Minä vuonna uusi Pietarinkirkko on rakennettu?
Pietarinkirkko
Rakennustyöt saatiin päätökseen vasta yli sata vuotta myöhemmin Paavali V:n aikana 1615. Tällä välin vanha Pietarinkirkko oli kaiken aikaa toiminnassa, sillä sitä purettiin vain sitä mukaa kuin uudisrakennuksen työt etenivät.
Imeni Morozova
Taajaman kautta kulkee Pietarista Tuprovaan johtava rautatie (Petrokrepostin asema). Entisen kemian tehtaan pohjalle on syntynyt uusia yrityksiä. Nähtävyyksiä ovat kotiseutumuseo ja sotamuistomerkit. Vladimir Pokrovskin vuonna 1907 rakentama uusvenäläinen Pietarin ja Paavalin kirkko räjäytettiin toisen maailmansodana aikana. Vuonna 1993 sen paikalle rakennettiin uusi kirkko. Klagenfurter Dom
Klagenfurter Dom on tuomiokirkko itävaltalaisen Klagenfurtin kaupungin keskustassa. Se on pyhitetty pyhälle Pietarille ja Paavalille. Kirkon rakennuttivat Kärntenin protestanttiset säädyt 1500-luvun toisella puoliskolla. Vastauskonpuhdistuksen myötä kirkko kuitenkin päätyi katoliselle sääntökunnalle jesuiittaveljestölle. Roomalais-katolisen Gurkin hiippakunnan tuomiokirkkona kirkko on toiminut vuodesta 1787 lähtien. Liperin kirkko
Liperin nykyinen kirkko on järjestyksessään jo viides. Uuden seurakunnan ensimmäiset vuosikymmenet tultiin toimeen ilman varsinaista kirkkoa. Jumalanpalveluksia pidettiin savupirteissä ja jopa ulkona. Seurakunnan ensimmäistä kirkkoa ryhdyttiin rakentamaan vuonna 1642, mutta kapinaan nousseet ortodoksit polttivat sen ruptuurisodan aikana vuonna 1656. Liperin toinen kirkko, Pyhän kolminaisuuden kirkko, valmistui vuonna 1669. Vuotava ja vetoisa kirkko korvattiin uudella ja suuremmalla vuonna 1760. Seurakunnan neljäs kirkko valmistui vuosina 1838–1839. Carl Ludvig Engelin suunnittelema 3 000 seurakuntalaista vetävä kirkko paloi pian valmistumisensa jälkeen vuonna 1842. Pyhän Mikaelin luterilainen kirkko
Pyhän Mikaelin luterilainen kirkko () on vuosina 1874–1876 rakennettu kirkkorakennus Pietarin Vasilinsaarella. Uusgoottilaisen kirkon on suunnitellut insinööri Karl von Bulmering. Vuonna 1886 uusitun julkisivun suunnittelija on Rudolf Berngard. Pietarinsuomalaiset
Ennen Pietarin perustamista alueella sijaitsi suomalainen Nevanlinnan kauppapaikka, joka sai kaupunkioikeudet vuonna 1642. Nevanlinnassa asui inkeriläisiä ja ortodoksisia inkerikkoja. Kun myöhemmin Pietarin kaupunki perustettiin, sen luterilaiset perustivat ruotsalais-suomalais-virolaisen seurakunnan, jossa oli 1730-luvulla 1 500 jäsentä. Amiraliteetin ja Kesäpalatsin välissä oli niin sanotut Suomen saaret, josta keisarinna Anna oli lahjoittanut 1734 laajan tontin tälle luterilaiselle seurakunnalle. Sinne rakennettu kirkko sai hallitsijan mukaan nimen Pyhän Annan kirkko. Ähtärin kirkko
Ähtärin kirkko on vuosina 1935–1937 rakennettu, arkkitehti Bertel Liljequistin suunnittelema tiilinen, rapattu päätytornillinen pitkäkirkko Ähtärissä. Edellinen, vuonna 1846 rakennettu järjestyksessä kolmas kirkko paloi salaman sytyttämänä 1935. Pieksämäen Uusi kirkko
Pieksämäen Uusi kirkko on yksi Pieksämäellä sijaitsevista kirkoista. Kirkko valmistui vuonna 1968 Pieksämäen kaupunkiseurakunnan kirkoksi (vanha kirkko jäi tällöin maaseurakunnan käyttöön) ja vuonna 1986 siihen tehtiin laajennusosa. Kirkkosalissa on istumapaikat 420 hengelle. Jumalanpalvelustoiminnan lisäksi rakennuksessa on tiloja erilaisia pienempiä tilaisuuksia varten. Kirkon alttaritaulu on Gunnar Uotilan käsialaa. Iisakinkirkko
Alkuperäinen Iisakinkirkko oli pieni puukirkko, jossa Pietari I ja Katariina I vihittiin vuonna 1712. Se sijaitsi lähellä Amiraliteettia. Seuraava kivestä tehty rakennus nousi nykyiselle Dekabristien aukiolle Vaskiratsastajan paikalle, mutta tulipalo vaurioitti sitä ja se purettiin pian. Kolmannen kirkon rakensi Antonio Rinaldi kauemmas Nevajoesta nykyiselle paikalle, mutta se alkoi sortua soisessa maastossa ja työt keskeytettiin. Auguste de Montferrand (1786–1858) sai tehtäväkseen suunnitella uuden, entistä komeamman Iisakinkirkon, joka on järjestyksessä neljäs samanniminen rakennus Pietarissa. Hanke venyi, eikä kirkko ehtinyt valmistua hänen elinaikanaan. Pietarinkirkko
Donato Bramanten 1500-luvun alussa piirtämä kupoli oli Pantheonin kaltainen puolipallo, jota ympäröi korinttilaisen pylväsjärjestelmän mukainen peristyyli. Sangallon versiossa oli kaksi päällekkäistä portaan tavoin askellettua arkadia. Pietarinkirkon rakennushankkeelle ominaisesti työt pitkittyivät, arkkitehdit vaihtuivat ja suunnitelmat muuttuivat. Myöhemmin kupolin nousukulmasta päätettiin tehdä selvästi jyrkempi. Lopullinen versio on tehty Michelangelon piirustusten pohjalta, vaikka hänen seuraajansa muuttivat sen yksityiskohtia. Pietarinkirkko
Aukion keskellä seisoo egyptiläinen obeliski, joka siirrettiin paikalle 1585. Obeliskin korkeus on 25,5 m. Alun perin obeliski sijaitsi Konstantinuksen basilikan sivulla entisen Neron sirkuksen paikalla. Pietarinkirkon aukiolle johtaa Mussolinin 1930-luvulla rakennuttama paraativäylä Via della Conciliazione, jonka tieltä purettiin Borgon keskiaikainen kortteli, niin sanottu "Spina di Borgo". Pirkkalan kirkko
Pirkkalan uusi kirkko on rakennettu vuonna 1994. Erityisen kirkosta tekee sen moderni ulkoasu, mutta sen ilmeessä näkyy kuitenkin vuosituhantinen kirkkoarkkitehtuurin perinne. Kirkko on valkea, ja sen arkkitehtuurin ovat suunnitelleet Simo ja Käpy Paavilainen. Kirkon rakennuttamisen kustannusarvioksi saatiin kaikkinensa 21 928 991 markkaa eli noin 3,6 miljoonaa euroa. Pyhän Pietarin kirkko (South Somercotes)
Pyhän Pietarin kirkko () on käytöstä poistettu kirkkorakennus South Somercotesin kylässä Englannissa. Se on pääosin rakennettu 1200-luvulla, mutta torni on lisätty myöhemmin. Pietari (kaupunki)
Pyhän kolminaisuuden kirkko kuului alun perin Izmailovin rykmentille, joka oli yksi tsaarin henkivartiokaartin joukko-osastoista. Izmailovin katedraali rakennettiin vuosien 1828 ja 1835 välillä arkkitehti Vasili Stasovin suunnitelmien mukaan. Korinttilaisen ristikirkon arkkitehtuuri edustaa myöhäistä empiretyyliä, ja se muistuttaa ulkoasultaan hieman Helsingin tuomiokirkkoa. Kirkkoa koristaa viisi kupolia, jotka on maalattu huomiota herättävästi sinisiksi. Pietari (kaupunki)
Pietari on rakennettu suomalaisheimojen ikivanhan kauppapaikan Nevanlinnan paikalle. Tsaari Pietari Suuren vuonna 1703 perustama Pietari oli Venäjän pääkaupunki vuosina 1712–1918. Juri Felten
Feltenin suunnittelemat rakennukset edustavat varhaista venäläistä klassismia. Hänen päätöitään Pietarissa ovat Aleksanterin instituutti Smolnassa (1765–1775), Vanha Eremitaaši (1771–1787), luterilaiset pyhän Katariinan (1768–1771) ja pyhän Annan (1775–1779) kirkot sekä armenialainen kirkko Nevskillä (1771–1780). Uusgoottilaista tyyliä edustavat Çeşmen kirkko (1777–1780) ja palatsi (1774–1780) sekä Johannes Kastajan syntymän kirkko Kivisaarella (1776–1778). Felten osallistui Pietarin keskustan rantakatujen rakentamiseen sekä Kesäpuiston aidan ja Pietari I:n vaskiratsastaja-patsaan jalustan suunnitteluun. Hän pystytti puistorakennelmia Tsarskoje Seloon ja johti Pietarhovin Suuren palatsin sisätilojen uudistamista. Beetlehem-kirkko
1970-luvulle tultaessa kirkko oli saneerauksen tarpeessa, samoin tontilla sijainneet puurakennukset. Seurakunnalla ei kuitenkaan ollut varoja välttämättömiin peruskorjauksiin. Se olisi halunnut säilyttää kirkon, mutta rakentaa muun tontin uudelleen. Tämä ei kuitenkaan saanut tukea viranomaisilta, joten tontti päädyttiin myymään rakennusliike Kivikartio Oy:lle. Vastineeksi yhtiö luovutti seurakunnalle vanhainkotitilat Hämeenkatu 4:ään valmistuneesta uudisrakennuksesta ja rakennutti uuden kirkkorakennuksen samalle Hämeenkadun tontille Arkkitehtitoimisto Lukander & Vahteran suunnittelemana. Tähän uuteen Beetlehem-kirkkoon vietiin alttaritaulu ja osa lasimosaiikista, josta loput varastoitiin. Saarnastuoli, alttarikokonaisuus ja kirkonpenkit puolestaan siirrettiin Kristiinankaupungin metodistikirkkoon. Uusi kirkko vihittiin käyttöön maaliskuussa 1971, ja samoihin aikoihin vanha kirkko purettiin ja sen tontti tasoitettiin pysäköintialueeksi. Pieksämäen Vanha kirkko
Pieksämäen Vanha kirkko on yksi Pieksämäellä sijaitsevista kirkoista ja kaupungin merkittävimpiä rakennuksia. Kirkko rakennettiin vuonna 1753 ja sen rakennustöitä johti August Sorsa. Kirkon rakennuttaja oli kirkkoherra Paul Krogius, jonka muotokuva on sakastin seinällä. Vanhaan kirkkoon mahtuu 600–800 henkeä, ja se on yksi Itä-Suomen vanhimmista säilyneistä puukirkoista. Kirkossa on Mikael Toppeliuksen maalauksia saarnastuolissa ja parvissa. Toppeliuksen tekemiä maalauksia on yli 30. Näiden maalausten aiheita ovat muun muassa suuret profeetat. Lisäksi kirkossa on Aatamia ja Eevaa paratiisissa esittävä sommitelma Syntiinlankeemus. Kirkkoa on peruskorjattu useaan kertaan, viimeksi 2001–2002. Viimeisimmän korjauksen yhteydessä myös restauroitiin arvokkaita maalauksia. Pietarinkirkko
Pietarinkirkon pääasiassa barokkityyliä edustavan sisätilan tärkeimpiä suunnittelijoita oli Bernini, jonka käsialaa on pääalttarin yllä kohoava valtava baldakiini (alttarikatos). Kullatusta pronssista valmistettua alttarikatosta kannattelevat kierteiset pylväät, joiden muodon Bernini lainasi ensimmäisen Pietarinkirkon alttaria koristaneista "Salomon pylväistä". Vain paavi saa pitää alttarilla messun. Pyhän Hengen katedraali
Pyhän Hengen katedraali (, ), on Valko-Venäjän pääkaupungin Minskin historiallisessa keskustassa sijaitseva, vuosina 1633–1642 (toisen lähteen mukaan 1642–1687) rakennettu kirkko. Se rakennettiin alkujaan katolisen benediktiininunnaluostarin kirkoksi. Luostarin perustamisen yhteydessä 1633 ensimmäinen kirkkorakennus rakennettiin puusta, mutta tämä korvattiin pian kivikirkolla.
Vuonna 1687 kivikirkko pyhitettiin Neitsyt Marian syntymän mukaan. Häntä kuvaava, ihmeitätekevänä kunnioitettu ikoni reliikkeineen oli paavi Urbanus VIII:n lahjoittama, ja se koristi aikoinaan kirkon pääalttaria. Benediktiininunnien luostari ja sen kirkko toimi 1800-luvun puoliväliin saakka. Vuonna 1853 luostari suljettiin ja sen nunnat siirrettiin Njasvižin nunnaluostariin. Pyhän Marian kirkko (Pietari)
1734 keisarinna Anna lahjoitti seurakunnalle tontin nykyisen Nevski Prospektin läheisyydestä, jolle rakennettiin puinen Pyhän Annan kirkko. 1745 suomalainen seurakunta erotettiin ruotsalaisesta omaksi yhteisökseen. 1767 suomalaiset saivat ensimmäisen oman kirkkonsa. Puukirkko vaihtui sittemmin kiviseksi. Kirkon yhteydessä oli kaksi orpokotia, vaivaistalo, köyhien avustusrahasto ja koulu. Seurakunnan omistuksiin kuului myös kappeli Mitrofanin hautausmaalla ja rukoushuone Lahden kylässä. Pereslavl-Zalesski
Pereslavl-Zalesski on levittäytynyt Moskovan ja Jaroslavlin välisen maantien varrelle. Keskustassa on säilynyt muinaisen linnoituksen maavalleja. Niiden keskellä on vuosina 1152 ja 1157–1160 rakennettu Kristuksen kirkastumisen katedraali, joka on yksi Koillis-Venäjän vanhimmista rakennuksista. Sen vieressä on Metropoliitta Pietarin kirkko (1585), barokkityyliset Vladimirin (1745) ja Aleksanteri Nevalaisen (1746) kirkot. Trubež-joen suulla on barokkityylinen Neljänkymmenen pyhän kirkko kellotorneineen (1775). Muita keskustan nähtävyyksiä ovat 1700-luvun lopulla rakennettu Temerinien kaupunkitalo, kauppahalli sekä Pietari I:n laivastolle omistettu museo, jossa säilytetään yhtä sen aluksista. Pohjoisosassa sijaitsevat barokkityyliset Tšernigovin tsasouna (1702) ja Simeonin kirkko (1771). Kaupungin laitamilla on useita luostareita. Pielaveden kirkko
Pielaveden kirkko on Pielavedellä sijaitseva vuonna 1878 rakennettu kookas uusgotiikkaa edustava puinen päätytornillinen pitkäkirkko, jonka suunnitteli lääninarkkitehti Ferdinand Öhman. Sodankylän vanha kirkko
Sodankylän vanha kirkko on yksi Suomen vanhimmista puukirkoista. Kirkko on rakennettu vuonna 1689 Kuninkaallisen Majesteetin eli Kaarle XI:n kustannuksella. Sodankylän kirkko oli vasta kolmas Kemin Lappiin rakennettu kirkko, Inarin ja Kemijärven kirkkojen jälkeen. Sodankylä sijoittuu näiden kahden paikkakunnan puoliväliin, ja sen kirkko oli tarkoitettu nykyisen Sodankylän, Kittilän, Pelkosenniemen ja Savukosken alueen silloisia asukkaita varten. Pietarinkirkko
Kristityt hautasivat apostolin jäännökset Via Cornelian hautausmaalle, jonka päälle Konstantinus Suuri rakensi 324 uuden basilikan Pyhän Pietarin kirkoksi. Rakennustyö saatiin päätökseen viisi vuotta myöhemmin. Nykypäivänä tästä rakennuksesta käytetään nimeä "Vanha Pietarinkirkko". Pietarinkirkko
Michelangelon kuollessa 1564 eteläinen poikkilaiva oli valmis, ja pohjoinen poikkilaiva sekä kupolin rumpu olivat nekin lähes valmiit. Michelangelon kauden suurin anti rakennushankkeelle on kirkon suuri kupoli, jonka hän suunnitteli käyttäen esikuvana Brunelleschin Firenzen Duomoon rakentamaa kupolia. Pietarinkirkon kupoli ei kuitenkaan ehtinyt valmistua Michelangelon elinaikana. Pietarinkirkko
Pietarinkirkko () on Vatikaanivaltiossa sijaitseva kirkko, joka myös toimii maan pääkirkkona. Rooman arkkihiippakunnan ja siten paavin tuomiokirkko on kuitenkin Lateraanikirkko. Pietarinkirkko on pääosin peräisin 1600-luvulta, vaikkakin sen rakennustyöt aloitti jo paavi Julius II vuonna 1506. Kirkon fasadi valmistui vuosien 1612 ja 1616 välillä, ja paavi Urbanus VIII vihki kirkon virallisesti käyttöön marraskuun 18. päivänä vuonna 1626. Serepetta
1700-luvun puolivälissä kirkko siirrettiin venäläisestä Uudesta-Puurasta Serepettaan, jonka mukaan seurakunta sai uuden nimensä. Kirkko korjattiin jo vuoden 1763 tienoilla ja uudelleen 1800-luvun alussa. Vuonna 1846 valmistui uusi kivinen pyhän Mikaelin kirkko. Sen kustansivat pääosin paikalliset tilanomistajat, varsinkin Lopuhkinan kartanonherra Paul von Bottom, joka sai jälkeläisineen patronaattioikeuden. Vuodesta 1862 lähtien kirkkoherran valitsivat seurakuntalaiset. Vladimirin kirkko
Vuosina 1761–1769 rakennetun barokkityylisen kirkon suunnittelijaksi arvellaan Pietarissa vuosina 1726–1751 työskennellyttä Pietro Trezziniä, jonka käsialaa oli samankaltainen Kolminaisuuden katedraali Sergein luostarissa Pietarhovin tien varrella. Raskaanpuoleista ristinmuotoista kirkkoa keventää viisi sipulikupoleihin päättyvää pyöreää tornia. Vladimirin aukiolle avautuvan klassistiseen pylväikköön päättyvän länsisiiven on rakentanut Avraam Melnikov vuonna 1831. Kirkon vieressä kohoaa Giacomo Quarenghin vuosina 1780–1783 rakentama klassistinen kellotapuli, jota Frantz Rusca korotti yhdellä kerroksella vuonna 1848. Puuleikkauksin koristeltu barokkityylinen ikonostaasi on tuotu Anitškovin palatsista. Vladimirin kirkko toimii Zagorodnyi-prospektin päätepisteenä ja koko ympäröivän alueen arkkitehtonisena keskuksena. Pietari (kaupunki)
Suuren Pohjan sodan alussa venäläiset joukot valloittivat alueen Ruotsilta ja Pietari Suuri perusti vuonna 1703 Pietarin Nevanlinnan paikalle. Kaupungin nimeksi tuli hollanninkielinen "Sankt Pieterburg", "Pyhän Pietarin linna" apostoli Pietarin mukaan. Alkujaan kaupunki oli tarkoitettu ainoastaan linnoitukseksi ruotsalaisten uusia hyökkäyksiä vastaan ja sen ensimmäinen rakennus olikin Pietari-Paavalin linnoitus. Pyhän Annan luterilainen kirkko
Pyhän Annan luterilainen kirkko () on klassistisen arkkitehtuurin muistomerkki Pietarissa Venäjällä. Vuosina 1775–1779 rakennetun kirkon on suunnitellut Juri Felten. Kazanin katedraali
Kazanin Jumalanäidin katedraali () on ortodoksinen kirkko Pietarissa. Kirkko rakennettiin 1801–1811 Nevski prospektin varrelle arkkitehti Andrei Voronihinin suunnitelman mukaan latinalaisen ristin muotoon. Katedraalin arkkitehtuuri edustaa tyyliltään uusklassismia, vaikkakin siinä voi nähdä myös piirteitä barokista. Vanha kirkko (Helsinki)
Vanha kirkko oli alun perin tarkoitettu vain väliaikaiseksi ratkaisuksi Ulrika Eleonoran kirkon saadessa purkutuomion Senaatintorin tieltä. Vanhaankirkkoon siirrettiin Ulrika Eleonoran kirkosta mm. kattokruunu ja penkkejä; Vanhan kirkon nykyinen saarnastuoli on vielä tuota perua. Helsingin tuomiokirkko oli jo rakenteilla, mutta valmistui vasta 1852. Väliaikaisuuden vuoksi Vanha kirkko rakennettiin puusta eikä sinne hankittu edes kelloja. Myöhemmin kirkonkelloja korvaamaan on hankittu sähköinen kellolaite. Pyhän Pietarin kirkko (Brighton)
Kirkon rakentaminen aloitettiin toukokuussa 1824 paikkaan, mikä oli siihen aikaan kaupungin "sisäänkäynti", mutta mikä on nykyään kaupungin keskusta. Barry suunnitteli vuonna 1841 kirkkoon tornin, mitä ei kuitenkaan koskaan rakennettu. Sivukäytävissä oli alun perin taideteoksia, mutta ne poistettiin Oxfordin liikkeen seurauksena. Pyhän Pietarin kirkko (Kööpenhamina)
Pyhän Pietarin kirkko (, ), on Tanskassa, Kööpenhaminan keskustan latinalaiskorttelissa sijaitseva saksankielinen evankelis-luterilainen kirkko. Kirkko on vanhin Kööpenhaminan sisäkaupungin säilyneistä kirkoista. Torni, keskilaiva ja kuori ovat peräisin 1400-luvulta. Kirkossa toimivassa saksankielisessä seurakunnassa on nykyään runsaat 900 jäsentä. Kirkon omistaa Tanskan valtiovarainministeriön alainen kiinteistötoimikunta. Suomi-talo (Pietari)
Suomi-talon rakennus on valmistunut vuonna 1847. Alun perin se kuului Pietarin suomalaisen seurakunnan kirkkokartanoon. Siinä on tilaa 4 000 neliömetriä. Talo oli vuoteen 2018 vuokralla Pietarin kaupungilta. Suomi-talo vihittiin 25. lokakuuta 2009, ja se otettiin käyttöön keväällä 2010. Pietarinkirkko
Gotiikka ei ollut koskaan saanut Italiassa jalansijaa, ja viimeistään Donato Bramanten renessanssityylinen suunnitelma uudeksi Pietarinkirkoksi teki goottilaiset katedraalit vanhentuneiksi myös muualla Euroopassa, jossa niitä vielä rakennettiin. Monet goottilaisista kirkoista jäivät keskeneräisiksi aina 1800-luvulla tapahtuneeseen uusgoottilaisen kertaustyylin nousuun saakka, yhtenä esimerkkinä Kölnin tuomiokirkko. Pietarinkirkko
Pyhälle istuimelle 1503 noussut Julius II halusi rakentaa itselleen Giuliano da Sangallon myötävaikutuksella valtavan mausoleumin, jota varten Michelangelo palkattiin veistämään kuvapatsaita. Pian paavi kuitenkin hylkäsi ajatuksen erillisestä hautamuistomerkistä ja päätti palata Nikolaus V:n suunnitelmien pariin kokonaan uuden kirkon rakentamiseksi. Vanha Pietarinkirkko oli jo yli tuhat vuotta vanha, sen arkkitehtuuri oli vanhanaikaista ja kunto huolestuttava Nikolaus V:n ja muiden paavien restaurointitöistä huolimatta. Kaiken lisäksi tilat eivät riittäneet vastaanottamaan kaikkia Pietarin haudalle saapuvia pyhiinvaeltajia. Roomalaisten vastustuksesta huolimatta Julius II muurasi Pietarinkirkon peruskiven 18. huhtikuuta 1506, ja työt alkoivat Donato Bramanten suunnitelmien pohjalta. Soikkola
Vuonna 1740 Soikkolaan rakennettiin uusi kirkko, mutta kun se oli lähes valmis, venäläinen pappi vaati sen siirrettäväksi kauemmaksi ortodoksikirkon luota. Uusi puukirkko rakennettiin Järvenperän kylään ilmeisesti vuonna 1810. Kirkko paloi vuonna 1905, ja uusi puukirkko valmistui vuonna 1910. 1900-luvun alussa kirkkoherranvirka oli pitkään täyttämättä, koska köyhään seurakuntaan, jonka kolme kirkkoa sijaitsivat kaukana toisistaan, oli vaikeaa löytää hakijoita. Pyhän Pietarin kirkko (Brighton)
Barryn kuusikulmainen alttarikomero purettiin vuonna 1898 suuremman, Somers Clarken ja J. T. Mickelthwaiten suunnitteleman, hiekkakivestä tehdyn pääkuoren tieltä. Rakennustyö jatkui vuoteen 1906 saakka. Uusi pääkuori, 16,2 m korkea ja 10,7 m leveä, siunattiin Canterburyn arkkipiispan läsnä ollessa. Pyhien apostolien Pietarin ja Paavalin kirkko (Minsk)
Pyhien apostolien Pietarin ja Paavalin kirkko (, ), lyhyemmin Pyhien Pietarin ja Paavalin kirkko () on Minskin historiallisessa keskustassa sijaitseva, vuosina 1611–1612 rakennettu, Valko-Venäjän pääkaupungin vanhin yhä kirkkona toimiva rakennus, joskin Valko-Venäjän SNT:n aikana se oli vuosina 1933–1991 sotavuosia lukuun ottamatta suljettu kirkollisesta käytöstä. Se on yhä Minskin suurimpia ortodoksisia kirkkoja.
Kaupunkilaisten lahjoitukset ja huoli ortodoksisen uskon säilymisestä tekivät kirkon syntymisen mahdolliseksi. Uniaattikirkko oli edeltävinä vuosina ottanut haltuunsa yhä suuremman osaa Liettuan suuriruhtinaskunnan itäisen, itäslaavilaisen osan aiemmista ortodoksisista kirkoista ja luostareista. Monet katolisen kirkon viitan alle kuuluvan uniaattikirkkoon käännytystä vastustaneet Minskin asukkaat vetosivat kivisen, Pyhien apostolien Pietarin ja Paavalin kirkon ja luostarin rakentamiseksi kaupunkiin. Yksi kaupungin aatelisnaisista lahjoitti yksityistä maata kirkolle ja kaupunkilaisten keräämät varat siirrettiin Vilnassa toimineen Pyhän hengen luostarin munkeille, joita pyydettiin johtamaan luostarialueen rakentamista. Vaikutteita kirkkoon saatiin muun muassa Njasvižin palatsikompleksin Kristuksen ruumiin kirkosta. Konstantinuksen basilika
Marttyyrin haudan sijainti alueen länsiosassa aiheutti sen, että rakennettavan basilikan alttari tuli sijaitsemaan kirkon länsiosassa. Maastollisten esteiden vuoksi keskilaivan ja eteläisten sivulaivojen perustusta oli nostettava kahdeksan metriä ja pohjoisen puolen perustuksia vastaavasti kaivettava kukkulan rinteeseen. Rakennuksen suuruudesta ja töiden hankaluudesta johtuen rakennustyöt kestivät kauan. Kirkon itäiset osat eivät liene valmistuneen ennen vuotta 360, atrium puolestaan vuoden 390 paikkeilla. Konstantinuksen kuollessa vuonna 337 oli läntinen osa vain osittain valmiina. Huolimatta rakennuksen hitaasta valmistumisesta arkkitehtien alkuperäisiä suunnitelmia noudatettiin. San Giovanni in Lateranon tapaan Pietarinkirkko käsitti viisi laivaa vanhemmista rakennuksista siirrettyjen pylväiden varaan rakennettuina. Korinttilaisia-, tai kompositiopylväitä oli 22 molemmin puolin keskilaivaa. Keskilaivan ja apsiksen välissä oli keskilaivaa matalampi, pitkänomainen rakennelma, transepti, suojelemassa Apostolin lipasta baldakinissaan. Baldakinia kannattivat Konstantinuksen lahjoittamat, viiniköynnöksin kiemuroitetut pylväät, joista jotkut ovat säilyneet. Kirkon ulkoasu oli yksinkertainen monine suurine ikkunoineen. Sisäpuoli oli sen sijaan Konstantinuksen tapaan loistelias. Vanhan Pietarinkirkon kokonaispituus oli 112 metriä, josta keskilaivan osuus oli 84 metriä. Leveyttä oli 58 metriä. Pietarinkirkko
Donato Bramante, jota pidettiin yhtenä sen ajan suurimmista arkkitehdeista, oli uuden kirkon ensimmäinen pääarkkitehti. Hän suunnitteli renessanssihenkisen keskeiskirkon, jonka periaatteet ovat nähtävissä Pietarinkirkossa edelleen. Bramanten alkuperäisessä suunnitelmassa oli useita satelliittikupoleja, jotka ympäröivät suurta puolipallon muotoista keskuskupolia. Hän suunnitteli myös sivukappeleita, joissa olisi ollut torneja. Paavi Julius II kuoli 1513 ja Bramante 1514, mikä jätti rakennushankkeen jälleen tyhjän päälle. Kirkosta olivat valmiina vasta keskuskupolin neljä tukipilaria ja niitä yhdistävät holvikaaret.. Riika
Riian tärkeimpiä nähtävyyksiä on historialliseen keskustaan kuuluva Riian vanhakaupunki eli "Vecrīga", jossa on paljon historiallisia kortteleita ja jonne on vuosisatojen kuluessa noussut useita korkeita kirkkoja. Riian tuomiokirkko, jonka arkkitehtuuri yhdistelee muun muassa varhaisgotiikkaa ja barokkia, rakennettiin vuoden 1211 (peruskivi) jälkeisen vuosikymmenen aikana. Se on Baltian maiden suurin kirkko. Pyhän Pietarin kirkko on 123-metrinen rakennus, jonka ylätasanteelle voi nousta hissillä. Pyhän Jaakobin katedraali edustaa arkkitehtuurilliselta tyylisuunnaltaan varhaisgotiikkaa. Kristus Vapahtajan katedraali (Moskova)
Isänmaallisen sodan jälkeen 1812 virisi ajatus pystyttää uusi kirkko Moskovaan Napoleonista saadun voiton kunniaksi. Aleksanteri I:n käskystä Moskovan Varpusvuorille alettiin rakentaa uusklassista kirkkoa, mutta perustusten sortumisen vuoksi työt keskeytettiin ja uusi kutsukilpailu aloitettiin. Uuden keisarin myötä arkkitehtuurin valtasuuntakin vaihtui perinteisempään. Keisari Nikolai I uskoi kirkon rakentamisen 1830-luvulla arkkitehti Konstantin Tonille, jonka suunnittelema uusbysanttilainen luomus käytti esikuvanaan Konstantinopolin Hagia Sofian kirkkoa. Oulun tuomiokirkko
Muhoksen ja Oulunsalon miehet kokoontuivat vuonna 1750 pohtimaan uuden kirkon rakentamissuunnitelmia. Kirkkoherra Johan M. Junnelius ehdotti, että seurakunta tarvitsisi uuden ja tilavamman kirkon. Pormestari Mollin painotti puolestaan kivisen kirkkorakennuksen etuja. Kaikki paikalle saapuneet olivat sitä mieltä, että kaupunki tarvitsisi uuden kirkon. Uuden kirkon rakennustyöt aloitettiin vuonna 1771. Kaupunkilaiset olisivat halunneet rakentaa kirkon puusta, koska kivikirkon katsottiin maksavan liikaa. Kuningas Aadolf Fredrik oli kuitenkin määrännyt vuonna 1763, että kirkko tulee rakentaa kivestä. Kirkon suunnitteli ja rakennustöitä johti sundsvallilainen rakennusmestari Daniel Hagman. Kirkko otettiin käyttöön joulupäivänä 1777. Valmistuessaan uusi kivikirkko oli Suomen toiseksi suurin kirkko Turun tuomiokirkon jälkeen. Kirkossa oli istumapaikkoja 1 500 kuulijalle. Uusi kirkko nimettiin kuningas Kustaa III:n puolison mukaan Sofia Magdalenan kirkoksi. Ägläjärven kirkko
Ägläjärven Apostolien Pietarin ja Paavalin kirkko oli ortodoksinen kirkko Ägläjärven kylässä Korpiselän itäosassa Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Se oli toinen Korpiselän ortodoksisen seurakunnan kirkoista, pääkirkon sijaitessa Korpiselän kirkonkylässä. Kirkko oli alun perin rakennettu vuonna 1789 kirkonkylään Korpiselän ortodoksiseksi kirkoksi, mutta siirretty Äglälärvelle vuonna 1903 sen jälkeen, kun Korpiselän uusi kirkko oli valmistunut vuonna 1898. Ägläjärven hautausmaalle uudelleen jonkin verran erilaiseksi koottu kirkko vihittiin 6. kesäkuuta 1906 ja pyhitettiin apostolien Pietarin ja Paavalin muistolle. Pyhän Pietarin kirkko (Derby)
Pyhän Pietarin kirkko() on normanniaikainen kirkko Derbyssä, Englannissa. Sen arvioidaan rakennetun Edvard Tunnustajan aikana vuonna 1042 ja se mainitaan vuoden 1086 Domesday bookissa. Turun tuomiokirkko
Turun tuomiokirkon alkuvaiheista on hyvin vähän tietoa. Todennäköisesti kirkko rakennettiin aivan 1200-luvun lopulla puusta. Sen vihkimisen ajankohdasta on epävarmuutta. Kirkko on saatettu vihkiä käyttöön vuosien 1292 ja 1296 välillä tai 17. kesäkuuta 1300 tai 1300-luvun alussa, mahdollisesti 1309. Tutkimuksessa on ollut aikaisemmin vallalla ajatus, että kirkko olisi rakennettu tiilestä jo 1200-luvun lopussa. Teoria on kuitenkin kyseenalaistettu. Knut Draken mukaan kirkon ydinosa on todennäköisesti rakennettu harmaakivestä 1300-luvun loppupuolella. Markus Hiekkanen pitää Draken perusteluita kivikirkon nuoremmasta iästä vankkoina ja on esittänyt varhaisimmille kiviosille vielä myöhäisempää ajoitusta 1400-luvun alkuun. Kirkko omistettiin Neitsyt Marialle ja Suomen ensimmäiselle piispalle Pyhälle Henrikille.
Vuonna 1318 novgorodilaisten kerrotaan polttaneen kirkon. Aikaisemmin vallinneen käsityksen mukaan hävitystä seurannut rakennuksen uusinta laajeni uuden kuoriosan rakentamiseen, joten kirkon runko sai pääasiassa nykyisen laajuutensa. Aikaisemman käsityksen mukaan lisärakennuksen valmistuttua 1300-luvun puolivälissä korotettiin torni sopusuhtaiseksi laajennetun rungon kanssa ja jo sataluvun lopulla käytiin käsiksi uusiin laajennustöihin kappelien rakentamisella. Tätä jatkui pitkin 1400-lukua, kunnes kirkon vanha runko miltei kauttaaltaan ympäröitiin kappeleilla. Muun muassa itäpäädyn "Kaikkien Pyhien kappeli" on rakennettu 1470-luvulla. Pietarinkirkko
Domenico Fontana siirsi vanhan basilikan eteläseinustalla seisseen obeliskin Pietarinkirkon edustan aukiolle 30. huhtikuuta 1586. Tämän obeliskin ympärille Gian Lorenzo Bernini rakensi paljon myöhemmin mestariteoksensa, Pietarinaukion pylväikön. Paavi Klemens VIII piti ensimmäisen messun uudessa Pietarinkirkossa 1594. Della Porta kuoli 1602, minkä myötä katkesi linkki, joka yhdisti Pietarinkirkon pääarkkitehdit Michelangeloon ja tämän taidekäsityksiin. Della Portan jälkeen Carlo Maderno sai päävastuun, ja barokin vaikutus alkoi tuntua. Pyhän kolminaisuuden katedraali (Pietari)
Izmailovin katedraali rakennettiin vuosien 1828 ja 1835 välillä arkkitehti Vasili Stasovin suunnitelmien mukaan. Korinttilaisen ristikirkon arkkitehtuuri edustaa myöhäistä empiretyyliä, ja se muistuttaa ulkoasultaan hieman Helsingin tuomiokirkkoa. Kirkkoa koristaa viisi kupolia, jotka on maalattu huomiota herättävästi sinisiksi. Kupoleissa oli aikoinaan myös kullattuja tähtiä. Katedraalin sisälle mahtuu kolme tuhatta sanankuulijaa. Vuonna 1867 kirkossa vihittiin kuuluisa venäläinen kirjailija Fjodor Dostojevski. Izmailovin Pyhän Kolminaisuuden katedraalia, joka sijaitsee lähellä Fontankaa Izmailovin prospektin ja Troitskin prospektin risteyksessä, ei tule sekoittaa toiseen pietarilaiseen Pyhän Kolminaisuuden kirkkoon, joka on osa Aleksanteri Nevskin luostaria. Pietarinkirkko
Kuljettaessa Pietarinkirkon sisäänkäynniltä keskikäytävää pitkin eteenpäin on löydettävissä useita muita merkittäviä monumentteja. Ruotsin katolilaisuuteen kääntyneelle hallitsijalle Kristiinalle – joka on myös haudattu Pietarinkirkkoon – on rakennettu oma monumenttinsa, minkä jälkeen keskikäytävältä löytyvät paavien Pius XI:n ja Pius XII:n muistomerkit. Kirkon luoteiskulmassa taas sijaitsee Arnolfo di Cambion veistämä Pyhää Pietaria esittävä patsas, jonka varpaan suuteleminen tuottaa uskomuksen mukaan onnea. Pietarinkirkon seinien syvennyksissä on pyhimyksiä esittäviä patsaita, joiden lukumäärä on 39. Vasemmalta keskikäytävältä löytyy Kristuksen kirkastuksen alttari. Pietarinkirkko
Kolmessa vuodessa Michelangelo sai valmiiksi eteläisen poikkilaivan, mutta Paavali III:n kuolema laski hänen mielialaansa ja intoaan. Uusi paavi Julius III kuitenkin antoi edeltäjänsä tavoin täyden tukensa Michelangelolle, mikä olikin tarpeen, sillä ketään kumartamattomalla taiteilijalla oli paljon vastustajia, kuten Pietarinkirkon rakennuslautakunta "Fabbrica di San Pietro". Sen jäsenet syyttivät Michelangeloa salailusta. Arkkitehti puolestaan väitti, että lautakunta ei kyennyt ohjaamaan varoja rakennustöihin. Juuri kun työt olivat siinä vaiheessa, että päästiin aloittamaan hankalinta vaihetta, kupolia, rakentaminen seisahtui väliaikaisesti varojen puutteessa. Jo iäkäs Michelangelo kävi enää harvoin työmaalla, jonne hän lähetti edusmiehensä. Tästä seurasi väärinkäsityksiä ja virheitä rakenteissa. Fabbrica yritti leimata arkkitehdin vanhuudenhöperöksi saadakseen virkaan oman miehensä, mutta Pius IV tuki Michelangeloa. Pietarinkirkko
Kirkossa on lukuisia huomattavia veistoksia. Niihin kuuluvat muun muassa Michelangelon kuuluisa vuonna 1499 valmistunut veistos Pietà, joka esittää neitsyt Mariaa sylissään kuollut Jeesus. Alkujaan veistos valmistettiin Vanhaa Pietarinkirkkoa varten, mutta myöhemmin se siirrettiin uuteen Pietarinkirkkoon. Veistosta pidetään yhtenä Michelangelon tuotannon tärkeimmistä. Pietà on sijoitettu heti kirkon sisäänkäynnin läheisyyteen, joten se osuu kirkossa käyvän vierailijan silmiin ensimmäisenä. Nykyään veistos on jouduttu siirtämään lasivitriinin alle, koska se joutui vuonna 1972 vahingonteon kohteeksi. Iisakinkirkko
Iisakinkirkko () on Pietarin tunnetuimpia nähtävyyksiä. Ortodoksisen Iisakinkirkon rakentaminen kesti neljäkymmentä vuotta 1818–1858, mistä suomen kieleen on jäänyt ikuisuushanketta tarkoittava ilmaisu: ""rakentaa kuin Iisakinkirkkoa"". Kirkolla oli aikoinaan katedraalin asema. Pietari (kaupunki)
Jumalanäidin ennusmerkin kirkko on vuosina 1906–1907 rakennettu pomorilaisten vanhauskoisten kirkkorakennus. Dmitri Kryžanovskiin suunnittelema kirkko on Pietarin ensimmäinen ”uusvenäläistä tyyliä” edustava rakennus ja jugendvaikutteisen kansallisromantiikan edustaja. Vatikaanivaltio
Vatikaanissa sijaitsee useita kulttuurihistoriallisesti merkittäviä rakennuksia. Esimerkiksi Pietarinkirkko, jossa on yhdistetty sekä renessanssityyliä että barokkia, on merkittävä historiallinen rakennus. Kirkko on peräisin 1600-luvulta, vaikkakin sen rakennustyöt aloitti jo paavi Julius II vuonna 1506. Pietarinkirkko valmistui vuonna 1615, ja se vihittiin käyttöön vuonna 1626. Pietarinkirkko on maailman suurimpia kirkkoja; sen pituus on 212 metriä, korkeus 133 metriä, pinta-ala 23 000 m² ja tilavuus yli 60 000 m³. Kokonsa perusteella Pietarinkirkko on maailman suurin uskonnollinen rakennus, vaikkakin joidenkin olemassa olevien kirkkojen pinta-ala sekä korkeus ovat sitä suurempia. Nykyisin Pietarinkirkko on pääosin paavin käytössä. Pienen Vatikaanin alueelle mahtuu myös apostolisena palatsina tunnettu rakennuskompleksi, johon kuuluu Sikstuksen kappeli. Koprina
Seurakunta Koprinaan perustettiin vuonna 1640. Seurakunnan kirkko, 1200-paikkainen Pyhän Katariinan kirkko, valmistui vuonna 1786. Vuonna 1928 Koprinan väkiluku oli 6500. Pyhän Katariinan kirkko suljettiin vuonna 1937, minkä jälkeen se toimi suutarinverstaana aina sen palamiseen saakka vuonna 1966. Toisen maailmansodan aikana alue oli saksalaisten miehittämä ja monien muiden Inkerin paikkakuntien tavoin myös Koprinasta siirrettiin suomalaisväestö Suomeen vuonna 1943. Sodan jälkeen Suomesta palanneet karkotettiin venäläisille paikkakunnille. Koprinaan oli jo tuolloin sijoitettu uudet venäläiset asukkaat. Pyhän kolminaisuuden katedraali (Pietari)
Kirkkoa kohtasi uusi hävitys 25. elokuuta 2006, jolloin korjaustöiden aikana syttyneen tulipalon seurauksena viisikupolisen kirkon keskuskupoli romahti alas ja ainakin yksi viidestä pienemmästä kupolista tuhoutui. Katedraali päätettiin kunnostaa, ja työn arveltiin vievän puolitoista vuotta. Kirkko avattiin kunnostustöiden jälkeen 2010. Haminan Pyhien apostolien Pietarin ja Paavalin kirkko
Kirkko on pyhitetty pyhille apostoleille Pietarille ja Paavalille. Tyylillisesti uusklassismia ja bysanttilaisia muotoja edustavan pyörötemppelin on suunnitellut Louis Visconti. Kirkon uusbysanttilainen kellotorni on rakennettu 1862. Kirkko sijaitsee Raatihuoneentorin vieressä paikalla, jossa sijaitsi aiemmin luterilaisen kaupunkiseurakunnan Elisabetin kirkko (rakennettu 1750, tuhoutui Haminan palossa 1821), samoin kuin sen edeltäjä Ulrika Eleonoran kirkko (rakennettu 1732, tuhoutui 1742). Pietarinkirkko
Nykyisin Pietarinkirkon parvekkeelta julistetaan aina uuden paavin valinta. Kirkko aukioineen sopiikin hyvin tähän tarkoitukseen, sillä massiiviselle aukiolle mahtuu kerralla suuri ihmisjoukko. Päivittäin Pietarinkirkossa käy 5000–20 000 vierailijaa, huipputuristikautena jopa 30 000. Kristiinankaupungin uusi kirkko
Kristiinankaupungin uusi kirkko tai "Kristiinankaupungin kirkko" on arkkitehti Johan Jacob Ahrenbergin suunnittelema Kristiinankaupungissa sijaitseva 1897 valmistunut punatiilestä rakennettu päätytornillinen pitkäkirkko, jossa on lyhyt poikkilaiva. Tornin kellot ovat vuosilta 1724, 1728 ja 1735. Kellotornin sivuilla on matalat pyörötornit ja kuorin ja runkohuoneen kulmauksessa suorakulmaiset sivuhuoneet. Kirkkosali on kolmilaivainen, keskilaivan sisäkatto on pylväiden kannattama taitekatto, sivulaivoissa on tasakatot. Tyyliltään kirkko edustaa myöhäistä uusgotiikkaa. Sen pinta-ala on 1033 neliötä ja istumapaikkoja siellä on 650 hengelle. Alttaritaulun "Ylösnousemus" on maalannut Lorentz Gottman vuonna 1736. Kirkon 24-äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas vuonna 1979, saarnatuolin A. Lundberg vuonna 1762. Pyhän Sofian katedraali (Novgorod)
Pyhän Sofian katedraali on 38 m korkea, 5-kupolinen kivikirkko. Sen rakennutti ruhtinas Vladimir Suuri ja ruhtinatar Ingegerd vuosien 1045 - 1050 välillä pojalleen Novgorodin ruhtinas Vladimir Jaroslavitsille. Se korvasi palaneen tammisen katedraalin, jonka oli rakennuttanut piispa Joakim Korsunilainen vuonna 989 . Sen vuoksi se on Venäjän vanhimpia kirkkorakennuksia yhdessä Zelentsukin kirkon ja Shoanan kirkon kanssa. Sen vihki käyttöön 14. syyskuuta 1050 (tai 1052) piispa Luka Zhidiata. Pyhän Pietarin kirkko (Laitila)
Pyhän Pietarin kirkko on Laitilan Untamalan kylässä sijaitseva puukirkko, joka on rakennettu 1785. Paikalla ollut edellinen kirkko oli palanut vuonna 1782. Pyhän Pietarin kirkkoa on korjattu vuosina 1870 ja 1912, vuonna 1924 rakennettiin nykyiset sakaristo ja torni. Se on osa Untamalan raittikylää, joka kuuluu Museoviraston määrittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennetuihin kulttuuriympäristöihin. Liperin kirkko
Liperin kirkko sijaitsee Liperin kunnan keskustaajamassa Pohjois-Karjalassa. Jykevän punatiilikirkon on suunnitellut ruotsalainen arkkitehti Georg Theodor Chiewitz ja se on rakennettu vuosina 1854–1858. Kirkon rakennustöistä vastasi Theodor Johan Tolpo, kirkonrakentaja kolmannessa polvessa. Seurakuntalaiset toivoivat uutta kirkkoa suunniteltaessa siitä puurakenteista ja mahdollisimman edullista. Senaatti ei kuitenkaan antanut lupaa puisen kirkon rakentamiseen ja niin Liperiin valmistui Pohjois-Karjalan ensimmäinen tiilikirkko. Pietari (kaupunki)
Aleksanteri I:n hallituskaudella Venäjän armeija torjui Napoleonin hyökkäyksen maahan. Voitettujen ranskalaisten sotaviirit ovat edelleen nähtävissä Kazanin katedraalissa, johon myös venäläisten komentaja sotamarsalkka Kutuzov on haudattu. Vuonna 1818 aloitettiin Iisakinkirkon rakennustyöt, jotka saatiin päätökseen vasta 40 vuotta myöhemmin. Pyhän Nikolaoksen merikatedraali
Pyhän Nikolaoksen merikatedraali on suuri kirkko Pietarissa, Moika- ja Fontankajoet yhdistävän Krjukovin kanavan varrella. Sen paikalla on seissyt kirkko vuodesta 1743. Nykyisen kivikirkon rakennustyöt alkoivat vuonna 1753, ja pääalttari siunattiin käyttöön vuonna 1760. Pietarinkirkko
Kirkon "narthexin" eli esihallin on suunnitellut Carlo Maderno, ja se kuuluu arkkitehdin merkittävimpiin töihin. Sen rakennustyöt aloitettiin 1608 ja saatiin päätökseen vuonna 1612. Narthexissa on viisi ovea, joista keskimmäinen pääsisäänkäynti, "Filareten ovi", on peräisin vanhasta Konstantinuksen basilikasta ja se on nimetty suunnittelijansa Filareten mukaan. Filareten oven vasemmalla puolella ovat "kuolleiden ovi" ja "hyvän ja pahan ovi". Pääsisäänkäynnistä oikealle on "sakramenttien ovi". Oikeanpuoleisin ovi tunnetaan "pyhänä ovena", jonka Vico Consorti valoi pronssista vuonna 1950. Pyhä ovi tai "porta santa" avataan ainoastaan riemujuhlan kunniaksi 25 vuoden välein (viimeksi 2000). Esihallissa on patsaat keisari Konstantinukselle ja Kaarle Suurelle. Pietarinkirkko
Perimätiedon mukaan Pietarinkirkko on rakennettu paikalle, jossa apostoli Pietari ristiinnaulittiin ja johon hänet haudattiin. Pyhää Pietaria pidetään Rooman ensimmäisenä piispana ja paavina. Pietarin haudan uskotaan olevan Pietarinkirkon pääalttarin alla, ja perimätiedon vahvistamiseksi paavi Pius XII:n ollessa paavina 1950-luvulla Pietarinkirkon alla suoritettiin kaivauksia, joiden tuloksena löydettiin hautamuistomerkki. Sen viereen on raapustettu kreikaksi sanat: "Pietari on täällä". Paikalla, josta hautamuistomerkki löydettiin, sijaitsi aikanaan keisari Neron aikainen hautausmaa, jonne osa vainoissa teloitetuista kristityistä haudattiin. Paikalta löydettiin myös luita, ja tiedotuksessaan Vatikaanivaltio totesikin kyseessä olevan "mitä suurimmalla todennäköisyydellä" apostoliruhtinaan maalliset jäännökset. Kaikki eivät ole samaa mieltä Vatikaanivaltion kanssa, sillä kriittisimpien tutkijoiden mukaan "oli kyllä odotettavissa, että hautausmaalta löytyy luita". Pyhän Pietarin kirkko (Riika)
Ennen toista maailmansotaa Pyhän Pietarin kirkon torni oli Euroopan korkein puurakennus. Neuvostoaikana torniin asennettiin hissi, minkä jälkeen yleisö on voinut nousta torniin katsomaan näköaloja Viipurin maaseurakunnan kirkko
Kirkkorakennus on rakennettu vuonna 1481 Viipurissa toimineen dominikaaniluostarin kirkoksi. Uskonpuhdistuksen jälkeen se toimi jonkin aikaa viljamakasiinina. Vuonna 1617 se kunnostettiin Viipurin kaupungin ja pitäjän yhteiseksi suomalaiseksi kirkoksi. Uudenkaupungin rauhan jälkeen siitä tuli myös ruotsalaisen seurakunnan kirkko, koska venäläiset tekivät tuomiokirkosta ortodoksikirkon. Kirkko paloi vuonna 1738 ja korjauskustannusten jako johti kiistoihin seurakuntien välillä. Ruotsalaiselle seurakunnalle valmistui oma Pietari-Paavalin kirkko vuonna 1799. Vuonna 1881 Viipurin suomalainen seurakunta jaettiin kaupunki- ja maaseurakunnaksi. Kirkko jäi maaseurakunnan käyttöön. Pyörökirkko
Pyörökirkkoja on rakennettu Pohjoismaissa myöhemminkin, muun muassa uusklassismin aikaan. Suomen tunnetuimpia pyörökirkkoja on Haminan Pietari-Paavalin kirkko, joka valmistui 1837. Puinen Vimpelin kirkko valmistui 1807. Pyhän Katariinan ruotsalainen kirkko
Pyhän Katariinan ruotsalainen kirkko (, ) on Pietarissa Venäjällä sijaitseva ruotsalaisen luterilaisen seurakunnan kirkkorakennus. Vuonna 1865 valmistuneen kirkon osoite on Pieni Tallikatu ("Malaja Konjušennaja") 1. Lähimmät metroasemat ovat Nevski prospekt ja Gostinyi dvor. Nieuwe Kerk (Amsterdam)
Utrechtin piispa myönsi luvan kirkon rakentamiseen vuonna 1408, sillä Oude Kerk ("Vanha kirkko") oli tullut liian pieneksi kasvavalle kaupungille. Nieuwe Kerk pyhitettiin Neitsyt Marialle ja pyhälle Katariinalle. Kirkko vaurioitui kaupunkipaloissa vuosina 1421 ja 1542, ja paloi lähes täydellisesti vuonna 1645, jonka jälkeen se rakennettiin uudelleen goottilaiseen tyyliin. Pietarin synagoga
Pietarin synagoga () on vuosina 1883–1893 rakennettu juutalainen synagoga Pietarissa Venäjällä. Sen ovat suunnitelleet arkkitehdit Ivan Šapošnikov ja Lev Bahman. Kupolin koristama rakennus edustaa eklektismin aikakaudelle ominaista uusmaurilaista tyyliä. Ympäröivä aita on pystytetty vuonna 1913. Pietarinkirkko
Pietarinkirkon satavuotisen rakennustyön aikana suunnitelmat muuttuivat useaan kertaan. Bramanten ja Michelangelon alkuperäissuunnitelmien mukaan kirkon pohjakaavan olisi pitänyt olla tasavartisen kreikkalaisen ristin muotoinen. Trenton kirkolliskokouksen jälkeen yleinen mielipide muuttui kannattamaan perinteisempää, liturgiset vaatimukset täyttävää pitkänomaista tyyliä. Latinalainen risti nähtiin Kristuksen marttyyrikuoleman vertauskuvana, ja se korosti kirkon roomalaisuutta enemmän kuin tasavartinen kreikkalainen risti. Uuden basilikan haluttiin myös peittävän entisen kirkon alan kauttaaltaan, jotta Konstantinuksen basilikan purku olisi näin ollut oikeutettua ja tarpeellista. Pyhän Sofian katedraali (Polatsk)
Pyhän Sofian katedraali eli Polatskin Pyhän Sofian katedraali (, tai eli ) on alkujaan vuosina 1044–1066 rakennettu, kansallisesti ja historiallisesti tärkeimpiin kuuluva kirkkorakennus Valko-Venäjän Vitsebskin alueen Polatskissa Väinäjoen pohjoisrannalla.
Kirkon rakennustyyli on muuttunut useassa vaiheessa, eikä se enää edusta varhaista Polatskin ruhtinaskunnan arkkitehtuuria. Katedraali vaurioitui merkittävästi tsaari Pietari I:n ruutivaraston räjähdyksessä 1710, mutta kunnostettiin 1738–1750. Kirkkoa on restauroitu myös myöhemmin. Heinätori (Pietari)
Vuosina 1753–1765 Heinätorille rakennettiin Bartolomeo Rastrellin suunnittelema neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen kirkko. Vuosina 1818–1820 rakennettu päävartio on torin vanhin alkuperäisessä asussaan säilynyt rakennus. Vuosina 1883–1885 pystytettiin neljä metallirakenteista lasitettua kauppapaviljonkia. Pietari Suuren patsas (Viipuri)
Patsashanke sai alkunsa vuonna 1908 kun Viipurin ruotsinkielisten aloitteesta kaupunkiin pystytettiin "Torkkeli Knuutinpojan patsas". Keisari Nikolai II halusi tämän jälkeen Viipuriin oman patsaan myös Pietari Suurelle, kun kaupungin siirtymisestä Venäjän haltuun tuli vuonna 1910 kuluneeksi 200 vuotta. Juhlavuoteen liittyi lisäksi Paavalille pyhitetty sotilaskirkko, joka valmistui hieman myöhemmin Papulan kaupunginosaan. Patsaan sijoituspaikaksi valittiin Pyhän Annan torin vieressä sijaitseva mäki, josta avautui suora näköyhteys Viipurin linnaan. Tarinan mukaan Pietari kaiversi nimikirjaimensa paikalla sijaitsevaan kallioon vuonna 1710 kaupungin piirityksen yhteydessä. Tampereen ortodoksinen kirkko
Tampereen ortodoksinen kirkko eli Pyhän Aleksanteri Nevskin ja Pyhän Nikolaoksen kirkko on vuosina 1896–1899 rakennettu Tampereen ortodoksisen seurakunnan pääkirkko, jonka suunnitteli insinöörieversti T. U. Jazukov. Se sijaitsee Tampereen ydinkeskustassa Tammerkosken itäpuolella. Kirkko on ristinmuotoinen ja edustaa uusbysanttilaista kirkkoarkkitehtuuria. Kirkon katolla on seitsemän liekkikupolia, ja sen pääkupoli on 17 metrin korkeudessa.
Kirkko rakennettiin lahjoitusvaroin kaupungin lahjoittamalle tontille. Rakennustöitä tukivat myös Venäjän Pyhä synodi ja valtio. Mikaelinkirkko (Turku)
Mikaelinkirkko on rakennettu vuosina 1899–1905. Sen on suunnitellut Lars Sonck, joka oli 24-vuotias arkkitehtiopiskelija voittaessaan kirkon suunnittelukilpailun vuonna 1894. Sonckin ehdotus, "Soli Deo gloria aeterna" ), peittosi jopa Sonckin opettajan tekemän kilpailuehdotuksen. Vanhemmat arkkitehdit pitivät voittoa sopimattomana ja suunniteltiin jopa potkuja Sonckille polyteknillisestä opistosta. Kirkon arkkitehtuuri edustaa uusgotiikkaa ja jugendia. Vaikka Mikaelinkirkon todetaan saaneen valmistuttuaan osakseen pelkkää ihailua, arkkitehti Sonck ei myöhemmällä iällään ollut siihen itse tyytyväinen. Ennen kirkon rakennustöiden alkua Sonck kävi Keski-Euroopassa, jossa jugendtyyli oli saavuttanut suosiota ja kotiin palattuaan hän teki uuden kirkkosuunnitelman voittaneen ehdotuksen korvaajaksi, mutta suunnitelman vaihtoon ei suostuttu. Sonck vaati kirkon rakentamisaikana koko ajan kirkkoon suuria muutoksia, joista osaan pystyttiin myöntymään, osaan taas ei. Kun Sonck sitten myöhemmällä iällään vieraili Turussa, hän ei koskaan halunnut mennä lähellekään Mikaelinkirkkoa. Uudet suunnitelmat ja muutokset Lars Sonck pääsi toteuttamaan muutama vuosi myöhemmin rakennetussa Tampereen tuomiokirkossa. Vihdin kirkko
Vihdin kirkko rakennettiin kylän keskelle, Hartanmäelle. Päätös uuden kirkon rakentamisesta oli tehty 17. joulukuuta 1760. Kirkkoon tarvittavia tiiliä tehtiin useita vuosia ja rakentaminen pääsi alkamaan kymmenen vuotta myöhemmin, vuonna 1770. Kirkko valmistui vuonna 1772. Alkuperäisiä suunnitelmia ei ole säilynyt, mutta kirkon alkuperäinen pohjan muoto on ennallaan, tosin 1700-luvun lopulla kirkon toisessa poikkisakarassa oleva sakasti oli muutettu pikkukirkoksi ruotsinkielisiä jumalanpalveluksia varten. Niitä pidettiin vuoteen 1926 asti. Pietarsaaren kirkko
Pietarsaaren kirkko on Pietarsaaressa, Pohjanmaalla sijaitseva kirkkorakennus. Se on valmistunut vuonna 1731, ja se rakennettiin isovihan aikana poltetun Pietarsaaren ensimmäisen kirkon tilalle. Kirkon suunnittelusta vastasi rakennusmestari Johan Simonsson Knubb. Kirkon vuodelta 1784 peräisin olevat alttaritaulut ovat puolestaan tukholmalaisen muotokuvamaalari Frans Gabriel Westerbergin käsialaa. Pietari (kaupunki)
Verikirkko eli Kristuksen ylösnousemuksen katedraali rakennettiin Aleksanteri III:n käskystä 1883–1907 Gribojedovin kanavan varrelle paikalle, jolla hänen isänsä ja edeltäjänsä Aleksanteri II murhattiin vuonna 1881. Uusbysanttilaista tyyliä edustavan, arkkitehti Alfred Parlandin suunnitteleman kirkon arkkitehtonisena esikuvana oli Moskovan kuuluisa Pyhän Vasilin katedraali. 
Kazanin jumalanäidin kirkko on rakennettiin 1801–1811 Nevski prospektin varrelle arkkitehti Andrei Voronihinin suunnitelman mukaan latinalaisen ristin muotoon. Katedraalin arkkitehtuuri edustaa tyyliltään uusklassismia, vaikkakin siinä voi nähdä myös piirteitä barokista. Pian valmistumisensa jälkeen Kazanin katedraali sai kunnian säilyttää voitonmerkkejä isänmaallisesta sodasta. Sotasankari ja Napoleonin voittaja marsalkka Mihail Kutuzov haudattiin kirkkoon 1813. Katedraali toimi Pietarin pääkirkkona aina lokakuun vallankumoukseen saakka, jonka jälkeen kirkko suljettiin 1929, ja 1932 sen tiloissa avattiin "uskonnon ja ateismin historian" museo. Kazanin kirkko luovutettiin Venäjän ortodoksiselle kirkolle 1991, avattiin 1992, ja vihittiin uudelleen 1998. Nykyään Kazanin Jumalanäidin katedraali on taas Pietarin pääkirkko. Vanha Suomi
Venäjän kiinnostusta Vanhan Suomen alueeseen lisäsi Neva-joen suuhun Inkerinmaalle vuodesta 1703 rakennettu Pietari-Paavalin linnoitus ja jo vuonna 1712 keisarikunnan pääkaupungiksi nostettu Pietarin kaupunki. Rauhansopimuksessa Venäjään liitetyt Vanhan Suomen alueet toimivat suojavyöhykkeenä uudelle pääkaupungille. Aleksandrovskoje (Pietari)
Vuonna 1917 Aleksandrovskoje liitettiin Pietarin kaupunkiin. Sen uudelleen rakentaminen alkoi 1920-luvulla. Nähtävyyksiä ovat Kolminaisuuden kirkko (Kulitsa ja pasha), Vladimir Štšukon ja Vladimir Gelfreihin suunnittelema konstruktivistinen Leninin kulttuuritalo (1927–1929, nykyään Troitski-kulttuurikeskus) sekä Nevskaja zastava -museo. Alueella sijaitsee Proletarskaja-metroasema. Pyhän kolminaisuuden katedraali (Pietari)
Nykyisen rakennuksen paikalla oli Pietari Suuren aikana puinen rukoushuone. 1754 sen paikalle pystytettiin keisarinna Elisabetin käskystä puinen kirkko, joka vihittiin 1756. Tämän kirkon suunnittelijan nimeä ei tiedetä. Uusi kivinen temppeli rakennettiin vuosina 1828-1835 tsaari Nikolai I:n yksityisillä varoilla. Kirkko otettiin käyttöön 25. toukokuuta 1835, ja se oli aikoinaan Venäjän suurin. Kirkossa säilytettiin Venäjän imperiumin Turkin sodassa saatuja muistoesineitä. Seinillä oli sodassa kaatuneiden Izmailovin rykmentin upseerien muistotaulut. Kirkossa oli aikoinaan erittäin arvostettu ikonostaasi. Baldassare Peruzzi
Peruzzi vietti 1520 alkaen vuosia eri arkkitehtimestareiden, kuten Bramante, Rafael ja Sangallo, oppipoikana. Nykyistä Pietarinkirkkoa alettiin rakentaa Peruzzin elinaikana. Pietarinkatu
Pietarinkatu sai nimensä lähellä sen itäpäätä sijaitsevan katolisen Pyhän Henrikin katedraalin julkisivussa olevan apostoli Pietarin patsaan mukaan. Ruotsinkielinen nimi vahvistettiin vuonna 1869, suomenkielinen käännös virallisesti vasta vuonna 1909, vaikka se oli jo aikaisemmin esiintynyt kartoissa. Kun saman kirkon julkisivussa on myös Paavalin patsas, sai myös viereisen Tehtaankadun itäosa samalla nimen Paulsgatan (Paavalinkatu). Alkujaan molemmat kadut ulottuivat lännessä vain Neitsytpolulle saakka.. Nykyisen Pietarinkadun länsiosan nimeksi vahvistettiin vuonna 1875 Tunnbindargatan (Tynnyrintekijänkatu). Kristuksen ylösnousemuksen katedraali
Kristuksen ylösnousemuksen katedraali () eli Verikirkko (, "Kirkko veren päällä") on Pietarissa sijaitseva ortodoksinen kirkkorakennus. Kirkko rakennettiin Aleksanteri III:n käskystä vuosina 1883–1907 Gribojedovin kanavan varrelle paikalle, jolla hänen isänsä ja edeltäjänsä Aleksanteri II murhattiin vuonna 1881. Uusbysanttilaista tyyliä edustavan, arkkitehti Alfred Parlandin suunnitteleman kirkon arkkitehtonisena esikuvana oli Moskovan kuuluisa Pyhän Vasilin katedraali. 
Kristuksen ylösnousemisen katedraalin hallinnollinen asema sisäministeriön alaisuudessa oli poikkeuksellinen, sillä se oli Iisakin kirkon ja Kristus Vapahtajan katedraalin ohella yksi harvoista Venäjän keisarikunnan kirkoista, joita ylläpidettiin yksinomaan valtion varoin. Katedraali oli omistettu "marttyyritsaari" Aleksanteri II:n muistolle eikä siellä toimitettu lainkaan tavanomaisia jumalanpalveluksia tai kastetilaisuuksia, vain päivittäisiä panihidoja keisarivainajan muistoksi. Lenininpuisto (Viipuri)
Säilyniestä rakennuksista Pietari–Paavalin kirkon ohella tunnetuin on Lenininpuiston itäpäässä sijaitseva kaupunginkirjasto, joka valmistui 1935. Pitkään huonossa kunnossa ollut kirjastorakennus kunnostettiin perusteellisesti 2000-luvulla ja avattiin alkuperäisessä asussaan vuonna 2013. Vuonna 1893 rakennettu tuomiokirkko tuhoutui talvisodan pommituksissa. Merkittävimpiä veistoksia ovat Jussi Mäntysen teos "Hirvi" (1928) sekä Mikael Agricolan muistomerkki, joka alun perin paljastettiin tuomiokirkon edustalla vuonna 1908, mutta katosi talvisodan aikana 1940. Patsaasta pystytettiin uusi valos vuonna 2009. Lisäksi puistossa on muun muassa Yrjö Liipolan "Metsän poika" vuodelta 1931. Viipurin maa- ja kaupunkiseurakunta
Varhaisimmat tiedot maa- ja kaupunkiseuran kirkosta ovat vuodelta 1411, jolloin sen kerrotaan vahingoittuneen Novgorodia vastaan käydyssä sodassa. Kirkko tuhoutui lopullisesti vuoden 1477 kaupunkipalossa. Ensimmäisen tuomiokirkon rakentaminen aloitettiin 1430-luvulla ja se saatiin valmiiksi seuraavalla vuosikymmenellä. Vuonna 1481 rakennettu Viipurin dominikaaniluostarin kirkko remontoitiin maa- ja kaupunkiseurakunnan käyttöön vuonna 1617, kun vanhasta tuomiokirkosta tuli Viipurin hiippakunnan tuomiokirkko. Seurakunnan jakamisen jälkeen entinen luostarikirkko jäi maaseurakunnan käyttöön ja se tunnetaan nykyään raunioituneena Viipurin maaseurakunnan kirkkona. Vuonna 1893 maa- ja kaupunkiseurakunnan uudeksi pääkirkoksi valmistui Viipurin tuomiokirkko. Tarton tuomiokirkko
Ensimmäisten piispojen aktiivisen toiminnan aikana alkoi Virossa myös kirkkojen rakentaminen. Kirjallisia merkintöjä Tarton tuomiokirkon rakentamisen alun ajankohdasta ei ole, mutta se on sijoitettu noin 1280-luvulle. Seurakunnista on mainintoja jo 1200-luvun ensimmäiseltä puoliskolta. Kuoriosa ja keskilaiva olivat käytössä ainakin 1299. Korkea kuori ja pääpilarit valmistuivat lopulliseen kokoonsa vasta 1470-luvulla. Myös kaksoistornit rakennettiin 1400-luvun jälkipuoliskolla. Tornien korkeus oli 66 metriä. Kirkko nimettiin Pietarille ja Paavalille. Kirkon ympärille tuli hautausmaa ja asuntoja. Kirkon ja linnan suojaksi rakennettiin muuri. Vuoden 1300-tienoilla Tarttoon perustettiin dominikaaniluostari. Pyhän Panteleimonin kirkko (Pietari)
Pyhän Panteleimonin kirkko (, viralliselta nimeltään церковь Святого великомученика Пантелеимона Целителя, "tserkov Sjatogo velikomutšenika Panteleimona Tselitelja") on barokkityyliä edustava rakennusmuistomerkki Pietarissa Venäjällä. Vuosina 1735–1739 pystytetyn kirkon on suunnitellut Ivan Korobov. Viipurin vanha tuomiokirkko
Kirkon rakennustyöt aloitettiin 1430-luvulla. Rakennusajankohdaksi on määritelty 1435–1445 välinen aika. Kirkon rakentamiseen ja sen valmistumiseen vaikuttivat osaltaan linnanpäälliköt Krister Nilsinpoika (Vaasa) ja Karl Knutsson Bonde. Se vihittiin nimellä "Pyhän Marian ja Pyhän Olavin kirkko". Viipuri paloi 1477, jolloin kirkkokin paloi niin että vain muurit säilyivät. Kirkon pylväissä on joskus ollut merkitty rakentamisvuosi 1498, joka tarkoittanee kirkon kunnostusta. Pietarinkirkko
Pietarinkirkon edustan aukio, Pietarinaukio, jakaantuu kahteen osaan, joista kirkkoa lähin on puolisuunnikkaan muotoinen, kun taas Gian Lorenzo Berninin suunnittelema osa on soikio. Aukion halkaisija on leveimmillään 198 metriä.. Aukiota reunustaa 284 pylvästä käsittävä nelirivinen pylväskäytävä. Berninin oppilas lisäsi 140 pyhimyspatsasta, joiden korkeus on yli kolme metriä. Aukio rakennettiin Aleksanteri VII:n pontifikaatin aikana 1656–1667. Uspenskin katedraali
Katedraalin on suunnitellut kuuluisa venäläinen kirkkoarkkitehti, akateemikko Aleksei M. Gornostajev. Kirkon arkkitehtuurissa on vahvasti vaikutteita 1500-luvun venäläisestä kivikirkosta, joka sijaitsee Moskovan lähellä Kolomenskojessa. Uspenskin katedraali on rakennettu vuosina 1862–1868 pääasiassa lahjoitusvaroin ja vihitty käyttöön 25. lokakuuta 1868. Uspenskin Katedraalin rakentamiseen käytettiin tiiliä, jotka tuotiin Ahvenanmaalta Bomarsundin purettavasta linnoituksesta. 1960-luvulla katedraalia kunnostettiin ja sen kupolit kullattiin, ja korjaustyö valmistui kirkon satavuotisjuhliin 1968. Viipurin vanha tuomiokirkko
Viipurin seurakunta lienee perustettu kolmannen ristiretken yhteydessä, noin 1293 tienoilla. Se liittyi kiinteästi Viipurin linnan perustamiseen. Kivikirkkoa on edeltänyt useita puukirkkoja, joista viimeinen oli tuhoutunut kun novgorodilaiset polttivat sen vuoden 1411 piirityksen yhteydessä. Uusi kirkko päätettiin vuonna 1413 rakentaa kivestä. Kivikirkon kannalla on ollut myös paavi, joka 17. heinäkuuta 1418 päivätyssä kirjeessään lupaa kirkon rakennuskustannuksiin osallistuville synninpäästön seitsemäksi vuodeksi. Pietarinkirkko
Pietarinkirkko sijaitsee paikalla, jossa aiemmin oli keisari Caligulan aloittama ja Neron valmiiksi saattama sirkus. Sirkuksen pohjoispuolella kulki tie, "Via Cornelia", jonka varrella oli pakanallisia hautoja. Roomalaisen tradition mukaan apostoli Pietari ristiinnaulittiin vuonna 67 Neron sirkuksessa "inter duas metas" eli kilpa-ajoradan keskikorokkeen (spina) kääntöpisteiden (meta) puolivälissä sen obeliskin juurella, joka on nykyään Pietarinaukiolla. Korpiselän ortodoksinen kirkko
Vuonna 1789 valmistunut Korpiselän edellinen kirkko ei vastannut enää 1800-luvun lopulla kokonsa puolesta seurakunnan tarpeita, jonka vuoksi päätettiin rakentaa uusi kirkko. Uutta kirkkoa päästiin rakentamaan nopeasti, kun kauppiaspariskunta Saveli ja Maria Koivunen lahjoittivat vuonna 1896 kirkon rakentamiseen 25 000 markkaa, joka oli noin puolet rakentamiskustannuksista. Kirkon suunnitteli arkkitehti V. I. Barankejeff ja rakennustöitä valvoi rakennusmestari J.V. Mäkinen. Kirkko valmistui vuonna 1898 vanhan kirkon viereen ja samana vuoden lokakuussa piispa Antoni vihki kirkon, joka edeltäjänsä tavoin pyhitettiin Pyhälle Nikolaokselle. Uusi ja vanha kirkko sijaitsivat vierekkäin vuoteen 1903 asti, jolloin vanha kirkko siirrettiin Korpiselän itäosassa sijainneeseen Ägläjärven kylään ja tunnettiin tämän jälkeen Ägläjärven kirkkona. Možaisk
Kremlinin vallien jäänteiden keskellä on vuosina 1802–1814 rakennettu goottilaistyylinen Pyhän Nikolaoksen katedraali kellotapuleineen ja sen vieressä pieni Pietarin ja Paavalin kirkko, joka on rakennettu sortuneen 1400-luvun alun kirkon paikalle vuosina 1849–1852. Keskustassa on 1700-luvulla rakennettu Joakimin ja Annan kirkko, johon sisältyy osia aikaisemmasta 1300-luvun lopun kirkosta. Kaupungin laidalla, Moskvajoen yllä kohoavalla mäellä sijaitsee vuonna 1408 perustettu Lužetskin luostari. Muurien ja tornien ympäröimässä luostarissa on mm. 1520-luvulla rakennettu Neitsyt Marian syntymän tuomiokirkko, jonka sisällä on jäänteitä 1500-luvun freskoista.