Mikä oli Pohjolan unionivaltio?
Dorotea Brandenburgilainen
Dorothea, Ruotsin kuningatar Dorotea Brandenburgilainen (n. 1430 – 10. marraskuuta 1495) oli kahteen otteeseen Pohjolan unionivaltion kuningatar. Hän oli Tanskan kuningatar vuosina 1445–1448 ja 1449–1481, Norjan kuningatar vuosina 1445–1448 ja 1450–1481 sekä Ruotsin kuningatar vuosina 1445–1448 ja 1457–1464.
Pohjan sota
Kaarle X Kustaakin haki talven aikana liittolaisia. Transilvanian ruhtinas Yrjö II Rákóczi lupasi hyökätä etelästä Puolaan, kasakat sitoutuivat etenemään Ukrainasta ja Labiaun sopimuksella myös Fredrik Vilhelm lupautui jälleen sotilaalliseen yhteistyöhön ruotsalaisten kanssa. Vastineeksi Preussin herttuakunta siirtyi Brandenburgin osaksi ja Ruotsi luopui Preussin satamien tulleista. Muutkin liittolaiset saisivat osansa tulevista voittomaista. Keväällä 1657 Kaarle eteni taas syvälle Puolaan uusien liittolaistensa kanssa. Suomen ja Viron valtioliitto
Ajatus Suomen ja Viron välisestä valtioliitosta heräsi Virossa kansallisen heräämisen myötä. Aihetta käsiteltiin esimerkiksi Lydia Koidulan runossa "Suomen silta" vuodelta 1881. Virolainen kirjailija Friedebert Tuglas elätteli ideaa Suomen ja Viron unionista, mutta hänen mukaansa maiden täydellinen yhteenliittyminen olisi mahdotonta. Parempana ideana hän piti Itävalta-Unkarin tai Ruotsi-Norjan kaltaista valtioiden yhteenliittymää. Vuonna 1918 Viron väliaikaisen hallituksen pääministerinä toiminut Konstantin Päts ja ulkoministeri Jaan Poska laativat muistion ""Mahdollisen suomalais-virolaisen valtioliiton (liittovaltion) perusteet"", jossa he esittivät valtioliittoa, jossa molemmat osavaltiot olisivat säilyttäneet autonomian ja omat parlamenttinsa. Sitä vastoin liittovaltiolla olisi ollut yhteinen presidentti, ulkoministeri, sotaministeri ja armeija. Päts ajoi edelleen ajatusta valtioliitosta Viron vapaussodan aikana, jolloin hän toivoi Suomen lehdille antamassan haastattelussa Suomen ja Viron yhteisen tasavallan perustamista, jonka presidentti asuisi Helsingissä. Tällöin Virossa uskottiin vielä laajasti, että Viro olisi yksin liian heikko ja valtioliitto Suomen kanssa oli välttämättömyys. OP Vakuutus
Pohjolan kaksi suurinta omistajaa, Suomi-yhtiö ja Salama fuusioituivat Suomi-Salamaksi vuonna 1970, jolloin myös matkavakuutusyhtiö Eurooppalaisesta tuli Pohjolan tytäryhtiö. 1970-luvun puolivälissä Pohjola ja Suomi-Salama muodostivat "Pohjola-yhtiöt" ja Kullervo fuusioitiin Pohjolaan. Suomen suuriruhtinaskunta
Vuoden 1861 Tammikuun valiokuntajupakan seurauksena Israel Hwasserin 1830–1840-lukujen taitteessa kehittelemä Suomen valtio-oppi levisi merkittävästi yleiseen tietoisuuteen. Hwasserin luonnonoikeuden sopimusteoriaan nojaavan opin pohjana oli ajatus, että Suomi oli Porvoon maapäivillä 1809 irtautunut Ruotsista ja tehnyt erillisrauhan Venäjän kanssa. Tämän opin mukaan Suomi oli muuttunut Ruotsin maakunnasta perustuslaillisesti hallituksi valtioksi, jonka perustuslakeina olivat vuoden 1772 hallitusmuoto ja vuoden 1789 vakuuskirja. Suomen ja Venäjän välillä katsottiin olleen kyse valtioliitosta, ja tästä näkökulmasta venäläistämispolitiikan kaudet 1899–1905 ja 1909–1917 koettiin sortona ja petoksena. Tämän, Ruotsin valtakauden henkisen perinnön arvoa suomalaisuudessa korostaneiden tahojen tulkinnan mukaan, Suomen suuriruhtinaskunnan suhde Venäjään oli luonteeltaan lähinnä reaaliunioni. Korean tasavalta
Yhtenäisyyttä ei kuitenkaan kestänyt kauan, sillä vuonna 698 jaa. Dae Jo-Yeong perusti Balhae-kuningaskunnan entisen Goguryeon alueille. Vuodet 698–926 jaa. olivat pohjoisen ja eteläisen valtion kaudeksi kutsuttu ajanjakso, jonka aikana Silla hajosi kolmeen osaan. Toinen kolmen kuningaskunnan kausi päättyi, kun Taejo Wang Geon yhdisti Korean 936 jaa. Balhaen kuningaskunta luhistui Kitaanien Liao-dynastian hyökkäyksen seurauksena. Goryeo-dynastian aikana lakisäännökset koottiin yhdeksi kirjaksi, syntyi virkamieskunta ja kulttuuriin vaikuttanut buddhalaisuus kukoisti. 1300-luvulla mongolit valtasivat kuitenkin maan ja Korea oli alistettuna 1400-luvun puoliväliin asti, jolloin Yuan-dynastia alkoi murentua. Norjan historia
Suuressa Pohjan sodassa Tanska liittoutui useiden muiden Itämeren alueen maiden kanssa Ruotsia vastaan. Parikymmentä vuotta kestäneen sodan loppuvaiheessa Ruotsi pyrki parantamaan asemaansa valloittamalla Tanskalta Norjan. Tämä vuosien 1716–1718 operaatio tunnetaan nimellä . Se päättyi Ruotsin kuninkaan Kaarle XII:n kaatumiseen Fredrikshaldin piirityksessä marraskuussa 1718. Ruotsi
1700-luvulla Ruotsi kuitenkin menetti suurvalta-asemansa. Venäjästä tuli uusi pohjolan suurvalta, kun se kukisti Ruotsin suuressa Pohjan sodassa yhdessä Tanskan ja Saksi-Puolan kanssa. Ruotsi menetti suuren osan edellisellä vuosisadalla valtaamistaan alueista. Vuonna 1808 alkaneessa Suomen sodassa Venäjä valtasi Ruotsilta Suomen, joka liitettiin Venäjään 17. syyskuuta 1809 Haminan rauhassa. Vuonna 1814 Ruotsin kruunu sai Napoleonin sotien jälkiseurauksena Norjan Tanskalta, mutta maita yhdisti poliittisesti vain yhteinen hallitsija. Kalmarin unioni
Kalmarin unioni oli personaaliunioni Pohjoismaissa vuosina 1397–1523. Unioniin kuuluivat aikoinaan Tanskan, Norjan ja Ruotsin valtakunnat. Näiden valtakuntien alueisiin kuuluivat myös suuri osa Suomesta, Islanti ja Färsaaret, pieni osa Pohjois-Saksaa ja aina 1470-luvulle asti sittemmin Skotlannille siirtyneitä saaria, kuten Shetlanti ja Orkneysaaret. Teoriassa myös Grönlanti oli unionin aluetta. Unionin jäsenvaltakunnat säilyttivät erilliset lakinsa ja valtaneuvostonsa, mutta niillä oli yhteinen kuningas. Pohjan Kansa
Pohjan Kansa oli Oulussa vuosina 1919–1923 ilmestynyt sanomalehti. Se aluksi SDP:n ja sittemmin Suomen Sosialistisen Työväenpuolueen äänenkannattaja. Vuonna 1921 lehti käytti nimiä "Kansan Tahto" ja "Köyhälistön Työ". Vuoden 1923 alusta lähtien se ilmestyi nimellä "Uusi Pohjan Kansa". Pohjoisvaltiot
Pohjoisvaltioihin kuuluivat Kalifornia, Connecticut, Illinois, Indiana, Iowa, Kansas, Maine, Massachusetts, Michigan, Minnesota, Nevada, New Hampshire, New Jersey, New York, Ohio, Oregon, Pennsylvania, Rhode Island, Vermont ja Wisconsin. Lisäksi useat osavaltiot joutuivat heti sodan alettua Konfederaation miehityksen alle, pysyen kuitenkin Unionille uskollisena. Länsi-Virginia erosi orjuuskysymyksen vuoksi Virginiasta Unionin puolelle. Nevada liittyi sotaan mukaan tullessaan osavaltioksi keskellä sotaa. Amerikan konfederaatio
Amerikan konfederaatio eli Yhdysvaltain konfederaatio () tai Amerikan Konfederaatio, vanhentunut nimi Etelävaltiot, englanninkielisessä arkipuheessa joskus Dixie, oli vuosina 1861-1865 olemassa ollut tunnustamaton valtio Pohjois-Amerikassa. Alun perin sen perusti seitsemän Yhdysvalloista irtautunutta osavaltiota; Etelä-Carolina, Mississippi, Florida, Alabama, Georgia, Louisiana ja Texas. Nämä alueet olivat riippuvaisia maataloudesta, erityisesti puuviljan tuotannosta, jossa käytettiin afroamerikkalaisia orjia. Pohjolan punainen sissipataljoona
Pohjolan punainen sissipataljoona oli 1920-luvun alussa Neuvosto-Karjalassa perustettu sissiosasto. Osastoon kuului lähinnä Suomesta sisällissodan jälkimainingeissa rajan yli paenneita punakaartilaisia. Juho Kusti Paasikivi
Pohjoismaiden neuvosto perustettiin vuonna 1952 ja Paasikivi toivoi myös Suomen voivan liittyä sen jäseneksi, mutta halusi edetä asiassa varovasti ja Neuvostoliittoa ärsyttämättä. Lokakuun alussa 1954 hän oli jo sitä mieltä, että Suomi menee mukaan neuvostoon heti kun sen työ pääsee täyteen vauhtiin. Porkkalan palautuksen varmistuttua pääministeri Urho Kekkonen otti aloitteen omiin käsiinsä ja ratkaisi asian kysymättä Moskovan mielipidettä. Näin Suomi huomasi miltei yllätyksekseen olevansa neuvoston täysivaltainen jäsen. Pohjolan pikajuna
Pohjolan pikajuna () oli junayhteys, jonka Compagnie Internationale des Wagons-Lits avasi vuonna 1896 välille Pariisi–Pietari. Juna kulki Pariisista Brysselin, Kölnin, Hannoverin, Berliinin, Königsbergin ja Daugavpilsin kautta Pietariin. Matkustajat joutuivat vaihtamaan junaa Itä-Preussissa, sillä Venäjällä on käytössä Länsi-Eurooppaan verrattuna leveämpi raideleveys.
Wagon-Litsin perustajat halusivat perustaa suoran junayhteyden Pietarin ja Lissabonin välille jotta matkustajat voisivat matkustaa valtamerialuksilla Atlantin yli Pohjois-Amerikkaan. Pariisissa matkustajat pääsivät Sud Expressissä Lissaboniin. Tämä reitti oli aikoinaan hyvin suosittu matkustustapa Euroopassa. Pohjolan ammatillinen yhteisjärjestö
Pohjolan ammatillinen yhteisjärjestö (NFS, Nordens Fackliga Samorganisation; The Council of Nordic Trade Unions; lyhenne PAY) on Pohjoismainen ammattiliittojen kattojärjestö. SAK on kuulunut järjestöön vuodesta 1972. Suuri Pohjan sota
Ruotsi oli 1600-luvulla noussut suurvallaksi Tanskan, Venäjän, Puola-Liettuan ja Saksan kustannuksella. Tanska oli vuonna 1658 menettänyt Roskilden rauhassa lopullisesti Skånen, Blekingen ja Hallannin maakunnat, Saarenmaan sekä Gotlannin, ja Norjan puolelta Bohuslänin, Jämtlandin ja Härjedalenin maakunnat. Venäjä oli vuoden 1617 Stolbovan rauhassa menettänyt Ruotsille Inkerinmaan ja Käkisalmen läänin, ja samalla itselleen kauppa- ja sotilaspoliittisesti elintärkeän pääsyn Itämerelle. Ruotsi kykeni kontrolloimaan ja verottamaan Venäjän ulkomaanliikennettä Itämeren satamissa, ja Venäjän ainoa vapaa kauppareitti nousevalle Euroopan-kaupalle kulki pohjoisen Arkangelin kautta. Vapaa Pohjola
Tanska Lennartti Pohjanheimo
Pohjanheimo toimi senaatin ylimääräisenä kopistina vuodesta 1904 alkaen ja oli sitten valtiosihteerinviraston toimitussihteerinä ja sittemmin reistraattorina 1906–1908. Pohjanheimolla oli oma asianajotoimisto Helsingissä vuodesta 1910 alkaen. Hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan Venäjän armeijassa palvellen Viaporin linnoituksessa aina syksyyn 1917 saakka. Lokakuun vallankumouksen jälkeen Pohjanheimo pakeni aluksi Ruotsiin mutta palasi sitten Suomeen ja osallistui valkoisten puolella tykistöupseerina Suomen sisällissotaan. Pohjanheimosta tuli Suomen armeijan everstiluutnantti 1919. Pohjanheimo joutui kuitenkin eroamaan Suomen armeijasta 1920-luvun alkupuolella kun hän oli raittiusliikkeen kannattajana arvostellut eräässä lehtikirjoituksessaan nimiltä mainiten upseerikollegoitaan juopottelusta. Hänellä oli ollut myös erimielisyyksiä ruotsinkielisten ja jääkäritaustaisten upseerien kanssa ja Pohjanheimon mukaan Suomeen armeijaa uhkasivat ruotsinkieliset epäkansalliset ainekset ja juoppous. Näihin aikoihin Pohjanheimo tuomittiin myös vuodeksi vankeuteen siveellisyys- ja kunnianloukkausrikkeestä sen jälkeen kun hänen vaimonsa oli haastanut hänet oikeuteen salavuoteudesta ottotyttären kanssa. Saksa
Varsinkin kolmikymmenvuotisen sodan ja sen lopettaneen Westfalenin rauhansopimuksen (1648) jälkeen Saksa oli valtiollisesti hajanainen. Virallisesti keisarikunta oli yhä olemassa, mutta käytännössä siihen kuuluneet ruhtinaskunnat olivat tämän jälkeen lähes täysin itsenäisiä valtioita. Keisarilla ei ollut käytännössä mitään valtaa muualla kuin Itävallassa, jonka hallitsija hän samalla oli. Muista Saksaan kuuluneista ruhtinaskunnista mahtavimmaksi nousi pian Brandenburgin rajakreivikunta, joka vuonna 1701 muutettiin Preussin kuningaskunnaksi. Preussi sai Pommerin Ruotsilta suuressa Pohjan sodassa ja Sleesian Seitsenvuotisessa sodassa. Vuonna 1772 Preussi laajeni jälleen, kun se osallistui Puolan jakamiseen. Pohjolan Voima
Pohjolan Voima perustettiin vuonna 1943. Yhtiön osakkaiksi tulleet metsäteollisuusyritykset tarvitsivat toiminnassaan sähköä, mutta yksikään osakas ei yksinään pystynyt kattamaan suurten voimalaitosten rakentamisen kustannuksia, minkä vuoksi energian tuotanto päätettiin keskittää ja kustannukset jakaa. Pohjola (hotelli)
Neuvostoliiton aikana Pohjola oli Petroskoin ainoa hotelli, jossa ulkomaalaiset saivat majoittua. Hotellin valuuttabaari oli tunnettu suomalaisten ja heidän kanssaan kauppaa käyvien venäläisten kohtaamispaikka. Vuonna 2013 Venäjän kulttuuriministeriö lisäsi Pohjolan kulttuurihistoriallisesti merkittävien rakennusten luetteloon. Reaaliunioni
Reaaliunioni on kahden tai useamman valtion välinen pysyvä liitto, jolla on personaaliunionista poiketen yhteisen hallitsijan lisäksi myös joitain yhteisiä valtiollisia toimielimiä. Personaaliunionin tavoin reaaliunionia ei kuitenkaan pidetä yksittäisenä valtiona. Yksi esimerkki reaaliunionista on Ruotsin, Tanskan ja Norjan vuosina 1397–1523 yhdessä muodostama pohjoismainen Kalmarin unioni. Severin Løvenskiold
Løvenskiold oli jatkuvasti ristiriidassa Stortingetin talonpoikaisopposition kanssa ja hän vastusti liberaaleja lakiehdotuksia. Hän tuki kuningasta täysin, kun hän hajotti talonpoikaisradikaalin Stortingetin 1835. Tästä hänet haastettiin valtakunnanoikeuteen, missä hänet tuomittiin 1000 "spesidaler"in sakkoihin. Kuningas kuitenkin kieltäytyi vapauttamasta häntä pääministerin tehtävistä. Unionipolitiikassa hän sai aikaan kuninkaallisen päätöksen vapaasta Norjan kauppalipun käytöstä laivastossa ja hän oli keskeinen hahmo Kaarle Juhanan unionikomitean asettamispäätöksen taustalla 1839. Kaarle X Kustaa
Kaarle X Kustaa () oli Ruotsin kuningas 1654–1660. Hän kävi Pohjan sotaa Puolan ja Venäjän johtamaa liittoumaa vastaan, tavoitteena luoda Pohjois-Eurooppaan mahtivaltio. Kaarle X Kustaa oli ensimmäinen hallitsija niin sanotusta pfalzilaisesta suvusta, joka nostettiin Ruotsin valtaistuimelle Vaasan hallitsijasuvun sammuttua. Suuri Pohjan sota
Suuri Pohjan sota käytiin vuosina 1700–1721 Ruotsin ja suuren vihollisliittoutuman välillä. Ruotsin vastustajiin lukeutuivat Venäjä, Saksi, Tanska ja Puola-Liettua sekä vuodesta 1715 myös Preussi ja Hannover. Sota päättyi Ruotsin tappioon Venäjän voimia vastaan, minkä johdosta Ruotsi joutui Uudenkaupungin rauhassa luovuttamaan suuria alueita. Sodan seurauksena Ruotsi menetti asemansa pohjoiseurooppalaisena suurvaltana. Suomi kärsi sodan aikana isonavihana tunnetusta miehityskaudesta. Myönteistä sodassa oli Ruotsin kannalta se, ettei Tanska onnistunut valloittamaan Skånen, Hallandin ja Blekingen maakuntia, jotka se oli menettänyt Ruotsille Roskilden rauhassa vuonna 1658. Pohjan sota
Loppuvuodesta 1655 Brandenburgin vaaliruhtinas Fredrik Vilhelm uhkasi Ruotsia sodalla. Kaarle kääntyi pohjoiseen ja pakotti Fredrikin solmimaan 7. tammikuuta 1656 Königsbergin sopimuksen, jolla Ruotsi sai puolet Preussin satamien tulleista ja oikeuden käyttää Libaun ja Memelin satamia. Lisäksi Fredrikin hallitseman Preussin herttuakunnan tuli siirtyä Puolan alaisuudesta Ruotsin alaisuuteen.
Kaarle haki tukea Brandenburgilta ja lupasi Fredrik Vilhelmille lisäalueita Preussista. Vastineeksi Fredrik lupasi koko armeijansa Ruotsin käyttöön 12 kuukaudeksi ja sen jälkeen vielä 4 000 jalkamiestä pitemmäksi aikaa. Kaarle pääsi taas etenemään ja yhtynyt brandenburgilais-ruotsalainen armeija löi puolalaiset Varsovan taistelussa 18.–20. heinäkuuta 1656. Taistelun jälkeen Fredrik kuitenkin vetäytyi yhteistyöstä Kaarlen kanssa, eivätkä ruotsalaiset pystyneet hyödyntämään voittoa. OP Vakuutus
1997 Suomi-yhtiö myi henkivakuutusyhtiönsä Salaman Pohjolalle, jolloin muodostui "Pohjola-Yhtymä". Vuonna 1999 Merita Pankki myi Kansallispankin myötä saamansa Pohjolan osakkeet Skandialle. Pohjola liittyi Skandian ja Storebrandin muodostamaan pohjoismaiseen vakuutusyhtiö Ifiin. Vielä samana vuonna Skandia myi Pohjolan osakkeensa edelleen Sampo-Leonialle (ent. ja nyk. Sampo), joka sai määräysvallan Pohjolan yhtiökokouksessa. Suomi-yhtiö puolestaan myi pääosan omista Pohjolan osakkeistaan Ilmariselle ja Osuuspankkiryhmälle, joista tuli toinen pääomistaja. Pohjan sota
Venäläiset hyökkäsivät Puolaan ja valtasivat syksyllä 1654 Smolenskin ja Vilnan, uhaten näin myös Puolan Liivinmaata. Ruotsi havahtui venäläisten nopeasti edetessä kohti Itämerta. Venäjän pääsy rannikolle olisi merkinnyt vakavaa iskua Itämerta hallinneen Ruotsin valtapolitiikalle. Samalla Kuurinmaan herttua Jakob von Kettlerin suurehko laivasto voisi joutua tsaarin käsiin. Juuri kuninkaaksi kruunatulle Kaarle X Kustaalle jäi vaihtoehdoiksi joko liittoutua Puolan kanssa Venäjää vastaan, tai rikkoa vuonna 1635 Puolan kanssa tehty Stuhmsdorfin välirauha ja vallata Puolan tärkeät osat ennen Venäjää. Sen jälkeen voitaisiin vielä kääntyä Venäjää vastaan. Kaarle päätti valita jälkimmäisen vaihtoehdon.
Suunnitelman mukaan Ruotsin joukoista muodostettiin kolme armeijaa, joissa oli yhteensä 72 000 miestä. Kaarle X Kustaan ja Arvid Wittenbergin johtamien kahden armeijan tuli hyökätä lännestä Pommerista ja kolmas Kustaa Hornin komentama armeija hyökkäisi saman aikaisesti Liivinmaalta. Armeijoiden tuli kohdata Veikselillä ja Varsovan valtauksen jälkeen ne jatkaisivat Puolan hallussa olleeseen Preussiin. UNU-WIDER
Matti Pohjola Vapaa Pohjola
Suomi Pohjola-aktivismi
Pääministerinä toimiessaan Kekkonen teki vuonna 1952 pyjamantaskupuheena tunnetun ulkopoliittisen kannanoton, jossa hän ehdotti pohjoismaista puolueettomuusliittoa. Keskeinen ero pohjola-aktivistien myöhempiin samankaltaisiin suunnitelmiin oli, että Kekkosen ajama puoluueetomuusliitto ei olisi tarkoittanut Suomen irtautumista YYA-sopimuksesta. Vuosina 1959-1961 pohjola-aktivismin tavoitteista informoitiin laajasti Suomen korkeinta valtiojohtoa. 1960 silloinen tasavallan presidentti Urho Kekkonen totesi aktivistien hankkeisiin liittyen ettei ”kiellä eikä kehoita”, ja antoi täten ikään kuin hiljaisen hyväksyntänsä pohjola-aktivismille jääden seuraamaan sen toimintaa luultua tiiviimmin. Kuitenkin vuoden 1961 noottikriisin ja seuraavan vuoden uudelleenvalintansa jälkeen Kekkosen suhtautuminen pohjola-aktivismiin tiukkeni merkittävästi, mikä laski toiminnan menestymismahdollisuuksia huomattavasti. Pohjola-aktivisteilla ja Kekkosella oli sinällään yhteinen tavoite Pohjolan vakauden turvaamisesta, mutta keinot tämän saavuttamiseksi erosivat toisistaan. Pohjola-aktivistit eivät voineet hyväksyä niin sanotun Paasikiven-Kekkosen linjan edellyttämää läheistä yhteistyötä Neuvostoliiton kanssa. Pohjolan Liikenne
Pohjolan Liikenne perustettiin keväällä 1940 valtionyhtiöksi hoitamaan Suomen ulkomaankaupan tarpeita Golfvirran vuoksi ympäri vuoden sulana säilyvän Petsamon Liinahamarin sataman kautta. Itämeren reittiä ei tuolloin voitu käyttää, koska se oli sodan takia miinoitettu. Yhtiön omistajavastuu Suomen valtiolla kuului aluksi kansanhuoltoministeriölle, loppuvuodesta 1940 alkaen kauppa- ja teollisuusministeriölle. Yhtiö hankki käyttöönsä Volvo- ja Ford V8 -kuorma-autoja, joilla se vastasi liikenteestä Pohjoiselta jäämereltä etelään. Yhtiön toimitusjohtajaksi määrättiin kenraali Paavo Talvela. Lapin historiallinen maakunta
Ennen Haminan rauhaa (1809) historiallinen Lappi kuului Ruotsin Västerbottenin lääniin ja oli osa samaa maakuntaa Ruotsin Lapin kanssa. Sitä vastoin Suomen nykyisen Lapin eteläosa oli osa Pohjanmaata ja sitä kutsuttiin Peräpohjolaksi. Kun Suomi erotettiin Ruotsista ja liitettiin Venäjään Suomen suuriruhtinaskuntana, uusi valtioraja jakoi siihenastisen Ruotsin Lapin kahtia. Tämän jälkeen Suomen Lappi kuului Oulun lääniin, kunnes vuonna 1938 perustettiin Lapin lääni. Petsamo kuului Suomeen ajalla Tarton rauhasta Moskovan välirauhaan (1920–1944), ja silloin se saatettiin Suomen historiallisten maakuntien kaanonissa joskus lukea osaksi Lappia. Transvaalin provinssi
Kun Etelä-Afrikan unioni perustettiin vuonna 1910, Transvaalin provinssi muodostettiin entisestä Transvaalin valtion alueesta, joka oli menettänyt itsenäisyytensä toisessa buurisodassa. Vuonna 1961 liitto erosi Brittiläisestä kansainyhteisöstä ja muodosti Etelä-Afrikan tasavallan. Niin sanotusta PWV-alueesta (Pretoria-Witwatersrand-Vereeniging) Transvaalissa (nykyään Gautengin provinssi) muodostui Etelä-Afrikan talouden veturi – asema jota se yhä pitää hallussaan. Pohjolan ydinaseeton vyöhyke
Pohjolan ydinaseeton vyöhyke oli Urho Kekkosen vuonna 1963 tekemä aloite, jonka mukaan Pohjoismaat olisi kansain­välisellä sopimuksella muodostettu pysyvästi ydinaseettomaksi vyöhykkeeksi. Kekkonen esitti ehdotuksensa uudestaan vuonna 1978. Aiemmin vastaavanlaisia suunnitelmia olivat ehdottaneet Ruotsin ulkoministeri Östen Undén sekä Keski-Euroopan osalta Puolan ulkoministeri Adam Rapacki. Kekkonen sanoi oman ehdotuksensa olleen Undénin idean paikallinen sovellutus. Undénin suunnitelmasta äänestettiin Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksessa joulukuussa 1961, jolloin sitä vastustivat muut Naton jäsenvaltiot paitsi Kanada, Tanska, Islanti ja Norja. Suomen kansantasavalta
Suomen kansantasavalta (hallituksen julistuksessa ja avunannon ja ystävyyden sopimuksessa Suomen Kansanvaltainen Tasavalta) oli Neuvostoliiton talvisodassa miehittämilleen alueille perustama sosialistinen nukkevaltio. Valtion toteuttamista varten Neuvostoliitto perusti Suomen Kansanhallituksen eli niin sanotun Terijoen hallituksen. Kuusikymmenvuotinen sota
Kuningatar Kristiina luopui Ruotsin kruunusta ja häntä seurasi valtaistuimelle Kaarle X Kustaa 1654. Pohjan sota syttyi, kun vahvistunut Venäjä hyökkäsi samana vuonna Puolaan ja uhkasi Ruotsin intressejä edetessään Itämeren rannikkoa kohti. Kesällä 1655 Ruotsi rikkoi Stuhmsdorfin välirauhan ja hyökkäsi Puolaan estääkseen Itämeren rannikkoa joutumasta venäläisten käsiin. Vuoden lopulla lähes koko Puola oli joko venäläisten tai ruotsalaisten hallussa. Puolalaisten kansannousu 1656 ajoi kuitenkin ruotsalaiset takaisin rannikolle. Kesällä 1657 Ruotsin armeija siirtyi sotimaan Tanskaan ja aloite siirtyi puolalaisille. Vuonna 1659 Ruotsilla oli Itämeren etelärannalla hallussaan enää muutama satamakaupunki. Yhdistyneet provinssit
Ranskan vallankumouksen joukot valtasivat Yhdistyneet provinssit vuonna 1795 ja lakkauttivat sen. Tilalle asetettiin Ranskan mallin mukainen Batavian tasavalta. Tästä tuli 1806 Napoleonin veljen hallitsema Hollannin kuningaskunta. Kalmarin unioni
Uutta Kalmarin unionia ehdotettiin Ruotsissa vuonna 2009, kun ruotsalainen historiantutkija Gunnar Wetterberg ehdotti Pohjolan liittovaltion perustamista. "Dagens Nyheter" -lehteen kirjoittamassaan mielipidekirjoituksessa Wetterberg perustelee liittovaltiota monilla synergiaeduilla. Uudessa valtiossa olisi 25 miljoonaa asukasta, ja se olisi maailman kymmenenneksi suurin talousmahti; se jättäisi jälkeensä muun muassa Venäjän ja Brasilian. Suomessa lahtelainen apulaispoliisipäällikkö Aimo Ojanen esitti Kalmarin unionin henkiinherättämistä vuonna 2006 kirjassaan "Eilispäivää ei ole". Unionin pääkaupungiksi hän esitti Maarianhaminaa. Pohjola-aktivismi
Vaikka aktivistien toiminta ei suurempaa julkisuutta juuri osakseen saanut, keräsi idea ympärilleen varsin nimekkään kannattajajoukon. Hornin lisäksi keskeisimpiä aktivisteja oli esim. urheilumies Lauri Pihkala, joka kirjoitti myös saatesanat vuonna 1969 ilmestyneeseen "Pohjolan turvallisuus"-kirjaseen. Aktivisteista suuri osa oli entisiä ammattiupseereja, muuan muassa kenraalit Lennart Oesch ja Armas-Eino Martola sekä eversti Valo Nihtilä olivat toiminnassa mukana. Kuitenkin myös SDP:n ns. asevelisiiven vaikuttajat, kuten Väinö Tanner ja Väinö Leskinen, suhtautuivat aktivisteihin myönteisesti. Jarkko Vesikansan mukaan “aktivisteja yhdisti kauna [Urho] Kekkosta ja hänen harjoittamaansa ulkopolitiikkaa kohtaan”. Pohjola-aktivisteilla oli laajat kontaktit niin Suomen kuin Ruotsinkin puolustusvoimiin, esimerkiksi Ruotsin puolustusvoimien komentajana 1961-1970 toiminut Torsten Rapp mainitaan Walter Hornin yhteydenottoluetteloissa. Ulkomaisista poliittisista kontakteista merkittäviä oli esimerkiksi Ruotsin pääministerinä 1946-1969 toiminut Tage Erlander sekä Norjan pitkäaikainen pääministeri Einar Gerhardsen. Pohjola-aktivismin rahoitus tuli pääosin erinäisiltä tukijoilta, toiminnan alkuvaiheissa näitä olivat esimerkiksi SOK, KOP, Suomen paperiyhdistys ja STK. Myös Horn ja Pihkala itse kantoivat suurta henkilökohtaista taloudellista vastuuta ja toiminnan hiivuttua suuret velat jäivät heidän kontolleen. Pohjan sota
Ruotsin ja Venäjän välillä solmittiin 21. kesäkuuta 1661 Kardisin rauha, jolla palattiin sotaa edeltäneeseen tilanteeseen. Vihollisuutensa uudestaan vuonna 1659 aloittaneet Puola ja Venäjä solmivat Andrusovon välirauhan vasta tammikuussa 1667. Kasakat lopettivat kapinansa Hadziaczin rauhassa 1658 ja katkaisivat yhteytensä Moskovaan, koska halusivat yhteistyötä Puolan kanssa. Tämän puolalaiset kuitenkin torjuivat ja rauhanteossa 1667 Ukraina jaettiin Puolan ja Venäjän kesken. Pohjan sotilassoittokunta
Pohjan sotilassoittokunta perustettiin vuonna 1918 Korsholmassa ja se toimi Jääkärirykmentti 1:n soittokuntana. Kesällä 1918 soittokunta uudelleennimettiin Karjalan kaartin soittokunnaksi ja toimi Viipurissa osana Karjalan kaartin rykmenttiä. Talvisodan jälkeen soittokunta siirrettiin Ouluun. Jatkosodan aikana soittokunta tunnettiin nimellä Huoltopataljoona 5:n soittokunta. Lapin sodan aikana soittokunta uudelleennimettiin Jalkaväkirykmentti 1:n soittokunnaksi. Justo Rufino Barrios
Barriosin haaveena oli herättää eloon Keski-Amerikan liittovaltio. Naapurimaat eivät kuitenkaan tukeneet Barriosin hanketta, vain Honduras osoitti lievää kiinnostusta. Barrios yritti luoda liittovaltion ensin rauhanomaisesti, mutta sitten päätyi voimakeinoihin. Hän julisti 1885 liittovaltion perustetuksi ja vaati muiden Keski-Amerikan valtioiden edustajia Guatemalassa kokoontuvaan kansalliskokoukseen. Barrios kuoli El Salvadoria vastaan käydyssä Chalchuapan taistelussa. Pohjanmeren valtakunta
Pohjanmeren valtakunta oli valtakunta, jota hallitsi Knuut Suuri Englannin, Tanskan sekä Norjan kuninkaana vuosien 1016 ja 1035 välillä. Valtakuntaan kuului myös osa nykypäivän Ruotsista. Suomen sotien Korkeajännitys
Urho Pohjonen esiintyy Jatkosodan Korkeajännitys-sarjakuvassa ja on Kansalaissodan loppuvaiheessa kaatuneen Heimo Pohjosen poika. Isänsä tapaan, Urho niin ikään vihasi kansalaissodan punaisia, jotka olivat syyllisiä hänen isänsä kuolemaan sodassa. Vääpeliksi Jatkosotaan mennessä ylentynyt Pohjonen ilmaisikin punavihaansa useaan otteeseen sodan aikana ja hän otti erityisesti sotatoimissa ansioituneen Pekka Halttulan silmätikukseen. Pohjalainen Osakunta
Pohjalaisten keskinäiselle tappelulle tuli loppu, kun jakokysymys vuonna 1906 tuotiin jälleen esille. Muut yliopiston suurista osakunnista olivat jo jakaantuneet, ja pohjalaiset totesivat olevansa kerta kaikkiaan liian suuri ja riitainen osakunta. Kahtiajako tapahtui 1907 suhteellisen sopuisasti osakunnan hajotessa jälleen kahtia Etelä- ja Pohjois-Pohjalaiseen Osakuntaan. Seuraavana vuonna 1908 Etelä-Pohjalainen Osakunta jakaantui uudestaan suomenkieliseksi Etelä-Pohjalaiseksi Osakunnaksi ja ruotsinkieliseksi Vasa Nationiksi. Pohjalaiset osakunnat vaalivat edelleen yhteisiä perinteitä vuonna 1907 perustetussa Pohjalaisessa Valtuuskunnassa. Ennen osakunnan hajoamista aloitettu talohanke saatettiin loppuun ja Ostrobotnia-talo valmistui 1912. Intermarium
Intermarium (puol. "Międzymorze)" oli puolalaisen valtiomiehen Józef Piłsudskin poliittinen idea liittovaltiosta, johon kuuluisivat Itä- ja Keski-Euroopan maat. Intermariumin tarkoituksena oli heikentää Venäjän keisarikunnan ja Neuvostoliiton valtaa pilkkomalla se pienempiin osiin. Intermariumiin olisi kutsuttu Viro, Latvia, Liettua, Suomi, Valko-Venäjä, Ukraina, Unkari, Romania, Jugoslavia ja Tšekkoslovakia. Sopimus Euroopan perustuslaista
Käsitteet valtioliitto tai liittovaltio eivät ole merkitykseltään yksiselitteisiä, vaan kumpaankin valtiomuotoon sisältyy runsaasti eroavaisuuksia. Esimerkiksi Yhdysvalloissa vuonna 1787 säädetty perustuslaki on federalistinen, mutta varsinaisesti Yhdysvallat yhtenäistyi liittovaltioksi vasta sisällissodan jälkeen liittovaltion miehittäessä sisällissodan hävinneen valtioliiton osavaltioita vuosia sodan jälkeen saattaen voimaan oman järjestyksensä. Entinen europarlamentaarikko Paavo Väyrynen on käyttänyt konfederaatiosta suomeksi popularisoitua nimitystä ”hajautettu liittovaltio”. Toivo Pohjala
Sisällissodan jälkeen vuonna 1919 Pohjala oli perustamassa Harjavaltaan kokoomuksen paikallisyhdistystä. Kunnanvaltuustossa hän oli puolueen edustajana vuodet 1926–1928 ja myös Pohjalan puoliso Aino oli pitkään kokoomuksen kunnanvaltuutettu. Lisäksi Pohjala hoiti useita eri luottamustehtäviä ja kuului sähköyhtiö Lammaisten Voiman sekä Harjavalta Osakeyhtiön perustajaosakkaisiin. 1920-luvun lopulta lähtien Pohjala vaikutti äärioikeistolaisessa Lapuan liikkeessä. Kesällä 1930 hän organisoi yhdessä Porin suojeluskunnan päällikön Karl Wiedmerin ja "Satakunnan Kansan" toimittajan Alku Kalskeen kanssa useita vasemmistolaisten kunnallispoliitikkojen ja ammattiyhdistysaktiivien muilutuksia. Niiden kohteeksi joutui muun muassa Porin kaupunginvaltuuston jäsen Martti J. Ekblom, josta myöhemmin tuli Porin kaupunginjohtaja. Pohjala oli niin sanottu ”etappimies”, joka järjesti siepattujen kuljetuksia Lapuan liikkeen päämajaan Pohjanmaalle. Novgorodin tasavalta
Novgorodin ja Ruotsin välillä vuonna 1323 solmittu Pähkinäsaaren rauha jakoi Karjalan.
Pähkinäsaaren rauhassa 1323 määriteltiin raja Ruotsia vastaan. Norjan ja Novgorodin välinen rauhansopimus tehtiin vuonna 1326. Siinä sovittiin maiden välinen rajalinja, sekä määriteltiin Ruija ja Kuola yhteismaaksi. Pohjolan Sanomat
"Pohjolan Sanomista" tuli vuonna 2001 sitoutumaton sanomalehti. Sitä ennen se oli ollut vuodesta 1918 lähtien ensin Maalaisliiton ja sitten sitä seuranneen Keskustapuolueen äänenkannattaja. Luettelo Ruotsin hallitsijoista
Kalmarin unioni oli Ruotsin, Norjan ja Tanskan valtioliitto vuosina 1389–1521. Mailla oli usein yhteinen kuningas, mutta suuren osan ajasta Ruotsi kieltäytyi tunnustamasta itsevaltaisia tanskalaisia kuninkaita ja valitsi johtoonsa valtakunnan päämiehen ("rikshövitsman"), valtionhoitajan ("riksföreståndare") tai kansallisen kuninkaan. Vapaa Pohjola
Ruotsi Pohjola-Norden
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Pohjoismaiden asukkaat kokivat tarvetta syventää keskinäistä yhteistyötään. Vuonna 1919 perustettiin kansalliset Norden-yhdistykset Ruotsiin, Norjaan ja Tanskaan, 1922 Islantiin ja 1924 Suomeen. Yhdistysten toiminta lähti alusta alkaen alhaaltapäin kansalaisista itsestään ja perustui yhteisen kielen, kulttuurin ja historian sekä maantieteen luomaan vahvaan yhteenkuuluvuuden tunteeseen. Lublinin unioni
Liettualaisten poistuttua Sigismund II alkoi erottaa Liettuan eteläisiä osia liittäen ne Puolaan paikallisen ruteeniaateliston tuella. Ensin Liettuasta erotettiin ensin läntinen Podlesie (sisälsi mm. Brestin ja Białystokin seudut), sittemmin Volynia ja lopulta myös Kiova ja Podolia. Liettualaiset päättivät näiden toimenpiteiden jälkeen lähettää uuden delegaation sejmiin maaliskuussa 1569. Neuvottelut Lublinissa saatiin lopulta päätökseen 1. heinäkuuta, ja niiden tuloksena oli Lublinin unioni. Unionisopimuksen mukaan kaksi kansakuntaa muodostivat yhteisen valtion, mutta molemmat säilyttivät autonomian. Hallitsija olisi unionista lähtien sekä Puolan kuningas että Liettuan suuriruhtinas. Tilanne oli ollutkin jo ennen unionia käytännössä sama, mutta unionisopimus muutti tilanteen "de factosta" "de jure" -tilanteeksi. Norjan hallitsija
Norjan suurkäräjät hyväksyivät vuonna 1905 lain, joka koski Norjan konsulilaitoksen perustamista mutta Norjan ja Ruotsin yhteinen kuningas Oskar II ei hyväksynyt lakia, joten Norjan suurkäräjät katsoivat maan eronneen personaaliunionista. Norjassa järjestettiin kansanäänestys personaaliunionin purkamisesta. Purkamista kannatti 368 392 norjalaista ja unionin säilyttämistä 184. Norjan suurkäräjät ja Ruotsin hallitus sopivat personaaliunionin purkamisesta. Norja valitsi uudeksi valtionpäämiehekseen Tanskan prinssi Karlin, joka otti hallitsijanimekseen Haakon VII. Hän oli isänsä puolelta Sonderburg-Glücksburgin sukua, eli Tanskan hallitsijasukua, ja äidin puoleltaan Bernadotte-sukua eli Ruotsin hallitsijasukua. Hattujen sota
Ruotsin suurvalta-aika päättyi suureen Pohjan sotaan (1700–1721), jossa se kärsi murskaavan tappion naapureilleen ja joutui myöntymään mittaviin aluemenetyksiin. Suurimmat alueluovutukset se teki Venäjälle: vuonna 1721 solmitussa Uudenkaupungin rauhassa Ruotsi joutui luovuttamaan sekä kaikki alueensa Baltiassa, eli Inkerinmaan, Viron ja Liivinmaan että Suomen kaakkoisimmat osat, eli Käkisalmen läänin ja Viipurin ympäristön. Kalmarin unioni
Unioni syntyi, kun Tanskan ja Norjan kuningatar Margareeta I valittiin vuonna 1389 Ruotsin hallitsijaksi. Kalmarin unionin katsotaan kuitenkin varsinaisesti alkaneen Eerik XIII Pommerilaisen kruunajaisista 1397, jolloin kuningatar Margareeta I laaditutti unionikirjeen. Kirjeen sitovuudesta on kuitenkin kiistelty, sillä siitä puuttuvat monien osanottajien sinetit. Vaikka Eerik XIII Pommerilainen kruunattiin kuninkaaksi, käytti Margareeta I todellisuudessa valtaa kuolemaansa asti. Pohjoisvaltiot
Yhdysvaltain Pohjoisvaltiot eli Unioni on nimitys Yhdysvaltain sisällissodassa Etelävaltioita vastaan taistelleesta 23 osavaltiosta. Pohjoisvaltiot olivat Etelävaltioita teollistuneempia ja suhtautuivat kielteisemmin orjuuteen. Niiden sotajoukot olivat kaksi kertaa niin suuret kuin Etelävaltioilla. Ulsterin unionistipuolue
Ulsterin unionistipuolue (, "UUP") on pohjoisirlantilainen puolue, jonka tavoitteena on pitää Pohjois-Irlanti osana Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Tätä unionismia kannattavista puolueista UUP on suurin ja menestynein. Se hallitsi Pohjois-Irlantia vuosina 1921-1979. Sillä oli pitkään tiivis yhteys Britannian konservatiivipuolueeseen. Pohjan sota
Ranska halusi Ruotsin säilyttävän vaikutusvaltansa Saksassa ja välitti Olivan rauhasopimuksen Ruotsin, keisari Leopold I:n, Puolan ja Brandenburgin välille. Sopimuksessa Elbing siirtyi takaisin Puolalle, mutta Preussin herttuakunnasta tuli Wehlaun sopimuksen mukaisesti osa Brandenburgia. Puola luopui vaatimuksistaan Ruotsin Liivinmaalla, ja lisäksi sovittiin ettei Juhana II Kasimirin oikeus Ruotsin kruunuun enää siirry seuraavalle Puolan kuninkaalle. Frans Joosef I
Uusabsolutismi epäonnistui, joten vuonna 1861 säädettiin perustuslaki ja vuonna 1867 tehtiin Unkarin kanssa kompromissi, jonka seurauksena Unkari sai samat oikeudet valtakunnassa kuin Itävaltakin. Frans Joosef kruunattiin Unkarin kuninkaaksi. Kaksoismonarkiasta käytettiin nimitystä Itävalta-Unkari. Vuonna 1876 Itävalta miehitti Bosnia ja Hertsegovinan ja vei Venäjältä sen voitot Venäjän–Turkin sodan jälkeen. Vuonna 1879 Itävalta solmi Saksan kanssa sotaliiton, johon liittyi myös Italia (kolmiliitto). Bosnia ja Hertsegovinan liittäminen valtakuntaan laukaisi vuonna 1909 kansainvälisen kriisin. Perussuomalaiset Nuoret
Syyskuussa 2017 Perussuomalaiset Nuoret päättii liittyä Nuorten Pohjoismaiden Neuvostoon perustettavaan Vapaa Pohjola -ryhmään. Muita jäsenjärjestöjä ovat Ruotsidemokraattien nuorisojärjestö Ungsvenskarna ja Tanskan kansanpuolueen nuoret. Ryhmän agendalla ovat muun muassa tiukempi maahanmuutto- ja rajapolitiikkaa sekä vapaaehtoisen maanpuolustuksen tiivistämisen Pohjolassa. Jussi Pohjonen (kuvanveistäjä)
Pohjonen oli saanut vapautuksen armeijasta keuhkotaudin vuoksi, mutta lähti silti vapaaehtoisena jatkosotaan Porissa kootun Jalkaväkirykmentti 15:n mukana. Hän toimi aluksi kartanpiirtäjänä ja myöhemmin sotapiirtäjää, kunnes Pohjonen siirrettiin sotakuvanveistäjän tehtäviin valmistamaan eri rintamalohkojen upseerien päitä Sotamuseon toimeksiannosta. Muita tehtävässä työskennelleitä kuvanveistäjiä olivat muun muassa Aimo Tukiainen, Jyrki Sailo, Heikki Varja, Oskari Jauhiainen, Veikko Leppänen, Sakari Tohka ja Viljo Savikurki. Rintamalla hän tutustui myös runoilija Unto Kupiaiseen, jolle hän suunnitteli kirjojen kansia. Niiden painamisesta ei kuitenkaan ole varmaa tietoa. Vuonna 1943 Pohjonen oli Helsingissä mukana perustamassa Pohjalaista Taiteilijaliittoa yhdessä Eero Nelimarkan, Fredrik Hautalan, Yrjö Kalliokosken ja Nandor Mikolan kanssa. Kahdeksankymmenvuotinen sota
23. tammikuuta 1579 vastineeksi Vilhelm yhdisti pohjoisen protestanttiset Hollannin, Zeelandin, Utrechtin, Gelderlandin ja Groningenin maakunnat Utrechtin liitoksi ("Unie van Utrecht"), jossa ne lupautuivat puolustamaan toisiaan Espanjan armeijaa vastaan. Tämä liitto johti myöhemmin itsenäisyyteen Espanjasta (1581) ja Yhdistyneiden provinssien tasavallan luomiseen. Pohjola (Haaparanta)
Pohjola oli Ruotsin Haaparannalla vuosina 1896–1898 ilmestynyt sanomalehti. Dorotea Brandenburgilainen
15-vuotias Dorotea avioitui unionikuningas Kristoffer Baijerilaisen (1416–1448) kanssa 10. syyskuuta 1445. Yli viikon kestäneet juhlallisuudet olivat suurimpia keskiaikaisia tapahtumia Pohjolassa ja ne huipentuivat 14. syyskuuta Dorotean kruunaamiseen unionin kuningattareksi Kööpenhaminan "Vor Frue Kirke -kirkossa".{[Lähde}} Pohjoinen liitto
Pohjoinen liitto eli Yhdistynyt islamilainen rintama Afganistanin pelastamiseksi ("Jabha-yi Muttahid-i Islami-yi Milli bara-yi Nijat-i Afghanistan") oli sotilaallis-poliittinen sateenvarjojärjestö, jonka Afganistanin islamilainen valtio loi vuonna 1996. Pohjola-Norden
Pohjola-Norden on poliittisesti sitoutumaton, pohjoismaista yhteistyötä tekevä kansalaisjärjestö. Vuonna 1924 perustettu Pohjola-Norden on Suomessa ainoa järjestö, jonka päätehtävänä on pohjoismainen yhteistyö. Pohjola-Nordenin tärkein työsarka on pohjoismaisen yhteistyön edistäminen ja Pohjoismaiden tunnetuksi tekeminen Suomessa. Yhteydenpito päättäjiin ja viranomaisiin sekä aloitteiden teko ovat toinen merkittävä tehtäväkenttä. Pohjola-Nordenilla on kattava piiri- ja paikallisosastoverkosto, Nuorisoliitto sekä noin 8000 henkilöjäsentä. Symon Petljura
Petljura perusti 1905 Ukrainan työväenpuoleen ja vuosina 1905–1909 hän oli "Slovo"- (”Sana”) ja "Ukrainskaja Žizn"- (”Ukrainan elämä”)-lehtien toimittajana. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän palveli tsaarin armeijassa. Kesäkuussa 1917 Ukrainassa perustettu keskushallitus (keskusrada) pyrki maan itsenäistämiseen. Sekavien vaiheiden jälkeen keväällä 1918 maan johtoon nousi Saksan tukema hetmanni Pavlo Skoropadski, ja Petljura toimi jonkin aikaa puolustusministerinä. Saksalaisten kukistumisen jälkeen Petljurasta tuli joulukuussa 1918 maan presidentti, kunnes tasavalta yhdistyi tammikuussa 1919 Länsi-Ukrainan kanssa voittaakseen valtaan pyrkivät bolševikit.. Yhdistyneet provinssit
Eteläiset, katoliset provinssit vannoivat uskollisuutta kuninkaalle ja hänen asettamalleen kuvernöörille. 23. tammikuuta 1579 joukko protestanttisia pohjoisia maakuntia solmi Utrechtin liiton ("Unie van Utrecht"), jossa ne lupautuivat puolustamaan toisiaan Espanjan armeijaa vastaan. Vuonna 1581 maakunnat vetivät valansa Filip II:ltä, ja siten virallisesti syrjäyttivät hänet hallitsijan asemasta. Yhdistyneet provinssit yrittivät valita oman hallitsijansa ja pyysivät asemaan ensin Anjoun herttuaa, Ranskan Henrik II:a sekä Katariina de Medicin nuorinta poikaa ja englantilaisten joukkojen komentajaa, Leicesterin jaarlia. Hallitsijaa ei saatu, joten 1588 provinsseista tuli tasavalta. Marthinus Wessel Pretorius
Kun Iso-Britannia vuonna 1877 liitti Transvaalin väkisin valtapiiriinsä, Pretorius kohosi buurien passiivisen vastarinnan johtohahmoksi ja hänet vangittiin lyhyeksi aikaa. Buurien ryhdyttyä joulukuussa 1880 aseelliseen kapinaan ja julistettua Transvaalin uudelleen itsenäiseksi Pretorius valittiin maan johtoon asetetun triumviraatin jäseneksi. Hän oli yksi vuoden 1881 Pretorian rauhansopimuksen allekirjoittajista. Triumviraatin kausi päättyi toukokuussa 1883 kun Paul Kruger valittiin presidentiksi, minkä jälkeen Pretorius vetäytyi lopullisesti päätöksenteosta. Hän kuoli toisen buurisodan aikana hieman ennen kuin Transvaal menetti lopullisesti itsenäisyytensä. Pohjola-opisto
Pohjolan opisto perustettiin kansanopistoksi, jonka tarkoituksena oli kouluttaa Pohjois-Suomen ammattiyhdistysaktiiveja ja heikentää seudulla tuohon aikaan vaikuttanutta vahvaa kommunistista suuntausta. Tähän kommunisminvastaiseen toimintaan SAK sai rahoitusta Yhdysvalloista. Opiston vihkiäisissä olivat kunniavieraina amerikkalaista rahaa Euroopan sosiaalidemokraateille järjestellyt Irwing Brown ja Yhdysvaltain Helsingin suurlähettiläs John D. Hickerson. Opiston esikuvana oli SAK:n kansanopistona yhä toimiva Kiljavan opisto Nurmijärvellä. Opiston ensimmäisenä rehtorina toimi VTM Sakari Kiuru, joka myöhemmin toimi Yleisradion pääjohtajana. Karjalan historia
Suuressa Pohjan sodassa Ruotsi menetti Laatokan Karjalan ja Viipurin. Se yritti vallata alueita takaisin, mutta Turun rauhassa 1743 raja siirtyi vielä lisää länteen päin ja Savonlinnakin jäi venäläisille. Venäjään liitetystä alueesta muodostui Vanhan Suomen kuvernementti, joka säilytti entiset lakinsa ja uskontonsa. Pohjan sota
Sotaan liittyy myös "Puolan ja Venäjän välinen sota 1654–1667". Mukana Pohjan sodan eri vaiheissa olivat Ruotsi, Puola, Brandenburg, Venäjä, Tanska, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta, Alankomaat, Transilvania ja Englanti. Fredrik Vilhelm (Brandenburg)
Pohjan sodassa (1655–1661) Fredrik Vilhelm hankki Preussin herttuakunnalle itsenäisyyden. Brandenburg taisteli aluksi Ruotsin puolella Puolaa vastaan ja voitti ruotsalaisten kanssa Varsovan taistelun (1656), mutta vaihtoi sitten leiriä. Olivan rauha (1660), joka päätti sodan Brandenburgin osalta, irrotti lopullisesti Preussin Puolan lääninherruudesta. Tämän jälkeen Pyhän saksalais-roomalaisen valtakunnan keisari oli Fredrik Vilhelmin ainoa lääninherra. Norja
Unioni hajosi 1905. Norja julistautui itsenäiseksi 7. kesäkuuta 1905, ja Ruotsissa nousseen rauhanliikkeen ansiosta maa pidättäytyi Norjan-vastaisista toimista ja tunnusti Norjan itsenäiseksi valtioksi 26. lokakuuta samana vuonna. Norjan hallitus pyysi Tanskan prinssi Carlia kuninkaaksi. Kansanäänestyksen jälkeen parlamentti hyväksyi hänet kuninkaaksi, ja hän otti nimen Haakon VII ja jatkoi täten Norjan keskiaikaisten kuninkaiden perinnettä (edellinen Haakon-niminen kuningas, Haakon VI Maununpoika, eli vuosina 1340–1380). Tasavalta
Yhdysvaltojen tapauksessa alkuperäiset 13 brittiläistä siirtokuntaa itsenäistyivät tasavalloiksi Amerikan vallankumouksen jälkeen. Itsenäiset tasavallat muodostivat aluksi väljän konfederaation nimeltään "Yhdistyneet valtiot" ja muodostivat myöhemmin nykyisen Yhdysvallat vahvistamalla nykyisen Yhdys­valtojen perustus­lain. Sen myötä syntyi itsenäisten valtioiden poliittinen liitto, jossa myös liittovaltion hallitus on tasavalta. Myöhemmin liittoon tulleiden valtioiden edellytettiin myös olevan tasavaltoja. Voidaan väittää, että Yhdysvallat on ylikansallinen tasavalta, sillä muutamat sen osavaltiot kuten Texas ja Havaiji ovat olleet itsenäisiä valtioita ennen liittymistään Yhdysvaltoihin. Toisaalta kuitenkin monet osavaltiot on perustettu vasta kauan sen jälkeen, kun niihin kuuluva alue oli jo liitetty Yhdysvaltoihin ja sitä oli aluksi hallittu liittovaltion territoriona. Paavo Prokkonen
Talvisodan sytyttyä Suomen kansantasavalta julistettiin Otto Wille Kuusisen johdolla perustetuksi 1. joulukuuta 1939. Karjalan asiain ministerinä toimiessaan Paavo Prokkonen oli ainoa Suomen suuriruhtinaskunnan ulkopuolella syntynyt ja karjalainen ministeri niin kutsutussa Terijoen hallituksessa. Talvisodan päätyttyä ja kansantasavallan sulauduttua Karjalais-suomalaiseen sosialistiseen neuvostotasavaltaan Paavo Prokkonen nimitettiin uuden neuvostotasavallan ensimmäiseksi pääministeriksi, kansankomissaarien neuvoston puheenjohtajaksi. Hän astui samaan virkaan uudelleen vuonna 1950, jolloin sen nimi oli muutettu ministerineuvoston puheenjohtajuudeksi. Hän toimi siinä vuoteen 1956, eli siihen saakka kun Karjalais-suomalainen neuvostotasavallan alennettiin autonomiseksi neuvostotasavallaksi. Tällöin hänet ylennettiin autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan päämieheksi, korkeimman neuvoston puhemiehistön puheenjohtajaksi. Hän toimi virassa kuolemaansa asti eli vuoteen 1979. Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiri
HUS on kuntayhtymä, jonka omistaa kaikki Uudellamaalla sijaitsevat kunnat lukuun ottamatta Pukkilaa ja Myrskylää, jotka kuuluvat Päijät-Hämeen hyvinvointikuntayhtymään. Vuoden 2009 alussa HUS:n alueella tapahtui kuntaliitoksia, ja jäsenkuntien määrä väheni kolmella. Tammisaaren ja Karjaan kaupungit sekä Pohjan kunta yhdistyivät Raaseporin kaupungiksi ja Sammatin kunta liittyi Lohjan kaupunkiin. Seuraavan vuoden alussa Loviisan kaupunkiin liitettiin Pernaja ja Liljendal sekä Ruotsinpyhtää ilman Haaviston ja Vastilan alueita. Vaikka Ruotsinpyhtää sijaitsi Itä-Uudellamaalla, se kuului Kymenlaakson sairaanhoito- ja sosiaalipalvelujen kuntayhtymään. Vuoden 2013 alussa Karjalohjan ja Nummi-Pusulan kunnat liittyivät Lohjan kaupunkiin. Pohjolan Leijona
Teos kertoo Kustaa II Aadolfista ja Suomesta. Se kertoo, kuinka nuori kuningas otti valtakunnan itäisen osan, Suomen, hallintaansa. Tuolloin Suomi menetti paikallisen poliittisen identiteetin, ja Suomi liitettiin tiukemmin Ruotsiin. Teoksen keskiössä ovat sodat Venäjää ja Puolaa vastaan, ei 30-vuotinen sota, kuten yleensä Kustaa II Aadolfia käsiteltäessä. Valtioliitto
Amerikan konfederaatio ("Confederate States of America") oli Yhdysvaltain etelävaltioiden Yhdysvalloista eroamisensa jälkeen muodostama valtio. Etelän ja pohjoisen välillä oli pitkään ollut kulttuurinen ja taloudellinen juopa ja erimielisyys siitä, kuinka paljon Washington saisi puuttua osavaltioiden asioihin. Abraham Lincolnin tultua valituksi Yhdysvaltain presidentiksi julistivat etelävaltiot konfederaatin perustetuksi. Peräpohjola
Peräpohjola (tunnettu myös nimellä Peräpohja, tai vanhempi "Överbotten") on historiallisen Pohjanmaan pohjoisin osa, jota välillä on pidetty erillisenä maakuntanakin, mutta joka nykyisin luetaan Lapin maakuntaan. Se kuului pitkään Oulun lääniin, mutta vuodesta 1938 se muodosti tuolloin perustetun Lapin läänin eteläosan. Peräpohjolan itäisintä osaa sisältänyt Sallan–Kuusamon alue luovutettiin Neuvostoliitolle vuonna 1940 ja uudelleen 1944. Leo Mechelin
Heidenin nimitettyä samana vuonna niin sanotun Weissenbergin komitean kodifioimaan Suomen lainsäädäntöä Mechelin päätti julkaista omissa nimissään ulkomaille tarkoitetun esityksen, joka tukisi oppia Suomesta valtiona. Tuloksena oli 1886 ilmestynyt valtio-oikeudelliseksi esitelmäksi puettu ranskankielinen pamfletti "Précis du droit public du Grand-Duché de Finlande" (”Piirteitä Suomen suuriruhtinaskunnan valtio-oikeudesta”), jossa Mechelin tarkensi ja laajensi aiemmin professorinväitöskirjassaan lanseeraamaansa mallia ja kehitti niin sanottua unioniteoriaa. Esitelmässään Mechelin argumentoi, että kun keisari Aleksanteri I sitoutui Porvoon valtiopäivillä vuonna 1809 Ruotsin-aikaisiin perustuslakeihin, hän tunnusti Suomen valtioksi, jolloin syntyi myös hänen seuraajiaan sitova valtio-oikeudellinen sopimus. Vaikka siis tsaari oli Venäjällä yksinvaltias, Suomea hän saattoi hallita suuriruhtinaana vain Suomen perustuslakien rajoissa ja säätyjen myötävaikutuksella – eli Suomi oli tavallaan erillisenä valtiona ainoastaan reaali- tai personaaliunionissa Venäjän kanssa, ei osa sitä. Tällä logiikalla myös osa sittemmin annetun helmikuun manifestin sisällöstä oli laitonta. Pohjan sota
Venäjä solmi elokuussa 1656 aselevon Puolan kanssa ja liittoutui Tanskan kuningas Fredrik III:n ja keisari Ferdinand III:n kanssa Ruotsia vastaan. Pohjolan kartan historia
Pohjolan kartan historia – myyteistä todellisuuteen on vuonna 2006 ilmestynyt teos, jossa esitellään Pohjolan kartan muotoutumista antiikin ajoista 1800-luvulle. Kirjoittaja on ruotsalaisen kartografian grand old lady, professori Ulla Ehrensvärd, joka pohjaa tekstin omiin tutkimuksiinsa ja esittää karttojen sisällöistä osin aiemmista poikkeavia tulkintoja. Ruotsin historia
1380-luvulla Norjan ja Tanskan kuningatar Margareeta käytti hyväkseen Albrekt-kuninkaan ja Ruotsin ylimystön välistä eripuraa. Hän onnistuikin liittämään Ruotsin valtakuntaansa. Valtakuntien yhdistyminen personaaliunioniksi vahvistettiin Kalmarin kaupungissa pidetyssä kokouksessa. Tästä alkoi Kalmarin unionin aika eli niin sanottu unioniaika. Margereetan kuoltua vuonna 1412 unionin kruunut peri Eerik Pommerilainen. Józef Piłsudski
5. marraskuuta 1916 keskusvallat julistivat Puolan holhoojahallituskuningaskunnan ("Królestwo Regencyjne") itsenäiseksi siinä toivossa, että puolalaista armeijaa ("Polnische Wehrmacht") voitaisiin käyttää itärintamalla Venäjää vastaan, ja saksalaisjoukoilla voitaisiin vahvistaa länsirintamaa. Piłsudski toimi väliaikaishallituksen sotaministerinä, mutta vastusti ajatusta, että puolalaiset joukot vannoisivat uskollisuutta Saksan ja Itävalta-Unkarin hallitsijoille. Heinäkuussa 1917 hänet pidätettiin ja vangittiin Magdeburgissa. Suurin osa puolalaislegioonaa internoitiin. Euroopan unioni
Euroopan yhteisö muutti nimensä Euroopan unioniksi vuonna 1992 allekirjoitetun Maastrichtin sopimuksen myötä. Unionin yhteistyö ulotettiin ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan sekä oikeus- ja sisäasioihin. Suomi, Ruotsi ja Itävalta liittyivät Euroopan unioniin vuonna 1995, mutta Norja jäi kansanäänestyksen tuloksen johdosta sen ulkopuolelle. Unionilaki (1707)
Act of Union eli unionilaki on nimitys vuonna 1707 säädetylle laille, jolla Englannin ja Skotlannin kuningaskunnat yhdistettiin yhdeksi valtioksi, Isoksi-Britanniaksi. Kyse oli teknisesti kahdesta eri laista, joista toinen hyväksyttiin Englannin parlamentissa ja toinen Skotlannin parlamentissa. Lain säätämisen myötä Skotlannin parlamentti lakkautti samalla itsensä. Nigerian liittovaltio
Nigerian liittovaltio () oli nykyisen Nigerian liittotasavallan edeltäjä. Liittovaltio oli olemassa 1. lokakuuta 1960 – 1. lokakuuta 1963 välisenä aikana. Britannian vallan päättyessä vuonna 1960 Nigerian siirtomaa ja protektoraatti muutettiin itsenäiseksi Commonwealth realmiksi Nigeria Independence Act 1960:n mukaisesti. Cispadaaninen tasavalta
Cispadaaninen tasavalta oli valtio, joka syntyi vuonna 1796, kun Napoleon I:n yhdisti Pojoen eteläpuoliset Bolognan, Ferraran, Modenan, Reggion ja Romagnan. Heinäkuussa 1797 alue liitettiin osaksi uutta Cisalppista tasavaltaa. Pohjolan Sanomia
Pohjolan Sanomia oli Ruotsin Haaparannalla vuosina 1886–1888 ilmestynyt sanomalehti. Suomen suuriruhtinaskunta
Suomalaisen historiantutkimuksen nykyisten tulkintojen ja venäläistulkintojen mukaan Suomi ei ollut valtio-opillisesti erillinen valtio, vaan provinssi, kuvernementti, fiskaali- tai osavaltio (tai 1600-luvun termein ns. ”finanssivaltio” eli lähinnä talouteen liittyvä keskushallintokoneisto). Porvoossa vuonna 1809 ei valtiosta eikä autonomiastakaan ollut tehty mitään valtio-oikeudellisesti pätevää kaksipuolista valtiosopimusta Suomen ja Venäjän välillä, vaan Suomen suuriruhtinaskunnan asema ja sitä koskevat päätökset olivat täysin Venäjän keisarin hallinnassa. Näin muodoin kukin Venäjää hallinnut keisari päätti itsenäisesti suomalaisten aseman säilyttämisestä tai muuttamisesta. Suomalaisnäkemyksen mukaan keisarin valtaa Suomessa rajoittivat vuoden 1772 ja 1789 perustuslait. He yrittivät saada tsaareja hyväksymään maalle näihin lakeihin pohjautuvan hallitusmuodon ja muuttamaan ne suomalaisten muuttuneeseen asemaan paremmin soveltuviksi, siinä onnistumatta (esim. suomalaisten luterilaisuus vs. keisarien ortodoksisuus ja hallitsijan perimysjärjestys). Venäjällä ei ollut lainkaan vallalla, tiukan itsevaltiuden takia, länsieurooppalaista käsitystä perustuslaeista muun lainsäädännön yläpuolella olevina valtiosääntöinä. Keisarit olivat vain lupautuneet käyttämään itsevaltiuttaan suuriruhtinaskunnassa aiemmin vallinneiden lakien avulla. Toisin sanoen, he katsoivat voivansa hallita Suomea sen perustuslakien mukaan sitomatta itseään niihin ja alistumatta niiden alaisiksi. Käytännössä he johtivat suomalaisaluettaan hallinnollisilla määräyksillä, ukaaseille ja manifesteilla. Aleksanteri II:n kaudelta alkaen perustuslakien muodollinen merkitys lisääntyi, kun valtiopäivät kutsuttiin koolle vuonna 1863, mutta niilläkin lopullinen päätösvalta säilyi keisarilla. Lähinnä suurvaltapoliittisten tekijöiden vaikutuksesta suomalaisten autonomian laatua sekä vanhojen perustuslakien asemaa ja vaikutusta koskeva suomalais- ja venäläisnationalistisen tulkinnan välinen voimakas ristiriita oli leimaa-antava piirre emämaan ja suuriruhtinaskunnan välisissä suhteissa 1800-luvun lopulta lähtien. Unionin armeija
Unionin armeija (), Liittovaltion armeija ("Federal Army"), Yhdysvaltain armeija ("U.S. Army"), Pohjoinen armeija ("Northern Army") tai Kansallinen armeija ("National Army") oli Unionin maavoimien armeija Yhdysvaltain sisällissodassa vuosina 1861–1865. Se perustettiin vuonna 1861 puolustamaan Pohjoisvaltioita Konfederaation armeijaa vastaan. Sodan alkaessa Yhdysvaltain normaalissa armeijassa oli vain 16 000 sotilasta, joista osa lisäksi loikkasi Konfederaation puolelle pian Etelävaltioiden eroamisen jälkeen, minkä vuoksi ensin presidentti Abraham Lincoln ja myöhemmin Yhdysvaltain kongressi määräsivät moninkertaistamaan armeijan miesvahvuuden nopeasti. Konfederaatioartiklat
Konfederaatioartiklat () olivat Yhdysvaltojen perustuslaki vuosina 1781–1789. Kolmetoista siirtokuntaa olivat julistautuneet itsenäiseksi emämaastaan Britanniasta vuonna 1776. Konfederaatioartiklojen muodostama Yhdysvallat oli lähinnä valtioliitto. Toisessa artiklassa sitä kutsuttiin nimellä ”united States”; pienellä alkukirjaimella haluttiin korostaa sopimuksen solmineiden valtioiden itsenäisyyttä. Mogiljovin kuvernementti
Mogiljovin kuvernementti () eli "Mahiljoun kuvernementti" oli Venäjän keisarikunnan hallinnollinen alue vuosina 1772–1796 ja 1802–1917. Mogiljovin kuvernementti perustettiin vuonna 1772 tapahtuneen Puolan ensimmäisen jaon jälkeen; tässä jaossa Venäjälle siirtyi suuri kaistale maata nykyisen Valko-Venäjän itäosien seudulta. Moglevista tehtiin kuvernementin hallintokeskus 1773 ja vuonna 1778 nimensä tuolloin Mogiljovin käskynhaltijakunnaksi (наместничество) muuttaneen alueen keskus. Myöhempiä Puolan jakoja ja seuranneiden hallinnollisten muutosten seurauksena käskynhaltijakunta lakkautettiin vuonna 1796, kun Valko-Venäjän kuvernementti perustettiin. Mogiljovin kuvernementti synnytettiin uudelleen vuonna 1802. Pohjola (Kalevala)
Pohjola (viroksi Põhjala) on itämerensuomalaisissa mytologiossa ja kalevalaisessa runoudessa esiintyvä paikka tai maa, joka sijaitsee pohjoisessa. Yleensä Pohjola on pahan tai vihollisen roolissa. Pohjolaa hallitsee Pohjan akka tai Pohjolan emäntä, eräältä nimeltään Louhi. Pohjolan Työ
Lehden perustamisen taustalla olivat Pohjois-Suomen sosiaalidemokraattien ja kansanrintamataktiikkaan siirtyneiden kommunistien yhteistyöpyrkimykset. Vasemmistoradikaalia "Pohjan Voimaa" painanut Työväen Kirjateollisuuden kirjapaino oli suljettu kommunistien toiminnan kieltämisen yhteydessä vuonna 1930. Sosiaalidemokraattien "Pohjolan Työmies" oli tehnyt vararikon vuonna 1933, minkä jälkeen vaatimatonta lehteä julkaistiin päätoimittaja Arvi Turkan nimissä. Neuvottelujen tuloksena syntyi uusi työväenlehti "Pohjolan Työ", jonka kustannusyhtiö vuokrasi Kirjateollisuuden kirjapainon. Kustannus Oy Pohjolan Työn osakkaina oli myös kommunisteja, mutta yhtiön johto ja lehden toimitus olivat sosiaalidemokraattien käsissä. Suurimmat osakkaat olivat sosiaalidemokraattinen puolue sekä Oulun ja Kemin työväenyhdistykset. Pohjola (Kalevala)
Pohjolassa oli kalevalaisen runouden mukaan Pohjan-Akan lisäksi muiden muassa Pohjolan isäntä, Pohjan poikia, kuvankauniita Pohjolan tyttäriä. Siellä oli myös vihamielisiä noitia ja loitsijoita ja erilaisia hirviöitä. Pohjolaa lähestyvä näki jo kaukaa kuumottavat eli hohtavat kivikummut ja Pohjolan portit, "pahat veräjät". Pohjolaan matkaavan edessä saattoi olla esteitä ja vartijoita, kuten aita tai muuri, joka ylettyi alhaalla maaemään ja ylhäällä yläisiin taivosiin, tulinen railo, jolle ei näkynyt loppua, tai jättiläiskäärme.