Mikä oli Wayne Gretzkyn viimeinen NHL-joukkue?
Wayne Gretzky
Gretzkyn kaksi viimeistä NHL-kautta päättyi jo runkosarjaan. Hän pelasi uransa viimeisen ottelun Rangersin paidassa 18. huhtikuuta 1999 Madison Square Gardenissa Pittsburgh Penguinsia vastaan. Gretzky merkkautti viimeisessä ottelussaan yhden syöttöpisteen Brian Leetchin maaliin. Rangers hävisi ottelun jatkoajalla 2–1. Gretzkystä tuli NHL:n toiseksi viimeinen pelaaja, joka oli aloittanut uransa WHA-liigassa. Viimeiseksi jäi hänen pitkäaikainen joukkuetoverinsa Mark Messier. Wayne Gretzky
Gretzky pelasi viimeisen NHL-ottelunsa 18. huhtikuuta 1999 New York Rangersin kotiareenalla Madison Square Gardenissa. Edmonton Oilers jäädytti Gretzkyn pelinumeron 99 hänen aktiiviuransa jälkeen 1. lokakuuta 1999. Gretzkyn pelinumero jäädytettiin koko NHL:ssä 6. helmikuuta 2000, eikä kenenkään toisen pelaajan pelinumeroa ole edelleenkään jäädytetty NHL:ssä koko liigan laajuisesti. Ympäri maailmaa tätä numeroa myös kunnioitetaan, sillä esimerkiksi SM-liigassa ei ole Gretzkyn vaikutuksen jälkeen kukaan ottanut pelinumeroa 99, vaikka sitä ei virallisesti ole kielletty. Wayne Gretzky
Gretzky valitsi uudeksi seurakseen kevään 1994 Stanley Cup-mestari New York Rangersin, jossa hän sai tilaisuuden pelata entisen seurakaverinsa Mark Messierin kanssa. Gretzkyn pelillinen rooli uran loppupuolella painottui entistä vahvemmin pelinrakentajana toimimiseen. Hän antoi Rangersissa pelaamissaan 234 ottelussa 197 maaliin johtanutta syöttöä, mutta teki vain 57 maalia.
Bobby Orr
Orr teki pelipaikallaan pienen vallankumouksen voittamalla puolustajana niin NHL:n syöttötilaston kuin pistepörssinkin. Miehen syöttöennätys säilyi 1980-luvun alkuun, jolloin Wayne Gretzky sen rikkoi. Hän johti kotimaansa Kanada-cupin voittoon syksyllä 1976 ja tuli valituksi parhaaksi pelaajaksi turnauksessa, jossa kaikki parhaat kiekkoilijat ensi kertaa kohtasivat. Neuvostoliiton ja Kanadan laatuaan ensimmäinen kohtaaminen Summit Series -sarjassa syksyllä 1972 oli mennyt häneltä sivu suun loukkaantumisen takia. Uransa ehtoopuolen Bobby Orr pelasi Chicago Blackhawksin joukkueessa ilman mainittavaa menestystä. Hän joutui lopettamaan uransa toistuvien polvivammojen vuoksi 31-vuotiaana. Jokerien historia
Kaudella 1994–1995 NHL:ssä oli työsulku, minkä vuoksi Jari Kurri ja Teemu Selänne pelasivat parikymmentä ottelua Jokereissa. Pohjois-Amerikan luetuin jääkiekkolehti The Hockey News listasi lakon aikana Jokerit maailman toiseksi parhaimmaksi jääkiekkoseuraksi IHL-liigan Detroit Vipersin jälkeen. The Hockey News perusteli Jokerien sijoitusta muun muassa hyvällä puolustuksella ja taitavalla tšekkihyökkääjällä Otakar Janeckýllä. 3. joulukuuta 1994 pelattiin Helsingin jäähallissa näytösottelu, jossa Jokerit kohtasi NHL-tähdistä koostuneen Wayne Gretzky -All Starsin. NHL-ammattilaiset voittivat ottelun selvin lukemin 7–1. Wayne Gretzky
Gretzky pelasi Pohjois-Amerikan NHL-liigassa yhteensä 20 kauden ajan edustaen Edmonton Oilersia, Los Angeles Kingsiä, St. Louis Bluesia ja New York Rangersia voittaen NHL:n Stanley Cup-mestaruuden neljä kertaa. NHL:n runkosarjassa Gretzky pelasi yhteensä 1 487 ottelua tehopistein 894+1963=2857. Hänen pistekeskiarvonsa NHL:ssä on 1,92 tehopistettä yhtä ottelua kohden, minkä johdosta hän on liigan historian kaikkien aikojen paras pistemies, maalintekijä sekä eniten maalisyöttöjä merkkauttanut pelaaja. Marty McSorley
McSorleyn aika Oilersissa päättyi elokuussa 1988, jolloin hänen pelaajaoikeutensa siirtyivät Los Angeles Kingsille suurkaupassa, jossa Kings sai hänen lisäkseen Wayne Gretzkyn sekä Mike Krushelnyskin ja jossa Oilers sai vaihdossa Jimmy Carsonin ja Martin Gelinasin, Kingsin ensimmäisen kierroksen varausvuorot varaustilaisuuksissa vuosina 1989, 1991 ja 1993 sekä 15 miljoonaa dollaria rahaa. Hän jatkoi Kingsissä samassa roolissa kuin Oilersissakin. hän keräsi viidellä peräkkäisellä Kingsin riveissä pelaamallaan kaudella (1988–1993) yli 200 jäähyminuuttia ja kolmella kaudella yli 300 minuuttia. Kaudella 1988–89 hän sijoittui NHL:n jäähypörssissä sijalle neljä kerättyään 60:ssä runkosarjaottelussa 350 jäähyminuuttia, seuraavalla kaudella sijalle kolme kerättyään 75:ssä ottelussa 322 jäähyminuuttia ja kaudella 1992–93 jäähypörssin kärkeen uransa ennätyslukemalla, 399 jäähyminuuttia 81:ssä runkosarjaottelussa. Paitsi jäähyennätyksensä, McSorley teki Kingsin riveissä myös piste-ennätyksensä ja ennätyksensä plusmiinustilastossa. Kaudella 1992–93 hänelle kertyi 81:ssä runkosarjaottelussa 41 tehopistettä, 15 maalia ja 26 syöttöpistettä, ja hän ylitti 30:n runkosarjapisteen rajan myös neljällä muulla NHL-kaudella. Kaudella 1990–91 hän sai plusmiinustilastossa lukeman +48 ja jakoi näin NHL Plus/Minus Awardin voiton Calgary Flamesin Theoren Fleuryn kanssa. McSorley oli pelaamassa Kingsin riveissä Stanley Cupin voitosta keväällä 1993, mutta mestaruus meni lopulta Montreal Canadiensille. Hän keräsi kevään 1993 pudotuspeleissä kymmenen tehopistettä, neljä maalia ja kuusi syöttöpistettä, 24 ottelussa. Legion of Doom
Kolmikon viimeiseksi yhteiseksi kaudeksi jäi NHL-kausi 1996–1997, jolloin he tekivät 104 maalia ja 131 syöttöä. Philadelphia eteni Stanley Cupin finaaleihin, mutta hävisi Detroit Red Wingsille otteluvoitoin 4–0. Ketju keräsi pudotuspeleissä tehopisteet 26+32. 99 (luku)
Jääkiekkoilija Wayne Gretzkyn pelinumero ammattilaisliigoissa oli 99. Kukaan ei ollut ennen häntä käyttänyt sitä. Gretzkyn lopetettua uransa NHL-liiga jäädytti pelinumeron. Numero on ainoa, jonka jäädytys kattaa koko NHL:n, eikä sitä saa käyttää yhdessäkään liigan joukkueessa. Wayne Gretzky
Kaudella Gretzky teki ennätykselliset 92 maalia. Kukaan muu ei ollut aiemmin saavuttanut yhdellä kaudella edes 80 maalin rajaa. 
Gretzky saavutti ensimmäisenä pelaajana 200 tehopistettä 92 maalillaan ja 120 syötöllään (yhteensä 212). Seuraavina kausina Gretzky paranteli joka kerta omaa yhden kauden syöttöennätystään (125, 135, 163) ja saavutti lopullisen yhden kauden piste-ennätyksensä (215 pistettä). NHL-kausi 1983–1984
Runkosarjan pistepörssin voitti Edmonton Oilersia edustanut Wayne Gretzky, joka teki kauden aikana yhteensä 205 tehopistettä pelaamissaan 74 ottelussa. Mukaan mahtui kauden avausottelusta 5. lokakuuta 1983 alkanut ja 28. tammikuuta 1984 päättynyt pisteputki, jonka aikana hän keräsi vähintään yhden tehopisteen 51 ottelussa peräkkäin. Kyseessä on NHL:n ennätys. Gretzkyn lisäksi vain Mario Lemieux on pystynyt yli 30 ottelun pisteputkeen. Kauden päätteeksi Gretzkylle myönnettiin Hart Memorial Trophy viidennen kerran peräkkäin. Pudotuspeleissä Oilersin Mark Messier keräsi 19 ottelussa 26 tehopistettä, joista 8 oli maaleja. Suoritustensa myötä Messier palkittiin Conn Smythe Trophyllä ensimmäisen ja ainoan kerran urallaan. Pudotuspelien pistepörssin voittaja oli Wayne Gretzky. Hän teki niiden aikana 35 pistettä 19 ottelussa. Glen Hanlon
Pelaajaurallaan Glen Hanlon pelasi 477 NHL-ottelua maalivahtina. Vancouver Canucks varasi hänet NHL:ään vuonna 1977 varausnumerolla 40. Vancouver Canucksin lisäksi hän edusti NHL:ssä St. Louis Bluesia, New York Rangersia ja Detroit Red Wingsiä. NHL:n lisäksi hän on pelannut WCHL:ssä, CHL:ssä, AHL:ssä ja IHL:ssä. Mielenkiintoinen yksityiskohta hänen urallaan on, että Wayne Gretzky teki ensimmäisen NHL-maalinsa hänen selkänsä taakse. Mike Bossy
Bossylla on hallussaan NHL-ennätys peräkkäisten yli 50:n runkosarjamaalin kausien määrässä. Hän ylitti rajapyykin yhdeksänä peräkkäisenä kautena. 60:n runkosarjamaalin rajan hän ylitti viitenä kautena ja jakaa näin NHL-ennätyksen Wayne Gretzkyn kanssa. Kaudella 1980–81 hän teki 50 maalia 50 ottelussa ensimmäisenä pelaajana sitten Maurice Richardin, joka teki saman 36 vuotta aiemmin. New York Islandersin seuraennätyksistä on Bossyn hallussa suuri osa. Hän on muun muassa eniten runkosarja- ja pudotuspelimaaleja Islanders-paidassa tehnyt pelaaja, eniten runkosarja- ja pudotuspelipisteitä yhden kauden aikana tehnyt Islanders-pelaaja sekä eniten runkosarjamaaleja yhden kauden aikana tehnyt Islanders-pelaaja. Wayne Gretzky
Viimeisen kautensa päätteeksi Gretzky sai vielä yhden henkilökohtaisen NHL-palkinnon, Lady Byng Memorial Trophyn, joka myönnettiin hänelle, koska hän osoitti kauden aikana suurinta urheiluhenkeä sekä herrasmiesmäistä käytöstä yhdistettynä pelaamisen laadukkaaseen tasoon. Fredrik Olausson
Olausson palasi kaudeksi 2000–2001 Eurooppaan ja siirtyi Sveitsin Nationalliga A:n SC Berniin. Hän oli tehoilla 12+15=27 joukkueen tehokkain puolustaja ja puolustajien pistepörssin kolmas. Olausson ilmoitti NHL-uransa lopettamisesta huhtikuussa 2000, mutta hän palasikin kaudeksi 2001–2002 takaisin NHL:ään ja siirtyi Detroit Red Wingsin riveihin. Hän voitti kauden päätteeksi Stanley Cupin vuonna 2002. Olausson oli lähellä voittaa sen toisen kerran peräkkäin kaudella 2002–2003, kun hän pelasi Mighty Ducks of Anaheimin riveissä. Mighty Ducks hävisi Stanley Cup -finaaleissa New Jersey Devilsille otteluvoitoin 4-3. Rick Tabaracci
Tabaracci varattiin vuoden 26. pelaajana. Varaajana oli Pittsburgh Penguins. Tabaracci pelasi myös Winnipeg Jetsissä, Washington Capitalsissa, Calgary Flamesissa, Tampa Bay Lightningissa, Atlanta Thrashersissa ja Colorado Avalanchessa. Tabaracci pelasi 286 ottelua NHL:ssä vuosien 1989 ja 1999 välillä. Vuonna 2000, kun Columbus Blue Jackets ja Minnesota Wild liittyivät NHL:ään, ne saivat pelaajia muista joukkueista. Tabaracci oli koko tilaisuuden ensimmäinen varattu pelaaja, mutta hän ei kuitenkaan pelannut enää yhtään NHL-ottelua, vaan siirtyi IHL-joukkue Utah Grizzliesiin, jossa lopetti uransa. Wayne Gretzky
Gretzkyn äiti Phyllis (o.s. Hockin, k. 2005) oli brittiläistä sukua ja syntyi ja kasvoi Parisissa, Ontariossa. Gretzkyn isänisä Anton "Tony" Gretzky oli puolalainen siirtolainen, joka muutti vuonna 1917 Venäjältä nykyisen Valko-Venäjän alueelta Yhdysvaltoihin Chicagoon aikomuksenaan liittyä Yhdysvaltain armeijaan. Kanadan armeijassa maksettiin kuitenkin parempaa palkkaa, ja hän muuttikin pian Winnipegiin Kanadaan. Vuonna 1932 Anton ja Mary Gretzky perustivat vihannestarhan lähelle Brantfordia. Waynen isän Walter Gretzkyn mukaan Anton ja Mary olivat valkovenäläisiä, mutta he ovat voineet olla myös Valko-Venäjällä asuneita puolalaisia, sillä Wayne Gretzky on toisinaan vitsaillut puolalaisilla juurillaan. Joe Murphy
Murphyn varasi NHL:ään Detroit Red Wings varausnumerolla vuonna . Murphy pelasi parhaat vuotensa Edmonton Oilersissa, mutta edusti tämän lisäksi lukuisia muita joukkueita. Hänen viimeiseksi seurakseen jäi Washington Capitals, joka antoi hänelle potkut vuonna 2001. Murphy pelasi NHL:ssä 779 runkosarjan ottelua tehoilla 233 maalia sekä 295 maalisyöttöä. Playoffseissa hän pelasi 120 ottelua ja teki 34 maalia ja 43 maalisyöttöä. Hän teki parhaalla NHL-kaudellaan 82 pistettä (35+47). Vladimír Vůjtek
Vůjtek lähti kotimaastaan Amerikkaan kesken pelikauden 1990–1991 ja pelasi aluksi WHL-liigassa. Vuonna 1991 NHL-seura Montreal Canadiens varasi hänet varaustilaisuuden neljännellä kierroksella, mutta seuraavalla kaudella Vůjtek pelasi Montrealissa vain kaksi NHL-ottelua. Vuodet 1992–1994 hän edusti Edmonton Oilersia. Kolmen Euroopassa viettämänsä vuoden ja hyvien maajoukkue-esitystensä jälkeen hän palasi kaudeksi 1997–1998 NHL:ään Tampa Bay Lightningin joukkueeseen, jossa hän ei menestynyt odotetunlaisesti. Hän yritti jatkaa NHL-uraansa vielä kaudella 1999–2000 Atlanta Thrashersin ja kaudella 2002–2003 Pittsburgh Penguinsin riveissä, mutta molemmilla kerroilla hän pääsi pelaamaan vain muutamassa ottelussa. NHL-kausi 1984–1985
Edmonton Oilers teki lukuisia ennätyksiä vuoden 1985 pudotuspeleissä. Näihin lukeutui NHL:n ennätys 44 maalia kuuden ottelun sarjassa Chicago Black Hawksia vastaan läntisen konferenssin finaalissa. Myös Wayne Gretzky teki NHL-ennätyksen 30 syötöllään ja 47 tehopisteellään 18 ottelussa. Jari Kurri teki yhä voimassa olevan NHL:n pudotuspelien maaliennätyksen 19 osumallaan. Mike Stapleton
Syyskuussa 1992 Stapleton siirtyi vapaana agenttina Pittsburgh Penguinsiin, joka oli voittanut kahtena edellisenä keväänä Stanley Cupin. Stapletonin edellisen kauden joukkue Chicago Blackhawks pelasi kevään 1992 Stanley Cup -finaalissa Penguinsia vastaan, muttei Stapleton pelannut niissä. Blackhawksin jälkeen hän vakiinnutti paikkansa NHL:ssä ja pelasi siellä täysiä kausia, eikä saanut enää farmikomennuksia. Toisella Penguins-kaudellaan 1993–94 Penguins asetti Stapletonin siirtolistalle, josta Edmonton Oilers nappasi hänet helmikuussa 1994. Elokuussa 1995 Stapleton siirtyi vapaana agenttina Winnipeg Jetsiin. Kausi 1995–96 oli Jetsille viimeinen, sillä seura muutti sen jälkeen Arizonan Phoenixiin ja muutti nimensä Phoenix Coyotesiksi. Stapleton edusti Coyotesia kolme kautta kevääseen 1999 asti, jonka jälkeen hän siirtyi Atlanta Thrashersiin. Koska Thrashers oli uusi joukkue NHL:ssä, niin Stapleton siirtyi sinne täydennysvarauksessa. Jari Kurri
Ensimmäisen maalinsa NHL:ssä Kurri teki ottelussa New York Islandersia vastaan. Kaiken kaikkiaan hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan 75 runkosarjaottelua, joissa hän teki 32 maalia ja antoi 43 maalisyöttöä, eli keräsi yhteensä 75 tehopistettä. Vuoden 1980 marraskuussa Edmontonin ollessa tappioputkessa valmentaja Glen Sather istutti Kurrin samaan hyökkäysketjuun joukkueen tähtipelaajan, kanadalaisen Wayne Gretzkyn rinnalle. Sather oli etsinyt Gretzkyn rinnalle sopivaa maalintekijää, ja ennen Kurria samassa roolissa oli peluutettu jo useampia pelaajia. Ensimmäisessä yhteisessä ottelussaan Kurri ja Gretzky viimeistelivät Edmontonille kolme maalia. Winnipeg Jets (1972–1996)
Koska NHL laajentui 1990-luvulla Yhdysvalloissa, käyttökustannukset ja pelaajapalkat kasvoivat nopeasti, ja tämä oli Kanadan joukkueille kova takaisku. Kun valuuttakurssi lähestyy 1,40 Kanadan dollaria Yhdysvaltain dollarista vuonna 1996, Kanadan joukkueet joutuivat maksamaan palkkoja Yhdysvaltain dollareina ja keräämään edelleen Kanadan tuloja. Koska Winnipeg oli liigan toiseksi pienin joukkue markkinoilla (lopulta pienin Quebec Nordiquesin muutettua Denveriin vuonna 1995), ei Jets voinut pitää parhaita pelaajiaan omassa organisaatiossaan. Joukkueen kannattajat tekivät paljon hyväntekeväisyystyötä keräten varoja, jotta joukkue voitaisiin säilyttää Winnipegissä, mutta paikallisen omistajan löytäminen osoittautui toivottomaksi. Lopulta joukkueen omistaja Barry Shenkarow myi joukkueen yhdysvaltalaisille liikemiehille Richard Burkelle ja Steven Glucksternille, joiden oli alun perin tarkoitus siirtää joukkue Minnesotaan, joka oli menettänyt NHL-seura Minnesota North Starsin vuonna 1993. Lopulta seura pääsi sopimukseen, ja liikemies Jerry Colangelo halusi joukkueen siirtyvän Arizonaan ja sen nimi muutettaisiin Phoenix Coyotesiksi. Winnipeg Jets pelasi viimeisen ottelunsa NHL-jäällä 28. huhtikuuta 1996 Detroit Red Wingsiä vastaan pudotuspeleissä kotiareenallaan, jonka vierasjoukkue vei kuitenkin lukemin 4-1. Norm Maciver teki joukkueen seurahistorian viimeisen maalin. 
Historiansa aikana Jets jäädytti kaksi pelinumeroa: Bobby Hullin pelinumeron 9 ja Thomas Steenin numeron 25. Kummankin pelaajan numerot ovat edelleen poissa käytöstä myös Coyotesin seuraorganisaatiossa. Myös Jetsissä kahdeksan kautta ja Phoenixissa seitsemän kautta pelanneen puolustajan, Teppo Nummisen pelipaita on jäädytetty myöhemmin vuonna 2010. Wayne Gretzky
Kaudella 1978–79 pelatessaan OHA:n Sault Ste. Marie Greyhoundsissa Gretzky olisi halunnut käyttää esikuvansa Gordie Howen numeroa 9, mutta se oli joukkueessa jo käytössä. Gretzky pelasi jonkin aikaa numerolla 19, joka vaihtui sitten numeroon 14. Valmentaja Muzz MacPherson kehotti Gretzkyä kokeilemaan numeroa 99 Phil Espositon ja Ken Hodgen lailla. Ensimmäisessä ottelussa, jossa Gretzky käytti numeroa 99, yleisö naureskeli numerolle aluksi, mutta ottelun jälkeen nauru hiljeni Gretzkyn tehtyä kolme maalia eli kypärätempun. Gretzky mieltyi numeroon, jota kukaan ei ollut aiemmin käyttänyt, eikä tämän jälkeen luopunut siitä. Dmitri Nabokov (jääkiekkoilija)
Kaudella 1996–1997 Nabokov teki WHL-junioriliigan Regina Patsissa 50 ottelussa 95 pistettä, mikä lupasi hyvää. NHL-ensiesiintymisensä hän teki Chicago Blackhawskin riveissä kaudella 1997–1998, ja teki heti ensimmäisessä ottelussa kaksi maalia. Blackhawksin kannattajat ristivät Nabokovin taitojensa vuoksi ”Venäjän Gretzkyksi”, mutta todellisen läpimurron esti hänen peliesityksiään vaivannut epätasaisuus. Suurimman osan kaudesta hän vietti IHL-joukkue Indianapolis Icessa, ja kauden päätteeksi hän siirtyi New York Islandersiin vaihdossa Jean-Pierre Dumontiin. Islandersin organisaatiossa Nabokov pelasi kaksi kautta vaihdellen NHL-joukkueen ja AHL-joukkue Lowell Lock Monstersin välillä. Kolmen NHL-kauden aikana hän pelasi yhteensä 55 ottelua Blackhawsin ja Islandersin paidassa ja teki 24 pistettä. Lance Pitlick
Pitlick siirtyi kesäkuussa 1994 Ottawa Senatorsiin, jossa pelasi työsulun lyhentämällä kaudella 1994–1995 ensimmäiset NHL-ottelunsa, 15 ottelua. Suurimman osan kaudesta hän pelasi AHL:n Prince Edward Island Senatorsissa, jossa pelasi myös osan kaudesta 1995–1996. Kaudesta 1996–1997 alkaen Pitlick pelasi vakituisesti NHL:ssä, kauteen 1998–1999 asti Ottawa Senatorsissa ja kaudesta 1999–2000 alkaen Florida Panthersissa, jonne siirtyi vapaana pelaajana heinäkuussa 1999. Hänen viimeinen kautensa NHL:ssä oli kausi 2001–2002. NHL-kausi 1979–1980
Kaudella 1979–1980 NHL laajeni käsittämään 21 joukkuetta, kun aiemmin WHA-liigassa pelanneet Quebec Nordiques, Hartford Whalers, Winnipeg Jets ja Edmonton Oilers liittyivät NHL:ään. Edmonton Oilersin mukana NHL:ssä aloitti myös Wayne Gretzky. Hänestä tuli 19 vuoden ja kahden kuukauden ikäisenä nuorin pelaaja, joka on kyennyt tekemään 50 maalia yhden kauden aikana. Wayne Gretzky
Gretzky edusti maataan ensimmäisen kerran jääkiekon nuorten MM-kilpailuissa vuonna 1978, jolloin Kanada voitti pronssia. Tämän jälkeen Gretzky aloitti ammattilaisuran. Hänen ensimmäinen aikuisten arvokilpailunsa oli vuoden 1981 Kanada-cup. Kanada jäi kisoissa hopealle. Seuraavana vuonna 1982 Gretzky edusti ensimmäistä ja ainoata kertaa maataan MM-kisoissa. Kisat järjestettiin Suomessa, ja Kanadan joukkue saavutti pronssimitalit. New York Rangers
New York Rangers voitti historiansa toistaiseksi viimeisen Stanley Cupin kaudella 1993–94, kun se löi Vancouver Canucksin finaalisarjassa otteluvoitoin 4–3. Joukkueen tähtiin kuuluivat tuolloin muun muassa hyökkääjät Mark Messier ja Adam Graves, puolustaja Brian Leetch ja maalivahti Mike Richter. Seuraavina kausina Rangers hankki riveihinsä useita huippunimiä (muun muassa Wayne Gretzkyn), mutta tästä huolimatta joukkue ei kyennyt enää toistamaan kauden 1993–94 menestystä. Dany Heatley
Heatleyn NHL-uran paras joukkuesaavutus on keväältä 2007, jolloin Ottawa pelasi Stanley Cupin finaaleissa, mutta lopulta Anaheim Ducks oli Ottawaa parempi. Kesällä 2009 Heatley ilmoitti haluavansa pois seurasta, syynä uuden valmentajan Cory Cloustonin antama pienempi peliaika. Heatleyn sopimuksen myyntikieltopykälän takia hän pystyi kieltäytymään kaupasta, eikä hän hyväksynyt Ottawan tarjousta siirrosta Edmonton Oilersiin. Lopulta Heatley myytiin San Jose Sharksiin vaihdossa Jonathan Cheechoohon, Milan Michálekiin ja varaustilaisuuden toisen kierroksen vuoroon. San Jose Sharksia Heatley edusti kahden kauden ajan ja teki 162 ottelussa 146 pistettä. Kesällä 3. heinäkuuta 2011 hänet kaupattiin Minnesota Wildiin vaihdossa hyökkääjä Martin Havlatiin. Minnesotassa Heatleyn ura on ollut alamäessä. Kaudella 2011–2012 hän oli vielä joukkueen paras pistemies 53 pisteellä, mutta kahdella seuraavalla kaudella ei enää täyttänyt odotuksia. Glen Wesley
Wesley jatkoi Bruinsissa aina elokuuhun 1994 asti, jolloin hänet myytiin Hartford Whalersiin vaihdossa Whalersin ensimmäisen kierroksen varausvuoroihin vuosina 1995–1997. Wesley oli tehnyt kaikilla seitsemällä Bostonissa pelaamillaan kausilla yli 30 runkosarjapistettä ja kahdesti yli 50 pistettä. Parhaimmillaan hän teki noina vuosina 58 pistettä yhden kauden aikana, 14 maalia ja 44 syöttöpistettä kaudella , joka myös jäi hänen uransa parhaaksi pistemääräksi. Vuonna 1989 hän oli mukana ssa ja vuonna 1990 hän pelasi toista kertaa Stanley Cupin loppuotteluissa, joissa Bruins hävisi toistamiseen Oilersille, voitoin 1–4. Jaroslav Pouzar
Pouzar pelasi uransa 12 ensimmäistä kautta Tšekkoslovakian sarjassa Motor České Budějovice -joukkueessa. Edmonton Oilers varasi Pouzarin NHL-liigaan varaustilaisuuden neljännellä kierroksella numerolla 83. Hän aloitti NHL:ssä 1983 ja pelasi Oilersissa kolme kautta, joista kaksi päättyi Stanley Cupin voittoon (1984, 1985). Syksyllä 1985 Pouzar siirtyi Bundesliigan ECD Iserlohniin, jossa pelasi kolme kautta. Keväällä 1987 Pouzar lähti Bundesliigan päättymisen jälkeen Edmontoniin auttamaan Oilersia, mikä toi hänelle kolmannen Stanley Cup -sormuksen. Kaudella 1987–1988 Pouzar siirtyi ECD Iserlohnin konkurssin jälkeen Sportbund Rosenheimiin. Hän pelasi Sportbundissa uransa loppuun saakka lukuun ottamatta kautta 1990–1991, jolloin hän pelasi Augsburger EV:ssä. Pouzar lopetti uransa 1992. Pouzaria on moitittu koko peliuransa ajan turhan itsekkääksi pelaajaksi, jota hän onkin kommentoinut viimeisinä pelivuosinaan leikkisästi; "Syötän aina vain itseäni paremmille pelaajille" -viitaten legendaariseen hyökkäysketjuun Edmontonin ajoilta Kurri - Gretzky. Art Ross Trophy
Palkinto on nimetty Arthur Howie ”Art” Rossin mukaan. Hän oli jääkiekkoilija, tuomari, valmentaja ja manageri. Ross pelasi 14 vuotta puolustajana ja voitti kaksi Stanley Cupia. Peliuransa jälkeen hänestä tuli tuomari ja lopulta Boston Bruinsin valmentaja, kun joukkue liittyi NHL:ään. Ross valmensi Bostonin kahteen Stanley Cup -mestaruuteen. Eniten Art Ross Trophy -voittoja on Wayne Gretzkyllä (10) sekä Gordie Howella ja Mario Lemieuxilla (6). Gretzkyn vuoden 1986 pistemäärä 215 on voimassa oleva NHL-ennätys. Wayne Gretzky
14-vuotiaana Gretzky jätti liian pieneksi jääneen kotikaupunkinsa ja muutti Torontoon. Torontossa Gretzky pelasi ensin Toronto Natsissa ja seuraavaksi OHA-liigan Peterborough Petesissä. Kausi 1977–78 oli ainoa täysi kausi, jonka Gretzky pelasi kokonaan OHA:ssa. Seuraavasta kaudesta osan hän pelasi Kanadan nuorten jääkiekon MM-joukkueessa, mutta voitti silti OHA:n pistepörssin. Jari Kurri
Kurri on Jokereiden kasvatti. NHL-urallaan hän edusti Edmonton Oilersia, Los Angeles Kingsiä, New York Rangersia, Mighty Ducks of Anaheimia sekä Colorado Avalanchea. Kurri pelasi myös yhden kauden ajan Italian Serie A:ssa edustaen HC Devils Milanoa. Edmonton Oilers Kurrin NHL:ään vuoden 1980 varaustilaisuudessa numerolla 69, ja hän debytoi NHL:ssä kaudella 1980-1981. Kaiken kaikkiaan Kurri pelasi NHL:n runkosarjassa 1 251 ottelua tehopistein 601+797=1 398. Hän muodosti Edmontonissa ja myöhemmin myös Los Angelesissa pelatessaan tehokkaan tutkaparin keskushyökkääjä Wayne Gretzkyn kanssa. Kurri voitti kaikki viisi Stanley Cup -mestaruuttaan edustaessaan Edmontonia. Kurri päätti uransa NHL:ssä kauteen 1997-1998, jolloin hän pelasi Colorado Avalanchessa. Hän oli lopettaessaan NHL:n kaikkien aikojen eniten maaleja, syöttöjä ja pisteitä tehnyt eurooppalainen pelaaja. Wayne Gretzky
Gretzky edusti Kanadan jääkiekkomaajoukkueessa maataan olympialaisissa vain kerran. Vuoden 1998 Naganon talviolympialaiset olivat myös hänen uransa viimeiset arvokisat maajoukkueessa. Kanada jäi ilman mitalia hävittyään Suomelle pronssiottelussa. Wayne Gretzky
Wayne Gretzky pelasi Los Angeles Kingsin joukkueessa kahdeksan kautta. Heti Gretzkyn ensimmäisellä Los Angelesin-kaudella Kings eteni pudotuspeleihin, joissa se pudotti ensimmäisellä kierroksella jatkosta Gretzkyn entisen seuran Edmonton Oilersin. Gretzky teki tuolla kaudella 54 maalia ja antoi 114 maaliin johtanutta syöttöä, yhteensä 168 pistettä. Kingsin taival pudotuspeleissä kuitenkin päättyi toisella kierroksella. Vastustajana otteluparissa oli Calgary Flames, joka eteni lopulta Stanley Cup-voittoon. Kauden päätteeksi Gretzky palkittiin Hart Trophylla. Wayne Gretzky
Gretzky voitti uransa viimeisen pistepörssin voitosta myönnettävän Art Ross Trophyn kaudella pelatessaan Kingsissa. Bernie Federko
Federko pelasi Bluesissa vuoteen 1989 asti. Hänellä on edelleenkin hallussaan useita Bluesin seuraennätyksiä, hän on muun muassa eniten pisteitä seurassa tehnyt pelaaja, eniten syöttöpisteitä seurassa tehnyt pelaaja ja eniten otteluita seurassa pelannut pelaaja. Hän toimi viimeisellä Blues-kaudellaan, kaudella 1988–89, seuran kapteenina. NHL-uransa viimeisen kauden Federko pelasi Detroit Red Wingsissä, jonne hänet kaupattiin kesäkuussa 1989 yhdessä Tony McKegneyn kanssa vaihdossa Adam Oatesiin ja Paul MacLeaniin. Federko lopetti uransa elokuussa 1990. Peter Pocklington
Pocklington muistetaan parhaiten NHL-jääkiekkojoukkue Edmonton Oilersin omistajana vuosina 1975–1998. Hänen aikakaudellaan seura voitti Stanley Cupin viidesti, ja joukkueessa pelasi Wayne Gretzkyn, Jari Kurrin ja Mark Messierin kaltaisia supertähtiä. Yksi Pocklingtonin kiistellyimmistä päätöksistä oli myydä lajin kirkkain tähti Gretzky Los Angeles Kingsiin elokuussa 1988. Jason Woolley
Syyskuussa 1997, ennen kauden alkua, Woolley siirtyi Buffalo Sabresiin vaihdossa viidennen kierroksen varausvuoroon . Penguins käytti vuoron puolustaja Rob Scuderiin. Buffalossa Woolley pelasi hieman yli viiden vuoden ajan. Kaudella hän pelasi toisen kerran urallaan Stanley Cupin loppuotteluissa, tuolloinkin häviävänä osapuolena olleessa joukkueessa, kun Dallas Stars voitti Sabresin otteluvoitoin 4–2. Woolley oli tuolla kaudella tärkeässä roolissa joukkueensa menestyksessä, sillä hän oli pudotuspeleissä joukkueensa paras pistemies yhdessä Aleksei Žitnikin kanssa ja NHL:n eniten pisteitä tehnyt puolustaja niin ikään yhdessä Žitnikin kanssa tehtyään 15 tehopistettä, neljä maalia ja 11 syöttöpistettä, 21:ssä ottelussa. Samana kautena hän teki NHL-uransa parhaat pisteet myös runkosarjassa, 43 tehopistettä, kymmenen maalia ja 33 syöttöpistettä, 80:ssä ottelussa.
Woolleyn viimeiseksi NHL-seuraksi jäi Detroit Red Wings, jonne hänet kaupattiin marraskuussa 2002. Hän pelasi Red Wingsissä kolmena kautena, , ja . Työsulun peruuttamalla kaudella hän pelasi United Hockey Leaguen Flint Generalsissa ja kaudella 2006–2007 Malmö Redhawksissa Ruotsin jääkiekon pääsarjassa Elitserienissä. Steve Yzerman
Yzerman on ainoa pelaaja Wayne Gretzkyn, Mario Lemieux’n, Phil Espositon ja Bernie Nichollsin lisäksi, joka on tehnyt NHL:n runkosarjassa yhden kauden aikana 150 pistettä tai enemmän. Yzerman johti Red Wingsin kolmeen Stanley Cup -mestaruuteen (1997, 1998, 2002) ja hänet on palkittu Lester B. Pearson Awardilla (1989), Conn Smythe Trophyllä (1998), Frank J. Selke Trophyllä (2000) ja Bill Masterton Memorial Trophyllä (2003). Wayne Gretzky
Kaudella Gretzkyn oikealla laidalla alkoi pelata suomalaistulokas Jari Kurri. Kurrin tulo Gretzkyn ketjuun näkyi ajoittain itsekkyydestä syytetyn keskushyökkääjän plus-miinustilastojen parantumisena. Kaksikolle tyypillistä oli kiekon siirto yhdellä kosketuksella sinne, minne toinen oli vasta menossa. Kaikkiaan hyökkääjät pelasivat Edmontonissa yhdessä kahdeksan kautta, joiden aikana Kurri syötti Gretzkyn maaleista 196. Vastaavasti Gretzky syötti Kurrin maaleista 364. Heistä puhutaan yhä liigan kaikkien aikojen kovimpana ja legendaarisimpana kaksikkona. Terry O’Reilly
Hän oli myös Bruinsin päävalmentaja kaudella 1986–1987 ja jatkoi tehtävänsä vielä vuoteen 1989. Hän saavutti joukkueensa kanssa myös Stanley Cup -finaalin vuonna 1988, jolloin Wayne Gretzkyn johtama Edmonton Oilers voitti heidät."Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, P = pisteet" Minnesota Wild
Jack Adams Award
Roger Crozier Saving Grace Award
William M. Jennings Trophy
Nuorena NHL-organisaationa Wild ei ole ehtinyt jäädyttää yhdenkään entisen tähtipelaajansa numeroa. Kuitenkin numero 1 on omistettu minnesotalaisille kiekkofaneille, eikä sitä käytetä. Wayne Gretzkyn numero 99 on jäädytetty koko NHL:ssä. Steve Peters
OMJHL-joukkue Peterborough Petes varasi Petersin koko OMJHL:n varaustilaisuuden toisena pelaajana vuonna 1977, jolloin hänen edellään oli vain Tom McCarthy. Peters itse varattiin mm. vain numeroa ennen kaikkien aikojen parhaimpana jääkiekkoilijanakin pidettyä Wayne Gretzkya. Peters edusti vuosina 1976–1980 neljän OMJHL-kautensa aikana lopulta yhtä montaa seuraa; hänet varannutta Peterborough Petesia sekä Niagara Falls Flyersia, Oshawa Generalsia ja Windsor Spitfiresia. Peters oli kolmannella kaudellaan 1978–1979 Oshawa Generalsin kolmanneksi paras pistemies tehoilla 36+56=92. Colorado Rockies varasi hänet neljännellä kierroksella 64. pelaajana . Denis Grebeškov
Grebeškov ei päässyt sopimukseen Islandersin kanssa keväällä 2006 ja hän palasi vuodeksi Jaroslavliin. Islandersille jäi Grebeškovin NHL-oikeudet, jotka se myi Edmonton Oilersille helmikuussa 2007. Grebeškov pelasi Edmontonissa vajaat kolme kautta. Viimeisellä sopimuskaudella Edmonton myi maaliskuussa 2010 Grebeškovin Nashville Predatorsiin tulevan varaustilaisuuden toisen kierroksen varausta vastaan. The Hockey Newsin luettelo 100 parhaasta NHL-pelaajasta
The Hockey News -jääkiekkolehti julkaisi 1998 seuraavan luettelon sadasta parhaasta National Hockey Leaguen pelaajasta kautta aikojen. Lista on julkaistu myös kirjassa "The Top 100 NHL Players of All-Time" (ISBN 978-07710-4175-4). Ykköseksi arvioitiin keskushyökkääjä Wayne Gretzky. Grant Fuhr
Afrikkalais-kanadalaista alkuperää oleva Fuhr adoptoitiin vauvana ja kasvatettiin Spruce Grovessa Albertassa. 17 vuoden ikäisenä, vuonna 1979, Fuhr liittyi WHL-liigan Victoria Cougarsin riveihin. Kahden kauden jälkeen hänet varattiin NHL:n varaustilaisuudessa sijalta 8 Edmonton Oilersiin vuonna 1981. Oilersissa Grant Fuhr pelasi kymmenen kautta ja voitti viisi kertaa Stanley Cupin. Joukkuetoveri Wayne Gretzky arvioi jälkikäteen Fuhrin parhaaksi tietämäkseen NHL-maalivahdiksi. Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1982
Pelaajista suurimman huomion keräsi Kanadan joukkueen nuori tähti Wayne Gretzky, joka saapui kisoihin samalla tilauslennolla ketjukaverinsa, Suomen Jari Kurrin kanssa heidän Edmonton Oilers -joukkueensa pudottua yllättäen NHL:n play off -otteluissa. Play off -otteluissa koettiin keväällä 1982 useita muitakin yllätyksiä, joten nimekkäät NHL-joukkueet saattoivat luovuttaa pelaajiaan kisoihin ja eniten tästä hyötyi Kanada. Ľubomír Sekeráš
Kauden 2002–2003 jälkeen Sekeráš ei tehnyt enää sopimusta Wildin kanssa, vaan siirtyi vapaana pelaajana Venäjän jääkiekon superliigassa pelaavaan Lokomotiv Jaroslavliin. Visiitti Lokomotivissa kesti ainoastaan 15 ottelua, jonka jälkeen Sekeráš siirtyi Ruotsin Elitserienissä pelaavaan Södertäljeen. Södertaljessa Sekeráš pelasi 33 ottelua, kunnes maaliskuussa 2004 palasi NHL:ään ja Dallas Starsiin. Kausi jäi kuitenkin lyhyeksi: otteluita Dallasissa kertyi ainoastaan neljä. Sekeráš pelasi uransa viimeisen NHL-ottelun 31. maaliskuuta 2004 Edmonton Oilers vastaan. Neljässä ottelussa Sekeráš ehti tehdä kaksi pistettä. Bobby Clarke
Wayne Gretzky on myöntänyt, että Clarken tapa pelata vastustajan maalin takana inspiroi häntä kehittämään tätä osaa omassa pelissään. Maalin takaa syöttämisestä tulikin kaikkien aikojen kiekkoilijana pidetyn Gretzkyn tunnetuimpia tekniikoita. Martin St. Pierre
Neljäs ja viimeinen OHL-kausi 2003–2004 oli liigassa St. Pierren ylivoimaisesti paras. Hän teki 68 ottelussa tehot 45+65=110. St. Pierre oli OHL:n pistepörssin kolmas Ottawa 67'sin Corey Locken ja London Knightsin Corey Perryn jälkeen. Hän oli liigan toiseksi paras maalintekijä Locken jälkeen ja syöttöpörssissä St. Pierre oli viides. Hän teki kevään 2004 playoffeissa 22 ottelussa tehot 8+27=35, joilla St. Pierre voitti piste- ja syöttöpörssin. Hän voitti kauden päätteeksi OHL:n mestaruuden ja palkittiin pudotuspelien arvokkaimpana pelaajana Wayne Gretzky 99 Awardilla. St. Pierre valittiin myös OHL:n kolmanteen tähdistökentälliseen ja palkittiin kauden parhaana "yli-ikäisenä" pelaajana Leo Lalonde Trophyllä. Guy Carbonneau
Elokuussa 1994 Canadiens myi Carbonneaun St. Louis Bluesiin vaihdossa Jim Montgomeryyn. Carbonneau pelasi Bluesissa vain työsulun lyhentämän kauden 1994–1995. Lokakuussa 1995 Blues myi Carbonneaun Dallas Starsiin vaihdossa Paul Broteniin ja hän pelasi seurassa uransa loppuun asti, viiden kauden ajan. Kesäkuussa 1999 hän pääsi juhlimaan Starsin paidassa kolmatta Stanley Cupin mestaruuttaan seuran voitettua loppuotteluissa Buffalo Sabresin otteluvoitoin 4–2. Carbonneau pääsi pelaamaan Stanley Cupin voitosta myös vuosina 1989 ja 2000, mutta 1989 Carbonneaun silloinen seura Montreal hävisi mestaruuden Calgary Flamesille voitoin 2–4 ja 2000 Dallas Stars hävisi mestaruuden New Jersey Devilsille niin ikään voitoin 2–4. Carbonneau lopetti 18-vuotisen NHL-uransa kesäkuussa 2000. Vjatšeslav Fetisov
Seurajoukkueissa Fetisov pelasi urallaan TsSKA Moskovassa (1975–1989), New Jersey Devilsissä (1989–1995) ja Detroit Red Wingsissä (1995–1998). Fetisov oli Igor Larionovin kanssa ensimmäisiä neuvostoliittolaisia NHL:ssä pelanneita jääkiekkoilijoita. Detroitin paidassa Fetisov oli voittamassa kahta perättäistä Stanley Cupia vuosina 1997 ja 1998. Pelaajauransa jälkeen Fetisov toimi New Jersey Devilsin apuvalmentajana 1999–2002. Vuonna 2000 New Jersey voitti Stanley Cupin. Salt Lake Cityn talviolympialaisissa 2002 Fetisov toimi Venäjän maajoukkueen valmentajana. Venäjä saavutti turnauksessa pronssia. Janne Laukkanen
Syksyllä 1994 Laukkanen siirtyi Pohjois-Amerikkaan Québec Nordiquesiin. Kausi sujui kuitenkin suurimmaksi osaksi Nordiquesin farmijoukkue Cornwall Acesissa AHL:ssä. NHL:ssä Laukkanen pääsi pelaamaan vain 11 ottelua runkosarjassa ja 6 playoffeissa. Seuraavalla kaudella Laukkanen pääsi pelaamaan kolme NHL-ottelua Colorado Avalancheksi muuttuneessa joukkueessa ennen kuin hänet kaupattiin 26. tammikuuta 1996 Ottawa Senatorsiin. Ottawassa Laukkanen vakiinnutti paikkansa kokoonpanossa ja pelasi seurassa aina 14. maaliskuuta 2000 asti, jolloin hänet kaupattiin Pittsburgh Penguinsiin. Pittsburgh myi Laukkasen 10. helmikuuta 2003 New York Rangersiin, jossa hän ei kuitenkaan päässyt pelaamaan. Tampa Bay Lightning poimi hänet waivers-listalta 11. maaliskuuta 2003. Laukkanen pelasi loppukauden aikana Tampa Bayssa neljä ottelua. Kauden jälkeen hän lopetti pelaajauransa. Bret Hedican
Hedican teki lokakuussa 2008 vapaana pelaajana sopimuksen NHL-seura Anaheim Ducksin kanssa. Hän edusti Ducksia 51:ssä runkosarjaottelussa kaudella . Luotettavaksi puolustavaksi puolustajaksi kuvailtu Hedican ilmoitti pelaajauransa päättymisestä syyskuussa 2009. Hän pelasi seitsemäntoista vuotta käsittäneellä NHL-urallaan yhteensä 1039 runkosarjaottelua, joissa hän teki 294 tehopistettä, 55 maalia ja 239 syöttöpistettä, ja 108 pudotuspeliottelua, joissa hän teki 26 tehopistettä, neljä maalia ja 22 syöttöpistettä. Hän saavutti plusmiinustilastossa parhaimmillaan lukeman +17, mikä tapahtui kaudella .
Hedican edusti Yhdysvaltoja kaksissa talviolympialaisissa, Albertvillessä 1992 ja Torinossa 2006, ja kolmissa jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa, 1997, 1999 ja 2001. Hän ei voittanut maajoukkueurallaan arvokilpailumitaleja. Wayne Gretzky
Jääkiekkoa Wayne opetteli pelaamaan jo kaksivuotiaana kotinsa takapihalla isänsä jäädyttämällä kentällä. Hän harjoitteli ahkerasti luistelua, laukomista ja mailankäsittelyä. Kuusivuotiaana Gretzky aloitti pelaamisen joukkueessa, jossa osa pelaajista oli kymmenvuotiaita eli häntä neljä vuotta vanhempia. Jo nuorena Gretzky oli niin lahjakas pelaaja, että hän pelasi vuosia itseään vanhempien sarjoissa. Viimeisellä juniorikaudellaan Brantfordissa Gretzky teki 85 ottelussa 378 maalia ja 139 syöttöä eli yhteensä 517 tehopistettä. Juniorisarjoissa Wayne sai lempinimen "valkoinen tornado", joka perustui hänen nopeuteensa ja siihen, että hän käytti valkoisia pelihanskoja. Wayne Gretzky
Keväällä 1996 Gretzkystä tuli vapaa pelaaja, joten hän oli vapaa siirtymään mihin tahansa seuraan. Brent Gretzky
Brent Gretzky (s. 20. helmikuuta 1972 Brantford, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän on toinen kuuluisan Wayne Gretzkyn veljistä, joka pelasi jääkiekkoa; toinen on Keith Gretzky. Brent on pelannut urallaan NHL:ssä vain 13 ottelua, joissa hän on tehnyt neljä pistettä. Gretzkyn veljekset ovat näin eniten pisteitä tehnyt veljespari 2 861 pisteellä. Wayne Gretzky
Keväällä 1997 Rangers eteni pudotuspeleissä konferenssin finaaleihin. Joukkue putosi Stanley Cup-finaaleista häviten Philadelphia Flyersille otteluvoitoin 4–1. NHL-kausi 1982–1983
Boston Bruins keräsi runkosarjassa huikeat 110 pistettä. Edmonton Oilers puolestaan rikkoi yhden kauden maaliennätyksen 424 maalillaan. Wayne Gretzky teki runkosarjan uuden piste-ennätyksen saalistaessaan 196 pistettä. Lisäksi Oilers saavutti ennätyksen samassa joukkueessa samalla kaudella yli 100 tehopistettä tehneiden pelaajien lukumäärässä. Wayne Gretzkyn lisäksi Edmontonin pelaajista yli 100 pisteeseen ylsivät Glenn Anderson, Jari Kurri ja Mark Messier. Ron Greschner
Ennen ammattilaisuraansa Greschner pelasi vuosina 1971–1974 kolme kautta New Westminster Bruinsissa WCHL:ssä (Western Canada Hockey League). Kolmannella WCHL-kaudellaan (1973–1974) Greschner toimi Bruinsin kapteenina ja oli seuransa paras pistemies 103:lla tehopisteellä (33 maalia ja 70 syöttöpistettä). Vuonna 1974 Greschner valittiin WCHL:n ensimmäiseen tähdistökenttään ja samana kesänä hän sai NHL-varauksen, kun New York Rangers varasi hänet numerolla 32 varaustilaisuuden toisella kierroksella. Myös WHA-seura Vancouver Blazers varasi Greschnerin, mutta hän valitsi NHL:n WHA:n sijasta. Keith Gretzky
Keith Edward Gretzky (s. , Ontario, Kanada) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija. Hän on Wayne Gretzkyn pikkuveli. Waynen pikkuveljistä myös Brent pelasi jääkiekkoa. Keith Gretzky pelasi jääkiekkoa eri alasarjoissa Pohjois-Amerikassa (AHL, IHL, ECHL), Suomessa (I-divisioona) ja Britanniassa (BHL). John Ogrodnick
Nordiquesissa Ogrodnick pelasi vain kauden lopun ennen siirtoa New York Rangersiin syyskuussa 1987 yhdessä David Shaw'n kanssa vaihdossa Terry Carkneriin ja Jeff Jacksoniin. Hän pelasi Rangersissa viiden kauden ajan ja teki noina vuosina parhaimmillaan 74 tehopistettä yhden kauden aikana, 43 maalia ja 31 syöttöpistettä 80:ssä ottelussa runkosarjakaudella . Hän oli tuolla kaudella seuransa paras pistemies ja maalintekijä. Viimeisellä kaudellaan New Yorkissa, kaudella , hän oli sivussa 25:stä ottelusta loukkaantumisten vuoksi. Syyskuussa 1992 Ogrodnick palasi vapaana pelaajana Detroit Red Wingsiin, jossa pelasi vielä kauden . Hän pelasi kauden aikana vain 19 ottelua NHL:ssä sekä neljä ottelua AHL:n Adirondack Red Wingsissä. Hän lopetti pelaajauransa vuonna 1993. Allan Stanley
Neljännen Stanley Cupin jälkeen Stanley pelasi vielä yhden kauden Maple Leafsissa. Philadelphia Flyers hankki kesällä 1968 Stanleyn pelaajaoikeudet, ja hän pelasi uransa viimeisen kauden Flyersissä. Hän lopetti keväällä 1969. Stanley pelasi urallaan 1 244 NHL-ottelua, teki niissä 100 maalia ja antoi 333 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän pelasi 109 ottelua ja teki niissä tehopisteet 6+33. Uransa jälkeen, vuonna 1981 Stanley valittiin Hockey Hall of Fameen. Kari Makkonen
Ässissä hän oli mukana voittamassa yhtä mestaruutta ja yhteensä neljää mitalia. Makkonen teki 565 pääsarjaottelussa tehopisteet 286+289=575. Pudotuspeleissä hän pelasi 41 ottelua saldolla 18+18=36. NHL:ssä Makkonen pääsi kokoonpanoon vain yhdeksässä ottelussa, joissa hän teki pisteet 2+2=4. Toinen syötöistä päättyi Wayne Gretzkyn tekemään maaliin. Makkonen olikin ensimmäinen eurooppalainen joka pelasi Gretzkyn kanssa samassa ketjussa. Aleksandr Ovetškin
Kaudella Ovetškin teki NHL-uransa 400. maalin 634. NHL-ottelussaan Washingtonin voittaessa Carolina Hurricanesin 4–2. Näin hänestä tuli kuudenneksi nopeimmin 400 maaliin yltänyt pelaaja NHL:n historiassa. Häntä nopeammin 400 maaliin ovat yltäneet Wayne Gretzky (436 ottelua), Mike Bossy (506), Mario Lemieux (508), Brett Hull (520) ja Jari Kurri (608). Ovetškinia lukuun ottamatta edellä mainittujen pelaajien urat ajoittuivat ainakin osittain 1980-luvulle sekä 1990-luvun alkupuolelle, jolloin NHL:ssä tehtiin selkeästi enemmän maaleja kuin sinä aikana, jona Ovetškin keräsi ensimmäiset 400 osumaansa. NHL-otteluissa tehtiin 1980-luvulla keskimäärin 3,56–3,95 maalia ja maalivahtien torjuntaprosentit liikkuivat 87,3 ja 88,0 prosentin välillä. Sen sijaan kaudesta 2005–2006 eli Ovetškinin tulokaskaudesta alkaen vuoden 2013 loppuun saakka maaleja tehtiin keskimäärin 2,52–2,93 per ottelu ja maalivahtien torjuntaprosentit kohentuivat 90,1 prosentista 91,5 prosenttiin. Ovetškin voitti NHL:n maalipörssin neljännen kerran urallaan kaudella 2013–2014, jonka aikana hän viimeisteli 51 maalia. Maalipörssin voitosta huolimatta hänen plus/miinus-lukemansa oli todella heikko −35. Wayne Gretzky
Ammattilainen Gretzkystä tuli kaudella 1977–78 hänen siirryttyään WHA-liigan Indianapolis Racersiin. Indianapolisissa Gretzky ehti pelata vain kahdeksan ottelua ennen kuin Racers myi hänet vielä tuollon WHA-liigassa pelanneelle Edmonton Oilersille. Gretzky olisi mieluummin siirtynyt OHA:sta suoraan NHL:ään, mutta liigan ikäraja oli tuolloin 20 vuotta. OHA-sarjaan jäämisen Gretzky ei nähnyt kehittävän uraansa, joten WHA oli paras vaihtoehto. Ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan Gretzky oli WHA:n pistepörssin kolmas pistein 46 + 64 = 110. Wayne Groulx
Groulx sivusi OHL urallaan liigan ennätystä pisteissä ja rikkoi syöttöennätyksen, tehden yhteensä tehot 187+290=477 (Stan Drulia rikkoi kummatkin ennätykset kevällä 1989). Groulx valittiin kertaalleen OHL:n ensimmäiseen (1984) ja toiseen tähdistökentälliseen (1985), sekä vuonna 1985 sarjan parhaaksi pelaajaksi. Junioriuran seurakavereista kannattaa mainita kaudella 1983–84 Groulxin kanssa tehoketjun muodostaneet Rick Tocchet ja Steve Graves. Greyhoundsin valmentaja Terry Crisp sanoi kerran, että Groulx oli kautta aikain joukkueen toiseksi paras pelaaja, edellään ainoastaan Wayne Gretzky. Bob Errey
Erreyn ura Sabresin riveissä ei kestänyt kuin loppukauden 1992–1993. Elokuussa 1993 hän teki vapaana pelaajana sopimuksen San Jose Sharksin kanssa. Helmikuussa 1995, kesken työsulun lyhentämän kauden 1994–1995, lokakuusta 1993 alkaen Sharksin kapteenina toiminut (seurahistorian toinen Doug Wilsonin jälkeen) Errey kaupattiin Detroit Red Wingsiin vaihdossa viidennen kierroksen varausvuoroon. Kesällä 1995 hän pääsi pelaamaan Red Wingsin riveissä kolmannen kerran urallaan Stanley Cupin voitosta, mutta mestaruus meni New Jersey Devilsille, joka voitti Detroitin suoraan otteluvoitoin 4–0. Helmikuussa 1997, kahden vuoden Red Wings -visiitin jälkeen, hän palasi Sharksin riveihin seuran poimittua hänet waiver-listalta. Viimeisen NHL-kautensa, kauden 1997–1998, Errey aloitti Dallas Starsissa, jonne hän siirtyi vapaana pelaajana kesällä 1997, ja kauden viimeiset pelit hän pelasi New York Rangersissa, jonne hänet kaupattiin maaliskuussa 1998 yhdessä Todd Harveyn ja neljännen kierroksen varausvuoron kanssa vaihdossa Brian Skrudlandiin, Mike Keaneen ja kuudennen kierroksen varausvuoroon. Viimeisen ammattilaiskautensa hän pelasi Rangersin farmiseurassa Hartford Wolf Packsissa AHL:ssä ennen lopettamistaan syksyllä 1999; hän yritti paluuta kentille vielä syksyllä 2001 osallistuen try out -sopimuksella Pittsburgh Penguinsin harjoitusleirille, muttei onnistunut saamaan paikkaa Penguins-miehistöstä. Dave Tippett
Elokuussa 1992 Tippett teki vapaana pelaajana sopimuksen NHL-seura Pittsburgh Penguinsin kanssa. Hän edusti seuraa vain kauden 1992–1993. Elokuussa 1993 hän siirtyi vapaana pelaajana NHL-seura Philadelphia Flyersiin, jossa hän pelasi niin ikään yhden kauden, ja vuonna 1994 IHL-liigassa pelanneeseen Houston Aerosiin, jonka riveissä hän teki kaudella 1994–1995 66 tehopistettä, 18 maalia ja 48 syöttöpistettä, 75:ssä runkosarjaottelussa. Tippett lopetti pelaajauransa vuonna 1995. Ilja Bryzgalov
Wayne Gretzky ilmoitti Bryzgaloville heti, tämän saavuttua Phoenix Coyotesin joukkueeseen, että Bryzgalov on joukkueen ykkösmaalivahti ja Gretzky luottaisi häneen kuin kallioon. Bryzgalov on myöhemmin kuvaillut, että noiden sanojen kuuleminen Gretzkyn suusta oli "upeaa". Gretzky osoittikin luottoa Bryzgaloviin, sillä venäläismaalivahti pelasi Phoenixin kauden kaikki jäljellä olevat ottelut. Bryzgalov kiitti luottamuksesta torjumalla uransa kolmannen nollapelin, Coyotes-debyytissään ja yhteensä Bryzgalov pelasi kauden 2007–2008 55 ottelua Phoenixille, erinomaisella torjuntaprosentilla 92,1 %. Bryzgalovin hyvät otteet maalinsuulla eivät kuitenkaan olleet tarpeeksi, nostamaan Phoenixia pudotuspeleihin. Nikolai Borštševski
Toronto Maple Leafs varasi Borštševskin vuonna 1992 Pohjois-Amerikan NHL-liigaan, jonne hän siirtyi seuraavaksi kaudeksi. Pienestä koostaan johtuen lempinimen ”Stick” saanut Borštševski pelasi NHL:ssä Toronton lisäksi Calgary Flamesin ja Dallas Starsin joukkueissa. Huolimatta onnistuneesta NHL-debyyttikaudesta hän ei koskaan saavuttanut Pohjois-Amerikassa saman tason menestystä kuin Neuvostoliitossa johtuen loukkaantumisista ja liigan aggressiivisemmasta pelityylistä. Hän siirtyi kesken kauden saksalaiseen Kölner Haieen ja palasi vuonna 1996 Spartakiin, jossa hän lopetti uransa vuonna 1998. Garth Snow
Snow'n ensimmäinen ammattilaiskausi kului osaksi Nordiquesin farmiseurassa Cornwall Acesissa AHL:ssä, osaksi Nordiquesin riveissä NHL:ssä ja osaksi Yhdysvaltain jääkiekkomaajoukkueessa. Hän pääsi pelaamaan kaudella 1993–94 viidessä NHL:n runkosarjaottelussa torjuen kiekkoja prosentilla 87,4. Seuraavan kauden hän pelasi pääasiassa Acesin riveissä AHL:ssä, NHL-otteluja hänelle kertyi runkosarjassa vain kaksi ja pudotuspeleissä yksi. Pysyvästi NHL:ään Snow nousi kaudella 1995–96 Philadelphia Flyersin riveissä; ennen kauden alkua Colorado Avalanche (Nordiques siirtyi Denveriin edellisen kauden päätyttyä) oli kaupannut hänen pelaajaoikeutensa Flyersille vaihdossa kahteen varausvuoroon. Hän pelasi Flyersissa vajaan kolmen kauden aikana yhteensä 90 runkosarjaottelua ja 13 pudotuspeliottelua. Hän toimi pääasiassa seuran kakkosvahtina Ron Hextallin takana, mutta kevään 1997 pudotuspeleissä hän sai enemmän vastuuta ja oli osaltaan johdattamassa Flyersia Stanley Cupin loppuotteluihin, joissa Detroit Red Wings oli kuitenkin vahvempi suoraan voitoin 4–0; Snow pelasi vuoden 1997 pudotuspeleissä Flyersin maalilla 12:ssa ottelussa ja Hextall kahdeksassa. Flyers-vuosiensa parhaan torjuntaprosentin hän saavutti kaudella 1996–97, jolla hän pelasi 35 runkosarjaottelua torjuntaprosentilla 90,3. Patrick Flatley
New York Islanders varasi Flatleyn ensimmäisen kierroksen viimeisellä varauksella numerolla 21. Ensimmäisellä kaudellaan NHL:n pudotuspeleissä Flatley teki 9 maalia kolmella ensimmäisellä kierroksella pelaten samassa ketjussa Clark Gilliesin ja Brent Sutterin kanssa. Islanders hävisi kuitenkin Stanley Cupin finaalit Wayne Gretzkyn tähdittämälle Edmonton Oilersille eikä Flatley tämän jälkeen päässyt enää urallaan pelaamaan Stanley Cupin finaaleihin. Jiří Bicek
Kaudella NHL-otteluita kertyi Bicekille jo 44 pistetilin karttuessa 11 pisteellä. Kevään pudotuspeleissä Bicek pääsi edustamaan joukkuettaan viidessä ottelussa, ja kauden päätteeksi mies sai juhlia joukkueensa kanssa Stanley Cupin voittoa. Seuraava kausi jäi Bicekin toistaiseksi viimeiseksi NHL:ssä. Hän ei onnistunut täysin vakiinnuttamaan paikkaansa joukkueessa, vaan joutui pelaamaan sekä farmissa että NHL:ssä. Marcel Dionne
Marcel Dionne voitti ainoan Art Ross Trophy -palkintonsa vuonna 1980 jaettuaan pistepörssin voiton Wayne Gretzkyn kanssa. Hänet myös valittiin NHL:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen samalla kaudella (myös keväällä 1977). Dionne myytiin keväällä 1987 yhdessä Jeff Crossmanin kanssa New York Rangersiin. Hän vietti joukkueessa seuraavat kaksi ja puoli kautta. Dionne lopetti pelaamisen kauden 1988–1989 jälkeen. Hänet on valittu Hockey Hall of Famen jäseneksi 1992. Hän on Los Angeles Kingsin kaikkien aikojen toiseksi paras maalintekijä 530 maalilla, 757 syötöllä ja 1 307 tehopisteellä. Monet asiantuntijat pitävät Marcel Dionnea NHL:n parhaana pelaajana, joka ei koskaan ole voittanut Stanley Cupia. Wayne Thompson
Wayne Thompson saapui Suomeen KalPan testattavaksi syksyllä 1985 sveitsiläisestä Sierra-joukkueesta ja saikin nopeasti loppukauden kestävän sopimuksen kuopiolaisseuraan. Tämä nuoruusvuosinaan muun muassa Wayne Gretzkyn kanssa pelannut kanadalainen takoi heti ensimmäisellä kaudellaan peräti 58 maalia ja antoi 45 maaliin johtanutta syöttöä auttaen KalPaa nousemaan kauden päätteeksi SM-liigaan. Thompsonin teholukemat jäivät vain pisteen päähän silloisesta ykkösdivisioonan piste-ennätyksestä. Bret Hedican
Ensimmäisellä täydellä ammattilaiskaudellaan, kaudella , Hedican pelasi 42 runkosarjaottelua ja kymmenen pudotuspeliottelua NHL:ssä ja 19 runkosarjaottelua Bluesin farmiseurassa, IHL:n Peoria Rivermenissä. Kaudesta alkaen hän pelasi vakituisesti NHL:ssä. Hän aloitti tuon kauden St. Louis Bluesissa, mutta maaliskuussa 1994, siirtorajan kynnyksellä, Blues kauppasi Hedicanin yhdessä Jeff Brownin ja Nathan LaFayetten kanssa Vancouver Canucksiin saaden vaihdossa Craig Janneyn. Canucksissa Hedican pelasi lähes viiden vuoden ajan, kauden 1993–1994 lopun, neljä täyttä kautta ja kauden alun. Hän teki noina vuosina parhaimmillaan 29 tehopistettä yhden runkosarjakauden aikana, kuusi maalia ja 23 syöttöpistettä kaudella , ja saavutti plusmiinustilastossa parhaimmillaan lukeman +8 (kaudella 1995–1996). Vuonna 1994 hän pelasi ensimmäisen kerran urallaan Stanley Cupin loppuotteluissa, mutta New York Rangers vei mestaruuden otteluvoitoin 4–3. Hedican teki 24:ssä pudotuspeliottelussa seitsemän tehopistettä, yhden maalin ja kuusi syöttöpistettä. Glen Wesley
Wesleyn ura Hurricanesissa päättyi hetkeksi keväällä 2003, jolloin Toronto Maple Leafs hankki hänet miehistöönsä ennen siirtorajan umpeutumista vaihdossa toisen kierroksen varausvuoroon, mutta pelattuaan Maple Leafsissa kauden loppuun, hän palasi vapaana pelaajana Hurricanesiin heinäkuussa 2003. Vuonna 2006 hän viimein voitti Hurricanesissa Stanley Cup -mestaruuden seuran voitettua loppuotteluissa Edmonton Oilersin voitoin 4–3. Ennen tuota mestaruutta Wesley oli pisimpään pelannut aktiivipelaaja, joka ei ollut voittanut Stanley Cupia. 
Kesäkuussa 2008, kauden jälkeen, Wesley ilmoitti lopettavansa pelaajauransa. Hän pelasi 20 kautta kestäneellä NHL-urallaan yhteensä 1 457 runkosarjaottelua, joissa teki 537 tehopistettä, 128 maalia ja 409 syöttöpistettä. Pudotuspeleissä hän pelasi 169 ottelua, joissa teki 52 tehopistettä, 15 maalia ja 37 syöttöpistettä. Helmikuussa 2009 Carolina Hurricanes jäädytti hänen pelinumeronsa, numeron 2. Craig Janney
Winnipegissä Janney pelasi 13 ottelua, sillä Jetsin organisaatio muutti Phoenixiin ja vaihtoi nimensä Phoenix Coyotes-muotoon. Kahdella kaudellaan Phoenix Coyotesin rivistöissä Janney pelasi jälleen pudotuspeleissä, muttei onnistunut edelleenkään voittamaan mestaruutta. Viimeisen NHL-kautensa Janney pelasi kahdessa seurassa. Tampa Bay Lightningin keskushyökkääjänä 38 ottelussa hän saalisti tehopisteet 4+18=22, kun taas New York Islandersissa pelatuissa 18 ottelussa pisteet jäivät Janeyn uran huonoimmiksi, kun tehopisteet olivat vaivaiset 1+4=5. Kausi oli myös ainoa, jolloin Janney ei pelannut NHL:n pudotuspeleissä. Memphis Grizzlies
Vancouver Grizzlies liittyi NBA:han vuonna 1995 yhdessä Toronto Raptorsin kanssa. Grizzlies ja Raptors olivat ensimmäiset kanadalaiset NBA-seurat sitten Toronto Huskiesin, joka lopetti toimintansa vuonna 1947 (liiga tunnettiin tuolloin vielä nimellä Basketball Association of America, BAA). Kesäkuussa 1995 järjestettiin laajennusvaraustilaisuus, jossa Grizzlies varasi muun muassa Greg Anthonyn (New York Knicks), Rodney Dentin (Orlando Magic) ja Antonio Harveyn (Los Angeles Lakers). Samana kesänä pidetyssä uusien pelaajien varaustilaisuudessa seura käytti ensimmäisen varausvuoronsa (kaikkiaan tilaisuuden kuudes) Bryant Reevesiin. Markus Mattsson
Pohjois-Amerikassa Mattsson pelasi seitsemän kautta. Kesällä 1977 hänet varattiin sekä NHL:ään että WHA:han. Mattsson siirtyi WHA:n Winnipeg Jetsiin samana vuonna 12. lokakuuta. Hänet kaupattiin kesken kauden Quebec Nordiquesiin, josta hänet kuitenkin myytiin takaisin Winnipegiin vielä samana keväänä. Winnipegissä hän pelasi vuoden 1981 loppuun. Mattsson voitti WHA:n mestaruuden 1979 ja jatkoi joukkueessa, kun Winnipeg siirtyi pelaamaan NHL:n puolelle liigojen yhdistyessä. Kauden 1981–1982 Mattsson pelasi CHL-liigassa. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Minnesota North Starsiin ja sieltä edelleen Los Angeles Kingsiin, jossa lopetti NHL-uransa. Tammikuussa 1984 Mattsson jäi historiankirjoihin, kun hän pysäytti Wayne Gretzkyn 51 ottelun pisteputken pelaamalla nollapelin. Pelejä Mattssonille kertyi NHL:n runkosarjassa 92 ja WHA:ssa 68. Esa Tikkanen
Edmonton Oilers Tikkasen NHL:ään numerolla 80 ja Tikkanen debytoi NHL:ssä kauden 1984-1985 pudotuspeleissä. Edmontonissa pelatessaan Tikkanen muodosti yhdessä Jari Kurrin ja kaikkien aikojen parhaana jääkiekkoilijana pidetyn Wayne Gretzkyn kanssa joukkueensa tehokkaimman hyökkäyskolmikon ja voitti Oilersia edustaessaan Stanley Cup -mestaruuden neljä kertaa. 1990-luvulla. Tikkanen–Gretzky–Kurri-ketjua on kutsuttu nimellä ""Finnish Sandwich"". Tikkasen ura aaltoili. Hänet kaupattiin vuoden 1993 alussa New York Rangersiin, jossa hän voitti uransa viidennen Stanley Cupin. Tikkanen on toistaiseksi ainoa suomalainen jääkiekkoilija, joka on voittanut Stanley Cupin kahdessa eri seurassa. Rangersista hänen matkansa jatkui edelleen St. Louis Bluesiin, New Jersey Devilsiin ja Vancouver Canucksiin ja sieltä jälleen takaisin Rangersiin. Vuonna 1997 hän teki sopimuksen Florida Panthersin kanssa, mutta Panthers kauppasi hänet kesken kauden Washington Capitalsiin. Uransa viimeisen NHL-kauden Tikkanen pelasi jälleen Rangersissa. NHL-kausi 1984–1985
Kausi 1984–85 oli National Hockey Leaguen historian 68. kausi. Sen aikana pelattiin 80 runkosarjaottelua 21 joukkueen voimin. Stanley Cupin vei Jari Kurrin ja Wayne Gretzkyn edustama Edmonton Oilers, joka voitti toisen mestaruutensa. Loppuottelussa Oilers voitti Philadelphia Flyersin. Jari Kurri teki runkosarjan piste-ennätyksensä 135 tehopistettä (71 maalia ja 64 syöttöä). Pittsburgh Pirates (jääkiekkoseura)
Viimeisen kautensa NHL:ssä Pirates pelasi 1930–1931. Joukkueen omistajat kärsivät tällöin taloudellisista ongelmista ja joukkue siirrettiin vuodeksi Philadelphiaan ja sen nimi vaihtui "Philadelphia Quakersiksi". Tämä kausi oli kuitenkin joukkueen huonoin, jonka jälkeen ei Piratesia eikä Quakersia nähty enää liigassa. Hlinka Gretzky Cup
Tammikuussa 2018 Kanadan jääkiekkoliitto Hockey Canada ja Oilers Entertainment Group (OEG) pääsivät Tšekin ja Slovakian jääkiekkoliittojen kanssa yhteisymmärrykseen turnauksen uudelleennimeämisestä Hlinka Gretzky Cupiksi myös kaikkien aikojen parhaana jääkiekkoilijana pidetyn kanadalaisen Wayne Gretzkyn mukaan, kun vuoden 2018 turnaus järjestettiin ensimmäisen kerran Kanadan Albertan Edmontonissa ja Red Deerissä. Turnaus järjestetään Edmontonin Rogers Placessa myös vuosina 2020 ja 2022, kun taas vuosien 2019 ja 2021 turnaukset pelataan Euroopassa. Turnauksen nimessä säilytettiin tämän myötä myös Ivan Hlinkan nimi. Roman Vopat
Vopat siirtyi kaudeksi 1994–95 Pohjois-Amerikkaan ja pelasi kauden lähinnä WHL:ssä. Hän pelasi myös IHL:n pudotuspeleissä keväällä 1995. Kaudella 1995–96 Vopat pelasi enimmäkseen vielä WHL:ssä, mutta sai peliaikaa St. Louis Bluesista 25 ottelun verran. Hän teki niissä tehot 2+3=5 ja keräsi 48 jäähyminuuttia. Helmikuussa 1996 Vopat kaupattiin Craig Johnsonin, Patrice Tardifin, vuoden 1996 viidennen kierroksen varausvuoron ja vuoden 1997 ensimmäisen kierroksen varausvuoron kanssa Los Angeles Kingsiin vaihdossa Wayne Gretzkyyn. Wayne Gretzky
Vaikka Jari Kurri oli vakiinnuttanut nopeasti paikkansa Gretzkyn rinnalla, ketjun vasenta laitahyökkääjää haettiin pitkään. Paikalla kokeilivat muun muassa Mike Krushelnyski, Willy Lindström, Jaroslav Pouzar ja Raimo Summanen. Kaudella ketju sai lopulta toisen helsinkiläisen laiturin, kun Esa Tikkanen istutettiin Edmontonin ykkösvitjaan. Tikkasen rooliin kuului tilan raivaaminen taitaville ketjukavereille, Gretzkyn koskemattomuuden varjeleminen ja nurkissa taisteleminen. Syvyyssuunnassa Oilersin ykkösketjun takana peliä teki Hockey Hall of Fame -puolustaja Paul Coffey. Jari Kurri
Kurri ei NHL-uransa alussa puhunut lainkaan englantia. Yhteinen sävel Gretzkyn kanssa löytyi kuitenkin kaukalossa heti, ja yhdessä he muodostivat yhden NHL:n kaikkien aikojen tehokkaimmista ja legendaarisimmista kaksikoista. Kurrin mielestä kaksikon hyvään yhteispeliin ei liittynyt mitään erityistä salaisuutta ja kyse oli vain siitä, että hänen ja Gretzkyn ajatukset sekä tapa pelata ja lukea toisiaan osuivat yhteen. Kurrin saapuminen Gretzkyn rinnalle näkyi myös muun muassa Gretzkyn plus-miinus-tilaston parantumisena, sillä Kurri oli vahva kahden suunnan pelaaja, eikä laiminlyönyt puolustusvelvoitteitaan. Hän olikin vuonna 1983 ehdolla parhaalle puolustavalle hyökkääjälle jaettavan Frank J. Selke Trophyn voittajaksi, mutta sijoittui äänestyksessä toiseksi Philadelphia Flyersin Bobby Clarken jälkeen. Kurrin ja Gretzkyn yhteispelille tunnusomainen piirre oli siirtää kiekko yhdellä kosketuksella paikkaan, jonne toinen oli vasta menossa. Muun muassa tämän johdosta kaksikon sanotaan vaikuttaneen suuresti viimeistelytekniikkaan, jossa maali laukaistaan suoraan syötöstä, sekä sen huomattavaan yleistämiseen. Ensimmäisen kerran tutkapari johdatti Edmontonin Stanley Cup -finaaliin vuoden 1983 keväällä, jolloin se kuitenkin hävisi New York Islandersille. Kurri pelasi myös vuonna 1983 ensimmäisen kerran urallaan ssa. New Jersey Devils
Myöhemmin Gretzky myönsi julkisesti, että hänen kommenttinsa meni liian pitkälle. Yksityisesti Gretzky piti lausuntoaan oikeana. Vastauksena monet Devils-fanit käyttivät Mikki Hiiri -vaatteita, kun Oilers pelasi New Jerseyssä. Ron Greschner
Ron Greschner pelasi NHL-urallaan 982 runkosarjaottelua tehoin 179 maalia ja 431 syöttöpistettä. NHL:n pudotuspeleissä hän pelasi yhtenätoista keväänä 84 ottelua, joissa hän teki 49 tehopistettä, 17 maalia ja 32 syöttöpistettä. Jäähyminuutteja hänelle kertyi runkosarjassa 1226 ja pudotuspeleissä 106. Plusmiinustilastossa Greschnerin paras lukema on +9 (kahdella kaudella). Hän oli uransa päättyessä eniten pisteitä, maaleja ja maalisyöttöjä Rangersin riveissä kerännyt puolustaja. Ennätykset ovat sittemmin siirtyneet Brian Leetchille. Greschnerillä on edelleen hallussaan yksi seuraennätys: hän on eniten jäähyminuutteja Rangers-paidassa kerännyt pelaaja. Hän on myös neljänneksi eniten otteluita Rangersin riveissä pelannut pelaaja Harry Howellin, Brian Leetchin ja Rod Gilbertin jälkeen. Carey Wilson
Seuraavalla kaudella Wilson pelasi Kanadan maajoukkueessa, edustaen maataan Sarajevon talviolympialaisissa. Kisojen jälkeen Wilson solmi ensimmäisen NHL-sopimuksensa Calgary Flamesin kanssa helmikuussa 1984. Hän pelasi NHL:ssä yhteensä kymmenellä kaudella, edustaen Flamesin lisäksi Hartford Whalersiä ja New York Rangersiä yhteensä 552:ssa runkosarjan pelissä merkkauttaen 427 (169+258) tehopistettä. Wilsonin NHL-ura päättyi polvivammaan ottelussa St. Louis Bluesia vastaan joulukuussa 1992. Kolme kautta myöhemmin hän teki seitsemän ottelun mittaisen paluun kaukaloihin IHL:n Manitoba Moosen paidassa. Wilson kärsi lukuisista vaikeista polvivammoista urallaan. Pierre Larouche
Larouche teki debyyttinsä NHL:ssä kaudella 1974–1975 pelaten hänet varanneessa Pittsburghissa 79 runkosarjan ottelua tehopistein 31+37=68. Larouche pelasi Pittsburghissa kaudet 1974–1978 ja teki kaudella 1975–1976 historian kuudentenatoista pelaajana yli 50 maalia runkosarjassa (53). Larouche oli tuohon aikaan myös NHL:n historian nuorin 50 maalia kaudessa tehnyt pelaaja. Vuonna 1980 Wayne Gretzky rikkoi kyseisen ennätyksen. 50 maalia 50 ottelussa
Richardin jälkeen saavutukseen ylsi seuraavan kerran New York Islandersin Mike Bossy 36 vuotta myöhemmin, kaudella 1980–1981. Wayne Gretzky teki vähintään 50 maalia 50 ottelussa kolme kertaa, kausilla 1981–1982, 1983–1984 ja 1984–1985. Noina vuosina hän edusti Edmonton Oilersia. Pittsburgh Penguinsin Mario Lemieux pystyi vastaavaan kaudella 1988–1989. Neljän edellä mainitun lisäksi Brett Hull on tehnyt 50 maalia 50 ottelussa. Tämä tapahtui kausilla 1990–1991 ja 1991–1992. Hullin joukkue oli St. Louis Blues.Alla olevat pelaajat ovat tehneet 50 maalia 50 otteluun, mutta kyseisillä suorituksilla ei ansaita paikkaa 50-in-50 -kerhossa, sillä NHL:n kriteereiden mukaan 50 maalia pitää tehdä joukkueen ensimmäisten 50 ottelun aikana. Wayne Gretzky
Wayne Douglas Gretzky (s. 26. tammikuuta 1961 Brantford, Ontario, Kanada) on ammattilaisuransa lopettanut kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Kansainvälisen jääkiekkoliiton mukaan Gretzkyä pidetään yleisesti kaikkien aikojen parhaana jääkiekkoilijana. Mike Grier
Grierin viimeiseksi kaudeksi NHL:ssä jäi kausi 2010–2011. Hän ilmoitti pelaajauransa päättymisestä joulukuussa 2011. Grier pelasi 14 kautta kestäneellä NHL-urallaan yhteensä 1 060 runkosarjaottelua ja teki 383 tehopistettä, 162 maalia ja 221 syöttöpistettä. Pudotuspeleissä hän pelasi 101 ottelua ja teki 28 tehopistettä, 14 maalia ja yhtä monta syöttöpistettä. NHL-kausi 1972–1973
Stanley Cupin voitti Montreal Canadiens, joka kukisti finaalisarjassa Chicago Black Hawksin otteluvoitoin 4–2. Kyseessä oli NHL:n olemassaolon aikana Montreal Canadiensin 17. ja seuran koko historian 18. Stanley Cup -mestaruus. Canadiens-pelaajat Jacques Lemaire ja Yvan Cournoyer tekivät kumpikin finaalisarjassa 12 pistettä, millä he nousivat jakamaan Gordie Howen ennätystä, joka oli peräisin vuodelta 1955. Ennätyksen rikkoi lopulta Wayne Gretzky kaudella 1987–1988, kun hän keräsi 13 tehopistettä ottelusarjassa Boston Bruinsia vastaan. Henri Richardille Stanley Cupin voitto oli jo yhdestoista, mikä on NHL:n ennätys henkilökohtaisten Stanley Cup -mestaruuksien määrässä. Ron Francis
Uransa aikana Francis antoi kaikkiaan 1 249 syöttöpistettä, mikä on Wayne Gretzkyn jälkeen historian toiseksi eniten. Hän teki myös 549 maalia ja keräsi viidenneksi eniten pisteitä NHL:n historian aikana (1 798). Francis on myös pelannut kolmanneksi eniten otteluja (1 731). Francisin uran paras NHL-kausi sattui kaudelle 1995–1996, jolloin hän teki 119 pistettä, joista syöttöpisteitä oli kaikkiaan 92. Gord Murphy
Kaudella 1988–1989 Murohy pääsi Philadelphian kokoonpanoon ja pelasi koko kauden NHL:ssä. Hän teki kaudella eniten pisteitä Philadelphian tulokkaista (4+31). Seuraavan neljän kauden aikana Murphy oli yksi Philadelphian luotettavimmista puolustajista. Hänet valittiin vuonna 1990 Philadelphian kauden parhaaksi puolustajaksi. Philadelphia myi Murphyn yhdessä Brian Dobbinin ja kahden kanssa Boston Bruinsiin, josta se sai vaihdossa Garry Galleyn, Wes Walzin ja varausvuoron. Muphy pelasi Bostonissa vain puolitoista kautta, jonka jälkeen hän siirtyi kesäkuussa 1993 Florida Panthersin vastaperustettuun NHL-joukkueeseen. Florida eteni Stanley Cupin loppuotteluihin vuonna 1996, mutta hävisi mestaruuden Colorado Avalanchelle. Murphy pelasi Floridassa kuusi kautta ja oli joukkueen luottopuolustajia, kunnes hänet myytiin kesäkuussa 1999 Atlanta Thrashersiin. Kaupassa Atlantaan siirtyivät Murphy, Herberts Vasiļjevs, Daniel Tjärnqvist sekä varausvuoro ja Atlantaan maalivahti Trevor Kidd. Kaudella 2000–2001 Murphy loukkaantui ja hän joutui jättämään kauden kesken 27 ottelun jälkeen. Seuraavalla kaudella hän pelasi Boston Bruinsissa vain 15 NHL-ottelua ja lopetti uransa jääkiekkoilijana kauden jälkeen. Edmonton Oilers
Oilersin omistus siirtyi 1970-luvun puolivälissä Nelson Skalbanialle, joka otti myöhemmin liikekumppanikseen Peter Pocklingtonin. Skalbania myi sittemmin koko osuutensa seurasta Pocklingtonille. Vuonna 1978 Oilers teki historiansa merkittävimmän pelaajakaupan, kun seura osti Wayne Gretzkyn Indianapolis Racersiltä. Gretzky ehti pelata vain yhden kauden WHA:ssa ennen liigan tarun päättymistä. Hän oli seuran selvästi parhaana pistemiehenä johdattamassa Oilersia WHA:n loppuotteluihin. Edmonton hävisi loppuottelusarjan Winnipeg Jetsiä vastaan voitoin 2–4. NHL:ään Oilers liittyi vuonna 1979 kolmen muun WHA-seuran, Jetsin, Hartford Whalersin ja Quebec Nordiquesin kanssa. Oilers on näistä seuroista ainoa, joka on välttänyt siirron toiselle paikkakunnalle ja uudelleennimeämisen. Mario Lemieux
Lemieux pelasi koko uransa numerolla 66, joka on Wayne Gretzkyn numero 99 ylösalaisin käännettynä. Vain Gretzkyn numero 99 on jäädytetty koko NHL:ssä virallisesti, mutta Lemieux’n päätettyä uransa kukaan pelaaja ei ole toistaiseksi pelannut myöskään numerolla 66. Numero on varsinaisesti jäädytetty vain Lemieux’n edustamassa Pittsburgh Penguinsissa.