Milloin Hongwu syntyi?
Hongwu
Hongwu (, 21. lokakuuta 1328 – 24. kesäkuuta 1398), alkuperäiseltä nimeltään Zhu Chongba, myöhemmin Zhu Yuanzhang () ja temppelinimeltään Ming Taizu (, "Mingin suuri esi-isä"), oli Kiinan Ming-dynastian perustaja ja tämän dynastian ensimmäinen keisari. Hänen hallitus­kausi­nimensä "Hongwu", jolla hänet parhaiten tunnetaan merkitsee "rajaton sotaisa henki".
Yongle
Vaikka Hongwu ehkä suunnitteli, että hänen jälkeläisensäkin haudattaisiin lähelle hänen omaa Xiaolingin mausoleumiaan, kuten hänen poikansa Zhu Biao haudattiinkin, pää­kaupungin siirto Yonglen aikana Pekingiin teki välttämättömäksi perustaa uusi keisarillinen hautaus­maa. Feng shui-asian­tuntijoiden neuvosta keisari Yongle valitsi sille alueen Pekingin pohjois­puolelta, jonne hänet ja hänen seuraajansa oli määrä haudata. Seuraavien 200 vuoden aikana Ming-dynastian hauta-alueelle haudattiin kaikkiaan 13 keisaria. Longqing
Longqing kuoli vuonna 1572, vain 35 vuoden ikäisenä. Onnettomuudeksi maa oli yhä rappio­tilassa hallitsevan luokan korruption vuoksi. Ennen kuolemaansa hän oli antanut ministeri Zhang Juzhengille tehtäväksi valvoa valtion asioita. Zhangista tuli myös Longqingin seuraajan, vasta 10-vuotiaan keisari Wanlin tärkein neuvon­antaja. Kiinan historia
Hongwu määräsi otettavaksi käytäntöön perinteen, että keisarin vallan perii hänen vanhin elossa oleva poikansa. Hongwu kuoli vuonna 1398 ja koska hänen vanhin poikansa oli jo kuollut, vallan peri tämän poika Jianwen. Hongwun toinen poika ja keisarin setä aloitti kapinan, mikä johti keisarin kuolemaan ja sedän nousemiseen valtaan, keisarinimenään Yongle. Tämän nouseminen valtaan lujitti autoritaarista keisarinvaltaa edelleen, kun hallinto puhdistettiin laillisen keisarin tukijoista. Kiina
Mongolit kuitenkin karkotettiin maasta vuonna 1368, jolloin valtaan tuli viimeinen kotimainen, keisari Hongwun perustama Ming-dynastia. Se pysyi vallassa, kunnes maan valloittivat mantšut. Mantšujen perustama Qing-dynastia hallitsi Kiinaa vuosina 1644–1912. Kiinan historia
Zhu Yuanzhangin johtamat kapinallisjoukot valloittivat Nanjingin kaupungin ja saivat haltuunsa valtakunnan taloudelle keskeisimmän Etelä-Kiinan vuoteen 1367 mennessä. Zhu Yangzhang perusti etelään pohjoisen mongolivallasta riippumattoman Ming-dynastian valtakunnan ja julisti sen olevan Song-dynastian laillinen seuraaja. Etelä-Kiinan valloituksen jälkeen kapinalliset jatkoivat pohjoiseen ja mongolivalta kukistui vuonna 1368. Mongolit joutuivat perääntymään Kiinan muurin pohjoispuolelle. Wong Fei Hung
Wong Fei Hung (9. heinäkuuta 1847 – 25. maaliskuuta 1924), tunnettu myös nimellä Huang Fei Hong, oli Kiinan tunnettu taistelulajien opettaja ja parantaja, josta tuli myyttinen sankari, "Kiinan Robin Hood". Taichang
Keisari Wanli kuoli 18. elokuuta 1620, ja Zhu Chanluo nousi virallisesti valta­istuimelle 28. elokuuta 1620 ottaen aika­kausi­nimen "Taichang", joka tarkoittaa "Suurenmoista vaurautta." Hänen valta­kautensa ensimmäiset päivät alkoivat Ming-hovin virallisen historia­teoksen mukaan lupaavasti. Valtakunnan raja­vartijoille lahjoitettiin kaksi miljoonaa taelia hopeaa, monia Wanlin tehottoman hallituksen aikana tyhjiksi jääneisiin tärkeitä virkoja alettiin täyttää, ja monet Wanlin loppuaikoinaan säätämät, hyvin vihatut ylimääräiset verot ja tullit lakkautettiin. Kuitenkin jo kymmenen päivää kruunauksensa jälkeen Taichang sairastui. Sairaus oli niin vakava, että hänen seuraavaksi päiväksi suunnitellut syntymä­päivä­juhlansa peruutettiin. Itäinen Zhou-dynastia
Jatkuvista sodista huolimatta aikakausi oli kiinalaisen kulttuurin syntyaikaa ja sitä on kutsuttu myös sadan koulukunnan kaudeksi. Alkunsa saivat Kiinan klassinen kirjallisuus ja kirjakieli sekä kotoperäiset suuret oppisuunnat kungfutselaisuus ja taolaisuus. Merkittäviä filosofeja olivat Kungfutse ja taolaisuuden kehittäjä Laozi. Muita merkittäviä filosofeja olivat Mozi, Mengzi ja Yang Zhu. Hongwu
Hongwun valtakaudella mongolilaiset virka­miehet, jotka olivat johtaneet hallintoa Yuan-dynastian aikana, erotettiin viroistaan ja ja tilalle nimitettiin han-kiinalaisia. Hän palautti käyttöön perinteisen kungfutselaisen koe­järjestelmän, jonka avulla virka­miehiksi pyrkivistä valittiin ansioituneimmat sen mukaan, ketkä parhaiten tunsivat kiinalaista kirjallisuutta ja filosofiaa. Ehdokkaat siviili­virkoihin ja upseereiksi joutuivat läpäisemään keisari­kunnan järjestämät kokeet. Kungfutselaiset oppineet virka­miehet, joiden merkitys Yuan-dynastian aikana oli ollut vähäinen, saivat jälleen keskeisen aseman hallinnossa. Nanchang
Vuonna 653 rakennettiin Tengwangin paviljonki, joka innoitti Tang-dynastian aikaisen runoilijan Wang Bon kirjoittamaan kiinalaisen runouden klassikon ”Tengwang Ge Xu” vuonna 675. Kyseinen runo on tehnyt rakennuksesta ja kaupungista tunnetun kautta Kiinan, nykypäiviin asti. Paviljonki on tuhoutunut ja rakennettu uudelleen useita kertoja: nykyinen paviljonki pystytettiin 80-luvulla 1929 sisällissodassa tuhoutuneen edeltäjänsä paikalle. Chenghua
Vasta vuonna 1475 Chenghua sai tietää, että hänellä oli poika, myöhempi keisari Hongzhi, joka oli jäänyt henkiin ja joka oli kasvatettu salassa. Zhang Guohua
Zhang Guohua (, pinyin: Zhāng Guóhuá, Wade–Giles: Chang Kuo-hua; lokakuu 1914 – 21. helmikuuta 1972) oli kiinalainen kenraali ja poliitikko. Hän liittyi kommunisteihin 1931. Chang johti Tiibetin valtausta vuonna 1950. Hän osallistui kulttuurivallankumouksen puhdistuksiin. Han Gaozu
Keisari Gao (256 tai 247 – 1. heinäkuuta 195 eaa.), joka yleisemmin tunnetaan temppelinimellään Gaozu (), oli Kiinan Han-dynastian perustaja ja dynastian ensimmäinen keisari. Hänen alkuperäinen nimensä oli Liu Pang (,Pinyin-kirjoitustapa Liú Bāng) ja kutsumanimensä Ji. Hän hallitsi Kiinaa vuosina 202–195 eaa. Gaozu oli Kiinan historian harvoista talonpoikaistaustaisista dynastian perustajista.
Liu Bang toimi aluksi, Qin-dynastian vielä hallitessa, vartio-osaston upseerina kotikaupungissaan nykyisessä Xuzhoussa, Pein (nyk. Jiangsun) maakunnassa. Joskus vuosien 210 eaa. aikoihin hän ryhtyi kapinaan Qin-hallitusta vastaan vapauttamalla joukon vankeja, jotka hänen johdollaan rakensivat Li-vuorelle Qin Shi Huangdin mausoleumia, minkä jälkeen hän seuraajineen julistettiin lainsuojattomiksi, ja he pakenivat Mount Mandangille. Vuonna 208 eaa., kun kaikkialla Kiinassa puhkesi kapinoita Qin-dynastian kukistamiseksi, Li Bang muodosti oman armeijan ja osallistui sisällissotaan. Hän nimitti itseään ”Pein kreiviksi” ja nousi yhdeksi huomattavimmista kapinajohtajista otettuaan valvontaansa Pein ja muutamat sitä lähellä olevat maakunnat. Kun Qin kukistui vuonna 206 eaa., Xiang Yu, kapinoitsijoiden tosiasiallinen johtaja, jakoi valtakunnan kahdeksaantoista kuningaskuntaan. Hän julistautui läntisen Chun kuninkaaksi ja nimitti 17 muuta kapinajohtajaa, myös Liu Bangin, muiden kuningaskuntien kuninkaiksi. Liu Bangista tuli ”Hanin kuningas”, ja hänen hallittavakseen annettiin syrjäinen alue Bashun seudulla, osa nykyistä Sichuania. Myöhemmin samana vuonna Liu Bang johti joukkonsa pois Bashusta ja valloitti kolme Qiniä, kolme hänen aluettaan lähimpänä sijainnutta kahdeksastatoista kuningaskunnasta. Dorgon
Nankingin kukistuttua kaksi Mingin hovin jäsentä perusti uudet Eteläisen Mingin hallitukset. Toisen perusti Fujianin rannikkoseudulle Zhu Yujian, joka oli Ming-dynastian perustajan Zhu Yuanzhangin jälkeläinen yhdeksännessä polvessa ja otti keisariksi julistauduttuaan nimen Longwu; toisen taas perusti Zhu Yihai eli prinssi Lu Zhejiangin alueelle. Nämä kaksi eivät kuitenkaan onnistuneet toimimaan yhdessä, minkä vuoksi heidän menestymisen mahdollisuudet olivat entistäkin pienemmät. Heinäkuussa 1646 Etelä-Kiinassa käytiin vielä taistelu, jossa prinssi Bolo hajotti prinssi Lun hovin Zhejiangissa ja aikoi hyökätä Longwun hoviin Fujianiin. Zhu Yujian vangittiin ja 6. lokakuuta lopulta teloitettiin Tingzhoussa, Fujianin länsiosassa. Hänen ottopoikansa Koxinga pakeni Taiwanin saarelle. Marraskuussa Ming-dynastian viimeisestkin vasta­rinnan pesäkkeet saatiin kukistetuiksi. Wang Mang
Toinen suuri syy Wang Mangin valtakauden rappeutumiselle oli diplomaattisissa asioissa. Hänestä tuli häikäilemätön ja harha-askelia tekevä, kun hän kävi kauppaa liittolaistensa, etenkin xiongnujen, kanssa. Hän mustamaalasi heidän Chanyunsa (kuningas) ja yritti häiritä heidän omia asioitaan. Tämä johti diplomaattisten suhteiden hajoamiseen ja venytti osapuolten välisiä sotia monien eri heimojen kanssa. Vuosien 2 ja 5 välillä sekä uudestaan vuonna 11 Keltaisenjoen virtaussunta vaihtui pohjoisesta etelään Shangdongin niemestä katsottuna. Se aiheutti nälänhätää, epidemioita ja maastamuuttoa talonpoikien keskuudessa. Talonpojat liittoutuivat yhteen järjestäen yhä vain suurempia kapinoita. Vuoden 23 lokakuussa pääkaupungiin Chang'aniin hyökättiin ja keisarillinen palatsi ryöstettiin tyhjilleen. Wang Mang ja hänen 1 000 hovimiestään taistelivat viimeiseen saakka, mutta lopulta heidät tuhottiin kaikki. Han-dynastia palasi valtaan vuonna 25, kun Liu Xiu eli keisari Guangwu (25–57) nousi valtaan. Dong Yuan
Dong Yuan (董源; n. 934 – noin 962) oli kiinalainen kuvataiteilija. Hän kuului maisemamaalauksen varhaisiin mestareihin. Dong Yuan vaikutti eteläisen Tangin kuningaskunnassa Viiden dynastian ja Kymmenen kuningaskunnan aikakautena. Hän oli kotoisin Nanjingista Jiangsun provinssista, joka oli kulttuurin ja taiteiden keskus. Kong Linghui
Kong Linghui (s. 18. lokakuuta 1975, Harbin, Kiina) on kiinalainen entinen pöytetennispelaaja, joka on voittanut urallaan kahdeksan maailmanmestaruutta ja kaksi olympiakultaa. Vuonna 2010 hänet valittiin pöytätenniksen Hall of Fameen. Kang Youwei
Kang asettui aluksi Kanadaan ja perusti heinäkuussa 1899 emigranttikiinalaisten muodostaman poliittisen järjestön, jonka tavoitteena oli palauttaa valta Guangxulle ja joka tunnettiin nimellä ”Puolustakaa keisaria -seura” (vuodesta 1907 Perustuslaillinen puolue). Maanpakolaisvuosinaan hän matkusti ahkerasti eri puolilla maailmaa ja loi kannattajineen laajan verkoston. Maailman näkeminen omin silmin vähensi Kangin aiempaa arvostusta länsimaita kohtaan ja hän palasi takaisin perinteisen kiinalaisen kulttuurin ihailuun. Euroopan-kokemustensa myötä hän myös irtisanoutui väkivaltaisesta vallankumouksesta Kiinan uudistamisen keinona, ja ajautui siten ristiriitoihin maanpaossa toimineiden kiinalaisten vallankumouksellisten kanssa. Tänä aikana Kang kirjoitti merkittävän teoksensa "Da Tongshu" (”Suuri yhteisö”). Siinä hän visioi ihmiskunnan kehityksen johtavan tulevaisuudessa utopiaan, jossa ihmisiä erottavat ominaisuudet menettäisivät merkityksensä, valtioiden rajat katoaisivat, maailmanlaajuinen rauha vallitsisi ja syntyisi yhteinen, tasa-arvoa puolustava maailmanhallitus. Hän uskoi myös perinteisten perheyhteisöjen lakkaavan olemasta. Kang sai teoksen valmiiksi vuonna 1902, mutta piti sitä liian radikaalina julkaistavaksi. Osa teoksesta julkaistiin vuonna 1913, mutta kokonaan se ilmestyi vasta Kangin kuoleman jälkeen vuonna 1935. Wanli
Keisari Wanli (, 4. syyskuuta 1563 – 18. elokuuta 1620), alku­peräiseltä nimeltään Zhu Yijun , oli Kiinan Ming-dynastian kolmas­toista keisari, joka hallitsi vuosina 1572–1620. Vuodesta 1539 lähtien hän oli Yun prinssi (裕王). Hänen aika­kausi­nimensä "Wanli" merkitsee "kymmentä­tuhatta kalenteria". Wanlin 48 vuotta kestänyt hallitsija­kausi oli Ming-dynastian pisin, mutta sen aikana dynastia joutui yhä syvempään rappio­tilaan. Ming-dynastia
Keisari Hongwu valitsi pääkaupungiksi Nanjingin. Vaikka hän muuten puolustikin kungfutselaisuutta, hän ei tunnustanut sotilaita ala-arvoiseksi yhteiskuntaluokaksi, vaan halusi pitää voimakkaan armeijan mongolien hyökkäyksen uhan varalta. Song- ja Yuan-dynastioiden suuret maatilat takavarikoitiin valtiolle, pilkottiin pienemmiksi ja vuokrattiin pienviljelijöille. Yksityisorjuus kiellettiin, ja pian Kiinan maataloutta hallitsivat itsenäiset maanviljelijäperheet. Keisari Hongwun aikana Kiinassa otettiin käyttöön Song-dynastian ajalta tuttu paperiraha. Hän ei kuitenkaan huomioinut inflaatiota, ja rahan arvon laskettua 1/70 alkuperäisestä 1425 palattiin kuparirahan käyttöön. Hong Taiji
Hong Taiji kuoli 21. syyskuuta 1643, vain muutamaa kuukautta ennen kuin hänen armeijansa valloitti Pekingin. Näin ollen hän ei ehtinyt nähdä tavoitteensa Ming-dynastian syrjäyt­tämi­sestä toteutuvan, mutta hänen pojastaan, Shunzhista tuli ensimmäinen Kiinaa hallinnut Qing-dynastian keisari. Johtui pitkälti Hong Taijin kauko­näköisyydestä ja hänen harjoittamastaan politiikasta, että Qing-valtakunta pystyi, paitsi valloittamaan Kiinaan, myös aikaan­saamaan kyvykkään hallinnon. Monguorit
Monguoreja syrjivät lait kumottiin vasta kommunistien noustua valtaan Kiinan sisällissodan jälkeen. Monguorien hajanaisen asutuksen takia heille on ollut vaikeaa luoda omia autonomisia alueita Kiinan muiden vähemmistökansallisuuksien tavoin. Huzhusta tehtiin monguorien autonominen piirikunta vuonna 1954, mutta sen alueella asui vain 35 % kaikista monguoreista ja piirikunnan väestöstä vain 14 % oli monguoreja. Heidän suhteellinen osuutensa on sittemmin kasvanut korkean syntyvyyden ansiosta. Vuonna 1984 luotiin Huzhun lisäksi kaksi muuta autonomista piirikuntaa, Minhe ja Datong, jotka monguorit jakavat hui-kiinalaisten kanssa. Kang Youwei
Kang Youwei (Wade-Giles: Kang Yu-wei; 19. maaliskuuta 1858 Nanhai, Guangdong – 21. maaliskuuta 1927 Qingdao) oli kiinalainen oppinut ja poliittinen vaikuttaja, joka johti Qing-dynastian viimeisinä vuosina Kiinan keisarikunnan modernisoimiseen tähdännyttä liikettä. Hän oli keskeisin henkilö vuoden 1898 sadan päivän uudistusten taustalla. Kiinan tasavallan perustamisen jälkeenkin hän pysyi perustuslaillisen monarkian kannattajana. Maailmanhistoria
Zhou-dynastia hallitsi Kiinassa 1066–221 eaa., mutta koko Kiinaa vain niin sanotun Läntisen Zhoun ajan 1066–771 eaa. eli noin 300 vuotta. Zhou-dynastia alkoi siitä kun Zhou-heimo kukisti melko äkillisesti Zhou-dynastiaa edeltäneen Shang-dynastian viimeisen hallitsijan Di-xinin. Vuonna 771 eaa. barbaarien tukemat aateliset surmasivat Zhou-dynastiaan kuuluneen kuninkaan Zhou Youwangin, jonka seurauksena uusi pääkaupunki siirrettiin itään. Samoihin aikoihin maa hajosi itsenäisiin feodaalivaltioihin, ja alkoi poliittisesti hajanainen Itäinen Zhou. Itäinen Zhou jatkui vuoteen 256 eaa. Kamato Hongō
Myöhempi tutkimus osoitti Hongon syntyneen 16. syyskuuta 1893, jolloin hän oli todellisuudessa vain 110-vuoden ja 45 päivän ikäinen Sunzi
Sima Qianin 100-luvulla eaa. kirjoittama elämäkerta "Shiji" kertoo, että Sunzi oli nimeltään Sun Wu ja hän syntyi Qi-valtiossa ja oli Wun kuninkaan Helün sankarillinen kenraali 510-luvulla eaa. Kaksi muuta tunnettua historiikkia, "Wu" ja "Yüe", kertovat Sunzin kuitenkin tulleen Wu-valtiosta. Shijin kertomus Sun Wun palkkaamisesta Wu-valtion palvelukseen on Kiinassa hyvin tunnettu: Hong Taiji
Hong Taijin valtakunta sijaitsi alkujaan alueella, joka tuli myöhemmin tunnetuksi nimellä Mantšuria, mutta hän laajensi sitä Mongoliaan ja hyökkäsi myös Koreaan ja Kiinaan. Hänen henkilökohtaisia sotilaallisia kykyjä arvostettiin suuresti, ja hän kehitti tehokkaasti sotilaallista ja samalla siviili­hallinnollista järjestelmäänsä, joka tunnetaan "Kahdeksana lippu­kuntana". Järjestelmä soveltui hyvin siihen, että valta­kunnassa asui muidenkin kansojen jäseniä, lähinnä kiinalaisia ja mongoleja, jotka joutuivat mantšujen alaisuuteen joko neuvoteltujen sopimusten perusteella tai hävittyään taistelun. Hongwu
Keisari Hongwu yritti ja suurelta osin onnistuikin vakiinnuttamaan valtansa kaikilla hallinnon haaroilla, niin että mikään ryhmä ei voinut saada riittävästi vaikutus­valtaa voidakseen syrjäyttää hänet. Hän tuki myös maansa puolustamista mongoleja vastaan. Valta keskittyi yhä enemmän hänen käsiinsä. Hän lakkautti kanslerin viran, jonka haltija oli edellisten dynastioiden aikana johtanut keskus­hallitusta. Nimellisenä aiheena viran lakkauttamiseen oli viran haltijan, Hu Weiyongin väitetyt vallan­kaappaus­hankkeet. Vuoteen 1380 mennessä Hu ja koko hänen perheensä oli vangittu ja teloitettu syytettynä valtio­petoksesta. Tämä soi keisari Hungwulle tilaisuuden teloittaa suuri joukko muitakin virka­miehiä perheineen. Puhdistuksia jatkettiin yli kymmenen vuotta ja yli 30 000 henkilöä teloitettiin. Vuonna 1390 teloitettiin jopa Li Shanchang, yksi keisarin lähimmistä vanhoista ystävistä, joka oli suuresti myötä­vaikuttanut Ming-dynastian perustamiseen, sekä 70 hänen sukulaistaan. Vuoden kuluttua hänen kuolemastaan muuan virkamies ilmoitti keisarille pitävänsä Li Shanchangia syyttömänä väittäen, että koska tämä oli jo kunnian, varallisuuden ja vallan huipulla, syytös, jonka mukaan hän halusi auttaa jotakuta muuta kaappaamaan vallan, oli selvästi naurettava. Keisari Hongwu ei kyennyt puolustamaan syytöksiään ja lopetti teloitukset pian tämän jälkeen. Han Gaozu
Liu Bang syntyi talonpoikaisperheeseen Zhongyangin kylässä silloisessa Pein maakunnassa, joka nykyisin kuuluu Fengin piirikuntaan Jiangsussa. Hänen vanhempiensa nimiä ei tiedetä, mutta heihin viitataan yleensä nimillä "Liu Taigong" (劉太公; sananmukaisesti "Vanha herra Liu") ja "Liu Ao" (劉媼; "Vanha rouva Liu"). Legendan mukaan ennen Liu Bangin syntymää rankkasade oli yllättänyt hänen äitinsä, ja hän oli suojautunut sillan alle. Juuri silloin leimahtivat salamat, ukkonen jyrisi ja taivas pimeni. Liu Bangin isä haki vaimonsa kotiin ja näki tämän yllä lohikäärmeen leijailevan. Vaimo tuli raskaaksi ja synnytti myöhemmin Liu Bangin. Longqing
­
Keisari Longqing (, 4. maaliskuuta 1537 – 5. heinäkuuta 1572), alku­peräiseltä nimeltään Zhu Zaihou (, oli Kiinan Ming-dynastian kahdes­toista keisari, joka hallitsi vuosina 1567–1572. Vuodesta 1539 lähtien hän oli Yun prinssi (裕王). Hänen aika­kausi­nimensä "Longqing" merkitsee "suurta ylistystä". Hongzhi
Hongzhi oli rauhaa rakastava hallitsija. Hänen valtakautensa oli Ming-kauden puolivälissä, ja sitä nimitetään myös "Hongzhin hopea-ajaksi". Muista Kiinan keisareista poiketen Hongzhilla oli vain yksi keisarinna eikä yhtään jalkavaimoa, ja hän onkin Kiinan historian ainoa pysyvästi yksi­avioinen keisari. Kiinan historia
Ming-dynastian ensimmäinen keisari Zhu Yuanzhang tunnetaan myös keisarinimellään Hongwu. Hänen Nanjingista käsin hallintsemansa valtakunta kykeni ajamaan mongolit pohjoiseen ja tämän jälkeen Ming-armeija kykeni edelleen laajentamaan valtakuntaansa. Mongolien muodostama uhka ei kokonaan poistunut, joten Ming-dynastian aikana Kiinan muuri kunnostettiin ja se on nykymuodossaan hyvin pitkälti Ming-kauden ajalta. Kiinan historia
Tuobahallitsijat perustivat Pohjoinen Wei-valtion Pohjois-Kiinaan vuonna 386. Pohjoinen Wei oli ensimmäinen niin kutsutuista pohjoisista ja eteläisistä dynastioista. Tuobavaltion hallitsijat ymmärsivät että valtakunta pysyisi koossa vain kiinalaisten virkamiesten avulla. Kiinaan Han-kauden lopulla saapuneesta buddhalaisuudesta pyrittiin luomaan valtionuskonto ja kansoja yhdistävä tekijä. Tuobakansan perinteinen heimojärjestelmä ja uskonnolliset perinteet pyrittiin aluksi säilyttämään. Kiinalainen kulttuuri syrjäytti ajan saatossa tuobakulttuurin. Vuonna 494 pääkaupunki siirrettiin Pingchengistä Luoyangiin ja kaikkien virkamiesten tuli pukeutua kiinalaisittain ja käyttää pelkästään kiinan kieltä. Tämä aiheutti kapinointia tuobaylimystön keskuudessa ja maa hajosi lopulta sotilaskapinaan. Pohjoinen Wei jakaantui kahtia kiinalaismielisempään Itäiseen Weihin ja tuobalaisempaan Läntiseen Weihin, vuonna 534. Kumpikaan ei jäänyt pitkäikäiseksi valtioksi. Lännessä tunguusiylimys kaappasi vallan ja perusti Pohjoisen Zhoun vuonna 557. Idässä kiinalainen ylimys syöksi Wei-keisarin vallasta ja perusti Pohjoisen Qin vuonna 550. Pohjoinen Zhou onnistui vuonna 577 valloittamaan Pohjoisen Qin ja yhdistämään Kiinan pohjoisosat valtansa alle. Meng Hongwei
Meng Hongwei (s. marraskuu 1953) on kiinalainen entinen poliitikko ja Interpolin johtaja vuosina 2016–2018. Hänen oli määrä toimia tehtävässä 2020 asti, mutta Interpol tiedotti pääjohtajan vaihtumisesta 7. lokakuuta 2018. Li Hongzhang
Li Hongzhang (Wade-Giles: Li Hung-tšang; 15. helmikuuta 1823 Hefei – 7. marraskuuta 1901 Peking) oli kiinalainen sotilaskomentaja ja valtiomies. Hän oli 1800-luvun lopulla Kiinan ulkopolitiikan johtavia hahmoja ja pyrki modernisoimaan Kiinaa sekä varsinkin sen armeijaa. Li Hongzhang toimi Kiinan pääkaupunkia Pekingiä ympäröineen Zhilin maakunnan (nykyinen Hebei) käskynhaltijana vuosina 1870–1895. Hän kukisti useita kapinoita ja neuvotteli useita rauhansopimuksia ulkovaltojen kanssa. Varovaista ulkopolitiikkaa kannattanut Li kutsuttiin viimeisinä vuosinaan useasti pelastamaan Kiinaa rauhanneuvotteluissa, kun muut olivat epäonnistuneella sotapolitiikalla saattaneet maan ahdinkoon. Zhou-dynastia
Vuonna 771 eaa. vallankumouksellisten aatelisten tukemat hyökkäävät barbaarit tappoivat Zhou-dynastian kuninkaan Youwangin. Pääkaupunki siirrettiin Luoyangiin, joka on nykyisessä Henanin provinssissa. Tämä siirto merkitsi historiankirjoituksessa siirtoa Läntisestä Zhousta Itäiseen Zhou-dynastiaan. Zhoun valta vähitellen heikkeni ja valtion hajaantuminen alkoi. Itäinen Zhou-dynastia jakaantuu kahteen pienempään aikakauteen, joista ensimmäinen, 770 eaa.–476 eaa. on saanut aikansa aikakirjoista nimityksen Kevättä ja syksyä, jälkimmäinen tunnetaan Taistelevien läänitysvaltioiden kautena (475 eaa.–221 eaa.). Hongqi
Hongqi, kiinaksi 红旗 , suomeksi Punalippu, valmistaa edustusautoja Changchunissa, Pohjois-Kiinassa. Kiinan kielen sana "hóng" tarkoittaa punaista ja "qí" lippua. Hongqi kuuluu kiinalaiseen FAW-konserniin. Ensimmäinen Hongqi julkistettiin 1958 ja se on Kiinan vanhin automerkki. Liu Hongyu
Liu Hongyu () (s. 11. tammikuuta 1975, Liaoning) on kiinalainen kävelijä. Hän voitti kultaa 20 km kävelyssä vuoden 1999 maailmanmestaruuskilpailuissa Sevillassa. Choi Hong Hi
Choi Hong Hi syntyi 9. marraskuuta 1918. Hän joutui heti synnyttyään vanhempiensa huolen kohteeksi koska oli sairaalloinen ja heiveröinen. Choin isä lähetti poikansa oppiin erään Korean kuuluisimman kalligrafiaopettajan luokse. Hän opetti Choille myös tae kyonia, muinaista korealaista taistelulajia. Vuonna 1937 Choi lähetettiin Japaniin opintojensa vuoksi. Siellä hän opiskeli Shotokan-tyylistä karatea saavuttaen toisen danin mustan vyön. Toisen maailmansodan sytyttyä Choi pakkovärvättiin Japanin armeijaan ja tuomittiin pian seitsemäksi vuodeksi vankeuteen japanilaisvaltaa vastaan suuntautuneiden kapinointien vuoksi. Hän kuitenkin välttyi pitkältä vankeusajalta rauhan koittamisen ansiosta. Tang Gaozu
Tang Gaozu (566 – 25. kesäkuuta 635), alku­peräiseltä nimeltään Li Yuan (李淵), oli Kiinan Tang-dynastian perustaja ja tämän dynastian ensimmäinen hallitsija vuosina 618–626. Hänen hallitsijakautensa aikakausinimi oli "Wude" (武德 wǔ dé). Sui-dynastian vielä hallitessa Li Yan oli nykyisen Shanxin alueen kuvernööri ja asui Taiyuanissa. Hongwu
Zhu onnistui saamaan palveluk­seensa monia kyvykkäitä henkilöitä. Vuodesta 1360 lähtien hän ja Che Youliang kävivät pitkällistä sotaa myös toisiaan vastaan kiistellen Punaisten Turbaanien aiemmin hallitsemista alueista. Sodan ratkaiseva hetki oli Lake Poyangin taistelu vuonna 1363, yksi historian suurimmista meri­taisteluista. Se kesti kolme päivää ja päättyi Chenin suuren laivaston häviöön Chen kuoli kuukauden kuluttua taistelun jälkeen. Zhu ei itse osallistunut mihinkään taisteluun vaan pysyi Nankingissa, josta käsin hän johti taisteluihin käyviä kenraaleja. Kiinan historia
Jatkuvista sodista huolimatta aikakausi oli kiinalaisen kulttuurin syntyaikaa ja sitä on kutsuttu myös sadan koulukunnan kaudeksi. Alkunsa saivat Kiinan klassinen kirjallisuus ja kirjakieli sekä kotoperäiset suuret oppisuunnat kungfutselaisuus ja taolaisuus. Merkittäviä filosofeja olivat muun muassa Kungfutse ja taolaisuuden kehittäjä Laozi. Hongzhi
Keisari Hongzhi (, 30. heinäkuuta 1470 – 8. kesäkuuta 1505), alku­peräiseltä nimeltään Zhu Youcheng, oli Kiinan Ming-dynastian yhdeksäs keisari, joka hallitsi vuosina 1487–1505. Hänen aika­kausi­nimensä "Hongzhi" merkitsee "suurta hallitusta". Li Lingwei (keihäänheittäjä)
Li Lingwei (, s. 26. tammikuuta 1989 Binzhou, Shandong) on kiinalainen keihäänheittäjä. Li saavutti MM-hopeaa Lontoossa 9. elokuuta 2017 henkilökohtaisella ennätyksellään 66,25 metriä. Hän on voittanut Aasian-mestaruuden vuosina 2013 ja 2017. Hongxi
Zhu Gaochi syntyi 16. elokuuta 1378, ja häntä opettivat etevät kungfutse­laiset kotiopettajat. Hän toimi useita kertoja sijais­hallitsijana Nankingissa tai Pekingissä isänsä ollessa pohjoisessa sotaretkillä. Chenghua
Keisari Chenghua (, 9. joulukuuta 1447 – 9. syyskuuta 1487, alkuperäiseltä nimeltään Zhu Jianhun, myöhemmin Zhu Jianshen (), oli Kiinan Ming-dynastian kahdeksas keisari, joka hallitsi vuosina 1464–1487. Hänen aika­kausi­nimensä "Chenghua" merkitsee "loppuun suoritettua muutosta". Wang Chong
Wang Chong (王充 pinyin: Wáng Chōng; Wade-Giles: Wang Ch'ung; (s. 27– k. 100 ?) oli kiinalainen Han-dynastian kaudella elänyt filosofi ja skeptikko. Teostensa kautta Wang kyseenalaisti monia laajalti uskottuja vanhoja uskonnollisia käsityksiä ja ajattelutapoja. Omana aikanaan hän oli itsenäinen ajattelija, jota ei osattu sijoittaa perinteisiin kiinalaisiin filosofisiin koulukuntiin. Vaikka Wang ei kehittänytkään erityisen omintakeista oppijärjestelmäänsä, hän oli kuitenkin yksi ensimmäisistä kiinalaisista ajattelijoista, jotka ajoivat skeptisismiä ja rationalismia ajattelun ainoana lähtökotana. Huang Xing
Huang Xing (Wade-Giles: Huang Hsing; 25. lokakuuta 1874 Changsha – 31. lokakuuta 1916 Shanghai) oli kiinalainen vallankumouksellinen, joka oli Sun Yat-senin ohella yksi Xinhai-vallankumouksen johtajista ja Kiinan tasavallan perustajista. Jianwen
Jianwen (, 5. joulukuuta 1377 – 13. heinäkuuta 1402) oli Kiinan Ming-dynastian toinen keisari, joka hallitsi vuosina 1398–1402. Hänen alku­peräinen nimensä oli Zhu Yunwen (). Hallitsijanimi "Jianwen" merkitsee "kohteliaisuuden vakiinnuttamista" ja merkitsee siten sävytltään suurta muutosta hänen edeltäjänsä ja isoisänsä Hongwun hallitsijanimeen, joka merkitsee "suurta sotaisuutta". Hongwu
Hongwu oli äärimmäisen autori­taarinen, käytännössä diktaattori ja pyrki vaikuttamaan suoraan kaikkeen. Hän itse lähetti kaikkialle Kiinaan kirjeitä, joissa hän varoitti ihmisiä tottele­matto­muuden hirvittä­vistä seuraa­muk­sista. Liu Xiaobo
Liu Xiaobo (, 28. joulukuuta 1955 Changchun, Jilin – 13. heinäkuuta 2017 Shenyang) oli kiinalainen toisinajattelija, ihmisoikeustaistelija ja Kiinan Pen-klubin puheenjohtaja vuodesta 2003 lähtien. Joulukuussa 2009 hänet tuomittiin yhdentoista vuoden vankeusrangaistukseen Kiinan kommunistisen puolueen ja valtion vastaisesta toiminnasta. Hongwu
Keisari Hongwu oli myös tietoinen siitä, mitä vahinkoa hovin eunukit olivat saaneet aikaan edeltäneiden dynastioiden aikana. Sen vuoksi vähensi suuresti heidän lukumääräänsä, kielsi heitä käsitte­lemästä asia­kirjoja, vaati itse­pintaisesti heitä pysymään luku­taidottomina ja teloitti ne heistä, jotka esittivät huomautuksia valtiollisista asioista. Hongwu suhtautui eunukkeihin hyvin kielteisesti, mikä ilmenee palatsiin kiinnitetyn laatan tekstistä: "Eunukeilla ei tule olla mitään tekemistä hallinnon kanssa." Tätä kielteistä suhtautumista eunukkeihin eivät hänen seuraajansa jakaneet hänen kanssaan, ja Hongwun ja Jianwenin kielteinen asenne tekikin keisari Yonglelle mahdolliseksi turvautua heidän apuunsa kaapatessaan vallan. Hongwu ei myöskään sallinut kenenkään avio­sukulaisensa päästä hovin virkoihin. Tässä suhteessa samoin menettelivät hänen seuraajansakin, eivätkä keisarinnat tai heidän sukulaisensa koskaan päässeet aiheuttamaan vakavaa huolta. Zhongwei
Zhongwei () on prefektuuritason kaupunki Kiinan Ningxian hui-kansan autonomisen alueen keskilänsiosassa. Kaupungin pinta-ala on 17 447,61 neliökilometriä ja väkiluku noin 1,08 miljoonaa (vuonna 2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 140 kilometriä autonomisen alueen pääkaupunki Yinchuanista lounaaseen. Hong Xiuquan
Vuonna 1850 ryhmä oli saanut laajaa kannatusta Etelä-Kiinassa, ja se alkoi toimia kapinakiikkeenä. 1851 Hong perusti alueelle Täydellisen rauhan taivaallisen valtion (太平天國 [tàipíng tiānguó]) ja julisti itsensä sen itsevaltiaaksi. Liike voimistui ja levisi pohjoiseen. Vuonna 1853 se sai haltuunsa Nanjingin kaupungin ja teki siitä valtion pääkaupungin. Ryhmä sai kannatusta varattomien kiinalaisten keskuudessa, ja monia miellytti sen vastarinta mantšu-dynastiaa kohtaan. Keisarilliset joukot alkoivat ahdistaa taiping-valtiota sotilaallisesti yhä voimakkaammin. Ne valloittivat 19. heinäkuuta 1864 Nanjingin. Tappion häämöttäessä Hong teki itsemurhan 1. kesäkuuta 1864. Sanguo yanyi
Sanguo yanyi (, "Kolmen kuningaskunnan kertomus") on Kiinan kirjallisuuden tunnetuimpia teoksia, yksi "neljästä huomattavasta romaanista". Sen kirjoittajaksi nimetään Luo Guanzhong, joka eli noin 1300-luvulla. Ensimmäiset säilyneet merkit kirjasta ovat noin vuodelta 1500, joten kirjoittajasta ei ole täydellistä varmuutta. Nykyiseen versioon on joka tapauksessa vaikuttanut paljon Mao Zhonggangin muokkaustyö 1700-luvulla. Hongwu
Ming-dynastian alkuaikoina ja varsinkin Hongwun aikana Kiinan väki­luku kasvoi nopeasti, osittain sen vuoksi, koska keisarin maa­reformin ansiosta ravinnon tarjonta kasvoi suuresti. Dynastian loppuun mennessä väkiluku oli kasvanut noin 50 %. Tähän vaikuttivat myös maa­talouden tekninen kehittyminen, jonka pani alulle maataloutta suosiva dynastia, joka oli tullut valtaan talon­poikais­kapinan tuloksena. Hong Myung-bo
Hong Myung-bo (, s. 12. helmikuuta 1969, Soul) on entinen eteläkorealainen jalkapalloilija. Puolustajan paikkaa pelannut Hong on mahdollisesti kaikkien aikojen paras korealainen jalkapalloilija. Hän oli ainoa eteläkorealainen Pelén laatimalla 125 suurimman elossa olevan pelaajan listalla. Hong Myung-bo on pelannut neljässä MM-lopputurnauksessa ja sai ensimmäisenä eteläkorealaisena Pronssisen pallon vuoden 2002 turnauksen päätteeksi. Wang Yangming
Wang Yangming (, pinyin "Wáng Yángmíng") (1472–1529 Yuyao, Zhejiang) oli kiinalainen Ming-dynastian aikana toiminut uuskungfutselainen filosofi, virkamies, sotapäällikkö ja kalligrafisti. Häntä pidetään merkittävimpänä uuskungfutselaisena Zhu Xin jälkeen. Hongwu
Useimmat Zhi Yuanzhangiin liittyvät historialliset paikat sijaitsevat Nankingissa, dynastian alku­peräisessä pää­kaupungissa. Hongwu
Vaikka paperiraha otettiin käyttöön Hongwun aikana, sen kehitys oli vähällä tukahtua alkuunsa. Koska Hongwu ei ymmärtänyt inflaatiota, paperi­rahaa laskettin liikkeeseen niin paljon, että vuonna 1425 oli palattava kupari­rahaan, koska paperi­rahan arvo oli enää 1/70-osa alku­peräisestä. Hongwu
Keisari Hongwun määräyksestä Nankingin läheisyyteen istutetiin 50 miljoonaa puuta, jälleen­rakennettiin kanavia ja kastelu­järjestelmiä sekä siirrettiin etelästä asukkaita pohjoiseen uusille asuin­sijoille. Hänen aikanaan Kiinan väkiluku nousi 60 miljoonasta 100 miljoonaan. Hongwu
Oppineiden virkamisten vaikutuksesta keisari Hongwu omaksui kungfutselaisen käsityksen, jonka mukaan kauppiaat olivat yhteis­kunnan loisia. Hänen mielestään maatalouden piti olla maan vaurauden perustana ja kauppa oli häpeällistä. Tämän vuoksi Ming-kauden talouspolitiikka suosi maataloutta, toisin kuin mongolivaltaa edeltäneen Song-dynastian talouspolitiikka, joka oli luottanut kaupasta ja kauppiailta saataviin verotuloihin. Hongwu tuki myös omavaraisten maatalousyhteisöjen perustamista. Hong Xiuquan
Hong syntyi Kantonin lähistöllä asuneeseen hakka-kansaan kuuluneesen köyhään perheeseen. Hän tutustui kristinuskoon alueen lähetyssaarnaajien kautta, ja tämä vaikutti suuresti hänen ajatuksiinsa. Hong toimi opettajana, mutta ei onnistunut suorittamaan alan virkatutkintoa. Vuonna 1836 hän alkoi nähdä näkyjä, joissa vanhahko mies puhui hänelle. Tämä hahmo kehotti Hongia hyökkäämään kungfutselaisuutta, buddhalaisuutta ja Kiinan keisaria vastaan. Hong tulkitsi kehottajan Jeesukseksi. Näkyjensä innoittamana Hong perusti ryhmän, jolle annettiin nimi "Jumalanpalvojien yhdistys". Sen oppi oli suurelta osin kristillistä, mutta osin myös šamanismia ja kiinalaista luonnonuskontoa. Mozi
Mozi (墨子, pinyin: Mòzǐ, Wade-Giles: Mo Tzu, latinaksi Micius, vanha suomalainen Motse, alkuperäiseltä nimeltään Mo Di, noin 470–390 eaa.) oli kiinalainen filosofi. Hän perusti mohismi-koulukunnan ja vastusti jyrkästi kungfutselaisuutta ja taolaisuutta. Daqin
Ming-dynastian (1368–1644) historiateoksessa "Ming Shi" mainitaan, että dynastian perustaja keisari Hongwu lähetti "Nieh-ku-lun"-nimisen kauppiaan () takaisin kotimaahansa mukanaan kirje, jossa kerrottiin dynastian perustamisesta. On arveltu, että kyseessä olisi ollut entinen Cambalun (Pekingin) katolinen arkkipiispa Nicolaus de Bentra, joka seurasi Johannes Montecorvinolaista tässä virassa "Ming Shi" kertoo edelleen, että tämän jälkeen Kiinan ja Fulinin väliset yhteydet katkesivat ja ettei suurelta läntiseltä mereltä (Välimereltä) tämän jälkeen saapunut lähetystöjä Kiinaan ennen kuin 1500-luvulla, jolloin maahan saapui italialainen jesuiittalähetyssaarnaaja Matteo Ricci. Donald Tsang
Donald Tsang Yam Kuen, GBM, KBE (曾蔭權; pinyin: Zēng Yīnquán, s. 7. lokakuuta 1944) oli Kiinan kansantasavallan erityishallintoalue Hongkongin korkein viranhaltija (香港特別行政區行政長官/香港特别行政区行政长官/Tèbié Xíngzhèngqū Xíngzhèng Zhǎngguān) vuodesta 2005 vuoteen 2012, jolloin Leung Chun-ying seurasi häntä virassa. Hänet julistettiin valituksi ainoana ehdokkaana 16. kesäkuuta 2005 ja 21. kesäkuuta kansan keskushallitus nimitti hänet virkaan. Tsang on ollut viranhaltija yli 30 vuotta. Hän on Hongkongin toinen hallintomies Kiinan alaisuudessa Tung Chee Hwan eron jälkeen. Hongxi
Hongxi (), 16. elokuuta 1378 – 29. toukokuuta 1425), alkuperäiseltä nimeltään Zhu Gaochi (朱高熾), oli Kiinan Ming-dynastian neljäs keisari. Hän tuli keisariksi isänsä Yonglen jälkeen vuonna 1424. Hänen hallitsijanimensä ja valtakautensa nimi "Hongxi" merkitsee "suunnattoman kirkasta". Kungfutse
Perimätiedon mukaan Kungfutse syntyi vuonna 551 eaa. Zouyin kylässä lähellä Qufun kaupunkia Kiinassa silloisen Lu-valtion alueella. Hänen syntymänsä aikaan Zhou-dynastian keskushallinnon tosiasiallinen valta oli heikentynyt ja maata hallitsitvat lääninherrat, jotka johtivat omia valtioitaan. Yksi niistä oli Lu, joka oli pieni ja voimakkaampien valtioiden ympäröimä. Kungfutsella oli ainakin yksi isoveli. Perhe oli luultavasti entisiä aatelisia, jotka olivat menettäneet asemansa. Isä kuoli kun Kungfutse oli nuori. Kungfutse sai opetusta niin sanotuissa kuudessa taidossa eli seremonioissa, musiikissa, kilpavaunujen ajamisessa, jousiammunnassa, kirjoituksessa ja artimetiikassa. Hän suunnitteli virkamiehen uraa Lu-valtion hallitsijan hovissa. Taichang
Tämän kiistan­alaisen aseman vuoksi Zhu Chanluo jätettiin ilman vakinaista koti­opettajaa eikä hänelle annettu järjestelmällistä kungfutselaista opetusta senkään jälkeen, kun hän aloitti koulun­käynnin 13-vuotiaana, mikä oli Ming-prinsseille epä­tavallisen myöhäinen ikä aloittaa koulu­opinnot. Vuonna 1601 keisari Wanli myöntyi ministerien ja varsinkin leskikeisarinnan painostukseen ja nimitti tuolloin 19-vuotiaan Zhu Changluon virallisesti kruunun­prinssiksi. Tämä virallinen päätös ei kuitenkaan lopettanut hovi­juonitteluja. Vielä vuosien ajan levisi huhuja, joiden mukaan Wanli olisi aikonut syrjäyttää Zhu Changluon kruunun­prinssin asemasta nuoremman poikansa hyväksi. Hongwu
Historioitsijat pitävät Hongwua yhtenä Kiinan merkittä­vimmistä keisareista. Ebery ilmaisi asian näin: "Harvoin on Kiinan historian kulkuun niin suuresti vaikuttanut yksi persoo­nalli­suus kuin oli Ming-dynastian perustajan, Zhu Yuanzhangin laita." Hänen valtaan­nousunsa oli nopea huolimatta hänen köyhästä ja vaatimattomasta taustastaan. Yhdessä­toista vuodessa hän tuli täysin varattomasta munkista Kiinan mahtavimmaksi sota­herraksi. Viisi vuotta myöhemmin hänestä tuli Kiinan keisari. Simon Leys luonnehtii häntä näin: Zhu Xi
Zhu Xi (朱熹 pinyin:, Zhū Xī; Wade-Giles: Chu Hsi, 18.10.1130 – 23.4.1200) oli Song-dynastian aikainen kiinalainen kungfutselainen filosofi ja oppinut, joka perusti uuskungfutselaisuuden. Hänen tärkein panoksensa kiinalaiselle filosofialle oli kungfutselaisuuden "neljä kirjaa", jotka hän oli valinnut olemassa olevasta kirjallisuudesta keskeisimpinä kungfutselaisuuden perusteiden esittelyinä ja joihin hän kirjoitti omat selityksensä. Hongwu
Muutaman seuraavan vuoden ajan Zhu Yuanzhang vietti vaeltavan kerjäläisen elämää ja koki henkilö­kohtaisesti köyhän kansan kurjuuden. Noin kolme vuotta myöhemmin hän palasi luostariin ja pysyi siellä noin 24-vuotiaaksi. Siellä hän oppi myös lukemaan ja kirjoittamaan. Vaikka hänestä ei tullut buddhalaista, hän suhtautui buddhalaisuuteen myönteisesti. Huang Hua
Huang Hua (25. tammikuuta 1913 – 24. marraskuuta 2010) oli kiinalainen poliitikko ja diplomaatti. Hän toimi Kiinan kansantasavallan ulkoministerinä vuosina 1976–1982. Dangun
Dangun Wanggeom tai Tan’gun (hangul: 단군왕검, hanja: 檀君王儉) on korealaisessa mytologiassa esiintyvä korealaisten ensimmäinen kuningas. Tarun mukaan Dangun on luoja Hwaninin pojanpoika ja Hwanungin poika, josta tuli kuningas vuonna 2333 eaa. Ding Ling
Ding Ling (, oikealta nimeltään Jiang Bingzhi, 12. lokakuuta 1904 – 4. maaliskuuta 1986) oli kiinalainen kirjailija, jota pidetään maassaan yhtenä 1900-luvun johtavista kirjailijoista. Hän käsitteli teoksissaan erityisesti naisen asemaa kiinalaisessa yhteiskunnassa. Hän esitti kritiikkiä kommunistista järjestelmää kohtaan ja joutui sen vuoksi kommunistipuolueen epäsuosioon vuosiksi 1957–1979 eli aktiivisimman luomisvaiheensa ajaksi. Hongwu
Koska keisari Hongwu oli syntynyt talon­poikais­perheeseen, hän tiesi hyvin, kuinka talonpojat olivat joutuneet kärsimään oppineiden virkamiesten ja muiden mahti­miesten sortoa. Monet mahtimiehet käyttivät hyväkseen läheisiä suhteitaan hallinto­viran­omaisiin, yrittivät häikäile­mättö­mästi riistää talon­pojilta maat ja vaativat viran­omaisia siirtämään verot köyhien maksettaviksi. Tällaisten väärin­käytösten estämiseksi keisari Hongwu otti käyttöön kaksi järjestelmää, "keltaiset asia­kirjat" ja "kalan­suomu­asia­kirjat". Niiden tarkoi­tuksena oli sekä varmistaa valtion maa­vero­tulot että taata, etteivät talon­pojat menettäneet maitaan. Rooman ja Kiinan väliset yhteydet
Ming-dynastian (1368–1644) historiateoksessa "Ming Shi" mainitaan, että dynastian perustaja keisari Hongwu lähetti "Nieh-ku-lun"-nimisen kauppiaan () takaisin kotimaahansa mukanaan kirje, jossa kerrottiin dynastian perustamisesta. On arveltu, että kyseessä olisi ollut entinen Cambalun (Pekingin) katolinen arkkipiispa Nicolaus de Bentra, joka seurasi Johannes Montecorvinolaista tässä virassa. "Ming Shi" kertoo edelleen, että Kiinan ja Fulinin väliset yhteydet katkesivat tämän jälkeen ja että suurelta läntiseltä mereltä (Välimereltä) ei tämän jälkeen saapunut lähetystöjä kiinaan ennen kuin 1500-luvulla, jolloin italialainen jesuiittalähetyssaarnaaja Matteo Ricci saapui portugalilaiseen Macaoon. Liu Hong
Liu Hong (s. 12. toukokuuta 1987) on kiinalainen kävelijä. Hongwu
Hongwu käytti kuitenkin ankaria sanoja niitä vastaan, jotka yrittivät uhata Kiinaa. Kun japanilaiset merirosvot tekivät ryöstöretkiä Kiinaan, hän lähetti japani­laisille viestin, jonka mukaan hänen armeijansa tulisi "vangitsemaan ja hävittämään täydellisesti teidän rosvonne ja sitomaan kuninkaanne". Hongwu
Keisari Hongwu ei kuitenkaan voinut täysin omin voimin hallita laajenevaa Ming-keisari­kuntaa, ja niinpä hänen oli perustettava uusi virasto, "suuri kanslia". Tämä kabinetti­mainen elin sai vähitellen aikaisemman kanslerin valta­oikeudet ja tuli yhtä vaikutus­valtaiseksi kuin kansleri oli ollut. Zhang Hong
Zhang Hong (s. 12. huhtikuuta 1988) on kiinalainen pikaluistelun olympiavoittaja ja MM-mitalisti. Mengzi
Mengzi (孟子; pinyin: Mèngzǐ; Wade-Giles: Meng Tzu, 'Mestari Meng'), alkuperäiseltä nimeltään Meng Ke, latinaksi "Mencius", eli todennäköisimmin 372–289 eaa.; vaihtoehtoisesti 385–303/302 eaa.) oli kiinalainen filosofi. Hän oli Kungfutsen seuraaja. Kungfutsen tapaan hänkin kiersi Kiinaa pitkään, 40 vuotta. Hänen keskeinen ajatuksensa oli: ”Taivaan järjestystä noudattava säilyy; taivaan järjestystä vastustava katoaa”. Hongcun
Hongcun () on kylä Anhuin maakunnassa, Kiinassa. Se on listattu yhdessä läheisen Xidin kylän kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon kohteena "Etelä-Anhuin muinaiset kylät". Hongcun sijaitsee Huangshanin luoteisellä rinteellä. Kukka- ja lintumaalaukset
Ensimmäinen tunnettu kukka- ja lintumaalaus on itäisen Han-dynastian ajalta 25-250 jaa. tehty korppeja puun oksalla esittävä talon ulkoseinälle tehty maalaus. Ensimmäinen kukka- ja lintumaalauksiin erikoistunut taiteilija oli kuitenkin 300-luvulla elänyt Liu Yinzu, joka tunnetaan puolestaan 500-luvulla eläneet taidekriitikko Xie Hen teoksista. Omaksi genrekseen kukka- ja lintumaalaukset muodostuivat viiden dynastian ajalla 907–960. Tuon ajan tunnetut maalarit Huang Quan, Huang Jucai ja Xu Xi vaikuttivat myös myöhemmin Song-dynastian ajalla eläneisiin maalareihin. Pohjoisen Song-dynastian loppukaudella keisari Huizong (1082– 1135) tuki taiteita ja maalasi teoksia itsekin. Kamato Hongō
Hongō kuoli keuhkokuumeeseen 31. lokakuuta 2003. Hän oli viimeinen elossa ollut dokumentoitu henkilö, joka oli syntynyt vuonna 1887. Häntä seurasi maailman vanhimpana elossa olevana ihmisenä Mitoyo Kawate, joka oli kotoisin Japanin Hiroshimasta ja kuoli vain pari viikkoa Hongōn jälkeen. Hongwu
Keisari Hongwun määräyksestä Nankingiin, Yunnaniin, Guangdongiin ja Fujianiin rakennettiin useita moskeijoita, ja hän asetti moskeijoihin kirjoituksia, joissa ylistettiin profeetta Muhammadia. Hän jälleen­rakennutti myös Nankingin Jinjue-moskeijan, ja kaupunkiin muutti hänen aikanaan monia Hui-kiinalaisia. Hongwu
Hänen armeijassaan oli kenraaleina kymmenkunta muslimia, ja hän itse myös kirjoitti ylistys­kirjoituksen islamin, profeetan ja Allahin kunniaksi. Historioitsija Jing Chee Tangin mukaan keisari Hongwu itse olikin muslimi. Hannu Hirvonen
Hannu Hirvonen (s. 16. kesäkuuta 1965 Turku) on suomalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut erityisesti lapsille ja nuorille. Hong Taiji
Tehokkaan johtamisensa ja lahjakkuutensa tehokkaan käytön vuoksi Hong Taijilla on hallitsijana yleisesti tunnustettu olevan vastaavat kyvyt kuin Kiinan parhailla keisareilla kuten Yonglella ja Tang Taizongilla. Historioitsija ja kirjailija Jin Yongin mukaan Hong taijilla oli vastaavat laajat ja viisaat näkemykset kuin Qin Shi Huangdilla, Han-keisareilla Gaozulla ja Guangwulla, Tang-keisari Taizongilla, Song-keisari Taizulla, Kublai-kaanilla, Ming-dynastian perustajalla Hongwulla sekä Yonglella. Poliittisissa kyvyissä hänelle vetivät vertoja vain Tšingis-kaani, Tang-keisari Taizong ja Han-keisari Guanwu. Tälläkin perusteella jotkut histori­oitsijat ovat pitäneet Hong Taijia Qing-dynastian ensimmäisenä todellisena keisarina. On myös arveltu, että häntä on suurena keisarina yleisesti ali­arvioitu sen vuoksi, koska hän oli mantšu.Vuonna 1636 Hong Taiji muutti vaimojensa arvonimet. Siihen saakka heistä kaikista oli käytetty nimitystä "fujin"(福晉). Tästä lähtien oli oleva yksi keisarinna ("huanghou" 皇后) ja seitsemän arvo­luokkaa muille keisarin puolisoille: Keisarillinen jalo­sukuinen puoliso ("huangguifei" 皇貴妃), Jalo­sukuinen puoliso ("guifei" 貴妃), Puoliso ("fei" 妃), Jalkavaimo ("bin" 嬪), Arvoisa rouva ("guiren" 貴人), Palatsinainen ("changzai" 常在) ja Vastaaja ("daying" 答應). Kuitenkin kymmenen Hong Taijin viidestä­toista puolisosta tunnetaan paremmin niillä arvo­nimillä, joita hänen isänsä oli oman haareminsa naisille myöntänyt: yksi oli "ensimmäinen puoliso" ("yuanfei" 元妃), yksi "seuraaja­puoliso" ("jifei" 繼妃), kaksi "sivu­huone­puolisoa" ("cefei" 側妃), ja kuusi "tavallista puolisoa" ("shufei" 庶妃) Hong Taijin viisi päävaimoa olivat kaikki syntyisin Khortšin-mongolien Borjigin-klaanista, sillä khortšinit olivat mantšujen ensimmäisiä liittolaisia mongolien joukossa. Kaksi heistä, Bumbutai ja Harjol, olivat sisaruksia, ja molemmat keisarinna Jeren veljentyttäriä.Sen sijaan että Nurhacin tyttäristä oli käytetty nimitystä "gege" ("nuori rouva", vuonna 1636 Hong Taiji määräsi, että keisarin tyttäriä oli tästedes nimitettävä "valtion prinsessoiksi" (mantšuksi "gurun gungju", . Nimitys oli harvoja poikkeuksia lukuun ­ottamatta käytössä dynastian loppuun saakka. Taivaallisen rauhan aukio
Mao Zedong julisti Taivaallisen rauhan aukiolla Kiinan kansantasavallan syntyneeksi 1. lokakuuta 1949. Nykyiseen kokoonsa aukio laajennettiin 1950-luvulla. Kulttuurivallankumouksen aikana aukiolla järjestettiin lukuisia suurkokouksia. Vuonna 1976 Zhou Enlain kuoleman jälkeen aukiolla pidettiin valtava spontaaniksi mielenosoitukseksi muodostunut muistotilaisuus, joka nujerrettiin kovin ottein maan johdon määräyksestä. John Woo
John Woo (, s. 1. toukokuuta 1946 Guangzhou, Kiina) on kiinalainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja, joka tunnetaan vauhdikkaista ja väkivaltaisista toimintaelokuvistaan. Yijing
Yijingin sanotaan kehittyneen nykyisin tunnettuun muotoonsa Zhou-dynastian aattona. Perinteen mukaan Zhou-dynastian perustajan isä Wenwang (周文王 Zhōu Wénwáng = Zhoun kuningas Wen, 1099–1050 eaa.) ollessaan Shangin kuninkaan vankina asetti Yijingin ennusmerkit nykyisin tunnettuun järjestykseen. Hän kirjoitti heksagrammien selitykset (卦辭 guàcí). Siksi kirjan ydintä kutsutaan myös nimellä "Zhouyi" (周易 Zhoun muutokset). Kirjan heksagrammit on järjestetty kuvaamaan Shang-dynastian kukistumista ja Zhou-dynastian valtaannousua. Hongwu
Hänen asenteensa kauppiaita kohtaan ei kuitenkaan vähentänyt heidän lukumääräänsä. Päinvastoin kauppa vilkastui merkittävästi hänen valtakaudellaan, sillä teollisuus laajeni kaikkialla Kiinassa. Kaupan vilkastuminen johtui osittain joidenkin seutujen maaperän heikosta laaduista ja ylikansoituksesta, joiden vuoksi monien oli jätettävä kotinsa ja etsittävä toimeentulonsa kaupasta. Ming-dynastia
Ming-dynastia (明朝 [Míng cháo]) hallitsi Kiinaa 1368–1644. Se oli Kiinan viimeinen kotimaista alkuperää oleva dynastia, ja sen perusti Zhu-perhe. Sitä edelsi mongolien Yuan-dynastia ja seurasi mantšujen perustama Qing-dynastia. 
Voimakas "ulkomaisten" hallitsijoiden vastustus kansan keskuudessa lopulta johti talonpoikaiskapinaan, joka ajoi Yuan-dynastian takaisin Mongolian aroille ja aloitti Ming-dynastian 1368. Dynastian alkuaikoina kulttuuri kukoisti jälleen. Taiteet, erityisesti 
posliiniesineiden teko, nousi aiemmin saavuttamattomalle tasolle. Kiinalaiset kauppiaat kulkivat pitkin Intian valtamerta, ja Zheng He kulki matkoillaan Afrikkaan saakka. 
Rakennettiin valtava laivasto, johon kuului nelimastoisia aluksia, jotka saattoivat kuljettaa 1500 tonnin lastia. Armeijassa oli yli miljoona sotilasta. Pohjois-Kiinassa tuotettiin yli 100 000 tonnia rautaa vuodessa. Kirjapainot painoivat suuria määriä kirjallisuutta. Monien mielestä Kiina oli Ming-dynastian alkuvaiheissa silloisen maailman edistynein valtio. Mongolien Yuan-dynastiaa vastustavat talonpoikaiskapinat vähitellen ajoivat mongolit takaisin Mongolian aroille. Tätä seurasi han-kiinalaisten ryhmien vuosikausia kestänyt valtakamppailu, jonka lopulta voitti Zhu Yuanzhangin johtama kapinallisryhmä. Hän julistautui keisari Hongwuksi ja aloitti Ming-dynastian 1368. Hän oli täten toinen talonpoikien luokasta noussut dynastian perustaja, edellinen oli Han-dynastian Han Gaozu. Myöhemmin tästä väestöryhmästä löytyi "dynastian" perustaja Mao Zedongin ja Kiinan kansantasavallan muodossa. Hongwu
Valtaan­nousustaan lähtien keisari Hongwu ryhtyi toimiin maan jakamiseksi talon­pojille. Yhtenä keinona käytetiin väestön pakko­siirtoja harvemmin asutuille seuduille. Talonpoikien avustamiseksi käynnistetiin myös yleisiä töitä kuten kastelu­järjestelmien ja patojen rakentamista. Lisäksi keisari Hongwu vähensi talon­poikais­väestön pakollisia töitä. Vuonna 1370 hän määräsi, että eräät alueet Hunanissa ja Anhuissa oli luovutettava nuorille, juuri aikuisiksi tulleille maan­viljelijöiden pojille. Tarkoituksena oli estää suur­maan­omistajia saamasta niitäkin maita haltuunsa, ja samalla määrättiin, että näiden maa-alueiden omistus­oikeus ei ollut siirrettävissä. Valtakautensa puolenvälin aikoihin Hongwu antoi määräyksen, että ne, jotka ottivat kesannolla ollutta maata viljelykseen, saivat sen omakseen verottomana. Tämä politiikka sai kansan tuen, ja vuonna 1393 Kiinassa oli viljeltyä maata enemmän kuin koskaan aikaisemmin. Hangzhou
Hangzhou perustettiin Kiinassa 221–206 eaa. sijainneen Qin-dynastian aikakaudella. Se tunnetaan yhtenä Kiinan seitsemästä historiallisesta pääkaupungista. Kun Jin-dynastia valloitti Song-dynastian pääkaupunki Kaifengin vuonna 1126 Song-hallitsijoiden hovi pakeni Hangzhouhun, joka nimettiin Linaniksi. Kaupunki säilytti pääkaupungin aseman aina Kiinan mongolivalloitukseen saakka, jolloin mongolien perustama Yuan-dynastia siirsi pääkaupungin Pekingiin. Tutkimusmatkailija Marco Polo kuvaili Hangzhoun kaupunkia hänen käydessään paikalla 1200-luvulla. Kiinan kommunistit ottivat kaupungin haltuunsa Kiinan sisällissodan aikana 3. toukokuuta 1949. Wang Ruowang
Wang Ruowang (4. helmikuuta 1918 – 19. joulukuuta 2001) oli kiinalainen kirjailija ja toisinajattelija. Wang istui monta kertaa vankilassa, kun arvosteli aikanaan sekä Kiinan Kuomintangin että Kiinan kommunistista hallitusta. Wang vaati uudistuksia ja hallinnon vapautta.
Wang kuului Kiinan kommunistiseen puolueeseen 1937–1957. Wang erotettiin puolueesta 1957 ”oikeistolaisena”. Wang liittyi uudelleen puolueeseen Deng Xiaopingin valtakaudella 1979. Mutta tällä kertaa Deng erotti Wangin puolueesta ”porvarillisena liberaalina”. Kolmen kuningaskunnan kronikka
Kronikka oli perustana viihteellisemmälle ja suositummalle kaunokirjalliselle teokselle Sanguo yanyi "Kolmen kuningaskunnan kertomus", joka on eräs Kiinan kirjallisuuden tunnetuimmista teoksista. Sen kirjoittajaksi nimetään Luo Guanzhong, joka eli noin 1300-luvulla. Kiinan historia
Buddhalaisuuden suosiminen käänsi kungfutselaiset virkamiehet keisarinna Wuta vastaan. Hänet syrjäytettiin vallasta vuonna 705, jolloin hän oli 80-vuotias. Vallankaappauksessa oli merkittävä rooli hänen pojanpojallaan Li Longjilla. Sekasortoisten vuosien jälkeen tämä nousi itse valtaistuimelle vuonna 712 keisarinimenään Xuanzong. Xuanzong hallitsi maata yli 40 vuotta ja hänen kaudellaan Tang-kulttuuri kukoisti ja valtakunnassa elettiin vaurauden ja hyvinvoinnin aikaa. Hänen aikanaan kanaalijärjestelmää parannettiin, verotusjärjestelmää uudistettiin minkä ansiosta verotulot kasvoivat ja buddhalaismunkit pakotettiin takaisin tuottavaan toimintaan. Valtakautensa loppuvaiheessa Xuanzongin valtaan sekaantui hänen jalkavaimonsa Yang Guifei. Tämä oli keisarin suuri ihastus ja hän pystyi ajamaan oman sukunsa etuja. Vuonna 752 Guifein serkku Yang Guozhong nimitettiin valtakunnan pääministeriksi. Hongwu
Toistuvilla puhdistuksillaan ja lakkauttamalla historiallisia virkoja Hongwu muutti perus­teelli­sesti Kiinan vuosi­satoja vanhaa hallitus­järjestelmää, jolloin keisarista tuli entistä selvemmin itsevaltias.