Mitä mujahidin tarkoittaa?
Mujahidin
Mujahideen-nimitystä on käytetty myös Irakin sissijoukoista, jotka taistelevat Yhdysvaltain miehitystä ja sen asettamaa hallitusta vastaan. Mujahidin-joukkoihin on liittynyt taistelijoita sekä Irakin sunni- ja šiiamuslimeista. Termiä käytettiin erityisesti taistelijoista, jotka taistelivat Fallujahin piirityksen yhteydessä Yhdysvaltain merijalkaväkeä vastaan huhtikuussa 2004. Yhdysvaltain perääntymisen jälkeen Mujahideen partioivat kaupunkia ja valvoivat šaria-lain täytäntöönpanoa. Mujahidin
Mujahidin, myös mujahedin tai mujahideen (, oik. ) tarkoittaa islamilaisia taistelijoita, jihadia käyviä muslimeita, uskonsotureita (yksikkö "mujahid").
Jihad
Jihad jaetaan joskus ”suurempaan” ja ”pienempään” jihadiin. Jako on peräisin hadithista, jossa Muhammadin kerrotaan taistelun jälkeen kutsuneen sitä pienemmäksi jihadiksi mutta sisäistä kamppailua suuremmaksi jihadiksi. Lainauksella on ollut suuri merkitys joillekin muslimeille, mutta jotkut uskonoppineet pitävät sen alkuperää epäluotettavana ja käsittävät jihadin päämerkitykseksi pyhän sodan. Jihad
Aseellinen jihad on sallittua perinteisen tulkinnan mukaan islamin puolustamiseksi tai islamin vahvistamiseksi ja levittämiseksi, ja sille on laadittu tarkat eettiset säännöt. Myös hyökkäyssota islamin valtapiirin laajentamiseksi on perinteisissä tulkinnoissa oikeutettu jihadina. Islamilaisessa perinteessä maailma on jaettu islamin alueeseen ("dar al-islam") ja sodan alueeseen ("dar al-harb"), joista jälkimmäinen tarkoittaa kaikkia niitä maita, jotka eivät ole kääntyneet islamiin vaikka kutsu ("da'wa") on esitetty; islamilaisen valtion päämiehen velvollisuutena tehtävänä olisi julistaa sota tällaisia alueita vastaan. Rauhanomaisempaan islamtulkintaan sitoutuneet oppineet ovat esittäneet, että aseellinen jihad tulisi ymmärtää oikeutetuksi vain puolustussotana. Historiallisesti islamilaisen valtion levittäminen yhtä lailla arabien kuin turkkilaistenkin toimesta on kuitenkin ymmärretty aina jihadiksi. Modernit jiihadistijärjestöt kuten Isis käyvät jihadia hyökkäyssotana, jonka tavoitteena on islamilaisen kalifaatin perustaminen. Sisäisen jihadin käsite syntyi 800-luvulla, ja käsitys siitä ”suurempana jihadina” nojaa pitkälti keskiaikaiseen suufilaiskirjallisuuteen. Sisäisen jihadin merkitystä on alettu korostaa nykyaikana etenkin länsimaisessa keskustelussa. Mahmud Ghaznilainen
Hallitsijana Mahmud oli muodollisesti Bagdadin abbasidi-kalifin alainen, mutta käytännössä itsenäinen. Mahmud tuki sunnalaista kalifia sotien esimerkiksi šiialaisia bujideja ja hinduhallitsijoita vastaan. Häntä edeltäneiden samanidien tapaan Mahmud käytti kalifia oman ideologiansa oikeuttajana, mutta käskyvaltaa ei kalifilla häneen ollut. Mahmudin sotareket selittyivät uskonnon ohella myös strategisilla ja taloudellisilla syillä. Etenkin Intia muodosti houkuttelevan laajentumissuunnan Mahmudille. Alue koostui pienistä keskenään kilpailevista valtioista, kun taas muissa suunnissa voimakkaita valtakuntia, kuten pohjoisen sotilaallisesti vahvat karakhanidit. Mahmudin sanotaankin tehneen noin 17 sotaretkeä Intiaan, ensimmäisen vuonna 1001 ja viimeisen vuonna 1026. Hänen päävastustajansa ensimmäisillä sotaretkillä oli Panžabia hallinnut Jaipal, jonka Mahmud voitti taistelussa lähellä nykyistä Peshawaria vuonna 1001. Jaipalin poika Anandpal jatkoi sotaa Mahmudia vastaan joidenkin muiden Intian hallitsijoiden tukemana, mutta hänetkin voitettiin vuonna 1008, jonka jälkeen Mahmudin oli mahdollista edetä kohti Intian sydänmaita. Hänen viimeinen sotaretkensä Intiaan ulottui aina Somnathiin saakka Gudžaratissa. Dongxiangit
Käytännössä kaikki dongxiangit ovat muslimeja, mutta he jakautuvat useisiin eri koulukuntiin. Vuonna 1954 dongxiangeista 67 % kuului johonkin yhdeksästä suufilaisesta "menhuanista" eli loosista. Dongxiangi Ma Wanfu (1853–1934) toi tehtyään pyhiinvaelluksen Mekkaan mukanaan wahhabilaisen, suufilaisuuden vastaisen Ikhwan-liikkeen. Kulttuurivallankumouksen aikana uskonnon harjoittajia sorrettiin. Sittemmin islamin harjoittaminen on ollut vapaampaa, mutta Kiinan keskushallinto suhtautuu siihen edelleen varauksellisesti islamilaisen terrorismin pelossa. Islamilaisten oikeusistuinten liitto
Oikeusistuimia vastassa olivat paikalliset sotaherrat, jotka pitivät suurinta osaa Mogadishua hallinnassaan. Oikeusistuimien vallan kasvaessa sotaherrat perustivat "terrorismin vastaisen liiton." Vuoden 2006 alusta nämä kaksi ryhmittymää taistelivat avoimesti ja toukokuusta taistelut laajenivat katutaisteluiksi pääkaupungin herruudesta, mikä vaati yli 300 uhria. 5. kesäkuuta 2006 oikeusistuimet julistivat hallitsevansa Mogadishua. Yhdysvaltain on väitetty rahoittavan sotaherrojen terrorismin vastaista liittoa al-Qaida-aktiivisuuden pitämiseksi aisoissa maassa. Islam
Muslimit uskovat, että Jumala paljasti sanansa ihmiskunnalle Muhammedin ja aikaisempien islamin profeettojen kautta. Muhammed ymmärretään "profeettojen sinetiksi", jonka jumalallinen ilmoitus annettiin ihmiskunnalle sen lopullisessa muodossaan Koraanissa. Islam näkee juutalaisuuden ja kristinuskon ”kirjan uskontoina”, jotka on johdettu profeettojen opetuksista. Kristittyjen ja juutalaisten katsotaan kuitenkin vääristäneen profeettojen alkuperäisen viestin (islam) ja näin korruptoineen oikein ymmärretyn monoteistisen sanoman.
Islam perustuu osin samoille periaatteille kuin juutalaisuus sekä kristinusko, mutta kolmen abrahamilaisen maailmanuskonnon välillä on myös merkittäviä eroja. Esimerkiksi kristinuskosta islam eroaa merkittävästi muun muassa sikäli, että se on lakikeskeinen uskonto, jossa uskonnollinen laki on perinteisesti tarkoittanut aina myös yhteiskunnallista tai valtiollista lakia, ja islamin levittäminen on uskonnon klassisessa muodossa tarkoittanut nimenomaan islamilaisen yhteiskunta- tai valtiomuodon levittämistä, eikä islamin alaisuuteen valloitettujen alueiden asukkaita edes pyritty käännyttämään sikäli kuin he edustivat kirjan uskontoja. Vastaavasti varhainen kristinusko syntyi poliittisen vallan ulkopuolella ja jopa vainottuna se pyrki aktiivisesti kaikkien vääräuskoisten käännyttämiseen, ja esimerkiksi Paavali kehottaa kristittyjä alistumaan roomalaiseen (sekulaariin) lakiin, eikä kristinuskoon sisälly ajatusta uskonnollisesta laista valtiollisena lakina Mooseksen lain tai Sharian tapaan (ks. esim. Kirje galatalaisille). Juutalaisuudesta islam eroaa muun muassa sikäli, että se on kristinuskon tavoin voimakkaasti käännytykseen (vaikka ei vastaavalla tavoin kuin kristinusko) ja uskonnon laajenentamiseen pyrkivä oppi. Islamia on perinteisen tai klassisen katsannon mukaan pyritty laajentamaan aloittamalla käännytyksestä eli esittämällä jonkin ei-islamilaisen alueen väestölle kutsu ("da'wa") kääntyä islamiin, mutta jos kutsusta on kieltäydytty, on islamilaisen valtion päämiehellä katsottu olevan velvollisuus julistaa pyhä sota ("jihad") aluetta vastaan. Kansan mujahedin -järjestö
Järjestön jäsenet taistelivat 1980-luvulla Irakissa Saddam Husseinin tukena Irania vastaan, ja Iran ja iranilaiset pitävät sen jäseniä maanpettureina. Kansan mujahedin osallistui Saddamin turvallisuusjoukkojen kanssa kurdien kansannousun kukistamiseen ensimmäisen Persianlahden sodan jälkeen 1991 ja kukistamaan šiiojen levottomuudet 1999 Kaaba
Muhammadin aikaan Kaaba oli useiden eri heimojumalien palvontapaikkana, ja sitä hallitsi Muhammadin oma heimo, kureishit. Beduiinit ja muiden arabialaiskaupunkien asukkaat tekivät joka vuosi Mekkaan yhdistetyn pyhiinvaelluksen ja kauppamatkan, joka on nykyisen islamilaisen pyhiinvaellustradition taustalla. Kureishit karkottivat Muhammadin Mekasta Medinaan. Palattuaan valloittajana vuonna 630, hän määräsi Kaaban puhdistettavaksi pakanahahmoista ja kaikista monijumaluuden merkeistä. Jotkut ovat tulkinneet Koraania myös niin, että vain Kaaban perustukset jätettiin tässä yhteydessä jäljelle, rakennettiin uusi pyhäkkö aiemman tilalle. Sen jälkeen Kaaba on ollut islaminuskon polttopiste. Mohegaanit
Mohegaanit ovat valinneet perinteisesti heimonvanhempien neuvoston äänestyksellä keskuudestaan päällikön elinikäiseksi johtajaksi. Nykyinen päällikkö on Mutawi Mutahash (suomeksi ""Useita Sydämiä""), siviilinimeltään Lynn Malerba. Hän on ensimmäinen nainen mohegaanien päällikkönä melkein 300 vuoteen. Jihad
Sisäisestä jihadista kirjoittivat ensimmäisen kerran islamilaiset askeetit ja heitä seuranneet suufilaiset 800-luvun alkupuolella. Käsitettä ei kuitenkaan mainita virallisissa ja kanonisoiduissa haditheissa. ”Suurempana jihadina” sisäinen jihad tuli suufilaiskirjallisuudessa tunnetuksi 1100-luvulla teologi al-Ghazalin kirjoituksissa, ja hänen seuraajansa, kuten Ibn Arabi, korostivat sen merkitystä ulkoiseen jihadiin nähden vielä edelleen. Muqtada al-Sadr
Hyväntekeväisyysjärjestöjen ohella Muqtadan yksi tärkeistä vaikutuskanavista olivat hänen isänsä aloittamat perjantaisaarnat, joita Muqtada jatkoi. Muqtada otti kantaa maansa politiikkaan, arvostellen esimerkiksi Iranin kasvavaa vaikutusvaltaa. Toinen arvostelun kohde oli Yhdysvaltojen miehityshallinto. Maaliskuussa 2004 miehityshallinto kielsi a Muqtadan julkaiseman sanomalehden "al-Hawzahin" levityksen sen amerikkalaisvastaisuuden takia. Kielto johti yhteenottoihin amerikkalaisjoukkojen ja Muqtadan perustaman aseellisen Mahdin armeija-järjestön välillä Sadr Cityssä, Basrassa ja Najafissa. Huhtikuussa Muqtadasta annettiin puolestaan pidätysmääräys liittyen toisen uskonoppineen Abdul Majid al-Khoein murhaan. Hetkeksi hillinneet yhteenotot alkoivat jälleen Najaffissa elokuussa 2004, mutta ajatollah Ali al-Sistanin onnistui lopulta neuvotella rauha osapuolten välille, vaikkakin yhteenotot Sadr Cityssä jatkuivat aina lokakuuhun saakka. Amerikkalaisten sanotaan luopuneen pidätysmääräyksestä rauhanneuvottelujen aikana. Mahdin armeijan toimintaa kritisoitiin šiialaisten ja sunnalaisten välien kärjistämisestä ja sen joukkojen sanottiin syyllistyneen sunnalaisten moskeijoiden tuhoamiseen, kidutuksiin, murhiin ja sieppauksiin. Šiialaisille Muqtadasta tuli kuitenkin sankarihahmo, joka suojeli yhteisöä esimerkiksi Irakin al-Qaidaa vastaan. Bushidō
Bushidō () oli japanilaisten samurai-sotureiden elämäntapaohjeistus.
Siinä soturin tien harjoittamiseen liitettiin eettisiä- ja kunniakäsityksiä.
Bushidō ei ollut puhtaaksikirjoitettu lakikokoelma vaan kokoelma elämänohjeita, jotka siirtyivät perimätietona sukupolvelta toiselle. 
Näin bushidō kasvoi ja kehittyi pitkien sodankäynnin vuosisatojen aikana. Bushidōlla ei siis ole tarkkaa ilmaantumisvuotta, vaan se on pidemmän prosessin tulos.
Bushidō oli tie, jota samuraiden oli noudatettava jokapäiväisessä elämässään, mitä heiltä odotettiin ja mihin heidät koulutettiin. 
Feodaaliajan Japanissa eurooppalaista ritaria vastaava käsite ("bushi") oli olemassa jo ennen "samurai"-käsitteen vakiintumista. "Bu-shi-dō" tarkoittaakin kirjaimellisesti käännettynä "soturiherrasmiehen tietä". Bushidō syntyi sodankäyntitaitojen kehittyessä samalla kun Japanissa omaksuttiin mannermaalta, lähinnä Kiinasta levinneitä filosofisia, eettisiä ja uskonnollisia aineksia. Japanin kansallisella tasolla se huomioitiin Minamoto no Yoritomon perustaessa Kamakura-kaudella shogunaatin ja raivatessa tiensä Japanin johtoon ja ensimmäiseksi shōguniksi. Koska "bushin" omat sotataidot olivat erittäin tehokkaita ja kuolettavia, bushidō antoi hänelle selkeät säännöt siitä, milloin hänen toimintansa oli "oikein" ja milloin "väärin". Mu'taziliitit
Mu'taziliitit (myös "mutaziliitit", arab. المعتزلة "al-muʿtazilah" 'erottautua') oli islamilaisen filosofian ja teologian (Kalam) koulukunta, joka kukoisti 800-luvun alkupuolella. Filosofiassaan mu'tazilitiit olivat omaksuneet aristoteelisen filosofian ja erityisesti sen logiikan menetelmät. Vuosina 827–848 mu'taziliittien islamin tulkinta oli abbasidien valtakunnassa julistettuna islamilaisen maailman ainoaksi oikeaksi uskonnoksi. Traditionalistiset hadith-oppineet syrjäyttivät mu'tazilitiit 800-luvun puolessa välissä. Nykyään šiialainen teologia voidaan nähdä mu'taziliittien ajattelun jatkajana. Mujaddid
Islamin traditioon ("hadith") kuuluu lupaus lähettää jokaisen vuosisadan aluksi kalifi, pyhimys, opettaja, tiedemies tai muu vaikutusvaltainen henkilö, joka uudistaa islamin samalle tasolle tai paremmaksi kuin mitä muut uskonnot ovat sekä palauttaa kaikki ne islamin perusopetukset alkuperäiselle tasolleen, jotka ovat hämärtyneet tai muuttuneet. Badrin taistelu
Suuri joukko mekkalaisia oli saanut surmansa taistelussa ja heidän joukossaan oli Muhammadin vanha vihollinen Abu Jahl. Mekkalaisten kaatuneiden määrä oli noin 100 ja muslimien alle 20. Muslimien käsiin jäi suuri sotasaalis, josta voittajat alkoivat kiistellä keskenään. Muhammad päätti kiistan jakamalla saaliin tasan voittaneiden kesken ja kiistojen takia ilmoitettiin Koraanin kahdeksas, eli Sotasaaliiden suura. Suurassa voitto liitetään Jumalan toimintaan ja jae 17 mainitseekin "Kun sinä ammuit nuolen, et ampujana ollut sinä vaan Jumala". Muhammadin elämäkerran mukaan taistelu oli vain alkua muslimien valloitusretkille. Muhammad palasi joukkoineen Medinaan, josta lähdettiin vain viikon levon jkälkeen uusille sotaretkille. Myöhemmin muslimien mainitaan kärsineen tappion mekkalaisille Uhudin taistelussa, mutta heidät voitettiin sen jälkeen niin sanotussa vallihautasodassa. Lopulta muslimit valtasivat myös Mekan. Mumbain terrori-iskut 2008
He olivat hieman yli 20-vuotiaita nuoria miehiä. Hyökkääjät olivat islamisteja, ja kaikkien tai osan heistä kerrotaan olevan Pakistanista. Tuntematon organisaatio nimeltään Deccan Mujahideen ilmoitti uutistoimistoille lähettämässään sähköpostiviestissä syyllistyneensä iskuihin. Kun viimeisetkin terroristit oli surmattu, nousi epäillyn kohteeksi pakistanilainen islamistijärjestö Lashkar-e-Taiba ("Oikeauskoisten armeija"), joka on järjestänyt iskuja jo vuodesta 2001 lähtien, muun muassa se hyökkäsi Intian parlamenttiin vuonna 2001, teki iskun Hyberabadin huvipuistoon vuonna 2007 ja teki 200 henkeä vaatineet junapommi-iskut vuonna 2006. Ainut terroristeista eloonjäänyt, kiinniotettu Azam Arim Kasav (eli Mohammad Ajmal Amir Iman) ilmoitti kuuluvansa kyseiseen järjestöön. Myös teletiedot tukevat tämän järjestön syyllisyyttä näihinkin iskuihin. Mumbain poliisin mukaan ainakin kymmenen tekijöistä on tunnistettu nimeltä pakistanilaisiksi. Muessin
Muessin, myös Muezzin (, " mu'addhin") on moskeijan rukouskutsuja, jonka perinteinen tehtävä on kutsua muslimeja mukaan rukoukseen minareetista käsin. Hujjat-al-islam
Kaksitoistašiialaisuudessa hojatoleslamiksi on kutsuttu useita uskonnollisia johtajia, minkä takia nimityksen arvostus ei šiialaisuudessa ole yhtä suuri kuin sunnalaisuudessa. Alun perin nimitys annettiin vain johtaville mujtahideille. 19. vuosisadan alusta sitä alettiin käyttää kaikista uskonnollisista opettajista sen jälkeen kun kaksitoistašiialaisten johtavia ajatollia oli ryhdytty kutsumaan "mujtahideiksi". Šahada
Uskontunnustus koostuu sunnalaisuudessa kahdesta osasta, joista ensimmäinen määrittelee islamin monoteiseksi uskonnoksi ja toinen osa sitoo Muhammadin Jumalan sanan välittäjäksi: , "Ei ole muuta jumalaa kuin Jumala ja Muhammad on Hänen lähettiläänsä". Ensimmäinen osa viittaa Koraaniin ja toinen osa sitouttaa, yleisen tulkinnan mukaan, profeetan elämäntapaan, sunnaan. Šiialaiset lisäävät uskonnontunnustukseen lauseen , "...ja Ali on Jumalan ystävä". Viimeksi mainittu määrittelee Alin ja sitä kautta koko imaamiketjun. Jihadismi
Alkuvaiheen vallankumouksellisen islamismin syntyyn 1960-luvulla vaikuttivat erityisesti Egyptissä toimineen Said Qutbin kirjoitukset. Qutb tavoitteli muslimimaiden epäislamilaisina pitämiensä hallintojen syrjäyttämistä sotilasvallankaappauksen kautta ja piti vallankumouksellista toimintaa muslimimaissa jihadin tärkeimpänä muotona. Qutb piti jihadia pysyvänä ilmiönä islamissa, koska Jumala Koraanissa ja profeetta Muhammed lausunnoissaan viittasivat jihadiin niin usein. Vallankumoukselliset islamistit Egyptissä, Syyriassa ja Algeriassa 1970-luvulta 1990-luvulle julkaisivat tekstejä ja saarnoja, joissa hyökättiin voimakkaasti korruptiota, sortoa ja huonoa hallintoa vastaan. Väkivallan laaja käyttö hyväksyttiin osana kampanjaa. Jahannam
Tuomiopäivänä synnintekijät punnitaan jättimäisellä vaa'alla. Toisessa vaakakupissa ihmisen synnit ja toisessa pieni paperilappu, jossa on islamin uskontunnustus eli šahada. Vaikeimpana tehtävänä pidetään Siratin sillan ylittämistä. Siltaa kuvataan hiustakin kapeammaksi ja miekkaa terävämmäksi. Silta näyttää syntisestä kapealta ja hurskaasta leveältä. Syntiset putoavat sillalta Helvetin tuleen, missä henget eli džinnit tunkevat ihmisten suihin kuumia ketjuja ja vetävät niitä ulos takapuolesta. Baggarat
Beduiiniarabit tulivat Pohjois-Afrikkaan 1000-luvulla. 1500-luvulla baggarojen esi-isät muuttivat Itä-Sudaniin ja heihin sekoittui beduiineja. 1700-luvulla he muuttivat jälleen, tällä kertaa Etelä-Sudaniin. Vuonna 1821 Etelä- ja Pohjois-Sudanin välille syntyi kauppareitti 1840-luvulla baggaroista tuli aktiivisia orjakaupassa. Vuonna 1881 Muhammad Ahmad julistautui Mahdiksi, eli henkilöksi, jonka muslimit uskovat tulevan pelastamaan ja vapauttamaan maailman. Ahmad johti tukijoitaan kapinaan egyptiläisiä ja brittejä vastaan, jotka tunkeutuivat maahan vuonna 1882. Vuonna 1885 mahdistit ottivat haltuunsa Khartumin. Britit ja egyptiläiset kukistivat mahdistit vuonna 1898. Vuonna 1955 alkoi Sudanin etelä- ja pohjoisosan välinen sisällissota, ja seuraavana vuonna Sudanista tuli itsenäinen. Sisällissodassa baggarat ovat taistelleet pohjoisen puolella, vaikkakin he asuvat Etelä-Sudanissa. Taisteluja on käyty erityisesti nubien kanssa. Nubia vastaan on taisteltu organisoidusti vuodesta 1984. Baggarat saivat ase-apua Sudanin hallitukselta. Vuonna 1988 perustettiin Popular Defence Force eli PDF. PDF on ottanut osaa etnisiin puhdistuksiin nubia vastaan. Uchidachi
Uchidachi () on suoraan käännettynä "lyövä miekka". Uchidachi on miekkaparikataa harjoiteltaessa, opettajan roolissa toimiva kenjutsun tai kendon harjoittelija. Uchidachi on "opettajapuoli" ja toimii parikatassa yleensä aina ensin ja "shidachi" eli "oppilaspuolen" tehtävä on reagoida oiken uchidachin eli opettajan hyökkäyksiin ja uhkiin. Japanilaisessa budolajeissa parikata harjoittelu on oleellista. Tämä on selvä ero verrattuna yksittäisen harjoittelijan kataharjoitukseen. Kiinalaisperäisessä kataharjoittelussa yksin tehtävä kata on vallitseva ja sillä kehitetään harjoittelijan nopeutta ja kehon hallintaa. Budon parikataharjoittelussa pääasia on etäisyyden ("ma-ai") ja ajoituksen hallinnassa. Budolajien miekkaparikatassa on ennalta määrätty että shidachi aina lopulta voittaa hyökkäävän uchidachin. Salafismi
Salafismi on sunni-islamilainen fundamentalistinen liike, joka pitää esikuvinaan 'hurskaita esi-isiä' (arab. "al-salaf al-salih") eli profeetta Muhammedin aikalaisia. Nämä kolme varhaisinta muslimien sukupolvea nähdään salafismissa esikuvana sen suhteen, kuinka islamia pitää harjoittaa, sillä silloin islam oli vielä kaikkein puhtaimmillaan. Käsitys perustuu Muhammedin antamaan vastaukseen, jossa hän kutsui hurskaimmiksi muslimeiksi hänen kanssaan olevia, heidän jälkeensä tulevia ja sitten heidän jälkeensä tulevia. Jihad
Hämeen-Anttilan mukaan valtaosalle muslimeista jihad merkitsee ensisijaisesti henkistä kamppailua omaa sisäistä pahuutta vastaan. Kyseessä onkin ”varsinainen” tai ”suurempi jihad”. Tämä sisäinen kamppailu on jokaisen muslimin velvollisuus, jotta pahuus ei saisi yliotetta. Tässä taistelussa ovat aseina muslimien velvollisuudet uskontunnustus, rukous, paasto, almut ja pyhiinvaellus. Tämän kamppailun osana on myös islaminuskon rauhanomainen levittäminen lähetystyönä. Oikeaanjohdetut kalifit
Arabit kohtasivat valloitusretkillään kansoja, joista useimmille uusien valloittajien tulo merkitsi tilanteen parantumista. Syynä olivat Bysantin keskushallinnon sortotoimenpiteet sen yrittäessä väkisin levittää uskontoa. Arabivalloituksien myötä valtakunnan hallinto koki muutoksia, jotka johtivat byrokratisoitumiseen sekä muihin suurvallan ongelmiin. Vuonna 661 valtaan nousi Uhtmanin sukulainen Mu’awiya, jonka myötä perustettiin islamin ensimmäinen Umaijadien dynastia. Abbasidit
Musa al-Hadid ehti hallita arabien kalifaattia vain vajaan vuoden, kun eräs hänen äitinsä orjattarista tukehdutti hänet ja joukko upseereita pakotti hänen poikansa Džofarin tunnustamaan Harun ar-Rašidin kalifiksi. Vuonna 787 kalifin sotapäällikkö Ibrahim ibn al-Aghlab kukisti berbereiden kapinan Tunisiassa ja sai palkkioksi nykyisen Tunisian ja Libyan rannikkoalueet perinnölliseksi läänitykseksi suvulleen. Hasidismi
Alkuaikoinaan hasidit joutuivat vanhoillisten epäluulon kohteeksi; hasidismin vastustajia nimitettiin "mitnagdimiksi" eli ”vastustajiksi”. Nämä pelkäsivät hasidismista kehkeytyvän samanlainen hajottava messiaaninen liike, jollainen väärän messiaan Šabbetai Tsevin ympärille oli aiemmin syntynyt. Vanhoillisia häiritsi myös hasidien epätäsmällisyys monien uskonnollisten rituaalien suhteen. Hasidit arvostivat musiikkia, joten jumalanpalveluksissa laulettiin innokkaasti, ja vanhoillisille hasidien rukoushetket näyttäytyivät sopimattoman riehakkaina ja kaoottisina tapahtumina. Hasidit käyttivät myös eri rukouskirjaa kuin mitnagdimit. Ulama
Islamilaiset uskonoppineet opiskelevat madrasakoulussa Koraania, tafsiria, haditheja ja fiqhia. Saavutettuaan pätevyyden he jatkavat opettajina, saarnaajina, tai valtiolla "qadeina" tai "mufteina". Muftit ovat ulaman arvostettuja jäseniä, joilla on oikeus antaa fatwoja, uskonnolliseen lakiin pohjautuvia lausumia tai tuomioita, ja joskus kumota imaamin päätös. Qadit ovat šarialain tuomareita. Imaamit ovat yhteisönsä uskonnollisia johtajia, jotka vastaavat uskonnollisista toimituksista kuten saarnoista. Islamismi
Varsinkin radikaalille islamismille ja jihadismille tärkeä taustavaikuttaja oli egyptiläinen muslimiveljeskuntaan kuulunut Said Qutb. Esimerkiksi teoksessaan "Ma'alim fi al-Tariq" (engl. "Milesstones") Qutb hyökkää "Jahiliyyah"-järjestelmäksi kutsumaansa länsimaista sekularismia vastaan ja esittää vaihtoehdoksi fundamentalistista islamilaista hallintoa. Qutb on tärkeä taustavaikuttaja monien radikaalien salafistijärjestöjen taustalla, mukaan lukien Al Qaida ja ISIS. Egyptiläinen Tariq al-Bishri on rinnastanut Qutbin mainitun teoksen Leninin pamflettiin "Mitä on tehtävä?' (venj. Что делать?)," missä modernin kommunismin perustaja luonnosteli teoriansa siitä, mitä kommunismi eroaa sosialismista. Qutbista voidaankin sanoa, että hän pyrki rakentamaan radikaalista islamismista globaalin vallankumouksellisen liikkeen, jonka viime kätisenä pyrkimyksenä oli Qutbin mukaan Jaliyyah-järjestelmän hävittäminen kaikkialta, päämäärä, jolle tänään kaikki radikaalit islamistiryhmät ovat omistautuneita. Almohadit
Almohadit osallistuivat 1100-luvun puolimaista alkaen Espanjan hallitsemiseen, sillä alueen islamilaiset pikkuruhtinaat tarvitsivat lisävoimia pohjoisesta hyökkäileviä kristittyjä vastaan. Almohadit noudattivat tiukempaa islamin tulkintaa sekä kristittyjen ja juutalaisten kohtelua kuin Espanjan muslimit, joten heihin suhtauduttiin Espanjassa vihamielisesti. Toinen ja kolmas kalifi olivat uskonnollisia fanaatikkoja, joiden johtamat vainot saivat monet kristityt ja juutalaiset pakenemaan Maurien valtakunnasta naapurimaihin Portugaliin, Kastiliaan ja Aragoniaan. Ankara suuntaus ei kuitenkaan tullut esille kaikkialla. Ya'qub al Mansurista kehittyi sivistynyt mies, joka kirjoitti kaunista arabiaa ja suojeli filosofi Averroësta. Oli myös mozarabeja, jotka olivat kääntyneet kristinuskoon.
Vuonna 1147 almohadit valtasivat Marrakechin mihin päättyi lopullisesti almoravidien valta. Sen sijaan almohadit saivat haltuunsa Sevillan 1172, ja sen jälkeen yhä laajempia alueita Espanjasta. Takaiskut alkoivat, kun Kastilian kuninkaan johtama kristillisten armeija sai heistä suurvoiton Etelä-Espanjan Las Navas de Tolosan taistelussa ja almohadien valtakunta hajosi islamilaisten pikkuruhtinaiden valtioiksi. Marrakech menetettiin merenideille 1269, ja siihen päättyi almohadien valtakausi. Jihad
Politiikantutkija Richard A. Nielsenin mukaan islamilaisten uskonoppineiden ("ulama") julkinen kanta jihadiin riippuu paljon heidän asemastaan. Ne uskonoppineet, joilla on valtiollinen virka opettajana, saarnaajana, byrokraattina tai neuvonantajana moskeijoissa, yliopistoissa tai ministeriöissä, myötäilevät maidensa hallitusten jyrkkää jihadinvastaista linjaa. Sen sijaan sellaiset uskonoppineet, joilla ei ole urakehitysmahdollisuuksia valtion leivissä, ryhtyvätkin joskus julistamaan jihadia osoittaakseen tavallisille muslimikuulijoilleen opillista tinkimättömyyttään. Muslimi
Muslimi () on islaminuskon tunnustaja. Kirjaimellisesti se tarkoittaa ”hän, joka alistuu (Jumalalle)”. Vanhemmassa kielessä on käytetty myös muotoa "musulmaani", joka pohjautuu persian kieleen. Toinen vanhahtava muoto on muhamettilainen. Islam
Islam jakautuu kahteen pääsuuntaukseen, sunnalaisuuteen ja šiialaisuuteen, joiden sisällä puolestaan on erilaisia koulukuntia ja lahkoja. Lisäksi on ahmadiyyalaisia, ibadilaisia ja druuseja. Sufilaisuus on mystiikkaa korostava islamin suuntaus, jonka seuraajia löytyy niin šiialaisten kuin sunnien joukosta.
Nykyajan poliittiset radikaali-islamilaiset eli islamistiset liikkeet ja aseelliset ryhmät nojaavat pääasiassa fundamentalistisiin islamilaisiin suuntauksiin kuten wahhabismiin eli salafi-suuntaukseen tai intialaisen deobandi-koulukunnan opetuksiin. Tärkeänä periaatteena näissä suuntauksissa on käsite "jihad" (”pyrkimys johonkin”). Jihad on sekä henkistä kilvoittelua ihmisen sisäistä pahuutta vastaan että islamin puolustamista fyysisellä väkivallalla (ks. esim. Koraani, Suura 9:5), ja se on perinteisesti tulkittu myös pyhäksi sodaksi islamin levittämiseksi. Moderneissa maltillisemmissa tulkinnoissa aseellinen jihad tulkitaan kuitenkin oikeutetuksi vain puollustustarkoituksessa. Jihadismi
Jihadistit ovat aseellista jihadia hyökkäyssotana käyviä islamisteja. Jihadistit jakavat maailman ”islamin alueeseen” ("Dar al-Islam") ja ”sodan alueeseen” ("Dar al-Harb"). He pyrkivät väkivalloin palauttamaan yhtenäisen, islamilaista lakia noudattavan islamilaisen kalifaatin alueille, jotka ovat joskus olleet islamin alaisia ja näin ollen kuuluvat jo nyt islamin alueeseen vaikka ovat uskottomien ("kafir") hallussa. Näihin islamille kuuluviksi alueiksi he lukevat muun muassa koko Lähi-idän, Venäjän, Kiinan, Espanjan ja osia Ranskasta. Kalifaatin perustamisen jälkeenkin sen ulkopolitiikan on oltava ikuista jihadia. Tässä he suhteessa modernit jihadistit seuraavat klassista tulkintaa, jonka mukaan jihadia on periaatteessa jatkettava kunnes "koko ihmiskunta on joko omaksunut islamin tai alistunut islamilaisen valtion alaisuuteen". Ahmadiyya
Ahmadiyya on islamilainen liike. Sen perustajaa Mirza Ghulam Ahmadia pidetään luvattuna Messiaana, Mahdina ja mujaddidina. Profeettana häntä ei pidetä, koska Muhammadin katsotaan olleen viimeinen. Liikkeen kannattajat tunnustavat muiden muslimien tavoin Koraanin arvovallan. Vuonna 1889 perustetun liikkeen parissa rauhanomainen lähetystyö on ollut korkeassa arvossa. Jihadismi
Jihadismi perustuu jihadiin, joka on kuulunut islamiin jo sen alkuajoista alkaen. Koraanin Medinan-aikaisissa suurissa käsitellään usein jihadia eli profeetta Muhammedin johtaman nuoren muslimivaltion puolustautumista ulkoisia hyökkääjiä vastaan ja valtakunnan alueen väkivaltaista laajentamista islamin levittämiseksi. Nykyajan jihadistit korostavat fyysisen taistelun tärkeyttä jihadin toiseen merkitykseen, muslimin sisäiseen kamppailuun nähden. Abdallah Azzam korotti jihadin muslimin tärkeimmäksi velvotteeksi heti islamin uskoon tulon ja uskontunnustuksen lausumisen jälkeen. Hänen jälkeensä toiminut Anwar al-Aulaqi julisti, että edes hyökkäyksellisen jihadin eli valloituksen ja islamin levittämisen julistamiseen ei tarvita maallista johtajaa vaan ainoastaan Jumala. Afganistanissa jihadistit kävivät vielä puolustuksellista jihadia miehittäjää vastaan. Kun Yhdysvaltain vääräuskoiset sotajoukot oli päästetty 1990-luvun alussa Saudi-Arabiaan ajamaan Kuwaitia miehittänyt Irakin johtaja Saddam Hussein takaisin, sen ja monen muun Yhdysvaltain, muiden länsimaiden ja YK:n toimen johdosta Osama bin Laden oikeutti hyökkäyksellisen jihadin käytön itsepuolustuksena julistamalla vuonna 1996 sodan Yhdysvalloille. Bin Laden oikeutti myös iskut läntisen maailman siviilejä kohtaan, koska muslimitkin olivat kaikkialla maailmassa läntisen maailman hyökkäyksen kohteena. Siitä alkaen jihadistit ovat katsoneet terrorihyökkäyksensä olevan oikeutettua puolustuksellista jihadia. Monet salafiajattelijat eivät ole hyväksyneet tällaista puolustuksellisen jihadin käsitteen venyttämistä. Isis (järjestö)
Siinä missä al-Qaidan tavoite on ollut uskostaan luopuneiden muslimivaltioiden ja -yhteiskuntien palauttaminen ruotuun väkivallan avulla, wahhabistit ovat perinteisesti kannattaneet vääräuskoisten surmaamista. Isisin mukaan islamistijärjestöt kuten al-Qaida ja Hamas ovat liian maltillisia. Isisin mukaan Jumalan käskyt tulee toteuttaa välittömästi eikä pitkän ajan kuluessa. Isisin ideologian mukaan kaikki maallista tai vaaleilla valittua hallintoa tukevat islamistit ovat vääräuskoisia ja ansaitsevat kuoleman. Jihad
Jihadistien mukaan jihad on heidän uskonnollinen velvollisuutensa ja myös uskonnollisten kirjoitusten mukaista. Jihadistien mukaan jihad on jokaisen muslimin yksilöllinen velvollisuus, eikä valtion asia niin kauan kuin islamilaista valtiota ei vielä ole olemassa. Islam
Jihadistit ovat aseellista jihadia hyökkäyssotana käyviä islamisteja. Jihadistien kampanjan viimeinen vaihe on islamilaisen valtion perustaminen. Jihadistien mukaan jihad on heidän uskonnollinen velvollisuutensa ja myös uskonnollisten kirjoitusten mukaista. Nykyisin toimivia jihadistisia järjestöjä ovat esimerkiksi Isis Irakissa ja Syyriassa, Al-Qaida Arabiassa ja Pohjois-Afrikassa, Boko Haram Nigeriassa sekä Taliban Afganistanissa ja Pakistanissa. Sunnalaisuus
"Maḏhab" (, monikko ) on arabiankielinen termi, joka viittaa islamilaiseen ajattelu- taikka lakikouluun (fiqh). Ensimmäisten 150 vuoden aikana oli monia koulukuntia, joista monien väitettään olleen sahabojen eli profeetan seuralaisten perustamia. Damaskuksesta tunnettu koulu (useasti kutsuttu), Kufa, Basra ja Medina kuuluivat Maliki madhabille, kun Irakin koulut kuuluivat Hanafi madhabille. Shafii-, Hanbali- Zahiri- ja Jahirikoulut perustettiin myöhemmin. Murshidabad
Murshidabad on kaupunki Länsi-Bengalin osavaltiossa Intiassa. Asukkaita on 2011 väestönlaskun mukaan 44 019. Paikallisväestö tuntee kaupungin myös nimellä "Ingrez Bazaar". Kaupungissa toimi viimeinen Bengalin muslimihallitsija (nawab). Uhudin taistelu
Uhudin taistelu oli ollut muslimien tappio ja Muhammadkin oli selviytynyt vain vaivoin. Mekkalaisten väitettiin silponeen taistelukentällä kaatuneiden muslimien ruumiita. Mekkalaiset eivät kuitenkaan hyödyntäneet voittoaan tehokkaasti ja muslimit saattoivat palata Medinaan. Yhteenotot mekkalaisten ja muslimien välillä jatkuivat pienimuotoisempina, mutta islamin asema vahvistui hiljalleen monien beduiinien omaksuessa uuden uskon. Mekkalaiset yrittivät tuhota muslimit vielä kerran vuonna 627 niin sanotussa vallihautasodassa. Islamilainen jihad
Palestiinan Islamilainen jihad (arab. حركة الجهاد الإسلامي في فلسطين, -"Harakat al-Jihād al-Islāmi fi Filastīn") on palestiinalainen ääri-islamilainen järjestö, jonka mm. Yhdysvallat, EU ja Israel luokittelevat terroristijärjestöksi. Kaaba
Kaaba (, IPA: ; myös nimityksiä "Baytu l-Ḥarām", ’pyhitetty talo’ tai "Baytu l-'Atīq" ’muinainen talo’ käytetään) on Mekassa sijaitseva rakennus, joka on islamilaisen maailman pyhin paikka. Kaaban ympärille on rakennettu moskeija, Masjid al-Haram, ja tämä kokonaisuus on muslimien jokavuotisen pyhiinvaelluksen kohde. Islaminuskoiset suorittavat rukouksensa kaikkialla maailmassa kohti Kaabaa. Periaatteessa kaikki maailman moskeijat on rakennettu siten, että niiden keskiakseli osoittaa sitä kohti, joskin eri aikoina ja myös eri perinteissä on noudatettu erilaisia tapoja määrittää tämä suunta, "qibla". Mossad
Mossad (, ”Instituutti”; koko nimeltään "ha-Mossad le-Modiin ule-Tafkidim Meyuhadim" (), ”Tiedustelun ja erikoistehtävien instituutti”) on Israelin tiedustelupalvelu. Sen tehtäviin kuuluu tiedustelu, vastaterrorismi ja muunlaiset operaatiot kuten juutalaisten pelastaminen vihollismaista. Mozarabit
Mozarabit (spanjaksi: mozárabes [moˈθaɾaβes]; portugaliksi: moçárabes [muˈsaɾɐβɨʃ]; katalaaniksi: mossàrabs [muˈsaɾəps]; arabiaksi: مستعرب‎ trans. musta'rabon) nimitys, jota käytetään keskiajalla nykyisen Espanjan islamilaisella alueella asuneista kristityistä, jotka paljolti omaksuivat arabialaisen kulttuurin. Mujaddid
Käsitykseni mukaan M.G. Ahmad viittaa myös Mujaddid persoonan apuna olevan satoja tai tuhansia muita henkilöitä ja enkeleitä. Ikään kuin siinä toteutuisi evankeliumin sana: Elävän veden virroista, jotka kumpuavat; sekä Tooran kuvaus Jaakobista Betelissä, jossa hän näkee enkelten nousevan ylös ja alas taivaan portaita pitkin. Ei siis ole ihme, jos Mujaddid persoonilla on yleismaailmallista vaikutusta. Jihad
Šiialaisuuden jihad-käsityksessä myös marttyyriuden ja etenkin profeetta Muhammadin tyttärenpojan Husain ibn Alin marttyyrikuoleman merkitys on suuri. Koska šiialaisuus on monissa muslimimaissa vähemmistösuuntauksena, šiiojen kokema eristyneisyys ja syrjintä ovat lisäksi korostaneet heidän jihad-käsityksessään vastarintaa epäoikeudenmukaisuutta ja tyranniaa kohtaan sekä arvokkuuden säilyttämistä. Mujahidin
Olivier Roy arvioi sodan neljäntenä vuonna olleen vähintään 4000 leiriä, josta mujahidin-joukot toimivat. Suurin osa näistä toimi seitsemän maanpaossa Pakistanissa olleen puolueen alaisuudessa. Merkittävillä komentajilla oli komennossaan 300 tai suurempi joukko miehiä ja useita leirejä. Joukkoja yritettiin järjestää eri komentajien alle, jolloin komentaja Ahmad Shah Massoud sai komentoonsa kerrallaan 10 000 miestä sodan loppuvaiheessa Panjshirin laakson alueella Kabulin pohjoispuolella. Medieval 2: Total War
Katolilaisilla paavi voi julistaa ristiretken. Tällöin jokaisella katolilaisella valtiolla on velvollisuus ilmoittaa jokin kenraaleistaan ristiretkelle armeijan kanssa. Ristiretken tavoitteena on valloittaa jokin asutuskeskus. Ristiretkiarmeija voi palkata palkkasotureita, jotka lähtevät sotaan uskonnollisin perustein. Näitä ovat esimerkiksi pyhiinvaeltajat, uskonkiihkoilijat ("religious fanaticsit") ja monet muut yksiköt. 
Islamilaisilla on pyhä sota eli ”Jihad”. Sen voi julistaa joku tarpeeksi hurskas imaami. Se on periaatteessa aivan samanlainen, kuin ristiretkikin. Vastajihadismi
Vastajihadismi eli vastajihad on islamia vastustava sekä maahanmuuttoa ja monikulttuurisuutta arvosteleva aattellinen liike. Vastajihadistit arvostelevat erityisesti muslimien maahanmuuttoa ja sen seurauksia, jotka he näkevät tuhoisiksi erityisesti Euroopalle. He ovat huolissaan kantaväestön kulttuurin säilymisestä ja syyttävät vallanpitäjiä muslimien maahanmuuton edistämisestä. Vastajihadismia on kutsuttu populistiseksi oikeistoradikalismiksi, ja jotkut luokittelevat sen äärioikeistoon. Jihadismi
Vallankumouksellista islamismia seurasi Abdallah Azzamin innoittama klassisen jihadismin kausi. Klassinen jihadismi muodostui Afganistanissa 1980-luvulla Abdallah Azzamin koordinoidessa maata miehittäneen Neuvostoliiton vastaiseen jihadiin saapuvien vierastaistelijoiden virtaa. Hän julisti, että jokaisen muslimimiehen on puolustettava muslimien hallitsemaa aluetta kun vääräuskoiset hyökkäävät sinne. Opillisesti klassinen jihadismi on hyvin samankaltainen kuin valtavirran muslimien tulkinta jihadista, joka perustuu Koraaniin ja haditheihin. Koska Azzamin klassinen jihadismi ei ollut yhtä poliittista ja hyökkäävää kuin vallankumouksellinen jihadismi, se saavutti laajan kansansuosion ja oppineiden hyväksynnän. Myös Saudi-Arabian kuningashuone oli hyvillään kotoperäisten jihadistiensa häipymisestä kauas Afganistaniin. Salafismi
Salafistit voidaan jakaa kolmeen alalahkoon sen mukaan, miten he pyrkivät hurskaan kalifaatin syntymistä vauhdittamaan. Pietistit harjoittavat islamilaista lähetystyötä eli da’waa eivätkä osallistu demokraattisiin prosesseihin tai puoluepolitiikkaan, joita he pitävät epäislamilaisina. Poliittiset salafistit ovat aktiivisia puoluepolitiikassa, ja he pyrkivät muuttamaan yhteiskuntaa ja lainsäädäntöä saamalla vaaleissa läpi ehdokkaitaan. He ovat perustaneet monessa maassa islamilaisia puolueita, kuten Muslimiveljeskunnan. Jihadistit ovat salafisteja, jotka hyväksyvät väkivallan käytön välineenä islamilaisen utopian tavoittelussa. Myös he pitävät puoluepolitiikkaa ja demokraattisia prosesseja epäislamilaisina. Kansan mujahedin -järjestö
Kansan mujahedin on sittemmin pyrkinyt siistiytymään rauhanomaiseksi Iranin hallinnon oppositioliikkeeksi ja saavuttanut laajalla lobbauksella eräiden poliitikkojen tuen. Muun muassa Suomen ulkoministeri Alexander Stubb luonnehti järjestöä Iranin hallintoa kritisoivaksi ihmisoikeusjärjestöksi. EU:n parlamentissa konservatiiviryhmän Piia-Noora Kauppi toimi avoimesti ryhmän puolesta. Britannia poisti järjestön 2008 terroristijärjestöjen listaltaan. Mujaddid
Hazrat Mirza Ghulam Ahmad: The Essence of Islam, sivut 1-25, 1979; The London Mosque. Adhaan
Adhaan lausutaan moskeijasta viisi kertaa päivässä, perinteisesti minareetista muslimien viiden pakollisen ("fardh") rukouksen ("salat") merkiksi. Toinen kutsu on nimeltään "iqama", joka kutsuu muslimeja asettumaan riveihin rukouksen alussa. Adhaanin lausuminen ääneen jokaisessa moskeijassa moneen kertaan on antaa kaikille helposti ymmärrettävä tiivistelmä islamilaisesta uskosta. Sen tarkoituksena on välittää jokaiselle muslimille ja ei-muslimille islamin uskomusten sisältö eli sen hengellinen ideologia. Nykyään tätä tarkoitusta varten minareetteihin on asennettu kovaäänisiä. Druusit
Druusien uskontoa luonnehditaan ismaililaiseksi salaopiksi, jonka perimpään olemukseen vain harvat ovat perehtyneet. Druusit itse kutsuvat itseään nimellä "muwahhidun", joka tarkoittaa monoteisteja. Druusiyhteisö voidaan jakaa kahteen eri luokkaan nimiltä "uqqal" ja "juhhal" eli tietäjät ja tietämättömät. Suurin osa druuseista kuuluu jälkimmäiseen luokkaan ja vain tietäjille opetetaan uskonnon tarkemmat yksityiskohdat muiden seuratessa vain osaa uskonnon piirteistä. Tietäjien uskonnolliseen opetukseen kuuluvat druusiviisaiden historian saatossa kirjoittamat moraalikäsityksiä koskevat ja gnostilaiset, sekä kosmologiset kirjoitukset. Koko uskonnollinen tieto tunnetaan nimellä "hikma". Tietäjät käyttävät muista druuseista poikkeavaa vaatetusta, johon kuuluu esimerkiksi valkoinen turbaani. Tietäjiä johtavat puolestaan "shaykh"-nimellä tunnetut henkilöt, jotka valitaan viisaimpina pidettyjen tietäjien joukosta. Heidän joukostaan valitaan edelleen yleensä alueen johtavaan sukuun kuuluva "ra'is", joka toimii alueen uskonnollisena päämiehenä. Tietäjien odotetaan käyttäytyvän esimerkillisesti, kun taas tietämättömien ei odoteta noudattavan kaikkia säädöksiä tiukasti. Mujaddid
"Mujaddid on se Profeetan sijainen, joka kuvastaa Profeetan muotoa. Hän on Profeetan jäljittelijä, jonka omakin olemus kuvastaa Profeetan erinomaisuuksia. Hän kykenee totuuden kautta vakuuttamaan vastustajat ja osoittaa vääryyden olleen todellista
ja lannistavaa." (Ayenae Kamalat-e-Islam, siv. 245-247). Benjamin R. Barber
Barberin tunnetuin teos lienee "Jihad vs McMaailma" (engl. "Jihad vs McWorld"), missä Barber pohtii todellisen demokratian selviytymismahdollisuuksia, toisaalta Jihadin (jolla Barber ei tarkoittanut vain ääri-islamia, vaan Jihadiin hän sijoitti kaikki äärinationalistiset ja kaiken tiukkaa kontrollointia vaativat aatteet) ja toisaalta McMaailman puristuksessa. McMaailmalla Barber tarkoitti lähinnä rajat ylittävää kauppaa, jättiläisyritysten ylivaltaa ja maailman kulttuurien sulattamista yhdeksi McMaailmaksi. Barberin mukaan McMaailmassa kansalaisuudet katoavat, ja kansalaisten päätehtävänä on toimia aivottomina kuluttajina. Hän kritisoi myös median keskittymistä harvojen ja valittujen käsiin. Esimerkkinä hän mainitsi mediamoguli Rupert Murdochin ja tämän mediaimperiumin. Uhudin taistelu
Uhudin taistelu oli vuonna 625 käyty taistelu Muhammadin johtamien Medinan muslimien ja Mekan kaupungin välillä. Taistelua aikaisemmin oli käyty muslimien voittoon päättynyt Badrin taistelu, mutta Uhudissa muslimit kärsivät tappion. Tappio ei kuitenkaan lopulta estänyt islamin leviämistä, sillä sen voittaneet mekkalaiset eivät osanneet hyödyntää voittoaan. Mahmud Ghaznilainen
Mahmudin valloitusten aikana hänen pääkaupungistaan Ghaznista muodostui ensimmäinen Afganistanin alueella sijainnut valtakunnan pääkaupunki sitten Kušan-valtakunnan aikojen. Kaupungissa toteutettiin suuria rakennushankkeita, joita varten tuotiin arkkitehteja ja käsityöläisiä Perisasta ja Intiasta. Mahmudin hovissa vaikutti itäisen islamilaisen maailman meineikkaimpia oppineita ja runoilijoita. Esimerkiksi runoilija Ferdousi saapui Ghazniin esittelemään teostaan "Šahname", johon Mahmud suhtautui kuitenkjin ilmeisesti yliolkaisesti. Mahmud saattoi luoda oman valtakuntansa paljolti siksi, että lähialueella ei ollut varteenotettavia kilpailijoita. Hänen kuoltuuan vuonna 1030 valtaan nousi hänen poikansa Mas'ud I, joka kärsi vuonna 1040 huomattavan tappion Dandanqanin taistelussa uudelle kasvavalle vaikuttajalle seldžukeille. Ghaznavidit säilyttivät alueensa vain Kabulin laaksossa ja Pohjois-Intiassa ja 1100-luvulla he päätyivät ghuridien kukistamaksi. Muslimihistorioitsijat ovat muistaneet Mahmudin etenkin islamin esitaistelijana Intiassa, kun taas monet Intialaiset tunsivat hänet lähinnä ryöstöretkistään. Liittoutuneet kansanvaltaiset voimat (ADF)
Ennen Liittoutuneiden kansanvaltaisten voimien perustamista Ugandassa toimi muslimien Islamilainen salafjärjestö. Sen aseistautuneena osana toimivat muğahidiin-vapaustaistelijat, jonka jäsenistä suurin osa oli tablighilaista uskonnollista uudistusmielistä suuntausta edustavia. Vuonna 1992 Ugandan korkein oikeus linjasi toisen muslimiryhmän eduksi. Tablighilaiset kostivat väkivaltaisesti ja joutuivat pakenemaan Länsi-Ugandaan, missä he taistelivat vuosia Ugandan armeijaa vastaan. Useiden tappioiden jälkeen tablighilaiset pakenivat Kinšasankongon alueelle. Mahdi
Islamilaisista valtioista erityisesti Iran on korostanut mahdin odotettua tulemista politiikassaan. Innokkaimmat pitivät aikanaan Iranin islamilaisen vallankumouksen johtajaa Ajatollah Khomeinia mahdina, mitä käsitystä hän itse ei ruokkinut, mutta ei myöskään kieltänyt. Tämä ajatus lienee hiipunut Khomeinin kuoltua. Iranin presidentti Mahmoud Ahmadinejad on viitannut puheissaan mahdin jälleentulemiseen. Tällä hetkellä tunnetuin mahdin mukaan nimetty poliittinen liike ja aseellinen järjestö on Irakissa toimiva "mahdin armeija" , jota johtaa šiiajohtaja Moqtada al-Sadr. Islamilainen filosofia
Todistaakseen Jumalan ykseyden, Saadia käytti mutakallaminien ajatuksia. Jumalan ominaisuuksiin voidaan lukea ainoastaan essentiaaliset ominaisuudet ("sifat al-datiat"), ei toiminnallisia ominaisuuksia ("sifat-al-af'aliyat"). Sielu on substanssi, oleellinen ominaisuus, joka on vielä taivaallisia sfäärejäkin hienostuneempi. Tässä Saadia oli eri mieltä kuin mutakallaminit, jotka pitivät sielua aksidenssina, eli satunnaisena tai epäoleellisena ominaisuutena. Hän käytti yhtä mutakallaminien periaatetta todistaakseen näkemyksensä: "Vain substanssi voi olla aksidenssin substraatti." Hän kirjoitti: "Jos sielu olisi vain aksidenssi, sillä ei itsellään voisi olla sellaisia aksidensseja kuin viisaus, ilo tai rakkaus." Näin Saadia oli kaikella tavalla "Kalamin" tukija, ja jos hän joskus erosi sen opetuksista, se tapahtui vain siksi, että hän halusi pitää kiinni uskonnollisista näkemyksistään — aivan kuten juutalaiset ja islamilaiset peripateetikot, jotka luopuivat aristotelismistaan heti kun olivat vaarassa haavoittaa oikeaoppista uskoa. Jihadismi
Jihadistien oman toimintansa oikeuttamisessa tärkeä merkitys on takfirilla. Takfirin käsitteen korostamisen vuoksi muut muslimit kutsuvatkin jihadisteja usein takfireiksi. Islamilaisena käsitteenä takfir tarkoittaa jonkun tuomitsemista vääräuskoiseksi ja siten erotetuksi oikean islamin uskon piiristä. Takfir voidaan julistaa epäislamilaisista ajatuksista tai teoista. Koska sharia-lain mukainen rangaistus uskosta luopuminen on kuolema, muslimit eivät yleensä ryhdy takfirin julistamiseen köykäisin perustein. Takfirin julistamista on perinteisesti käytetty muslimiyhteisön sisäisen puhdasoppisuuden ja siitä seuraavan yhtenäisyyden vaalimiseen; ei-muslimit ovat itsestäänselvästi vääräuskoisia. Jihadistiset ideologit pitävät harhaopin ja epäislamilaisten käytänteiden kitkemistä uskovien yhteisöstä ensisijaisen tärkeänä. Jihadismin kannalta käänteentekevä tapahtuma oli, kun Said Qutb julisti Egyptin presidentti Nasserille tekojen takfirin, kun tämä oli hylännyt entiset Muslimiveljeskuntaan kuuluneet liittolaisensa ja alkanut vainota heitä. Kiihkomielisimmin jihadistit alkoivat käyttää takfiria Yhdysvaltojen hyökättyä Irakiin vuonna 2003. Sunnien ja shiiojen vastakkaiasettelu Irakissa voimistui, ja Irakin al-Qaidan johtaja Abu Mus’ab al-Zarqawi otti tähtäimeensä shiiat. Hän alkoi julistaa harhautuneina pitämilleen shiioille takfir-tuomioita oikeuttaen sillä väkivaltansa. Irakin al-Qaidaa seurannut Isis jatkoi laajasti modernin takfirin käsitteen käyttöä oman väkivaltaisen toimintansa perustelemiseksi ja oikeuttamiseksi, ja käsite on säilyttänyt tärkeän asemansa globaalin jihadistisen liikkeen sirpaloitumisenkin jälkeenkin. Al-Murabitoun
Maaliskuussa 2017 neljä al-Qaidaan liitoksissa ollutta ryhmää, al-Murabitoun, Ansar Dine, Macinan vapautusrintama ja Islamilaisen Maghrebin al-Qaida liittyivät yhdeksi järjestöksi nimellä Jamaat Nusrat al-Islam wal-Muslimin eli JNIM. Mujaddid
Ahmad on 14. vuosisadan Mujaddid ehdokas, jota suurin osa valtavirran muslimeista on pitänyt kuitenkin harhaoppisena. Häntä ei otettu vastaan ja hänen käsityksensä islamin ylivertaisuudesta muihin uskontoihin nähden tuntuukin ylimitoitetulta.
Muillakin uskonnoilla on nimittäin keinoja puhdistaa uskontoa. Tästä voidaan pitää yhtenä esimerkkinä Protestanttisen liikkeen nousua 1500-luvulla. Al-Qaida
Nimeä ”al-Qaida” (suom. 'perusta') käytti ensimmäisenä Afganistanin sodassa toiminut jihadisti Abdallah Azzam, Osama bin Ladenin oppi-isä. Hän kuvaili jihadistiensa edelläkävijäjoukkoa "odotetun yhteiskunnan vahvaksi perustaksi ("al-qaida al-sulbah"). Entinen Britannian ulkoministeri Robin Cook väitti sen tarkoittavan alun perin tietokantaa, tietokonetiedostoa, johon oli tallennettu tiedot Afganistaniin neuvostoliittolaisten vastaiseen taisteluun värvätyistä mujahideeneista. Jihadismi
Jihadistit tuottavat runsaasti propagandaa, jonka avulla he pyrkivät radikalisoimaan muslimiyhteisöä ja keräämään jäseniä liikkeeseensä. Jihadistinen propaganda on perinteisesti koostunut erilaisista kirjoituksista ja saarnoista, joita on levitetty teksteinä tai nauhoitteina aatetta kannattavien keskuudessa. Radikalisoituminen on tapahtunut ylhäältä alaspäin johdettuna prosessina, jossa jihadistinen saarnaaja etsii sopivan henkilön ja lähestyy tätä propagandamielessä. Tällaisia henkilöitä saarnaajat löytävät etenkin tunteellisista tilanteista kuten hautajaisista tai mujahidien urotekoihin ja marttyyrien sankarikuolemiin keskittyvistä tilaisuuksista. Tšetšeenit
Tšetšenia on uskonnoltaan pääasiassa islamilainen maa. Tšetšeenit kääntyivät sunnimuslimeiksi Ottomaanien valtakunnan aikana 1400-luvulla. Jokaisella tšetšeeniklaanilla on johtajanaan oma hengellinen mystikko. Osa kuuluu sunnimuslimien suufilaiseen haaraan nimeltä muridismi. Noin puolet tšetšeeneistä kuuluu suufilaisiin veljeskuntiin tai liikkeisiin eli "tariqoihin". Kaksi suufilaista tariqoa, jotka vaikuttavat Pohjois-Kaukasiassa ovat "Naqshbandiya" ja "Qadiriya". Naqshbandiya on erityisesti vahva Dagestanissa ja Itä-Tšetšeniassa. Qadiriya taas vaikuttaa muissa osissa Tšetšeniaa ja Ingušiaa. Uusin suuntaus on salafismi, joka tuli kansan keskuuteen 1950-luvulla. Osa tšetšeenikapinallisissa, erityisesti kapinallisjohtaja Šamil Basajevin joukot, ovat salafisteja, mutta suurin osa väestöstä ei ole. Jūkendō
Jūkendō () on japanilainen budolaji, jossa harjoitellaan pistintaistelua. Jūkendōssa harjoitellaan ja kilpaillaan mokujyo-nimisellä aseella (), joka on pistimellä varustetun kiväärin mallinen puinen harjoitteluväline. Jihad
Jihadistit ovat aseellista jihadia hyökkäyssotana käyviä islamisteja. Jihadistit jakavat maailman ”islamin alueeseen” ("Dar al-Islam") ja ”sodan alueeseen” ("Dar al-Harb"). He pyrkivät väkivalloin palauttamaan yhtenäisen, islamilaista lakia noudattavan islamilaisen kalifaatin alueille, jotka ovat joskus olleet islamin alaisia ja näin ollen kuuluvat jo nyt islamin alueeseen vaikka ovat uskottomien ("kafir") hallussa. Näihin islamille kuuluviksi alueiksi he lukevat muun muassa koko Lähi-idän, Venäjän, Kiinan, Espanjan ja osia Ranskasta. Kalifaatin perustamisen jälkeenkin sen ulkopolitiikan on oltava ikuista jihadia. Tässä he suhteessa modernit jihadistit seuraavat klassista tulkintaa, jonka mukaan jihadia on periaatteessa jatkettava kunnes "koko ihmiskunta on joko omaksunut islamin tai alistunut islamilaisen valtion alaisuuteen". Jihadistit pitävät itseään ainoina tosiuskovaisina. Heidän tärkeimpiä vihollisiaan ovat maltilliset muslimit, jotka vastustavat jihadismia tai ylläpitävät maallisia muslimihallintoja; Al-Qaida oli ensimmäinen ja harvoja, joka otti päävihollisekseen islamin ulkopuolisen kohteen. Mujaddid
Ahmadin käsityksen mukaan Mujaddid virka on se seikka, joka tekee islamista ylivertaisen uskonnon. Jumala luopui muiden uskontojen tukemisesta kun islam saapui; niin paljon, että niiden puutarhat alkoivat kasvaa ohdaketta ja jäivät
hoitamatta. Opilliset virheet ja korruptio saivat sijaa; kun taas islam uudistuu joka vuosisadan alussa Mujaddid viran ansiosta. Islamilainen fundamentalismi
Islamilainen fundamentalismi tarkoittaa islamin fundamentalistisia tulkintoja, joiden mukaan islam tulee puhdistaa ulkoisista vaikutteista ja islamilaisten on palattava noudattamaan uskonnon alkuperäisiä määräyksiä. Islamilainen fundamentalismi pyrkii tulkitsemaan islamin lähteitä eli Koraania ja Sunnaa kirjaimellisella tavalla ja palaamaan islamiin sellaisena kuin Muhammedin, hänen seuralaistensa ja häntä seuranneiden oikeaanjohdettujen kalifien sitä katsotaan harjoittaneen. Sunnilaista fundamentalismia edustavat nykyään eri muodoissaan esimerkiksi Saudi-Arabian valtionuskonnon muodostava wahhabilainen oppi, Taliban, Muslimiveljeskunta sekä Isisin, Boko Haramin ja Al Qaidan tapaiset terroristiorganisaatiot. Šiialaista fundamentalismia puolestaan edustavat esimerkiksi Iranin vallankumouksesta 1979 alkunsa saanut liike sekä libanonilainen Hitzbollah. Islamilaisen fundamentalismin kannattajat muodostavat islamistisia puolueita ja haluavat muuttaa maansa islamilaiseksi valtioksi. Fundamentalistit tahtovat yhdistää koko islamilaisen maailman ja viime kädessä koko maailman yhdeksi kalifaatiksi; islamia on perinteisen katsannon mukaan pyritty laajentamaan aloittamalla käännytyksestä eli esittämällä jonkin ei-islamilaisen alueen väestölle kutsu ("da’wa") kääntyä islamiin, ja kun kutsusta on kieltäydytty, on islamilaisen valtion päämiehellä eli kalifilla katsottu olevan velvollisuus julistaa pyhä sota ("jihad") aluetta vastaan, ja fundamentalistit pyrkivät seuraamaan tätä ideologiaa kirjaimellisesti. Mohismi
Filosofisen koulukunnan perustamisen lisäksi mohistit muodostivat hyvin organisoituneen poliittisen liikkeen, joka pyrki toteuttamaan heidän opettamiaan ajatuksia myös käytännössä. Liike koostui paikallisisten yksiköiden verkostosta eri puolilla tuon ajan Kiinaa. Yksiköissä toimi sekä oppineita että työläisiä. Jokaista yksikköä johti "juzi". Yksiköissä elettiin askeettisesti. Mohistit kirjoittivat tutkielmia hallinnosta, mihin lukeutui yhtä lailla teoksia maanviljelyksestä kuin laeistakin. Keskenään sotivat valtiot palkkasivat mohisteja usein neuvonantajikseen. Tässä mielessä mohistit olivat samanlaisia kuin useat muut tuon ajan kiertelevät filosofit. He tarjosivat palveluksiaan ei pelkästään rahasta, vaan saadakseen toteuttaa eettisiä ideaalejaan. Tauhid
Islamilaisissa koulukunnissa on painotuseroja Jumalan ykseydestä. 700- ja 800-luvun mu'taziliitit painottivat Jumalan oikeudenmukaisuutta ja ykseyttä. Heidän mukaansa Jumala ei millään tavoin muistuta luomakuntaa vaan hän on luonut kaikki. Niinpä myös Koraani ei ole ikuinen vaan Jumalan luoma. Vastaavasti aš'ariitit olivat päinvastaisella linjalla. Heidän mukaansa Koraani ei ollut luotu vaan se on Jumalan ikuista puhetta. Jälkimmäinen näkemys voitti ja vakiinnutti asemansa. Muhammad Šaibani
Muhammad Šaibanin elämäkerta ennen vuotta 1500 on epäselvä. Šaibanidit polveutuivat Tšingis-kaanin poika Jotšista ja heidän alkuperäiset alueensa sijaitsivat Araljärven pohjois- ja itäpuolella. Muhammad syntyi vuonna 1451 ja hänen isänsä kuoli vuonna 1459 tai 1450. Muhammad kasvoi heimoliittoa Syrdarjan alueella johtaneen isoisänsä huollettavana. Amudarjan takaisen alueen turkkilais-mongolialaiseen paimentolaisväestöön oli alettu viitata mongolikauden loppupuolen islamilaisissa lähteissä nimellä "uzbek" eli "özbek". Vielä tuolloin uzbekit käsitti terminä useita eri etnisiä ryhmiä. Muhammadin isoisän kuoltua vuonna 1468 hänen johtamansa heimoliitto alkoi hajota ja Muhammad pakeni veljensä kanssa Astrahanin kaanikuntaan, josta he joutuivat pakenemaan pian edelleen. Šaibani palasi Keski-Aasiaan, jossa hän palveli vaihtelevasti keskenään kiistelevien timuridihallitsijoiden ja Tšagatai-kaanien alaisuudessa. Hänen oma vaikutusvaltansa alkoi kasvaa 1480-luvulla, jollon lähteissä mainitaan hänen tehneen ryöstöretkiä Khorasanin. Joissain lähteissä mainitaan myös hänen osallistuneen sotaretkelle Taškentiin timuridien puolella tšagataita vastaan. Muhammadin sanotaan pettäneen timuridit ja liittyneen tšagataiden puolelle näiden käydessä taisteluun. Babur käsittelee taistelua teoksessaan "Baborname", mutta hän ei mainitse Šaibanin osallsituneen taisteluun. Selvemmin Muhammad mainitaan historiallisissa lähteissä vuodesta 1500 eteenpäin, jolloin hän valloitti pitkään timuridien keskuksena toimineen Samarkandin. Mujahidin
Tunnetuin asiayhteys sanalle löytyy Afganistanin sodasta 1979–1989, jossa mujahidin-sissit taistelivat Neuvostoliiton miehitysjoukkoja sekä sen valtaan nostamaa Afganistanin demokraattisen tasavallan kommunistihallitusta vastaan. Erilaisia islamilaisia ryhmittymiä edustaneita sissejä tukivat ennen kaikkea Pakistan, Saudi-Arabia ja Yhdysvallat. Presidentti Ronald Reagan kutsui mujahidineja 'Afganistanin vapaustaistelijoiksi'. Pyhiinvaellus
Islamissa pyhiinvaelluksen eli hadžin merkitys on suuri, koska profeetta Muhammad on sanonut, että muslimin velvollisuus on käydä ainakin kerran elämänsä aikana Mekassa. Tähän liittyy usein vierailu Muhammedin haudalla Medinassa. Šiialaisten ja Sunnalaisten keskuudessa tunnetaan lisäksi pyhiinvaellus imaamin kotipaikkakunnalle. Afganistanin islamilainen valtio
Samana vuonna, kun viimeiset 15 000 neuvostosotilaasta vedettiin pois Afganistanista 1989, perustivat Afganistanin demokraattisen tasavallan kommunistista hallitusta vastustaneet mujahideen-sissipäälliköt Pakistanissa pakolaishallituksen. Mujahideenit aloittivat hyökkäyksensä kohti Kabulia ja valtasivat sen lopulta vuonna 1992 syrjäyttäen ulkoisen avun menettäneen presidentti Mohammad Najibullahin kommunistihallituksen. Mujahideenit perustivat Afganistanin islamilaisen valtion ja antoivat sille lipun, jossa oli vihreävalkomusta vaakasuoraan jaettu trikolori. Lipun ylimmässä vihreässä kentässä luki "Allah on kaikkivaltias" ja keskellä valkoisessa kentässä luki muslimien uskonnontunnustus "Ei ole muuta jumalaa kuin Allah ja Muhammed on hänen profeettansa". Tämä lippu oli käytössä vuoden, minkä jälkeen se korvattiin viimeisimmällä lipulla. Jihad
Jihad [jihad tai džihad] () on islamin käsite, joka tarkoittaa sananmukaisesti ’kamppailua’ tai ’kilvoittelua’ ja jota käytetään niin aseellisesta taistelusta kuin sisäisestä kilvoittelustakin. Jihad on islamissa keskeinen käsite, joka esiintyy usein islamin pyhässä kirjassa Koraanissa. Siinä termiä käytetään aluksi väkivallattomasta vastarinnasta ja myöhemmissä säkeissä etupäässä sotilaallisessa merkityksessä. Profeetta Muhammadin elämäkerrasta noin kolme neljäsosaa on omistettu jihadille. Profeetan elämän perimätiedosta eli haditheista aseellista jihadia käsittelevät etenkin Sahih al-Bukharin kokoamat hadithit, joissa profeetta korostaa useasti pyhän sodan tärkeyttä. Jihad
Koraanissa jihad-termin käyttö jakaantuu kahteen erilaiseen ajanjaksoon. Mekassa asuessaan Muhammad oli 12 vuoden ajan rauhanomainen saarnaaja, ja jihadin käsitteeseen viitataan tuolta ajalta peräisin olevissa säkeissä henkilökohtaisen hurskauden merkityksessä ja sinnikkyydessä, jolla islamia saarnattiin. Väkivaltaan Muhammad ei tuona aikana seuraajiaan kehottanut, vaan jihad oli aina väkivallatonta vastarintaa. Muhammadin paettua Medinaan ja ryhdyttyä kristittyjä ja juutalaisia vastaan taistelevaksi sotilaskomentajaksi jihadin käyttö Koraanissa lisääntyi ja se sai etupäässä sotilaallisen merkityksen. Koraanin jihad-kohdat käsittelevät muun muassa taistelemista, sotavankien kohtelua, aselepoa, puolueettomuutta, sotataktiikoita, sodan aloittamista ja lopettamista sekä sotasaalista. Uhudin taistelu
Joidenkin lähteiden mukaan Medinassa Muhammad ja osa muslimeista halusi odottaa vihollisen saapumista Medinaan, mutta osa halusi edetä vihollista vastaan. Noin seitsemänsataa muslimia kohtasi mekkalaiset Uhudissa vuonna 625. Alkoi kiivas taistelu, jonka aikana mekkalaiset pyrkivät surmaamaan Muhammadin, mutta hänen seuraajansa suojelivat häntä. Muhammadin mainitaan myös ampuneen vihollista itse nuolilla. Taistelun kuluessa Muhammadin kasvoihin osui kivi. Profeetalta murtui yksi hammas ja hänen huulensa halkesi. Taistelukentälle lähti huhu profeetan kuolemasta ja muslimit vetäytyivät. Joukkojen vetäytyessä Muhammadin mainitaan haavoittaneen vielä yhtä vihollissotilasta keihäällä ja tämän kuolleen paluumatkalla Mekkaan. Shahid
Shahid ( , monikko: ) on arabiankielinen sana, joka merkitsee "todistajaa". Se on islamiin kuuluva uskonnollinen termi ja tarkoittaa kirjaimellisen merkityksensä rinnalla yleensä marttyyriä. Se on islamilainen kunnioittava nimitys, jota käytetään niistä, jotka ovat uhranneet elämänsä uskonnollisten käskyjen noudattamiselle tai kuolleet puolustaessaan maataan tai suojellessaan perhettään. Umma
Umma () on islamin uskovien yhteisö, joka tarkoittaa puhekielessä myös samassa moskeijassa käyviä ihmisiä ja on verrattavissa kristinuskon seurakuntaan. Tavallisesti se tarkoittaa maailman kaikkien muslimien muodostamaa yhteisöä. Joissakin yhteyksissä islamilainen umma tai muslimien umma tarkoittaa kaikkien niiden valtioiden kansalaisia, jotka ovat pääsääntöisesti islamilaisia tai ovat kuuluneet kalifaattiin mukaan lukien ei-muslimi dhimmit. Arabian kielessä umma voi tarkoittaa myös nykymuotoista kansallisvaltiota: esimerkiksi Yhdistyneet kansakunnat on arabiaksi "al-Umam al-Muttahida". Mu'taziliitit
Mu'taziliitit saivat Persiassa vahvan aseman abbasidien noustua valtaan vallankumouksessa kesäkuussa 747. He hyökkäsivät tämän jälkeen voimakkaasti Persiassa harjoitettua manikealaisuutta vastaan ja puolustivat yksijumalaisuuta. Vuonna 827 laadittiin Al-Mamunin kalifikaudella säädös, joka totesi mutaziliittien opin ainoaksi päteväksi. Pian aloitettiin myös kerettiläistuomioistuimet, jotka pyrkivät muiden aatesuuntien kukistamiseen. Tällöin alettiin sunnalaisen oppisuunnan parissa voimakkaasti vastustaa persialaislähtöistä mutaziliittien oppia ja kyseinen määräys peruutettiin vuonna 848. Persialaisten ei haluttu ottavan uskonnollista johtajuutta arabeilta. Riita ratkaistiin lopulta 1000-luvun puolivälissä kompromissilla: “Jumala johdattaa oikeaan kenet tahtoo, armeliaisuudesta, ja hän eksyttää kenet tahtoo, oikeudenmukaisuudesta.” Mujaddid
Mujaddid () tarkoittaa islamin uudistajaa. Jihadismi
Jihadistien kampanjassa on kolme vaihetta: tosiuskovaisten edelläkävijoiden joukon luominen, oman maa-alueen varmistaminen, ja islamilaisen valtion perustaminen. Jihad
"Jihad" () on substantiivi, joka tarkoittaa sananmukaisesti ’kamppailua’ tai ’kilvoittelua’. Sanan juuri on arabiankielinen verbi "jahada", ’kamppailla’. Samaa juurta ovat myös sanat "mujahidin", ’jihadin kävijät’ ja "ijtihad", ’lainopillinen voimanponnistus’. Šahada
Šahada (, ) on islamin keskeisimmät uskonkappaleet sisältävä lause, joka kuiskataan ensimmäiseksi vastasyntyneen muslimin vasempaan korvaan. Todistuksen lausuminen vastaa merkitykseltään kristinuskon kastetta, koska se liittää yksilön osaksi islamilaista yhteisöä, eli ummaa. Jihadismi
1900-luvulta alkaen sunnalaisten ääriryhmien keskuudessa levisi käsitys siitä, että jihadia voidaan käyttää ilman oppineiston laajaa hyväksyntää. He tulkitsivat jihadia siten, että islamilaisten maalliset hallitukset eivät toteuta islaminuskontoa kunnolla, joten valtiot ovat epäislamilaisia. Näin hallitukset ovat luopuneet islamista ja heitä vastaan voidaan käydä puolustustaistelua islamin puolesta. Egyptiläinen islamisti Hassan al-Banna perusti Muslimiveljeskunnan vuonna 1928. Hänen tavoitteensa oli maailman kaikkien muslimien yhdistäminen yhden, puhtaasti Koraanin ja sharia-lain periaatteiden mukaan hallitsevan islamilaisen kalifin alaisuuteen. Muslimiveljeskunta teki jatkuvasti väkivaltaisia iskuja Egyptin hallintoa vastaan, ja liike kiellettiin. Hassan al-Banna salamurhattiin vuonna 1949. Vastajihadismi
Vastajihadismia on kutsuttu populistiseksi oikeistoradikalismiksi. Sillä on äärioikeiston kanssa yhteistä kansallisen kulttuurin säilymisen puolustaminen ja kulttuurien sulautumisen vastustus, johon liittyy muukalaisvastaisuus. Tutkija Cas Muddenin mukaan (2010) populistinen radikaalioikeisto jakaa kuitenkin länsimaisten yhteiskuntien perinteiset arvot, ja eurobarometrien mukaan suuri joukko eurooppalaisia jakaa myös sen mielipiteet. Siksi populistista oikeistoradikalismia tulisikin hänen mukaansa nimittää vain demokraattisen liberalismin vastaiseksi eikä demokratian vastaiseksi. Muddenin mukaan populistinen oikeistoradikalismi on tutkimuksissa usein pyritty selittämään normaalin ulkopuolelle, tautiopillisen luokittelun kautta vainoharhaiseksi ja salaliittoteoriaksi. Sitä ei ole tutkittu nykyisyyteen kuuluvana ilmiönä, vaan muinaisjäännöksenä, jolla on yhteyksiä fasismiin ja natsismiin. Sen vaalimenestystä on selitetty vain vastalauseeksi yhteiskunnallisten ongelmien seurauksena eikä omana ilmiönään. Populistiseen oikeistoradikalismiin on vältetty käyttämästä valtavirran teorioita ja käsitteitä Muddenin mukaan sen vuoksi, että se tulisikin siten hyväksytyksi. Islam ja naiset
Koraani ei kiellä naisten osallistumista politiikkaan tai uskonnolliseen toimintaan. Sen sijaan yleisesti autenttisiksi tunnustetuista hadith-teksteistä löytyy yksi Sahih al-Bukharin (5:59:709) maininta siitä, että nainen ei voi menestyä johtajana. Islamilaisen kulttuuripiirin historia tuntee joitakin naisjohtajia, joista tunnetuimpia ovat 1500-luvun intialainen kuningatar Mumtaz Mahal, 1900-luvun Pakistanin pääministeri Benazir Bhutto sekä 2000-luvun Bangladeshin pääministeri Begum Khaleda Zia. Uskonnollisiin virkoihin naisia ei juuri valita. Tästä poikkeuksena ovat entisen Jugoslavian naisimaamit ja Malesian rukouskutsun huutajat eli naismuezzinit. Hijab
Hijab (, 'peite') merkitsee islaminuskossa naisten "vaatimatonta pukeutumista", mikä useimmissa yhteyksissä merkitsee muiden kehon osien kuin käsien, jalkojen ja kasvojen verhoamista julkisilla paikoilla. Vastoin yleistä käsitystä hijab ei ole ainoastaan naisten pääliina "khimār" () jonka tarkoituksena on suojata hiuksia näkymästä, koska joidenkin islamin tulkintojen mukaan naisten ei tule paljastaa päätään. Hijabin merkitys islamissa on laajempi, merkiten "vaatimattomuutta", "moraalisuutta" ja "yksityisyyttä". Siksi äärimmäisyyksiin menevät esimerkit kuten afganistanilainen chadari on yhtä lailla "hijab" kuin yksinkertainen pääliina maltillisempien muslimien keskuudessa. Haredi
Haredijuutalaisuus on ortodoksijuutalaisuuden vanhoillisin muoto. Sen seuraajia nimitetään nimellä "haredi" (, monikossa "haredim"). Nimitys "ultra"- tai "ääriortodoksi" voidaan kokea loukkaavana. Haredit uskovat, että heidän uskontonsa ja tapansa muodostavat katkeamattoman ketjun aina Mooseksen ajoista ja tooran saamisesta Siinain vuorella lähtien. Jihad
Jae sallii erilaisia tulkintoja, ja se jättää avoimeksi, milloin kyse on puolustustaistelusta. Yleisimmän tulkinnan mukaan jihad on puolustustaistelua tilanteessa, jossa vihamieliset voimat yrittävät estää islamin toteutumista islamin alueella. Ridda-sodat
Sodat päättyivät nopeasti kun heimot pakotettiin Medinan keskusvallan alle ja beduiineistä tehtiin ainakin nimellisesti muslimeita. Ridda-sotien aikana Arabian niemimaalle syntyi kilpailevia profeettoja, ns. "ridda-profeettoja". Perinteisen islamilaisen historiankäsityksen mukaan kyse oli Muhammadin jäljittelijöistä. Osa profeetoista aloitti toimintansa jo Muhammadin eläessä ja ehdotti hänelle jopa yhteistyötä. Luultavasti osa ridda-profeetoista katsoi vain jatkavansa Muhammadin työtä. Eräiden ridda-profeettojen, kuten Tulaihan, tiedetään "kääntyneen takaisin" islamiin ja eläneen kunnioitettuna muslimina. Buijidit
Buijidit on kolmen persialaisen veljeksen muodostama dynastia. Heidän itämaisille prinsseille poikkeuksellisen yksimielinen toimintansa johti itsenäisen valtion syntyyn Meediassa nykyisen Iranin alueella. Vuonna 945 veljeksistä Ahmed Muizz al Daula marssi Bagdadiin ja pakotti kalifin nimittämään itsensä yliemiiriksi ja sulttaaniksi. Arvonimien tultua perinnölliseksi kalifeista tulee vain buijidisulttaanien keulakuvia.
Vuonna 946 Ahmed erottikin kalifi Al-Mustakfin ja nosti tämän tilalle Al-Mutin (946-950). Šahada
Aikuisiällä muslimiksi kääntyvä henkilö lausuu šahadan ääneen muslimitodistajien läsnä ollessa osoituksena siirtymisestään islamiin. Perinteisimmän tulkinnan mukaisesti kerran kahden todistajan läsnä ollessa lausuttu šahada riittää muslimiksi tulemiseen. Käytännössä lausuminen suoritetaan tavallisesti moskeijassa.