Kuka Otto Skorzeny oli?
Otto Skorzeny
Otto Skorzeny (12. kesäkuuta 1908 Wien, Itävalta-Unkari – 6. heinäkuuta 1975 Madrid, Espanja) oli itävaltalainen sotilas ja natsi-Saksan Waffen-SS:n eversti toisen maailmansodan aikana. Häntä pidetään yhtenä sodan tehokkaimmista kommandosotilaista. Yksi hänen kuuluisimmista saavutuksistaan oli Italian hallituksen vangituttaman Benito Mussolinin vapauttaminen vuorenhuipulla olleesta hotellista Gran Sassossa ja tämän kuljettaminen turvaan saksalaisten luokse syyskuussa 1943.
Otto Stern
Otto Stern (17. helmikuuta 1888 – 17. elokuuta 1969) oli saksalainen Nobel-palkittu fyysikko. Hän opiskeli Breslaun yliopistossa fysikaalista kemiaa ja valmistui filosofian tohtoriksi 1912. Sternin ensimmäiset tutkimukset koskivat teoreettista fysiikkaa, mutta vuodesta 1919 hänen mielenkiintonsa kohdistui enemmän kokeelliseen fysiikkaan. Vuonna 1922 hän suoritti yhdessä Walther Gerlachin kanssa kuuluisan Sternin–Gerlachin kokeen, jossa aineen kvanttimekaaniset ominaisuudet tulivat esille osoittaen, että yksittäisillä hiukkasilla, kuten elektroneilla, on spin. Otto Wagner
Otto Koloman Wagner (13. heinäkuuta 1841 Wien – 11. huhtikuuta 1918 Wien) oli itävaltalainen arkkitehti. Wagner lukeutui historismin ja jugendin arkkitehteihin. Hän on Wienin arkkitehtikoulukunnan perustaja ja modernin kaupunkirakentamisen edelläkävijä. O. A. Joutsen
Otto Aleksanteri Joutsen (5. elokuuta 1878 Jyväskylä – 5. lokakuuta (toisen lähteen mukaan 1. lokakuuta) 1936 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, kirjailija, suomentaja, kustannusvirkailija ja palovakuutusasiamies. Jokelan koulusurmat
Auvinen luetteli verkkosivuillaan erilaisia yhteiskuntakriittisiä ajattelijoita, kuten Platon ("Valtio"), Friedrich Nietzsche ja Pentti Linkola, sekä kaunokirjallisia teoksia, kuten Ray Bradburyn "Fahrenheit 451", George Orwellin "Vuonna 1984" ja Aldous Huxleyn "Uljas uusi maailma". Juha Sihvolan ja Henrik Rydenfeltin mukaan tämä näkyi siinä ideologiassa, jonka hän kuvasi kirjoittamassaan manifestissa. Auvinen muun muassa jakoi ihmiset kolmeen kastiin hieman kuten Platon ja korosti itsenäiseen ajatteluun kykenevän parhaimmiston oikeuksia. Manifestissa on viitteitä myös Nietzschen yli-ihmisestä ja Theodore "Unabomber" Kaczynskin kirjoittamasta manifestista "Teollinen yhteiskunta ja sen tulevaisuus". Yhteydet saivat aikaan keskustelua filosofian opetuksesta ja filosofien väärin tulkitsemisen vaaroista. Professori Tarmo Kunnaksen mukaan Auvinen oli ymmärtänyt Nietzschen väärin, ja edusti enemmän sosiaalidarwinismia kuin nietzscheläisyyttä. Myös Rydenfelt huomauttaa, ettei Nietzsche kehottanut ääritekoihin. Opetusneuvos Pekka Elo sanoi, että tapaus saattaa vaikuttaa koulujen filosofianopetuksen sisältöön. Filosofian tutkijoiden mukaan olisi kuitenkin vaarallista, jos myös kriittisiä ja radikaaleja ajatuksia ei käsiteltäisi kouluissa. Karl Pentzin
Pentzin oli Espanjan varakonsulina pari vuotta ja Oulun säästöpankin hallituksen puheenjohtajana 1904–1928. Karl Penzin valittiin Oulun kaupunginvaltuuston vuosiksi 1884-1889. Otto Messmer
Otto James Messmer (16. elokuuta 1892 – 28. lokakuuta 1983) oli yhdysvaltalainen animaattori. Hänet tunnetuin hahmonsa on Felix-kissa. Hahmon tuotti Pat Sullivanin studio. Kurt Student
Vuonna 1943 Student suunnitteli ja johti "Unternehmen Eichea", joka oli näyttävästi onnistunut maahanlaskujoukkojen operaatio Benito Mussolinin vapauttamiseksi vuorenhuipulla sijaitsevasta linnasta. SS-komentaja Otto Skorzeny osallistui tähän operaatioon ja tuli kuuluisaksi siitä. Otto Halonen
Otto Armas (Ami) Halonen (17. maaliskuuta 1899 Kuopio – 1. joulukuuta 1961) lempinimeltään "Ami" oli suomalainen jääkärikapteeni. Halonen oli Saksassa ensimmäisen maailmansodan aikana sotilaskoulutuksen saanut jääkäri. Hän ei ehtinyt osallistua taistelutoimiin Saksan itärintamalla, mutta Suomeen palattuaan Halonen osallistui sisällissotaan joukkueenjohtajana Valkoisen armeijan riveissä. Hän osallistui vielä sotilasuransa aikana taistelutoimiin komppanianpäällikkönä talvi- ja jatkosodan aikana. Otto Lasanen
Otto Abraham Lasanen (14. huhtikuuta 1891 Kuopio – 25. heinäkuuta 1958 Asikkala) oli suomalainen painija ja olympiamitalisti. Luettelo jääkäreistä K
(28. maaliskuuta 1895 Viipuri) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat nuohoojamestari Paavo Kurvinen ja Helena Pakarinen ja hänen puolisonsa oli Aino Puttonen. Tämä kansakoulun käynyt merimies liittyi vapaaehtoisena jääkärikoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:än 1. komppaniaan 23. joulukuuta 1915. Hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan Saksan itärintamalla Misse- joen, Riianlahden ja Aa-joen taisteluihin. Rintamapalveluksen jälkeen hänet siirrettiin pataljoonan täydennysjoukkoon, josta hänet päästettiin siviilityöhön 11. lokakuuta 1917. Palasi Suomeen sisällissodan päätyttyä 29. marraskuuta 1918. Suomeen palattuaan hän liittyi Viron vapaussotaan lähtevään Ekströmin pataljoonaan, jossa toimi pataljoonan tiedusteluosastossa. Viron vapaussodassa hän otti osaa taisteluihin Muuksissa, Kärmussa, Haljalassa, Rakveressa, Utrialla ja Narvassa. Otto Kurvinen ei suinkaan saanut tarpeekseen sotimisesta vaan liittyi Aunuksen retkikuntaan, jossa toimi joukkueenjohtajana 2. pataljoonan 2. komppaniassa. Retkikunnan mukana hän otti osaa taisteluihin Tuuloksessa, Alavoistessa ja Aunuksen kaupungissa. Retkikunnasta hän erosi toukokuussa 1919. Sotien jälkeen hän palveli vielä hetken Kajaanin sissipataljoonassa vääpelinä. Otto Kurvinen suunnisti merille jossa työskenteli vuodet 1924–1925 Valtionrautateiden palveluksessa hän oli asemamiehenä ensin Keravalla vuonna 1920 ja Helsingissä vuosina 1920–1921 ja 1927–1932. Tämän jälkeen hän on ollut satunnaistöissä muun muassa Valtion ruutitehtaalla, Armeijan pukimossa ja Jääkärikodissa. Talvisotaan hän otti osaa Mikkelin suojeluskuntapiirissä tienhoitokomppanian vääpelinä. Vuonna 1940 hän oli kasarmiupseerina suojeluskuntapiirin esikunnassa. Vuodet 1940–1941 hän oli Suomen Kalastusyhtiön palveluksessa Petsamossa. Jatkosodassa hän osallistui osasto Kuussaaren mukana Ainolahden, Suurpieningän, Kuutamolahden ja Porajärven taisteluihin. Vuodet 1941–1942 hän vietti potilaana 32. sotilassairaalassa, josta päästyään hän toimi tulkkina sotilasvankileirillä n:o 24. Vuonna 1943 hän toimi Lin. korjaus pajassa lämmittäjänä. Hänet kotiutettiin vuonna 1943. Sotien jälkeen hän toimi Lempäälässä internoitujen leirillä vartiomiehenä. Vuodesta 1967 hän on asunut Kyyhkylän Invaliidikodissa sekä Kuusikodissa. Ylennykset: vääpeli 30. maaliskuuta 1921, vänrikki (Viron armeijassa) 17. maaliskuuta 1919. Kunniamerkit: Aunuksen retkikuntaan osallistuneiden muistomitali, Jääkärimerkki, Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi, Viron vapaudenristi II/3, Viron vapaussotaan osallistuneiden muistomitali. Otto von Brandenstein
Otto von Brandenstein (21. lokakuuta 1865 Preussi – 8. toukokuuta 1945) oli saksalainen vapaaherra ja kenraali, joka komensi everstinä Suomen sisällissotaan osallistunutta saksalaista osasto Brandensteinia. Tallinnasta lähtenyt 3 000 miehen vahvuinen osasto teki 7. huhtikuuta 1918 maihinnousun Loviisaan ja eteni sieltä 20. huhtikuuta mennessä Lahteen ottaen useasti yhteen suomalaisten punakaartilaisten kanssa. F.L.Æ. Kunzen
Friedrich Ludwig Æmilius Kunzen (24. syyskuuta 1761 – 28. tammikuuta 1817) oli saksalaissyntyinen tanskalainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän tuli Kööpenhaminaan vuonna 1784 Det Kongelige Kapelin kapellimestariksi. Siellä hän esitti Mozartin oopperoita. Hän sävelsi myös itse oopperoita ja Mozart-vaikutteisia singspielejä, joista tunnetuin on vuonna 1789 ilmestynyt "Holger Danske". Kusti Korpitie
Otto Gustaf Saarnio (sukunimi vuoteen 1906 "Skutnabb"; 14. maaliskuuta 1883 Joensuu – 18. toukokuuta 1918 Viipuri) oli suomalainen Viipurissa asunut ylikonstaapeli ja näytelmäkirjailija. Hän käytti kirjailijanimeä Kusti Korpitie. Otto Ernst Remer
Otto Ernst Remer (18. elokuuta 1912 Neubrandenburg – 4. lokakuuta 1997 Marbella) oli Saksan maavoimien upseeri. Sotilasarvoltaan Remer oli korkeimmillaan kenraalimajuri. Remer osallistui 20. heinäkuuta 1944 tapahtuneen Claus von Stauffenbergin suunnitteleman vallankaappausyrityksen kukistamiseen. Tapausta kutsutaan nimillä operaatio Valkyyria ja heinäkuun 20. päivän salaliitto. Otto Günsche
Otto Günsche (24. syyskuuta 1917 Jena – 2. lokakuuta 2003 Lohmar) oli Sturmbannführerin arvoinen saksalainen SS-upseeri ja Adolf Hitlerin läheinen avustaja. Jotkut kirjailijat sanovat hänen asemansa vastanneen ensimmäistä adjutanttia. Otto Ferdinand Helminen
Palattuaan Suomeen vuonna 1912 hän tuli Aaltosen Kenkätehdas-yhtymän teknilliseksi johtajaksi. Helminen oli ensimmäinen korkeakoulukasvatuksen saanut teknikko suomalaisen kenkäteollisuuden palveluksessa. Vuonna 1914 Helminen sai valtion stipendin tutkiakseen kenkäteollisuusalaa Yhdysvalloissa. Vuodesta 1917 hän toimi Aaltosen kenkätehdas oy :n, Lokomo oy/n ja Sarvis oy :n johtokunnan jäsenenä). Otto Helminen siirtyi eläkkeelle vuonna 1961. Näin ollen hän tuli olleeksi yli 50 vuotta saman yhtiön palveluksessa. Aaltosen kenkätehtaasta kasvoi Pohjoismaiden suurin ja se työllisti sodan jälkeen 1500 henkilöä Tampereella. Otto Alcenius
Alcenius laati kouluja varten oppikirjan Suomen putkilokasveista, ja hän oli myös yksi ensimmäisiä Charles Darwinin teorioiden kannattajia Suomessa. Jäätyään eläkkeelle Alcenius muutti Helsinkiin ja osallistui vielä Suomen muinaismuistoyhdistyksen toimintaan. Hän tutki erityisesti viikinkiajalta peräisin olleita rahalöytöjä. Otto Leodolter
Otto Leodolter (s. 18. maaliskuuta 1936 Mariazell, Steiermark) on Itävallan ensimmäinen mäkihypyn olympiamitalisti. Otto Skorzeny
Toisen maailmansodan sytyttyä 1939 insinöörinä työskennellyt Skorzeny yritti liittyä vapaaehtoisena Saksan ilmavoimiin Luftwaffeen, mutta yli 30-vuotiaana hänet torjuttiin ikänsä takia. Otto Skorzeny liittyi Waffen-SS:ään ja lähetettiin rintamalle 21. helmikuuta 1940 SS-divisioona Leibstandarte Adolf Hitlerin joukoissa. Hän osallistui hyökkäykseen Neuvostoliittoa vastaan 1941, mutta haavoittui ja palautettiin Saksaan joulukuussa 1942. Skorzeny vastaanotti rautaristin rohkeudestaan vihollistulen alaisena. Otto Kallioinen
Oton ensimmäinen julkaisu oli vuonna 2007 DJ Otto Stadista -nimellä julkaistu albumi "Paholaisen farmaseutti". Lisäksi hän on tuottanut kappaleita useille suomalaisille rap-artisteille muun muassa Otniel ja Otto Martikainen -nimillä. Kallioisen viimeisin julkaisu oli Joustavan Moraalin "P*skaa jatsia" -albumi, jonka tuotannosta hän myös vastasi. Hän on julkaisemassa myös toisen sooloalbumin. Kallioinen on kuulunut myös UDF ja Tonedial -nimisiin yhtyeisiin, jotka ovat toistaiseksi jätetty telakalle. Otto Korpijaakko
Otto Albert Korpijaakko (sukunimi vuoteen 1929 Stenij; 10. marraskuuta 1900 Jyväskylä – 30. syyskuuta 1958 Imatra) oli suomalainen rovasti ja kirjailija. Korpijaakko toimi Viipurin Diakonissalaitoksen johtajana vuosina 1931-1937 ja Sisälähetyksen johtajana vuosina 1937-1941. Otto Brusiin
Karl Otto Brusiin (2. kesäkuuta 1906 Helsinki – 31. lokakuuta  1973 Turku) oli merkittävä ja kansainvälisesti tunnustettu suomalainen oikeusfilosofi. Hän toimi muun muassa Helsingin yliopiston yleisen oikeustieteen dosenttina vuosina 1949–1955, Turun yliopiston roomalaisen oikeuden professorina ja myös valtiollisen poliisin päällikkönä lyhyen aikaa keväästä 1945 tammikuuhun 1946. Otto Johansson
Otto Mauritz Johansson (18. syyskuuta 1891 Helsinki – 24. joulukuuta 1954) oli suomalainen jääkärivänrikki ja toimitusjohtaja. Hänen vanhempansa olivat kauppias Frans Elias Johansson ja Beata Elisabet Wägar. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Elisabet Rosalie von Vangerowin kanssa, josta hän erosi vuonna 1922 ja avioitui uudelleen vuonna 1930 Ellen Irene Eklöfin kanssa. Otto Lakka
Otto Lakka (3. huhtikuuta 1888 Sippola – 9. heinäkuuta 1957 Lappeenranta) oli suomalainen kouluneuvos, pappi ja suomentaja. Hän suomensi kirkkoisä Augustinuksen omaelämäkerran "Tunnustukset". Otto Weddigen
Otto Weddigen (15. syyskuuta 1882 Herford, Westfalen – 18. maaliskuuta 1915 Pohjanmeri) oli yksi Saksan tunnetuimmista sukellusvenekapteeneista ensimmäisen maailmansodan alkuvaiheessa. Albert Uderzo
Uderzo oli perustamassa "Pilote"-nimistä sarjakuvalehteä vuonna 1959 yhdessä Charlierin, Goscinnyn ja Hébrardin kanssa. Hän piirsi lehteen Charlierin kanssa yhteistyössä tehtyä "Haikaralaivue"-sarjaa ja Goscinnyn kanssa "Asterix"-sarjaa. Pienestä gallialaisesta roomalaisvaltaa vastustavasta kylästä kertovasta sarjakuvasta tuli lopulta suuri menestys. Uderzo toimi sarjan piirtäjänä Goscinnyn tehdessä käsikirjoitukset, ja tarinoiden synopsiksen he laativat yhdessä.
Uderzo ja Goscinny jatkoivat myös muiden sarjakuvien tekoa, mutta Uderzo keskittyi pääasiassa Asterixiin vuonna 1967 ilmestyneen "Asterix legioonalaisena" -albumin jälkeen. Seuraavana vuonna ilmestyi Uderzon ja Goscinnyn ohjaama "Asterix ja Kleopatra" -elokuva. Vuonna 1976 sai ensi-illan sarjakuvista poikkeavan tarinan sisältävä "Asterix valloittaa Rooman", jonka he niin ikään ohjasivat ja tällä kertaa myös käsikirjoittivat. Elokuvasta julkaistiin myös sen tarinan kertova elokuva-albumi ja Uderzon veljen Marcel Uderzon kuvittama sarjakuva. Vuoteen 1977 mennessä Asterixista oli julkaistu 23 sarjakuva-albumia, kolme animaatioelokuvaa, yksi televisioelokuva sekä lukuisia oheismateriaaleja. Otto Reinhold Frenckell
Otto Reinhold Frenckell (21. heinäkuuta 1823 Turku – 2. helmikuuta 1880 Helsinki) oli suomalainen konsuli, päätoimittaja ja Valtiokonttorin ensimmäinen johtaja. Frenckell oli Suomen Hypoteekkiyhdistyksen ensimmäinen toimitusjohtaja ja toimi tehtävässä 1860–1867. Otto Bartning
Otto Bartning (1883–1959) oli saksalainen arkkitehti. Hänen suunnittelemansa Klevessä sijaitseva Wylenberg-talo ja Sternkirche-kirkkosuunnitelma edustavat saksalaista ekspressionismia, mutta myöhemmin Bartning suunnitteli etupäässä funktionalistisia rakennuksia. Hänet muistetaan varsinkin protestanttikirkkojen rakentajana 1920- ja 1930-luvulla. Bartning oli kirkkoarkkitehtuurissa vuodesta 1928 tapahtuneen uudistuksen aloittaja. Otto Schmidt
Otto Yulyevich Schmidt (; 30. syyskuuta 1891 – 7. syyskuuta 1956) oli neuvostoliittolainen matemaatikko, tähtitieteilijä, geofyysikko, poliitikko, akateemikko, Neuvostoliiton sankari (27. kesäkuuta 1937) ja NPK:n jäsen. Thorkil Kristensen
Thorkil Kristensen (9. lokakuuta 1899 – 26. kesäkuuta 1989) oli tanskalainen kansantaloustieteen professori, Venstre-puolueen poliitikko ja tulevaisuudentutkija. Hän toimi Tanskan valtiovarainministerinä Knud Kristensenin hallituksessa 1945–1947 ja Erik Eriksenin hallituksessa 1950–1953. Kansankäräjien jäsenenä Kristensen oli 1945–1960, viimeisen vuoden venstre-ryhmästä eronneena riitaannuttuaan Erik Eriksenin kanssa.
Poliittisen uransa jälkeen hän toimi OECD:n puheenjohtajana 1960–1969. Otto Wallach
Otto Wallach (27. maaliskuuta 1847 Königsberg – 26. helmikuuta 1931 Göttingen) oli saksalainen kemisti, joka sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1910 työstään alisyklisten yhdisteiden parissa. Hän nimesi terpeenin ja pineenin. Wallach esitti, että terpeenejä voidaan pitää isopreenin oligomeereinä. Tätä on käytetty monien terpeenien rakenteiden selvittämiseen. Otto Strasser
Otto Strasser (myös muodossa Straßer) (10. syyskuuta 1897 Bad Windsheim, Saksan keisarikunta – 27. elokuuta 1974 München, Länsi-Saksa) oli saksalainen poliitikko ja kansallissosialistisen puolueen vasemmistosiiven jäsen, joka hylkäsi Adolf Hitlerin ajatukset ja perusti oman puolueryhmänsä. Hän joutui pakenemaan maasta 1938 ja pääsi palaamaan 1955. Strasser pyrki vielä uudestaan politiikkaan, mutta hänen puolueensa ei menestynyt vuoden 1957 vaaleissa. O. V. Turunen
Otto Vilhelm (O.V.) Turunen (30. marraskuuta 1875 Heinävesi – 9. syyskuuta 1954 Mikkelin maalaiskunta) oli suomalainen toimitusjohtaja, maanviljelijä ja sosialidemokraattien kansanedustaja. Otto Trüstedt
Otto Alexander Paul Trüstedt (30. maaliskuuta 1866 Pariisi, Ranska – 11. syyskuuta 1929 Helsinki) oli Suomessa vaikuttanut saksalaistaustainen kaivosinsinööri ja malmigeologi. Hän oli Pitkärannassa kaivosinsinöörinä 1888–1904, sitten Geologisen tutkimuslaitoksen malmigeologi ja vuodesta 1918 vt. valtiongeologi. Hän löysi Outokummun kuparimalmin, mikä oli ratkaiseva Suomen kaivosteollisuuden kannalta. Hän oli vuodesta 1927 Helsingin yliopiston kunniatohtori. Hänen teostaan "Die Erzlagerstätten von Pitkäranta am Ladoga See" (1907) pidetään klassisena malmigeologian tutkimuksena. Otanes
Kreikkalainen historioitsija Herodotos kertoo Otaneen olken Kyyros Suuren vaimon veli. Kyyroksen jälkeen hänen pojastaan Kambyses II:a tuli kuningas ja tö kuoltua hänen veljensä Smerdiin nousi valtaistuimelle. Otaneen tytär Faidymia oli naimisissa Smerdiin kanssa ja kertoi isälleen ettei Smerdis ollutkaa oikeasti Kyyros Suuren poika, vaan itse asiassa eräs meedialainen, joka muistutti hyvin paljon oikeaa Smerdistä. Kambyses oli antanut murhata veljensä ennen kuolemaansa, mutta oli pitänyt tapahtuneen salassa. Kun Otanes kutsui luokseen ystävänsä Aspathineen ja Gobryaan joille hän kertoi tapahtuneesta. Yhdessä he päättivät ottaa mukaan salaliittoon kolme muuta miestä, Hydarneen, Intafreneen ja Megabyzoon. Pian myös Dareios liittyi salaliittoon ja ylipuhui heidät kapinoimaan heti Smerdistä vastaan. Otto Karl von Rosen
Solnasta kotoisin ollut von Rosen palveli Ruotsin armeijassa luutnanttina ja oli mukana Lontoon olympialaisissa 1908 Ruotsin joukkueessa. Erottuaan armeijan palveluksesta 1909 hän asui Suomessa vuodesta 1912 alkaen toimien tehtaanjohtajana. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua von Rosen liittyi Suomessa toimineeseen maanalaiseen vastarintaliikkeeseen. Hän värväsi kolme agenttia, joiden tehtävänä oli toimittaa muun muassa räjähdysaineita Suomeen Ruotsin kautta Saksasta. Agenteista Raoul Graaf ja Gustav Halfdan Stärky olivat ruotsalaisia turkismetsästäjiä ja eränkävijöitä, kun taas Emil Jokela oli suomalainen. Von Rosen perusti toimintaa varten myös kaupan alalla toimineen peiteyrityksen, koska salainen toiminta edellytti runsasta matkustamista, mikä saattoi herättää viranomaisten huomiota eri maissa. Von Rosenin kerrotaan olleen mukanaan sabotaasitoiminnassa Muurmannin ratatyömaalla, jossa hän räjäytti ammusvarikon ja osan rakenteilla ollutta rataa. Otto Wille Kuusinen
Otto Wilhelm (Ville t. Wille) Kuusinen (Neuvostoliitossa , 4. lokakuuta 1881 Laukaa – 17. toukokuuta 1964 Moskova) oli suomalainen poliitikko, joka loi suuren osan urastaan Neuvostoliitossa. Kuusinen oli Suomen Sosialidemokraattisen puolueen puheenjohtaja vuosina 1911–1913, Suomen kommunistisen puolueen (SKP) pitkäaikainen johtohenkilö ja Terijoen hallituksen (1939–1940) johtaja. Kuusinen kuului myös Kommunistisen internationaalin ja Neuvostoliiton kommunistisen puolueen korkeimpaan johtoon. Otar Tšiladze
Otar Tšiladze (, 20. maaliskuuta 1933 – 1. lokakuuta 2009) oli georgialainen kirjailija, jolla oli merkittävä rooli georgiankielisen proosakirjallisuuden elvyttämisessä Stalinin valtakauden jälkeen. Luonteenomaista hänen romaaneilleen on sumerilaisen ja helleenisen mytologian yhdistyminen nykyajan georgialaisen intellektuellin ahdinkoon. 
Tšiladze syntyi Sighnaghissa Kakhetin maakunnassa silloisen Georgian SNT:n itäosassa. Hän valmistui Tbilisin valtionyliopistosta journalistiksi vuonna 1956. Hän julkaisi ensimmäiset teoksensa, pääosin runoutta, 1950-luvulla. Samaan aikaan hän kirjoitti johtaville lehdille Tbilisissä. Tšiladzesta tuli suosittu useiden pitkien ja tunnelmallisten romaanien myötä, kuten "Gzaze erti katsi midioda" (, "mies kulki tietä pitkin", 1972–1973), "Qovelman tšemman mpovnelman" (, "kaikki jotka löytävät minut", 1976) ja "Avelumi" (, 1995). Hän toimi "Mnatobi"-kirjallisuuslehden päätoimittajana vuodesta 1997 lähtien ja julkaisi myös useita runo- ja näytelmäkokoelmia. Hänelle myönnettiin Šota Rustavelin valtionpalkinto vuonna 1983 ja Georgian valtionpalkinto vuonna 1993. Otto Sinding
Otto Ludvig Sinding (20. joulukuuta 1842 Kongsberg, Norja – 22. marraskuuta 1909 München, Saksa) oli norjalainen taidemaalari, joka eli suuren osan elämästään Saksassa. Otto Trüstedt
Trüstedtin mukaan on nimetty nikkelimineraali ((Ni,Co)3Se4) Trüstedtit. Suomessa pidettiin vuonna 1985 hänen mukaansa nimetty kansainvälinen malmigeologiasymposium Otto Trüstedt symposium. Outokumpu Oy:n mitali on nimeltään Otto Trüstedtin mitali. Otto Tynkkynen
Otto Tynkkynen () oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisen Armeijan riveissä vääpelinä. Otto Steffen
Otto I. Steffen (9. elokuuta 1874 Oberstein – ?) oli saksalaissyntyinen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1890 ja sai sen kansalaisuuden 1900. Otto Schrimpel
Otto Maria Franz Schrimpel (s. 29. heinäkuuta 1895 Hohenelbe, Itävalta-Unkari) oli tšekkoslovakialainen mäkihyppääjä. Otto Kittel
Otto "Bruno" Kittel (21. helmikuuta 1917 – 14. helmikuuta 1945) oli saksalainen Luftwaffen hävittäjälentäjä sekä hävittäjä-ässä Toisessa maailmansodassa. Hänellä oli neljänneksi eniten ilmavoittoja koko maailman sotahistoriassa näihin päiviin asti, sillä niitä oli 267 kappaletta. Kittel sai 230 pudotusta saatuaan sotilasansiomerkkinä rautaristin ritariristin tammenlehvillä sekä miekoilla. Kittelin pudotussuhde oli 2.18. Anatoli Berezovoi
Anatoli Nikolajevitš Berezovoi (; 11. huhtikuuta 1942 Enem, Krasnodarin aluepiiri, Venäjän SNT – 20. syyskuuta 2014) oli neuvostoliittolainen kosmonautti. Ottokar Czernin
Ottokar Czernin von und zu Chudenitz (26. syyskuuta 1872 Dimokur, Böömi – 4. huhtikuuta 1932 Wien) oli böömiläissyntyinen itävaltalainen kreivi, diplomaatti ja poliitikko, joka toimi Itävalta-Unkarin ulkoministerinä ensimmäisen maailmansodan aikana joulukuusta 1916 huhtikuuhun 1918. Hänen pyrkimyksensä irrottaa Itävalta-Unkari sodasta ja estää valtakuntaa hajoamasta epäonnistuivat. Otto (Kreikka)
Otto () (1. kesäkuuta 1815 Salzburg, Itävalta – 26. heinäkuuta 1867 Bamberg, Saksa) oli modernin Kreikan ensimmäinen kuningas, joka astui valtaan vuonna 1832, kun Lontoon konferenssissa Kreikasta tuli uusi itsenäinen kuningaskunta. Hän hallitsi 6. helmikuuta 1832 – 23. lokakuuta 1862. Ossi Malinen
Ossi Malinen (oik. Osmo Malinen) (s. 12. joulukuuta 1928, Helsinki, k. 31. maaliskuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen muusikko. Hän tuli tunnetuksi 1950- ja 1960-luvulla käännösiskelmien sovittajana. Hänen sovittamiaan iskelmiä esittivät useat sen ajan iskelmätähdet. Malisen sovittamista suosituista iskemistä mainittakoon Olavi Virran esittämät "Karavaani", "Maruzzella" ja "Delfiinipoika" vuodelta 1957 sekä "Eva" vuodelta 1959. Otto Skorzeny
Kevättalvella 1945 Pohjois-Saksaan Skorzenyn erikoistehtäviin tarkoitettuun "Jagdregiment 1"-rykmenttiin Neusterlitziin muodostettiin kolmenkymmenen suomalaisen SS-miehen joukko-osasto. Osasto oli tarkoitettu koulutettavaksi aseellisiin erikoistehtäviin saksalaismielisen vastarintaliikkeen avuksi Suomessa, mutta koulutusta ei ehditty aloittaa ennen kuin sota jo päättyi. Samaan rykmenttiin pestattiin viestintäkoulutukseen parikymmentä vapaaehtoista niistä suomalaisnaisista, jotka olivat siirtyneet saksalaisjoukkojen mukana Norjaan ja Saksaan. Otto Skorzeny
Lokakuussa Hitler lähetti Skorzenyn Unkariin saatuaan tiedon, että maan hallitsija Miklós Horthy neuvotteli salaa maansa antautumisesta puna-armeijalle. Antautuminen olisi aiheuttanut jopa miljoonan Balkanin niemimaalla taistelleen saksalaissotilaan joutumisen eristyksiin. Skorzeny kidnappasi Horthyn pojan Nicholas Horthyn "operaatio Panzerfaustissa", ja painosti hallitsijan luopumaan vallasta. Maahan asetettiin saksalaismyönteinen hallitus ja Unkari taisteli natsi-Saksan rinnalla, kunnes puna-armeija karkotti saksalaiset maasta huhtikuussa 1945. Otto Fleming
Otto Fleming (12. elokuuta 1786 Askainen – 13. maaliskuuta 1851 Naantali) oli vapaaherra ja vänrikki. Hän oli myös tunnettu voimamies, lempinimeltään ”vahva paroni”. Tunnettiin myös nimillä Pohjolan Herkules ja Suomen Herkules. Hänen muistokivensä on Naantalin hautausmaalla ja Naantalin vanhassakaupungissa sijaitseva Fleminginkatu on nimetty hänen mukaansa. Hanni Toosbuy Kasprzak
Hanni Toosbuy Kasprzakd (s. 1957) on tanskalainen, joka on noussut julkisuuteen erityisesti Ecco Sko A/S-jalkinevalmistajan hallituksen puheenjohtajana ja noustuaan perimänsä Ecco-omistuksen vuoksi miljardööriksi. Otto Kaiser
Otto Kaiser (8. toukokuuta 1901 – 7. kesäkuuta 1977) oli itävaltalainen taitoluistelija, maailmanmestari ja olympiamitalisti. Hän saavutti pariluistelussa Lilly Scholzin kanssa maailmanmestaruuden (1929) ja olympiahopeaa (1928). Maailmanmestaruuskilpailujen pariluistelussa Kaiser sai lisäksi kolme hopeamitalia (1926, 1927, 1928) ja yhden pronssimitalin (1925). Otto Kalvitsa
Vuonna 1927 Kalvitsa siirtyi Neuvostoliiton siviili-ilmailua kehittäneen Dobrolet-organisaation palvelukseen. Hän lensi Ulan-Uden ja Mongolian pääkaupungin Ulan Batorin välistä reittiä, joka oli Neuvostoliiton ensimmäinen kansainvälinen lentoreitti. Seuraavana kesänä Kalvitsa lähetettiin Irkutskiin. Seutu tunnettiin vaihtelevista ja lentämisen kannalta haastavista sääoloista, joten Irkutskiin lähetettiin vain poikkeuksellisen taitavina pidettyjä lentäjiä. Irkutskissa hän sai myös lempinimen ”Pohjoisen susi”. Kesällä 1929 Kalvitsa teki pitkän lentoretken, jonka aikana hän tutki Tšuktšien niemimaan ja Jakutian rannikkoja. Kalvitsan apulentäjänä oli unkarilainen vallankumouksellinen Franz Leonhardt ja heidän koneenaan oli uusi Saksasta saapunut Junkers F 13. Kalvitsa kävi jälleen myös Wrangelinsaarella ja yli kolmen viikon pituinen matka päättyi lopulta 19. elokuuta, kun pahoin vaurioitunut kone saapui Bulunin kaupunkiin. Tarkoituksena oli tutkia alueen lento-olosuhteita sekä kalustovaatimuksia. Kalvitsa koulutti myös uusia lentäjiä arktiselle alueelle. Otto Manninen
Otto Manninen (13. elokuuta 1872 Kangasniemi – 6. huhtikuuta 1950 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, runoilija ja suomentaja. Ystävänsä Eino Leinon ohella hän oli 1900-luvun alkupuolen suomalaisen runouden uranuurtajia. Godfrey Okoye
Godfrey Okoye (19. joulukuuta 1913 – 17. maaliskuuta 1977) oli nigerialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin spiritaanien papiksi 27. heinäkuuta 1947 ja nimitettiin Port Harcourtin hiippakunnan johtoon 16. toukokuuta 1961. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Sergio Pignedoli, jota avustivat Charles Heerey ja Dominic Ignatius Ekandem. Teheranin konferenssi
Otto Skorzenyn mukaan konferenssin päävieraiden surmaamiseksi tai vangitsemiseksi oli Saksan Abwehrin valmisteltavaksi annettu operaatio Pitkä hyppy. Operaatiota Iranissa valmisteli Roman Gramota. Hankkeen valmistelijat pudotettiin laskuvarjoilla Iraniin Krimiltä lähteneistä lentokoneista. Gramotan toimet Iranissa ilmoitti brittiläisille sveitsiläinen Ernst Merzer. Hän oli soluttautunut brittitiedustelun toimeksiannosta Abwehriin, jonka käskystä hän oli siirtynyt 1940 Teheraniin kaupallisten toiminimien edustajaksi. Saksalaisten jouduttua kesällä 1941 lähtemään Iranista Ernst Merzer oli jäänyt sveitsiläisenä saksalaisten tiedustelijoiden pää- ja yhdysmieheksi Teheraniin. Neuvostoliittolaiset saivat tiedon asiasta saksalaisena yliluutnanttina esiintyvältä Paul Siebertiltä, joka oli neuvostoliittolainen tiedustelija Nikolai Kuznetsov. Paul Siebert palveli Ukrainassa ja sai tietonsa SS-Sturmbannführer Ulrich von Ortelilta, joka oli luvannut tutustuttaa Paul Siebertin Otto Skorzenyyn. Jan Berzin (diplomaatti)
Berzin johti Neuvosto-Venäjän valtuuskuntaa vuonna 1920 Suomen kanssa käydyissä Tarton rauhanneuvotteluissa. Maiden solmittua diplomaattisuhteet hän oli helmikuusta heinäkuuhun 1921 myös Neuvosto-Venäjän ensimmäisenä virallisena lähettiläänä Suomessa. Sen jälkeen hän oli Neuvostoliiton vara-asiainhoitajana Isossa-Britanniassa ja 1925–1927 lähettiläänä Itävallassa. Vuodesta 1929 Berzin työskenteli historiallisten asiakirjojen julkaisun parissa. Hänet nimitettiin 1932 Neuvostoliiton keskusarkiston johtoon ja hän toimitti "Krasnyi arhiv" -aikakauskirjaa, jossa julkaistiin vallankumoushistoriaan liittyneitä dokumentteja. Hänet vangittiin Stalinin vainojen aikana joulukuussa 1937 ja teloitettiin elokuussa 1938. Hänet rehabilitoitiin 1956. Olof Peter Swartz
Olof Peter Swartz (21. syyskuuta 1760 Norrköping, Ruotsi – 19. syyskuuta 1818 Tukholma) oli ruotsalainen kasvitieteilijä ja akateemikko. Hän oli Carl Linnén oppilas Uppsalan yliopistossa, jossa hänestä tuli lääketieteen tohtori. Vuosina 1783–1786 hän matkusti Pohjois- ja Etelä-Amerikassa tutustuen myös Länsi-Intian saaristoon. Hän teki merkittävää putkilokasvien, sammalten ja sienten ja jäkälien tutkimusta ja jäsentelyä Ruotsissa , mutta huomattavassa määrin myös Amerikassa. Hänestä tuli Bergiuksen puutarhan intendentti 1791 ja vuonna 1813 hänet nimitettiin Karoliinisen instituutin luonnonhistorian professoriksi. Hän nautti suurta kansainvälistä arvostusta ja oli jäsenenä muun muassa Saksan kansallisessa tiedeakatemia Leopoldinassa, Baijerin tiedeakatemiassa sekä yhdysvaltalaisessa American Academy of Arts and Sciences'ssä. Swartz oli myös tuottelias, hänen teoksiinsa kuuluu muun muassa "Methodus museorum" (1781), "Nova genera et species plantarum" (1791) ja "Dispositio systematica museorum frondosum Sueciae" (1800) sekä kolmiosainen "Flora Indiæ occidentalis". Antti Hyvärinen (mäkihyppääjä)
Hyvärinen oli ensimmäinen suomalainen mäkihypyn olympiavoittaja, voitettuaan kultaa talvikisoissa Cortina d'Ampezzossa 1956. Siihen asti norjalaiset olivat voittaneet kaikki olympiakisojen mäkihyppykilpailut. Cortinassa Hyvärinen oli ensimmäisellä kierroksella vasta neljäs 81 metrin mittaisella hypyllään, toisella kierroksella hän teki pisimmän 84 metrin hypyn alemmalta lähtölavalta. Hopeaa sai Hyvärisestä kaksi pistettä taakse jäänyt Suomen Aulis Kallakorpi ja pronssia Itä-Saksan Harry Glaß. Yatzy
OstoYatzy Otto Struve
Otto Struve (12. elokuuta 1897 Harkova Venäjän keisarikunta – 6. huhtikuuta 1963 Berkeley, Kalifornia) oli venäläissyntyinen yhdysvaltalainen tähtitieteilijä. Boris Guds
Boris Guds (1902–2006) oli neuvostoliittolainen vakooja, joka perusti ja organisoi vakoilurenkaan Japaniin 1930-luvun alkuvuosina. Toimi itse vakoojana Japanissa 1934–1936 toimipaikkanaan Tokio, johtaen samalla tätä vakoilurengasta. Tähän hänen johtamaansa vakoilurenkaaseen kuuluivat mm. Richard Sorge, Aino Kuusinen, Max Clauzen ja Ozaki Hozumin. Näistä Aino Kuusinen kutsuttiin takaisin Neuvostoliittoon vuonna 1937. Richard Sorge, Max Clauzen ja Ozaki Hozumi vangittiin 1941. Sorge ja Hozumi tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin vuonna 1944. Clauzen tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen, mutta hänet vapautettiin Japanin antauduttua vuonna 1945. Otto Skorzeny
Italialaiset siirtelivät Mussolinia paikasta toiseen mahdollisten pelastajien harhauttamiseksi, mutta lopulta kahden kuukauden etsimisen jälkeen hänet kyettiin paikantamaan. Skorzeny osallistui 12. syyskuuta liitokoneilla tehtyyn hyökkäykseen hotelli Gran Sassoon korkealla Apenniinien vuoristossa. Hyökkäys onnistui ja Mussolini vapautettiin vain muutaman laukauksen jälkeen. Tämä toi Skorzenylle maailmanlaajuista mainetta, ylennyksen majuriksi ja rautaristin ritarimerkin. Aatto Sonninen
Aatto Albanus Sonninen (24. joulukuuta 1922 Kuopion maalaiskunta – 31. maaliskuuta 2009 Jyväskylä) oli lääkäri ja foniatrian ja logopedian vaikuttaja puolen vuosisadan ajan.
Sonnisen vanhemmat olivat opettaja Albanus Sonninen ja Edla Maria Nuutinen ja puoliso vuodesta 1946 opettaja Eeva Katri Reunanen. Sonninen tuli ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1942 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1950. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1956, jolloin hän sai myös puhe- ja äänihäiriöiden sekä korva-, nenä- ja kurkkutautien erikoislääkärin pätevyydet. Uransa alkuvuosina Sonninen toimi useiden eri sairaaloiden palveluksessa ja teki alansa opintomatkoja Yhdysvaltoihin ja lukuisiin maihin Euroopassa. Professorin arvonimi Sonniselle myönnettiin 1981. Suren Erzinkjan
Suren Erzinkjan (Ruotsissa Sourène Erzinkian-Lorelli, salanimet Imam Raguza, H. Lorelli ja Arzen tai Arsene Azatiani. 1881 Tbilisi, Georgia – 1963 Ruotsi) oli neuvostoliittolainen diplomaatti, joka loikkasi 1920–1930-lukujen vaihteessa Suomeen. Armenialainen Erzinkjan toimi 1920-luvulla Neuvostoliiton kauppavaltuutettuna Suomessa ja häntä pidettiin Anastas Mikojanin suojattina. Erzinkjanin ja Neuvostoliiton Suomen-lähettilään Ivan Maiskin välinen valtataistelu johti lopulta siihen, että Erzinkjan loikkasi 1930. Suomesta hän siirtyi 1944 Ruotsiin. Suomensyöjä Otto Wille Kuusinen
Uiton elämäkerta kuvaa koko Otto Wille Kuusisen elämänuran keskittyen ns. Suomensyöjä-vuosiin, jolloin Neuvostoliitto pyrki aktiivisesti työväen vallankumoukseen Suomessa. Kirja kuvaa Kuusisen nousua Neuvosto-Venäjän valtiojohtoon, ja kuinka Kuusinen onnistui selviytymään hengissä Stalinin suurten puhdistusten aikaan 1930-luvun lopulla. Terijoen hallituksen pääministerinä ja Neuvosto-Karjalan johtajana toiminut Kuusinen onnistui liittoutumaan voittajien kanssa Stalinin myös kuoltua. Uiton mukaan Kuusinen oli erityisesti taitava selviytyjä. Kuusinen haisteli aina voittavan näkemyksen tuulia ajoissa ja kääntyi valtataistelun voittavan puolelle ajoissa.
Kumousjohtaja Kuusisen elämäkerta on arvioiden mukaan tasapuolinen ja lähdeaineisto laaja. Kirjan otsikko ”suomensyöjästä” ei ole kirjoittajan kannanotto vaan sitaatti itsensä V. I. Leninin suusta. Orlando Paladino
Haydn sävelsi oopperan tilaustyönä, sillä Venäjän keisari vieraili Esterházyn palatsissa Unkarissa ja isännät halusivat uuden oopperan esitettäväksi vieraalle. Esityksestä tuli Haydnille valtaisa menestys. Orlando Paladinoa pidetäänkin yhtenä 1700-luvun merkittävimpänä oopperateoksena.Elly Ameling - Eurilla, Gwendoly Killebrew - Alcina, George Shirley - Orlando, Claes Hakon Ahnsjö - Medoro, Domenico Trimarchi - Pasquale,
Benjamin Luxon - Rodomonte. Otto Johannessen
Otto Olavus Johannessen (25. heinäkuuta 1894 Bergen, Norja – 6. joulukuuta 1962 New York, New York, Yhdysvallat) oli norjalainen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja oli siellä mukana saamassa hopeaa vapaan järjestelmän joukkuevoimistelussa. Otto Aarnisalo
Otto Vilho Aarnisalo (sukunimi vuoteen 1906 "Lillqvist" ; 8. heinäkuuta 1864 Viipuri – 18. syyskuuta 1942 Sortavala) oli suomalainen pappi ja Suomen Kirkon Sisälähetysseuran perustaja ja pitkäaikainen johtaja. Aarnisalo tunnetaan suomalaisen diakonian ja sisälähetyksen uranuurtajana. Otto Harbach
Otto Harbach, oik. Otto Abels Hauerbach (18. elokuuta 1873 Salt Lake City, Yhdysvallat – 24. tammikuuta 1963 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen sanoittaja ja teatterikäsikirjoittaja. Hän oli aikansa tuotteliaimpia Broadway-sanoittajia ja kirjoitti sanat yli 40 musikaaliin. Hän kirjoitti paljon yhteistyössä sanoittaja Oscar Hammerstein II:n ja säveltäjien Rudolf Friml ja Jerome Kern kanssa. Carl von Ossietzky
Carl von Ossietzky (3. lokakuuta 1889 Hampuri, Saksa – 4. toukokuuta 1938 Berliini, Saksa) oli saksalainen pasifisti ja journalisti. Hänelle myönnettiin Nobelin rauhanpalkinto vuonna 1935. Hän oli merkittävän saksalaisen kulttuurilehden Die Weltbühnen päätoimittaja vuodesta 1927 sen lakkauttamiseen vuoteen 1933 saakka. Otto Männistö
Otto Aleksander Männistö (8. huhtikuuta 1888 – 3. heinäkuuta 1918) oli urjalalainen työmies ja punakaartin päällikkö Suomen sisällissodassa. Otto Pihlajisto
Otto Antinpoika Pihlajisto (1885 – 11. helmikuuta 1938) oli sekatyömies Lopelta ja Lopen punakaartin esikuntapäällikkö Suomen sisällissodan aikana. Hän komensi myös paikkakuntansa punakaartin lentävää osastoa ja osallistui Vihdin joukkomurhiin ja Lopen murhiin. Sodan lopussa Pihlajisto pakeni Venäjälle, missä hän kävi punaupseerikoulun ja esiintyi nimillä Joonas Keltaranta ja Gabriel Heinonen. Hän palveli Tšekassa ja työskenteli Kontupohjassa puuseppänä. Hänet vangittiin Stalinin puhdistuksissa ja ammuttiin Karhumäessä. World League for Freedom and Democracy
Erityisen tarmokkaita Euroopassa olivat aiemmat SS-upseerien verkostoon kuuluneet ODESSAn jäsenet. (Organisation der ehemaligen SS-Angehörigen, eli "Entisten SS:n jäsenten järjestö"). Kuuluisa SS-upseeri Otto Skorzeny johti järjestön Espanjan-konttoria. Otto Skorzeny
Skorzeny antautui liittoutuneille toukokuussa 1945, minkä jälkeen häntä pidettiin sotavankina yli kaksi vuotta, kunnes hänet asetettin oikeuden eteen syytettynä Ardennien taistelun aikaisista sotarikoksista. Syytteet hylättiin, kun everstiluutnantti Forest Frederick Edward Yeo-Thomas brittien erikoisjoukoista puolusti häntä oikeudessa mainiten liittoutuneiden joukkojen taistelleen Skorzenyn joukkojen lailla vihollisen univormuissa. Skorzenya pidettiin kuitenkin Darmstadtin vankilassa kunnes hän pakeni 27. heinäkuuta 1948. Arvo Närvänen
Arvo "Ati" Närvänen (12. helmikuuta 1905 Viipuri – 4. huhtikuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija, joka edusti koko uransa 1920- ja 30-luvuilla syntymäseutunsa Susia. Jalkapallossa Sudet eivät olleet niin näkyvä seura kuin jääpallossa, jossa Sudet oli ehdottomasti Suomen ykkösseura etenkin 1920-luvulla. Otto Cordes
Otto Cordes (31. elokuuta 1905 Magdeburg – 24. joulukuuta 1970 São Paulo, Brasilia) oli saksalainen vesipalloilija ja olympiavoittaja. Hän edusti seuratasolla SC Hellas Magdeburgia. Cordes oli mukana olympialaisissa vuosina 1928 ja 1932. Hän pelasi vuoden 1928 turnauksessa kolme ottelua ja teki yhden maalin ja vuoden 1932 olympialaisissa neljä ottelu tehden yhden maalin. Sonderkommando Nord
Majuri Otto Skorzenyn "Jagdregiment 1"-rykmenttiin Neusterlitziin muodostettiin kolmenkymmenen suomalaisen SS-miehen joukko-osasto. Osasto oli tarkoitettu koulutettavaksi aseellisiin erikoistehtäviin, mutta koulutusta ei ehditty aloittaa ennen kuin sota jo päättyi. Samaan rykmenttiin pestattiin viestintäkoulutukseen parikymmentä vapaaehtoista niistä suomalaisnaisista jotka olivat siirtyneet saksalaisjoukkojen mukana Norjaan ja Saksaan. Otto Leskinen
Otto Hermanni Leskinen (s. 6. helmikuuta 1997 Pieksämäki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Kalevan Palloa. KalPan päävalmentaja Sami Kapanen on kuvaillut häntä seuran A-nuoria valmentaessaan taitavaksi ja hyvin liikkuvaksi puolustajaksi sekä monipuoliseksi pelaajaksi, joka on erikoisen vahva hyökkäyssuuntaan edetessä. Kapanen on maininnut Leskisen myös hyväksi ylivoimapelaajaksi. Otto Hjelt (pankinjohtaja)
Otto Jonathan Hjelt (2. marraskuuta 1853 Helsinki – 4. tammikuuta 1918 Toulouse, Ranska) oli suomalainen pankinjohtaja, joka toimi Kansallis-Osake-Pankin (KOP) ensimmäisenä pääjohtajana vuosina 1889–1891 sekä Suomen Maanviljelys- ja Teollisuuspankin pääjohtajana 1897–1900. Hänet erotettiin kummastakin tehtävästä, sillä hänen toimintansa herätti arvostelua ja häntä syytettiin väärinkäytöksistä. Otto Klemperer
Otto Klemperer (14. toukokuuta, 1885 – 6. heinäkuuta, 1973) oli saksalaissyntyinen säveltäjä ja kapellimestari. Hän otti Yhdysvaltain kansalaisuuden 1937 ja Israelin kansalaisuuden 1970. Klempereriä pidetään laajalti yhtenä 1900-luvun suurimmista kapellimestareista. Albert Uderzo
Goscinny kuoli yllättäen vuonna 1977, kun albumi "Asterix Belgiassa" oli vielä keskeneräinen. Goscinnyn kuoleman jälkeen Uderzo päätti jatkaa Asterixin kuvittamista ja käsikirjoittamista yksin. Hän perusti 1979 Les Éditions Albert René -kustantamon uusien albumien julkaisemiseksi, ja seuraavana vuonna ilmestyi Uderzon ensimmäinen yksin tekemä Asterix-albumi, "Syvä kuilu". Uderzo kirjoitti seuraavan parin vuosikymmenen aikana kaikkiaan yhdeksän Asterix-albumia. Monien Asterix-fanien mielestä kuvittajana aloittaneen Uderzon käsikirjoitukset eivät ole olleet yhtä humoristisia ja ironisia kuin Goscinnyn kirjoittamat käsikirjoitukset. Uderzo itse totesikin suuntaavansa käsikirjoituksensa Goscinnyn vastaavia enemmän lapsille. Siitä huolimatta Uderzon käsikirjoituksista esimerkiksi "Syvää kuilua" voidaan pitää poliittisena satiirina, sen sisältäessä viittauksia muun muassa Berliinin muuriin ja vasemmisto–oikeisto-vastakkainasetteluun. Ötzi
Ötziä varten perustetussa instituutissa Bolzanossa Italiassa on isältä periytyvää ainesta, y-linjaa, tutkittaessa tehty havainto, että Ötzin sukua on vielä Sardiniassa ja Korsikassa, mutta muualta se on hävinnyt. Tutkimuksessa todettiin, että hänen veriryhmänsä on O, hänellä oli laktoosi-intoleranssi ja myös viitteitä borrelioositartunnasta löytyi. Otto Kalvitsa
Pietarissa nelikko sai Rahjalta ja Evert Elorannalta toimeksiannon lähteä vakoojiksi Suomeen. Heidän tehtävänsä oli selvittää tilannetta vallankumouksellisen toiminnan jatkamista silmälläpitäen. Aseistetut miehet siirtyivät rajan yli, mutta jäivät kiinni jo Antreassa 2. elokuuta. Sutinen sai surmansa pidätyksen yhteydessä ammuttuaan sitä ennen pistoolillaan häntä kiinniottaneita suojeluskuntalaisia. Lokakuussa 1918 Kalvitsalle langetettiin 10 vuoden kuritushuonerangaistus valtiopetoksesta. Tammikuussa 1919 hän onnistui kaupunkimatkan yhteydessä karkaamaan Viipurin pakkotyöleiriltä ja pakeni rajan yli Neuvosto-Venäjälle.
Venäjällä Kalvitsa aloitti upseerikurssin Pietarin kansainvälisessä punaupseerikoulussa, mutta pian hänet komennettiin Samarassa toimineeseen laivaston lentosotakouluun, josta hän valmistui sotilaslentäjäksi vuonna 1920. Kalvitsa tuli yksi yhdeksästä suomalaisesta, jotka Venäjän sisällissodan aikana palvelivat Itämeren laivaston ilmavoimissa. Vuonna 1921 hän osallistui Kronstadtin kapinan tukahduttamiseen ja taisteli myös Itä-Karjalassa suomalaisia heimosotureita vastaan. Kalvitsa palkittiin ansioistaan punaisen lipun kunniamerkillä. Saksalaismielinen vastarintaliike Suomessa
Majuri Otto Skorzenyn rykmenttiin "Jagdregiment 1" Neustrelitziin muodostettiin 30 suomalaisen SS-miehen joukko-osasto. Osasto oli tarkoitettu koulutettavaksi aseellisiin erikoistehtäviin, mutta koulutusta ei ehditty aloittaa ennen kuin sota jo päättyi. Samaan rykmenttiin pestattiin viestikoulutukseen parikymmentä vapaaehtoista niistä suomalaisnaisista, jotka olivat siirtyneet saksalaisjoukkojen mukana Norjaan ja Saksaan. Stefano Vanzina
Stefano Vanzina (19. tammikuuta 1915 Rooma – 13. maaliskuuta 1988 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja, joka muistetaan parhaiten 1950-luvun alun komedioistaan. Hänet tunnetaan taiteilijanimellä Steno. Bálint Kuzsinszky
Bálint Kuzsinszky (6. marraskuuta 1864 Szabadka, Unkari – 23. elokuuta 1938 Budapest, Unkari) oli unkarilainen arkeologi ja akateemikko, jonka ansiota oli Aquincumin roomalaiskaupungin ensimmäisten järjestelmällisten kaivausten johtaminen, dokumentointi ja tieteellinen analyysi. Hän perusti Aquincumin museon ja oli sen ensimmäinen johtaja vuosina 1894–1937. Otto Rippert
Rippert oli Saksan tuotteliampia ohjaajia 1910-luvulla. Hänen merkittäviin teoksiinsa kuuluvat keinotekoisesta ihmisestä kertova "Homunculus"-sarja ja historiallinen elokuva "Mustasurma Florenzissa", jonka käsikirjoittajana toimi Fritz Lang. Otto Rossi
Otto Henrik Rossi (24. toukokuuta 1896 – 9. toukokuuta 1946) oli suomalainen kapteeni ja kalterijääkäri. Antti Hackzell
Anders (Antti) Verner Hackzell (20. syyskuuta 1881 Mikkeli – 14. tammikuuta 1946 Helsinki) oli kokoomuslainen maaherra, diplomaatti ja työmarkkinajohtaja sekä jatkosodan ajan viimeinen Suomen pääministeri. Koulutukseltaan hän oli filosofian kandidaatti ja lakimies, arvoltaan varatuomari. Hackzell on toistaiseksi Suomen kaikkien aikojen lyhimmän aikaa, 44 päivää, istuneen hallituksen pääministeri. Otto Aasen
Otto Aasen (1. tammikuuta 1894 Fåberg – 20. lokakuuta 1983 Rjukan) oli norjalainen mäkihyppääjä ja yhdistetyn hiihtäjä, joka voitti hopeaa mäkihypyn suurmäessä hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa 1926 Lahdessa. Hän sijoittui samoissa kisoissa yhdistetyn kilpailuissa neljänneksi. Paul J. Crutzen
Vuonna 1965 Crutzen osallistui yhdysvaltalaiseen projektiin, jossa mallinnettiin stratosfääriä. Siinä yhteydessä hän kiinnostui otsonikerroksesta. Tuohon aikaan Tukholman yliopistossa tutkittiin pilvifysiikkaa ja hiilen kiertokulkua. Varsinkin happosade oli suosittu tutkimuskohde. Crutzen oli kuitenkin edelleen kiinnostunut myös otsonikerroksesta. Vuonna 1970 hän totesi, että eräät maaperän bakteerit erittävät typpioksidia, joka kohoaa stratosfääriin asti ja muodostaa siellä fotokemiallisissa prosesseissa typpidioksidia ja muita otsonia tuhoavia yhdisteitä. Crutzen löysi uusia fotokemiallisia reaktioita, joissa hydroksidi-ioni ja typen oksidit toimivat katalyytteina ja hajottivat otsonia paljon nopeammin kuin aikaisemmin tunnetuissa reaktiossa tapahtui. Samaan aikaan ihmisen aiheuttamat typpiyhdisteiden päästöt lisääntyivät muun muassa keinolannoitteiden käytön yleistyessä. Otto Diels
Otto Paul Hermann Diels (23. tammikuuta 1876 – 7. maaliskuuta 1954) oli saksalainen kemisti joka sai kemian Nobelin palkinnon vuonna 1950 yhdessä oppilaansa Kurt Alderin kanssa Diels–Alder-reaktion keksimisestä Dielsin-Alderin reaktio liittyy dieenien (eli sellaisten alkeenien, joissa on kaksi kaksoissidosta) synteesiin. Tutkimustulos on auttanut monien monimutkaisten aineiden kuten luonnonkumin synteettisessä jäljittelyssä ja parantelussa.
Diels kirjoitti vuonna 1907 oppikirjan "Johdatus orgaaniseen kemiaan" (Einführung in die organische Chemie), josta tehtiin viisitoista laitosta. Otto Loewi
Otto Loewi (3. kesäkuuta 1873, Frankfurt-am-Main – 25. joulukuuta 1961, New York) oli saksalais-yhdysvaltalainen farmakologi. Hän totesi vuonna 1921, että vagushermon ärsytys tuottaa ainetta, joka hidastaa sydämen rytmiä. Otto Loewi sai Nobelin lääketieteen palkinnon vuonna 1936 yhdessä Henry Dalen kanssa. Dale havaitsi asetyylikoliinin mahdollisena hermojen tiedonsiirtoaineena, Loewi osoitti sen merkityksen hermostolle. Otto von Sadovszky
Otto von Sadovszky on antropologian professori California State Universityssä. Hän on tullut tunnetuksi siitä, että hän väittää todistaneensa suomalais-ugrilaisten kielten hantin ja mansin sukulaisiksi 80 prosentille kielistä, joita on käyttänyt 19 intiaaniheimoa Kaliforniassa. Hän todistelee sukulaisuutta 10 000 erilaisella sanallisella ja kieliopillisella piirteellä. Kyseiset intiaanikansat asuivat Kalifornian rannikolla Montereystä Bodega Bayhin ja Sacramentoon ynnä San Joaquinlaaksoon. Ole Stenen
Ole Stenen (29. elokuuta 1903 Øyer–23. huhtikuuta 1975 Oslo) oli norjalainen hiihtäjä ja yhdistetyn mies. Hänen kilpailu-uransa ajoittui 1920- ja 1930-luvuille. Hänen seuransa oli Øyer IL. Adolph Bolm
Yhdysvalloissa Bolmista tuli menestyvä koreografi. Hän loi jazz-pantomiimin Krazy Kat samannimisen sarjakuvan pohjalta vuonna 1922. Vuonna 1928 Bolm suunnitteli Igor Stravinskyn baletin "Apollon Musagète" maailmanensi-illan Washingtonissa. Otto Rossi
Kun kalterijääkärien historiikin ja matrikkelin kolmas osa ilmestyi 1935, muodostettiin myös kalterijääkärien yhdistys, "Kalterijääkärit ry". Yhdistys pohjautui löyhästi kapteeni Otto Rossin 1920-luvulta lähtien organisoimiin illanviettoihin. Majuri evp. Into Auer laati yhdistyksen säännöt. Yhdistyksen puheenjohtaja oli Yrjö Ruutu ja rahastonhoitaja Otto Rossi. Auer toimi yhdistyksen sihteerinä vuodet 1935-1944. Ensimmäinen vuosikokous järjestettiin keväällä 1936. Yhdistyksen keskeinen tarkoitus oli pitää huolta entisten spalerniittien eduista ja tukea huono-osaisia jäseniä. Nikolo Kotzev
Kotzev työskenteli sessiomuusikkona ja soitti bulgarialaisessa coveryhtyeessä, joka kiersi ympäri Eurooppaa 1980-luvun lopulla. Nikolo muutti Maarianhaminaan 1989 ja liittyi Björn Lodinin yhtyeeseen Baltimooreen, jonka kanssa hän levytti kaksi albumia "Double Density" (1992) sekä "Thought for Food" (1994). Lodiniin hän oli tutustunut coveryhtyeensä kiertueella 1980-luvun loppupuolella. 
Kotzev lähti Baltimooresta 1994 ja aloitti sooloprojektinsa Brazen Abbotin, joka levytti kolme albumia ennen kuin hän aloitti rockooppera "Nostradamuksen" työstämisen. "Nostradamus" julkaistiin 2001, minkä jälkeen Kotzev kokosi Brazen Abbotin uudelleen.