Milloin Unesco perustettiin?
Unesco
Unesco perustettiin 16. marraskuuta 1945, ja siihen kuuluu 195 jäsenmaata. Suomi liittyi järjestöön vuonna 1956. Järjestön pääjohtajana on toiminut vuodesta 2017 lähtien ranskalainen Audrey Azoulay. Vuosina 2009–2017 pääjohtajana toimi bulgarialainen Irina Bokova. Unescon päämaja sijaitsee Pariisissa. Pohjoismainen yhteistyö Unescossa
Pohjoismaista Tanska ja Norja olivat YK:n perustajajäseniä, kun Unesco perustettiin 1945. Ruotsi liittyi järjestöön Islannin kanssa samaan aikaan vuonna 1946. Suomi haki jäsenyyttä jo vuonna 1947, mutta joutui odottamaan vuoteen 1955 saakka, sillä Yhdysvalloilla ja Neuvostoliitolla oli erimielisyyksiä uusien valtioiden hyväksymisestä mukaan.
Yleissopimus kulttuuriomaisuuden luvattoman tuonnin, viennin ja omistusoikeuden siirron kieltämiseksi ja ehkäisemiseksi
Yleissopimus kulttuuriomaisuuden luvattoman tuonnin, viennin ja omistusoikeuden siirron kieltämiseksi ja ehkäisemiseksi on Pariisissa Unescon yleiskokouksen 16. istunnossa 14. marraskuuta 1970 tehty sopimus, jonka tarkoituksena on estää laiton kaupankäynti kulttuuriomaisuudella. Suur-Zimbabwe
Unesco ja Yhdistyneiden kansakuntien kehitysohjelma ovat vaikuttaneet Suur-Zimbabwen suojelussa vuodesta 1981. Unesco lähetti 1980-luvulla kaksi tutkimusryhmää, jotka esittivät raporteissaan huolensa raunioiden kunnosta. Raporttien suositusten pohjalta laadittiin Suur-Zimbabwen suojeluohjelma. Ohjelma laajennettiin käsittämään kaikki NMMZ:n hallinoimat arkeologiset kohteet, ja se oli Zimbabwen ensimmäinen kattava kulttuuriperinnön suojeluun laadittu dokumentti. Unesco
Koulutus kaikille -prosessi (, EFA) sai alkunsa vuonna 1990 Thaimaassa pidetyssä maailmankonferenssissa, jossa tavoitteeksi asetettiin kaikkien lasten saaminen peruskoulutuksen piiriin vuoteen 2000 mennessä ja aikuisten lukutaidottomuuden vähentäminen puolella. Senegalissa vuonna 2000 pidetyssä seurantakokouksessa, Maailman koulutusfoorumissa (World Education Forum, WEF), hyväksyttiin uusi toimintaohjelma. Maailmanperintöluettelo
Maailmanperintöluettelo oli siirtänyt kulttuurisuojelun huomiota erityisesti rakennuksiin ja rakennelmiin sekä luontokohteisiin. Vuonna 1982 Unescoa pyydettiin tutkimaan mahdollisuutta aineettoman kulttuuri­perinnön suojeluun. Unesco hyväksyi vuonna 1997 ohjelmajulistuksen ihmiskunnan suullisen ja aineettoman perinnön mestariteoksista. Julistuksen tarkoitus oli lisätä tietoisuutta aineettoman kulttuuriperinnön tärkeydestä. Vuosina 2001, 2003 ja 2005 hyväksyttiin yhteensä 90 kohdetta ihmiskunnan mestariteoksiksi. Kansainvälinen lukutaitopäivä
UNESCO nimitti päivän lukutaitopäiväksi 1960-luvulla. Zhoukoudian
Vuonna 1987 luolastosta tehtiin Unescon maailmanperintökohde ja yhteistö Unescon, Kiinan tiedeakatemian ja Assistance Ethnon välillä käynnistettiin vuonna 1995. Eri yhteistyöryhmiä lähetettiin tutkimaan luolastoa geologisilla välineillä ja menetelmillä. Niitä olivat maatutka, tomografi ja seismisten aaltojen analysointi. Vuosina 2003 ja 2004 löydettiin uusia luolia ja niistä otettiin näytteitä. Seudulla tutkitaan edelleen 23 eri kohdetta. Pohjoismainen yhteistyö Unescossa
Pohjoismaat järjestivät jo 1960-luvun lopulla suuria yhteistyöprojekteja, joista esimerkkeinä yhteinen retkikunta Nubiaan, Pohjoismaiden näyttely Arabimaissa ja lukutaitokampanja Tansaniassa. Koulutukseen painottuvat projektit tekivät samalla tunnetuiksi pohjoismaista elämää, yhteiskuntaa, kulttuuria ja yhteistyötä niin maailmalla kuin Unescon sisälläkin. Museo
Museot haluttiin sitoa 1800-luvun lopulla yhteiskunnan kehittymiseen ja tietoisesti pyrittiin säilyttämään kansakunnan lähihistoriaa. Ruotsalainen Artur Hazelius perusti 1870-luvulla Tukholmaan maailman ensimmäisen kansatieteellisen museon Nordiska museetin ja parikymmentä vuotta myöhemmin ensimmäisen ulkoilmamuseon, Skansenin. Kansatieteellisille museoille asetettiin aattellisia, lähihistoriaan liittyviä ja kansan yhteistä perinnettä korostavia tarkoituksia. Skansenissa Hazeliuksella oli puolestaan päämääränä näyttää historialliset esineet aidossa yhteydessä kokonaisessa kulttuuriympäristössä. Hazeliuksen idea levisi nopeasti, ja ulkoilmamuseista tuli suosittuja. Niiden ansiosta historian elävöittäminen työnäytöksin ja tapahtumin levisi myös muihin museoihin. Maailmanperintöluettelo
Unescon yleissopimus kulttuuri- ja luonnonperinnön säilyttämisestä allekirjoitettiin vuonna 1972. Tämän jälkeen 190 valtiota on ratifioinut sopimuksen. Jäsenvaltioiden joukosta valitaan edustajisto 21-jäseniseen Maailmanperintökomiteaan, joka tekee päätökset maailmanperintöluetteloa koskevista muutoksista. Maailmanperintöluettelossa on 1 052 kohdetta, joista 814 on kulttuurikohdetta, 203 luonnonkohdetta ja 35 molempiin ryhmiin kuuluvaa (2016). Italiassa on yhteensä 51 kohdetta, eli enemmän kuin missään muussa valtiossa. UNESCO-IHE
UNESCO-IHE sijaitsee Alankomaissa, Delftin kaupungissa ja sen omistajia ovat UNESCOn jäsenvaltiot. Instituutti kuuluu UNESCON luokituksen mukaan kategoriaan I instituutti. Perustajina toimivat UNESCO ja Alankomaiden hallitus. Maailmanperintöluettelo
Maailmanperintösopimuksen 30-vuotisjuhlana Unesco järjesti Venetsiassa "World Heritage: Shared Legacy, Common Responsibility" -kongressin, jonka tarkoituksena oli vahvistaa kansainvälistä yhteistyötä maailmanperintökohteiden suojelemiseksi. Samana vuonna maailmanperintökomitea hyväksyi Budapestin julistuksen, joka tunnettiin neljän C:n ohjelmana (credibility, conservation, capacity-building, communication). Sen tarkoituksena oli parantaa maailmanperintöluettelon luotettavuutta, varmistaa kohteiden tehokas suojelu, kehittää tehokkaita mittareita osaamisen kartuttamiselle ja kasvattaa yleistä tietoa ja tukea viestinnän kautta. Viisi vuotta myöhemmin Christchurchin kokouksessa komitea lisäsi ohjelmaan viidennen C:n (community), sillä yhteisön osuus on suuri jokaisessa Budapestin julistuksen kohdassa. American Museum of Natural History
Museon kirjasto perustettiin vuonna 1880. Aikojen kuluessa siitä on kehittynyt eräs maailman suurimmista luonnonhistoriallisista kirjastoista. Aluksi museo sai lahjoituksina yksittäisten tutkijoiden keräämiä suuria tieteenalakohtaisia kokoelmia. American Ethnological Society sijoitti kirjastonsa museon tiloihin vuonna 1903, ja vuonna 1905 New York Academy of Sciences sijoitti yli 10 000 teoksen kokoelmansa museon kirjastoon. Unesco
Käytännön toimeenpanosta vastaa neljän vuoden välein valittava pääjohtaja, järjestön päämajassa Pariisissa työskentelevä sihteeristö sekä eri puolilla maailmaa sijaitsevat 63 alueellista, yhteys- ja kansallista toimistoa. Lisäksi kansalliset Unesco-toimikunnat ovat keskeisessä asemassa järjestön toiminnassa. Edellisenä pääjohtajana toimi 2017 asti Irina Bokova, Bulgarian entinen ulkoasiainministeri ja YK-lähettiläs, jonka yleiskokous valitsi syksyllä 2013 toiseksi kaudeksi (2014–2017). Bokova oli ensimmäinen nainen Unescon pääjohtajan virassa. Nykyisenä pääjohtajana on ollut ranskalainen virkamies ja poliitikko Audrey Azulay vuodesta 2017. Hän on toiminut aiemmin Ranskan kulttuuriministerinä ja Ranskan elokuvainstituutin varajohtajana. Klapa
Unesco listasi klapan vuonna 2012 aineettoman kulttuuriperinnön luetteloonsa. Maailmanperintöluettelo
Yhdistyneiden kansakuntien peruskirja säädettiin San Franciscossa toisen maailmansodan jälkeen 24. lokakuuta 1945. Monet kansainväliset organisaatiot järjestyivät tämän jälkeen uudelleen, ja marraskuussa 1945 IIIC:n tilalle syntyi Unesco. Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestö
YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestö (FAO, ) on kansainvälinen järjestö, joka pyrkii vähentämään nälänhätää ja parantamaan maailman ihmisten elintasoa. Se perustettiin 16. lokakuuta 1945 Québecissä, Kanadassa. Vuonna 1951 sen päämaja siirrettiin Washingtonista Roomaan. Suomi on ollut FAO:n jäsen 27. elokuuta 1947 alkaen. Kansainvälinen suvaitsevaisuuden päivä
Päätös kansainvälisen suvaitsevaisuuden päivän viettämisestä tehtiin YK:n yleiskokouksessa 12.12. vuonna 1996. Päivän ajankohta juontuu siitä, että juuri 16. marraskuuta 1995 Unescon jäsenvaltiot hyväksyivät suvaitsevaisuuden periaatteiden julistuksen (Declaration of Principles on Tolerance). Aineeton kulttuuriperintö
Aineeton kulttuuriperintö tarkoittaa sellaisia käytäntöjä, kuvauksia, ilmauksia, tietoja ja taitoja, jotka yhteisöt, ryhmät tai joissain tapauksissa yksityishenkilöt tunnustavat osaksi kulttuuriperintöään. Tämä artikkeli käsittelee YK:n kasvatus-, tiede- ja kulttuurijärjestö Unescon yleissopimusta aineettoman kulttuuriperinnön suojelemisesta. Toinen maailmansota
Toisen maailmansodan jälkeen voittajavaltiot halusivat lujittaa kansojen välistä yhteisymmärrystä ja taata kansainvälisen rauhan ylläpitämisen allekirjoittamalla 26. kesäkuuta 1945 Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjan ja perustamalla 24. lokakuuta 1945 Yhdistyneet kansakunnat Kansainliiton seuraajaksi. Kansainliitto oli perustettu rauhanjärjestöksi estämään ensimmäistä maailmansotaa seuraava suursota, mutta sen katsottiin epäonnistuneen tehtävässä ja organisaatio lakkautettiin vuonna 1946. Vuonna 1948 Yhdistyneiden kansakuntien kolmas yleiskokous hyväksyi Ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen, jossa korostettiin ihmisoikeuksien merkittävyyttä maailmanrauhalle ja ihmiskunnan hyvinvoinnille. Julistuksen sanoma heijasti maailman vallinnutta yksimielisyyttä, jossa tuomittiin Saksan aloittama hyökkäyssota ja holokausti. 18. heinäkuuta 1950 Unesco antoi "The Race Question" -nimisen lausunnon, jossa tuomittiin rotusyrjintä ja rotuhygieniapolitiikka kaikissa muodoissaan ja kumottiin perättömiksi 1900-luvun alkupuoliskolla vallinneet kiihkonationalistiset ja näennäistieteelliset käsitykset tiettyjen ihmisrotujen alempiarvoisuudesta. Kansainvälisiä suhteita korostavassa uudessa maailmanpoliittisessa ilmapiirissä totalitarismille, militarismille, nationalismille ja rasismille perustavat äärioikeistolaiset poliittiset aatteet eivät enää saavuttaneet jalansijaa Euroopan maissa, paitsi falangistisessa Espanjassa, joka demokratisoitui diktaattori Francisco Francon kuoleman jälkeen vuonna 1975. 1930-luvulla vallinneet fasismi ja kansallissosialismi katosivat Euroopan poliittiselta kartalta lähes täysin, ja erityisesti natseja alettiin vieroksua Saksan laajentumispolitiikan vaikutuksesta maailmansodan syttymiseen, aggressiivisesta sodankäynnistä ja etnisten vähemmistöjen kansanmurhasta. Sodan voittajavaltiot katsoivat akselivaltojen äärioikeistolaisten hallitusten kansansuosion syyksi 1930-luvun laman taloudellisen kaaoksen ja sitä seuranneen yhteiskunnallisen ahdingon, joten Kansainvälinen valuuttarahasto, Kansainvälinen jälleenrakennus- ja kehittämispankki ja Bretton Woodsin järjestelmä perustettiin maailmantalouden uuden romahduksen estämiseksi. Kansainvälinen kuvataidearvostelijoiden yhdistys AICA
Kansainvälinen kuvataidearvostelijoiden yhdistys AICA (, ) perustettiin vuonna 1950 elvyttämään kriittistä diskurssia, joka kärsi fasismin alla toisen maailmansodan aikana. AICA liitettiin UNESCOn yhteyteen ei-kansallisena organisaationa (NGO). NewOpenWorld Corporationin uudet maailman seitsemän ihmettä
YK:n kulttuurijärjestö UNESCO kieltäytyi tukemasta hanketta, koska valinta perustui sen mukaan enemmän tunteeseen kuin tieteeseen. Osa valituista kohteista ei myöskään kuulu UNESCO:n laajaan maailmanperintöluetteloon lainkaan. Martti Silvennoinen
Silvennoinen oli 1970-luvulla Suomen Unesco-toimikunnan varapuheenjohtajana. Hän oli perustamassa Matkailutoimittajien kilta ry:tä ja toimi sen ensimmäisenä puheenjohtajana 1969–1971. Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisjärjestö
YK perusti 1949 pakolaisasian valtuutetun suojelemaan pakolaisten etuja, kun toisen maailmansodan aiheuttaman pakolaistilanteen hoitamiseksi perustettu Kansainvälinen pakolaisjärjestö lakkautettiin. Valtuutetun toimisto perustettiin YK:hon seuraavana vuonna. Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeusneuvosto
Neuvoston perustamisesta päätettiin äänestyksellä 15. maaliskuuta 2006 YK:n yleiskokouksessa. Sen puolesta äänesti 170 maata, ja sitä vastaan neljä (Israel, Yhdysvallat, Palau sekä Marshallinsaaret). Lisäksi kolme maata, Valko-Venäjä, Iran ja Venezuela, pidättäytyivät äänestyksestä. Essaouiran medina
"Medinasta" tuli Unescon maailmanperintökohde vuonna 2001, koska "medina" on poikkeuksellisen hyvä esimerkki 1700-luvun lopun linnoitetusta kaupungista, ja koska se on nykyisten eurooppalaisten sotilasarkkitehtuurin sääntöjen mukaan rakennettu ja sijaitsee Pohjois-Afrikassa. Unesco perusteli hyväksymistä myös sillä, että Essaouira oli Marokon ja Saharan autiomaan takamaat Eurooppaan ja muuhun maailmaan yhdistävä huomattava kansainvälinen kauppasatama 1800-luvulla. "Medinan" suojelutilanne on kohentunut viime aikoina paikallisten viranomaisten toimien ansiosta. Toisaalta "mellahin" rakennukset ovat huonossa kunnossa. Suojelutoimenpiteitä tehdään varsinkin erilaisten historiallisia kohteita ja monumentteja koskevien lakien, kuten marokkolaista perintöä koskevan lain, nojalla. Paikallisten viranomaisten lisäksi myös muun muassa paikalliset asukkaat ovat alkaneet tiedostaa "medinan" huomattavan arvon. "Medinan" ympärille on määritelty 15 hehtaarin laajuinen puskurivyöhyke, jolle rakentaminen on kiellettyä. Maailmanperintöluettelo
Maailmanperintökeskus perustettiin vuonna 1992 hoitamaan maailmanperintöön liittyviä asioita Unescossa. Se käsittelee maailmanperintösopimuksen päivittäisiä asioita ja järjestää komitean vuosittaiset kokoukset. Se myös auttaa jäsenvaltioita kohteiden ehdottamisessa maailmanperintöluetteloon. Maailmanperintökeskus sijaitsee Pariisissa. Maailmanperintöluettelo
Unescoa on kritisoitu maailmanperintöluettelon keskittymistä tiettyihin osa-alueisin. Eurooppa on listalla yliedustettuna. Afrikasta ja Etelä-Amerikasta on sen sijaan selvästi vähemmän kohteita. Luettelon epätasapainoon vaikuttaa myös se, että valtiot tekevät kohde-esitykset omista perintökohteistaan. Kehitysmaiden hallituksilla ei välttämättä ole samanlaista tietoa esitysten tekemiseen. Esimerkiksi vuosien 1978–1998 välillä Euroopasta ja Pohjois-Amerikasta ehdotettiin 443 kohdetta, kun Afrikasta vain 81 kohdetta. Marcel Breuer
Marcel Breuerin läpimurto julkisten rakennusten suunnittelijana oli vuonna 1955 valmistunut Unescon päämaja Pariisissa, jonka parissa hän teki yhteistyötä muun muassa italialaisen betonirakenneinsinöörin Pier Luigi Nervin kanssa. Gropiuksen myötä yhteistyöhön tottuneena hän käytti taitavia ja nimekkäitä arkkitehteja työkumppaneinaan monissa muissakin hankkeissa. Yhdistyneet kansakunnat
Akselivaltoja vastaan taistelleet liittoutuneet 26 valtiota allekirjoittivat tammikuussa 1942 Yhdistyneiden kansakuntien julistuksen, jonka pohjana toimi Atlantin julistus ja jossa käytettiin ensimmäistä kertaa termiä Yhdistyneet kansakunnat. Liittoutuneiden lisäksi julistuksen allekirjoitti 21 muuta valtiota. Britannian, Kiinan, Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton edustajat määrittelivät lokakuussa 1943 Moskovan julistuksissa, että kansainvälisen rauhan ylläpitämiseksi oli perustettava kansainvälinen järjestö. Sen hallintorakenteita alettiin suunnitella Dumbarton Oaksin konferenssissa lokakuussa 1944. Jaltan konferenssissa helmikuussa 1945 sovittiin kansakuntien kokouksien järjestämisestä San Franciscossa. Novodevitšin nunnaluostari
Luostari on ollut Unescon maailmanperintökohde vuodesta 2004. UNAIDS
UNAIDS perustettiin vuonna 1996. Sen perustamisesta oli 1993 päätetty Maailman terveysjärjestön yleiskokouksessa. Seuraavana vuonna ECOSOC hyväksyi ohjelman. Sen alkuperäisiin perustajiin kuuluvat Unicef, UNDP, UNFPA, Unesco ja WHO. YK:n kansainvälinen huumevalvontaohjelma liittyi sen rahoittajiin vuonna 1999, Kansainvälinen työjärjestö vuonna 2001, Maailman ruokaohjelma vuonna 2003 ja YK:n pakolaisjärjestö vuonna 2004. Julian Huxley
Julian Huxley kävi 1930-luvulla Keniassa ja muualla Itä-Afrikassa tutustumassa kansallispuistoihin ja muuhun eläinsuojelutyöhön. Brittihallitus lähetti hänet myös Länsi-Afrikkaan etsimään Kansainyhteisön maista soveliaita yliopiston paikkoja. Näillä matkoillaan Huxleylle kehittyi näkemys koulutuksesta ja luonnonsuojelusta maailman eri puolilla, ja niinpä hän oli tärkeässä asemassa Unescon ja WWF:n perustamisessa. Pohjoismainen yhteistyö Unescossa
Pohjoismainen yhteistyö Unescossa eli Yhdistyneiden kansakuntien kasvatus-, tiede- ja kulttuurijärjestössä on näkynyt pyrkimyksenä toteuttaa yhteistä politiikkaa pohjoismaisten arvojen ja kansainvälisen solidaarisuuden puolesta ja samalla lisätä maiden vaikutusvaltaa ja näkyvyyttä. Keskinäinen yhteistyö Unescossa on osaltaan rakentanut ja määritellyt Pohjoismaiden omaa identiteettiä ja imagoa. Helsingin kuvataidelukio
Lukio on ollut Unesco-koulu vuodesta 1990 alkaen ja kuuluu ASP-kouluverkostoon (entinen nimi Unesco). Ensimmäisenä lukiona Suomessa lukio julistautui syrjinnästä vapaaksi alueeksi. Gramota-arkisto
Saamelaisarkisto ja Kansallisarkisto esittivät vuonna 2014 Gramota-arkistoa lisättäväksi Unescon Memory of the World -ohjelmaan, jonka tavoitteena on säilyttää ihmiskunnan merkittävät arkistot ja kirjastokokoelmat. Suomesta Unescon luetteloon kuului tuolloin vain A. E. Nordenskiöldin karttakokoelma. Arkisto valittiin Unescon Maailman muisti -listalle 9. lokakuuta 2015. Agadez
Unesco oli pitkään kiinnostunut Agadezista ja auttoi Nigerin hallitusta saamaan kaupungista maan ensimmäisen kulttuurikohteen Unescon maailmanperintöluetteloon. Luetteloon pääsemiseen tähtäävä prosessi aloitettiin vuonna 2000, ja sen oli tarkoitus päättyä vuonna 2004. Kuitenkin Agadez liitettiin vasta vuonna 2013 maailmanperintöluetteloon. Eräs syy pitkään prosessiin oli, että Nigerin hallitus ja maan kulttuuriministeriö olivat djerma- ja hausakansoihin kuuluvien hallussa. Heidän mukaansa Agadez symboloi tuaregien asuttamaa pohjoista, ja he kannattivat etelässä sijaitsevan Zinderin vanhankaupungin valitsemista Nigerin ensimmäiseksi kulttuuriperintökohteeksi. Djermojen ja hausojen välit tuaregeihin heikkenivät 1990-luvun tuaregikapinoinnissa. Galápagossaaret
Galápagossaarten kansallispuisto perustettiin vuonna 1935, ja vuonna 1959 Unesco perusti Santa Cruzin saarelle paikallisia kilpikonnalajeja tarkkailevan tutkimusaseman. Aineettoman kulttuuriperinnön luettelo
Vuonna 1982 Méxicon konferenssissa käytettiin ensimmäisiä kertoja termiä aineeton kulttuuriperintö. Konferenssin tarkoituksena oli arvioida tietoja ja kokemusta, joita oli kertynyt vuoden 1970 Venetsian konferenssin jälkeen. Unescon vuonna 1972 perustama menestyksekäs maailmanperintöluettelo oli siirtänyt suurimman huomion kulttuurisuojelussa rakennuksiin ja rakennelmiin sekä luontokohteisiin. Méxicon konferenssissa kulttuurin määritelmä kirjoitettiin uudelleen, ja määritelmää laajennettiin käsittämään myös jokapäiväinen elämä, kuten arvojärjestelmät, perinteet ja uskomukset. Konferenssi pyysi Unescoa tutkimaan aineettoman kulttuuriperinnön ja erityisesti suullisen perinnön suojelua. Julian Huxley
Sir Julian Sorell Huxley () oli brittiläinen biologi, kirjailija ja humanisti. Hän oli Unescon ensimmäinen johtaja ja mukana perustamassa WWF:ää. Huxley lyötiin ritariksi vuonna 1958. Hän toimi biologian professorina Oxfordin yliopistossa ja King's Collegessa Lontoossa. Lontoon eläintieteellisen seuran sihteerinä hän johti Lontoon eläintarhaa 1935–1942. Unesco
Elokuussa 2015 maailmanperintöluettelossa oli 1 031 kohdetta, joista 802 on kulttuurikohteita, 197 luontokohteita ja 32 yhdistettyä kohdetta. Suomessa on seitsemän maailmanperintökohdetta, joista kuusi on kulttuuriperintökohteita ja yksi luonnonperintökohde.Unescon yleiskokous hyväksyi marraskuussa 2015 International Geoparks and Geosciences -ohjelman perustamisen. Geopark-kohteita on maailmanlaajuisesti 120. Suomea tässä ainutlaatuisten geologisten kohteiden verkostossa edustaa Rokua Unesco Global Geopark, johon kuuluvat Rokuan, Oulujokilaakson ja Oulujärven (Niskanselkä) alueet. Geopark
Geopark on kesäkuussa 2000 perustettu ainutlaatuisten geologisten kohteiden eli ”geopuistojen” kansainvälinen verkosto. Se on tarkoitettu jakamaan kokemuksia ja parhaita käytäntöjä luonnontieteiden opetuksesta, geologisen perinnön suojelusta, geoturismista ja kestävästä kehityksestä. Unescon yleiskokous hyväksyi 17. marraskuuta 2015 International Geoparks and Gesosciences -ohjelman perustamisen, jolla Geopark-verkosto siirtyi osaksi Unescon toimintaa. San Franciscon konferenssi
San Franciscon konferenssi oli Yhdysvaltain San Franciscossa 25. huhtikuuta – 26. kesäkuuta 1945 järjestetty kansainvälinen konferenssi, jossa perustettiin Yhdistyneet kansakunnat. Konferenssin merkittävimmät osallistujat olivat neljän suurvallan ulkoministerit: Yhdysvaltain Edward Stettinius, Ison-Britannian Anthony Eden, Neuvostoliiton Vjatšeslav Molotov sekä Kiinan T. V. Soong. Kokouksen pääsihteerinä toimi Yhdysvaltain Alger Hiss. UNESCO-IHE
UNESCO-IHE Institute for Water Education on vesialan koulutukseen erikoistunut instituutti, joka perustettiin 2003. UNESCO-IHE jatkaa työtä, jonka IHE aloitti vuonna 1957, kun se alkoi tarjota kehitysmaiden asiantuntijoille hydraulisen tekniikan jatkokoulutusta. Unesco
Unescolla on johtava globaali rooli sanan- ja lehdistönvapauden, mediakehityksen ja informaation edistämisessä. Sananvapaus, moniarvoinen ja riippumaton media sekä pääsy tietoon ovat edellytyksiä demokraattisen yhteiskunnan kehitykselle. Lisäksi Unescon viestintä- ja informaatio-ohjelman painopisteenä ovat sukupuolten välinen tasa-arvo, Afrikkaa, vähiten kehittyneet maat, pienet saarivaltiot sekä nuoriso. Byblos
Byblos on liitetty Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1984. ICOMOS
International Council on Monuments and Sites (ICOMOS) on kansainvälinen asiantuntijajärjestö, jonka toimintaan kuuluu kulttuuriperintöön kuuluvien kohteiden konservointi ja suojelu. Se perustettiin vuonna 1965 Venetsian julistuksen seurauksena ja antaa asiantuntija-apua Unescon maailmanperintöluetteloon. Janusz Korczak
Unesco vietti vuonna 1978 Korczak-vuotta. Esperanto
Vuonna 1908 19-vuotias sveitsiläinen Hector Hodler perusti Genevessä Universala Esperanto-Asocion (UEA), esperanton maailmanjärjestön, jolla on nykyään jäseniä noin 120 maasta. UEA vastaa esimerkiksi esperanton maailmankongressien järjestämisestä. Inkluusio (kasvatustiede)
Inkluusio (inclusion) tai inklusiivinen kasvatus (inclusive education) viittaavat Yhdistyneiden Kansakuntien ja UNESCO:n piirissä kehitettyyn ajattelutapaan, jossa korostetaan kaikkien vammaisten henkilöiden oikeutta kuulua tavallisiin yhteisöihin sen sijaan, että heidät sijoitettaisiin omiin erillisiin palvelujärjestelmiinsä. Inkluusion käsite esiintyi ensimmäisen kerran YK:n ohjelmista Salamancan julistuksessa vuonna 1994. Siinä vaadittiin periaattessa kaikkien vammaisten henkilöiden oikeutta päästä opetuksen piiriin tavallisissa koululuokissa. Erityisluokkasijoitusten tuli olla vain "harvinainen poikkeus". Yhdistyneet kansakunnat
Vaikka kylmä sota vaikutti YK:n tehokkuuteen sen ensimmäisinä vuosikymmeninä, se sai aikaan kuitenkin myös monia myönteisiä kehitysaskelia. Vuonna 1948 YK antoi ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen, ja samana vuonna se lähetti ensimmäiset rauhanturvaajansa Lähi-itään ja Etelä-Aasiaan. YK toimi myös aktiivisesti toisen maailmansodan jäljiltä olleiden pakolaisten puolesta, mikä johti vuonna 1950 pakolaisjärjestö UNHCR:n perustamiseen. Kansainvälinen museoneuvosto
Organisaatio on perustettu vuonna 1946. Organisaatio työskentelee erilaisten komiteoiden kautta. Näitä komiteoita ovat muun muassa Committee for Conservation (ICOM-CC) ja Committee on Documentation (ICOM-CIDOC). Unesco
Suomen rahoitus Unescon koulutussektorille kanavoidaan pääasiassa Education for All -teknisen avun ohjelman kautta. Suomi tukee Unescoa jäsenmaksuosuuden lisäksi erilaisilla vapaaehtoisilla tukimaksuilla. Suomen jäsenmaksuosuus vuodelle 2013 on noin 1,5 miljoonaa euroa. Maksu suoritetaan opetus- ja kulttuuriministeriön budjetista. Ulkoasiainministeriön Unesco rahoitus vuosille 2014–2015 on yhteensä 2,4 miljoonaa euroa, josta Opetusta kaikille -ohjelmalle 2 miljoonaa euroa ja kansainvälisen viestinnän kehittämisohjelmalle 400 000 €. Yhdistyneet kansakunnat
Yhdistyneiden kansakuntien peruskirja laadittiin huhti–kesäkuussa 1945 kokoontuneessa San Franciscon konferenssissa, jossa oli edustettuna 46 valtiota. Pohjana käytettiin ehdotuksia, jotka oli aiemmin laadittu Dumbarton Oaksin ja Jaltan konferensseissa. Peruskirjan allekirjoitti 26. kesäkuuta 1945 San Franciscossa 50 valtiota ja Puola myöhemmin 15. lokakuuta 1945. Se astui voimaan 24. lokakuuta 1945, kun turvallisuusneuvoston viisi pysyvää jäsentä ja suurin osa muista YK:n silloisista jäsenvaltioista oli sen ratifioinut. Miss Universum
Miss Universum () on vuosittainen kauneuskilpailu, jossa etsitään maailman kauneinta naista. Kilpailun perusti kalifornialainen vaatetusyhtiö Pacific Mills vuonna 1952. Ensimmäinen voittaja oli Suomen Armi Kuusela. Vuonna 1996 yhdysvaltalainen liikemies Donald Trump osti kilpailun oikeudet, ja se oli hänen ja NBC Universalin omistuksessa vuoteen 2015 asti. Nykyisin kilpailun oikeudet omistaa WME/IMG. Phan Thị Kim Phúc
Vuonna 1997 perustettiin hänen nimeään kantava yleishyödyllinen The Kim Foundation International -säätiö, jonka tavoitteena on tukea kansainvälisiä järjestöjä, jotka tarjoavat lääketieteellistä apua sotien ja terrorismin lapsiuhreille. 10. marraskuuta 1997 Kim Phúc nimitettiin Unescon hyvän tahdon lähettilääksi. Kim Phucin elämäkerta julkaisiin 1999 nimellä "The Girl in the Picture: the Story of Kim Phuc, the Photograph and the Vietnam War" (suomeksi "Tyttö kuvassa: Kim Phucin tarina"). Kirjoittajana oli Denise Chong. Kansainvälinen maailman alkuperäiskansojen päivä
Kansainvälinen maailman alkuperäiskansojen päivän vietosta sopi YK:n yleiskokous joulukuussa 1994. Tarkoituksena oli samalla juhlistaa ensimmäistä Kansainvälistä maailman alkuperäiskansojen vuosikymmentä (The First International Decade of the World's Indigenous People) 1995 – 2004. Vuonna 2004 YK:n yleiskokous julisti toisen Kansainvälisen maailman alkuperäiskansojen vuosikymmenen (The Second International Decade of the World's Indigenous People) 2005 – 2015, jonka teemana on "Toiminnan ja itsekunnioituksen vuosikymmen" (“A Decade for Action and Dignity”) YK:n jäsenmaita rohkaistaan osallistumaan päivän viettoon ja levittämään YK:n viestiä maailmamme monimuotoisista alkuperäiskulttuureista erityisesti kouluissa Europa Nostra
Europa Nostra (latinaa, "Meidän Eurooppamme") on kulttuuriperintöä vaaliva eurooppalainen järjestö. Järjestö toimii yhteistyössä Euroopan unionin, Euroopan neuvoston ja Unescon kanssa. Järjestöön kuuluu kulttuuriperintöä vaalivia yhdistyksiä. Sillä on noin 400 eurooppalaista jäsenjärjestöä ja yhteisöjäsentä. Myös yksityishenkilöt hyväksytään jäseneksi. Unesco
Unesco on yksi YK:n itsenäisistä erityisjärjestöistä omine toiminta- ja päätöselimineen ja budjeteineen. Unescolla on 195 jäsenmaata ja 9 liitännäisjäsentä. Unesco on kansainvälinen valtioiden välinen järjestö, jonka korkein päättävä elin on joka toinen vuosi kokoontuva yleiskokous, joka vastaa politiikan peruslinjauksista ja hyväksyy ohjelman ja budjetin. Päätösten toteuttamisesta vastaa 58 jäsenmaasta koostuva, kaksi kertaa vuodessa kokoontuva hallintoneuvosto. Yellowstonen kansallispuisto
Yellowstonen kansallispuisto on kuulunut vuodesta 1978 lähtien Unescon maailmanperintöluetteloon. Yhdistyneet kansakunnat
Perustamispäivä 24. lokakuuta on kansainvälinen , ja se aloittaa YK:n aseidenriisuntaviikon. Paestum
Poseidonia perustettiin kreikkalaisena siirtokuntana noin 650 eaa. Se tuli osaksi alueella laajentunutta Rooman valtakuntaa vuonna 273 eaa. Tämän jälkeen se oli aluksi roomalainen kolonia ja myöhemmin tavallinen roomalaiskaupunki. Nykyisin Paestumin arkeologinen alue on osa Unescon maailmanperintökohdetta nimeltä "Cilenton ja Vallo di Dianon kansallispuisto, Paestumin ja Velian arkeologiset alueet sekä Certosa di Padula". Kaupunki tunnetaan erityisesti hyvin säilyneistä temppeleistään. Audrey Azoulay
Audrey Azoulay (4. elokuuta 1972 La Celle-Saint-Cloud, Ranska) on ranskalainen virkamies ja poliitikko, joka valittiin marraskuussa 2017 Unescon pääsihteeriksi. Sitä ennen hän on toiminut Ranskan kulttuuriministerinä ja Ranskan elokuvainstituutin varajohtajana. Njasvižin kartano
Unesco kuitenkin valitsi palatsikokonaisuuden maailmanperintökohteeksi vuonna 2005. Sittemmin Unescon maailmanperintökohteiden komitea on vuosien 2009-2011 seurantaraporteissaan kiinnittänyt paikallisten viranomaisten huomiota muun muassa Njasvižin palatsin siipirakennuksen purkamiseen ja uudelleenrakentamiseen, puistoalueiden kuntoon, koulutetun restaurointihenkilöstön vähyyteen ja kunnostustöiden tarkemman suunnitelun ja piirustusten tarpeeseen hyvissä ajoin ennen korjaustöiden aloittamista. Huolta on kannettu viime aikoina esimerkiksi Kristuksen ruumiin kirkon lämmitysjärjestelmän uusimisen vaikutuksista ja maailmanperintökohteen suojavyöhykkeeseen kuulvan Njasvižin vanhan kaupungin suojelusta. Museo
YK:n perustaman kasvatus-, tiede- ja kulttuurijärjestö Unescon kulttuurijaoston toimialaan kuuluvat muun muassa museot, monumentit ja kiinteät muinaisjäännökset. Vaikka museoita koskevat päätökset ovat vain pieni osa Unescon toiminnasta, järjestö on antanut neljä kulttuuriperintöä koskevaa yleissopimusta. Niistä eniten on saanut huomiota ja tuottanut merkitystä museoille maailmanperintösopimus, jonka tavoitteena on turvata keskeisen kulttuuri- ja luonnonperinnön säilyminen. Museoneuvosto ICOM on yksi Unescon tunnustetuista neuvonantajista museoita koskevissa kysymyksissä. Unescon perustama ICCROM puolestaan on hallitusten välinen kulttuuriperintöä edistävä koulutus- ja tutkimuslaitos. Unesco
Unesco eli Yhdistyneiden kansakuntien kasvatus-, tiede- ja kulttuurijärjestö () on yksi Yhdistyneiden kansakuntien itsenäisistä erityisjärjestöistä, jonka tarkoituksena on kasvatuksen, tieteen ja kulttuurin avulla edistää rauhaa ja kansojenvälistä yhteistyötä. Unicode
Ajatus yleismaailmallisesta ja mahdollisimman kattavasta merkistöstä alkoi itää 1980-luvulla useallakin taholla. Vuonna 1984 kansainväliset standardointijärjestöt ISO ja IEC perustivat yhdessä työryhmän valmistelemaan tällaista merkistöä, joka sai nimekseen ISO/IEC 10646. Ohjelmistoteollisuuden edustajat puolestaan perustivat samaan perustavoitteeseen pyrkivän intressiryhmän The Unicode Consortium vuonna 1990. Unesco
Lokakuussa 2008 presidentti Martti Ahtisaari vastaanotti Unescon rauhanpalkinnon elämäntyöstään maailmanrauhan hyväksi. Unescon ja Pasteur-instituutin mitali
UNESCO/Pasteur-Instituutin mitali on Unescon sekä Pasteur-instituutin yhteinen vuodesta 1995 myöntämä tiedepalkinto. Palkinnon summa on 15 000 dollaria. Palkinnon saaja valitsee Unescon pääsihteeri yhdessä tuomarikunnan kanssa joka koostuu insinööreistä ja tiedemiehistä. Esperanto
Vuonna 1904 pidettiin ensimmäistä kertaa pieni kansainvälinen esperantokongressi. Vuonna 1905 Ranskan Boulogne-sur-Merissä pidetyssä ensimmäisessä kansainvälisessä esperanton maailmankongressissa oli yhteensä 688 osanottajaa 30 eri maasta. Kongressissa vahvistettiin esperanton muuttumattomaksi perustaksi Zamenhofin kirjoittama esperanton peruskieliopin sisältävä "Fundamento de Esperanto" (’Esperanton perusteet’), johon ylimmälläkään kielellisellä elimellä ei ole oikeutta tehdä muutoksia. Teos sisältää aiemmin julkaistun niin sanotun 16 säännön kieliopin, harjoituskirjan ("Ekzercaro") sekä sanaluettelon ("Universala Vortaro"). Tässä kongressissa Zamenhof myös irtisanoutui esperantoliikkeen johtajuudesta, sillä hän ei halunnut häneen kohdistuvien ennakkoluulojen tai antisemitismin estävän kielen kehitystä. Esperanton maailmankongressi on järjestetty vuodesta 1905 lähtien joka vuosi lukuun ottamatta maailmansotien aikaisia vuosia. Pohjoismainen yhteistyö Unescossa
Kiristyneet jännitteet eivät siis estäneet säännöllistä yhteistyötä kansallisten toimikuntien välillä. Pohjoismaisten toimikuntien yhteisenä intressinä oli säilyttää asiantuntijoiden ja kansalaistoimijoiden keskeinen asema Unescossa sekä pitää yhteistyö epävirallisena, kulttuuriin keskittyvänä käytännön toimintana. Seuraavina vuosina pohjoismaista yhteistyötä tiivistettiin. Koko Unescon sisällä jännitteet kuitenkin kiristyivät niin, että vuonna 1985 Yhdysvallat ja Iso-Britannia jättivät organisaation. Pohjoismaat puolestaan reagoivat Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton välisten jännitteiden kiristymiseen parantamalla keskinäistä yhteistyötään ja toimimalla välittäjinä maiden välillä. 1980-luvulla Pohjoismaiden yhteistyö kasvoi mm. laajennettujen sihteeristökokousten muodossa. Dumbarton Oaksin konferenssi
Uuden kansainvälisen maailmanjärjestön perustamisen tarve oli aiemmin ilmaistu vuonna 1943 niin sanotussa Moskovan julistuksessa. Dumbarton Oaksin konferenssi oli ensimmäinen merkittävä askel tavoitteen toteuttamiseksi. Kokouksessa laadittiin niin sanotut ”ehdotukset uuden yleisen kansainvälisen järjestön perustamiseksi”. Jotkin keskeiset kysymykset jäivät vielä avoimiksi, kuten uudelle järjestölle suunnitellun turvallisuusneuvoston äänestyssäännöt sekä Neuvostoliittoon kuuluneiden neuvostotasavaltojen mahdollisuus päästä jäsenvaltioiksi. Näitä kysymyksiä käsiteltiin sitten suurvaltojen kesken helmikuun 1945 Jaltan konferenssissa ja lopulliset päätökset tehtiin sen jälkeen San Franciscon konferenssissa, joka päättyi YK:n perustamiseen. Jaltan konferenssi täydensi Dumbarton Oaksin esitystä ehdottamalla, että Kansainliiton mandaattialuejärjestelmä korvattaisiin uudella huoltohallintoaluejärjestelmällä. Vapaudenpatsas
Vuonna 1984 Vapaudenpatsas liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon. Ihmisrotu
Jo vuonna 1950 julkaistussa Unescon kannanotossa "The Race Question" suositellaan rotu-termistä luopumista ihmislajista puhuttaessa ja sen korvaamista termillä ”etninen ryhmä”. Myöhemmässä Unescon kannanotossa "Proposals on the biological aspects of race" vuodelta 1969 todetaan, että kaikkien ihmispopulaatioiden sisällä on laajaa vaihtelua ja ettei puhtaita rotuja geneettisesti homogeenisen populaation merkityksessä ole olemassa ihmislajin sisällä. Unescon kannanoton mukaan mikään rotuluokittelujärjestelmä ei pysty jaottelemaan ihmiskuntaa selviin erillisiin roturyhmiin, ja ihmiskunnan historian monimutkaisuuden vuoksi monien ihmispopulaatioiden sijoittaminen näihin luokitteluihin on vaikeaa. Viime aikoina muun muassa American Anthropological Associationin ja Yhdysvaltain kansallisiin tiedeakatemioihin kuuluvan Institute of Medicinen kannanottojen mukaan rotujaotteluilla ei ole minkäänlaista biologista pohjaa. 78 prosenttia "Journal of Physical Anthropology" -lehden artikkeleista käytti vuonna 1931 negroidin ja europidin kaltaisia rotuluokitteluja, mutta vuonna 1965 osuus oli 36 prosenttia ja vuonna 1996 enää 28 prosenttia. Perinteisesti määriteltyjen rotujen osuus ihmispopulaatioiden välisestä geneettisestä muuntelussa on pieni. Yhdysvaltalaisen evoluutiobiologi ja geneetikko Richard Lewontinin mukaan noin 85  prosenttia kaikesta ihmisten geneettisestä muuntelusta on todettavissa jo yhden kielellisen tai kansallisen ryhmän sisällä ja vain 6–10  prosenttia siitä voidaan selittää perinteisellä rotukäsitteellä. Useat lääketieteelliset vertaisarvioidut tieteelliset julkaisut ovat luopuneet rodun käyttämisestä selittävänä tekijänä. Ennedi
Unesco lisäsi paikan maailmanperintöluetteloon vuonna 2016. Maailmanperintöluettelo
Maailmanperintösopimus on yksi Unescon kolmesta sopimuksesta, jotka liittyvät kulttuuriperinnön suojelemiseen. Kaksi muuta ovat Haagissa vuonna 1954 solmittu Yleissopimus kulttuuriomaisuuden suojelemiseksi aseellisen selkkauksen sattuessa ja Yleissopimus kulttuuriomaisuuden luvattoman tuonnin, viennin ja omistusoikeuden siirron kieltämiseksi ja ehkäisemiseksi, joka solmittiin vuonna 1970. Ahmed Baban instituutti
Ahmed Baban instituutti (, ) on Malissa Timbuktun kaupungissa sijaitseva kirjasto ja tutkimuskeskus. Se perustettiin Yhdistyneiden Kansakuntien tiede- ja kulttuurijärjestön UNESCO:n aloitteesta vuonna 1973. Rahoitus saatiin pääosin Kuwaitista. Instituutti on nimetty 1600-luvulla vaikuttaneen timbuktulaisen oppineen Ahmad Baba al Massufin mukaan. Se toimii nykyään uudessa, vuonna 2009 valmistuneessa rakennuksessa. Maailmanperintöluettelo
Unesco hyväksyi vuonna 2003 sopimuksen aineettoman kulttuuriperinnön suojelemiseksi, joka astui voimaan 20. huhtikuuta 2006 kolme kuukautta siitä, kun 30. valtio oli ratifioinut sopimuksen. Uuteen aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon valittiin vuonna 2008 kaikki 90 kohdetta, jotka oli nimetty aiemmin ihmiskunnan mestariteoksiksi. Ensimmäiset uudet kohteet luetteloon hyväksyttiin seuraavana vuonna, kun aineettoman kulttuuriperinnön komitea listasi sinne 76 kohdetta. Suomi 1990-luvulla
Suomi oli ratifioinut Unescon yleissopimuksen kulttuuri- ja luonnonperinnön säilyttämisestä vuonna 1987. Valtaosa suomalaisista maailmanperintökohteista lisättiin maailmanperintöluetteloon 1990-luvulla. Ensimmäisenä maailmanperintöluetteloon lisättiin Suomenlinna ja Vanha Rauma vuonna 1991. Petäjäveden vanha kirkko lisättiin maailmanperintöluetteloon 1994, Verlan puuhiomo ja pahvitehdas 1996 ja Sammallahdenmäen pronssikautinen röykkiöalue 1999. Yhdistyneet kansakunnat
Kun 51 valtion edustajat kokoontuivat Lontoossa tammikuussa 1946 ensimmäisiin tapaamisiin, maailmanpoliittinen tilanne oli jo muuttumassa. Neuvostoliiton johtaja Josif Stalin piti helmikuussa puheensa, jossa hän kertoi maailman olevan jakaantunut kahteen taloudelliseen ja poliittiseen järjestelmään. Britannian pääministeri Winston Churchill julisti maaliskuussa, että rautaesirippu on jakanut Euroopan. Eurooppa jakautui lopullisesti kahteen toisilleen vihamieliseen liittoumaan, kun Nato perustettiin huhtikuussa 1949. Donald Trump
Yhdysvallat erosi pian YK:n kasvatus-, opetus- ja kulttuurijärjestö Unescosta, YK:n pakolaissopimuksesta, Pariisin ilmastosopimuksesta ja Iranin kanssa tehdystä ydinasesopimuksesta. YK:lle myönnettyä rahoitusta vähennettiin ja järjestön asemaa Yhdysvaltain ulkopolitiikassa pienennettiin. Trumpin hallinto nosti maan uudeksi ulkopoliittiseksi doktriiniksi paleokonservatiivisen doktriinin maan oman kansallisen edun puolustamisesta ja maksimoimisesta. Aineeton kulttuuriperintö
Unescon yleissopimus aineettoman kulttuuriperinnön suojelemisesta astui Suomessa voimaan toukokuussa 2013. Suomen opetus- ja kulttuuriministeriö on antanut sopimuksen toimeenpanon Museoviraston vastuulle ja nimennyt aineettoman kulttuuriperinnön asiantuntijaryhmän toimeenpanoprosessin tueksi. Maailmanperintöluettelo
Unesco esitteli vuonna 1962 suosituksensa ihmisten tekemien ja luonnollisten ympäristöjen sekä kohteiden suojelemiseksi ja entistämiseksi. Järjestö oli samoihin aikoihin mukana myös kahdessa laajassa pelastushankkeessa, jotka saivat maailmanlaajuista huomiota. Firenzen keskusta tarvitsi ennallistamista vuoden 1966 tulvan jälkeen ja Venetsian vuotuisten talvitulvien ongelma piti ratkaista. Lisäksi Unesco oli mukana suojaamassa Pakistanin Mohenjo-Daroa ja Indonesian Borobuduria. Unesco
Suomen Unesco-rahoituksen temaattisina painopisteinä on tyttöjen ja naisten koulutuksen tukeminen, ammatillisen ja teknillisen koulutuksen kehittäminen sekä sananvapauden, mediakehityksen ja tietoon pääsyn edistäminen. Tyttöjen ja naisten koulutuksen tukeminen edistävät tasa-arvoa, ihmisoikeuksien toteutumista ja kestävää kehitystä. Ammatillisen ja teknillisen koulutuksen kehittämisellä luodaan mahdollisuuksia työelämään ja yhteiskuntien kehittämiseen osallistumiselle ja ennalta ehkäistään nuorten syrjäytymistä ja radikalisoitumista. Unesco
Maailmanlaajuisen Unesco-kouluverkoston (, ASP) tavoitteena on lisätä kansainvälistä kulttuurista ymmärtämystä ja osaamista kouluissa. Maailmanperintöluettelo
Yhdysvaltain hallitus alkoi kiinnostua luonnonsuojelusta kansainvälisten järjestöjen, kuten Sierra Clubin ja Maailman luonnonsäätiön, kautta. Valkoisessa talossa vuonna 1965 järjestetyssä konferenssissa Yhdysvallat vaati itsenäisen kulttuuri- ja luonnonperintöä käsittelevän World Heritage Trust -säätiön perustamista. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto (IUCN) teki samantapaisen esityksen omille jäsenilleen vuonna 1968. Yhdistyneiden kansakuntien ympäristöohjelma, Unescon Ihminen ja biosfääri -ohjelma perustettiin 1970-luvun alussa, jolloin käytiin myös kansainvälisiä konferensseja kansallispuistoista. Nämä lisäsivät entisestään kansainvälistä tietoisuutta suojelutarpeista. Luettelo maailmanperintöluettelon kohteista Suomessa
Suomessa on seitsemän Unescon maailmanperintökohdetta, joista kuusi kulttuurikohdetta ja yksi luontokohde.
Maailmanperintöluettelo on Unescon ylläpitämä järjestelmä, jonka tarkoituksena on suojella maailman ainutlaatuista kulttuuri- ja luonnonperintöä. Luetteloon valittujen kohteiden ja alueiden katsotaankin olevan arvokkaimmat perintökohteet, joiden suojelulla ja säilyttämisellä pitäisi olla erityinen merkitys ihmiskunnan kulttuuri- ja luonnonperinnön säilymiselle. Suojeluvastuun periaate
Yhdistyneet kansakunnat (YK) perustettiin 1945 estämään aseellisten konfliktien muodostumista valtioiden välille. Kuitenkin kylmä sota monin osin vaikeutti tuon tehtävän toteuttamista ja antoi tilaa valtioiden sisäisten konfliktien syntymiselle. 1990-lukua määrittivät vahvasti laajat aseelliset konfliktit Afrikassa ja Balkanilla. Nämä konfliktit johtivat miljoonien ihmisten suureen kärsimykseen, sekä joihinkin pahimpiin humanitäärisiin tragedioihin ja joukkomurhiin toisen maailman sodan jälkeen. Näiden kriisien huippukohtina näyttäytyvät Ruandan kansanmurha ja Srebrenican joukkomurha. Kaikkein eniten, nämä kriisit paljastivat kansainvälisen yhteisön heikkouden toimia ja puuttua tehokkaasti tämän kaltaisiin humanitäärisiin katastrofeihin ja sen seurauksena 1990-luvun lopulla käytiin paljon keskusteluja humanitäärisen intervention doktriinin ongelmakohdista, sekä voimankäytöstä ihmisoikeuksien suojelussa. Museo
Maailmanlaajuisten järjestöjen lisäksi eräiden pienempien alueellisten kansainvälisten järjestöjen ohjelmistossa on museotyön edistäminen. Skandinaavinen museoliitto perustettiin Kööpenhaminassa jo vuonna 1915. Sen jäseniksi hyväksytään kaikki Pohjoismaissa työskentelevät tieteellisen koulutuksen saaneet henkilöt. Jokaisessa jäsenmaassa on oma kansallisen osastonsa. Pohjoismainen konservaattoriliitto puolestaan edistää Pohjoismaissa toimivien konservaattorien yhteistyötä. EU-maiden museoliittojen verkosto on NEMO, joka toimii museoiden edunvalvojana EU:ssa. Euroopan unioni on myös itsessään edistänyt museoiden välistä yhteistyötä. Unesco
Unescon viisi toimialaa ovat koulutus, luonnontieteet, yhteiskunta- ja humanistiset tieteet, kulttuuri sekä viestintä ja informaatio. Unesco laatii suosituksia ja normeja sekä kansainvälisiä julistuksia ja sopimuksia, järjestää hallitustenvälisiä asiantuntijakokouksia ja korkean poliittisen tason seminaareja. Järjestöllä on myös lukuisia kehitysyhteistyön ohjelmia, tutkimusohjelmia sekä laajaa julkaisu- ja tilastointitoimintaa eri puolilla maailmaa. Unescon päämaja
Rakennuskompleksi valmistui Unescon käyttöön vuosina 1955–1958. Siihen kuuluu hallintorakennus, konferenssirakennus ja lähetystösali. Sen suunnitteli kansainvälinen arkkitehtiryhmä, johon kuuluivat ranskalainen Marcel Breuer, italialainen Pier Luigi Nervi ja ranskalainen Bernard Zehrfuss. Rakennuksen katsotaan edustavan Le Corbusierin hahmottamaa tyyliä. Maison de l’Unesco on kahdeksankerroksinen, kolmisiipinen ja Y-kirjaimen muotoinen, ja se on rakennettu massiivisten betonipylväiden varaan. Ikkunaseiniä jäsentävät suuret ristikkomaiset betonituet. Rakennuksen kolmen sivun pituudet ovat 124 metriä, 136 metriä ja 148 metriä. Päärakennusta täydentää kolme erimuotoista lisärakennusta. Aineeton kulttuuriperintö
Yleissopimus aineettoman kulttuuriperinnön suojelemisesta hyväksyttiin vuonna 2003 Unescon yleiskokouksessa. Sopimus astui voimaan vuonna 2006, kun 30 Unescon jäsenvaltiota oli saattanut voimaan. Tällä hetkellä yleissopimuksen piiriin kuuluu 172 valtiota (12/2016). Kirjan ja ruusun päivä
Vuonna 1995 UNESCO julisti katalonialaisen Kirjan ja ruusun päivän kansainväliseksi kirjan ja tekijänoikeuden päiväksi. "Kirjat ansaitsevat erityisen päivänsä, jolloin niitä juhlitaan vapauden, yhteenkuuluvuuden ja rauhan symboleina", järjestön julistus kuului. Tournai
Katedraali on Unescon maailmanperintöluettelossa vuodesta 2000. Pohjoismainen yhteistyö Unescossa
Pohjoismainen yhteistyö Unescossa on jatkunut tiiviinä kylmän sodan päättymisen jälkeenkin. Pohjoismaat pyrkivät esimerkiksi edelleen saamaan keskuudestaan jatkuvan edustuksen hallintoneuvostoon – neuvoston jäsenmaaksi valittu valtio tuo esiin Pohjoismaiden yhteisiä etuja ja näkemyksiä. Suomi on ollut hallintoneuvoston jäsenenä Pohjoismaiden edustajana vuosina 1966–1974, 1987–1991 sekä 1997–2001. Kaudella 2013–2017 Pohjoismaita edustaa Ruotsi. Suomi on Pohjoismaiden yhteinen ehdokas hallintoneuvostoon kaudelle 2017–2021. Yhdistyneet kansakunnat
Yhteiskunnalliset kysymykset, kehitysyhteistyö, naisten aseman parantaminen ja ihmisoikeudet nousivat 1960- ja 1970-luvuilla entistä keskeisimmiksi aiheiksi. YK:n kehitysohjelma perustettiin 1965. Se on johtanut siitä saakka monia kansainvälisiä kehitystoimintaprojekteja. YK järjesti 1970-luvulla 15 sosiaalisia ja taloudellisia asioita käsitellyttä maailmankonferenssia. Niistä ensimmäinen oli vuonna 1972 Tukholmassa järjestetty maailmankonferenssi ympäristökysymyksistä ja viimeinen vuonna 1980 Kööpenhaminassa pidetty YK:n naisten vuosikymmenen maailmankonferenssi. San Franciscon konferenssi
Ajatus uudesta kansainvälisestä järjestöstä oli esitetty vuonna 1944 Dumbarton Oaksin konferenssissa ja vahvistettu helmikuussa 1945 Jaltan konferenssissa. San Franciscon konferenssissa oli edustettuna 46 valtiota. Niistä 26 oli allekirjoittanut vuoden 1942 Yhdistyneiden kansakuntien julistuksen. Edustettuina olleiden valtioiden lisäksi konferenssissa esitettiin YK:n perustajajäseniksi viittä muuta valtiota. Niistä neljä hyväksyttiin, mukaan lukien Ukrainan ja Valko-Venäjän neuvostotasavallat, vaikka ne eivät länsimaiden mielestä olleet itsenäisiä valtioita. Neuvostoliiton asettamaa Puolan hallitusta ei vielä tässä vaiheessa hyväksytty, koska siltä puuttui kansainvälinen tunnustus. Myöhemmin Puola kuitenkin laskettiin yhdeksi YK:n 51:stä perustajavaltiosta. Unesco
Unescon pääjohtaja valitaan nykyään neljävuotiselle kaudelle, kun aiemmin pääjohtajan kausi oli kuusivuotinen. Unescon pääjohtajia ovat olleet: Pohjoismainen yhteistyö Unescossa
1950-luvulla kansainvälinen kulttuurihallinto oli melko kehittymätöntä. Osittain tästä syystä kansallisten Unesco-toimikuntien ja kansallisten ministeriöiden välillä oli huomattavasti liikkumatilaa. Tämä johti siihen, että kansallisella tasolla Unescoa pidettiin helposti ”professorien keskustelukerhona”, jolla oli vain vähän käytännön merkitystä. Toisaalta Unesco nähtiin myös kohtuullisen itsenäisenä kansallisiin poliittisiin elimiin nähden, sillä sitä johtivat riippumattomat kansainvälisesti tunnustetut tiedemiehet ja kulttuuriasiantuntijat. Riippumattomuussuuntaa tavoittelivat myös pohjoismaiset toimikunnat. Uskonnollinen humanismi
Uskonnolliset humanistit ovat Yhdysvalloissa järjestäytyneet muun muassa Eettisen kulttuurin yhdistyksiin, jotka yhdessä muodostavat Amerikan eettisen liiton. Tämä liitto oli mukana perustamassa Kansainvälistä humanistista ja eettistä liittoa (IHEU) vuonna 1952. Perustavan kokouksen puheenjohtaja Julian Huxley, Unescon ensimmäinen pääjohtaja, oli tärkeä aatteellinen vaikuttaja Eettisen kulttuurin liikkeessä, vaikka liike syntyi vuosikymmeniä ennen hänen vaikutustaan. Huxleyn vuonna 1927 ensimmäisen kerran ilmestynyt kirja "Religion without revelation" (Uskonto ilman ilmoitusta) oli uskonnollisen humanismin keskeinen teos. Erkki Aho (pääjohtaja)
Aho oli pitkään myös Suomi–Neuvostoliitto-Seuran johtokunnan jäsen ja puheenjohtaja vuosina 1990–1991 sekä Suomen Unesco-toimikunnan puheenjohtaja 1987–1993. Hänet vihittiin kasvatustieteen kunniatohtoriksi Oulun yliopistossa 1983 ja hän sai professorin arvonimen 2006.