Mikä oli Troijan sota?
Troijan sota
Troijan sota () oli antiikin Kreikassa myyttinen sota useiden kreikkalaisten heimojen ja Troijan kaupungin välillä. Sodasta kerrotaan monissa lähteissä. Tärkeimpiä ovat runoilija Homeroksen runoelmat "Ilias", joka kertoo varsinaisesta sodasta, ja "Odysseia", joka kertoo kuningas Odysseuksen harharetkistä sodan jälkeen. Lisäksi sodan tapahtumat ovat aiheena monissa muissa eeppisen kykloksen nimellä tunnetun tarupiirin runoelmissa. Troas
Kreikkalaisen mytologian kenties tunnetuimman, Troijan sotaa käsittelevän kertomuksen mukaan Troija eli Ilion kukistui kreikkalaisten piiritettyä sitä kymmenen vuotta. Perinteisen ajoituksen mukaan kaupunki tuhottiin noin vuonna 1184 eaa. Troijan tasangolla kaupungin ympäristössä sijaitsi mahdollisesti lukuisia muita kaupunkeja tai kyliä jo muinoin, sillä Akhilleus kehuu "Iliaassa" tuhonneensa alueella 11 asutusta. Troijan tuhosta huolimatta on arvioitu, että troijalainen kaupunkivaltio olisi kuitenkin selvinnyt myöhemmille ajoille, ja kukistunut lopullisesti vasta myöhemmin Euroopan puolelta Vähään-Aasiaan tulleiden fryygialaisten hyökkäyksessä.
Nestor (mytologia)
Nestor oli argonautti, joka auttoi taistelussa kentaureja vastaan ja osallistui Kalydonin metsäkarjun metsästykseen. Myöhemmin hän ja hänen poikansa Antilokhos ja Thrasymedes taistelivat akhaialaisten puolella Troijan sodassa. Vaikka Nestor oli jo vanha mies sodan alkaessa, hänet tunnettiin edelleen rohkeudestaan ja puhetaidoistaan. "Iliaassa" hänet kuvataan antamassa usein neuvoja nuoremmille sotureille; hän kehotti myös Agamemnonia ja Akhilleusta sopimaan erimielisyytensä. Vanhuus esti häntä osallistumasta varsinaiseen taisteluun, mutta hänen johtaessaan Pyloksen joukkoja Paris surmasi yhden hänen valjakkonsa hevosista jousensa nuolella. Patrokloksen hautajaisissa Nestor neuvoi poikaansa Antilokhosta, kuinka hän voisi voittaa kilpa-ajot. Antilokhos joutui pian tämän jälkeen Memnonin surmaamaksi. Kultainen omena
Eris, epäsovun jumala, oli jätetty kutsumatta Peleuksen ja Thetiin häihin, josta raivostuneena hän saapui kuitenkin paikalle ja heitti osallistujen keskelle kultaisen omenan, johon oli kaiverrettu sana "Kauneimmalle". Vaateensa omenaan esittivät Hera, Pallas Athene ja Afrodite, ja Zeus asetti Troijan prinssi Pariin päättämään, kenelle omena kuuluisi. Pariksen tuomio oli antaa omena Afroditelle, joka tarjosi tälle maailman kauneimman naisen, Helenan rakkautta palkkioksi häntä suosivasta ratkaisusta. Tämän päätöksen seurauksena sai alkunsa Troijan sota Helenan jättäessä aiemman aviomiehensä. Daakian sodat
Daakian sodat käytiin Rooman valtakunnan ja Daakian kuningaskunnan välillä vuosina 101–102 ja 105–106. Ensimmäisessä Daakian sodassa roomalaiset onnistuivat keisari Trajanuksen johdolla lyömään kuningas Decebaluksen johtamat daakialaiset ja solmimaan edullisen rauhansopimuksen. Toinen Daakian sota alkoi, kun Decebalus halusi kostaa ja hyökkäsi Rooman liittolaisten kimppuun, ja sen seurauksena roomalaiset valtasivat Daakian kokonaan ja liittivät sen Rooman provinssiksi. Sodan aikana ja Rooman miehityksen alla Daakian väestö ja kulttuuri katosivat täysin, ja maa annettiin muista Rooman provinsseista saapuneille siirtolaisille. Troijan sota
Illalla hevonen oli asetettu Troijan torille ja iloiset troijalaiset juhlivat kreikkalaisten antautumista. Keskellä yötä sotilaat tulivat ulos hevosesta, tappoivat vartijat ja avasivat kaupungin portit muille sotilaille. Sotilaat kävivät yhdessä troijalaisten kimppuun ja juhlimisesta väsyneet Troijan asukkaat oli helppo voittaa. Vain muutama troijalainen onnistui pelastautumaan, heidän joukossaan Aineias ("Aeneas"), joka myöhemmin matkusti Hesperiaan eli Italiaan. Menelaos palasi seuraavaksi Helenansa kanssa Spartaan ja Troijan sota oli loppu. Akamas
Akamas () oli kreikkalaisessa mytologiassa usean mieshahmon nimi, jotka kaikki taistelivat Troijan sodassa: Sthenelos (Kapaneuksen poika)
Sthenelos oli yksi epigoneista, seitsemän sotapäällikön pojista, jotka uusivat isiensä hyökkäyksen Thebaa vastaan; myöhemmin hän jopa kerskui, että hän ja muut epigonit valtasivat Theban siitä huolimatta, että heillä oli vähemmän miehiä kuin heidän samaa yrittäneillä isillään, koska he olivat kuuliaisia jumalille. Hän oli myös Helenan kosijoiden joukossa, ja muiden tavoin vannoi valan puolustavansa valittua sulhasta muita kosijoita vastaan. Kun Helena kaapattiin Troijaan, joutui hän valansa velvoittamana osallistumaan Troijan sotaan. Ystävänsä Diomedeen komennossa hän johti Argoksen joukkoja taistelussa. Hänet mainitaan myös yhtenä Troijan hevoseen piiloutuneista miehistä. Sotasaaliina Troijasta Sthenelos piti puisen Zeus Herkeioksen kuvan. Ilias
Muissa Troijan sotaa sivuavissa teoksissa kerrotaan sodan taustoista ja kaupungin tuhosta ja "Iliaan" henkilöiden kohtaloista sodan jälkeen. Sota on aiheena useissa niin kutsutun eeppisen kykloksen teoksissa. Trajanus
Trajanus oli luultavasti alkanut suunnitella Daakian sotaa jo ensimmäisenä keisarivuotenaan. Daakialaiset olivat usean vuosikymmenen ajan tehneet hyökkäyksiä Tonavan yli. Domitianus oli joutunut solmimaan rauhan daakialaisten kanssa Roomalle epäedullisin ehdoin vuonna 88. Daakia oli virallisesti Rooman vasalli, mutta Daakiasta ja sen kuninkaasta Decebaluksesta olikin tullut yhdistävä voima kaikille, jotka vastustivat Rooman kasvavaa valtaa. Ilmeisesti Trajanus halusi nöyryyttää daakialaisia, ja hän oli luultavasti myös sitä mieltä, ettei Tonavaa seuraava raja ollutkaan niin edullinen kuin saattoi luulla. Lisäksi sotilaallinen voitto olisi voinut auttaa häntä vakiinnuttamaan valta-asemansa. Daakian sodat
Roomalaisten hyökkäys Daakiaan alkoi keväällä 106. Trajanus ylitti Tonavan Drobetassa sijaitsevaa Trajanuksen siltaa pitkin ja eteni sitten armeijoineen 1621 metrin korkeudella olevan Vulcanin solan kautta Sarmizegethusan alueelle, siis eri reittiä kuin ensimmäisessä Daakian sodassa. Trajanuksen pylvään kohokuvat eivät kerro roomalaisten kohdanneen vakavaa vastarintaa, vaan daakialaiset, jotka olivat entistäkin pahemmin alivoimaisia, välttelivät suurta taistelua ja turvautuivat sissi- ja uuvutussotaan. He hyökkäsivät aina pieniä osastoja ja etuvartioasemia vastaan. Roomalaiset joutuivat valtaamaan daakialaisten linnoituksia yksi toisensa jälkeen, ja koko sotaretki kuluikin pääasiassa vihollislinnakkeiden valtaamiseen. Sota oli pitkä ja verinen. Roomalaisten oli muutettava varustustaan, sillä daakialaisten koukkupäiset, pitkää vesuria muistuttavat "falx"-miekat puhkaisivat vaivatta roomalaisten kypärät. Kypäriin jouduttiin tämän takia lisäämään suojakaari. Troija
Ranskalainen Lechevalier uskoi 1700-luvun lopulla muinaisen Troijan löytyvän Bunarbashin (Bournabashin), "Lähteensilmän" kukkulalta, joka on melko kaukana sisämaassa. Siellä on lähteitä ja linnoitusmainen rakennelma. Vuonna 1822 Charles McLaren löysi roomalaisten Troijan raunioille perustaman "Iliumin" kaupungin ja arveli Troijan sijainneen samalla paikalla. Tämä johtui siitä että Iliumin kaupungin asukkaat väittivät antiikin aikoina kaupunkinsa olevan Troijan perillinen, niin kuin myös hellenistinen maantieteilijä Strabon. Saksalainen liikemies Heinrich Schliemann päätteli Troijan olevan tosiaan Hissarlikin kukkulalla, jonka lähteiden lämpötila vastasi muinaisten kreikkalaisten kuvausta. Hän kaivoi ensimmäisenä Hisarlikia ja löysi muun muassa suuren määrän kultaa, jota kutsui "Priamoksen aarteeksi". Monet vastustivat Schliemannin elinaikana ankarasti ajatusta, että hän olisi löytänyt muinaiskreikkalaisen Troijan. Wilhelm Dörpfeld kaivoi Troijassa 1893–94 niin kuin myös 1932–38 Carl Blegen. Manfred Korfmann tutki paikkaa vuodesta 1988 ja vuodesta 2006 Ernst Pernicka Tyndareus
Menelaoksen onnistunut yritys hakea Helena takaisin saa aikaan Troijan sodan. Sodan loputtua Orestes tappaa Tyndareuksen tyttären ja samalla oman äitinsä Klytaimnestran kostaen isänsä murhan. Tyndareuksen mainitaan edelleen olleen syyttämässä Orestesta tyttärensä kuolemasta, mutta toinen lähde mainitsee Tyndareuksen jo olleen tässä vaiheessa kuollut. Kreikkalainen mytologia
Argonauttien ja Troijan sodan välissä oli raskaita, usein lähisukulaisiin kohdistuneita rikoksia tehnyt sankarisukupolvi, johon kuuluivat muiden muassa Tantalos, Pelops, Atreus ja Thyestes sekä Oidipus lapsineen. Tähän sukupolveen liittyvät kertomukset tarjosivat paljon aineistoa kreikkalaisille tragedioille. Protesilaos
Protesilaos ( 'sotajoukon ensimmäinen') oli kreikkalaisessa mytologiassa Ifikloksen poika ja fylakealaisten hallitsija. Hänet tunnettiin eläessään Iolaoksena, mutta häntä alettiin kutsua Protesilaokseksi, koska hän oli ensimmäinen, joka kaatui Troijassa. Kreikan historia
Myöhempi kreikkalainen mytologia kertoi erityisesti mykeneläisen ajan muistumista, kuten Troijan sodasta, joka on saattanut sijoittua noin ajalle 1250–1200 eaa. Mykeneläinen kulttuuri romahti 1100-luvulla eaa. Ilias
Troijalaiset uskoivat jumalten rankaisseen Laokoonia epäuskon vuoksi ja veivät puuhevosen Troijan muurien sisäpuolelle. Seuraavana yönä hevosen sisältä ilmestyivät Odysseus ja joukko kreikkalaisia sotilaita. He sytyttivät merkkitulen, jonka nähdessään laivasto tiesi Odysseuksen olevan sisällä kaupungissa. Troijalaisten nukkuessa Odysseus miehineen avasi Troijan portit ja kreikkalaisten armeija marssi sisään. Priamos ja muut Troijan asukkaat surmattiin ja Troija poltettiin maan tasalle. Menelaos sai takaisin Helenan ja kreikkalaiset purjehtivat pois. Hesione
Ennen Troijan sotaa Poseidon ja Apollon, jotka olivat uhmanneet Zeusta, lähetettiin rangaistukseksi palvelemaan kuningas Laomedonia. Vuoden kuluttua töiden valmistuttua Laomedon ei kuitenkaan maksanut näiden ansaitsemaa palkkaa, jolloin Poseidon lähetti rangaistukseksi petoksesta merihirviön piinaamaan Troijaa. Podarkes
Podarkes ja Protesilaos olivat Helenan kosijoiden joukossa. Kuten muutkin sulhasehdokkaat, myös he vannoivat valan ja lupasivat puolustaa valittua puolisoa kaikkia muita vastaan. Kun Paris myöhemmin sieppasi Helenan, he joutuivat mukaan Troijan sotaan taistelemaan Menelaokselle annetun lupauksen mukaisesti. Mykene
Troijan sodassa koko kreikkalaisen sotajoukon ylipäällikkönä toimi Mykenen kuningas, Atreuksen poika Agamemnon. Sotaa edeltäneet ja seuranneet tapahtumat Mykenessä, mukaan lukien Agamemnonin surma sekä Oresteen ja Elektran vaiheet, olivat suosittu kreikkalaisten tragedioiden aihe. Tunnetuimpiin kaupunkiin sijoittuviin näytelmiin kuuluu Aiskhyloksen "Oresteia"-trilogia. Diktys Kreetalainen
Diktys Kreetalainen on fiktiivinen kirjoittaja eräälle minä–muodossa kirjoitetulle silminnäkijäkertomukselle Troijan sodasta, jossa hänet esitetään Kreetan kuninkaan Idomeneuksen kumppanina. Teos käyttää hyväkseen samoja aiheita, joita Homeros esitti jo Iliaassa. Todellisuudessa tarina on kuitenkin kirjoitettu luultavasti paljon myöhemmin joskus Rooman keisariajan alussa. Agamemnon
Yksi Mykenestä löydetyistä kultaisista kuolinnaamioista on saanut nimen Agamemnonin kuolinnaamio, mutta se on todellisuudessa 300 vuotta Troijan sotaa ja mahdollista historiallista Agamemnonia varhaisempi. Odysseus
Odysseus osallistui Troijan sotaan kreikkalaisten joukoissa. Häntä pidettiin kreikkalaisista ovelimpana, ja juuri Odysseus keksikin Troijan hevosen, jonka avulla kreikkalaiset lopulta valloittivat Troijan. Ilias
Vergiliuksen "Aeneiaan" mukaan sota oli alkanut Troijan prinssin Pariksen ryöstettyä Menelaoksen kauneudestaan tunnetun vaimon Helenan ja vietyä hänet mukanaan Troijaan. Rakkauden jumalatar Afrodite oli luvannut Parikselle palkkioksi maailman kauneimman naisen, mikäli jumalattarien Heran, Athenen ja Afroditen välisen kauneuskilpailun tuomariksi valittu Paris valitsisi jumalattarista kauneimmaksi juuri Afroditen (niin kutsuttu Pariksen tuomio). Maailman kaunein nainen sattui kuitenkin olemaan Spartan kuninkaan Menelaoksen puoliso Helena, jonka Paris sitten sieppasi Afroditen avulla Troijaan. Tämän vuoksi Menelaoksen veli Agamemnon kokosi kreikkalaiset sotaan Troijaa vastaan. "Aeneiaassa" kerrotaan myös Pariksen surmanneen myöhemmin Akhilleuksen ampumalla nuolen soturin ainoaan heikkoon kohtaan, kantapäähän. Eeppinen kyklos
Troijan tarupiirin runojen aiheina olivat Troijan sotaan liittyvät tapahtumat. Se koostui seuraavista yhdeksästä eepoksesta: Perusian sota
Perusian sota oli Rooman sisällissota, joka käytiin vuosina 41 eaa.–40 eaa. kun Marcus Antoniuksen vaimon Fulvia ja tämän veli Lucius Antonius aloittivat sodan Antoniuksen poliittista vastustajaa Octavianusta vastaan. Julius Caesarin murhan jälkeen Marcus Antonius, Octavianus ja Lepidus olivat solmineet niin sanotun toisen triumviraatin joka hallitsi Roomaa. Antonius oli matkustanut järjestämään valtakunnan asioita idässä ja sotimaan Parthiaa vastaan. Troija
Troijaksi nykyään oletettu paikka on Luoteis-Turkissa sijaitseva Hisarlikin eli Hissarlikin rauniokumpu. Troija eli Hisarlikin kukkula sijaitsee Vähän-Aasian ja Balkanin niemimaan rajakohdassa ja Mustanmeren ja Välimeren välisen salmen lähellä. Melko lähellä on korkea Ida-vuori. Paikka on 5 kilometriä Hellespontoksen suulta. Kukkula on Simoeis- ja Skamandros-jokien välissä. Skamandros on nykyään Karamanderes. Hisarlik on noin 30 metriä korkea, eri asutuskerrostumia sisältävä Lähi-idälle tyypillinen "tell". Paris
Pariksen ollessa jo aikuinen tulivat jumalattaret Pallas Athene, Hera ja Afrodite hänen luokseen. He tahtoivat, että Paris valitsisi heistä kauneimman. Paris valitsi Afroditen, sillä Afrodite lupasi hänelle maailman kauneimman naisen, Helenan, vaimoksi. Tämä Pariksen tuomiona tunnettu ratkaisu johti lopulta Troijan sotaan. Epistrofos
Epistrofos oli kreikkalaisessa mytologiassa kolmen eri Troijan sotaan osallistuneen miehen nimi, jotka kaikki mainitaan Homeroksen Iliaassa. Ilias
Ilias (, ”Laulu Ilionista”) on Homeroksen nimiin laitettu muinaiskreikkalainen eeppinen runoelma, joka on maailmankirjallisuuden tunnetuimpia teoksia. Se on kirjoitettu homeerisella kreikalla ja daktyylisessä heksametrissä, ja kertoo eräistä Troijan sodan keskeisistä tapahtumista. Daakian sodat
Kun silta oli valmis, Trajanus ylitti Tonavan luultavasti Lederatassa, minkä jälkeen hän uhrasi Mars-jumalan kunniaksi villisian, lampaan ja härän. Uhrauksen jälkeen armeija marssi kohti pohjoista, missä sijaitsi Berzobiksen kaupunki, minkä jälkeen roomalaiset etenivät Aiziin. Armeija marssi enimmäkseen joen vartta, jotta joukkoja voitiin huoltaa vesitse. Jokivarressa oli lisäksi hedelmällistä laidunmaata ja viljapeltoja. Sotilaat marssivat monen kilometrin pituisena kolonnana kuusi miestä rinnakkain. Marssitavoite oli 30 kilometriä päivässä, mutta vaikeakulkuisessa maastossa päivämatka jäi usein 16–19 kilometriin. Armeijan edellä kulki myös tiedustelijoita sekä pioneerijoukkoja, joiden piti rakentaa teitä ja siltoja pääosastoa varten. Trajanus muisti yhä Cornelius Fuscuksen kärsimän tappion Domitianuksen aikana, joten hän eteni joukkoineen hitaasti ja järjestelmällisesti. Roomalaiset olivat varuillaan, koska he eivät halunneet tulla yllätetyiksi. Vaikka Rooman armeija oli suuri, se ei kuitenkaan liikkunut yhtenä suurena kenttäarmeijana, vaan pienempinä osastoina. Samalla kun Trajanuksen johtama osasto eteni Berzobiksen kautta lännestä kohti Rautaportin solaa, etelästä lähestyi toinen roomalaisosasto. Se ylitti Tonavan Drobetan lähellä samanlaista ponttonisiltaa pitkin kuin Lederatassa ja eteni pohjoiseen kohti Tapaeta. Paris
Paris () oli kreikkalaisessa mytologiassa Troijan kuninkaan Priamoksen ja tämän vaimon Hekaben poika. Hän esiintyy "Iliaassa", joka oli "Odysseian" ohella Kreikan kansalliseepos. Iliaan mukaan Paris kaappasi Spartan kuningattaren Helenan, mikä oli yksi Troijan sotaan johtaneista syistä. Troijan urhot
Elokuva perustuu Homeroksen "Iliaaseen" ja "Odysseiaan" sekä Vergiliuksen "Aeneis"-teokseen. Troijan sodan kymmenentenä vuonna kreikkalainen Akhilleus surmaa troijalaisten johtajan Hektorin, jonka tilalle on valittava uusi komentaja. Ehdokkaina ovat hovin suosikki, petollinen Paris sekä sotilaiden kannattama urhea Aineias, joka voittaa kaksinkamppailussa Aiaan. Aineias on mennyt salaa naimisiin Priamoksen tyttären Kreusan kanssa, jonka Paris antaa kreikkalaisille panttivangiksi. Aineias pelastaa vaimonsa ja Paris tappaa Akhilleuksen osumalla tätä kantapäähän. Aineiaan ollessa vangittuna kreikkalaiset rakentavat suuren puuhevosen, jonka troijalaiset vievät kaupunkiinsa. Sen sisälle piiloutunut Odysseus miehineen avaa yöllä kaupungin portit ja kreikkalaiset hävittävät Troijan. Aineias löytää Kreusan ruumiin ja pakenee vastasyntyneen poikansa kanssa Italiaan, jonne hän sittemmin perustaa Rooman kaupungin. Pyhä Trojan
Pyhä Trojan (myös Trojanus tai Troyen; kuollut 533) oli juutalaisen isän ja arabialaisen äidin poika, käännynnäinen kristinuskoon, pappi, rakastettu piispa Santenissa, Ranskassa, sekä pyhimys. Häntä kunnioitettiin pyhimyksenä jo ennen kuolemaansa ja kerrotaan kokeneen taivaallisia näkyjä ja omanneen profetoimisen lahjan. Mies oli pyhän Vivienin oppilas, oli hänen seuraajansa piispana ja hänen muistopäiväänsä vietetään 20. marraskuuta. Dardanellit
Salmella on usein ollut strateginen rooli historian tapahtumissa. Troijan muinainen kaupunki sijaitsi lähellä salmen läntistä suuta ja salmen Aasian puoleinen rannikko oli keskeinen Troijan sodassa. Se on myös kreikkalaisen "Heron ja Leandrosin" tarinan tapahtumaympäristö. Kserkses I:n Persian armeija ja myöhemmin Aleksanteri Suuren Makedonian armeija ylittivät Dardanellit eri suuntiin vuosina 480 eaa. ja 334 eaa. Dardanellit oli tärkeä osa Konstantinopolin puolustusta Bysantin valtakunnan aikana ja 1300-luvulta lähtien sitä ovat lähes jatkuvasti hallinneet turkkilaiset. Kreikkalainen mytologia
Sota oli seurausta niin kutsutusta Pariksen tuomiosta. Troijalainen Paris sai Heralta, Athenelta ja Afroditelta tehtäväksi toimia tuomarina sen suhteen, kuka näistä jumalattarista oli kaikkein kaunein. Paris valitsi Afroditen. Palkkioksi Afrodite lupasi tälle puolisoksi maailman kauneimman naisen. Tämä sattui olemaan Spartan Helena, joka oli jo naimisissa Menelaoksen kanssa. Afroditen avustuksella Paris matkusti Spartaan ja vei palatessaan Helenan mukanaan. Kostoksi Menelaos ja hänen veljensä Agamemnon kokosivat suuren sotajoukon, joka lähti kostamaan Troijalle ja hakemaan Helenan takaisin. Koska tuulet eivät olleet suotuisia purjehdukselle, Agamemnonin piti ensin uhrata tyttärensä Ifigeneia.
Sota kesti kymmenen vuotta. Kreikkalaiset piirittivät Troijaa pitkään. Sodan keskeiset "Iliaan" ja "Aeneiksen" kuvaamat tapahtumat sijoittuvat sodan loppupuolelle. Näihin kuuluvat kreikkalaisten etevimmän sotilaan Akhilleuksen ja joukkojen ylipäällikön Agamemnonin välinen riita sekä Akhilleuksen toverin Patrokloksen ja Troijan prinssi Hektorin kuolemat taistelussa. Myös jumalat osallistuvat taisteluun. Troijalaisten puolella olivat tietysti Afrodite sekä muun muassa Apollon ja Ares, kreikkalaisten puolella puolestaan kauneuskilpailussa loukatut Hera ja Athene sekä muun muassa Poseidon. Lopulta Troija vallattiin neuvokkaan Odysseuksen keksintönä rakennetun Troijan puuhevosen avulla. Valtauksen aikana Akhilleus kuoli kantapäähän osuneesta nuolesta. Troija tuhottiin, miehet surmattiin ja monet troijalaiset naiset vietiin orjina Kreikkaan. Roomalainen mytologia
Rooman keisariaikana runoilija Vergilius kirjoitti keisari Augustuksen toiveesta Roomalle ja Augustuksen suvulle sankarieepoksen Aeneis, joka kytkeytyi kreikan mytologiseen tarustoon ja etenkin Troijan sotaan. Vergiliuksen mukaan Troijan hävityksestä pelastunut sankari Aineias perusti roomalaisen sivilisaation Italian niemimaalle saatuaan jumalilta siihen kehotuksen. Helenan ylistys
Helena edusti kreikkalaisille sekä seksuaalista halua että äärimmäistä kauneutta. Hän oli Zeuksen ja Ledan tytär, Spartan kuningatar, ja hänen kauneutensa oli välittömänä syynä Troijan sotaan. Sota alkoi, kun jumalattaret Hera, Athene ja Afrodite pyysivät Troijan prinssiä Parista valitsemaan, kuka kolmesta oli kaikkein kaunein (niin kutsuttu Pariksen tuomio). Jokainen pyrki vaikuttamaan Pariksen tekemään valintaan, mutta lopulta tämä valitsi Afroditen, joka lupasi valinnan vuoksi Parikselle puolisoksi kaikkein kauneimman naisen. Paris matkusti tämän jälkeen Kreikkaan, missä hän tapasi Helenan ja tämän puolison Menelaoksen. Helena salli Afroditen vaikutuksesta Pariksen houkutella itsensä Troijaan. He matkustivat Troijaan yhdessä, mikä sai aikaan paitsi sodan, myös suositun kirjallisen tradition, joka syytti Helenaa väärintekijäksi. Gorgias pyrki ylistyksellään vastaamaan tähän perinteeseen. Antiikkisaagat
Trójumanna saga (”Troijalaisten saaga”) kertoo Troijan sodasta ja sen sankareista. Saaga on säilynyt kolmena eri versiona. Versiosta riippuen sen tekstin esikuvana ovat olleet Vergiliuksen Aeneis, Homeroksen Iliaan latinankielinen versio ("Ilias latina"), Dares Fryygialaisen "De excidio Troiae historia" sekä Ovidiuksen "Heroides" ja "Metamorphoseon libri" (suom. Muodonmuutoksia). On pidetty todennäköisenä, että Troijan sodasta on tunnettu Islannissa jokin latinankielinen versio jo 1100-luvulla, mutta että "Trójumanna saga" olisi kirjoitettu Islannissa joko 1200-luvun alussa tai kuningas Haakon IV:n aikana. Telefos
Kun kreikkalaiset olivat matkalla Troijan sotaan, he nousivat maihin Myysiassa, jonka kuningas Telefos oli. Syntyneessä taistelussa Akhilleus haavoitti keihäällä Telefosta vaikeasti tämän sotkeennuttua viiniköynnökseen. Kun haava ei parantunut päivienkään jälkeen, Telefos kysyi neuvoa oraakkelilta, joka kertoi vain sen voivan parantaa haavan, joka sen on aiheuttanutkin. Niin Telefos matkasi kreikkalaisten luo, jotka myös olivat saanut ennustuksen, etteivät he voisi valloittaa Troijaa ilman Telefoksen apua. Akhilleus paransi haavan keihäästä raaputetulla ruosteella. Kreikkalaisten pyydettyä Telefosta mukaan sotaan tämä kieltäytyi siksi, että hänen puolisonsa Astyokhe – Hyginuksen mukaan Laodike – oli Priamoksen tytär, mutta kiitollisena haavansa parantamisesta Telefos osoitti kreikkalaisille reitin Troijaan. Menestheus
Menestheus oli myös yksi Helenan kilpakosijoista. Valansa velvoittamana hän osallistui Troijan sotaan viidelläkymmenellä aluksella. Yhdessä Odysseuksen ja Talthybioksen hän oli taivuttelemassa Kyproksen kuningas Kinyrasta osallistumaan myös sotaan. Menestheus oli myös yksi neljästäkymmenestä soturista Troijan hevosen sisällä; Pausanias kertoi pronssisesta veistoksesta Brauronissa, jossa Menestheus on kuvattu kurkkimassa hevosen sisältä. Voitetun sodan jälkeen hän purjehti Mimakseen ja saapui Melokselle, jossa hänestä tehtiin kuningas edellisen hallitsijan Polyanaksin kuoltua. Aikajana merkittävistä tietokoneviruksista ja madoista
Tämä on aikajana merkittävistä tietokoneviruksista, -madoista ja Troijan hevosista. Askalafos
Askalafos, Areen ja Astyokhen poika, oli Orkhomenoksen kuningas ja Ialmenoksen kaksoisveli. Hyginus tosin mainitsee kerran hänen olleen argoslaisen Lykoksen poika. Veljensä kanssa hän johti minyanilaiset Troijan sotaan 30 aluksen voimin. Sodassa hän sai surmansa Deifoboksen keihäästä, mikä sai hänen isänsä raivon partaalle. Age of Empires (pelisarja)
Jokaisella sivilisaatiolla on oma erikoistapansa kerätä pelin uutta resurssisuosiota, jota saa jumalilta. Kampanjoissa pääsee seuraaman muun muassa Atlantiksen tuhoa ja Troijan sotaa. Thoas (Andraimonin poika)
Thoas oli yksi Penelopen kosioista, mutta tämä meni naimisiin Odysseuksen kanssa. Hän tavoitteli myös Helenaa ja joutui muiden kosijoiden tavoin vannomaan valan, jossa hän sitoutui hyväksymään valitun sulhasen ja suojelemaan avioparia. Niin hän valansa velvoittamana joutui osallistumaan Troijan sotaan Pariin ryöstettyä Helenan. Troija
Tältä ajalta on löydetty alakaupunkia ympäröivä puinen paaluvarustus 400 metriä etelään kaupungin keskuslinnoituksesta Keskuslinnan ala oli noin 2 ha, ja koko kaupungin ala silloin ehkä 20 hehtaaria. Uudenlainen keramiikka jäljitteli metallisia esineitä, varsinkin kreikkalaista muistuttava harmaa keramiikka. Kauppaa käytiin Egeanmeren saarien ja Manner-Kreikan kanssa, ja mykeneläinen keramiikka yleistyi ajan mukana. Tryfiodoros
Tryfiodoros oli kreikkalainen runoilija, joka eli Egyptissä joko 200- tai 300-luvulla eaa. Hänen ainoa säilynyt työnsä on "Troijan valloitus", 691 säkeen runoteos. Hänen tiedetään olleen myös tekijä kahdelle muulle sittemmin hävinneelle teokselle: "Marathoniaka" ja "Hippodameian tarina". Troija
Sen historia jakautuu ainakin kahteen vaiheeseen, joiden välillä tai joita ennen kaupungin väestö vaihtui ei-kreikkalaisiksi. Tuolloin elettiin levotonta pimeää kautta Kreikan mantereella, kun Mykenen sivilisaatio oli romahtanut. VIIb:stä on löydetty muun muassa luuvilaisia hieroglyfejä. Sekä Troija VIIb1 1120 eaa. ja nimenomaan VIIb2 1020 eaa. (välillä 1050–1000) tuhoutuivat ehkä tulipaloissa. Traakialaiset lienevät vallaneen kaupungin kauden b1 lopussa. Luultavasti kerrostumien VII b1, b2 välillä fryygialaiset hyökkäsivät. Myös pieni VIII oli ensimmäinen varsinaisesti antiikkikreikkalainen TroijaVIIbe:n jälkeen kaupunki hylättiin. Tämän jälkeen Troija oli hylättynä noin 200–250 vuotta. Troas
Troijan nimi säilyi alueella vielä kauan senkin jälkeen, kun kuningaskunta oli kukistunut. Homeros ei kuvaa Troijan hallitseman alueen laajuutta selkeästi, eikä sitä tunneta tarkoin. Myöhempinä aikoina Troas oli osa Vähän-Aasian luoteisosassa sijainnutta Mysiaa, ja sen alue käsitti Mysian Egeanmeren puoleisen rannikon. Varsinainen Mysia käsitti alueen kauempana sisämaassa. Troaksen alue alkoi pohjoisessa Hellespontoksen rannalla sijainneilta Dardanoksen ja Abydoksen kaupungeilta. Hellespontoksen toisella puolella sijaitsi Traakian Khersonesos. Etelässä Troaksen alue ulottui Idavuorelle ja Lesboksen saarta vastapäätä sijainneelle Mysian etelärannikolle, mukaan lukien Assoksen ja Antandroksen kaupungit. Troaksen eteläpuolella sijaitsi Aioliin alue. Aeneis
Troijalaiset uskoivat jumalten rankaisseen Laokoonia tämän epäuskon vuoksi ja veivät puuhevosen Troijan muurien sisäpuolelle. Seuraavana yönä Odysseus ja joukko kreikkalaisia sotilaita ilmestyivät hevosen sisältä. He sytyttivät merkkitulen, minkä ansiosta laivasto tiesi Odysseuksen olevan sisällä. Troijalaisten nukkuessa Odysseus miehineen avasi Troijan portit ja kreikkalaisten armeija marssi sisään. Kuningas Priamos ja muut Troijan asukkaat tapettiin ja kaupunki poltettiin maan tasalle. Menelaos sai takaisin Helenan ja kreikkalaiset purjehtivat pois. Troijan naiset
"Troijan naiset" esitettiin ensimmäisen kerran Ateenan Dionysia-juhlien näytelmäkilpailuissa vuonna 415 eaa. Euripides voitti näytelmällään tuolloin toisen palkinnon, häviten melko tuntemattomalle tragediakirjailija Ksenokleelle. Ilias
Eepos kertoo noin 50 päivän ajasta kymmenvuotisen Troijan sodan toiseksi viimeisen vuoden lopulta. Samalla se onnistuu kuitenkin luomaan kokonaiskuvan koko sodasta. Runoelma alkaa kreikkalaisten päällikkö Agamemnonin ja heidän urhoollisimman sotilaansa Akhilleuksen välisestä kiistelystä. Myrmidonien päällikkö Akhilleus on kyllästynyt Agamemnonin mielivaltaan, sillä tämä haluaa riistää Akhilleukselta tämän sotasaaliiksi ryöstämän Briseiksen. Sen seurauksena Akhilleus vetää myrmidonit pois taistelusta ja uhkaa viedä heidät takaisin Kreikkaan. Thersandros
Thersandros tuki Agamemnonia Troijan sodassa. Kreikkalaisten ensimmäinen yritys valloittaa Troija kuitenkin epäonnistui heidän noustua erehdyksessä maihin Myysian rannikolla. Telefos, Herakleen poika, hyökkäsi heitä vastaan ja ajoi heidät takaisin aluksilleen. Vaikka Thersandroksen kerrotaan taisteleen kreikkalaisista urheimmasti, hän tuli Telefoksen surmaamaksi ja haudattiin Elaiaan. Troija
Paikalla asui ehkä noin 7000 ihmistä. Keramiikka oli harmaata minyalaista tyyppiä. Näin ollen tämän ajan Troija liitetään Kreikkaan ehkä tuolloin saapuneiden "akhaijien" sukulaiskansaksi. Troija VIh tuhoutui noin 1300 eaa. ehkä maanjäristyksessä. Asukkaat rakensivat uuden kaupungin, Troija VII:n. Priamos
Troijan sodan aikana Priamos oli jo iäkäs mies. Kun Akhilleus oli surmannut Hektorin ja kieltäytyi luovuttamasta ruumista takaisin troijalaisille, Priamos saapui hänen luokseen pyytämään poikansa ruumista kyynelsilmin. Akhilleus ei pelkästään suostunut pyyntöön, vaan lupasi sotatoimien taukoavan yhdeksitoista päiväksi, jotta Hektor saataisiin haudattua asiaankuuluvin menoin. Troijan sota
Maailman kauneimpana naisena pidettiin Helenaa, Spartan kuninkaan Menelaoksen puolisoa. Niinpä Paris matkusti Spartaan, jossa hän ja Helena rakastuivat toisiinsa. Paris ryösti Helenan itselleen ja palasi Troijaan. Tästä suuttuneena Menelaos kokosi sotajoukon ja lähti sotimaan Troijaa vastaan, jotta saisi vaimonsa takaisin. Sotajoukon kokoonpano on lueteltu "Iliaan" niin kutsutussa laivaluettelossa. Homeroksen mukaan siihen kuului laivaa, ehkä jopa miestä. Helena (mytologia)
Helena (), joka tunnettiin myös Troijan Helenana, oli kreikkalaisessa mytologiassa Zeuksen ja Ledan tytär, ja Menelaoksen, Spartan kuninkaan puoliso. Hän oli Kastorin, Polydeukeen ja Klytaimestran sisar. Troijan sota alkoi, kun Paris sieppasi hänet. Daakian sodat
Daakian sodista on säilynyt nykypäivään erittäin vähän antiikin lähteitä. Roomassa sijaitseva Trajanuksen pylväs, jonka Trajanus rakennutti vuonna 113 Daakian sotien muistoksi, on tärkein lähde sodista. 32 metriä korkeassa pylväässä on satoja Daakian sodista kertovia friisejä, jotka luultavasti viittaavat todellisiin tapahtumiin sotien aikana. Pylvään kuvaukset eivät kuitenkaan ole täysin luotettavia, eikä niitä voi lukea tarkasti. Toinen mahdollisesti myös Daakian sodista kertova monumentti on Romanian Adamclisissa sijaitseva "Tropaeum Traiani", joka luultavasti rakennettiin daakialaisten hyökkäyksessä talvella 101–102 kuolleiden roomalaisten muistoksi. Joidenkin historioitsijoiden mukaan se saattaa kuitenkin olla myös muistomerkki Domitianuksen Daakian sodissa kaatuneille, mihin viittaa se, että muistomerkki omistettiin "Koston Marsille" ("Mars Ultor"). Vuonna 107 tai 108 rakennetussa, halkaisijaltaan 30 metrin levyisessä rummun muotoisessa muistomerkissä on lukuisia kohokuvia, jotka kertovat Daakian sodista. Sen rauniot korvattiin vuonna 1977 modernilla rekonstruktiolla. Menelaos
Menelaos kutsui yhteen kaikki Helenan kosijat vaatien näitä täyttämään valansa. Käytännössä koko Kreikka osallistui tästä alkunsa saaneeseen Troijan sotaan - joko hyökäten Troijaan tai puolustaen sitä. Ankaios
Ankaios, Arkadian kuninkaan Lykurgoksen poika, osallistui argonauttien retkeen ja Kalydonin metsäkarjun metsästykseen, jonka aikana hän kohtasi myös loppunsa. Hän oli aseistettuna kaksiteräisellä kirveellä, mutta metsäkarju upotti syöksyhampaansa hänen nivusiinsa tappaen hänet. Hänen puolisonsa oli Iotis, ja heidän poikansa Agapenor johti Arkadian joukkoja Troijan sodan aikana. Rhesos
Rhesos () oli kreikkalaisessa mytologiassa traakialainen kuningas, joka liittyi mukaan Troijan sotaan sen viimeisenä kymmenentenä vuonna troijalaisten puolelle. Homeros nimeää hänet Eioneuksen pojaksi, mutta myöhemmät versiot kertovat nymfien kasvattaneen hänet Rhesoksen, jonka oikeat vanhemmat olivat jokijumala Strymon ja eräs muusista. Troijan sota (elokuva)
Troijan sota ("Trojan War") on vuonna 1997 valmistunut yhdysvaltalainen komediaelokuva. Elokuvan ohjasi George Huang ja pääosassa näyttelivät Will Friedle ja Jennifer Love Hewitt. Troas
Kreikkalaiset perustivat siirtokuntia Troaksen alueelle geometrisella kaudella samaan aikaan kuin muuallekin Vähään-Aasiaa, kuten Aioliin ja Joonian alueille. Antiikin aikana Troijan paikalla sijaitsi Ilionin kaupunki. Strabonin mukaan se olisi perustetu 500-luvulla eaa., ja Ksenofon mainitsee sen olleen olemassa hänen aikanaan 300-luvulla eaa. Troaksen kreikkalaisista käytettiin etnonyymiä "Trōios" (). Elefenor
Elefenor oli yksi Helenan kosijoista. Antamansa valan mukaisesti hän osallistui Troijan sotaan ja johti taisteluun Euboian 40 alusta. Samana päivänä, kun Pandaros rikkoi aselevon, Elefenor sai surmansa Agenorin keihäästä yrittäessään vetää Ekhepoloksen ruumista turvaan. Tenedos (saari)
Vergiliuksen "Aeneis" -eepoksessa akhaijit kätkivät laivastonsa Troijan sodan loppuvaiheessa Tenedoksen lahteen, jotta troijalaiset luulisivat sodan olevan päättynyt ja jotta he kuljettaisivat Troijan hevosen kaupunkinsa muurien sisäpuolelle. Samassa teoksessa Tenedos mainitaan myös paikkana, jossa kaksi käärmettä surmasi troijalaisen pappi Laokoonin ja hänen poikansa rangaistukseksi siitä, että he olivat heittäneet keihään päin Troijan hevosta. Pindaroksen mukaan saaren asuttivat vasta sodan jälkeen pronssisiin haarniskoihin pukeutuneet amýkleläiset soturit, jotka saapuivat paikalle yhdessä Oresteen kanssa. Troija
Troija II tuhoutui noin 2300 eaa. vihamielisen kansan hyökkäykseen koska se paloi. Troija II tuhottiin historiansa lopussa kahteen kertaan ja paloi. Samaan aikaan kun Troija II tuhoutui, hävisi monta muutakin Länsi- ja Etelä-Anatolian varhaispronssikautista EB II:n asuinpaikkaa. Tuhoajat olivat ehkä luuvilaisia. Troija III:n kulttuuri ei eronnut Troija II:n kulttuurista. Tällöin luuvilaiset saattoivat pelkästään hävittää ja ryöstää paikan, eivät asettuneet sinne pysyvästi asumaan. Kreikkalainen mytologia
Tarinoissa esiintyy myös suuri joukko muitakin jumalia, jumalten ja ihmisten välille sijoittuvia puolijumalia ja heeroksia sekä tavallisia kuolevaisia ihmisiä. Monet kertomukset sijoittuvat ajallisesti Kreikan pronssikaudelle eli mykeneläiselle kaudelle, joka oli antiikin ajalle tultaessa muuttunut myyttiseksi ajaksi. Keskeisimmät kertomuskokonaisuudet eli tarupiirit ovat kertomus Troijan sodasta, joka tunnetaan erityisesti Homeroksen "Iliaasta", erilaisine kehyskertomuksineen, mukaan lukien kertomus Odysseuksen matkoista, joka tunnetaan puolestaan "Odysseiasta"; sekä monet Thebaan liittyvät tarut, kuten kertomus Oidipuksesta. Nämä muodostavat kreikkalaisen taruston rungon, sillä suuri osa keskeisimmistä taruista liittyy jollain tavalla näiden kahden tarupiirin aiheisiin. Muihin keskeisiin taruihin kuuluvat muun muassa kertomukset jumalten synnystä sekä erilaisten heerosten sankariteoista (Herakles, Theseus); taru Iasonista ja argonauteista, jotka ennen Troijan sotaa lähtevät noutamaan kultaista taljaa Argo-laivalla; sekä Kreetaan ja sen minolaiseen kulttuuriin viittaavat kertomukset. Dares Fryygialainen
Dares Fryygialainen oli Homeroksen Iliaan mukaan Hefaistoksen troijalainen pappi. Häntä alettiin myöhemmin pitää historiallisena henkilönä, jonka nimiin on kirjoitettu aikalaiskuvaus Troijan sodan tapahtumista. Teoksen ainoa tunnettu versio on latinankielinen "Daretis Phrigii de excidio Troiae historia". Vaikka teos alkaakin saatekirjeellä, jossa roomalainen 1. vuosisadalla eaa. elänyt oppinut Cornelius Nepos osoittaa latinankielisen käännöksensä Sallustiukselle, teos on ilmeisesti kirjoitettu viidennen ja kuudennen vuosisadan vaihteessa. On mahdollista, että teoksesta on ollut olemassa myös kreikankielinen alkuperäisteos, johon Aelianus mahdollisesti viittaa. Troija
Troija perustettiin varhaispronssikaudella noin 3000 eaa. Ensimmäinen Troija oli vielä pikkukylä, jossa asui paikallinen päällikkö. Näin ollen Troijan kaltainen keskus oli aikakaudelle tyypillinen linnoitettu keskus, jota ylimystö johti. Eläminen pohjautui muun muassa maanviljelyyn, karjan kasvatukseen ja kalastukseen. Troilos
Perinteisen version mukaan Troilos oli vasta murrosiässä oleva poika tai efebi Troijan sodan alettua. Hänestä oli annettu ennustus, jonka mukaan Troijaa ei pystyttäisi valtaamaan, jos Troilos eläisi kaksikymmenvuotiaaksi. Sodan alkuvaiheessa Akhilleus, joka tiesi Troiloksen huolehtivan hyvin hevosistaan, väijytti tämän ja tämän sisaren Polyksenen Thymbran lähteen luona, jossa hän surmasi Troiloksen keihäällään tämän tullessa juottamaan hevosiaan. Toisen version mukaan Troilos pakeni Apollonin temppeliin, jossa Akhilleus tappoi tämän Apollonin alttarille. Ilias
Roomalaisessa kirjallisuudessa myös Ovidiuksen teoksen "Muodonmuutoksia" monet runot kertovat sodasta. Seneca jatkoi kreikkalaista tragediaperinnettä Troijan sotaan liittyneillä näytelmillä. Quintus Smyrnalaisen eepos "Posthomerica" jatkoi kertomusta täsmälleen siitä, mihin "Ilias" päättyi. Pariksen tuomio
Tarun mukaan Troijan sota syttyi siitä, kun kreikkalaiset lähtivät hakemaan Helenaa takaisin Troijasta. Boiotian sota
Boiotian sota käytiin vuonna 395 eaa. Sodassa Theba ja Ateena liittoutuivat Spartaa vastaan. Sodan ainut suurempi taistelu oli Haliartoksen taistelu, joka tunnetaan parhaiten siitä että spartalainen peloponnesolaissodan sankari Lysandros sai siinä surmansa. Sota johti suoraan suurempaan Korintin sotaan (395 eaa. - 387 eaa.) Spartan ja sen vihollisten Ateenan, Theban, Argoksen ja Korintin välillä. Ares
Ares, jota tämän isä inhosi, ja isänsä suosikki Pallas Athene eivät pitäneet toisistaan. Athene oli Aresta parempi sotastrategi, sillä hänen joukkonsa voittivat Areen joukot molemmilla kerroilla, kun ne kohtasivat. Troijan sodassa Athene ja Ares joutuivat kaksi kertaa vastatusten. Kummallakin kerralla Ares jäi sisarpuolensa pieksemäksi ja olisi kuollut, jos olisi ollut kuolevainen. Aresta pidettiinkin alkukantaisen, tuhoavan taistelun jumalana, kun taas Pallas Athene esiintyi järjestäytyneen, saalista tuottavan taistelun jumalattarena. Troija
Troija syntyi pronssikauden alussa noin 3000 eaa., ja se tuhoutui ja rakennettiin monta kertaa uudelleen. Troija syntyi pienenä kylänä, joka kasvoi ja jonne rakennettiin linnoitettu ylimystön asuinalue jo noin 2600 eaa. Noin 1700 eaa. Troija kasvoi myöhäispronssikaudella valtavaksi. Samoihin aikoihin sinne ilmestyi varhaiskreikkalaisia mykeneläisiä vaikutteita. Näihin aikoihin kaupunki rikastui muun muassa villan ja hevosten myynnillä. Homeroksen Ilias-teoksessaan mainitsema Troija lienee ollut vahvasti linnoitettu Troija VII. Paikalla asuttiin vielä noin 100–500 jaa. Troijalainen (tietotekniikka)
Troijalaiseksi tai troijanhevoseksi sanotaan tietokonetekniikassa ja tietokoneverkkosodankäynnissä viattomaksi naamioitua haittaohjelmaa tai ohjelman pätkää. Tavallisesti se tekee jonkin yksinkertaisen hyödyllisen toiminnon, mutta samalla käynnistää viruksen, madon, tekee tuhoja tai perinteisimmillään avaa takaportin tai muun haavoittuvuuden tietojärjestelmään. Se voi myös tehdä tiedonhakua, tietojen tuhoamista tai vastaavaa, jättämättä mitään jälkiä. Joosef Exeteriläinen
Joosef Exeteriläisen tunnetuin runo on Troijan sodasta kertova "De bello Troiano", joka käsittää kuusi kirjaa. Niistä suurin osa on kirjoitettu ennen vuotta 1183, mutta saatettu loppuun vuoden 1184 jälkeen. Lähtiessään Pyhään maahan kolmannelle ristiretkelle Joosefin ystävä, Canterburyn arkkipiispa Baldwin, suostutteli hänet mukaansa. Baldwinin kuoltua 1190 Joosef palasi kotiin. Hän kertoi ristiretkestä runossaan "Antiocheis", josta on jäljellä vain katkelmia. Muutamia muita nyt jo kadonneita runoja on pantu hänen nimiinsä, mutta ei voida tietää, olivatko ne todellisuudessa hänen kirjoittamiaan. Diomedes
Diomedes () oli kreikkalaisen mytologian sankari. Hänet tunnetaan parhaiten yhtenä Troijan sotaan osallistuneista sankareista. Hän taisteli usein Odysseuksen rinnalla, ja yhdessä he varastivat Troijasta palladionin, Pallas Athenea esittävän veistoksen, mikä teki Troijan valtauksen mahdolliseksi. Hän oli mukana myös Troijan hevosessa. Erythrai (Boiotia)
Varhaisin maininta Erythraista on Homeroksen "Iliaan" laivaluettelossa, jossa se mainitaan yhtenä boiotialaisista kaupungeista, joka lähetti laivoja Troijan sotaan. Plataiain taistelun aikaan persialaissodissa vuonna 479 eaa. Erythrai oli yksi paikoista, joiden tienoille persialaisten armeija oli aluksi ryhmittynyt. Pausaniaan aikaan 100-luvulla jaa. kaupunki oli raunioina. Heinrich Schliemann
Kolme vuotta Troijan löytymisen jälkeen vuonna 1876 Schliemann suoritti kaivauksia myös Kreikassa. Hän perusti tietonsa runoilija Pausaniaan teksteihin, ja pystyi niiden avulla paljastamaan Mykenen, Orkhomenoksen ja Tirynsin jäännökset. Ne sisälsivät Mykenen muinaisen linnoituksen kuninkaallisine hautoineen ja kultaesineineen, joiden joukossa oli Agamemnonin kuolinnaamioksi nimetty kultanaamio. Argos (kaupunki)
Mytologiassa Argosta pidettiin myös Perseuksen synnyinpaikkana. Tämä oli Akrisioksen pojanpoika, ja häntä pidettiin Mykenen perustajana. Homeroksen eepoksissa esiintyy useita argoslaisia sankareita. Kaupungilla oli merkittävä rooli akhaijien sodassa Thebaa vastaan. Troijan sotaan Argoliin asukkaat lähettivät "Iliaan" laivaluettelon mukaan 80 laivaa. Sotaa johti kuitenkin Mykenen kuningas Agamemnon, joka ei ollut enää argoslaista Perseuksen sukua vaan Pelopsin sukua; ei Argoksen tuolloinen kuningas Diomedes. Mytologiassa kaupungin myöhempi kilpailu Spartan kanssa kytkeytyy jo Agamemnonin pojan Oresteen aikoihin. Tämän katsottiin yhdistäneen Argoksen ja Mykenen, samoin Spartan naimalla Menelaoksen tyttären Hermionen. Oresteen johdolla Argoksesta tuli jälleen alueen johtava kaupunki. Doorilaisvalloituksen katsottiin tapahtuneen Oresteen pojan T(e)isamenoksen aikana. Daakian sodat
Trajanus palasi Roomaan vasta kesäkuussa 107. Daakialaisista saadun voiton kunniaksi järjestettiin suuret voitonjuhlat ja keisarille myönnettiin hänen toinen triumfinsa. Kansalle jaettiin runsaasti rahalahjoja ja näytettiin gladiaattoriesityksiä monen päivän ajan. Trajanus määräsi myös uuden muistomerkin, "Tropaeum Traianin", rakennettavaksi Moesia Inferiorin provinssiin samalle paikalle kuin edellinen muistomerkki. Se oli pystytetty muistoksi vuonna 90 tai 91 käydylle taistelulle, jossa sarmatialaiset tuhosivat täysin Legio XXI Rapaxin.
Trajanuksen lääkärin T. Statilius Criton mukaan roomalaiset toivat sotasaaliina yhteensä 2 270 tonnia kultaa ja 4 540 tonnia hopeaa sekä lukuisia muita arvoesineitä. Vaikka nykyään ajatellaan, että nämä luvut saattavat olla käännösvirheen takia suuresti yliarvioituja, summa on joka tapauksessa ollut huikea. Pelkästään 227 tonnia kultaa vastaa painossaan mitattuna 31,5 miljoonaa aureusta ja 454 tonnia hopeaa 160:tä miljoonaa denaaria. Crito kertoo myös 500 000 daakialaisen jääneen sotavangiksi. Monet vangit joutuivat taistelemaan gladiaattorinäytöksissä Roomassa osana Trajanuksen triumfia. Sodan aikana ja Rooman miehityksen alla Daakian väestö ja kulttuuri katosivat täysin, ja maa annettiin muista Rooman provinsseista saapuneille siirtolaisille. Ilias
Troijan sotaan liittyvät aiheet olivat erittäin suosittuja myös tragedioiden aiheina. Esimerkiksi Aiskhyloksen "Oresteia"-trilogian näytelmät "Agamemnon", "Hautauhrintuojat" ja "Eumedinit" seuraavat Agamemnonin kohtaloita hänen palattuaan sodasta, kun taas Euripideen tragedia "Troijan naiset" seuraa Troijan naisten kohtaloita kreikkalaisten vallattua kaupungin ja surmattua heidän miehensä. Historiankirjoituksen puolella Hellanikos kertoi oman versionsa Troijan tuhosta. Akamas (Theseuksen poika)
Akamas () oli kreikkalaisessa mytologiassa Theseuksen ja Faidran poika, joka otti velipuolensa Demofonin kanssa osaa Troijan sotaan. Daakian sodat
Ensimmäinen suuri yhteenotto oli Tapaen taistelu, joka luultavasti on yksi Trajanuksen pylväässä kuvatuista taisteluista. Dio kertoo, että taistelu oli erittäin kiivas ja roomalaisia haavoittui niin paljon, että sidontapaikoilta loppuivat sidetarpeet. Helpottaakseen pulaa Trajanus luovutti vaatteitaan leikattaviksi kääreiksi. Tosin pylvään kuvaukset kertovat tästä vasta myöhemmässä taistelukohtauksessa, joten saattaa olla, että Dion kertomus ei liity Tapaessa käytyyn taisteluun. Taistelun jälkeen sotilaat huusivat Trajanuksen "imperatoriksi" jo toisen kerran; ensimmäinen kerta oli ollut, kun hänet oli valittu Nervan seuraajaksi. Molempien osapuolien tappiot olivat suuret, ja Trajanus pystytti kaatuneiden roomalaisten kunniaksi taistelupaikalle alttarin. Pohjan sota
Pohjan sota (myös toinen pohjoismainen sota, toinen Pohjan sota tai Pohjan sodat) käytiin vuosina 1655–1661 Itämeren alueella ja Puolassa. Sodan syinä olivat Ruotsin, Venäjän ja Brandenburgin laajenemishalut, Puolan heikkoudentila sekä Tanskan ja Ruotsin välinen valtataistelu Itämerellä. Brandenburg halusi Etu-Pommerin Ruotsilta ja Tanska kykeni vielä haastamaan Ruotsin Itämeren alueella. Venäjä halusi saada yhteyden Itämerelle. Ruotsi tähtäsi Preussin satamien takaisin saamiseen Puolalta tai Tanskan lyömiseen lännessä. Troilus ja Cressida
Troilos ja Cressida () on William Shakespearen uransa alkuvaiheessa, noin vuonna 1600 kirjoittama tragedia. Se sijoittuu Troijan sodan aikaan, ja näytelmässä esiintyy Homeroksen kuvaamia hahmoja kuten Nestor ja Odysseus. Troilos on Troijan kuninkaan poika, joka rakastaa Cressidaa, mutta Cressidalla on tunteita myös Kreikan prinssi Diomedesta kohtaan. Ilias
"Iliaaseen" liittyy läheisesti toinen Homeroksen nimiin laitettu runoelma, "Odysseia", joka voidaan nähdä eräänlaisena jatkona eepokselle. Se kertoo Odysseuksen harharetkistä Troijan sodan jälkeen. Nämä kaksi eeposta ovat antiikin kreikkalaisen kirjallisuuden ja koko länsimaisen kirjallisuuden varhaisimpia teoksia. Troijan sodan muut tapahtumat ovat puolestaan aiheena niin kutsutun eeppisen kykloksen muissa teoksissa. Kolmas pyhä sota
Kolmas pyhä sota käytiin antiikin Kreikan kaupunkivaltioiden välillä vuosina 356–346 eaa. Sota käytiin Fokiin maakunnan asukkaiden sekä Theban, Boiotian ja Thessalian välillä. Sotaa kutsuttiin pyhäksi, koska sen taustalla oli Delfoin Apollonin temppelin hallinta. Sotaan sekaantui myös Makedonian kuningas Filippos II, joka näin saattoi kasvattaa omaa valtaansa Kreikassa. Sota alkoi pienestä kiistasta, mutta uhkasi lopulta laajeta koko Kreikan laajuiseksi. Aitolia
Aitolian sankareita olivat myös muun muassa Tydeus ja Meleagros. Sinne sijoittui myyttinen Kalydonin metsäkarjun ajo. Troijan sotaan aitolialaiset osallistuivat Thoaksen johdolla ja Homeroksen "Iliaan" laivaluettelon mukaan 40 laivalla. 60 vuotta Troijan sodan jälkeen Aitoliaan asettui aiolialaisia, jotka oli ajettu boiotialaisten ohella pois Thessaliasta. Siksi aluetta Pleuronin ja Kalydonin ympärillä kutsuttiin myös nimellä "Aiolis". Eforoksen mukaan tämä olisi kuitenkin tapahtunut jo aiemmin. Hiketaon
Hikateonilla oli poika nimeltä Melanippos, joka kuoli Troijan sodassa – sodassa, jota Hiketaon oli yrittänyt estää. Lelantoksen sota
Thukydides mainitsee sodan peloponnesolaissotaa käsittelevässä teoksessaan. Thukydides kertoo että Troijan sodan jälkeen käydyt sodat olivat kaikki pieniä kahakoita rajanaapureiden välillä Lelantoksen sotaa lukuun ottamatta: Kásos
Runoilija Homeroksen kirjoittamassa "Ilias"-teoksessa Kásos yhdessä muiden Dodekanesian saarten mukana osallistui myyttiseen Troijan sotaan. Homeroksen ajoista lähtien saari on tunnettu nimellä "Kásos". Ennen tätä saarta kutsuttiin nimillä "Astravi", "Akhni" ja "Amfi". Legendan mukaan saari sai Kásos-nimensä Kreetan prinssin Kleomahos Kreetalaisen pojan mukaan. Lykomedes
Lykomedes (), joka tunnettiin myös nimellä "Lykurgos", oli kreikkalaisessa mytologiassa Skyroksen kuningas Troijan sodan aikana. Skyros ei lähettänyt joukkoja sotaan. Akarnania
Aleksanteri Suuren kuoleman jälkeen aitolialaiset valtasivat suuren osan läntisen Akarnanian kaupungeista. Seurauksena akarnanialaiset liittoutuivat Makedonian kanssa. Akarnanialaiset pysyivät uskollisena Makedonialle loppuun saakka, eivätkä esimerkiksi hylänneet Filippos V:ttä tämän sodassa Roomaa vastaan. Vuonna 239 eaa. akarnanialaiset vetosivat Rooman myötätuntoon huomauttamalla, että eivät olleet osallistuneet Troijan sotaan Rooman edeltäjäksi katsottua Troijaa vastaan; tätä on pidetty ensimmäisenä kertana, jolloin jotkut kreikkalaiset kehuskelivat sillä, etteivät olleet mukana tällä herooisella sotaretkellä. Trogir
Vuonna 1420 alkoi pitkä Venetsian valtakausi, joka päättyi vuonna 1797. Tämän jälkeen Trogir siirtyi osaksi Habsburgien valtakuntaa, johon se kuului aina vuoteen 1918 asti, lukuun ottamatta lyhyttä ranskalaisaikaa vuosina 1806–1814. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Trogirista tuli osa Jugoslavian kuningaskuntaa. Toisen maailmansodan aikana italialaiset valloittivat kaupungin; se vapautettiin vuonna 1944. Siitä lähtien se kuului Jugoslaviaan, kunnes se itsenäistyi muun Kroatian mukana vuonna 1991. Eurypylos
Eurypulos, Thessalian kuningas ja Euaimonin ja Eurythemiin poika, joka aikanaan Helenan kosijana antamansa valan perusteella johti soturinsa 40 aluksella Troijan sotaan. Trojan (autonvalmistaja)
Trojan oli englantilainen automerkki, jota valmistettiin vuosien 1914 ja 1965 välisenä aikana. Trojan-autoja valmistavan yrityksen perusti Leslie Hayward Hounsfield (1877–1957). Hän sai ajatuksen valmistaa yksinkertaisia ja taloudellisia autoja ja aloitti suunnittelun vuonna 1910. Auton prototyyppi valmistui 1913. Siinä oli kaksitahtinen nelisylinterinen moottori, jonka sylinterit oli jaettu kahteen osaan. Polydamas
Troijan sodan aikana Polydamas oli yksi troijalaisten komentajista. Hän pyrki varovaisuuteen ja viisauteen taistelukentällä, mutta usein Hektor torjui hänen ehdotuksensa suosien itse suorempaa lähestymistapaa. Patrokloksen kuoleman jälkeen Polydamas neuvoi Hektoria perääntymään takaisin kaupunkiin peläten Akhilleen kostoa, mutta troijalaiset jäivät taistelukentälle Hektorin vastustettua ehdotusta. Tämä päätös johti Troijan tappioon ja Hektorin kaatumiseen. Odysseia
"Odysseia" on eräänlainen jatko-osa samoin Homeroksen nimiin laitettuun "Ilias"-eepokseen, joka kertoo eräistä Troijan sodan keskeisistä tapahtumista. Yhdessä "Iliaan" kanssa "Odysseia" on länsimaisen kirjallisuuden kulmakiviä ja se on "Iliaan" jälkeen antiikin kreikkalaisen kirjallisuuden ja koko länsimaisen kirjallisuuden toiseksi vanhin teos. Teoksen kautta termistä "odysseia" on tullut synonyymi eeppisille seikkailuille ja harharetkille. Ilias
Homeroksen nimiin laitetuista eepoksista "Ilias" on vanhempi ja "Odysseia" on syntynyt jonkin verran sitä myöhemmin. Kummankin teoksen runous on syntynyt pitkän ajan kuluessa ja perustuu kiertelevien runonlaulajien esityksiin ja hyvin vanhaan suulliseen lauluperinteeseen. Laulut kertovat mykeneläisestä ajasta, Kreikan pronssikautisesta kulttuurista, joka vallitsi noin vuosina 1600–1100 eaa. "Iliaan" aiheena on tuohon eepoksen syntyaikana jo myyttiseksi muuttuneeseen menneisyyteen sijoittunut Troijan sota. Aleksanteri Suuri
Saavuttuaan Aasiaan Aleksanterin kerrotaan käyneen ensin Troijassa. Matkalla hän korosti sotaretkensä homeerista luonnetta ja antoi ymmärtää rinnastuvansa Troijan sodan sankareihin. Varsin pian tämän jälkeen Granikosjoella hän kohtasi ensimmäisen taistelunsa Aasiassa.