Mikä Hauksbók on?
Hauksbók
Hauksbók ( ”Haukrin kirja”) on laaja, keskiajan islantilainen käsikirjoitus, joka on nimetty omistajansa Haukr Erlendssonin (k. 1334) mukaan. Haukr oli islantilainen lainoppinut, joka toimi laamannina ensin Islannissa ja myöhemmin Norjassa. Valtaosa käsikirjoituksesta on laadittu todennäköisesti vuosien 1306–1308 välisenä aikana Haukrin oleskellessa Islannissa, osa taas vuoden 1310 paikkeilla tai sen jälkeen. Haukr on itse kirjoittanut suuren osan käsikirjoituksesta, minkä lisäksi kirjoittamiseen on osallistunut myös muutama muu, todennäköisesti islantilainen ja norjalainen tai färsaarelainen kirjuri. Veriveljien saaga
Monimutkaisen välittymishistoriansa vuoksi saaga on vaihtelevasti ajoitettu 1100-luvun loppuun tai 1200-luvun alkuun tai sen lopulle. Hauksbók-version on esimerkiksi epäilty perustuvan ennen vuotta 1200 laaditulle alkuperäistekstille, kun taas edellä mainittuja lisäyksiä on pidetty kopioitsijoiden myöhemmin tekeminä merkintöinä. Toiset taas ovat pitäneet Möðruvallabókin ja Flateyjarbókin versiota varhaisempana, vuoden 1200 tienoilla laadittuna tekstinä, tai alkuperäisempänä mutta vasta 1200-luvun lopulla kirjoitettuna tekstinä. Saagan yhtenä lähteenä pidetään skaldi Þormóðrin runouden lisäksi vanhinta, vain muutamina käsikirjoitusfragmentteina säilynyttä pyhän Olavin legendaa eli pyhimyskuninkaasta kertovaa hagiografista tekstiä, joka on kirjoitettu 1100-luvun loppupuolella. Tätä yhteyttä on pidetty perusteena sille, että "Veriveljien saaga" on varhaista alkuperää. Monet nykytutkijoista ovatkin sitä mieltä, että "Veriveljien saaga" on yksi vanhimmista islantilaissaagoista ja kirjoitettu mahdollisesti 1200-luvun alussa, siis noin 200 vuotta siinä kuvattujen tapahtumien jälkeen. Veriveljien saaga
"Veriveljien saagasta" on säilynyt Hauksbók- sekä Möðruvallabók- ja Flateyjarbók-käsikirjoituksissa toisistaan jonkin verran poikkeavat versiot. Flateyjarbókissa se esiintyy osana pyhästä Olavista kertovaa saagaa ("Ólafs saga hins helga"). Käsikirjoituksista vanhin, Hauksbók, on 1300-luvun alkupuolelta ja siinä oleva versio on tyyliltään yksinkertaisempi. 1330–1370 välisenä aikana laaditun Möðruvallabókin ja Flateyjarbókin (1387–1390) versio on tyyliltään koristellumpi ja sisältää Hauksbók-versiosta puuttuvia lisäyksiä, jotka viittaavat keskiaikaisen oppineen teologian ja lääketieteen hyvään tuntemukseen.
Sögubrot af nokkrum fornkonungum
Vaikka "Sögubrotin" ajoittaminen on epävarmalla pohjalla, sen on katsottu syntyneen aikana, jolloin islantilaisten vaikutus tanskalaisilla kirjallisilla markkinoilla oli jo hiipunut ja sekä kirjallinen että poliittinen painopiste oli siirtynyt Norjaan. "Sögubrotin" ajoitusta 1200-luvun jälkipuoliskolle puolustaa tekstissä esille tuleva hyvin kielteinen kuva ruotsalaisista, miltä osin "Sögubrot" muistuttaa toista 1200-luvun jälkipuoliskolta peräisin olevaa muinaissaagaa, "Ragnarr Karvahousun saagaa". Norjan ja Ruotsin hallitsijoiden välien on katsottu lämmenneen 1200-luvun lopulta alkaen, joten "Sögubrotin" näkökulma edustanee ajatuksia ennen sitä ajankohtaa, kun Norjan kuningas Haakon V Maununpoika kihlasi tyttärensä Ruotsin kuninkaalle vuonna 1302. Jukka M. Heikkilä
Jukka M. Heikkilä on vantaalainen kirjailija (s. 1966 Tampere). Koulutukseltaan hän on kauppatieteiden maisteri. Heikkilä voitti vuonna 2001 Nuori Aleksis -palkinnon teoksellaan "Antigonos, jumalten poika"."Merikonsuli" kertoo Rooman tasavallasta ja antiikin merisodankäynnistä. Kirjan päähenkilönä on historiallinen hahmo Gaius Lutatius Catulus, roomalainen "novus homo". Sivuhenkilöitä ovat muun muassa Hieron II, Arkhimedes, Hamilkar Barka ja Hannibal. Þorsteinn Tutinan tarina
"Þorsteinn Tutinan tarina" edustaa niitä islantilaistarinoita, joissa kuvataan kristityn Norjan kuninkaan kohtaamista jonkin pakanallisen ajan ilmiön kanssa. Flateyjarbókissa tarinan tarkoituksena näyttää olleen kuvata sitä, miten siirryttäessä pakanallisesta ajasta kristittyyn aikakauteen keskiajan skandinaavinen todellisuus muuttui suuressa määrin. Tarinassa islantilaiset kristillistänyt kuningas Olavi Tryggvenpoika suojaa paholaiselta ja kummituksilta niitä, jotka luottavat häneen ja hänen levittämäänsä uskoon. Haukilahden historia
Gäddvikin kylä mainitaan ensi kertaa vuoden 1544 maakirjassa, jossa se oli merkitty kuulumaan Espoon keskiaikaiseen nimismiespitäjään, Finnovikeniin. Gäddvikistä itään sijaitsi Björnvikin kylä, ja kylien raja oli myös Porvoon ja Raaseporin läänien raja. Gäddvik puuttuu kirjoista vuodesta 1560 aina vuoteen 1756, jolloin alueelle muutti virolaisia torppareita. Haukilahden alueelle oli merkitty 1774 tehtyyn Gräsan kartanon maita esittävään karttaan kuusi torppaa. 1800-luvulle mennessä torppien määrä oli kasvanut yhdeksään. Heimskringla
Heimskringla (suom. ”maailmankehrä”) on keskiaìkainen islantilainen kuningassaagoja sisältävä teos. Teoksen nimi "Heimskringla" tulee sanoista ”Kringla heimsins” sen teoksen keskiaikaisesta, "Kringla"-nimellä tunnetusta käsikirjoituksesta. Kyseisessä käsikirjoituksessa, josta on säilynyt vain yksi lehti mutta jonka sisältö on säilynyt islantilaisen Ásgeir Jónssonin 1600-luvulla laatimassa kopiossa, "Heimskringlan" aloittava "Ynglingien saagan" alkaa seuraavin sanoin: ”"Kringlan heimsins, sú er mannfólkit byggvir, er mjök vágskorin"” (”Maan kehrä, jonka päällä ihmiset asuvat, on reunaltaan hyvin rikkonainen.”). Ensimmäinen "Heimskringla"-nimitystä käyttänyt henkilö oli teoksen käännöksen vuonna 1697 toimittanut ruotsalainen Johan Peringskiöld. Dag Hemdal
Hänen teoksiinsa kuuluvat esikoisteos "Reservfänrik", sotakirja "Tulenjohtaja" ja nuortenfantasia "Leopardien laakso". Kaunokirjallisten teosten lisäksi hän kirjoitti muun muassa unikirjoja. Hemdal oli myös astrologi ja hän laati horoskooppeja muun muassa Apu-lehteen. Rubeus Hagrid
Hiinokka on hevoskotka, joka tuomitaan kuolemaan kirjassa "Azkabanin vanki". Harry ja kumppanit kuitenkin pelastavat sen. Hiinokka lähtee Tylypahkasta Sirius Musta kyydissään. Hervörin saaga
"Hervörin saaga" on säilynyt kolmena eri versiona, joista yleisesti puhutaan R-, U- ja H-versiona. R-version pääkäsikirjoitus on 1400-luvun alkupuolelta peräisin oleva GkS 2845 4to. U-versiona tunnettu teksti on säilynyt lähinnä myöhemmissä paperikopioissa (esim. Uppsala R:715 ja AM 203 fol). H-version pääkäsikirjoitus on "Hauksbók"-nimellä tunnettu käsikirjoitus, joka on laadittu 1300-luvun alussa (AM 544 4to). Versiot eroavat toisistaan jonkin verran sisällöltään, minkä lisäksi ne sisältävät myös vaihtelevan määrän runoutta. 
Siitä, mikä versioista on lähinnä alkuperäistä, on keskusteltu paljon, ja useita, myös keskenään ristiriitaisia näkemyksiä on esitetty. On pidetty mahdollisena, että H ja R ovat jäljitettävissä yhteen ja samaan, nyt jo kadonneeseen versioon, ja U-versiota on vastaavasti pidetty myöhempänä versiona. Toiset taas ovat pitäneet H-versiota lyhennelmänä ja versioista nuorimpana. R-version katsotaan kuitenkin olevan lähimpänä saagan alkuperäistä tekstiä. Den svenska högtidsboken
Den svenska högtidsboken on vuonna 2000 ilmestynyt ruotsalainen kirja uskonnottomista elämänkaarijuhlista ja vuotuisjuhlista. Teoksen on julkaissut Humanisterna-järjestö yhdessä kustannusyhtiön En bok för alla kanssa. Kirja sisältää tietoa juhlatavoista sekä lauluja ja runoja. Haukijärvi (Asikkala, Kurhila)
Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Teuronjoen valuma-alueeseen. Se jaetaan vielä Mustajoen valuma-alueeseen, johon järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 148,3 metriä mpy. Siihen on johdettu seitsemän suo-ojaa, joista yksi toimii sen laskuojana. Laskuoja yhtyy Haikansuolla ojaverkostoon, mutta siitä eteenpäin on vesien kulkeutumisesta vaikea sanoa mitään. Kuningassaagat
1200-luvun lopulla laaditun "Morkinskinnan" jälkeen 1300-luvulla koottiin muitakin laajoja kuningassaagojen kokoelmakäsikirjoituksia, jotka pohjautuivat varhaisemmille teoksille. Näistä "Hulda"-nimellä tunnettu käsikirjoitus (AM 66 fol) koottiin 1300-luvun puolivälin jälkeen Munkaþverán luostarissa Islannissa. Se pohjautuu "Morkinskinnalle" ja "Heimskringlalle". "Flateyjarbók" (Gks 1005 fol), joka sisältää esimerkiksi Olavi Tryggvenpojasta, Pyhästä Olavista, kuningas Sverriristä ja Haakon IV Haakoninpojasta kertovat saagat sekä useita "þáttr"-tarinoita, laadittiin 1300-luvun lopussa. "Huldan" kanssa mahdollisesti samalle alkuperäiskäsikirjoitukselle pohjautuva "Hrokkinskinna" (Gks 1010 fol) kirjoitettiin 1400-luvun alkupuolella. Hákonarmál
Hákonarmál (”Haakonin laulu”) on viikinkiaikainen muinaisnorjankielinen runo, jonka laati norjalainen skaldirunoilija Eyvindr Skaldienturmelija (isl. "Eyvindr Finnsson skáldaspillir"). Ylistysruno on laadittu 960-luvulla kuningas Haakon Hyvän ("Hákon góði Aðalsteinsfóstri") kunniaksi Haakonin kuoltua Fitjarin taistelussa. "Hákonarmál" kuvaa taistelua sekä kuningas Haakonin vastaanottoa tuonpuoleisessa, Valhallassa. "Hákonarmál" on säilynyt osittain tai kokonaisena 21-säkeistöisenä runona useammassa lähteessä, kuten Snorri Sturlusonin Proosa-Eddassa sekä osana kuningassaagoja, kuten Fagrskinnassa ja Snorrin kuningassaagojen kokoelmassa Heimskringla. "Hákonarmál" on ilmestynyt Aale Tynnin suomentamana teoksessa "Snorri: Norjan kuningassaagat", I (Porvoo: Werner Söderström Osakeyhtiö 1960). Bósin saaga
"Bósin saagalla" on joitain keskiajan oppineelle historiankirjoitukselle tyypillisiä piirteitä. Se kuuluu niihin muinaissaagoihin, jotka voidaan määritellä "origo gentis" -tyyppisiksi teksteiksi, sillä se kertoi keskiajan skandinaaveille näiden myyttisestä alkuperästä ja esihistoriasta. Saagassa Herrauðrin kerrotaan polveutuvan suoraan jumalista, eli hänen tapauksessaan pakanajumala Óðinnista. Saagan lopussa luodaan Herrauðrin ja Hleiðrin tyttären Þóra Linnapeuran kautta yhteys myös "Ragnarr Karvahousun saagaan" ("Ragnars saga loðbrókar"), josta taas voitiin jäljittää keskiajan skandinaavisten kuningashuoneiden ja merkittävien islantilaissukujen muinaiset esi-isät aina Óðinn-jumalaan saakka. Tässä saagan kirjoittaja on seurannut keskiajan eurooppalaista kirjallista perinnettä ja oppinutta kulttuuria, jonka parissa kiinnostus kansojen muinaista tarunhohtoista menneisyyttä kohtaan oli alkanut 1100-luvulla ja joka tuotti myös Islannissa tunnettuja latinankielisiä kansojen historioita (esim. Geoffrey Monmouthilaisen "Historia regum Britanniae"). Haukijärvi (Kangasala, Suinula)
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Vesijärven valuma-alueella (35.73), jonka Havisenjärven-Myllyojan valuma-alueeseen se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 129 metriä mpy. Haukkakalat
Haukkakalat (Cirrhitidae) on tropiikin valtamerissä elävien ahvenkalojen heimo, jonka joitakin jäseniä pidetään meriakvaarioissa. Haukkakaloja tavataan Atlantin ja Indopasifisen merialueen koralliriutoilla. Heimoon kuuluu 9 sukua ja niihin 32 lajia. Möðruvallabók
Möðruvallabók (suom. ”Möðruvellirin kirja”) on keskiaikainen islantilainen kokoelmakäsikirjoitus, joka sisältää islantilaissaagoja. Käsikirjoitus on saanut nimensä siihen vuonna 1628 nimensä merkinneen omistajan, Magnús Björnssonin, asuinpaikan eli Eyjafjörður-vuonon alueella sijaitsevan Möðruvellir-nimisen tilan mukaan. Möðruvallabók on laadittu 1300-luvulla, mahdollisesti vuosisadan puolivälissä tai vuosien 1330–1370 välisenä aikana. Samalla vuosisadalla valmistui myös muita vastaavia saagojen kokoelmakäsikirjoituksia, kuten "Vatnshyrna" ja "Flateyjarbók". Möðruvallabók on yksi merkittävimmistä islantilaissaagojen käsikirjoituksista. Osa käsikirjoituksessa olevista saagoista on säilynyt vain Möðruvallabókissa tai sen pohjalta tehdyissä kopioissa. Hakkapeliitat
Juslenius johti hakkapeliitan merkityksen 1600-luvulla suosituksi tulleen Olof Rudbeckin kielitieteellisen menetelmän avulla, jossa vähäisetkin sanojen yhtäläisyydet tulkittiin hyvin mielikuvituksellisesti. Jusleniuksen mukaan sanat eivät ole koskaan syntyneet turhaan eli ilman niitä tarkoittavien asioiden olemassaoloa. Jos suomalaiset kerran huusivat vihollisten hakkaamista, heidän täytyi olla taisteluissa niskan päällä. Hauksbók
Hauksbók sisältää (keskiajan näkökulmasta katsottuna) historiallisia, Islannin varhaishistoriaan ja Skandinavian muinaiseen menneisyyteen liittyneitä saagoja (islantilaissaagoja ja muinaissaagoja) sekä latinankielisten historianteosten käännöksiä (antiikkisaagoja), edda-runoutta ("Völuspá") ja teologiaa, filosofiaa, maantiedettä, luonnonhistoriaa, ajanlaskua sekä matematiikkaa ja keskiaikaista lääketiedettä (esim. humoraalioppia) käsitteleviä tekstejä. Kokonaisuutena Hauksbók on ollut vaikuttava henkilökohtainen kirjasto. Kootessaan käsikirjoitusta Haukrin esikuvana on voinut olla jokin vastaava eurooppalainen käsikirjoitus, mahdollisesti Lambert Saint-Omerilaisen 1000-luvun lopulla ja 1100-luvun alussa laatima ensyklopedinen, keskiajan tieteellisiä ja oppineita tekstejä summaava kokoelmateos "Liber floridus" (”Kukkien kirja”). Flóilaisten saaga
"Flóilaisten saagan" kirjoittaja on todennäköisesti tuntenut muita islantilaissaagoja ja Islannin asuttamisesta kertovia tekstejä. Esimerkiksi saagan alkuosa (luvut 1-10 ja 18), jossa kuvataan Etelä-Islannissa sijaitsevan Flóin alueen asukkaita, seuraa monilta osin "Landnámabókin" Sturlubók-versiota. Sen lähteenä ei kuitenkaan todennäköisesti ole ollut Sturlubók, vaan joku siitä juontuva mutta ei identtinen käsikirjoitus, jonka kautta Sturlubókin tiedot ovat siirtyneet "Flóilaisten saagan" kirjoittajalle ja "Landnámabókin" Hauksbók-versioon. Tyylillisesti "Flóilaisten saagan" on katsottu saaneen vaikutteita myös ritarisaagoista. Osio, jossa kuvataan Þorgilsin pyrkimyksiä saada Norjassa haltuunsa esi-isiensä perintö, taas muistuttaa toista islantilaissaagaa, "Egillin, Kalju-Grímrinpojan saaga".  
"Flóilaisten saagassa" Grönlantiin sijoittuva episodi, jossa haaksirikkoutuneen Þorgilsin matkalla mukana olleet miehet ja naiset alkavat vähitellen sairastua, kuolevat ja muuttuvat sen jälkeen elävien kuolleiden joukoksi, sisältää yhtymäkohtia pariin islantilaissaagaan. Vastaavia, tautiin kuolemisen jälkeen alkavaa kummittelua ja useista elävistä kuolleista muodostuvia kummitusjoukkoja kuvataan Grönlantiin sijoittuvissa saagoissa "Eiríkr Punaisen saaga" (isl. "Eiríks saga rauða", suom. "Viinimaan saaga") ja "Grönlantilaisten saaga" (isl. "Grænlendinga saga") sekä "Eyrin asukkaiden saagassa", jonka tapahtumat sijoittuvat Islantiin. Saagan viikinkiepisodit ja Norjaan sijoittuvat elävä kuollut -episodit ovat saaneet vaikutteita muinaissaagoista (esim. "Nuoli-Oddrin saaga", "Friðþjófr Uljaan saaga") sekä toisista islantilaissaagoista, kuten "Hávarðr Jäävuonolaisen saagasta", "Tappaja-Glúmrin saagasta" sekä "Savulaaksolaisten saagasta". Näiden lisäksi "Flóilaisten saagan" kirjoittaja on todennäköisesti tuntenut "Grettir Väkevän saagan". Norjan kirjallisuus
Haakon V:n kuoltua Norjan hallitsijaksi tuli Ruotsin kuningas Maunu Eerikinpoika (1319–1364), ja hovielämä katosi Norjasta vuosisadoiksi. Vuonna 1349 musta surma saapui Bergeniin ja tappoi 1300- ja 1400-luvuilla lopulta yli puolet Norjan asukkaista. Kun suurin osa luku- ja kirjoitustaitoisista oli kuollut ja norjan puhekieli poikkesi jo niin paljon vuosisatoja vanhasta muinaisnorjan kirjakielestä, ettei vanhoja kirjoituksia enää ymmärretty, ja kun maan poliittinen ja kulttuurinen keskus oli siirtynyt ensin Ruotsiin ja Kalmarin unionin perustamisen jälkeen 1380 Tanskaan, kaikki kirjallinen elämä lakkasi Norjasta lähes tyystin vuosisatojen ajaksi. Ukkonen, täydellinen järki
Ukkonen, täydellinen järki on gnostilainen hymni- tai runomuotoinen kirjoitus, joka tunnetaan Nag Hammadin kirjastosta. Se on feminiinisen jumalhahmon itseilmoitus, monologi, jossa luetellaan joukko arvoituksellisia ja paradoksaalisia väittämiä tämän jumalhahmon luonteesta. Nämä paradoksaaliset lausumat ovat kaikuja muinaiskreikkalaisista arvoitusrunoista, jotka olivat yleinen runomuoto Välimeren alueella antiikin aikana. Jukka Heiskanen
Jukka Heiskanen (s. 1962 Kuopio) on sarjakuvaneuvos, sarjakuvakääntäjä sekä Aku Ankka -lehden vastaava päätoimittaja. Aikoinaan hän piirsi myös huumorilehti Pahkasikaan sarjakuvia.
Heiskanen aloitti opiskelun Jyväskylän yliopistossa vuonna 1982.Heiskanen tunnetaan monien sarjakuvien käännöksistä. Merkittävimpiä lienevät Blueberryt. Hän on lisäksi toiminut Sarjainfon päätoimittajana vuosina 1993–1996. Vuonna 1994 Heiskanen siirtyi Aku Ankka -lehden palvelukseen äitiyslomasijaisena. Huhtikuussa 2003 hän aloitti Aku Ankan päätoimittajana, toimien kuitenkin aluksi yhteistyössä Markku Kivekkään kanssa. Hevoshullu
Hevoshullu (epämuodollisesti usein HH) on lasten ja nuorten hevosaiheinen lehti. Se on ruotsalaisen "Min Hästin" sisarlehti. Lehden julkaisija on Egmont Kustannus, ja siitä ilmestyy 26 numeroa vuodessa. Hevoshullussa on vakiopalstoja (Kysy hevosista, Tallinseinä ym.) sekä hevosaiheisia sarjakuvia, tieto- ja viihdeartikkeleita, kilpailuja ja pääosin lukijoiden kirjoittamia novelleja. Myös hevosaiheisia julisteita julkaistaan. Erik Punaisen saaga
Erik Punaisen saaga eli Eiríks saga rauða () eli "saaga norjalaisten Pohjois-Amerikkaan asuttamisesta". Saaga kertoo tapahtumista, joiden vuoksi Erik Punainen karkasi Grönlantiin, sekä Leif Erikinpojan Vinlandin löytämisestä, joka tapahtui ihan sattumalta hänen viikinkilaivansa eksyttyä sumussa kulkusuunnasta. Maantieteellisten tietojen mukaan hänen löytämänsä paikka oli Newfoundlandin saari, joten hän löysi Amerikan noin 500 vuotta ennen Kristoffer Kolumbusta. Saagaa on säilynyt kahdessa käsikirjoituksessa: "Hauksbókissa" (1300-luku) ja "Skálholtsbókissa" (1400-luku). Nykyajan filologit olettavat, että "Skálholtsbók" on lähempänä alkuperäistä tarinaa, joka oli kirjoitettu ilmeisesti 1200-luvulla. Saaga on ilmestynyt suomeksi nimellä "Viinimaan saaga" vuonna 1971 Jyrki Mäntylän kääntämänä teoksissa "Veriveljien saaga ja Viinimaan saaga" (Helsinki: Otava, 1971) sekä "Saagat" (Helsinki: Otava, 1987).Saagassa mainittuja paikkoja Grönlannin ulkopuolella ovat: Helluland, Markland, Bjarney, Kjalarnes, Furdustrandir, Straumfjörð, Straumey, Vinland, Hóp, Einfœtingjaland, Hvítramannaland ja "Irlannin meri". Johan Ludvig Runeberg
"Hirvenhiihtäjät" ("Elgskyttarne", 1832) on yhdeksän laulua käsittävä heksametrirunoelma, joka kuvaa kansanelämää. Sen aiheena on hirvenajo, johon kietoutuu myös kosiotarina. Itse tapahtumilla ei kuitenkaan ole itsenäistä merkitystä. Ne muodostavat kuvauksen kehykset. Kukin henkilöistä edustaa jotakin yleistä ideaa, joka esitetään epiteettinä (”toimekas Anna” ja ”mielevä Pekka”). Luettelo haukoista
Tämä on luettelo haukkalajeista alaheimoittain ja suvuittain luokiteltuna. (H=Harvinaisuus, SH=Suurharvinaisuus Suomessa).
Alaheimoon kuuluu vain 1 suku, josta tunnetaan vain 1 laji. Aiemmin ryhmän katsottiin muodostavan oman heimonsa "Pandionidae", mutta siirrettiin uudemmassa luokittelussa osaksi Haukkojen heimoa ("Accipitridae").
Alaheimoon kuuluu vain 1 suku, josta tunnetaan vain 1 laji. Aiemmin ryhmän katsottiin muodostavan oman heimonsa "Sagittariidae", mutta siirrettiin uudemmassa luokittelussa osaksi Haukkojen heimoa ("Accipitridae"). Flateyjarbók
Flateyjarbók koostuu yhteensä 225:stä lehdestä. Se on laajin kaikista keskiajan islantilaisista käsikirjoituksista ja kuvituksensa ansiosta myös niistä kaikkein kaunein. Käsikirjoitusta laadittaessa on pyritty luomaan eheä kuvaus Norjan historiasta. Alkuperäiseen käsikirjoitukseen, joka sisälsi vain 202 sivua, on yhdistetty yksittäisten Norjan kuninkaiden, Olavi Tryggvenpojan, Pyhän Olavin, Sverre Sigurðrinpojan sekä Haakon IV Haakoninpojan, elämäkerrat. Niiden yhteyteen on lisätty myös sellaisia yksittäisiä lyhyitä tarinoita ja saagakatkelmia tai kokonaisia saagoja, joiden kerronnassa on jollain tapaa sivuttu myös näiden kuninkaiden elämää. Flateyjarbókissa nykyään olevat loput 23 sivua on lisätty käsikirjoitukseen 1400-luvun jälkipuoliskolla, ja ne sisältävät toisesta kuningassaagojen kokoelmakäsikirjoituksesta, Morkinskinnasta (1200-l.), löytyvän saagaversion kuningas Magnús Hyvästä (isl. "góði") ja Haraldr Ankarasta (isl. harðráði). Hversu Noregr byggðist
Tekstin "Hversu Noregr byggðist" iästä ja sen suhteesta toiseen edellä mainittuun tekstiin "Norjan löytäminen" on esitetty erilaisia näkemyksiä. Yleisesti ottaen "Hversu Noregr byggðist" -tekstiä pidetään näistä kahdesta lähteestä nuorempana, vaikka onkin esitetty myös sellaisia näkemyksiä, joiden mukaan "Hversu Noregr byggðist" olisi toiminut esikuvana viimeksi mainitulle. Flateyjarbókiin "Hversu Noregr byggðist" -tekstin lisäsi toinen käsikirjoituksen kirjoittajista, Magnús Þórhallsson. Hän ei kuitenkaan oletettavasti ole ollut tekstin alkuperäinen laatija, huolimatta siitä, että todennäköisesti juuri hän on lisännyt sen alkuun lyhyen johdantovirkkeen, jonka jälkeen tarina alkaa "Norjan löytäminen" -tekstiä myötäillen Fornjótrista ja tämän jälkeläisistä.Mikäli Snorri Sturluson laati "Norjan löytäminen" -tekstin, kuten esimerkiksi Finnbogi Guðmundsson (1965) on esittänyt, on "Hversu Noregr byggðist" mahdollisesti kirjoitettu vasta aikaisintaan vuosien 1225–1230 välisenä aikana. Sigurður Nordal (1944-1945) on esittänyt, että "Hversu Noregr byggðist" olisi johdanto sitä seuraaville sukupuille, joissa listataan Haraldr Kaunotukan (isl. "hárfagri") esi-isät aina pakanajumala Óðinniin, Troijan sankareihin, roomalaisten jumalaan Saturnukseen sekä Raamatun Aatamiin saakka. Vesilaaksolaisten saaga
Vesilaaksolaisten saaga (isl. "Vatnsdæla saga") on keskiaikainen islantilainen saaga, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Se luetaan niin kutsuttuihin islantilaissaagoihin. "Vesilaaksolaisten saaga" kuvaa pohjoisislantilaisen Vatnsdalurin asukkaita viiden sukupolven ajalta, aina saaren asuttajana pidetystä, göötanmaalaisen jaarlintyttären ja norjalaisen miehen pojasta Ingimundrista alkaen suvun ensimmäisiin kristittyihin jäseniin saakka 1000-luvun alussa. Ajallisesti kerronta alkaa 800-luvulta Norjasta, kun Þorsteinn Ketilsson surmaa seutukuntaa ryöstelleen miehen, joka osoittautuu göötanmaalaisen jaarlin pojaksi. Þorsteinn ottaa myöhemmin miehen sisaren puolisokseen. Heidän jälkikasvunsa Ingimundr lähtee viikinkiretkille ja taistelee myöhemmin Haraldr Kaunotukan (isl. "hárfagri") joukoissa. Hänen ennustetaan kuitenkin lähtevän asuttamaan Islantia, minkä Ingimundr myöhemmin tekeekin. Hänestä tulee Islannissa suuri ja mahtava päällikkö, mutta hänen kuoltuaan eivät Ingimundrin pojat ole yhtä onnekkaita, vaan ajautuvat erilaisiin konflikteihin. "Vesilaaksolaisten saagaa" ei ole suomennettu. Norjan kirjallisuus
"Nuoremman Eddan" lisäksi Snorri Sturlason kirjoitti myös, ja ennen kaikkea, proosaa. Snorrin vuoden 1230 tienoilla kirjoittama "Heimskringla" on esitys Norjan kuninkaiden historiasta ja perustuu vanhoihin suullisena perinteenä kulkeneisiin lauluihin. Nykyiset historiantutkijat pitävät "Heimskringlaa" aikansa menetelmiin nähden melko luotettavana historiikkina. Hauki
Hauki on tunnettu nimellä Veenkoira, ja se on myyteissä antanut tulen ja soiton. Se on ollut järviseutujen kalaemuu. Taikamenoissa hauen luut olivat merkittävässä asemassa. Väinämöisellä oli hauen leukaluusta tehty kantele, joka oli henkisen rikkauden lähde. Hauen pään luilla oli kaikilla oma nimensä, ja ne viittaavat maatalouteen, kalastukseen ja šamanismiin. Hauen päätä ja koukkuluuta on käytetty arpaluuna. Hauen luilla pystyi myös lisäämään sato-onnea. Hauki
Hauki on petokala. Se siirtyy eläinplanktonista kalaravintoon jo varsin varhaisessa vaiheessa, ensimmäisenä kesänään alle 10 senttimetrin mittaisena. Hauen poikaset syövät vielä vesikirppuja, hankajalkaisia ja hyönteisten toukkia. Jo noin viisisenttinen hauki saattaa syödä pikkukaloja, mutta selkärangattomat ovat pääasemassa, jos sopivan kokoista kalaravintoa ei ole saatavilla. Toisaalta vielä 10–15 senttimetrin mittaisetkin hauet syövät jonkin verran kookkaita hyönteistoukkia ja muita selkärangattomia. Norjan kirjallisuus
"Vanhempi Edda" sisältää myyttistä aineistoa, sankarirunoja sekä elämänviisauksia. Avausruno "Vǫluspá" on kosmisia aineksia sisältävä näky, joka kertoo maailman synnystä ja ennustaa tulevaisuutta. "Hávamál" eli "Korkeimman puhe" sisältää ylijumala Odinin elämänviisauksia, jotka vertautuvat "Raamatun" sananlaskuihin. "Þrymskviða" on peräti humoristinen jumalruno, jossa ukkosenjumala Thor pukeutuu naisen vaatteisiin ryöstääkseen takaisin varastetun vasaransa. Haukijärvi (Padasjoki)
Haukijärvi on Päijät-Hämeessä Padasjoella sijaitseva järvi. Ruotsalainen juustokakku
Vuonna 2010 ICA valitsi klassisen hälsinglantilaisen juustokakun modernisoidun version, "Hälsinge hambonin", Ruotsin parhaimmaksi uudeksi maakunnan perinneruuaksi. Kyseessä on chilillä ja pinjansiemenillä höystetty wokattu juustokakku. Resepti on julkaistu teoksessa "Sveriges nya landskapsrätter". Hauki
Hauelta on löydetty useita eri loislajeja, mihin on todennäköisesti syynä hauen ruokailutottumusten monipuolisuus. Vuonna 1980 tehdyssä tutkimuksessa Manitoban hauilta löydettiin kahdeksantoista loiseläinlajia. Niistä yleisimpiä olivat tiehytmatoihin kuuluva "Uvulifer ambloplites" ja sukkulamatoihin kuuluva "Raphidascaris acus". Muita tavallisia loisia ovat erilaiset heisimadot ja pintaloisina kalajuotikkaat ja kalatäit. Tavallisimmat heisimadot ovat haukimadot ja lapamadot. Haukimadot elävät yleisinä hauen suolessa, mutta ne eivät juurikaan haittaa muuten tervettä yksilöä. Mittarijuotikkaita voi olla kylmän veden aikaan hauen iholla kymmenittäin. Ne imevät verta, kuten myös kalatäit. Kummatkaan eivät kuitenkaan aiheuta ongelmia hauelle. Hurtti ukko
Hurtti ukko (myös Hurtti Ukko, ) on Johan Ludvig Runebergin runoteoksen "Vänrikki Stoolin tarinat" vuonna 1848 ilmestyneeseen ensimmäiseen kokoelmaan sisältyvä runo. Runo kertoo Suomen sotaan osallistuvasta vanhasta ruotusotamiehestä. Sana "hurttiukko" on vakiintunut suomen kielessä tarkoittamaan vanhemman puoleista ja palveluskelpoisuudeltaan kyseenalaista reserviläistä. Kolmas Henokin kirja
Kolmas Henokin kirja eli Heprealainen Heenokin kirja on juutalainen apokryfi, joka on kirjoitettu vuosien 400 jaa. ja 500 jaa. välillä. Kirja tunnetaan myös nimellä Palatsien kirja, Ylipappi Ismael Rabbin kirja ja Metatronin ilmestys. Kirja on tärkeässä asemassa kabbalistisessa mystiikassa. Jo Nesbø
Toisen Harry Hole -romaaninsa "Torakat" (1998) Nesbø kirjoitti Bangkokissa, jonne myös teos sijoittuu. Sarjan kolmas osa "Punarinta" (2000) sijoittuu Norjaan. Kirjan ilmestymisvuonna Nesbølle myönnettiin teoksesta Norjan kirjakauppiaiden Bokhandlerprisen-palkinto. Se äänestettiin myöhemmin myös Norjan kaikkien aikojen parhaaksi rikosromaaniksi Norjan yleisradioyhtiö NRK:n äänestyksessä. Vuonna 2002 ilmestyi neljäs Harry Hole -romaani "Suruton", joka sai Mads Wiel Nygaard -palkinnon ja oli Yhdysvalloissa ehdolla Edgar-palkinnon saajaksi. Viides teos "Veritimantit" (2003) muodostaa yhdessä kahden aiemman teoksen kanssa Oslo-trilogian. Ken Hensley
Ken Hensley on esiintynyt uransa aikana lukuisia kertoja Suomessa. Uriah Heepin jäsenenä hän on ollut kahdesti Ruisrockin pääesiintyjänä (1972 ja 1978). Uransa huipulla ollut Uriah Heep aloitti mittavan Wonderworld-kiertueensa Helsingistä vuonna 1974. Sooloartistina Hensley on esiintynyt Suomessa lukuisia kertoja 2000-luvulla. Hän aloitti Running Blind -soolokiertueensa peräti seitsemällä klubikonsertilla eri puolilla Suomea. Kesällä 2007 Hensley esiintyi Joensuun Ilovaarirockissa tuoretta "Blood on the Highway" -albumiaan promotoiden yhdessä muun muassa Islantia saman vuoden Eurovision laulukilpailussa edustaneen Eiríkur Haukssonin kanssa. RMS Titanic kulttuurissa
Suomalaisista kirjailijoista Titanicin tuho sai sekä V. A. Koskenniemen ("Mr. Hartley") että Eino Leinon ("Titanic") kirjoittamaan runon, ja kummallakin oli aiheena laivalla esiintynyt orkesteri.Edvin Calamniuksen salanimellä julkaisema aikalaiskuvaus. Teos on fiktiivinen romaani, johon kirjoittaja on lisännyt faktuaalista tietoa. Suomenkielinen teos on ilmeisesti muokattu versio ruotsalaisen Willy Grebsin kirjasta "Dödsfärde, en romantiserad skildring af Titanic's undergång". Alkuperäisteoksen julkaisi Kirjankustantamo Into vuonna 1912. Vuonna 2012 kirjasta julkaistiin uusi painos suomalaisen Pekka Tuomikosken kustantamana. Kyseessä on ainoa aihetta käsittelevä suomalainen romaani.Yhdysvaltalaisen menestyskirjailija Clive Cusslerin kolmas Dirk Pitt -romaani, ja hänen ensimmäinen bestseller-romaaninsa. Kirja julkaistiin Yhdysvalloissa vuonna 1976. Vuonna 1980 romaanin pohjalta sai ensi-iltansa samanniminen elokuva, jonka ohjasi Jerry Jameson.Norjalaisen Fosnes Hansenin romaani fiktiivisestä seitsenhenkisestä Titanicin orkesterista. He haluavat irti tavanomaisuudesta ja päätyvät vapauden kaipuussaan Titanicille.Tutkimus laivan komentosillan ja boilerihuoneiden tapahtumista, jotka johtivat laivan törmäämiseen ja uppoamiseen. Brown käytti tutkimukseen neljä vuotta, jona aikana hän kävi läpi lukuisia aikalaisasiakirjoja. Lopputuloksena hänellä oli, että oikeat tapahtumat poikkesivat paljon aiemmin hyväksytystä versiosta. Heikki Lehmusto
Heikki Lehmusto harrastaa kirjoittamista. Yhdessä Kalle Isokallion kanssa hän on koonnut vuosittaista "Suomen parhaat vitsit" -kirjaa nimimerkeillä Henrik Muste ja Kari Kallis. He ovat tiettävästi myös Tekniikka & Talous -lehdessä julkaistavien "Perusinsinööri Veijo Miettisen" pakinoiden takana. Entisenä ketjupolttajana Lehmusto kirjoitti opaskirjan tupakoinnin lopettamisesta muille kaltaisilleen. Draugr
Draugr tai draug, suomessa 'raukka' (esim. meriraukka), (alun perin muinaisnorjan monikossa draugar tai draugen (norjaksi, ruotsiksi ja tanskaksi sanan "draug" määräisessä muodossa) on skandinaavisessa mytologiassa esiintyvä epäkuollut olento. Muinaisnorjan kielen sanan "draugr" merkitsi alun perin kummitusta, ja vanhassa kirjallisuudessa meri-draugrin ja maa-draugrin välille tehdään selvä ero. Draugrien uskottiin olevan kuolleiden viikinkien haudoissa eläviä kalmoja. Haukijärvi (Padasjoki)
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Heinäjoen valuma-alueeseen (35.786) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 141,4 metriä mpy. Hryggjarstykki
Siitä ajanjaksosta, jonka *"Hryggjarstykki" on kattanut, ei ole täyttä varmuutta. On oletettu, että teos jatkoi suunnilleen siitä, mihin islantilainen oppinut Ari Viisas oli todennäköisesti päättänyt oman kuninkaiden elämästä kertovan tekstinsä ("konunga ævi"), joka sekään ei ole säilynyt. On oletettu, että Arin teos olisi päättynyt noin vuoteen 1120. *"Hryggjarstykki" on mahdollisesti aloittanut kerrontansa kuningas Sigurðr I Magnússon "Jórsalafarin" (”Jerusaleminkävijä”) kuolemasta ja Haraldr "gillin" valtaannousun aatosta (1130). "Morkinskinna" ja "Heimskringla" viittaavat ajoittain Eiríkr Oddsoniin lähteenään. Näiden viittausten perusteella on oletettu, että *"Hryggjarstykkissä" olisi kuvattu tapahtumia vuoteen 1139 eli Maunu Sokean (isl. "blindi") kuolemaan saakka. Toisen näkemyksen mukaan kerronta on jatkunut jopa vuoteen 1161 ja Haraldr "gillin" poikien kuolemaan saakka. On myös esitetty sellainen mahdollisuus, että Eiríkr olisi keskittynyt vallantavoittelijana tunnettuun Sigurðr "slembiriin" ja tämän marttyyriuteen eli vuosiin 1136–1139. Samson Kauniin saaga
Lisäksi kirjoittaja on tuntenut oppinutta kirjallisuutta. Hän on esimerkiksi ammentanut tietoa jostain keskiajan ensyklopedisista teoksista kuvatessaan pohjoisia alueita ja niissä olleita asukkaita. Tällaisia etnografisia tekstejä oli käännetty myös muinaisislanniksi, esimerkiksi 1300-luvun alkupuolella laaditussa Hauksbók-käsikirjoituksessa. Seikkisrock
Tapahtumaa järjestää turkulainen Lasten- ja nuortenkulttuuriyhdistys Vilperi ry yhteistyössä Turun kaupungin nuorisoasiankeskuksen alaisen Seikkailupuiston kanssa. Humanistinen ammattikorkeakoulu HUMAK kulttuurituottajaopiskelijoineen on myös merkittävä kumppani. Seikkisrockin tärkeimpiä arvoja ovat lasten kulttuuri- ja taidekasvatus ja sitä kautta monipuoliset, kannustavat ja osallistavat elämykset, joita lapset voivat kokea yhdessä läheistensä kanssa. Tóki Tókinpojan tarina
Tóki Tókinpojan tarina (isl. "Tóka þáttr Tókasonar") on keskiajan islantilaiseen saagakirjallisuuteen luettu lyhytsaaga, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Se määritellään nykyään muinaissaagaksi. "Tóki Tókinpojan tarina" kertoo oudosta vieraasta, joka saapuu Pyhän Olavin hoviin ja kertoo seikkailuistaan muinaisten sankareiden, kuningas Hrólfr Riu’un ja viikinkikuningas Hálfrin kanssa. Tarina on säilynyt 1300-luvun lopulla laaditussa Flateyjarbók-käsikirjoituksessa (GKS 1005 fol.). "Tóki Tókinpojan tarinaa" ei ole suomennettu.
"Tóki Tókinpojan tarina" ei ollut alkujaan mukana Carl Christian Rafnin toimittamassa ensimmäisessä muinaissaagojen kokoelmassa "Fornaldar Sögur Nordrlanda eptir gömlum handritum" (1829–1830). Kyseinen teos vakiinnutti muinaissaagat-termin käytön ja määritti ensimmäisen kerran sen saagojen joukon, jotka luettiin muinaissaagoihin. Rafnin laatima kategorisointi vaikutti pitkään siihen, mitä tekstejä luettiin muinaissaagoihin. "Tóki Tókinpojan tarina" otettiinkin mukaan vasta 1900-luvulla ilmestyneisiin muinaissaagojen kokoelmiin (Bjarni Vilhjálmsson & Guðni Jónsson 1943–1944; Guðni Jónsson 1954). Erik Højsgaard
Erik Højsgaard (s. 1954 Aarhus) on tanskalainen säveltäjä. Hän opiskeli Per Nørgårdin johdolla sävellystä Aarhusin kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa vuosina 1973–8 ja sai diplominsa vuonna 1978. Lisäksi hän opiskeli säveltapailua ja solmisaatiota Tanskan kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa Kööpenhaminassa, jossa hän sai diplomin vuonna 1984. Uuspakanuus
Aasainuskoiset pyrkivät elvyttämään Skandinaviassa viikinkiajalla vallinneen skandinaavisen uskonnon. Aasainusko perustuu ennen kaikkea muinaisnorjankielisten Edda-runojen kuvaamaan mytologiaan. Nykyaikainen aasainusko on saanut alkunsa Islannissa, jossa perustettiin muinaispohjoismaiseen pakanuuteen perustuva yhteisö Ásatrúarfélagið vuonna 1973. Ragnarrin poikien tarina
Ragnarrin poikien tarina (isl. "Ragnarssona þáttr" tai "Þáttr af Ragnars sonum") on keskiaikainen islantilainen lyhytsaaga, joka luetaan niin kutsuttuihin muinaissaagoihin. Se on säilynyt vain 1300-luvun alkupuolelta peräisin olevassa Hauksbók-käsikirjoituksessa, sen todennäköisesti vuosien 1302–1310 välisenä aikana kirjoitetussa osiossa. "Ragnarrin poikien tarina" kertoo tiivistetyn version "Ragnarr Karvahousun saagan" sisällöstä eli Ragnarr Karvahousun elämästä ja kuolemasta ja hänen poikiensa kostosta, kun kuningas Ella on surmauttanut Ragnarrin sulkemalla tämän käärmeitä täynnä olevaan kuoppaan. "Ragnarrin poikien tarina" on pohjautunut jollekin "Ragnarrin saagan" vanhemmalle, mahdollisesti jo 1200-luvun alkupuolella kirjoitetulle versiolle, joka ei ole säilynyt. Tämä versio on pohjautunut samalle runo- ja kerrontaperinteelle, jolle on perustunut myös Ragnarrin kuolinlauluna tunnettu runo "Krákumál". "Ragnarrin poikien tarina" sisältää jonkin verran myös siitä samasta runoudesta, jota on säilynyt "Ragnarr Karvahousun saagassa". Hessdalenin ufot
Hessdalenissa Keski-Norjassa havaittiin 1980-luvulla monia outoja valoilmiöitä, jotka voivat olla maanjäristysvaloja, maavaloja tai ufoja. Hessdalenin laakso sijaitsee noin 120 km Trondheimista kaakkoon Ålenin suuren kylän lähellä noin 35 km Rorosin kaivoskaupungista pohjoiseen. Valojen syyksi on ehdotettu muun muassa skandiumpölyn syttymistä. Mutta jotkut valot on tunnistettu lentokoneiden valoiksi, autojen valojen ja muiksi heijastumiksi ja kangastuksiksi. Hessdalenissa on nykyään automaattisia kameroita, jotka tarkkailevat alueen valoilmiöitä. Hirvenhiihtäjät
Hirvenhiihtäjät (Elgskyttarne, 1832) on Johan Ludvig Runebergin kirjoittama yhdeksän laulua käsittävä heksametrirunoelma, joka kuvaa kansanelämää. Sen aiheena on hirvenajo, johon kietoutuu myös kosiotarina. Itse tapahtumilla ei kuitenkaan ole itsenäistä merkitystä. Ne muodostavat kuvauksen kehykset. Pauliina Haasjoki
Haasjoen ensimmäinen runokokoelma, "Ikkunassa on huone", ilmestyi vuonna 1999. Hänen runoteoksensa "Aallonmurtaja" (2011) oli vuoden 2012 Runeberg-palkintoehdokkana. Haasjoen runoja on käännetty italiaksi, unkariksi, ruotsiksi, englanniksi, saksaksi, puolaksi ja viroksi. Hän on kirjoittanut myös esseitä ja kirjallisuuskritiikkiä ja julkaissut tekstejään verkossa blogeissa "Faasimuutos" sekä "Olo ja muoto". Haasjoki on toiminut Osuuskunta Poesiassa ja Nuoren Voiman Liitossa. Hauki
Haukien ikiä on tutkittu niiden suomuista, kiduskansista, hartian lukkoluista ja kuulokivielimistä. Varmimmin hauen iän saa määritettyä hartianlukkoluusta. Luonnossa hauet voivat elää jopa 30-vuotiaiksi, mutta vain 40 prosentissa populaatioista on yli 7-vuotiaita yksilöitä. Naaraat elävät keskimäärin vanhemmiksi, kasvavat nopeammin ja ovat suurempia kuin koiraat. Raakkutunkio
Raakkutunkio (, ) on erityisesti tanskalainen käsite, jolla tarkoitetaan esihistoriallista raakku- tai ateriatunkiota. Ne ovat olleet tyypillisiä mesoliittisen kivikauden Ertebøllen kulttuurin asukkaille Tanskan länsiosissa ja saaristossa noin 5 800−3 800 eaa. Tunkiot eivät ole olleet varsinaisia asuinpaikkoja ja arvellaankin, että tunkiot ovat olleet vain ravinnon esikäsittelyyn tarkoitettuja kohteita ja että varsinainen leiri on sijainnut kauempana. Raakkutunkiot ovat maailmanlaajuinen ilmiö, koska samanlaisia ihmisen toiminnan seurauksena syntyneitä muodostelmia on löytetty muistakin maanosista. Talonpoikaispurjehdus Helsingin pitäjässä 1500-luvulla
Talonpoikaispurjehdus Helsingin pitäjässä 1500-luvulla – Bondesegling i Helsinge på 1500-talet on vuonna 2009 julkaistu Bengt Erikssonin kirjoittama tietokirja, joka kertoo Helsingin pitäjän elämästä 1500-luvulla, jolloin pitäjä oli talonpoikaispurjehduksen ja maakaupan keskus Uudellamaalla. Kirjan on kustantanut Silvolan Pientaloyhdistys ry. Norjan kieli
Tärkein rakenteellinen ero kielimuotojen välillä liittyy feminiinin asemaan. Molemmissa kielimuodoissa on kolme sukua: maskuliini, feminiini ja neutri. Koska kirjanorja pohjautuu tanskaan, jossa ruotsin tapaan on vain kaksi sukua, on erillisen feminiinin käyttö kirjanorjassakin ailahtelevaa. Kaikki feminiinimuodot voidaan kirjanorjassa kirjoittaa myös maskuliinin tapaan, mutta uusnorjassa tällaista mahdollisuutta ei ole. Esimerkiksi "ei lita jente" (”pieni tyttö”) voi olla joko kirjanorjaa tai uusnorjaa, mutta muoto "en liten jente" on mahdollinen vain kirjanorjassa. Ragnarrin poikien tarina
"Ragnarrin poikien tarinan" kirjoittajasta ei ole varmuutta, mutta on epäilty, että tämä on saattanut olla Hauksbók-käsikirjoituksen omistanut ja myös osittain kirjoittanut Haukr Erlendsson. Tämän näkemyksen mukaan Haukr olisi kirjoittanut tarinan joskus vuoden 1299 jälkeen tai pian vuoden 1302 jälkeen. Kyseinen Haukr katsoi, monen muun islantilaisen merkkimiehen tavoin, polveutuvansa Ragnarr Karvahoususta. Kirjoittaessaan Hauksbók-käsikirjoitustaan Haukr usein muokkasi, lyhensi ja tiivisti siihen kopioimiaan tekstejä. On katsottu, että "Ragnarrin poikien tarina" on kenties kirjoitettu samaa periaatetta seuraten, eli Haukrin tarkoituksena on voinut olla parantaa tekstiä tiivistämällä sen kerrontaa mutta myös yhtenäistää sen kertomusta "Skjöldunga sagan" tarinaversion mukaiseksi. Ei kuitenkaan voida sulkea pois sitäkään mahdollisuutta, että tekstin kirjoitti joku anonyymiksi jäänyt islantilainen 1200-luvun lopussa. Haukijärvi (Pori)
Haukijärvi on Noormarkussa Porissa Satakunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen "Tyvijärven valuma-alueeseen". Huckleberry Finnin seikkailut
Huckleberry Finnin seikkailut () on vuonna 1884 julkaistu Mark Twainin romaani. Sitä pidetään yleisesti yhtenä suurimmista yhdysvaltalaisista romaaneista. Se on myös yksi ensimmäisistä merkittävistä yhdysvaltalaisista romaaneista, missä tuotiin esille kuvatun alueen paikallisväriä eponyymin Huckleberry ”Huck” Finnin itsensä kertomana. Finn oli Tom Sawyerin, kolmen muun Mark Twainin kirjan sankarin, paras ystävä. Tyko Hagmanin suomennos ilmestyi 1904. Hepskukkuu
Hepskukkuu on Yleisradion tuottama television viihdeohjelmasarja vuosilta 1979–1981. Sen tuottajia, käsikirjoittajia ja ohjaajia olivat vaihtelevasti Pentti Järvinen ja Kari Kyrönseppä sekä nimimerkit Armas Jalonen ja Heikki Trug. Kapellimestarina oli Olli Ahvenlahti. Torstai-iltaisin esitetyssä sarjassa näyttelivät Rea Mauranen ja Paavo Piskonen juontajahahmoina ”Soili Auer” ja ”Altti Väisänen”. Ihmeotukset ja niiden olinpaikat (elokuva)
Mutta ei-taikit olivat jo nähneet obskuurin, eikä AYT pysty unhoituttamaan kokonaista kaupunkia. Lisko vapauttaa ukkoslintunsa Frankin luomaan sateen ja levittämään sen sekaan taikajuomaa, jonka seurauksena Frankin luoma sade pyyhkii kaikki New Yorkin viimeaikaiset tapahtumat ei-taikien muistista AYT:n velhojen korjatessa obskuurin aiheuttamat tuhot. Jacob hyvästelee ystävänsä ja suutelee Queeniea ennen kuin sade pyyhkii hänenkin muistonsa. Lisko lähtee takaisin Eurooppaan, mutta lupaa palata Tinan luokse kunhan saa valmiiksi kirjoittamansa kirjan "Ihmeotukset ja niiden olinpaikat". Hän jättää myös nimettömänä Jacobille pehmeästä hopeasta koostuvia okkamin munankuoria, jotta Jacob voisi toteuttaa unelmansa omasta leipomosta. Hän saa tietämättään inspiraation leipomuksiinsa Liskon olennoista ja saa vieraaksi leipomoonsa myös Queenien, jonka nähdessään hymy leviää Jacobin kasvoille.
"Ihmeotukset ja niiden olinpaikat" on ensimmäisen kerran mainittu "Harry Potter ja viisasten kivi" -kirjassa, osana koulukirjoja joita Harryn tuli ostaa ensimmäiselle vuodelleen Tylypahkassa. Vuonna 2001 Rowling kirjoitti tästä koulukirjasta oikean version hyväntekeväisyysjärjestöä varten. Pekka Haukinen
Haukinen tuli tunnetuksi pakinoistaan, joita hän kirjoitti "Ylioppilaslehteen" nimimerkillä "Johnny Walker", mutta hän julkaisi myös runokokoelman ja kuunnelman, suomensi jännityskirjallisuutta ja toimi teatterikriitikkona. Vuoren asukin tarina
Vuoren asukin tarina (isl. "Bergbúa þáttr") on on keskiaikainen islantilainen "þáttr"-tarina, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Tarina kertoo länsi-islantilaisesta miehestä nimeltä Þórðr, joka lähtee eräänä talvipäivänä palkollisensa kanssa messuun. Matka on pitkä ja sen aikana miehet yllättää lumimyrsky, minkä seurauksena nämä joutuvat pitämään yötä löytämässään luolassa. Yön aikana jokin luolan perällä oleva olento (tulkintojen mukaan peikko), jolla on silmät suuret kuin täysikuu, lausuu kolmesti 12-säkeistöisen runon, jossa kehotetaan opettelemaan runo ulkoa tai heille kävisi huonosti. Aamulla miehet jatkavat matkaansa, mutta myöhästyvät messusta. Paluumatkalla he eivät enää löydä luolaa. Þórðr muistaa kuulemansa runon ulkoa, mutta hänen palkollisensa ei. Palkollinen kuolee vuoden kuluttua, mutta Þórðr siirtää tilansa lähemmäs kirkkoa ja menestyy. "Kummun asukin tarinan" tavoin "Vuoren asukin tarina" eroaa monesta muusta islantilaisesta kertovasta "þáttr"-tarinasta siinä, ettei se ole ollut osa sellaisia kuningassaagojen kokoelmia kuin Flateyjarbók ja "Morkinskinna". "Vuoren asukin tarinaa" ei ole suomennettu. Eiríksmál
Eiríksmál (”Eiríkrin/Eerikin laulu”) on on viikinkiaikainen muinaisnorjankielinen runo, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Kyseinen ylistysruno on laadittu edesmenneen Norjan kuninkaan Eerik Verikirveen ("Eiríkr blóðøx") kunniaksi. Fagrskinnan mukaan Eerikin puoliso, Gunnhildr Kuninkaidenäiti (isl. "konungamóðir" Gormsdóttir) antoi laatia runon Eerikin muistoksi vuonna 954 tai hieman sen jälkeen, vaikkakin Fagrskinnan toteamuksen historiallista tarkkuutta on myös epäilty. Runosta on säilynyt Fagrskinnassa yhdeksän säkeistöä, minkä lisäksi yksi säkeistö on säilynyt myös Snorri Sturlusonin Proosa-Eddan osiossa "Skáldskaparmál". Runossa, joka mahdollisesti on ollut pitempi kuin säilyneet säkeistöt antavat olettaa, esitetään kuningas Eerikin vastaanottoa Valhallassa kuvaamalla Óðinnin, runouden jumala Bragin sekä Eddan sankarirunoudesta ja muinaissaagoista tutun sankarin, Sigmundrin välistä keskustelua. "Eiríksmália" ei ole suomennettu. Haukkamies
Haukkamies () on nimi neljälle eri DC Comics -kustantamon sarjakuvissa esiintyville siivekkäille supersankareille. Alkuperäinen Gardner Foxin ja Dennis Nevillen luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1940 "Flash Comics" -sarjakuvalehden ensimmäisessä numerossa. Hirviö
Monet itäiset uskonnot kuten hindulaisuus sekä lisäksi muun muassa kreikkalainen mytologia ja skandinaavinen mytologia pitivät hirviöitä jumalten vihollisina. Skandinaavisen mytologian maailmanloppu, ragnarök, oli lopullinen taistelu Asgårdin jumalien ja monien maailman hirviöiden välillä. Suomalaisessa mytologiassa on paljon hirviöitä, jotka ovat sankareiden vihollisia tai tavallisten ihmisten uhkaajia. Tällaisia ovat esimerkiksi Kokko-lintu ja merihirviö Iku-Turso sekä useat Pohjolan myyttisessä maassa asuneet hirviöt. Kokko-linnussa ja Iku-Tursossa on molemmissa mahdollisesti taustalla jumalolento. Kirjanorja
Knud Knudsen (1812-1895) ja hänen seuraajansa asettuivat kannattamaan esimerkiksi kovia vokaalienvälisiä konsonantteja sekä eräiden taivutuspäätteiden norjalaistamista (esimerkiksi sanan "hest" "hevonen" monikkoon "heste" piti norjan mukaisesti saada -r loppuun: "hester"). Myös æ-kirjaimen käyttöä haluttiin vähentää e:n hyväksi, koska tanskalaisten käsitys siitä, missä sanoissa æ:tä kuului käyttää, ei ollut enää missään yhteydessä edes heidän oman kielensä ääntämiseen, saati sitten norjan. Knudsen kutsui kieltä nimellä "riksmål" eli koko valtakunnan kieli, mutta vuonna 1929 Norjan parlamentti, suurkäräjät, muutti sen nimen muotoon "bokmål", kirjakieli. Tuossa vaiheessa se oli jo kokenut useita uudistuksia ja oli selvästi norjalaisempi kuin jo edesmenneen Knudsenin alkuperäinen, vaatimaton ehdotelma. Fagrskinna
"Fagrskinna" sisältää myös runsaasti runoutta, kuten "Eiríksmálin", skaldi Þorbjörn hornklofin Haraldr Kaunotukan kunniaksi tekemän runon "Haraldskvæði" sekä Eyvindr Skaldienturmelijan (isl. Eyvindr Finnsson "skáldaspillir") kuningas Haakon Hyvän kunniaksi laatiman "Hákonarmálin". Landnámabók
"Landnámabókissa " listataan noin 430 saaren eri osien ensimmäisistä, vuosien 870–930 välisenä aikana saapuneista asukkaista ja näiden perheistä ja jälkeläisistä aina 1000-luvulle saakka ja kerrotaan anekdootinomaisesti näiden biografisia tietoja. Käsittely etenee alue kerrallaan, mikä on katsottu todisteeksi siitä, että tekstin kirjoittaja on tuntenut Islannin maantieteen erittäin hyvin, ja teoksen sukupuita pidetään luotettavina. Syy "Landnámabókin " laatimiselle on mahdolliseti ollut se, että siinä olevan tiedon avulla pyrittiin vahvistamaan tiettyjen sukujen valta omalla alueellaan ja heidän omistusoikeutensa. Suuri osa Islannin asuttajista ja näiden jälkeläisistä kertovien islantilaissaagojen genealogisista tiedoista juontuu todennäköisesti " Landnámabókista". Toisaalta on myös pidetty mahdollisena, että osa " Landnámabókin " säilyneissä versioissa olevista genealogisista tiedoista on voinut olla peräisin islantilaissaagoista. 
Näitä säilyneitä versioita on viisi, joista kolme on keskiaikaista ja kaksi 1600-luvulta. Vanhimpana pidetään "Landnámabókin " Sturlubók-versiota, jonka kirjoitti 1200-luvulla vaikuttanut Sturla Þórðarson ja jonka varhaisin säilynyt kopio nyt jo kadonneesta pergamenttikäsikirjoituksesta on 1600-luvulta (AM 107 fol). 
Hauksbók-versiona tunnettu "Landnámabók " on säilynyt samannimisessä, 1300-luvun alusta peräisin olevassa käsikirjoituksessa AM 371 4to, joka on nimetty omistajansa Haukr Erlendssonin (k. 1334) mukaan (Hauksbók eli "Haukrin kirja"). Käsikirjoituksessa oleva "Landnámabók" on Haukrin käsialaa. Haukr mainitsee käyttäneensä lähteenään Sturlubókin versiota ja sen lisäksi myös Styrmir Kárasonin (k. 1245) 1200-luvun alussa kirjoittamaa vastaavaa tekstiä. Kyseinen Styrmisbók ei ole säilynyt nykypäivään, mutta se on todennäköisesti ollut pohjana myös Sturlubókille ja kolmannelle keskiaikaiselle versiolle, Melabókille.
Melabók on sekin 1300-luvun alkupuolelta. Siitä on kuitenkin säilynyt vain kaksi pergamenttisivua 1400-luvulta peräisin olevassa käsikirjoituksessa AM 445 b 4to. Melabók edustaa kuitenkin versioista vanhinta, sillä se on ollut sisällöllisesti lähimpänä nyt jo kadonnutta Styrmisbókia. 
"Landnámabókin" myöhemmät versiot ovat Björn Jónssonin 1630-luvulla laatima Skarðsárbók (pääkäsikirjoitus AM 104 fol) sekä kirkkoherra Þórður Jónssonin 1600-luvulla laatima Þórðarbók (AM 106 fol ja AM 112 fol). Näistä Skarðsárbók perustuu Sturlubókin ja Hauksbókin versiolle, kun taas Þórðarbók pohjautuu Skarðsárbókille ja Melabókille. Hversu Noregr byggðist
Elizabeth Ashman Rowe (2000) on esittänyt, että "Hversu Noregr byggðist" olisi eräänlainen Magnús Þórhalssonin vastaus sen ja Norjan kuninkaiden sukupuiden listaamisen jälkeen seuraavaan "Eirekr Kaukomatkaajan saagaan" ja "Norjan löytäminen" -tekstiin, jotka kummatkin ensimmäinen Flateyjarbókin kirjoittajista, Jón Þórðarson, oli lisännyt käsikirjoitukseen. Hän on katsonut, että "Hversu Noregr byggðist" -tekstin yhteys "Eirekr Kaukomatkaajan saagaan" olisi olennainen syy siihen, miksi teksti on lisätty käsikirjoitukseen. Kyseinen saaga kertoo Fornjótrin jälkeläisiin kuuluvan Þrándrin pojasta Eirekristä, jonka isä on antanut tarinan mukaan nimen myös hallitsemalleen Trondheimin alueelle (isl. "Þrándheimr"). Saagassa Eirekr matkaa itään etsimään kuolemattomien maata (paratiisia) ja saapuu Konstantinopoliin (isl. "Miklagarðr"), missä saa vastaukset paratiisia koskeviin kysymyksiinsä. Yhdessä "Eirekr Kaukomatkaajan saagan" kanssa "Hversu Noregr byggðist" luo kristillistyneemmän myytin Norjan perustamisesta verrattuna siihen myyttiin, jonka "Norjan löytäminen" -tekstiin liitetty Snorri Sturluson luo teoksensa "Heimskringla" alussa olevassa "Ynglinga sagassa". Viimeksi mainitussa Ynglingien kuningassuvun esi-isien, aasa-jumalien, kerrotaan olleen peräisin Troijasta. "Hversu Noregr byggðist" ja "Eirekr Kaukomatkaajan saaga" taas luovat kuvan kristillisen kulttuurin siirtymisestä Norjaan kristikunnan itäisestä osasta jo norjalaisen kuningasvallan varhaisimpina hetkinä. Näin ne luovat Norjan kuningasvallasta kuvan, joka on hieman vähemmän pakanallinen. Hensbackan kulttuuri
Hensbackan kulttuuri oli noin 9000–6000 vuotta sitten jääkauden lopun aikainen Ruotsissa esiintynyt metsästäjä - keräilijäkulttuuri. Se syntyi luultavimmin Norjan rannikon Fosnan kulttuurin ja eteläisemmän Ahrensburgin kulttuurista peräisin olevien siirtolaisten sulautuessa yhteen. Ei tiedetä, kumpi vaikutti voimakkaammin. Fosnalaiset alkoivat vaeltaa 9300 vuotta sitten Köli-vuoriston yli. Ahrensburgin tai Brommen kulttuurin ihmisiä vaelsi Etelä-Ruotsiin jo aikaisemmin, 11000 vuotta sitten. Högsåra
Clara Henriksdotter-Puranen kirjoittaa kirjassaan "Högsåra" seuraavasti: "Vanhimmista lähteistä vuoden 1538 veroluetteloista löytyvät muodot Höckesar, Hökesure, Houcksur ja Höcksor. Vuoden 1540 maakirjassa puhutaan Houttsoorista ja Höuttsoorista. Lisäksi löytyvät Högsore (1553), Houcksåår (1555), Hökesår (1558), Hökesåår (1560), Houcksår (1566), Högsåår (1570), Högsar (1571), Hocksåår (1571), Hougesår (1601), Höcksåår (1611), Haucksår (1615), Höttsår (1632), Högsare (1638), Högsari (1650), Högsar (1659), Högsahr (1674), Högsaar (1684), Hyxora (1787) ja Högsår (1674 ja 1874) ... näin ollen nimi on voinut kehittyä Haukisaaresta tai Haukkasaaresta." Haukisaari nimisenä saari tunnetaan vielä vuoden 1775 isojako kartassa ja pöytäkirjassa. Henrik Haukeland
Kaudeksi 2015–2016 Haukeland siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue Leksands IF:ään. Hän lähti kauteen Frans Tuohimaan aisaparina. Tuohimaa pelasi suurimman osan runkosarjan otteluista, joita Haukelandille kertyi puolestaan 22, joissa hän torjui yhden nollapelin. SHL:n nousukarsinnoissa Haukeland nousi Leksandin ykkösmaalivahdiksi ja hän torjui joukkueen lopulta SHL:ään. Haukeland torjui ottelusarjan seitsemännessä ottelussa vieraissa MODO Hockeyta vastaan 47 kertaa, kun Leksand voitti ratkaisevan ottelun jatkoajalla lukemin 3-4. Sarjanousupäivänä Haukeland teki Leksandin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2016–2017 hän toimi lähinnä joukkueen kakkosmaalivahtina Atte Engrenille ja pelasi runkosarjassa 22 ottelua. Karsintasarjassa he jakoivat varsin tasaisesti Leksandin torjuntavastuun. Mora IK voitti ottelusarjan kuitenkin lukemin 4–2 ja Leksand putosi takaisin Allsvenskaniin. Haukikalat
Haukikalat ("Esociformes") on viuhkaeväisten kalojen lahko. Siihen kuuluu 14 lajia, jotka jaetaan kahteen heimoon: haukien ("Esocidae") ja koirakalojen ("Umbridae") heimoon. Suomessa esiintyy vain haukien ("Esocidae") lajeja. Haukilammi (Lohja)
Haukilammi on Uudellamaalla Lohjalla oleva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen. Järvi kuuluu Liesjärveen laskevan Mustijoen valuma-alueeseen. Otto von Guericke
Guericke kirjoitti kokeistaan kirjan "Experimenta Nova Magdeburgica de Vacuo Spacio", joka ilmestyi 1672. Kirja käsittelee sekä tyhjiöön että staattiseen sähköön liittyviä havaintoja. Kirja sai laajaa huomiota aikanaan ja rikkipallokokeita toistettiin. Francis Hauksbee kehitti rikkipalloa edelleen. Hevoskirja
Hevoskirja on hevosiin liittyvä yleensä tytöille, lähinnä lapsille ja varhaisnuorille tarkoitettu lyhyt kaunokirjallinen hevosiin liittyvä teos. Hevoskirjoissa hevostalliympäristö esitetään monesti todellista ihanteellisempana ja tapahtumarikkaampana. Monesti tämän tyyppisissä kirjoissa esimerkiksi pikkutyttö taltuttaa villin hevosen, jota aikuisetkaan eivät saa talttumaan. Hevoskirja voi olla pelkkä hevostallielämän kuvaus, mutta myös nuorten salapoliisiromaani. Monesti hevoskirjat ovat hyvin viihteellisiä, mutta joissain hevoskirjoissa on kuvattu varsin realistisesti tallien joskus tulehtuneita ihmissuhteita ja hevosenhoidon kääntöpuolia.
Tunnettuja suomalaisia hevoskirjojen kirjoittajia ovat sisarukset Merja ja Marvi Jalo. Ulkomaisia suomennettuja hevoskirjoja ovat muun muassa Lisbeth Pahnken Britta ja Hopea -kirjat sekä Judith M. Berrisfordin Jutta-kirjat.. Haukur Heiðar Hauksson
Haukur Heiðar Hauksson (s. 1. syyskuuta 1991, Akureyri, Islanti) on islantilainen jalkapalloilija. Hän pelaa oikeana laitapuolustajana. Haukur edustaa seuratasolla ruotsalaista AIK:ta. Hän on pelannut myös Islannin maajoukkueessa. Dödsbrickan
Dödsbrickan on ruotsalaisen Henning Mankellin vuonna 1980 julkaistu romaani. Sen päähenkilö on First Harold, joka elättää itsensä raviveikkauksella. Eräänä iltana hänen ollessa tulossa raveista nuori nainen ryöstää hänet. First Harold etsii tytön käsiinsä saadakseen selville minkälainen ihminen yritti lähes tappaa hänet. Kvenland
• "Íslendingabók" (700-900-luvuilla) • "Ynglingatal" (800-luvun loppupuolella) • "Beowulf" (700-luvulta 1000-luvun alulle) • "Poetic Edda" (c. 800–1000) • "Nestorin kronikka" (1095) • "Historia Norvegiæ" (1100-luvun loppupuolella) • "Skáldskaparmál" (n. 1220) • "Orkneylaisten saaga" (n. 1230) • "Hyndluljóð" (1200-luvulla) • "Gesta Danorum" (aloitettu n. 1185, valmistunut n. 1216) • "Ynglinga saga" (kirjoittanut Snorri Sturluson n. 1225) • "Hversu Noregr byggðist" (vanhin säilynyt transkriptio vuodelta 1387) • "Ættartölur" ("genealogia", "sukututkimus") (1387), liitännäisosa tekstille "Hversu Noregr byggðist". Hauki-luokan yhteysalus
Hauki-luokan yhteysalukset valmistettiin korvaamaan rannikkotykistön kelirikkoveneet. Kolme ensimmäistä Hauen, Hakunin ja Havourin valmisti Linnan telakka Turussa, mitkä luovutettiin merivoimille 1978. Kolme seuraavaa Hankoniemen, Hirsalan ja Houtskärin valmisti Valmet Osakeyhtiön Kotkan telakka. Nämä valmistuivat 1979-1980. Yhteysalus
Myös pienempiä yhteysaluksia, mm. rannikkotykistölle rakennettu kuusi alusta käsittävä Hauki-luokka (Hauki, Hakuni, Havouri, Hankoniemi, Hirsala, Houtskär), joka pystyy liikkumaan kokoisiaan huomattavasti vahvemmissa jäissä, on rakennettu nimenomaan kelirikkoajan liikennettä varten. Näitä aluksia kutsutaan nimikkeellä kelirikkoalus. Hagiografiset saagat
Pyhimyselämäkertojen kääntäminen jatkui Islannissa useiden vuosisatojen ajan. Yksi oletettavasti viimeisimmistä katoliseen pyhimysperinteeseen liittyvistä käännöksistä on 1500-luvun alusta peräisin oleva käsikirjoitus, joka tunnetaan nimellä Reykjahólabók (Stock. Perg. fol. nr. 3). Sen sisältämien käännösten päälähteenä on ollut keskialasaksankielinen, nimellä "Passional"/"Der Heiligen Leben" tunnettu mukaelma "Legenda aureasta". Tämän kokoelman vaikutus islantilaiseen kirjallisuuteen jäi kuitenkin reformaation myötä vähäiseksi. Haakonsvern
Tukikohta perustettiin vuonna 1962, jolloin laivaston toiminnot siirtyivät Oslovuonon Hortenista Bergeniin. Haakonsvern on lähes kaikkien Norjan laivaston alusten tukikohta, ja siellä käy usein myös Naton aluksia. Haakonsvernissa on Norjan laivaston koulutuskeskus (KNM Tordenskjold), ja siellä on myös korjaus- ja huoltopalvelut sekä maanalainen telakka, johon mahtuu fregatti. Haukkapöllöt
Haukkapöllöt ("Ninox") on pöllöjen heimoon kuuluva lintusuku. Ásmundr Sankarinsurman saaga
Ásmundr Sankarinsurman saaga (isl. "Ásmundar saga kappabana") on keskiaikainen islantilainen saaga, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Se luetaan niin kutsuttuihin muinaissaagoihin. Saaga kertoo ensin Sveanmaan kuningas Buðlista, jolla on kirottu miekka, jonka seppä on ennustanut koituvan kuninkaan kahden lapsenlapsen kohtaloksi. Miekka piilotetaan, mutta Buðlin tyttärelle syntyy kahdesta avioliitosta kummastakin poika, jotka kasvavat erillään. Saagan loppuosassa kerrotaan velipuolten, Ásmundrin ja Hildibrandrin, taistelusta. Ásmundr on löytänyt kirotun miekan ja surmaa sillä Hildibrandrin. Hän ymmärtää vasta liian myöhään heidän olevan sukulaisia. "Ásmundr Sankarinsurman saaga" sisältää myös edda-runoutta: edellä mainittuun taisteluun liittyvän niin kutsutun ”Hildibrandrin kuolinlaulun” sekä Ásmundrin lausuman runon tämän saapuessa taisteluun yllyttävänä osapuolena esiintyneen prinsessa Æsan saliin. "Ásmundr Sankarinsurman saagaa" ei ole suomennettu. Ari Viisas
"Islantilaisten kirjan" lisäksi Ari on mahdollisesti kirjoittanut myös Islannin asuttamisesta kertovan "Landnámabókin" varhaisimman version. Tähän viittaa Haukr Erlendssonin maininta asiasta tämän omassa "Landnámabók"-versiossa, joka on säilynyt Hauksbók-käsikirjoituksessa. Siinä Haukr mainitsee Arin toisena niistä oppineista miehistä (Kolskeggr Viisaan (isl. "inn fróði") ohella), jotka olivat aiemmin kirjoittaneet Islannin asuttamisesta. Hauki
Läikkätaudiksi kutsutaan erilaisia bakteerien aiheuttamia ihovaurioita. Se aiheuttaa vaihtelevan kokoisia haavoja ja suomuttomia kohtia. Erityisen helposti läikkätautia saavat aiemmin ihovaurioita kokeneet tai muuten stressaantuneet yksilöt. Läikkätautiin tiedetään kuolleen haukia. Hauki
Hauen pohjoisamerikkalaisten ja eurooppalaisten yksilöiden välinen perinnöllinen muuntelu on pientä. Tämä on yleistä pohjoisilla makean veden kaloilla, koska jääkauden aikana laji on pystynyt selviytymään vain muutamissa refugeissa ja yksilömäärä on ollut pieni. Vuonna 2014 julkaistun tutkimuksen mukaan hauesta pystyy erottamaan kolme kehityslinjaa. Kaksi niistä on lähtöisin eurooppalaisesta refugista ja yksi itäaasialaisesta refugista, josta laji levisi jääkauden jälkeen myös takaisin Pohjois-Amerikkaan. Uplannin kuninkaat
"Uplannin kuninkaat" (isl. "Af Upplendinga konungum" tai "Þáttr af Upplendinga konungum") on lyhyt proosamuotoinen, muinaisislanninkielinen tarina (þáttr), joka luetaan yleensä muinaissaagoihin. Siinä kuvataan tarunhohtoista Ynglingien kuningassuvun (isl. "Ynglingar") sukupuuta Óláfr Puunveistäjästä (isl. "trételgja") Óláfr Keihästilanhaltiaan (isl. "Geirstaðaálfr") ja tämän poikaan Rögnvaldr Vuorenkorkuiseen (isl. "heiðum-hæri") sekä luetellaan eri alueita nykyisen Ruotsin ja Norjan alueilla, joilla suvun miesten katsotaan hallinneen. Teksti on peräisin "Hauksbók" -nimellä tunnetusta käsikirjoituksesta, joka laadittiin Islannissa 1300-luvun alkupuolella, mutta sen taustalla vaikuttanut tarinaperinne on vanhempaa. Tarinan lopussa mainitaan Þjóðólfr Kviiniläisen runo "Ynglingatal", jossa listataan tekstin mukaan Sveanmaalla (isl. "Svíþjóð") hallinneen Ynglingien suvun kuninkaat. Kyseinen runo on säilynyt Snorri Sturlusonin kuningassaagojen kokoelmassa "Heimskringla", osana myyttisistä ja muinaisista Ynglingien kuninkaista kertovaa"Ynglinga sagaa". On katsottu, että "Uplannin kuninkaat" olisi tämän oletettavasti jo alkujaan 800-luvulla laaditun runon laajennettu mukaelma, mutta että Snorrin teos ei olisi tarinan lähde. On myös esitetty, että "Uplannin kuninkaat" perustuisi jollekin kirjalliselle lähteelle, jota "Hauksbókia" varten olisi huomattavasti lyhennelty. "Uplannin kuninkaat" on ilmestynyt suomeksi muinaissaagojen kokoelmassa "Egill Yksikätinen" (Helsinki: Finn Lectura, 2013). Haukiniemi
Haukiniemi on kylä Savonlinnan koillisosassa, entisen Säämingin kunnan alueella. Haukiniemellä sijaitsee kirjailija Joel Lehtosen synnyinkoti Harju. Alueella on säilynyt elävä kulttuurimaisema ja se on merkitty maakuntakaavaan maakunnallisesti arvokkaaksi alueeksi. Kylän urheiluseura Haukiniemen Haka harjoittaa jalkapallo- ja pesäpallotoimintaa. Vuonna 2013 alueelle valmistui Haukiniemen kyläyhdistyksen rakentama ortodoksinen rukoushuone tsasouna, jonka rakentamisesta yhdistys teetti myös 45 minuutin dokumenttielokuvan. Hervörin saaga
Hervörin saaga tai Hervörin ja kuningas Heiðrekrin saaga (isl. "Hervarar saga ok Heiðreks konungs") on keskiaikainen islantilainen saaga, joka luetaan niin kutsuttuihin muinaissaagoihin. Saaga on kirjoitettu vuoden 1250 tietämillä, ja sen katsotaan olevan yksi vanhimmista muinaissaagoista. "Hervörin saagan" kirjoittajaa ei tunneta. Saaga kertoo neljän eri sukupolven sotureista – Angantýristä, tämän tyttärestä Hervöristä, Hervörin pojasta kuningas Heiðrekristä sekä tämän kahdesta pojasta, Angantýristä ja Hlöðristä – sekä sukupolvelta toiselle periytyvästä miekasta nimeltä Tyrfingr, joka antaa aina voiton käyttäjälleen mutta joka on jonkun miehen surma joka kerta kun se vedetään huotrastaan. Saaga sisältää useita edda-mittaisia runoja, joista esimerkiksi Hunnien taistelulauluna tunnettu "Hlöðskvida" ("Hlöðrin laulu" ) edustaa todennäköisesti vanhimpia sankarirunouden kerrostumia. On katsottu, että osa saagan pohjana olleesta tarinaperinteestä on voinut juontua jopa kansainvaellusten ajalta saakka. "Hervörin saagaa" ei ole suomennettu. Hauki
Vaikka hauet ovat geneettisesti melko samanlaisia Euroopassa ja Amerikassa, eteläisen Euroopan populaatioissa – erityisesti Adrianmeren valuma-alueella, Italiassa, Tonavan altaassa ja Ranskan lounaisosissa – on selvästi enemmän vaihtelua. Hauen uskottiin pitkään olevan sukunsa ainoa laji Euroopassa, mutta 2000-luvulla tehdyt tutkimukset ovat paljastaneet, että Euroopassa on kolme haukilajia. Vuonna 2011 löydettiin Italiasta "Esox cisalpinus" ja vuonna 2014 Ranskasta "Esox aquitanicus". Kuningassaagat
"Hryggjarstykkin" osalta on myös tuotu esille sen yhteys siihen latinankieliseen pyhimyselämäkertojen perinteeseen, joka sai alkunsa Islannissa ja Norjassa 1000-luvulta alkaen. Vaikka Länsi-Skandinaviassa kirjoitettujen pyhimyselämäkertojen latinankieliset versiot eivät olekaan säilyneet, esimerkiksi arkkipiispa Eysteinn Erlendsonin vuoden 1170 tienoilla laatima hagiografinen teos Pyhästä Olavista, "Acta sancti Olavi regis et martyris", on säilynyt kansankielisena käännöksenä norjalaisessa saarnakokoelmassa "Homilíubók". Nyt jo kadonnut Orkneyn jaarli Magnús Erlendssonista kertova pyhimyselämäkerta *"Vita sancti Magni", joka laadittiin tämän kanonisaation yhteydessä vuoden 1135 tienoilla ja josta on säilynyt vain kansankielisen käännöksen katkelmia, on todennäköisesti toiminut *"Hryggjarstykki"-teokselle sekä lähteenä että mallina. Hurtigsin rakuunatorppa
Hurtigsin rakuunatorppa () on museo Lapinjärven kunnan Heikinkylässä. Museota ylläpitää vuonna 1952 perustettu Hopenback-Lekstrand fornminnesförering (). Rakennus on 1700-luvulta oleva ruotujakoaikainen sotilastorppa. Sörlin tarina
Sörlin tarina tai Heðinnin ja Högnin saaga () on islantilainen muinaissaagoihin luettu saaga. Se kertoo tanskanmaalaisesta kuninkaasta nimeltä Högni sekä Serklannin kuninkaan pojaksi kutsutusta Heðinn-nimisestä viikingistä, jotka ovat veriveljiä keskenään mutta ajautuvat Freyja-jumalattaren loitsujen vuoksi taistelemaan ikuisesti kunnes kristitty mies tulee ja murtaa taian. "Sörlin tarina" on säilynyt 1300-luvun lopulla laaditussa Flateyjarbók-käsikirjoituksessa, missä se on osa kuningas Óláfr Tryggvasonista kertovaa saagaa ("Óláfs saga Tryggvasonar en mesta"). "Sörlin tarinan" taustalla on kuitenkin vaikuttanut vanha germaaninen perinne, jonka ilmentymiä tunnetaan myös muista keskiaikaisista skandinaavisista ja muinaisenglanninkielisistä lähteistä. "Sörlin tarina tai Heðinnin ja Högnin saaga" on ilmestynyt suomeksi muinaissaagojen kokoelmassa "Egill Yksikätinen – Muinaissaagoja Pohjolasta" (Helsinki: Finn Lectura 2013). Skunkki
Haisunäätä on hyödyksi jyrsijä- ja hyönteiskantojen harventajana, eikä se yleensä syö viljelyskasveja. Vaikka haisunäätä on villieläin, niitä pidetään joissakin maissa myös lemmikkinä. Lemmikkiskunkkien hajurauhaset on yleensä poistettu, mikä on kielletty Suomen eläinsuojelulainsäädännössä . Skunkkien tuonti Suomeen on kielletty ilman Riistakeskuksen kirjallista lupaa ja Elintarviketurvallisuusviraston myöntämää tuontilupaa Haisunäätien heimoon kuuluva patagonianskunkki ("Conepatus humboldtii") on CITES-sopimuksella suojeltu laji. EU-lainsäädännössä patagonianskunkki on liitteen B eläin, jota ei saa tuoda EU-alueelle ilman voimassa olevaa vientilupaa tai jälleenvientitodistusta sekä voimassa olevaa tuontilupaa. Haaksirikko
"Haaksi" on vanha, suomalais-ugrilaisissa kielissä omaperäinen sana laivalle. Eräissä sukukielissä sen vastineet merkitsevät ruukkua tai astiaa. Haaksirikko tarkoittaa siis "haahden" eli aluksen rikkoutumista. "Nykysuomen sanakirja" kertoo sanaa "haaksi" merkityksessä alus, laiva, pursi, vene käytettävän varsinkin runokielessä.