lingon puoliso oli laulaja Lahja Linko ja tytär oopperalaulaja Liisa Linko-Malmio. Hänen veljensä oli kapellimestari Erkki Linko (1893−1966). Veljesten isä oli kuoronjohtaja Ernst Lindroth ja äidinisä tamperelainen musiikkivaikuttaja Fredrik Lundelin. Eino Roiha
Roihan vanhemmat olivat lehtori Pekka Roiha ja Sofia Augusta Airaksinen ja puoliso vuodesta 1930 musiikinopettaja Aune-Martta Linnala. Hän tuli ylioppilaaksi 1923 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1928. Helsingin konservatoriosta hän sai päästötodistuksen 1929. Hänelle opetti sävellystä Erkki Melartin. Eino Rauste
Rausten vanhemmat olivat kirkkoherra Gustaf Adolf Rossander ja Linda Gustava Petrelius ja puoliso vuodesta 1928 Iris Durchman. Heidän pojastaan Kaarlo Johannes Kustaa Raustesta (s. 1932) tuli lääkäri. Rauste pääsi ylioppilaaksi 1916 ja valmistui diplomi-insinööriksi ja maanviljelysinsinööriksi 1925. Hän oli apulaismaanviljelysinsinööri Sortavalassa 1925–1928, Suomen salaojitusyhdistyksen apulaisinsinööri Helsingissä 1928–1934, maataloushallituksen toimistoinsinööri 1934–1941, Tampereen maanviljelysinsinööripiirin apulaisinsinööri 1941–1942, Karjalan maanviljelysinsinööripiirin piiri-insinööri Joensuussa 1942–1955, Helsingin maanviljelysinsinööripiirin piiri-insinööri 1955–1957 ja maataloushallituksen insinööriosaston päällikkö ja yli-insinööri 1957–1965. Eino Krohn
Eino Krohn (8. helmikuuta 1902 Helsinki – 18. helmikuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuudentutkija sekä kirjallisuustieteen ja estetiikan professori Turun yliopistossa. Hänen isänsä oli vuori-insinööri Leopold Edward (Leo) Krohn (1871–1948), ja hänen veljiään olivat filosofi Sven Krohn ja kuvataiteilija Alf Krohn. Eino Krohnin lapsista tunnettuja ovat näyttelijä Heidi Krohn ja kirjailijat Aarni Krohn ja Tiina Krohn (ent. Kaila). Eino Haarla
Haarla toimi jonkin aikaa Vapaussodan Rintamamiesliiton puheenjohtajana. Hän oli mukana 1930-luvun alussa Lapuan liikkeen toiminnassa ja organisoi kesällä 1930 yhdessä Aamulehden toimitussihteerin Eero Rekolan kanssa useita muilutuksia ja muilutusyrityksiä Tampereen seudulla. Tätä toimintaa rahoitti Eino Haarlan isä kauppaneuvos Rafael Haarla. Tunnetuin Haarlan järjestämistä muilutuksista oli Tampereen sosiaalidemokraattisen pormestarin ja eduskunnan varapuhemiehen Väinö Hakkilan kyyditys Tampereelta Lapuan kautta Kuortaneelle 17. – 18. heinäkuuta 1930. Muilutuksen aikana Hakkilaa pahoinpideltiin ja häntä istutettiin muurahaispesässä. Hakkila pääsi kuitenkin pakenemaan sieppajiltaan. Jukka Rahja
Välittömästi lokakuun vallankumouksen jälkeen bolševikkien Suomen aluekomitea nimitti Jukka Rahjan kenraalikuvernööri Pavel Šiškon apulaiseksi. Pesti jäi kuitenkin lyhytaikaiseksi Suomen senaatin kieltäydyttyä hyväksymästä kyseistä kaksikkoa. Rahja jatkoi bolševikkitoverinsa Adolf Taimin kanssa vallankumouksen agitoimista Suomessa. Hän osallistui SDP:n puolueneuvoston kokoukseen 19.–22. tammikuuta ja vaati aseiden ottamista käyttöön. Tapaamisen jälkeen Rahja alkoi organisoida aseistusta Suomeen. Hankinnoilla lastattu juna lähti Pietarista 27. tammikuuta ja saapui Tampereelle 2. helmikuuta. Rahja kuitenkin haavoittui molempiin jalkoihinsa taistelussa, kun valkoiset yrittivät pysäyttää junan Kämärän asemalla, eikä hän siten pystynyt enää osallistumaan sisällissodan muihin taisteluihin. Helmikuussa kansanvaltuuskunta nimesi Rahjan viralliseksi edustajakseen Venäjällä. Erkki Ahonen
Ahosen vanhemmat olivat uskonnollishenkisiä maanviljelijöitä Kiuruvedellä. Kuvataiteilija Eino Ahonen on hänen veljensä. Ahonen valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi Turun yliopistosta vuonna 1958 ja toimi ennen kirjailijaksi ryhtymistään kansakoulunopettajana Pohjois-Savossa. Runoilija Mari Velin on yksi Erkki Ahosen viidestä lapsesta. Ahosen perhe muutti vuonna 1963 Vaskijärvelle nykyiseen Karkkilaan, jossa he asuivat 1980-luvulle asti. Eero Rahola
Eero Raholan veli oli laivanrakennusopin professori ja kauppa- ja teollisuusministeriön kansliapäällikkö Jaakko Rahola. Eino Heljo
Eino Herman Heljo (25. marraskuuta 1884 Hämeenkyrö – 16. toukokuuta 1959) oli suomalainen taidemaalari. Eino Kalpala
Eino Onni Juhani Kalpala (s. ) on suomalainen alppihiihtäjä ja autourheilija. Hän edusti Suomea vuoden 1952 talviolympialaisissa Oslossa. Jyväskylän suurajoissa hän oli veljensä Osmo Kalpalan kartanlukijana tämän voittaessa kilpailun vuosina 1954, 1956 ja 1958. Kotimaan rallimenestyksen innoittamina Eino ja Osmo Kalpala osallistuivat yhden kerran, vuonna 1959, Monte Carlo -ralliin, jolloin heidän ajokkinaan oli Citroën. Reino Paasilinna
Reino Paasilinna kuuluu tunnettuun veljessarjaan: hänen veljiään ovat Erno Paasilinna, Arto Paasilinna ja Mauri Paasilinna. Perhe oli kotoisin Petsamosta. Reino Paasilinna syntyi Pohjoisella jäämerellä, Aunus-nimisellä laivalla Norjaan, jonne äiti ja kolme muuta lasta pakenivat evakkomatkalla vajaa viikko aiemmin syttynyttä talvisotaa. Suomen punaisten rintamamiesten liitto
On mahdollista, että SPRL:n aktivisteilla oli yhteyksiä Neuvostoliitossa oleskelleeseen Eino Rahjaan, joka oli tunnettu SKP:n johdon kriitikko. Tällaisia huhuja esiintyi esimerkiksi punaupseerien keskuudessa vuonna 1931. Eino Kemppainen
Eino Kemppainen oli naimisissa Rauha Vilhelmiina Lammisen kanssa. Toimittaja ja kirjailija Yrjö Kemppainen ja päätoimittaja Aarno Kemppainen olivat Eino Kemppaisen veljiä. Arvo ”Poika” Tuominen
Kesällä 1921 Tuominen vieraili ensimmäistä kertaa Neuvostoliitossa, missä tapasi Kullervo Mannerin ja Eino Rahjan. Manner teki Tuomiseen hyvän vaikutuksen, joskin häntä huvitti papinpoika Mannerin tekeytyminen proletaariksi. Rahja oli Tuomisen mielestä epämiellyttävä aina ulkoista olemustaan myöten. Matkallaan Tuominen pani merkille, että yläluokan entiset huvilat olivat kovin kuluneita ja likaisia kansan käytössä. Toisaalta hän uskoi, että Lenin ja hänen uusi yhteiskuntansa korjaisivat puutteet. Ilkka Vuori (lääkäri)
Vuoren vanhemmat olivat lääketieteen ja kirurgian tohtori Eino Eemil Vuori (ent. Bergh) ja hammaslääketieteen lisensiaatti Enni Aino Tervo. Hänen veljensä on kansanterveystieteen emeritusprofessori Hannu Vuori ja hänen puolisonsa oikeusneuvos Eeva Vuori. Eino Rahja
Eino Einari Rahja (7. heinäkuuta 1885 Kronstadt – 26. huhtikuuta 1936 Leningrad) oli pietarinsuomalainen bolševikki ja puna-armeijan upseeri, joka 1920–1930-luvuilla tunnettiin Suomen kommunistisen puolueen johdon ankarana kriitikkona ja Otto Wille Kuusisen vastustajana. Vuoden 1917 lokakuun vallankumouksen yhteydessä Rahja toimi V. I. Leninin henkilökohtaisena turvamiehenä ja henkivartijana. Hieman myöhemmin hän hankki punakaartille aseita Neuvosto-Venäjältä ja toimi sisällissodan aikana muun muassa rintamapäällikkönä Lempäälän taisteluissa sekä lyhyesti koko punakaartin ylipäällikkönä. Paettuaan sodan loppuvaiheessa Neuvosto-Venäjälle, Rahja liittyi puna-armeijaan ja toimi syksyllä 1918 perustetun SKP:n johtotehtävissä. Eino Nieminen
Eino Niemisen isä oli työväenaatetta kannattanut porilainen leipuri Eemil Kustaa Nieminen, joka vangittiin Suomen sisällissodan lopussa hänen paettuaan perheineen valkoisia Kylmäkoskelle, vaikka hän ei ollut edes kuulunut punakaartiin. Myös Eino joutui tuolloin 14-vuotiaana Hämeenlinnan vankileirille, josta hän tosin vapautui pian. Hän liittyi myöhemmin Porissa sosiaalidemokraattiseen nuorisojärjestöön ja oli 1920-luvulla kaksi vuotta vankilassa poliittisen toimintansa vuoksi. Sittemmin Nieminen asettui Vaasaan, jossa hän työskenteli aluksi kauppa-apulaisena ja kirjoitteli vasemmistolehtiin. Hänet palkattiin vuosikymmenen lopussa "Työn Äänen" lehtipainoon. Timo Rahko
Rahkon entinen puoliso on pianotaiteilija Raija Alestalo-Rahko. Rahkon veli on professori Kauko Rahko. Osmo Karjalainen
Osmo Karjalaisen veli Unto Karjalainen kuului Kuusamon Erä-Veikkojen SM-kultaa voittaneeseen viestijoukkueeseen vuosina 1967 ja 1968. Kauko Rahko
Kauko Johan Samuel Rahko (s. 8. elokuuta 1933 Rovaniemi) on suomalainen tekniikantutkija. Hän oli Teknillisen korkeakoulun tietoliikennetekniikan (puhelintekniikan) professori vuodesta 1970.
Rahkon nuorempi veli on eläinpatologian professori Timo Rahko. Luettelo Risto Räppääjä -kirjojen sivuhahmoista
Eino Kuukkeli on Aimo Kuukkelin kaksoisveli. Eino Kuukkeli on osallistunut paljon näytelmien tekoon. Eino Kuukkeli esiintyi yhdessä kuvassa kirjassa "Risto Räppääjä ja pakastaja-Elvi". Eino I. Hukkinen
Eino I. Hukkisen poika oli näyttelijä Paavo Hukkinen ja veli maataloustieteilijä Yrjö Hukkinen. Wäinö Rautawaara
Wäinö Rautawaaran veljiä olivat oopperalaulaja Eino Rautavaara ja oikeusministeri A. E. Rautavaara. Sopraanolaulaja Aulikki Rautawaara oli hänen tyttärensä, poika Pentti Rautawaara oli tunnettu sellisti. Elvi Räppääjä
Pakastaja-Elvi eli Elvi Räppääjä on Risto Räppääjä -kirjoissa esiintyvä, siisteyttä ja järjestystä rakastava topakka nainen. Elvi on kirjan päähenkilön tädin Rauha Räppääjän serkku. Elvi toimii tarinoissa Rauhan vastakohtana ja heidän välillä on myös kilpailuasetelma. Elvi on ihastunut Lennartiin ja vikittelee tätä. Risto Räppääjä kirjoissa Elvi on kuvattu hyvin mummomaiseksi. Alkupään kirjoissa Elvi oli myös tarinoiden konnan roolissa, mutta Räppääjä saa isän -kirjassa hänet kirjoitettiin pehmeämmäksi vaikkakin yhä juonittelevaksi. Risto Räppääjä ja Nukkavieru Nelli -näytelmässä hahmo kuvattu sisimmiltään herkäksi, omanarvontuntoiseksi ja ylpeäksi naiseksi joka ei koruista tai koristeista piittaa. Hella Wuolijoki
Hella Wuolijoki on Sakari Tuomiojan puolison Vappu Tuomiojan äiti ja Erkki Tuomiojan isoäiti. Hella Wuolijoen sisar Salme Murrik oli lyhyen aikaa naimisissa Eino Pekkalan kanssa ja muutti avioeron jälkeen Isoon-Britanniaan, jossa solmi uuden avioliiton. Eino Kirjonen
Eino Einari Kirjonen (25. helmikuuta 1933 Käkisalmi – 21. elokuuta 1988 Kouvola) oli suomalainen, Lahden Hiihtoseuraa edustanut mäkihyppääjä. Hänet muistetaan erityisesti moninkertaisena Keski-Euroopan mäkiviikon kävijänä, ensin kilpailijana ja myöhempinä vuosina Suomen mäkijoukkueen valmennus- ja johtotehtävissä. Mäkiviikon voittoon hän hyppäsi talvella 1961–1962. Osakilpailuvoittoon Kirjonen ylsi mäkiviikolla kolmasti. Eino O. Ahonen
Useita Eino Ahosen omaisia oli kuollut, ja hänen äitinsä kuolema sai hänet miettimään iäisyysasioita ja omaa kohtaloaan. Vuonna 1928, Eino Ahosen ollessa 14-vuotias, hänen siskonsa pyysi häntä mukaansa Kuopion Elim-seurakunnan herätyskokoukseen VPK:n talolle. Siellä Eino Ahonen kuunteli hengellisiä lauluja ja voimakkaita todistuspuheita, jotka tekivät häneen voimakkaan vaikutuksen. Puhujana tuossa tilaisuudessa oli ollut 24-vuotias William Uotinen. Siellä Ahonen koki uskoontulemisen. Sen jälkeen Eino Ahonen teki parannuksen synneistään. Kahden kuukauden päästä Eino Ahonen täyttyi Pyhällä Hengellä. Kesäkuussa 1929 Eino Ahonen meni kasteelle helluntaiseurakunnassa, tehden sen vastoin isänsä tahtoa, minkä vuoksi hän joutui jättämään kotinsa. Einar Böök
Böökin isä Emil Böök oli tunnettu kasvatustieteilijä ja Helsingfors Lyceumin eli "Böökin lyseon" pitkäaikainen rehtori. Böökin ja tämän puolison Hilja Maria Ahomäen poika Eero Böök oli yksi Suomen menestyksekkäimmistä shakinpelaajista ja shakin ensimmäinen suomalainen kansainvälinen mestari. Toinen poika, vänrikki Tauno Pyökki (1914-1939) kaatui talvisodassa Summassa. Väinö Huhtala
Seuratasolla ”Väiski” Huhtala edusti hiihtäjänä Revonlahden Reipasta ja Jämsänkosken Ilvestä. Hän voitti 15 kilometrillä Suomen mestaruuden vuosina 1961 ja 1962. Ensimmäinen mestaruus Vöyrin SM-kisoissa tuli tosin huonommalla ajalla kuin mitä ikämiessarjaan osallistunut Veikko Hakulinen hiihti, ja lisäksi Huhtala joutui jakamaan voiton Kalevi Oikaraisen kanssa. Viestin Suomen mestaruuden Huhtala voitti neljä kertaa, ja osaa mestaruuksista oli hiihtämässä myös hänen veljensä Eino Huhtala. Jalo Kalima
Teatterimies Eino Kalima oli Jalo Kaliman veli. Kirjailija Marita Kalima oli hänen tyttärensä ja Klaus Kalima poikansa. Eino Kuvaja
Aktiivipalveluksensa jälkeen Kuvaja toimi muun muassa vakuutustarkastajana. Kuvaja toimi myös Puijon Hiihtäjät r.y:n puheenjohtajana 1954, Puijon Hiihtoseura r.y:n puheenjohtajana vuodesta 1955 ja SVUL:n Pohjois-Savon piirin hiihtojaoston puheenjohtajana 1954 alkaen. Hän toimi myös Sotainvalidien Veljesliiton valtuuskunnan varapuheenjohtajana ja Mannerheim-ristin ritarien säätiön valtuuskunnan elinikäisenä puheenjohtajana. Eino Jutikkala
Eino Jutikkalan juuret olivat Jutikkalan kartanossa Sääksmäellä (nykyään osa Valkeakosken kaupunkia). Jutikkalan kartano oli Sääksmäen pitäjän mahtavimpia tiloja: siihen kuului ennen vuoden 1918 torpparilakia 750 hehtaaria maata, josta noin 150 hehtaaria peltoa. Eino Jutikkalan isoisä, rusthollari Fredrik Takkula, oli ostanut Jutikkalan vuonna 1871 ja ottanut samalla ajan tavan mukaan sen nimen omaksi sukunimekseen. Hänen poikansa Kaarle muutti kuitenkin sukunimensä Rinteeksi, suvun perimätiedon mukaan siksi, että oppikoulun rehtorin mielestä tilannimi Jutikkala ei sopinut sukunimeksi. Myös tämän poika Eino käytti opiskeluaikaansa saakka nimeä Eino Rinne. 23-vuotiaana hän kuitenkin otti käyttöön isoisänsä sukunimen, ja Eino Rinteestä tuli Eino Jutikkala. Eino Suolahti
Eino Suolahti kuului Palanderin–Suolahden sivistyssukuun. Hänen vanhempansa olivat suomalaisuusmiehenä tunnettu Hämeenlinnan lyseon saksan ja venäjän kielen kollega Edvard Wilhelm Palander sekä Aurora Ottilia Kockström. Hänen veljiään olivat historiantutkija Gunnar Suolahti, yliopistomies Hugo Suolahti ja everstiluutnantti Ernesti Suolahti. Isä ja kaikki pojat suomensivat nimensä Palanderista Suolahdeksi vuoden 1906 suuressa nimenmuutoksessa. Eino Grön
Eino Grön on ollut vuodesta 1962 asti naimisissa vuonna 1959 tapaamansa, sairaanhoitajana työuransa tehneen Sylva Ritva Marjatta Grönin (s. 1938) kanssa. Eino ja Marjatta Grön saivat yhden, vuonna 1962 syntyneen lapsen, pojan nimeksi tuli Ari Joel Grön, hän työskentelee fysioterapeuttina Helsingissä. Eino Grönin äiti Sally Impi Sanelma Grön (s. 1913, k. 2004) oli myös kova urheilija, 1930-luvun alussa Sally Grön oli piirinmestari naisten rintauinnissa. Eino Grönin isä oli Lauri Joeli Grön (s. 1903, k. 1994). Lisäksi Eino Grönillä on kaksoissisar Marita ja hieman nuorempi veli Esko, joka asuu edelleen Reposaaressa. Arvi Wartiovaara
Arvi Wartiovaaran poika oli Talvisodassa kaatunut pistooliampuja Tapio Vartiovaara. Wartiovaaran sisaruksia olivat metsänhoitaja, kirjailija Eino R. Wartiovaara, virkamies ja ministeri Jonathan Wartiovaara, säveltäjä Lyyli Wartiovaara-Kallioniemi, arkkitehti Otto Väinö Vartiovaara ja jääkärieversti Teuvo Wartiovaara. Jaakko Rahola
Rahola oli vuodesta 1926 naimisissa arkkitehti Armas Lindgrenin tyttären Marianna Lindgrenin kanssa. Heidän poikansa Jaakko Rahola nuorempi on koonnut verkkoon ruokasanaston Raholan syötäviä sanoja. Suomen laivaston komentajana ja merenkulkuhallituksen pääjohtajana toiminut kontra-amiraali Eero Rahola oli Jaakko Raholan veli. Reino Artola
Samasta perheestä ilmavoimiin tuli myös kaksi muuta veljeä, joista Viljo kuoli lento-onnettomuudessa vuonna 1931 ja Niilo sotalennolla toukokuussa 1943. Eino Jutikkala
Jutikkala pysyi koko elämänsä naimattomana ja lapsettomana. Poikamiehenä hänellä oli läheinen suhde sisareensa Elsaan ja tämän akateemiseen perheeseen. Elsan aviomies J. V. Lehtonen oli kirjallisuushistorian professori ja kriitikko, joka tunnettiin yhtenä aikansa johtavista Aleksis Kiven tutkijoista. Pariskunnan ainoasta lapsesta, tytär Maija Lehtosesta, tuli isäänsä seuraten kirjallisuustieteen professori. J. V. Lehtosen kuoltua 1948 leskeksi jäänyt Elsa Lehtonen muutti tyttärineen samaan asuntoon Jutikkalan kanssa ja ryhtyi hoitamaan poikamiesveljensä taloutta. Vuosikymmenien Etu-Töölössä asumisen jälkeen Jutikkala muutti vuonna 1963 sisarineen ja sisarentyttärineen Ullanlinnaan Merikatu 3:een, kansleri Hugo Suolahden perikunnalta ostettuun asuntoon. Eino Leino
Eino Leino kuului sanomalehti "Päivälehden" ympärille muodostuneeseen radikaaliliberalistiseen "Nuoren Suomen" kulttuuripiiriin. Kulttuuripoliittisiin väittelyihin hän osallistui aktiivisesti paitsi "Päivälehden" ja sen seuraajan "Helsingin Sanomien" palstoilla myös veljensä Kasimir Leinon kanssa julkaisemassaan "Nykyajassa", viikkolehti "Päivässä" sekä L. Onervan kanssa toimittamassaan "Sunnuntaissa". Paavo Pohjola
Paavo Pohjola on Ensti Pohjolan, Erkki Pohjolan ja Liisa Pohjolan veli. Eino Laakso
Pispalan kaupunginosasta kotoisin olleen Laakson isä oli sisällissodan aikana toiminut ajomiehenä punakaartissa ja kuollut Raahen vankileirillä toukokuussa 1918. Hänen pojistaan kaikki viisi olivat mukana SKP:n toiminnassa. Einon lisäksi tunnetuin oli Arvi Laakso, joka sodan jälkeen toimi muun muassa Hämeen Yhteistyön päätoimittajana. Eino Kilpi
Eino ja Sylvi-Kyllikki Kilven poika oli toimittaja ja kansanedustaja Kalevi Kilpi. Kirjailija Elvi Sinervo oli Sylvi-Kyllikki Kilven siskona Eino Kilven käly. Sinervon puoliso taas oli poliitikko Mauri Ryömä. Eino Toivonen
Eino Johannes Toivonen () oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti. Hänen vanhempansa olivat työnjohtaja Juho Toivonen ja Fanny Puhakka. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Hervor Lovisa Appelgrén kanssa. Eino Rautavaara
Eino Rautavaaran puoliso vuodesta 1927 oli lääketieteen lisensiaatti Elsa Katariina Teräskeli (1898–1944). Heidän poikansa oli säveltäjä Einojuhani Rautavaara. Oiva Linturi
Oiva Linturin veljiä olivat muun muassa sisäministeri Arvo Linturi, taidemaalari Into Linturi sekä SM-tason yleisurheilijana tunnettu Ilmo Linturi. Hän on myös kirjailija Jenni Linturin isoisoisä. Eino Hosia
Hosian vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Vihtori Hosia ja Karoliina Vilhelmiina Yli-Uotila ja puoliso vuodesta 1939 Auvo Marjatta Ripsaluoma.
Punkalaitumen Korpi-Hosian -tilalta kotoisin ollut Hosia aikoi ensin taiteilijaksi, mutta teini-iässä kirjoittaminen vei voiton. Hosia toimi lyhyitä aikoja sanomalehtimiehenä muun muassa "Satakunnan Kansassa", mutta oli vapaa kirjailija vuodesta 1932. Hän opiskeli Oriveden kansankorkeakoulussa ja Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa, mutta teki myös siinä sivussa maa- ja metsätöitä kotitilallaan, jota hänen Jaakko-veljensä isännöi. Hosia muutti vaimonsa kanssa maaliskuussa 1941 Helsingistä Peipohjaan, jossa hän alkoi valmistella suurta Satakunta-eepostaan. Peipohjassa syntyi myös hänen Jaakko-poikansa, myöhemmin taidemaalari Jaakko Hosia. Satakunta-eepos jäi lopullisesti kesken, kun jatkosota alkoi. Siihen Hosia osallistui Helsingissä muodostetussa JR26:ssa eli Ässärykmentissä, koska hän ei halunnut liittyä tiedotuskomppaniaan tk-mieheksi. Alikersantti Hosia kaatui rykmentin ensimmäisissä taisteluissa Joutsenossa tiedustelutehtävän aikana, kun venäläisen tarkka-ampujan luoti osui häntä päähän. Eino Heilimo
Heilimo syntyi senaattori, laamanni Fredrik Werner Hjelmmanin ja Hanna Elisabeth Wickmanin perheeseen. Esittelijäneuvos Esko Heilimo oli hänen veljensä. Heilimon puoliso vuodesta 1915 oli Karin Björkman. Heilimo valmistui ylioppilaaksi 1905. Lukion jälkeen hän siirtyi Helsinkiin ja aloitti oikeustieteen opinnot yliopistossa. Hän sai varatuomarin arvon 1912. Valmistuttuaan yliopistosta Heilimo suoritti elämäntyönsä tuomarina. Virkaurallaan hän toimi tuomarina useilla paikkakunnilla (mm. Viipurissa). Vuonna 1942 hän siirtyi Iisalmeen, jossa toimi tuomiokunnan tuomarina aina eläkkeelle jäämiseensä asti. Emil Rautaharju
Rautaharju oli naimisissa. Hänen puolisonsa oli Lydia Henrika Jalkanen, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1906. Kansanedustajana vuosina 1926–1927 toiminut Olli Zitting oli Rautaharjun veli. Rolf Roschier
Runoilija Eino Leino oli Karjalan kartanossa Rolf Roschierin vieraana viitenä kesänä muun muassa kesällä 1915. Eino Voionmaa
Voionmaan vanhemmat olivat seminaarin lehtori, kansakoulutarkastaja Olai Wallin ja Flora Fredrika Bernhardina Schreck. Professori Väinö Voionmaa oli hänen vanhempi veljensä ja suomentaja Emmi Voionmaa nuorempi siskonsa. Eino Voionmaa pääsi ylioppilaaksi 1889 Jyväskylän lyseosta ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Hän oli Uuden Suomettaren ulkomaanosaston toimittajana ja kirjeenvaihtajana 1892–1918 ja toimi sitten eduskunnan yleistulkkina 1920–1928. Voionmaa toimitti myös Leipuri-lehteä. Hän suomensi WSOY:lle runsaasti kaunokirjallisuutta. Lempäälän taistelut
Eino Rahja nimitettiin Lempäälän rintaman ylipäälliköksi ilmeisesti 24. maaliskuuta, jolloin hän poistui Tampereelta ja lupasi lähtiessään, ettei ole ”Rahja vaan rähjä”, ellei saa tuotua 15 000 miestä kaupungin avuksi. Seuraavana päivänä Helsingissä pidetyssä kansanvaltuuskunna kokouksessä Rahja ehdotti, että Pietarista haettaisiin joukkoja ja aseita, minkä jälkeen murtauduttaisiin valkoisten rintaman läpi Tampereelle. Lisäksi tavoitteena oli edetä Vesilahden kautta Porin radalle saakka ja päästää Porin seudun punaiset pois motista, joka oli syntynyt valkoisten katkaistua radan muutamaa päivää aikaisemmin Siurossa. Kansanvaltuuskunnan tuen saatuaan Rahja lähti Viipurin kautta Pietariin, muttei saanut bolševikkihallitukselta apuvoimia, vaan onnistui haalimaan kokoon ainoastaan kaksi komppaniaa pietarinsuomalaisia. Joukkoja mobilisoitiin myös muualta, ja lopulta Rahjalla oli Lempäälän rintamalle lähetettäväksi noin 2 000 miestä, kaksi panssarijunaa, kymmenkunta tykkiä sekä lentokone. Kalevi Marjamaa
Kalevi Marjamaan isoveli Tapio Marjamaa oli myös maaottelunyrkkeilijä ja toimi myöhemmin Suomen edustusjoukkueen urheiluhierojana muun muassa olympialaisissa sekä nyrkkeilyn ja yleisurheilun arvokisoissa. Eino Lehtonen
Eino Lehtosen vanhemmat olivat kirvesmies Juha Jalmari Lehtonen ja Ida Karolina Aaltonen. Lehtosen aviopuoliso oli Vieno Orvokki Aalto. Hänellä on kaksi lasta, Anne-Maija (s. 1951) ja Hannu-Juhani (s. 1954). Eino Hanski
Eino Hanskin vanhemmat olivat vallankumouksen jälkeen Neuvostoliittoon jääneitä suomalaisia. Kirjoittamassaan trilogiassa "Pitkät vuodet" hän kertoi elämästään, jonka aikana hän kulki Leningradista monien vaiheiden kautta Ruotsiin. Trilogian ensimmäisessä osassa "Pitkä talvi" kerrotaan Leningradin piirityksestä, joka vei hengen Eino Hanskin isältä ja useilta sukulaisilta. Trilogian toinen osa "Pitkä matka" kertoo Hanskin sekä hänen äitinsä ja sisarensa matkasta Kaukasukselle, jonne heidän karjavaununsa neljästäkymmenestä matkustajasta vain yhdeksän pääsi hengissä perille. Saksalaisjoukkojen saapuminen heidän kotikyläänsä johti juutalaisten ja vähitellen myös monien muiden teloituksiin, ja Hanskin perhe katsoi parhaaksi paeta kohti Suomea. Trilogian päätösosassa "Pitkä odotus" kerrotaan Hanskien päätymisestä Ukrainan kautta Puolaan Gdańskin ja Gdynian pakolaisleireille. Lopulta perhe pääsi Suomeen, mutta kun inkeriläisiä alettiin luovuttaa Neuvostoliittoon, pakeni Hanski veneellä Pohjanlahden yli Ruotsiin ja asettui Hudiksvalliin. Eino Roiha
Vuonna 2002 Jyväskylän yliopisto, Jyväskylän ammattikorkeakoulu, Jyväskylän kaupunki ja kotiseutuneuvos Kauko Sorjonen perustivat musiikkiterapiaa- ja kasvatusta edistävän Eino Roiha -säätiön. Säätiö ylläpitää Eino Roiha -instituuttia (ERI) ja Vibroakustisen terapian koulutus- ja tutkimuskeskusta (VIBRAC). Roihan tytär Leena-Maija Alho julkaisi vuonna 2010 kirjan "Eino Roiha, isäni", jossa hän kertoo Eino Roihan ammatillisen ja julkisen toiminnan taustoista ja hänestä isänä. Väinö Raitio
Väinö Raitio syntyi Sortavalassa perheeseen, jossa oli kaikkiaan yksitoista lasta – kaikki musikaalisia. Veljestä Eino Raitiosta (1882–1936) tuli viulisti ja kapellimestari. Väinö oli kiinnostuneempi pianonsoitosta kuin läksyjenluvusta, ja hän reputti kahdesti ylioppilaskirjoituksissa. Niinpä hän päätti omistautua kokonaan musiikille. Hän opiskeli vuosina 1911–1915 Helsingin musiikkiopistossa muiden muassa Erkki Melartinin ja Erik Furuhjelmin johdolla. Vuosina 1916–1917 Raitio opiskeli Moskovassa. Raitio teki opintomatkan Berliiniin vuonna 1921 ja Pariisiin vuosina 1925–1926. Pietarin kansainvälinen punaupseerikoulu
Paitsi oppilaista myös suuri osa sen toimihenkilöistä oli sukujuuriltaan suomalaista. Koulun johtajana toimi taustaltaan tsaarinarmeijan kapteeni, Kronstadtissa syntynyt virolainen Aleksander Inno, joka myöhemmin katosi Stalinin puhdistuksissa 1930-luvun lopulla. Koulun poliittisina komissaareina olivat puolestaan suomalaiset Rahjan veljekset, Eino, Jaakko ja Jukka, joista ensin mainittu oli kuulunut kansalaissodan ylimpään punapäällystöön. Heitä tehtävässä seurasi myös suomalainen Kustaa Rovio.