Koska Friedrich Nietzsche kuoli?
Friedrich Nietzsche
Friedrich Wilhelm Nietzsche (15. lokakuuta 1844 Röcken, Saksi, Preussi – 25. elokuuta 1900 Weimar, Thüringen) oli saksalainen filosofi, oppitaustaltaan klassillinen filologi, joka tyylillisesti kirjavassa tuotannossaan pohti erityisesti elämänfilosofian perimmäisiä kysymyksiä. Nietzschellä oli voimakas vaikutus moraalifilosofiaan, jossa hän nosti pinnalle kysymyksen siitä, miksi ihmisen tulisi ylipäänsä olla moraalinen. Nietzschen tuotannossa keskeistä on myös aikalaisdiagnostinen filosofia, jossa keskitytään suuriin kulttuuris-historiallisiin kehityskaariin. Hän hyökkäsi uskontoa vastaan syyttäen sitä ”orjamoraalista”. Ihmisyyttä ja kulttuuria koskeviin teemoihin hän yhdisteli myös näkemyksiään estetiikasta. Nietzscheen on liitetty usein nihilismi, mutta hän kirjoitti yli-ihmisestä, joka pyrkii ylittämään nihilismin asettamalla uusia arvoja.
Kreikkalainen tragedia
Friedrich Nietzsche käsitteli kreikkalaisen tragedian alkuperää varhaisessa teoksessaan "Tragedian synty" (1872). Nietzsche näki tragedian kreikkalaisten tapana ylistää elämää sellaisena kuin se todellisuudessa oli, tapahtumana johon kuuluu niin iloja kuin murheita. Friedrich Engels
Marxin kuoleman (1883) jälkeen Engels omisti loppuelämänsä Marxin teosten toimittamiselle ja kääntämiselle. Hän kuoli Lontoossa 1895. Friedrich Nietzsche
Ajattelullaan Nietzsche pyrki ylittämään nihilismin. Uusien arvojen asettamisessa hän piti keskeisenä yli-ihmisen käsitettään ja oppiaan ikuisesta paluusta. Nietzsche kirjoitti, että aikaisemmin kansat asettivat arvojaan yksilön yli, mutta nyt yksilö voi asettaa arvot ja kulttuurin. Ihmismassoista ei ole arvojen asettajaksi, vaan ”lauma” tarvitsee opastajan päästäkseen nihilismistä. Tähän tehtävään viitaten Nietzschen kirjoituksissa esiintyi käsite ”suuri politiikka”. Jumala on kuollut
Jumala on kuollut () on Friedrich Nietzschen (1844–1900) laajalti lainattu lausahdus. Se löytyy ensimmäisen kerran hänen teoksestaan "Iloinen tiede", sekä osasta 108 ("Uusia taisteluja") että osasta 125 ("Hullu ihminen"). Myöhemmin se esiintyy myös Nietzschen teoksessa "Näin puhui Zarathustra". Ludwig Wittgenstein
Ludwig Josef Johann Wittgenstein (26. huhtikuuta 1889 Wien, Itävalta – 29. huhtikuuta 1951 Cambridge, Englanti) oli itävaltalais-englantilainen filosofi, joka vaikutti 1900-luvun alkupuolella loogiseen empirismiin ja analyyttisen filosofian syntyyn. Johann Wolfgang von Goethe
Johann Wolfgang von Goethe (28. elokuuta 1749 Frankfurt am Main – 22. maaliskuuta 1832 Weimar) oli saksalainen yleisnero: runoilija, romaanikirjailija, näytelmäkirjailija, humanisti, tutkija, taidemaalari ja kymmenen vuoden ajan myös Weimarin valtion pääministeri. Goethea pidetään yleisesti saksankielisen kaunokirjallisuuden vaikutusvaltaisimpana hahmona. August Strindberg
Strindberg oli kirjeenvaihdossa Friedrich Nietzschen kanssa, jonka ajatukset tekivät häneen suuren vaikutuksen. Vuonna 1888 Strindberg kirjoitti Nietzschelle: ”Kunnioitettava herra, epäilemättä olette Te antanut ihmiskunnalle syvällisimmän kirjan, mikä sillä on.” Kyseessä oli Nietzschen "Näin puhui Zarathustra". Poliittisesti Strindberg oli sosialisti tai anarkisti. Yli-ihminen
Yli-ihminen ( ) on saksalaisen filosofi Friedrich Nietzschen määrittelemä ihannekuva, jossa henkisesti korkeatasoinen yksilö toteuttaa mahdollisimman tehokkaasti kaikkia niitä moraalisia ja esteettisiä mahdollisuuksia, jotka nykyinen kasvatusperinne ja arvomaailma tukahduttavat. Yli-ihmisen ihanne ei siis voi toteutua täydellisenä tai toteutuu vasta tulevaisuudessa. Nietzschen mukaan ihminen syntyy ihmisenä vasta kun pystyy luomaan itse omat arvonsa ja norminsa. Näin nihilismi voidaan ylittää. Nietzschen yli-ihmisen vastakohta oli viimeinen ihminen (). Nietzschen oppi yli-ihmisestä voidaan tiivistää lausumaksi: hyvää on kaikki, mikä kohottaa vallantuntoa, ja onni on tunto siitä, että valta kasvaa. Elämän tarkoitus
Friedrich Nietzsche määritteli nihilismin maailman ja erityisesti ihmisen olemassaolon tarkoituksen, merkityksen, lopullisen totuuden tai oleellisen arvon tyhjentämisenä. Nietzsche määritteli kristinuskon nihilistisenä uskontona, koska se poistaa merkityksen maalliselta elämältä ja keskittyy oletettuun kuoleman jälkeiseen elämään. Hän näki nihilismin myös luonnollisena lopputuloksena päätelmästään "Jumala on kuollut", ja esitti, että ihmiskunta voi toipua siitä palauttamalla merkityksen takaisin maan päälle. Friedrich Ebert
Friedrich Ebert (4. helmikuuta 1871 Heidelberg, Baden – 28. helmikuuta 1925 Berliini) oli saksalainen sosialidemokraattinen poliitikko, joka toimi vuosina 1913–1919 Saksan sosiaalidemokraatisen puolueen (SPD) puheenjohtajana, 1918–1919 tasavallaksi muuttuneen Saksan ensimmäisenä valtakunnankanslerina ja 1919–1925 sen ensimmäisenä valtakunnanpresidenttinä. Sigmund Freud
Sigmund Freud [freud] (alun perin Sigismund Schlomo Freud; 6. toukokuuta 1856 Freiberg, Määri, Itävallan keisarikunta (nykyinen Příbor, Tšekki) – 23. syyskuuta 1939 Lontoo, Iso-Britannia) oli itävaltalainen lääkäri ja tutkija, joka tunnetaan ennen kaikkea psykoanalyysin kehittäjänä. Sitä kautta hänellä on ollut suuri vaikutus koko psykologian alalla, ja psykoanalyysi on vaikuttanut monien eri psykoterapian muotojen kehitykseen. Freudin vaikutus koko länsimaiseen kulttuuriin on ollut huomattava. Also sprach Zarathustra (sävellys)
Also sprach Zarathustra: Tondichtung für großes Orchester (frei nach Friedrich Nietzsche) op. 30 ("Näin puhui Zarathustra: sävelruno suurelle orkesterille (vapaasti Friedrich Nietzschen mukaan)") on Richard Straussin sävellys, joka on tarkoitettu kuvaamaan Friedrich Nietzschen filosofis-runollista teosta "Näin puhui Zarathustra". Sävellys syntyi vuosina 1895–1896. Teoksen taitteet on nimetty Nietzschen teoksen mukaan."Also sprach Zarathustran" alku (auringonnousumusiikki) on tullut erityisen tunnetuksi Stanley Kubrickin tieteiselokuvan "" johdantomusiikkina ja Elvis Presleyn 1970-luvun konserttien aloituskappaleena. Friedrich Engels
Friedrich Engels (28. marraskuuta 1820 Barmen, Preussi – 5. elokuuta 1895 Lontoo) oli sosialistinen filosofi ja toimi yhteistyössä Karl Marxin kanssa kommunistisen teorian luomisessa. Yhdessä he julkaisivat "Kommunistisen manifestin" 1848. Engels toimitti kaksi osaa "Pääomaa" Marxin kuoleman jälkeen. Friedrich Hölderlin
Johann Christian Friedrich Hölderlin (20. maaliskuuta 1770 Lauffen am Neckar, Württembergin herttuakunta – 7. kesäkuuta 1843 Tübingen, Württembergin kuningaskunta) oli saksalainen runoilija ja filosofi. Hänen teoksensa sijoittuvat klassismin ja romantiikan välille. Friedrich Nietzsche
Suuri merkitys Nietzschellä oli moraalifilosofina. Nietzsche tutki moraalin alkuperää ja pyrki osoittamaan, että idealistisella moraalilla ei ole yliluonnollista perustaa, vaan että nykyisin vallalla olevat moraalijärjestelmät ovat syntyneet monimutkaisen sosiaalihistoriallisen ja psykologisen prosessin tuloksena. Nietzsche väitti, että moraali on väline, jonka avulla ihmisyksilöt, ihmisryhmät tai kansat tavoittelevat miltei vaistonvaraisesti arvonantoa, henkistä tai poliittista ylemmyyttä ja vaikutusvaltaa, joskus jopa aineellista etua. Gottfried Leibniz
Kun Leibniz kuoli vuonna 1716, hänen maineensa oli alamaissa. Hänet muistettiin ainoastaan teoksestaan "Théodicée". Voltairen romaani "Candide" vuodelta 1759 sisältää polemiikkia Leibnizin metafyysistä optimismia vastaan; Leibniz katsoi maailmamme olevan paras mahdollinen maailma. Leibnizilla oli innokas oppilas, Christian Wolff, jonka dogmaattinen ajattelutapa teki Leibnizin maineelle paljon harmia. Filosofiset virtaukset olivat siirtymässä pois 1600-luvun rationalismista ja filosofisista järjestelmistä, joita Leibniz oli innokkaasti kannattanut. Monet alkoivat epäillä, ettei hän olisi keksinyt kalkyyliä itsenäisesti Newtoniin nähden, ja siksi kaikki hänen matematiikkaa ja fysiikkaa käsittelevät teoksensa jäivät syrjemmälle. Samoin hänen lakitieteen, diplomatian ja historian teoksensa nähtiin kiinnostavina vain lyhyen aikaa. Elämänfilosofia
Usein elämänfilosofialla viitataan 1800-luvun loppupuolella ja 1900-luvun alkupuolella erityisesti saksalaisella kielialueella vaikuttaneeseen ja koko filosofiaa vallinneeseen ajattelusuuntaukseen. Siihen vaikuttivat muun muassa saksalaiset Friedrich Nietzsche ja Wilhelm Dilthey sekä ranskalainen Henri Bergson, ja sitä edustivat muun muassa Ludwig Klages, Theodor Lessing, Max Scheler ja Georg Simmel. Periaatteessa koko mannermaista filosofiaa voidaan luonnehtia elämänfilosofiseksi, verrattuna enemmän johdonmukaisuuteen ja tarkkuuteen pyrkivään analyyttiseen filosofiaan. Elämänfilosofit suosivat usein kaunokirjallista esitystapaa. Elämänfilosofia kytkeytyy usein muutenkin taiteisiin ja kulttuurikritiikkiin. Jörg Friedrich
Jörg Friedrich (s. 17. elokuuta 1944 Kitzbühel, Tiroli, Itävalta) on saksalainen toimittaja ja historioitsija, joka on teoksissaan käsitellyt muun muassa kansallissosialismia ja saksalaisten toisessa maailmansodassa tekemiä sotarikoksia ("Freispruch für die Nazi-Justiz", 1983; "Die Kalte Amnestie", 1984). Näistä tutkimuksista hänelle myönnettiin kunniatohtorin arvo Amsterdamin yliopistosta. Friedrich Walter Goethe
Friedrich Walter Goethe (30. kesäkuuta 1911 Kiel – 3. tammikuuta 2003) oli saksalainen lintutieteilijä. Albert Schweitzer
Albert Schweitzer (14. tammikuuta 1875 – 4. syyskuuta 1965) oli saksalais-ranskalainen (elsassilainen) teologi, muusikko, musiikkitieteilijä, filosofi ja lääkäri. Hänelle myönnettiin vuoden 1952 Nobelin rauhanpalkinto. Friedrich Schiller
Johann Christoph Friedrich Schiller, vuodesta 1802 lähtien von Schiller (10. marraskuuta 1759 Marbach am Neckar – 9. toukokuuta 1805 Weimar), oli saksalainen runoilija, näytelmäkirjailija ja historioitsija. Useimmiten hänestä käytetään nimeä Friedrich Schiller. Häntä pidetään yhdessä Johann Wolfgang von Goethen kanssa saksalaisen klassismin merkittävimpänä kirjailijana. Monet hänen näyttämöteoksistaan kuuluvat saksankielisten teattereiden perusohjelmistoon ja hänen balladinsa lukeutuvat suosituimpiin saksalaisiin runoihin. Friedrich Kiel
Friedrich Kiel (8. lokakuuta 1821 Bad Laasphe – 13. syyskuuta 1885 Berliini) oli saksalainen säveltäjä ja musiikinopettaja. Hänen oppilaitaan olivat muun muassa säveltäjät Charles Villiers Stanford ja Frederic Hymen Cowen. Epäjumalten hämärä
Epäjumalten hämärä: eli miten vasaralla filosofoidaan () on Friedrich Nietzschen kuuluisimpia teoksia. Se on kirjoitettu vuonna 1888 ja julkaistu vuonna 1889. Teos on yhteenveto Nietzschen myöhemmästä filosofiasta. Siinä hän käsittelee erityisesti kristinuskoa, ihmistä ja moraalin suhdetta näihin kumpaankin sekä itse elämään. Nimessä mainitut "epäjumalat" ovat vanhoja arvoja ja arvostettuja filosofeja, jotka Nietzsche altistaa tuhoisalle kritiikille. Teosta pidetään Nietzschen kiihkeimmän luomiskauden huipentumana ja siinä hän esitteleekin nykyään tunnetuimpia ajatuksiaan, kuten "kristillinen moraali luonnonvastaisuutena". Gotthold Ephraim Lessing
Gotthold Ephraim Lessing (22. tammikuuta 1729 Kamenz, Itäsaksi – 15. helmikuuta 1781 Braunschweig) oli valistusajan tärkein saksalainen runoilija. Hänen draamansa ja teoreettiset kirjoituksensa vaikuttivat olennaisesti Saksan kirjallisuuden kehittymiseen. Friedrich Nietzsche
Nietzschen filosofiasta voidaan erottaa useampia kausia, joiden aikoina hänen kiinnostuksen kohteensa ja lähestymistapansa vaihtelivat suuresti. Usein hän peilasi kulloisiakin teesejään antiikin filosofian ja kirjallisuuden klassikoiden kautta. Hänen kirjoissaan on tärkeä sija aforistisella ja runollisella tyylillä, mikä heijastelee hänen filosofiansa julistavaa luonnetta. Nietzschen ajattelusta on saatu mannermaisen tradition puolella innoitusta myös ihmistieteiden tutkimusmenetelmiin. Esimerkiksi käsitteiden historiaa tutkiva ”genealogia” sai innoituksensa hänen tuotannostaan. Naumburg
"Nietzsche-Haus" on omistettu Friedrich Nietzschen elämäntyölle. Kuuluisa filosofi vietti suuren osan lapsuudestaan Naumburgissa ja läheisessä Bad Kösenin kaupungissa sijaitsevassa "Landesschule Pforta" -oppilaitoksessa. Naumburgissa oli aikoinaan viisi toria. Niistä on säilynyt vain "Marientor", joka on nimetty läheisen Maria Magdalenan kirkon mukaan. Eksistentialismi
Kierkegaard ja Nietzsche kuolivat liian varhain, jotta olisivat ehtineet osallistua 1900-luvun eksistentialistiseen liikkeeseen. Filosofeina he olivat ainutkertaisia, eivätkä heidän teoksensa ja vaikutuksensa rajoitu eksistentialismiin. Heidät on nähty myös monien muiden älyllisten liikkeiden, kuten postmodernismin, nihilismin ja monien psykologian suuntausten taustalla. Tämän vuoksi on epävarmaa, olisivatko he tukeneet eksistentialismia sen 1900-luvun muodossa tai hyväksyneet Sartren version siitä. Kaikesta huolimatta heidän teoksensa ovat myöhemmän eksistentialistisen kehityksen taustalla. Friedrich Nietzsche
Nietzscheä kiehtoi Schopenhauerin ajatus, jonka mukaan henkilö, joka varauksetta hyväksyy elämän, hyväksyisi sen, että hänen elämänsä toistuisi sellaisenaan loputtomasti. Nietzsche itse piti ikuisen paluun ajatusta kosmologisena totuutena ymmärrettynä ”kauhistuttavana ja halvaannuttavana” ja raskaimpana taakkana, jonka voi kuvitella. Mutta Nietzsche ei yleensä käsitellyt ikuisen paluun ajatusta totuutena kaikkeudesta, vaan ajatusleikkinä joka lopullisesti paljastaa elämän hyväksymisen. Nietzschen mukaan ”Amor Fatin” (kohtalonrakkauden) omaksunut ei ainoastaan hyväksy, vaan toivoo kaiken kokemansa tuskan, ilon, häpeän ja kunnian uusiutuvan loputtomiin. Friedrich Nietzsche
Kolmannessa vaiheessa ("Näin puhui Zarathustra" 1883–1885, "Moraalin alkuperästä" 1887) Nietzschen tuotannossa korostui moraalin ongelma, omien oppien julistus ja laumaihmisten arvostelu. Nietzsche arvosteli jyrkästi aikakauden moraalia ja kristinuskoa vallantahdon tukahduttamisesta. Kaikki arvot on Nietzschen mukaan arvioitava uudelleen. Terve elämänasenne ilmenee herramoraalissa ja yli-ihmisessä. Vuoden 1881 jälkeen Nietzschen ajattelu käy pessimistisemmäksi. Terveyden heikkenemisestä huolimatta Nietzsche kirjoitti runsaasti ja hänen tunnetuimmat teoksensa ovat myöhäiskaudelta. Franz Liszt
Franz Liszt kuoli Bayreuthissa heinäkuun 31. päivänä vuonna 1886 keuhkokuumeeseen, jonka hän oli saanut Bayreuthin festivaaleilla. Liszt haudattiin Bayreuthin hautausmaalle. Fredrik III (Saksa)
Fredrik III (Friedrich Wilhelm Nikolaus Karl, ) (18. lokakuuta 1831 Potsdam, Saksa – 15. kesäkuuta 1888 Potsdam, Saksa) oli Saksan keisari ja Preussin kuningas isänsä Vilhelm I:n jälkeen. Vapaamielisenä pidetty Fredrik III oli vakavasti sairas jo noustessaan valtaistuimelle maaliskuussa 1888 ja hänen valtakautensa kesti vain 99 päivää. Hänen jälkeensä Saksan keisariksi tuli hänen poikansa, autoritäärinen Vilhelm II. Tämän vuoksi vuotta 1888 sanotaan Saksan historiassa kolmen keisarin vuodeksi. Gottlob Ernst Schulze
Gottlob Ernst Schulze (23. elokuuta 1761 Heldrungen, Thüringen – 14. tammikuuta 1833 Göttingen) oli saksalainen filosofi, joka lukeutuu saksalaisiin idealisteihin. Hän toimi professorina Wittenbergin, Helmstedtin ja Göttingenin yliopistoissa. Schulzen merkittävin teos "Aenesidemus" (1792), joka oli nimetty skeptikko Ainesidemoksen mukaan, oli skeptistä polemiikkia Immanuel Kantin "Puhtaan järjen kritiikkiä" ja Karl Leonhard Reinholdin ”elementaarifilosofiaa” vastaan. Friedrich Nietzsche
Nietzschen esitystapa on aforistinen, metaforinen, usein provosoiva ja hyökkäävä. Hänen esitystapansa on antanut virikkeitä hyvin ristiriitaisiin tulkintoihin. Tätä esitystapaa on nimitetty moniääniseksi, sillä Nietzsche antaa tuotannossaan erilaisten näkemysten riidellä ja käydä keskustelua. Friedrich Dürrenmatt
Friedrich Reinhold Dürrenmatt (5. tammikuuta 1921, Konolfingen, Sveitsi – 14. joulukuuta 1990, Neuchâtel, Sveitsi) oli sveitsiläinen kirjailija, näytelmäkirjailija ja taiteilija. Dürrenmattin näytelmiä on esitetty suomeksi nimillä "Fyysikot" (tai "Salaperäinen yö", Die Physiker), "Herra Mississippin avioliitto" (Die Ehe des Herrn Mississippi), "Kuningas Juhana" (König Johann), "Meteori" (Der Meteor), "Sattuman varassa" (Die Panne) ja "Vanhan naisen vierailu" (Der Besuch der alten Dame). Rudolf Hermann Lotze
Rudolf Herman Lotze (21. toukokuuta 1817 – 1. heinäkuuta 1881) oli saksalainen filosofi ja loogikko. Hänellä oli myös lääketieteellinen tutkinto, ja hän oli laajalti perehtynyt biologiaan. Lotze katsoi, että jos fysikaalinen todellisuus on mekaanisten lakien hallitsema, kaikkeuden tapahtumat voitaisiin selittää "maailman mielen" toimintana. Lotzen lääketieteelliset työt olivat tieteellisen psykologian pioneerityötä. Gottfried Leibniz
Leibniz kuoli Hannoverissa vuonna 1716. Tuolloin hän oli niin epäsuosiossa, ettei sen enempää Yrjö I (joka sattui juuri tuolloin olemaan lähellä Hannoveria) kuin kukaan mukaan hovista Leibnizin henkilökohtaista sihteeriä lukuun ottamatta osallistunut hautajaisiin. Vaikka Leibniz oli Royal Societyn ja Berliinin tiedeakatemian elinikäinen jäsen, kumpikaan instituutio ei kunnioittanut hänen kuolemaansa. Hänen hautansa oli merkitsemättömänä yli 50 vuotta. Bernard de Fontenelle kirjoitti Leibnizistä ylistävästi Elisabeth Charlotte von der Pfalzin, vaaliruhtinatar Sophien veljentyttären, kehotuksesta. Eugen Fischer
Eugen Fischer (5. kesäkuuta 1874 Karlsruhe Saksa – 9. heinäkuuta 1967 Freiburg im Breisgau) oli saksalainen lääkäri, antropologi ja eugeenikko, joka toimi Kaiser-Wilhelm-Institut für Anthropologie, menschliche Erblehre und Eugenik -rotuinstituutin johtajana. Hän toimi berliiniläisen Friedrich-Wilhelm-yliopiston antropologian professorina 1927–1942 ja sen rehtorina 1933–1934 ja oli merkittävä Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen kannattaja. 
Fischer kirjoitti yhdessä Edwin Baurin ja Fritz Lenzin kanssa teoksen "Grundriss der menschlichen Erblichkeitslehre und Rassenhygiene" (1921, "ihmisen perinnöllisyysopin ja rotuhygienian perusteet", ei suomennettu), josta muodostui saksalaisen rotuopin keskeisin teos. Fischerin osuus on sen ensimmäisessä osassa "Menschliche Erblichkeitslehre" jakso ihmisten välisistä rodullisista eroista. Teos on ilmestynyt ruotsiksi nimellä "Ärftlighet och rashygien" (1925). Englanniksi siitä on käännetty vain ensimmäinen osa nimellä "Human Heredity" (1931). Friedrich Ratzel
Friedrich Ratzel (30. elokuuta 1844 Karlsruhe, Baden – 9. elokuuta 1904 Ammerland) oli saksalainen maantieteilijä ja etnografi, joka muistetaan parhaiten käsitteen "lebensraum" (”elintila”) käyttöönotosta. Käsitteestä muodostui myöhemmin keskeinen osa kansallissosialistien terminologiaa. Friedrich Nietzsche
Koska Nietzsche näki lennokkaan metafysiikan aikakauden ja objektiivisten totuuksien ajan olevan takanapäin, oli luontevaa ajatella, että ihmisten mielenkiinto keskittyisi nyt enemmän suoraan havaittavaan todellisuuteen, jossa he elävät. Yksilölle ikuisen paluun käsite on eräänlainen koe, jossa hän voi kysyä itseltään, voinko sanoa kaikelle elämälleni ”kyllä”. Ikuinen paluu on siis pessimismin vastainen käsite – jos siis elämälleen vastaa ”kyllä”. Ikuisen paluun käsite myös korostaa sitä, että kaikki yksilön valinnat ovat merkityksellisiä. Kristinuskon kritiikki
1800-luvun lopulla saksalainen ajattelija Friedrich Nietzsche vastusti kirjoituksissaan ankarasti kristinuskoa. Raamattua tai kristinuskoa ei tarvitse hänen mielestään edes enää perustella järkiperustein. "”Nyt ratkaisee makumme kannanoton kristinuskoa vastaan, eivät enää meidän perusteemme.”" Nietzsche asetti vastakkain kristillisen käsityksen moraalista ja siitä vapautuneen ihmisen oman moraalin. Hän väitti, että kristinusko on yksilöä alistava ja riistävä uskonto. Länsimaisen ihmisen tulee kasvaa ulos perusteettomista määräyksistä. Nietzschen mukaan ”"kristinusko on ollut tuhoisinta ylimielisyyttä, mitä tähän mennessä on esiintynyt"”. Hän asetti tavoitteekseen kristinuskon perkaamiseen pois eurooppalaisesta kulttuurista. "”Milloin saamme luonnosta poistetuksi kaiken jumalallisen! Milloin saamme käydä luonnollistamaan itseämme, ihmisiä, puhtaalla, jälleen löydetyllä, jälleen lunastetulla luonnolla!”" Faust
Englantilainen renessanssikirjailija Christopher Marlowe kirjoitti tarinasta uuden version, "The Tragicall History of Dr. Faustus" (1594). Kuuluisin aiheeseen perustuva teos on saksalaisen runoilija-kirjailija-hovimies-luonnonfilosofi Johann Wolfgang von Goethen runomuotoinen tragedia Faust, jonka ensiosa ilmestyi vuonna 1808 ja toinen 1832, pian runoilijan kuoleman jälkeen. Hans-Georg Gadamer
Hans-Georg Gadamer (11. helmikuuta 1900 Marburg – 13. maaliskuuta 2002 Heidelberg), oli saksalainen filosofi, jonka filosofia edusti hermeneuttista suuntausta. Friedrich Nietzsche
Viimeisessä, sairastumista edeltäneessä maanisessa vaiheessa, tyypillistä Nietzschen tuotannolle oli maaninen ja itseironinenkin itsetehostus ("Epäjumalten hämärä" 1888, "Antikristus" 1888, "Wagnerin tapaus" 1888, "Ecce Homo" 1888). Friedrich Fromm
Friedrich Fromm (8. lokakuuta 1888 Charlottenburg, Berliini – 12. maaliskuuta 1945 Berliini) oli saksalainen kenraalieversti toisen maailmansodan aikana. Fromm ei toiminut rintamakomentajana sodan aikana ja hänet muistetaan parhaiten Adolf Hitlerin salamurhaa yrittäneiden upseerien pettämisestä. Henkilöpalvonta (politiikka)
Reaktiona teollistumiseen ja kaupungistumiseen syntyi 1800-luvulla filosofiassa ja taiteessa aatesuuntia, joissa korostettiin yksilön merkitystä ja persoonallisuutta. Friedrich Nietzsche loi ajatuksen "Übermenschistä" eli yli-ihmisestä, joka nousee yhteiskunnan vallitsevien arvojen ja moraalikäsitysten eli niin sanotun "orjamoraalin" yläpuolelle. Nietzsche korosti individualismia ja myös alitajunnan, vaistojen ja luovan yksilöllisyyden tärkeyttä autenttisen elämän perusteina. Yli-ihmisyyttä ei Nietzschen näkemyksen mukaan kuitenkaan mitattu henkilön ulkoisesta vallasta (vaikka voitettuaan itsensä yli-ihminen tulee hallitsemaan niitä, jotka eivät sitä ole tehneet) vaan pikemminkin sisäisesti sen perusteella, miten yksilö on ”oman lakinsa tuomari, toimeenpanija ja uhri”. Vaikka se ei ollutkaan Nietzschen alkuperäinen tarkoitus, näitä ajatuksia ryhdyttiin pian soveltamaan politiikkaan ja yhteiskuntateoriaan. Useat eurooppalaiset intellektuellit katsoivat, että modernissa yhteiskunnassa tulisi hylätä vasemmiston karkea tasa-arvoisuus ja liberalismi siten, että poikkeuksellisia persoonallisuuksia saattaisi syntyä. Vuonna 1918 ilmestynyt Ernst Bertramin teos" Nietzsche: Versuch einer Mythologie" () esitti ajatuksen profeetasta, joka on lähetetty pelastamaan kansa itseltään. Toinen merkittävä saksalainen yhteiskuntateoreetikko Max Weber esitti, että aidoin poliittisen vallan muoto modernina aikana olisi johdettu "karismaattisesta persoonallisuudesta" eikä perimyksestä tai ansioista kuten aikaisemmin. Hänen mukaansa menestyvän johtajan tulee olla riippumaton ympäristöstään ja luottaa vain omaan tahdonvoimaansa. Weber katsoi, että voimakkaan persoonan tahto saattoi näyttäytyä poliittisena voimana vain niin kaun, kun ”kun hänen kannattajiensa usko vahvistaa hänet karismaattiseksi” ja hän pysyy kannattajiensa johtajana vain niin kauan kuin hän pystyi osoittamaan ainutlaatuisuutensa. Sveitsiläisen psykoanalyytikko Carl Jungin essee "Persoonallisuuden kehityksestä" ilmestyi vuonna 1934. Jungin mukaan maailmanhistorian suurten tekojen takana olivat aina ”johtavat persoonallisuudet” eikä ”hiljainen kansa”. Hän uskoi, että todelliset persoonallisuudet olivat harvinaisia ja että ”julma välttämättömyys” ajaa heidät luomaan oman lakinsa ja siten päätymään ”johtajiksi”. Näin puhui Zarathustra
Näin puhui Zarathustra () on saksalaisen filosofi Friedrich Nietzschen tunnetuin teos, jota hän myös itse piti tärkeimpänään. Kirja on rakenteeltaan kaunokirjallinen, mutta sisällöltään filosofian perusteos. Gottlob Frege
Friedrich Ludwig Gottlob Frege (8. marraskuuta 1848 Wismar – 26. heinäkuuta 1925 Bad Kleinen) oli saksalainen filosofi, loogikko ja matemaatikko. Hän toimi matematiikan varsinaisena professorina vuodesta 1896 vuoteen 1917. Frege julkaisi muun muassa teokset "Begriffsschrift" sekä "Grundgesetze der Arithmetik". Friedrich Nietzsche
Luonnollisinta ja yksinkertaisinta on ymmärtää vallantahtoa elävissä eliöissä. Nietzschen mukaan vallantahto on ihmiselle ominaisempaa kuin pelkkä hengissäsäilymisvaisto. Yksilö haluaa ennen kaikkea toteuttaa itseään, ja hengissä säilyminen on vallantahdon seurausta pikemminkin kuin sen syy. Fritz Fischer (lääkäri)
Fritz Ernst Fischer (5. lokakuuta 1912 Berliini – 2003) oli saksalainen lääkäri, joka osallistui ihmiskokeiden tekemiseen Ravensbrückin keskitysleirissä. Sodan jälkeen hänet tuomittiin elinkautiseen vankeuteen Nürnbergin lääkärioikeudenkäynnissä, mutta rangaistus muutettiin lopulta 15 vuoden vankeudeksi. Anaksimandros
Friedrich Nietzsche väitti kirjoituksessaan "Filosofia Kreikan traagisella aikakaudella", että Anaksi­mandros oli pessimisti, jonka mukaan maailma oli alukuperäinen olotila oli epämääräisyys. Sen mukaisesti kaiken selväpiirteisen oli lopulta palattava tuohon epämääräiseen tilaan. Toisin sanoen Anaksi­mandroksen käsitys olisi ollut, että kaikki tuleminen on kuin "laitonta vapautumista ikuisesta olemista, vääryys, joka täytyy sovittaa tuhoutumisella." Niinpä yksilöllisillä oliolla ei tämän käsityksen mukaan olisi ollut mitään arvoa, ja niiden pitkin kadota. Heinrich Himmler
Heinrich Luitpold Himmler (7. lokakuuta 1900 München, Saksan keisarikunta – 23. toukokuuta 1945 Lüneburg, liittoutuneiden miehittämä Saksa) oli natsi-Saksan vaikutusvaltaisimpia hahmoja. SS:n ja Gestapon päällikkyys takasi hänelle erittäin keskeisen aseman diktatorisen valtion johdossa. Himmler oli vastuussa Saksan keskitys- ja tuhoamisleirijärjestelmän organisoimisesta ja oli näin yksi holokaustin pääsyyllisistä. Fridtjof Nansen
Fridtjof Wedel-Jarlsberg Nansen (10. lokakuuta 1861 Oslo – 13. toukokuuta 1930 Oslo) oli norjalainen naparetkeilijä, tutkimusmatkailija, diplomaatti ja tieteilijä. Hän ylitti ensimmäisenä ihmisenä Grönlannin vuonna 1888 ja yritti Pohjoisnavalle siinä kuitenkaan onnistumatta vuosina 1893–1896. Naparetkeilijän uransa jälkeen Nansen toimi muun muassa Kansainliiton pakolaisasiain päävaltuutettuna. Nansen sai Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1922. Dialoginen filosofia
Yleensä dialogiseen filosofiaan liitetään kriittisyys. Keskiajan ja uuden ajan filosofiaa ei voida sanoa kovin dialogiseksi, sillä filosofinen ajattelu ja mielipiteiden muodostaminen olivat tuolloin uskonto- ja julistuskeskeisiä. Dialogisen filosofian kulta-aikaa oli 1800-luku, jonka kuluessa dialoginen ajattelu muotoiltiin dialektiseksi metodiksi. Teesin, antiteesin ja synteesin dialektiikasta viehättyneiden hegeliläisten filosofien negaatiologiikka innosti tieteenharjoittajia ja loi maaperää dialogisen menetelmän suosiolle erityistieteissä. Dialogisen filosofian esiinnousu pohjusti tietä hermeneutiikan tulolle mielenkiinnon kohteiksi. Merkittävimmän dialogisen ajattelun kritiikin 1800-luvulla esitti Friedrich Nietzsche. Friedrich Adolf Trendelenburg
Friedrich Adolf Trendelenburg (30. marraskuuta 1802 Eutin – 24. tammikuuta 1872 Berliini) oli saksalainen filosofi ja filologi. Hänen filosofiaansa voi kuvata nykyaikaistetuksi aristotelismiksi. Georg Büchner
Karl Georg Büchner (17. lokakuuta 1813 Goddelau, Hessen-Darmstadt, Saksa – 19. helmikuuta 1837 Zürich, Sveitsi) oli saksalainen kirjailija. Häntä pidetään yhtenä modernien teatterisuuntausten isänä. Hän kirjoitti pääasiassa näytelmätekstejä, novelleja sekä esseitä ja käsitteli traagisia ihmiskohtaloita. Hänen mukaansa on nimetty Saksan merkittävin kirjallisuuspalkinto, Georg Büchner -palkinto. Friedrich Nietzsche
Nietzschen ajattelun kehityskausien suuresta vivahteikkuudesta huolimatta hänen ajattelunsa voi nähdä ehjänä kokonaisuutena. Nietzsche jatkoi ennen kaikkea Immanuel Kantin ja Arthur Schopenhauerin subjektiivista idealismia. Nietzsche uskoi, että ihminen saa ympäröivästä todellisuudesta tietoa vain omien aistiensa välityksellä. Sen mukaan todellisuuskäsityksemme on äärimmäisen subjektiivinen. Subjektiivinen idealismi johtaa Nietzschen relativismiin ja skeptisyyteen. Friedrich Gottlieb Klopstock
Friedrich Gottlieb Klopstock (2. heinäkuuta 1724 Quedlinburg – 14. maaliskuuta 1803 Hampuri) oli saksalainen runoilija. Hänen oodinsa ja muinaisaiheiset näytelmänsä toimivat esikuvina saksalaiselle ja pohjoismaiselle kirjallisuudelle. Klopstockin pääteos oli mahtipontinen heksametrieepos "Messias" (1748–1773). Ralph Waldo Emerson
Ralph Waldo Emerson (25. toukokuuta 1803 Boston, Massachusetts – 27. huhtikuuta 1882 Concord, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen esseisti, runoilija, filosofi ja 1800-luvun transsendentalistisen liikkeen johtaja. Transsendentalismin Emerson esitteli esseessään ”Luonto” vuonna 1836. Hän sai vaikutteita Michel de Montaignelta, William Wordsworthilta, Immanuel Kantilta, G. W. F. Hegeliltä ja Veda-kirjoista. Johann Gottlieb Fichte
Johann Gottlieb Fichte (19. toukokuuta 1762 Rammenau – 29. tammikuuta 1814 Berliini) oli saksalainen filosofi. Hän kuuluu merkittävimpiin saksalaisen idealismin edustajiin. Häntä pidetään joskus saksalaisen nationalismin ja antisemitismin isänä, vaikkakin tahtomattaan. Egon Friedell
Egon Friedell, aiemmin "Egon Friedmann", (21. tammikuuta 1878 Wien, Itävalta – 16. maaliskuuta 1938 Wien, Itävalta) oli itävaltalainen kirjailija, filosofi, kulttuurihistorioitsija, teatterikriitikko, näyttelijä ja dramaatikko. Hän on tunnettu ennen muuta teoksestaan "Uuden ajan kulttuurihistoria". Kirjailija Thomas Mann piti Friedelliä yhtenä "parhaista saksan kielen tyylitaitureista". Yli-ihminen
Nietzschen filosofinen ajattelu on usein juuri yli-ihmisen käsitteen takia yhdistetty kansallissosialismiin. Jotkut korkea-arvoiset natsijohtajat, mukaan lukien filosofi Alfred Baeumler, ihannoivat joitain Nietzschen filosofian osia ja sovittivat yli-ihmisen käsitteen omiin näkymyksiinsä ylivertaisesta arjalaisesta rodusta, joka oli kaikkia muita rotuja parempi. Vastaavasti alempina pidetyt kansat nimettiin ali-ihmisiksi, jonka käsite ei Nietzschellä esiinny. Nietzsche itse tunsi nationalismin täysin vieraaksi ja huolimatta siitä, että hän ajoittain tarkasteli ihmisyyttä ”rodun” käsitteen kautta, elämäänsä ja omia kirjoituksiaan käsittelevässä myöhäisteoksessa "Ecce homo" hän torjui suorasanaisesti darwinistiset tai rodulliset tulkinnat yli-ihmisestä – ja antisemitismiä, joka oli natsien rotuopissa ja koko ideologiassa hyvin keskeistä, Nietzsche pilkkasi toistuvasti erittäin kärkkäästi, jopa ad hominem -argumentein. Hänen luomansa yli-ihmisen käsitekin poikkesi täysin natsien ihanteesta – yli-ihminen oli hänelle tavoiteltava ihannekuva, eikä suinkaan kukaan yksittäinen elävä ihminen. Nietzsche ei pitänyt itseään, eikä hahmoaan Zarathustraa yli-ihmisenä. Yli-ihmisen piirteitä hän näki menneisyydessä esimerkiksi Johann Wolfgang von Goethessä ja Leonardo da Vincissä. Friedrich Pollock
Friedrich Pollock (22. toukokuuta 1894 Freiburg – 16. joulukuuta 1970 Montagnola, Ticino, Sveitsi) oli marxilaisuuteen suuntautunut taloustieteilijä ja filosofi. Pollock syntyi työläisperheeseen Freiburgiin Saksassa Baden-Württembergin osavaltiossa ja kuoli Ticinossa Sveitsissä. Länsimaisen filosofian historia
Friedrich Nietzsche kyseenalaisti moraalin perusteita, ja katsoi, ettei mitään yhtä kaikille ihmisille yhteistä moraalia ole olemassa. Nietzsche yhdistetään usein nihilismiin, vaikka hän ei kannattanutkaan sitä. Nietzscheä, Arthur Schopenhaueria ja Søren Kierkegaardia on usein pidetty eksistentialismin edelläkävijöinä. Martin Heidegger
Martin Heidegger (26. syyskuuta 1889 Meßkirch – 26. toukokuuta 1976 Freiburg im Breisgau) oli saksalainen filosofi, joka tunnetaan eksistentialistisesta ja fenomenologisesta ajattelustaan, joka koski ”olemiskysymystä”. Heideggerin vaikutus on ulottunut filosofiaan, dekonstruktioon, kirjallisuusteoriaan, teologiaan ja arkkitehtuurin teoriaan. André Gide
André Paul Guillaume Gide (22. marraskuuta 1869 Pariisi – 19. helmikuuta 1951 Pariisi) oli ranskalainen kirjailija ja runoilija, joka sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1947. Hänen aforismejaan ja sutkauksiaan lainataan usein elämänohjeita jakelevissa teoksissa. Nuoruudessaan Gide sai vaikutteita Friedrich Nietzscheltä ja symbolisteilta. Hitlerin Saksassa Giden teokset asetettiin julkaisukieltoon ja ne joutuivat pian Hitlerin valtaantulon jälkeen tuhansien muiden kirjojen tavoin julkisesti poltettaviksi. Nietzschen jälkeen
Nietzschen jälkeen: Miten tullaan filosofiksi on Giorgio Collin vuonna 1996 ilmestynyt kirja Friedrich Nietzschen ajattelusta. Otto Erich Deutsch
Otto Erich Deutsch (5. syyskuuta 1883 – 23. marraskuuta 1967) oli itävaltalainen musiikintutkija. Hänet muistetaan parhaiten vuonna 1951 laatimansa Franz Schubertin teosluettelon ansiosta. Lisäksi hän kirjoitti monia artikkeleita Schubertista ja Wolfgang Amadeus Mozartista. Deutsch myös keräsi elämäkertateokset Georg Friedrich Händelistä, Wolfgang Amadeus Mozartista ja Schubertista. E. T. A. Hoffmann
Ernst Theodor Amadeus Hoffmann (24. tammikuuta 1776 Königsberg, Itä-Preussi – 25. kesäkuuta 1822 Berliini) oli saksalainen kirjailija, juristi, säveltäjä, musiikkikriitikko, piirtäjä ja karikatyristi. Hoffmann on jäänyt kirjallisuushistoriaan lyhennetyssä muodossaan E. T. A. Hoffmann. Parhaiten Hoffmann tunnetaan teoksestaan "Pähkinänsärkijä ja hiirikuningas" ("Nussknacker und Mausekönig", 1816). Pjotr Tšaikovski sävelsi teoksesta vuonna 1892 tunnetun baletin, joka perustui Alexander Dumas'n versioon Hoffmannin tarinasta. Hoffmannista itsestäänkin on tehty ooppera, Jacques Offenbachin "Hoffmanin kertomukset" (1879). Jules Barbierin libretto perustuu hänen ja Michel Carrén näytelmään (1851), joka taas perustuu Hoffmanin kertomuksiin, joiden päähenkilönä hän itse seikkailee. Friedrich Nietzsche
Nietzschen ajattelu ja tuotanto kävi läpi erilaisia vaiheita. On puhuttu esimerkiksi romanttisesta, skeptisestä, profeetallisesta ja maanisesta vaiheesta. Ensimmäiseen vaiheeseen (muun muassa "Tragedian synty" 1872) kuului keskeisenä taiteen ongelma. Vaiheeseen vaikuttivat vahvasti Schopenhauer ja Wagner ja siihen liittyi aatteena nationalismi – ymmärrettynä huolena saksalaisen kulttuurin tilasta. Nietzsche muotoili antiikin Kreikan kulttuurin pohjalta vaatimuksen, jonka mukaan elämänhalua ja tahtoa korostavan dionyysisen aineksen tulisi meidän aikanamme nousta järkeä ja sopusointua korostavan apollonisen aineksen yli. Gilles Deleuze
Gilles Deleuze (18. tammikuuta 1925 Pariisi – 4. marraskuuta 1995 Pariisi) oli ranskalainen filosofi, joka tuli tunnetuksi filosofian historian reunahahmojen luovista uudelleenluennoista sekä uuden ajattelun ja käsitteiden kehittämisestä. Deleuze kirjoitti filosofian lisäksi kirjallisuudesta, maalaustaiteesta, musiikista ja sosiologiasta. Hän kehitteli olemisen yksiäänisyyden, eron ja moneuden ontologiaa sekä tapahtuman filosofiaa ja pyrki kertomansa mukaan etsimään suurta Baruch Spinozan ja Friedrich Nietzschen ajattelun ykseyttä. Kuno Fischer
Ernst Kuno Berthold Fischer (23. heinäkuuta 1824 – 5. heinäkuuta 1907) oli saksalainen filosofi, joka perusti uuskantilaisuuden teoksellaan "System der Logik und Metaphysik" ("Logiikan ja metafysiikan järjestelmä", 1852). Gustav Fechner
Gustav Theodor Fechner (19. huhtikuuta 1801 Groß Särchen, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta – 18. marraskuuta 1887 Leipzig, Saksin kuningaskunta) oli saksalainen luonnontutkija, filosofi ja psykologi. Fechner tunnetaan kokeellisen psykologian alkuvaiheissa kehitetyn psykofysiikan uranuurtajana. Filosofina hänet tunnetaan erityisesti panpsyykkisen maailmankuvan kehittäjänä. Fechner toi ensimmäisenä kvantitatiivisiä tutkimusmenetelmiä psykologian alueelle. Herbert Marcuse
Herbert Marcuse (19. heinäkuuta 1898 Berliini – 29. heinäkuuta 1979 Starnberg) oli saksalais-amerikkalainen sosiologi ja filosofi, joka tunnetaan erityisesti työstä Frankfurtin koulukunnan ja kriittisen teorian piirissä. René Descartes
Vuonna 1649 Descartes matkusti Ruotsiin opettamaan nuorta, 22-vuotiasta kuningatar Kristiinaa. Tämä halusi Descartesin paitsi opettajakseen myös neuvonantajakseen tiedeakatemian perustamisessa. Matka oli lopulta Descartesille pettymys. Kristiina ei arvostelematta hyväksynyt opetettua. Descartes kuoli Tukholmassa 11. helmikuuta vuonna 1650. Hänen kuolemansa syy oli keuhkokuume. Descartes oli tottunut nukkumaan pitkään ja vetäytymään usein mietiskelemään uuninpankolle. Ruotsissa hänen kohtalokseen koitui paitsi pohjoisen talvi myös Kristiinan vaatimus opiskella filosofiaa hyvin varhain aamulla. Descartesin ja hänen lääkärinsä kirjeenvaihtoa on joskus tulkittu niin, että hän saattoi kuolla arsenikkimyrkytykseen. Fredrik II (keisari)
Fredrik II (26. joulukuuta 1194 – 13. joulukuuta 1250) oli Sisilian kuningas (1198–), Saksan kuningas (1212/1215–), Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari vuodesta 1220 ja Jerusalemin kuningas 1225–1228. Fredrik II:n nuoruusvuosia leimasivat kiistat Saksan kuninkuudesta, myöhempiä vaiheita kiistat paavi Gregorius IX:n kanssa. Fredrik II kuului kuudennen ristiretken johtajiin. Hänet tunnetaan myös oppineisuudestaan ja laajasta kielitaidostaan. Wilhelm Frick
Saksan hävittyä toisen maailmansodan Frick vangittiin ja Nürnbergin oikeudenkäynnissä hänet todettiin syylliseksi rikoksiin ihmiskuntaa vastaan ja tuomittiin kuolemaan. Hän oli ainoa syytetty, joka kieltäytyi puolustamasta itseään oikeudessa. Wilhelm Frick hirtettiin 16. lokakuuta 1946. Karl Marx
Karl Heinrich Marx (5. toukokuuta 1818 Trier, Preussi – 14. maaliskuuta 1883 Lontoo, Englanti) oli preussilaissyntyinen yhteiskuntafilosofi. Marx tunnetaan erityisesti teoriasta, joka käsittelee työtätekevän ja omistavan luokan luokkaristiriitaa ja -taistelua. Marxia pidetään uudenaikaisen sosialismin ja kommunismin perustajana. Marx työskenteli Friedrich Engelsin kanssa. Judas Iscariot
Judas Iscariot oli yksi ensimmäisistä yhdysvaltalaisista black metal -yhtyeistä, joka toimi lähinnä 1990-luvulla. Judas Iscariot on Andrew Harrisin, paremmin tunnettuna Akhenatenin, sooloprojekti, tosin vuodesta 1999 lähtien yhtyeessä on ollut sessiorumpaleita. Yhtye aloitti "Heidegger"-nimisenä. 25. elokuuta 2002 Akhenaten ilmoitti lopettavansa Judas Iscariotin, muun muassa kuuden studioalbumin ja neljän EP:n jälkeen. Päivämäärä on sama, jona Friedrich Nietzsche (Akhenatin suuri vaikuttaja) kuoli. Friedrich von Hayek
Friedrich August von Hayek (8. toukokuuta 1899 Wien, Itävalta-Unkari – 23. maaliskuuta 1992 Freiburg) oli itävaltalais-brittiläinen taloustieteilijä, joka sai Nobelin taloustieteen palkinnon vuonna 1974. Itävaltalaista koulukuntaa edustaneen Hayekin ajattelussa keskeistä oli markkinatalouden omaehtoisen toimivuuden korostaminen ja sosialismin ja suunnitelmatalouden vastustaminen. Perspektivismi
Perspektivismi on Friedrich Nietzschen kehittämä filosofinen näkemys, jonka mukaan maailmaa ei voida havaita tai tuntea sellaisenaan, vaan aina vain tulkita jostakin näkökulmasta eli perspektiivistä. Tämä tarkoittaa sitä, että on aina olemassa useita mahdollisia käsitteellisiä skeemoja, tai perspektiivejä, jotka voivat määrittää totuus- tai arvoarvostelmat, joita teemme. Perspektivismin mukaisesti mitään katsantokantaa ei voida pitää ehdottomasti totena, mutta tästä ei seuraa, että kaikki katsantokannat olisivat yhtä päteviä. Friedrich Nietzsche
Toisessa vaiheessa ("Inhimillistä, aivan liian inhimillistä" 1878, "Aamurusko" 1881, "Iloinen tiede" 1882) Nietzsche kiinnostui tieteestä taiteen sijaan, mutta kirjoitti yhä useammin aforismein. Ranskalaiset vaikutteet tulivat etualalle. Etenkin "Iloinen tiede" edustaa järkeä ja elämänmyönteisyyttä korostavaa vaihetta, minkä jälkeen ajattelu käy pessimistisemmäksi. Ernest Nagel
Ernest Nagel (16. marraskuuta 1901, Praha — 22. syyskuuta 1985, New York City) oli yhdysvaltalainen, böömiläissyntyinen filosofi, joka oli yksi aikansa merkittävimpiä tieteenfilosofeja. Hän on yksi loogisen empirismin keskeisimpiä henkilöitä Rudolf Carnapin, Hans Reichenbachin ja Carl Hempelin ohella. Friedrich Nietzsche
Nietzsche hyökkäsi voimakkaasti kristinuskoa vastaan väittäen sen ”uudelleenarvioineen” luonnolliset, terveet arvot ja vääristäneen Jeesuksen elämän. Hän meni arvostelussaan pitemmälle kuin valistusajan agnostikko- ja ateistiajattelijat, jotka pitivät kristinuskoa vain virheellisenä. Nietzsche näki kristinuskon varhaisvaiheen historiassa yhä pahemmin vääristyvän kuvan Jeesuksesta. Hän syytti varhaiskristittyjä Jeesuksen martyroimisesta, ja piti apostoleita pelkurimaisina, rahvaanomaisina ja katkerina. Nietzschen kirjoittama lause ”Viimeinen kristitty kuoli ristillä” viittaa siihen, että hänen mielestään kristinusko oli oleellisesti Paavalin luomus. Nietzschen lähtökohtana oli, että kristinusko liittyy dionyysisen elämänvoiman vastaiseen kehityslinjaan, jota edustavat alkuvaiheessaan Sokrates ja Platon. Friedrich Nietzsche
Varsinkin myöhemmässä ajattelussaan hän vaati, että nykyihmisen on uhrattava oma moraalinsa ja onnensa luodakseen edellytykset paremman ja kehityskykyisemmän henkisen ihmistyypin synnylle. Iloinen tiede
Teos on kuuluisin Nietzschen keskikauden teos. Siinä esitetään ensimmäistä kertaa kuuluisa teesi Jumalan kuolemasta. Teoksessa esitetään myös ikuisen paluun ajatus. Tragedian synty
Tragedian synty () on Friedrich Nietzschen vuonna 1872 ilmestynyt teos. Friedrich von Holstein
Friedrich von Holstein (24. huhtikuuta 1837 Schwedt an der Oder, Pommeri – 8. toukokuuta 1909 Berliini) oli korkea virkamies Saksan ulkoministeriössä. Hänen on katsottu olleen Saksan ulkopolitiikan vaikutusvaltaisin muotoilija keisari Vilhelm II:n hallitsijakaudella vuodesta 1890 eli kansleri Otto von Bismarckin erosta alkaen. Holstein tunnettiin nimenomaan kulissientakaisena vaikuttajana, ”harmaana eminenssinä” ("Die Graue Eminenz"). Buddhalainen filosofia
Friedrich Nietzsche, joka itse hylkäsi buddhalaisuuden yhtenä nihilismin muotona, kehitti kuitenkin oman filosofiansa, jonka eräinä piirteinä olivat elämän hyväksyminen sellaisena kuin se on sekä itsensä kehittäminen, hyvin samanlaiseksi kuin buddhalainen ajattelu. Foucault/Nietzsche
Foucault/Nietzsche on vuonna 1998 julkaistu kirja, joka sisältää Michel Foucault'n kaksi Friedrich Nietzschen ajattelua käsittelevää esseetä. Tutkijaliiton julkaiseman teoksen ovat suomentaneet Turo-Kimmo Lehtonen ja Jussi Vähämäki. Esipuheen on kirjoittanut Mika Ojakangas. Wolfgang Stegmüller
Wolfgang Stegmüller (3. kesäkuuta 1923 Natters, Itävalta – 1. kesäkuuta 1991 München, Saksa) oli saksalais-itävaltalainen filosofi, joka on vaikuttanut tieteenfilosofiaan ja analyyttiseen filosofiaan. Hänen teoksensa "Hauptströmungen der Gegenwartsphilosophie" oli merkittävässä roolissa analyyttisen filosofian palauttamisessa saksankielisen yleisön tietoisuuteen. Johann Georg Faust
Johann Georg Faust (s. 1480, k. n. 1540) oli saksalainen okkultisti, alkemisti ja astrologi. Hänen elämänsä toimi mahdollisesti pohjana legendalle Faustista, sielunsa paholaiselle myyneestä oppineesta miehestä. Myöhemmin kirjoitetut Christopher Marlowen ja Goethen kuuluisat fiktiiviset teokset perustuvat samaan tarinaan. Friedrich Hölderlin
Hölderlinin henkisestä tilasta huolestunut nuoruudenystävä Isaac von Sinclair järjesti tälle vuonna 1804 muodollisen viran kirjastonhoitajana Homburgista. Sinclair oli kuitenkin sotkeutunut poliittisiin vehkeilyihin, joiden vuoksi Hölderliniä epäiltiin suunnitelmasta murhata Württembergin vaaliruhtinas Fredrik. Hölderlin vältti pidätyksen lääkärilausunnon ja todistajanlausuntojen perusteella, jotka vetosivat hänen henkiseen tilaansa. Vuonna 1806 Hölderlin suljettiin äitinsä aloitteesta tübingeniläiseen mielisairaalaan. Vuonna 1807 Hölderlin muutti asumaan tübingeniläisen puusepän Ernst Zimmerin luokse. Hölderlin vietti loppuelämänsä tämän tornihuoneessa vakavasti mielisairaana ja työkyvyttömänä. Friedrich Hölderlin kuoli 7. kesäkuuta 1843. Johann Wolfgang von Goethe
Goethe kuoli 82 vuoden iässä vuonna 1832. Hänen viimeisten sanojensa kerrotaan olleen (Lisää valoa!). Albert Einstein
Gustav Kirchhoff esitti jo vuonna 1860 ongelman, joka koski mustan kappaleen säteilyä. Kirchhoffin aikainen tekniikka ei ollut tarpeeksi kehittynyttä, jotta hänen emissiota ja absorptiota koskevia teesejään, jotka ovat voimassa kaikilla aineilla, olisi voitu testata. Kirchhoffin mukaan mustien kappaleiden emissiokyvyn määrittelee funktio, joka riippuu lämpötilasta ja säteilyn taajuudesta. Kirchhoffin mukaan funktion keksiminen olisi todella tärkeää koko fysiikan kannalta. Kirchhoff kuoli vuonna 1887, ja vasta tämän jälkeen tekniikka kehittyi niin paljon, että teoriaa voitiin arvioida mittaustulosten perusteella. Wilhelm Wienin keksimä kaava oli parhaimpia siihenastisista, mutta se ei toiminut infrapunan matalilla taajuuksilla. Karl Marxin elämäkerta
Karl Heinrich Marx (5. toukokuuta 1818 Trier, Preussi – 14. maaliskuuta 1883 Lontoo, Englanti) oli preussilaissyntyinen yhteiskuntafilosofi. Marx tunnetaan erityisesti teoriasta, joka käsittelee työtätekevän ja omistavan luokan luokkaristiriitaa ja -taistelua. Karl Marxia pidetään uudenaikaisen sosialismin ja kommunismin perustajana. Rudolf Steiner
Rudolf Joseph Lorenz Steiner (27. helmikuuta 1861 Donji Kraljevec, Itävalta-Unkari – 30. maaliskuuta 1925 Dornach, Sveitsi) oli itävaltalainen ajattelija ja sosiaalinen uudistaja, joka tunnetaan teosofian pohjalta rakentamansa esoteerisen maailmaselityksen ja -katsomuksen – antroposofian – luojana. Opin pohjana oli Blavatskyltä johdettu okkultistinen näkemys, että taivaankappaleet ovat sielullisia olentoja, näkyvän maailman takana on spirituaalinen todellisuus ja ihmisen jälleensyntymien ketju on karmallinen prosessi. Steiner omaksui vaikutteita myös saksalaisesta idealismista ja romantiikasta ja koki seuraavansa Goetheä. Opin pohjalta Steiner kehitti magiaa hyödyntävän biodynaamisen viljelyn, antroposofisen lääkinnän, spirituaaliseen kehitykseen tähtäävän harjoituksen eli eurytmian sekä steinerpedagogiikan. Steinerin tutkimusmenetelmää eli selvänäkemistä pidetään tieteellisestä näkökulmasta näennäistieteenä, kun taas sitä puolustavat luokittelevat sen laajennettuun tiedekäsitykseen. Felix Mendelssohn Bartholdy
Viimeisinä elinvuosinaan Mendelssohn kärsi jatkuvan matkustamisen ja ylitöiden aiheuttamasta liikarasituksesta. Kun Fanny kuoli veljensä oratorion harjoituksissa toukokuussa 1847, Mendelssohn masentui syvästi. Hän kärsi värinä- ja päänsärkykohtauksista, ja kuoli sydänkohtaukseen marraskuussa 1847 Leipzigissä, Saksin kuningaskunnassa vain 38-vuotiaana. Häntä suremaan jäi erityisesti Robert Schumann, joka oli nähnyt hänessä mahdollisen Beethovenin seuraajan. Friedrich Nietzsche
”Tahto valtaan” ("Der Wille zur Macht") on Nietzschen filosofisen ajattelun perusperiaate. Hän kuvasi sen aktiivisena tapahtumasarjana, jossa mikä tahansa asia, mukaan lukien ihminen, suuntaa ja pyrkii laajentamaan omaa luovaa energiaansa. Hän uskoi sen olevan kaikkeuden tärkein perusvoima, voima kaikkien luonnonilmiöiden takana ja voima, johon kaikki muut voimat voidaan palauttaa. Ludwig Wittgensteinin elämäkerta
Frank Ramsey oli sairastunut Wittgensteinin ollessa Wienissä, ja hän kuoli tammikuussa 1930, kun Wittgenstein oli palannut Cambridgeen. Palattuaan Wittgenstein alkoi vetää kurssia nimekkeellä ”Filosofia”. Hänen luennointitapansa oli omalaatuinen: hän luennoi ilman muistiinpanoja ja vaikutti pikemminkin ajattelevan ääneen itsekseen pysähtyen välillä minuuttien ajaksi ajattelemaan hiljaa ja kiroten ajoittain tyhmyyttään. Keväällä Wittgensteinin apuraha oli lopussa, ja Moore pyysi Russellilta, että tämä tutustuisi Wittgensteinin uusimpiin ajatuksiin ja raportoisi Trinity Collegelle. Pääsiäisloman aikana Wittgenstein saneli Russellia varten käsikirjoituksen, joka on julkaistu nimellä "Filosofisia huomautuksia". Tekstiä pidetään yleensä hänen välikautensa tuotteena: hän oli korvannut "Tractatuksen" merkitysteorian verifikaatioperiaatteella, jonka hän puolestaan tulisi pian hylkäämään. Russell ei jaksanut tutustua Wittgensteinin näkemyksiin kovin syvällisesti, mutta hänen kirjoittamansa suosituskirjeen ansiosta Wittgensteinille myönnettiin sadan punnan apuraha. Adolf Hitlerin kuolema
Adolf Hitlerin kuolema huhtikuussa 1945 tapahtui yleisesti hyväksytyn teorian mukaan Hitlerin ampuessa itseään päähän otettuaan samanaikaisesti tappavaa syanidia. Tämän lisäksi Hitlerin kuolemasta on monia muitakin teorioita.