Missä David Livingstone aloitti opinnot vuonna 1836?
David Livingstone
Livingstone syntyi Blantyren kylässä, Etelä-Lanarkshiressa, Skotlannissa, hänen itsensä kutsumaan ”jumalaiseen köyhälistöön”. Livingstone oli jo kymmenvuotiaana töissä puuvillakehräämössä rahoittaakseen tulevia opintojansa. Vuonna 1836 hän aloitti lääketieteen opinnot Andersonin (nyk. Strathclyden) yliopistossa, Glasgow'ssa. Kreikan kieltä ja teologiaa hän opiskeli Glasgow’n yliopistossa ja latinaa paikallisen ystävän avustuksella. Tammikuussa 1840 Livingstone muutti Lontooseen jatkamaan lääketieteen opintojaan. Siellä hän tutustui skotlantilaiseen lähetyssaarnajaan, Robert Moffatiin, joka kehotti häntä liittymään Lontoon lähetysseuran (London Missionary Society, LMS) palvelukseen. Saman vuoden marraskuussa Livingstone valmistui lääkäriksi ja hänet vihittiin lähetyssaarnaajaksi. Alun perin LMS:n piti lähettää Livingstone Kiinaan, jossa hänen lääketieteen opinnoistaan olisi ollut hyötyä, mutta oopiumisodat pakottivat muuttamaan suunnitelmia. Moffat oli maininnut Afrikan, ja jo ennen vuodenvaihdetta Livingstone oli purjehtimassa kohti Afrikkaa.
Donald Davidson (filosofi)
Donald Davidson syntyi 6. maaliskuuta 1917 Springfieldissä, Massachusettsissa. Hän opiskeli Harvardin yliopistossa englantia ja kirjallisuustiedettä, ja hänen alempi tutkintonsa valmistui vuonna 1939. Maisterivaiheessa hän vaihtoi pääaineekseen filosofian ja valmistui vuonna 1941. Toisen maailmansodan aikana, vuosina 1942–1945, hän palveli Yhdysvaltain laivastossa Välimerellä. Tämän jälkeen hän jatkoi opintojaan ja valmistui tohtoriksi vuonna 1949. Hänen väitöskirjansa koski Platonin Filebos-dialogia. Quinen oppilaana hänen kiinnostuksen kohteensa alkoivat kuitenkin siirtyä kohti analyyttiselle filosofialle tyypillisiä teemoja. David Livingstone
Heinäkuussa Livingstone purjehti Mauritiukselle, ja joulukuussa hän palasi Englantiin, jossa häntä juhlittiin kansallissankarina, mistä hän ei kuitenkaan pitänyt. Uskoessaan enemmän tutkimusmatkailijan työhön kuin lähetystyöhön, Livingstone erosi Lontoon lähetysseurasta vuonna 1857. Hän pyrki saamaan taloudellista tukea ja kannatusta tuleville tutkimusmatkoille. Britannian hallitus antoikin hyväksynnän Livingstonen ajatukselle ja hän palasi takaisin Afrikkaan vuonna 1858. Tuolloin hänen tehtävänään oli selvittää mahdollisuuksia orjakaupan lopettamiseksi. Livingstone oli suuri orjakaupan vastustaja eikä uskonut aikansa vallitsevaan käsitykseen Afrikan ”villeistä.” Imperialismi
Vuoteen 1835 mennessä eurooppalaiset olivat kartoittaneet suurimman osan Luoteis-Afrikkaa. Tutkimusmatkailija David Livingstone kartoitti mantereen sisäosia. Vuosisadan loppuun mennessä Niilin alkulähteet oli löydetty ja Kongo- ja Niger-joet hahmotettu. Vuonna 1875 kuitenkin vain kymmenen prosenttia mantereesta oli länsimaiden hallussa. Tärkeimmät siirtomaat olivat Ranskan Algeria ja Britannian Cape Colony, osa Etelä-Afrikkaa. T. E. Lawrence
Lawrence palasi loppukesästä 1919 Oxfordiin, jossa D. G Hogarth ja Geoffrey Dawson olivat järjestäneet hänelle stipendin arvostettuun All Souls Collegeen. Hän viipyi Oxfordissa joulukuuhun ja kirjoitti samalla sotamuistelmiaan. Lawrencen Akabassa 1918 tavannut yhdysvaltalainen toimittaja Lowell Thomas aloitti New Yorkissa 1919 sota-aiheisen luentosarjan. Luentosarjan ansiosta Lawrencesta tuli kuuluisa sotasankari, ja sen kuuli Yhdysvalloissa yli kaksi miljoonaa ihmistä. Suosittuihin luentoihin kuului valokuvia, filminpätkiä, musiikki- ja tanssiesityksiä sekä sensaationhakuista tarinankerrontaa. Elokuussa hän aloitti luentosarjan Lontoossa Royal Opera Housessa, ja sen jälkeen se sai Britanniassa arviolta miljoona kuulijaa, joukossa tunnettuja henkilöitä, kuten kuningas Yrjö V ja kuningatar Mary, pääministeri Lloyd George, Winston Churchill ja Edmund Allenby. Lawrencen kerrotaan seuranneen luentoja myös itse. Näihin aikoihin hän herätteli eloon vanhoja suunnitelmiaan kirjapainon perustamisesta Vyvyan Richardsin kanssa.
Vaihtaessaan junaa Readingin rautatieasemalla loppuvuodesta 1919 Lawrence kadotti suurimman osan muistelmiensa raakaversiosta. Ryhtyessään kuukauden kuluttua työhön Lontoossa hän joutui aloittamaan kirjoitustyön lähes kokonaan alusta. Muistelmiensa toisen version hän kirjoitti pitkissä rupeamissa Westminsterissä Barton Streetillä sijaitsevassa työhuoneessa. Muistelmat pysyivät kesken vuoteen 1927 saakka, ja Lawrence korjaili niitä jatkuvasti. Hän kuitenkin pyrki estämään kirjan täydellisen laitoksen julkaisun elinaikanaan ja näki huomattavasti vaivaa rajatun erikoispainoksen julkaisemiseksi ja turvatakseen tekijänoikeudet itselleen Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Tilaajille tarkoitetun erikoispainoksen hän julkaisi 1926. Muistelmien lyhennelmä "Revolt in the Desert" julkaistiin 1927. Sotamuistelmiaan kirjoittaessaan Lawrence tutustui samalla Britannian kulttuuripiireihin ja kävi laajaa kirjeenvaihtoa. Charles Darwin
Joulukuussa 1836 Darwin muutti Cambridgeen, jossa hän alkoi järjestellä kokoelmiaan ja kirjoittaa "Journal"-teosta matkastaan. Samalla hän kirjoitti ensimmäisen tieteellisen artikkelinsa, jossa hän osoitti Etelä-Amerikan maanpinnan kohoavan hitaasti. Lyellin ehdotuksesta Darwin luki artikkelinsa Geological Society of London -seurassa 4. tammikuuta 1837. Vielä samana päivänä hän esitteli nisäkäs- ja lintukokoelmiaan Lontoon eläintieteelliselle seuralle. Darwinin Galápagosin lintunäytteitä tutkinut ornitologi John Gould ilmoitti maaliskuussa 1837 havainnostaan, että Darwinin mustarastaiksi, käpylinnuiksi ja peipoiksi luulemat linnut olivatkin kaikki todellisuudessa peippoja. Gould huomasi suurimman eron lajien välillä olevan niiden nokan muodossa. Darwin oli kuitenkin tehnyt lintujen merkkaamisen puutteellisesti; hän ei tullut ajatelleeksi, että peippolajien asuinsaarilla olisi merkitystä. Hän sai onnekseen nämä ensiarvoisen tärkeät tiedot muilta matkaajilta, jotka olivat myös keränneet näytteitä ja merkinneet näytteet huolellisemmin. 17. helmikuuta 1837 Darwin valittiin "London Geographical Societyn" johtokuntaan. Oliver Goldsmith
Goldsmith aloitti 1744 opinnot Trinity Collegessa Dublinissa. Hän ei syventynyt kovin tehokkaasti teologian ja lainopintoihinsa ja oli siten vuosikurssinsa huonoin. Hänen ohjaajansa oli Theaker Wilder. Hän suoritti 1749 Bachelor of Arts -tutkinnon, mutta ilman sellaista arvosanaa, jolla hän olisi saanut viran kirkon tai tuomioistuimen tehtävissä. Koulutus näytti antaneen hänelle ainoastaan hyvän pukeutumismaun, kortinpeluutaidon, taidon laulaa irlantilaisia lauluja ja soittaa huilua. Hän asui jonkin aikaa äitinsä luona, kokeili menestyksettä useita ammatteja, opiskeli aika ajoin Edinburghin yliopistossa ja Leidenin yliopistossa lääketiedettä ja lähti patikointiretkelle Flanderiin, Ranskaan, Sveitsiin ja Pohjois-Italiaan ja ansaitsi elantonsa nokkeluutensa avulla (huilulla katusoittajana). Theodor Kittelsen
1874 17-vuotias Kittelsen aloitti opiskelun Wilhelm von Hannon piirustuskoulussa Kristianiassa, seuraten samaan aikaan Julius Middelthunin antamaa iltaopetusta "Tegneskolen"issa. Hän matkusti Müncheniin 1876 ja aloitti sen kuninkaallisessa taideakatemiassa opettajinaan Wilhelm von Lindenschmit nuorempi ja Ludwig von Löfftz. Münchenissä hän tapasi myös monia aikalaiskollegoitaan, kuten Erik Werenskioldin, Eilif Peterssenin, Gerhard Munthen, Wilhelm Petersin, Christian Skredsvigin, Harriet Beckerin ja Kitty Kiellandin. Aall kustansi kolme ensimmäistä vuotta nelivuotisesta Münchenin-ajasta. Läheisimmät välit Kittelsenilla oli Werenskioldiin, jolta hän sai myöhemmin vaikutteita satukuvitukseen sekä hänen laillaan vaatimattomista oloista lähtöisin olleeseen Skredsvigiin. Peter Lipton
Lipton opiskeli Wesleyan-yliopistossa ja Oxfordin yliopistossa. Ennen siirtymistään Cambridgeen hän opetti Clarkin yliopistossa ja Williams Collegessa. Lipton tutki muun muassa tieteellistä selittämistä, päättelyä, testaamista, luonnonlakeja ja tieteellistä realismia. Tieteenfilosofian tutkimukset johtivat Liptonin myös tietoteorian ja mielenfilosofian aloille. David C. Jewitt
Vuonna 1976 hän aloitti University College Londonissa jossa opiskeli fysiikkaa, matematiikkaa ja tähtitiedettä. Hän kertoi että hänen opettana oli professori Boyd jolla oli innostava ja laaja-alainen opetustapa. Yliopistossa ollessaan professori Mike Dworetsky kehoitti häntä hakemaan California Institute of Technologyn (Caltech). Hän ei aiemmin ollut siitä kuullut mutta löysi tiedon että se liityi Palomarin observatorioon ja Jet Propulsion Laboratoryn joka hän tunsi ja teki hakemuksen. Hän muutti Pasadenaan vuonna 1979. David Peat
Hän syntyi 18. elokuuta 1938 Liverpoolissa ja suoritti tohtorin tutkinnon 1964 Liverpoolin yliopistossa pääaineenaan fysiikka. Hän tutki useita vuosia teoreettista fysiikkaa Kanadan kansallisen tutkimuskeskuksessa (National Research Council of Canada) ja teki fysiikan perusteiden suhteen läheistä yhteistyötä fyysikko ja filosofi David Bohmin kanssa. Peat on maailman taide- ja tiedeakatemian (World Academy of Art and Science) vieraileva luennoija sekä kirjeenvaihtajajäsen Euroopan taide-, tiede- ja ihmistutkimuksen akatemiassa (European Academy of Arts, Science, and the Humanities). David Lack
Cambridgen jälkeen Lack meni opettajaksi Dartington Hall Schooliin Devonshireen, kunnes hän kesällä 1938 otti vuoden virkavapaata ja matkusti Galápagossaarille tutkimaan lintuja. Hän vietti siellä kuitenkin vain puolisen vuotta, sillä huhtikuussa 1939 hän matkusti Kaliforniaan opiskellakseen Kalifornian tiedeakatemiassa (California Academy of Sciences) ja Ernst Mayrin kotona New Jerseyssä. Lack palasi Lontooseen syyskuussa 1939. Lee Mendelson
Mendelson aloitti opintonsa vuonna 1950 Stanfordin yliopistossa, jossa hän kävi muun muassa Wallace Stegnerin luovan kirjoittamisen ja Marge Baileyn Shakespeare-kursseilla. Valmistuttuaan Stanfordista Mendelson palveli kolmen vuoden ajan ilmavoimissa lentosuunnistajana. Tämän jälkeen hän työskenteli isälleen, joka kasvatti ja kuljetti vihanneksia. Mendelson sai vuonna 1961 ensimmäisen työpaikkansa televisiossa, kun hän alkoi tuottaa sanfranciscolaiselle KPIX-kanavalle viiden ja kymmenen sekunnin mittaisia julkisen palvelun ilmoituksia. David Lodge
Lodge syntyi Lontoossa ja opiskeli University College Londonissa, jossa hän suoritti BA-tutkintonsa vuonna 1955 ja MA-tutkintonsa vuonna 1959. Hän väitteli tohtoriksi Birminghamin yliopistossa ja opetti siellä Englannin kirjallisuutta vuosina 1960–1987. Sen jälkeen hän päätti ryhtyä täystoimiseksi kirjailijaksi. David Markson
Hän opiskeli Union Collegessa ja Columbian yliopistossa, missä hän myös opetti jonkin verran aloitellessaan kirjallista uraansa journalistina ja kustannustoimittajana. Vaikka Marksonin ensimmäinen romaani julkaistiin jo 1950-luvun lopulla, hän tuli tunnetuksi vasta 60-vuotiaana 1980-luvulla "Wittgenstein's Mistress" -romaanin myötä." Tämän jälkeen hänen suosionsa kasvoi tasaisesti siinä määrin, että hän totesi eräälle haastattelijalle: "Eräs ystäväni sanoi, että minun pitää varoa, ettei minusta tule tunnettu tuntemattomuuteni takia." Henry Morton Stanley
Sodan loputtua Stanley sai töitä toimittajana "Missouri Democrat" -lehden erikoiskirjeenvaihtajana ja "New York Herald" -lehden avustajana vuonna 1867. Stanley raportoi Heraldille Abessiniasta Britannian sotaretkestä, kunnes lehti palkkasi hänet etsimään kadoksissa olevaa tutkimusmatkailija tohtori David Livingstonea Afrikasta vuonna 1869. Stanley matkusti Sansibariin ja löysi Livingstonen 10. maaliskuuta 1871 Ujijista läheltä Tanganjikajärveä nykyisessä Tansaniassa. Tästä kohtaamisesta muistetaan Stanleyn kuuluisat sanat: ”Doctor Livingstone, I presume?” (). Isaac Newton
Vuonna 1661 Newton aloitti opinnot Trinity Collegessa, Cambridgessa. Pian hän alkoi saada vaikutteita vanhemmilta oppineilta, jotka olivat huomanneet hänen lahjakkuutensa ja kannustivat häntä opiskelussa. Tärkeimpiä näistä olivat yliopiston opettajat Henry More ja Isaac Barrow. Molemmat olivat luonnonfilosofeja mutta harrastivat lisäksi alkemiaa, ja tämän kiinnostuksen he juurruttivat myös Newtoniin. Teologi ja matemaatikko Isaac Barrow’n vaikutuksen Newtoniin arvellaan olleen erittäin merkittävä. Noihin aikoihin koulun opetus perustui ennen muuta Aristoteleen kirjoituksiin, mutta kolmantena lukukautena opinnot olivat jo vapaampia ja Newton pääsi lukemaan moderneja ajattelijoita, kuten Descartesia, Pierre Gassendia, Galileo Galileita, Nikolaus Kopernikusta, Johannes Kepleriä ja erityisesti Robert Boylea. Nathan Milstein
Milstein syntyi Odessassa, jossa hän sai alkeisopetusta Pjotr Stoljarskilta. Tämä oli myös David Oistrahin opettaja. Kun Milstein oli 11-vuotias, Leopold Auer kutsui hänet oppilaakseen Pietarin konservatorioon. Auerin siirryttyä Norjaan vuoden 1917 vallankumousten jälkeen Milstein palasi Odessaan. Vuonna 1921 hän tutustui Kiovassa Vladimir Horowitziin, jonka kanssa ystävystyi ja esiintyi usein. Vuonna 1925 he tekivätkin yhteisen konserttimatkan Länsi-Euroopassa. Tänä aikana Milstein sai jonkin aikaa opetusta myös Eugène Ysaÿelta. Edgeworth David
Edgeworth David syntyi St Fagansissa, Walesissa pastori William Davidin ja Margaret Harrietten vanhimpana lapsena. Hän sai varhaisen opetuksensa isältään, mutta 12-vuotiaana hän liittyi Oxfordin Magdalen Collegen kouluun. Edgeworth David opiskeli koulussa kuusi vuotta, ja sen jälkeen aloitti opintonsa Oxfordin yliopiston New Collegessa. Hän suoritti alkututkintonsa 1878, mutta terveyden heikkenemisen takia ei pystynyt suorittamaan tutkintoaan loppuun. Toipilasaikanaan hän matkusti Kanadaan ja Melbourneen. Palattuaan Oxfordiin David osallistui geologi Joseph Prestwich luennoille ja sai alemman korkeakoulututkinnon vuonna 1881. Richard Williamson
Williamson syntyi anglikaaniseen perheeseen ja opiskeli kirjallisuutta Cambridgen yliopistossa. Hän kääntyi katoliseksi vuonna 1971. Vuonna 1972 hän alkoi opiskella Lefebvren pappiseminaarissa Ecônessa, Sveitsissä ja vuonna 1976 hänet vihittiin papiksi. David Pawson
Pawson suoritti alemman maataloustutkinnon Durhamin yliopistosta ja sai opiskeluaikanaan hengellisen kutsumuksen saarnaajan työhön. Tämän seurauksena Pawson suoritti teologian opintoja Cambridgen yliopistossa, josta hän valmistui maisteriksi. Opintojensa aikana Pawson koki uskonnollisen kriisin; Pawsonin liberaaliteologiseksi kokema opetus aiheutti epäilyksiä ja hän koki menettävänsä luottamuksensa Raamattuun ja melkeinpä uskonsa Jumalaankin. Valmistumisen jälkeen Pawson astui kuitenkin metodistikirkon palvelukseen ja kertoi selviytyneensä kriisistään. Richard Strauss
Strauss aloitti vuonna 1882 filosofian ja taidehistorian opinnot Münchenin yliopistossa, mutta hän keskeytti opintonsa melko pian ja ryhtyi keräämään kokemusta orkesterinjohtamisesta. Hänen merkittävin tuttavuutensa oli kuuluisa kapellimestari Hans von Bülow, joka johti Meiningenin hoviorkesteria. Kun Bülow lopetti työnsä Meiningenissa vuonna 1885, Strauss nimitettiin hänen seuraajakseen. Noina aikoina hän alkoi syventyä Franz Lisztin ja Richard Wagnerin musiikkiin. Isältä peritty Wagner-vastaisuus vaihtui vähitellen innokkaaksi wagnerismiksi. Edgeworth David
Huhtikuussa 1886 David aloitti perusteelliset tutkimukset Hunterjoen alajuoksulla. Hän löysi apulaisensa kanssa 3. elokuuta hiilisuonen, johon perustettiin merkittävä hiilikenttä. Tutkimusten ansiosta David sai tehtäviä myös luennoitsijana, ja vuonna 1890 hän päätti hakea Sydneyn yliopiston geologian ja palentologian professorinvirkaa. Seuraavana vuonna hänet valittiinkin geologian professoriksi. David oli Sydneyssä professorina vuoteen 1924 asti. Hän oli arvostettu luennoitsija ja opetti useita tulevia geologeja, mutta hän sai maineensa erityisesti yliopiston ulkopuolisista ansioista. David Livingstone
Livingstone käytti orjakaupasta puhuvaa ilmaisua "Maailman avoin haava" David Hume
Vuonna 1734, oltuaan joitakin kuukausia Bristolissa, Hume vetäytyi opiskelemaan ja suorittamaan ajatuskokeita itsellään La Flecheen, Anjoun maakuntaan Ranskaan. Hän vietti siellä kolme vuotta ja hahmotteli elämäntehtävänsä, kuten hän kirjoitti omaelämäkerrassaan "My Own Life": ”tehdä hyvin tiukasta vaatimattomuudesta korvaaja onneni puutteille, ylläpitää heikentämätöntä itsenäisyyttäni ja katsoa jokainen päämäärä halveksittavaksi paitsi kirjallisten kykyjeni parantaminen”. Ranskassa olon aikana valmistui myös teos "A Treatise of Human Nature" (”Tutkielma ihmisluonnosta”) Humen ollessa 26-vuotias. Vaikka monet tutkijat katsovat tutkielman olevan Humen merkittävin teos ja yksi filosofian historian merkittävimmistä, lukijakunta kotona Isossa-Britanniassa oli aluksi hyvin eri mieltä. Hume kuvasi julkisen reaktion (tai sen puutteen) sanoen teoksen ”pudonneen painosta kuolleena syntyneenä, ilman että saavutti edes sellaista huomionosoitusta kuin kiihkoilijoiden nurinaa. Koska olen luontaisesti elämäniloinen ja vilkasverinen, palauduin kuitenkin kolauksesta pian ja jatkoin opintojani maassa suurella innolla”. Hume kirjoitti myös teoksen "An Abstract Of A book lately published; Entituled, A Treatise Of human nature, &c. Wherein The chief argument of that Book is farther illustrated and Explained". Teos oli aiemman tutkielman lyhennelmä, jonka Hume julkaisi nimettömänä ja pyrki näin tekemään teoksesta helpompilukuisen ja herättelemään kiinnostusta uudelleen. Tämäkin kuitenkin epäonnistui. David McDuff
McDuff opiskeli Edinburghin yliopistossa venäjää ja saksaa. Hän asui joitakin aikoja Neuvostoliitossa, Tanskassa, Islannissa ja Yhdysvalloissa ja asettui sitten Britanniaan, jossa hän työskenteli useita vuosia kirjallisuuslehdessä "Stand" toimittajana ja kriitikkona. Hän muutti sitten Lontooseen, jossa hän aloitti uransa kirjallisuuden kääntäjänä. David Allen (kirjailija)
Allen vietti nuoruutensa Shreveportissa, Louisianassa. Hän opiskeli New Collegessa, (nykyisin New College of Florida), Sarasotassa, Floridassa, ja valmistui pääaineenaan Yhdysvaltain historia Kalifornian Yliopistosta, Berkeleystä. Allen työskenteli mm. taikurina, tarjoilijana, karateopettajana, maisemoijana, vitamiinijakelijana, lasinpuhallussorvin käyttäjänä, matkatoimistovirkailijana, huoltoaseman päällikkönä, muuttopalveluiden myyjänä, mopomyyjänä, kokkina, henkilökohtaisen kasvun valmentaja, puutarhapalveluyrityksen päällikkönä ja matkatoimiston johtajana. Hän sanoo toimineensa 35 ammatissa ennen 35. ikävuottaan. Hän alkoi kehittää omaa näkemystään tuottavuudesta ohjelmaksi 1980 luvulla kun hän sai sopimuksen tuottavuusohjelman kehittämisestä Lockheedin johdolla ja esimiehille. David Livingstone
Tutkimusten kohteena olivat nyt Sambesi ja Širejoki. Toisella matkallaan vuosina 1858–1864 Livingstone tutki kaakkoisen Afrikan luonnonolosuhteita ja Sambesijoen yläjuoksua löytäen 1859 Chilwa- (tai Shirva- tai Širva-), Malawi- sekä Njassajärvet, ja hän kävi myös Komoreilla. Afrikan kolonisaatio
Afrikan sisäosat pysyivät kuitenkin vielä kauan maantieteellisestikin huonosti tunnettuina. Vasta 1800-luvulla monet tutkimusmatkailijat, joista kuuluisimpia ovat David Livingstone ja Henry Morton Stanley, saivat mantereen keskiosatkin pääpiirteissään kartoitetuiksi. Livingstonen tarkoituksena oli levittää kristinusko Afrikkaan, jotta orjakauppa loppuisi. Tilalle tuli kuitenkin siirtomaahallinto. James Joseph Sylvester
Sylvester oli juutalainen. Hän kävi koulunsa Lontoossa ja Liverpoolissa ja opiskeli Cambridgen yliopistossa. Siellä hänelle ei kuitenkaan voitu myöntää uskontonsa takia tutkintoa, joten Sylvester valmistui Irlannissa Dublinin yliopistosta. Kun teologiset vaatimukset poistettiin, Cambridge myönsi Sylvesterille maisterin arvon. Hänestä tuli fysiikan professori Lontoon University Collegeen ja vuonna 1841 matematiikan professori Amerikkaan Virginian yliopistoon. Neljän vuoden kuluttua hän palasi Englantiin ja kouluttautui asianajajaksi. Vuonna 1855 hän pääsi Woolwichin kuninkaalliseen sotakorkeakouluun matematiikan professoriksi. Siinä virassa viettämänsä 15 vuoden aikana hän teki merkittävimmät matemaattiset teoksensa. 1880-luvulla hänestä tuli geometrian professori Oxfordin yliopistoon. Ludwig Wittgensteinin elämäkerta
Huhtikuussa 1938 Wittgenstein oli muuttanut Cambridgeen Skinnerin luo ja aloittanut luennoimisen yliopistolla. Koska Wittgenstein ei halunnut luennoida suurelle ryhmälle, hänen luennoistaan ei tiedostettu tavalliseen tapaan, vaan muutamat muut lehtorit kertoivat niistä opiskelijoille, joiden he arvelivat olevan niistä kiinnostuneita. Luennoille osallistuikin vain kymmenkunta opiskelijaa. Wittgenstein käsitteli luennoillaan muun muassa estetiikkaa ja uskonnollista uskoa, ja opiskelijoiden muistiinpanot luennoilta on myöhemmin julkaistu. Luennot ovat Wittgensteinin tuotannossa ainutlaatuisia, paitsi aiheensa vuoksi, myös siksi, että niistä on mahdollista saada selkeä kuva hänen käsityksestään filosofian tarkoituksesta. Hän vastusti tieteellisen metodin mukaisen ongelmanratkaisun soveltamista filosofiaan, samoin kuin uskonnollisen uskon ja estetiikan tarkastelemiseen, joissa tieteellistä metodin soveltaminen johtaisi yhtä lailla pinnallisuuksiin ja väärinkäsityksiin. Richard Owen
Owen syntyi Lancesterin kaupungissa vuonna 1804 ja jo 16-vuotiaana hän pääsi syntymäpaikkansa lääkärin oppipojaksi. Hän valmistui Edinburgh’n yliopistosta vuonna 1824, mutta jatkoi anatomian opintoja yliopistossa vielä vuoteen 1825 saakka, jolloin hän pääsi töihin Saint Bartholomew’s Hospitaliin Lontooseen. Siellä hän opetti vuoteen 1836 saakka, jolloin hän sai hunterilaisprofessorin () paikan Royal College of Surgeonsissa. Virassaan Owen sai mahdollisuuden analysoida Regent’s Parkin eläintieteellisessä puistossa kuolleiden eläinten ruumiita. Saamansa kokemuksen siivittämänä Owen kykeni tutkimaan fossiloituneita luita, joita tuohon aikaan löydettiin kasvavaa tahtia Etelä-Englannista ja Manner-Euroopasta. Owen kuvasi vuonna 1841 ensimmäisen suuren liskonsa" Cetiosaurukseksi", jonka luut brittitutkija William Buckland oli kerännyt. Samana vuonna hän loi eläinkunnan luokitukseen "Dinosauria"-taksonin. David Halberstam
Halberstam syntyi New Yorkissa ja valmistui Harvardin yliopistossa. Hän kirjoitti jo 1950-luvun lopulla "The Tennessean" -lehteen, mutta siirtyi sitten "New York Timesiin". Hän kuvasi Vietnamin sotaa kattavasti ja näki myös Thích Quảng Đứcin polttoitsemurhan. Hänelle myönnettiin George Polk - ja Pulitzer-palkinnot. Häntä haastateltiin vuonna 1968 dokumenttielokuvassa "Sian vuosi". David Ogilvy
Ogilvy opiskeli Oxfordin yliopistossa mutta jätti opintonsa kesken. Hän aloitti uransa kaupallisella alalla myymällä AGA-liesiä hyvällä menestyksellä. Tämän jälkeen Ogilvy kirjoitti pyynnöstä liesien myymistä käsittelevän ohjekirjasen "The Theory and Practice of Selling the AGA cooker." Hän liittyi "Mather & Crowther" -mainostoimiston henkilökuntaan, jossa hänen veljensä Francis jo työskenteli. David Stove
Stove opiskeli filosofiaa Sydneyn yliopistossa, ja sai vaikutteita muun muassa John Andersonilta ja tämän realismista. Hän opetti sekä New South Walesin yliopistossa (vuodesta 1952) että Sydneyn yliopistossa (vuodesta 1960). Stove jäi eläkkeelle vuonna 1987. Hän teki itsemurhan 66-vuotiaana kärsittyään ruokatorven syövästä. Edwin Hubble
Perhe muutti 1800-luvun lopulla Chicagoon, missä Edwin Hubble aloitti myös yliopisto-opinnot. Chicagon yliopistossa hän toimi vuoden ajan tulevan Nobel-voittajan Robert Millikanin laboratorioapulaisena. Hubble pääsi Rhodes-stipendin turvin opiskelemaan Oxfordin yliopistoon. Oxfordissa Hubble opiskeli kolme vuotta ja suoritti alemman korkeakoulututkinnon oikeustieteestä, johon hän oli suuntautunut isänsä toiveesta. David Arkenstone
Muutettuaan Kaliforniaan 10-vuotiaana David Arkenstone soitti koulussa monissa yhtyeissä soittiminaan kitara tai piano. Vapaa-ajallaan hän pelasi myös baseballia. Collegessa hän opiskeli musiikkia, ja siellä hän perusti Arkenstone-nimisen progressiivista rockia soittovan yhtyeen. Sitten hän tutustui new age -säveltäjä Kitarōn musiikkiin ja vaikuttui siitä kovin. Hänen musiikkiinsa ovat myös vaikuttaneet kirjailijat kuten J. R. R. Tolkien ja Ian Fleming, yhtyeet kuten Emerson, Lake & Palmer, Deep Purple ja Yes sekä klassinen musiikki. David A. Wiggins
David Wiggins työskenteli jo lukiolaisena Oklahoman yliopiston museoavustajana. Hän valmistui samasta yliopistosta eläintieteilijäksi, Brockin yliopistosta maisteriksi kalatiiran poikasten hoitoa selvittelevällä tutkimuksella, ja kanadalaisesta Simon Fraser yliopistosta filosofian tohtoriksi kelopääskyä ("Tachycineta bicolor") käsittelevällä tutkimuksella. Väitöksensä jälkeen hän pääsi Kansallisen tiedesäätiön stipendiaattina Uppsalan yliopistoon Ruotsiin, missä hän tutki sepelsiepon ("Ficedula albicollis"] evoluutiota. Myöhemmin hän pääsi Fulbright-stipendiaattina tutkimaan tiaisten ("Paridae") lisääntymisekologiaa Namibiaan ja Zimbabween. David Livingstone
Maaliskuussa 1841 Livingstone saapui Etelä-Afrikan Kapkaupunkiin. Heinäkuussa matka oli jatkunut Kurumanin lähetysasemalle Betšuanamaahan, Bangwaton heimokuningaskunnassa (nyk. Etelä-Afrikassa). Siellä sijainnut Moffatin lähetysasema oli hänen ensimmäinen asemapaikkansa lähetyslääkärinä. Hän toimi siellä kahdeksan vuotta lähetyssaarnaajana ja lääkärinä. Uuden lähetysaseman valmistuttua Mabotsassa vuonna 1844, hän joutui leijonan hyökkäyksen kohteeksi, mutta hänet pelasti hänen apulaisensa "Mabelwe". Livingstone lunasti edellisenä vuonna antamansa avioliittolupauksensa avioitumalla Mary Moffatin, Mary ja Robert Moffatin vanhimman tyttären kanssa tammikuussa 1845. Vuotta myöhemmin syntyi heidän ensimmäinen lapsensa, Robert. Livingstone siirtyi Afrikassa yhä idemmäs, Chonuanen lähetysasemalle Mosambikiin vuonna 1846. Kolobengiin Livingstone muutti vuonna 1847. Nämä lähetysasemat kärsivät kuivuudesta, ja niinpä hän siirtyi vähemmän kuiville alueille Transvaaliin Etelä-Afrikkaan. Philip K. Dick
Dick opiskeli jonkin aikaa Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä. Hän työskenteli levykaupassa vuosina 1948–1952 ja hoiti klassisen musiikin radio-ohjelmaa ennen kuin julkaisi ensimmäisen novellinsa vuonna 1952. Dick kirjoitti paljon ja nopeasti, sillä kirjoituspalkkiot olivat pieniä. Benjamin Rubinstein
Rubinstein syntyi Helsingin juutalaisyhteisöön ja kävi koulua sekä kotikaupungissaan että Kööpenhaminassa. Helsingin yliopistossa häntä kiinnostivat aluksi historia ja filosofia, mutta kun hän luki Sigmund Freudin kirjan "Toteemi ja tabu", hän päätti aloittaa lääketieteen opinnot voidakseen ryhtyä psykoanalyytikoksi. Yliopistossa hän työskenteli Ragnar Granitin tutkimusassistenttina. Rubinstein valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta joulukuussa 1936. Vuosina 1937–1939 hän opiskeli Isossa-Britanniassa neurologiaa ja psykiatriaa, ja hänen koulutusanalyytikkonaan toimi Sigmund Freudin oppilas Eva Rosenfeld. David Snow
Snow sai stipendit Etoniin ja Oxfordin New Collegeen, joissa hän opiskeli antiikin kirjallisuutta ja kieliä. Toisessa maailmansodassa Snow palveli laivastossa. Sodan jälkeen hän vietti vuoden purjehtimalla Kaukoidässä ja Australiassa. Vuonna 1946 hän palasi Oxfordiin ja ryhtyi opiskelemaan eläintiedettä, josta hän väitteli tohtoriksi. 1949 hän sai demonstraattorin viran Oxfordin Edward Grey Institute of Field Ornithology -tutkimuslaitoksessa. Hän toimi virassa vuoteen 1957 asti. 1957–1961 hän työskenteli Trinidadissa New York Zoological Societyn palveluksessa. 1963–1964 hän toimi Charles Darwin Research Stationin johtajana Galápagossaarilla, missä hän asui yhdessä vaimonsa Barbaran Whitakerin ja pienen lapsensa kanssa. 1964–1968 Snow toimi The British Trust for Ornithologyn (BTO) tutkimusjohtajana Englannissa. 1968–1984 hän työskenteli Lontoon Natural History Museumissa eläkkeelle jäämiseensä saakka. Christopher Hogwood
Hogwood opiskeli aluksi klassista kirjallisuutta Cambridgen yliopiston Pembroke Collegessa ja suoritti myöhemmin kapellimestariopintoja Raymond Leppardin, Thurston Dartin sekä Rafael Puyanan ja Gustav Leonhardtin johdolla. Vuonna 1967 hän perusti David Munrow’n kanssa Early Music Consortin ja vuonna 1973 Academy of Ancient Musicin, jotka molemmat esittävät varhaisklassismin ja barokin musiikkia periodisoittimin. London School of Economics
Päätöksen LSE:n perustamisesta teki brittiläinen vasemmistolainen seura Fabian Society saatuaan yli 20 000:n silloisen Englannin punnan arvoisen testamenttilahjoituksen Henry Hunt Hutchinsonilta vuonna 1894. Perustajina olivat Fabian Societyn jäsenet Sidney ja Beatrice Webb, Graham Wallas ja George Bernard Shaw. Perustamisjärjestelyt hoidettiin nopeasti, sillä tuohon aikaan brittiläisessä yhteiskunnallisessa keskustelussa kannettiin melkoisesti huolta erityisesti taloustieteen opetuksen ja tutkimuksen matalasta tasosta. Koulun ensimmäiset opiskelijat aloittivat opintonsa lokakuussa 1895. Ensimmäiseksi rehtoriksi nimitettiin taloushistorioitsija William Hewins. LSE liitettiin Lontoon yliopiston tiedekunnaksi vuonna 1900. David Livingstone
Livingstone mukaan on nimetty suuri määrä paikkoja, rakennuksia ja muistomerkkejä lähinnä tutkimusmatkojen varrella ja hänen kotimaassaan. Lisäksi hänestä on tehty useita elokuvia ja TV-sarjoja, muun muassa "Livingstone" (vuoden 1925 elokuva), "David Livingstone" (vuoden 1936 elokuva), "Mies joka löysi Livingstonen" (vuoden 1939 elokuva), "Livingstone" (vuoden 1981 TV-elokuva) ja "Forbidden Territory: Stanley's Search for Livingstone" (vuoden 1997 TV-elokuva). Okavangon suisto
David Livingstone ja hänen kanssaan matkanneet William Cotton Oswell ja Mungo Murray olivat todennäköisesti ensimmäiset länsimaalaiset, joiden vierailusta Okavangon suiston alueella on todisteita; he vierailivat Ngamijärvellä vuonna 1849. Heidän jälkeensä alueelle alkoi tulla muitakin tutkimusmatkailijoita sekä metsästäjiä ja kauppiaita. Alueen varhaisimpiin tutkijoihin kuuluvat muun muassa Charles John Andersson ja Thomas Baines. Ensimmäiset Okavangon suistosta tehdyt kartat esittelivät käytännössä vain suiston reuna-alueita. Vaikka jo Livingstone kuuli paikallisilta, että maa oli ”täynnä jokia”, kului vuosikymmeniä, ennen kuin tutkimusmatkailijat ja kartografit perehtyivät tarkemmin suiston sisäosiin. Vasta tutkimusmatkailija Siegfried Passarge esitti vuonna 1905 julkaistussa kirjassaan "Das Okawango-sumpfland und seine Bewöhner" (”Okavangon suo ja sen asukkaat”) ensimmäisen kartan, johon oli piirretty suiston muoto ja jokiverkosto. Robinson College
Robinson College on nuorin Cambridgen yliopiston 31 collegesta. Se perustettiin Sir David Robinsonin (1904–1987) 18 miljoonan punnan suuruisen yksityisen lahjoituksen turvin. Omaisuutensa Sir David Robinson oli luonut onnistuneilla liiketoimilla, joihin lukeutuivat muun muassa radioiden ja televisioiden vuokraaminen ja hevosurheilu. Hän oli kotoisin Cambridgestä. Collegen suunnittelu alkoi 1973 ja rakennustyöt lähtivät käyntiin 1977. Collegen avasi kuningatar Elisabet II avajaisseremoniassa, joka pidettiin 29. toukokuuta 1981. David Robinson itse ei ollut paikalla avajaisissa, sillä hän karttoi julkisuutta. Ritariksi David Robinson lyötiin 1985. Edison Denisov
Edison Denisov opiskeli matematiikkaa ja mekaniikkaa Tomskin yliopistossa 1946–1951. Musiikkiopinnot hän oli aloittanut jo vuonna 1943. Denisov opetteli soittamaan useita kansansoittimia ja opiskeli pianonsoittoa vuosina 1946–50 Tomskissa. Denisov aloitti sävellysopinnot Moskovan konservatoriossa Dmitri Šostakovitšin suosituksen ansiosta ja Vissarion Šebalinin johdolla vuonna 1951. Hän opiskeli myös pianonsoittoa Vladimir Belovin, instrumentaatiota Nikolai Rakovin ja musiikkianalyysiä Viktor Zuckermanin johdolla. Dick Cavett
Dick Cavett syntyi opettajaperheeseen Nebraskassa, jossa hän harrasti kilpavoimistelua ja esiintyi jo nuorena radio-ohjelmissa ja taikurina. Hän opiskeli Yalen yliopistossa pääaineenaan aluksi englanti ja sitten teatteri. Hän pääsi yhdeksi Johnny Carsonin The Tonight Show’n käsikirjoittajaksi NBC-yhtiöön vuosiksi 1960–1962, sitten Merv Griffinin ja Jerry Lewisin käsikirjoittajaksi 1962–1964. Vuonna 1964 hän alkoi Groucho Marxin ja Woody Allenin innostamana esiintyä standup-koomikkona. Vuonna 1968 Cavett sai oman aamuisin lähetettävän talk show’nsa ABC-kanavalle. The Dick Cavett Show sai suosiota ja siirrettiin aluksi prime timeen ja sitten myöhäisiltaan kilpailemaan katsojista The Tonight Show’n kanssa. Hänen pitkien haastattelujensa vieraina nähtiin muun muassa Groucho Marx viidesti, Jimi Hendrix, John Lennon ja Yoko Ono (kädessään lähikuviin päässyt Björn Weckströmin sormus), Salvador Dalí, Ingmar Bergman, Danny Kaye, Angela Davis, Katharine Hepburn, Marlon Brando ja Oscar Peterson. David Nicholls
Nicholls kiinnostui näyttelemisestä jo nuorena ja oli mukana koulunäytelmissä. Hän pääsi Bristolin yliopistoon opiskelemaan englantia ja draamaa. Hän valmistui vuonna 1988. Valmistumisensa jälkeen hän muutti New Yorkiin opiskelemaan näyttelijäksi. Valmistuttuaan hän näytteli nimellä David Holdaway enimmäkseen sivuosia muun muassa Lontoon Royal National Theatressa. William Hamilton (filosofi)
Hamilton opiskeli Oxfordin yliopiston Balliol Collegessa. Hän aikoi alun perin lääkäriksi, mutta suuntautui sitten filosofisiin tutkimuksiin. Hän tutustui erityisesti tuon ajan saksalaiseen filosofiaan. Ajattelussaan Hamilton yhdisteli Immanuel Kantin ja Thomas Reidin ajattelua. Vuonna 1821 Hamilton nimitettiin Edinburghin yliopiston historian professoriksi, ja hän luennoi muun muassa Euroopan historiasta ja kirjallisuuden historiasta. Dennis Livson
Suomenjuutalainen Livson kävi koulunsa Helsingissä. Hän matkusti vuonna 1967 Israeliin tutustuakseen kibbutseihin ja opiskellakseen nuoriso-ohjaajaksi. Kuuden päivän sodan puhjettua hän liittyi velvollisuudentunnosta vapaaehtoisena Israelin armeijaan ja päätyi vartioimaan pommisuojaa Karmelvuoren luona Haifassa. Hän sanoi myöhemmin, että tämä sotakokemus vain opetti hänelle sodanvastaisuutta. Sittemmin hän työskenteli nuoriso-ohjaajana ja valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta kauppatieteiden maisteriksi. Frederick Dobson Middleton
Middleton sai koulutuksensa Englannissa, Maidstone Grammar Schoolissa ja Royal Military Collegessa, Sandhurstissa. Hänen ensimmäisen komennuksensa 30. joulukuuta 1842 oli 58. jalkaväkirykmentissä, josta hänet kaksi vuotta myöhemmin siirrettiin Uuteen Etelä-Walesiin, merimatkalla hän toimi vankilalaivan vartijana ja määränpäässä pahamaineisen Norfolkinsaaren vankileirillä vuoteen 1845 saakka. Maorisotien puhjettua hänet siirrettiin Uuteen-Seelantiin, jossa hänet tunnettiin urheudestaan. 18. elokuuta 1848 hänet ylennettiin luutnantiksi ja siirtyi 96. jalkaväkirykmenttiin Intiassa. Hänen joukkoosastonsa palatessa Englantiin hän siirtyi 29. jalkaväkirykmenttiin Burmassa. Hän oli mukana Sepoykapinassa 1857–1858. Hän palasi joukko-osastonsa mukana Englantiin 1859. 1861–1862 hän palveli Gibraltarilla ja Maltassa. 1867 hänen joukko-osastonsa siirrettiin Kanadan, mutta Middleton oli parhaillaan suorittamassa Musketti-koulutusjaksoa, hän seurasi osastooaan seuraavana vuonna. 13. kesäkuuta 1884 hänet nimitettiin Kanadan armeijan kenraaliksi, jossa hän toimi vuosina 1884–1890. Hän hävisi Fish Creekin taistelun métisejä vastaan, mutta sai murskavoiton merkittävässä Batochen taistelussa. Britannian kuningatar Viktoria löi hänet ritariksi ja hänet palkittiin 20 000 dollarin rahasummalla sotasaavutuksistaan. Kanadan tehtavän päätyttyä hän palasi takaisin Englantiin jossa hänet nimitettiin kruununjalokivien vartijaksi. Elizabeth David
Erinomaista ranskaa ja hyvää saksaa puhuvana hän sai varmistettua itselleen työpaikan laivaston salakirjoitustoimistosta Aleksandiasta. Hän pääsi pian pois väliaikaisesta pakolaisten majapaikasta tavattuaan erään vanhan ystävän Englannista, jolla oli "järjettömän mahtipontinen" asunto kaupungissa ja joka kutsui Davidia toimimaan taloudenhoitajana asunnossaan. David pestasi töihin kreikkalaisen pakolaisen ja kokin, Kyriacoun, jonka erikoiset tavat eivät estäneet häntä valmistamasta herkullista ruokaa. Vuonna 1942 David sai infektion jalkateriinsä. Hän joutui viettämään joitakin viikkoja sairaalassa ja tunsi, että hänen oli jätettävä työpaikkansa salakirjoitustoimistossa. David muutti sitten Kairoon, jonne häntä pyydettiin perustamaan Britannian Informaatioministeriön käsikirjasto ja pitämään sitä yllä. Kirjasto oli kaikille avoin ja sai paljon kysyntää lehtimiehiltä ja muilta kirjoittajilta. Hänen ystäväpiiriinsä kuuluivat tänä aikana muun muassa Alan Moorehead, Freya Stark, Olivia Manning ja Lawrence Durrell. Alexander Bard
Bard opiskeli Tukholman kauppakorkeakoulussa 1984-1988. Bard on luennoinut vuodesta 1996 Euroopassa vuorovaikutteisuuden vallankumouksesta. Hän on kirjoittanut kolme kirjaa yhdessä mediatutkija Jan Söderqvistin kanssa. Hän kääntyi vuonna 1997 zarathustralaisuuteen. Albert Sidney Johnston
Johnston syntyi Washingtonissa Kentuckyssä nuorimmaksi pojaksi tohtori John ja Abigail Harris Johnstonille. Hänen isänsä oli kotoisin Salisburystä, Connecticutista. Vaikkakin Albert Johnston syntyi Kentuckyssä, hän eli suurimman osan elämästään Texasissa, mitä hän piti kotinaan. Hän sai koulutusta aluksi Transylvanian yliopistossa Lexingtonissa, missä hän tapasi oppilastoverinsa Jefferson Davisin. Molemmat pääsivät USA:n sotilasakatemiaan, Jefferson kaksi vuotta Johnstonin jälkeen. 1826 Johnston valmistui kahdeksantena luokastaan West Pointissa ja sai komennuksen 2.luutnantiksi USA:n 2. jalkaväkeen. Hänet lähetettiin palveluspaikkoihin New Yorkiin ja Missouriin ja hän palveli mustien haukkojen sodassa 1832 kenraali Henry Atkinsonin esikuntapäällikkönä. 1829 hän nai Henrietta Prestonin. Hän erosi palveluksesta 1834 ja palasi Kentuckyyn pitämään huolta kuolevasta vaimostaan, joka kaksi vuotta myöhemmin menehtyi tuberkuloosiin. Heillä oli yksi poika, eversti William Preston Johnston, joka myös tuli palvelemaan konfederaation armeijassa. Erik Alexander Ingman
Vuosi 1833 oli Ingmanille merkittävä siksikin, että hän siirtyi keväällä opiskelemaan lääketiedettä kielten ja kirjallisuuden sijaan. Eniten Ingmaniin lienee vaikuttanut professori Immanuel Ilmoni. Vuonna 1836 E. A. Ingman suoritti maisterin tutkinnon ja kaksi vuotta myöhemmin lisensiaatin tutkinnon hyvällä arvosanalla. Kolme viikkoa lisensiaatin tutkinnon jälkeen oli vuorossa väitöskirja "Om behandlingen af Syphilis utan Quicksilver", jossa Ingman käsitteli kupan parantamista luonnonfilosofisin menetelmin. Vuosi myöhemmin hän muutti täysin käsitystään ja rikkoi samalla välit professori Ilmoniin. Charles Darwinin nuoruus
Asuntoasiat saivat Darwinin pysymään Cambridgessa vuoden 1831 kesäkuuhun asti. Henslowin antamaa neuvoa noudattaen Darwin ei pitänyt minkäänlaista kiirettä pappisvihkimyksen kanssa. Alexander von Humboldtin "Personal Narrativen" inspiroimana Darwinia alkoi kiehtoa ajatus luonnonhistorian opiskelusta tropiikissa. Darwin innostui ajatuksesta niin paljon, että suunnitteli valmistuttuaan matkustavansa Teneriffalle luokkatovereidensa kanssa. Koska Henslow tiesi, että geologian taidoille tulisi olemaan käyttöä, esitteli hän Darwinin kuuluisalle geologille Adam Sedgwickille. Darwin osallistui Sedgwickin kurssille ja yhteistyössä tämän kanssa hän muun muassa kartoitti maakerrostumia Walesissa. Darwin suuntasi luokkatovereidensa kanssa kaksiviikkoiselle matkalle Barmouthiin. Matkan jälkeen Darwin palasi kotiin ja löysi Henslowin lähettämän kirjeen, jossa Henslow pyysi Darwinia lähtemään palkattomalle matkalle Robert FitzRoyn kanssa. "HMS Beaglen" kapteeni FitzRoy oli lähdössä joulukuussa 1831 kaksivuotiselle tutkimusmatkalle kartoittamaan Etelä-Amerikan rantoja. Henslowin mielestä matka tarjosi Darwinille tilaisuuden harjoittaa luonnontieteilijän kykyjään tropiikissa. Darwinin isä suhtautui matkaan kielteisesti. Hänen mukaansa se oli vain ajan tuhlausta, mutta Josiah Wedgwood sai tämän silti rahoittamaan poikansa matkan. Norman Finkelstein
Finkelsteinin perehtyminen Lähi-idän tapahtumiin alkoi 1982, jolloin hän vastusti Israelin hyökkäystä Libanoniin. Myöhemmin hän oli osoittamassa mieltään Sabran ja Shatilan verilöylyjä vastaan.
Finkelstein suoritti Bachelor of Arts-tutkinnon New York:n Binghamtonin yliopistosta vuonna 1974. Hän jatkoi opintojaan Ranskassa Pariisin yliopiston École Pratique des Hautes Études in Paris:ssa, jonka jälkeen hän siirtyi Princetonin yliopistoon vuonna 1980. Siellä hän suoritti Master of Arts-tutkinnon valtiotieteistä ja myöhemmin tohtorinväitöksensä Sionismista, vuonna 1984. Robert Louis Stevenson
Vaikka Stevenson sairasti lapsena tuberkuloosia, hän eli silti täyttä elämää. Vuonna 1867 hän aloitti tekniikan opinnot Edinburghin yliopistossa ja suunnitteli kehuttuja majakkojen malleja. 18-vuotiaana Stevenson jätti Balfour-nimen pois ja muutti toisen etunimensä Lewisistä Louisiksi, tosin alkuperäinen ääntämys säilyi. Stevenson vaihtoi opiskelualaa huonon terveyden vuoksi ja ryhtyi lukemaan lakia mutta ei koskaan toiminut lakimiehenä. Sen sijaan hän alkoi kirjoittaa tarinoita lehtiin. Robert R. Livingston
Kun konfederaatioartiklojen alainen keskushallinto vuonna 1781 aloitti toimintansa, Livingstonista tuli maan ensimmäinen ulkoministeri, ja hän kehitti maan ulkoasiainhallintoa. Hän toimi tehtävässä kaksi vuotta, minä aikana Yhdysvallat solmi rauhan Ison-Britannian kanssa Pariisissa. Livingston vaati rauhanneuvottelujen amerikkalaisille neuvottelijoille enemmän liikkumavaraa, mutta arvosteli heitä huonosta yhteistyöstä Yhdysvaltain liittolaisen Ranskan kanssa. Livingston oli myös konfederaation kongressin jäsenenä 1784–1785. Hän toimi 1788 puheenjohtajana New Yorkin perustuslakikonventissa, joka ratifioi Yhdysvaltain perustuslain kyseisen osavaltion osalta. Hän myös vastaanotti ensimmäisen presidentin George Washingtonin virkavalan 30. huhtikuuta 1789 tuolloin pääkaupunkina toimineessa New Yorkissa. 1790-luvun aikana Livingston liittoutui antifederalistien kanssa ja Thomas Jeffersonin tultua presidentiksi hänet nimitettiin 1801 Yhdysvaltain lähettilääksi Ranskaan. Hän auttoi vuonna 1803 Louisianan oston sopimisessa Napoleonin kanssa, mitä on sanottu hänen suurimmaksi palvelukseksi maalleen. Livingston jätti lähettiläänpaikkansa vuonna 1805. Vladimir Putin
Putin meni luonnontieteellisiin aineisiin erikoistununeeseen eliittilukioon. Hän keskittyi humanistisiin aineisiin, kirjallisuuteen ja historiaan, ja hän menestyi erityisesti historiassa ja saksan kielessä. Putin selvisi Leningradin valtionyliopiston pääsykokeista ja aloitti oikeustieteen opinnot syksyllä 1970. Opiskeluvuosinaan Putin työskenteli opiskelun ohessa muun muassa harjoittelijana Leningradin liikenneministeriön rikososastolla. Hän harrasti judoa aktiivisesti ja kävi kilpailumatkoilla Leningradin alueella ja Moldovassa asti. David Livingstone
Vuodet 1864 ja 1865 Livingstone vietti pääosin kotimaassaan Skotlannissa, julkaisten muun muassa kirjan "Narrative of an expedition to the Zambesi and its tributaries". Bombayn kautta matkustanut Livingstone saapui Sansibariin tammikuussa 1866. Ludwig Wittgenstein
Wittgenstein siirtyi 1906 opiskelemaan tekniikkaa Berliinin teknilliseen korkeakouluun, jossa hän kiinnostui ilmailusta. Hän muutti 1908 Manchesteriin tekemään tekniikan tohtorintutkintoaan. Opiskellessaan Manchesterissa hän kiinnostui matematiikan perusteista, koska hän tarvitsi matematiikkaa propellien suunnittelussa. Näin hän tapasi modernin logiikan perustajan Gottlob Fregen ja näytti tälle erästä logiikka-aiheista kirjoitelmaansa. Tekstin luettuaan Frege ehdotti, että Wittgenstein voisi lähteä Cambridgen yliopistoon opiskelemaan Bertrand Russellin johdolla logiikkaa. Wittgenstein siirtyi Cambridgeen, teki pian suuren vaikutuksen Russelliin ja G. E. Mooreen ja alkoi työskennellä logiikan ja matemaattisen logiikan perusteiden parissa. Russell huomasi heti Wittgensteinin kyvykkyyden ja jätti logiikan perusteita koskevien ongelmien pohtimisen tälle. Gabriel Lippmann
Lippmann osallistui 1873 luonnontieteelliseen projektiin Saksassa tarkoituksenaan tutkia luonnontieteiden opetusmenetelmiä. Hän työskenteli fysiologi Wilhelm Kühnen, tutkija Hermann von Helmholtzin ja fyysikko Gustav Kirchhoffin kanssa Heidelbergin yliopistossa, jossa hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1874. Monien muiden kiinnostuksen kohteiden lisäksi hän opiskeli siellä ranskalaista ja saksalaista kirjallisuutta. T. E. Lawrence
Lawrence opiskeli vuosina 1907–1910 Jesus Collegessa. Lukuun ottamatta yhtä lukukautta vuonna 1908 hän asui opiskeluaikana Polstead Roadilla. Hän ei juurikaan ottanut osaa yliopiston yhteisiin toimintoihin lukuun ottamatta jäsenyyttään Oxford University Officers' Training Corps -koulutuksessa, jossa hän toimi merkinantajana. Lawrence tutustui Jesus Collegessa Vyvyan W. Richardsiin, jonka kanssa hän suunnitteli yksityisen kirjapainon perustamista. Richards oli homoseksuaali ja kertoi vuosia myöhemmin olleensa ihastunut Lawrenceen. Richardsin mukaan Lawrence ei kuitenkaan koskaan vaikuttanut ymmärtävän hänen motiivejaan eikä olleen niistä kiinnostunut, ja hän arveli Lawrencen olleen aseksuaali. Näihin aikoihin Lawrence kuitenkin kosi kaksi vuotta vanhempaa perhetuttua Janet Laurieta, joka vieraili usein Polstead Roadilla. Äkillisestä kosinnasta yllättynyt Laurie kuitenkin antoi rukkaset, eikä Lawrence kantanut hänelle myöhemmin kaunaa.
Lawrencen tärkeimmät painopisteet opinnoissa olivat arkeologia ja keskiaikaiset rakennukset, ja ne hän valitsi lopputyönsä aihealueeksi. Hän teki kesällä 1907 pyörämatkan Pohjois-Ranskan halki ja seuraavana kesänä 1908 vielä pidemmän, lähes 4 000 kilometrin pituisen retken Ranskaan tutkimaan vanhoja linnoja ja linnoituksia. Lawrence sai ajatuksen tutkia lopputyössään Lähi-idän keskiaikaisen goottilaisen arkkitehtuurin alkuperää. Lisäksi hän oli kasvavassa määrin kiinnostunut Lähi-idästä, jonne hän sai aihevalintansa vuoksi syyn matkustaa. Lawrence ryhtyi valmistelemaan matkaa Lähi-itään ja kyseli neuvoja Ashmolean Museumissa työskentelevältä kokeneelta matkailijalta Hogarthilta ja kirjeitse kuuluisalta Lähi-idän tutkimusmatkailijalta C. M. Doughtylta, joka oli julkaissut tunnetun teoksen "Travels in Arabia Deserta" (1888). Lawrence otti arabian kielen oppitunteja ja kohensi E. H. New’n oppilaana arkkitehtuuripiirrostensa laatua. Lisäksi hän lainasi alueen karttoja ja hankki kalliin pistoolin ja kameran. Thomas Rayner Dawson
Dawson opiskeli Leedsin yliopistossa kemiaa ja valmistui erinomaisin arvosanoin 1913. Varsinaisen elämäntyönsä Dawson teki brittiläisten kuminvalmistajien instituutin tiedusteluosaston palveluksessa. Hän liittyi laitoksen henkilökuntaan tammikuussa 1922. Hän eteni urallaan laitoksen johtajaksi. Dawsonin johdolla kerättiin Croydoniin huomattava kumin ominaisuuksia käsittelevä materiaaliopillinen kirjasto. Hän julkaisi myös useita alaa käsitteleviä tieteellisiä artikkeleita. Dennis Gabor
Gabor opiskeli insinööritieteitä Budapestissä ja Berliinissä saaden tekniikan tohtorin arvon 1927, jonka jälkeen hän alkoi työskennellä Siemens & Halske -yhtiöllä. Hän pakeni natseja 1933 Englantiin ja työskenteli Thomson-Houston -yhtiölle Warwickshiressä. Vuonna 1949 hän siirtyi Imperial College Londonin yliopistoon, jossa hän astui soveltavan elektronifysiikan virkaan. David Thompson (tutkimusmatkailija)
Thompsonin ura Kanadassa sai alkunsa kun hän pestautui Hudson's Bay Companyyn oppipojaksi 20. huhtikuuta 1784. Hänen ensimmäinen komennuksensa oli toimia Samuel Hearnen apulaisena pohjoisessa Kanadassa, Churchilljoen suulla sijaitsevassa Fort Churchill -linnakkeessa. Vuoden 1785 syksyllä yhtiö määräsi Thompsonin uudeksi toimipaikaksi York Factoryn. Hän matkasi yli 230 kilometrin matkan jalkaisin kahden intiaanioppaan kanssa ja ruokki itsensä matkan aikana maan antimilla ja riistalla. York Factoryssä hänen toimenkuvansa oli pääasiassa toimistotyö, ja yhtiön määräysten mukaan hänen olisi pitänyt pysytellä erossa rahvaasta ja keskittyä kirjoitus- sekä varastotehtäviin, mutta talven aikana hän vietti ainakin osan vuotta metsäkämpillä työmiesten seurassa. Viettäessään aikaa erämaassa hän oppi elintärkeät selviytymistaidot, jotka olivat tärkeässä asemassa hänen myöhemmillä tutkimusmatkoillaan. Seuraavana vuonna hänet komennettiin 15 miehen ryhmän kanssa Batochen lähellä (nykyisessä Saskatchewanin provinssissa) sijaitsevalle alueelle, jossa he perustivat uuden tukikohdan. Seuraavaan kevääseen mennessä Thompson oppi puhumaan sujuvaa creen kieltä. Frederick Copleston
Coplestonin perhe oli anglikaaninen, mutta hän itse kääntyi katolilaiseksi opiskellessaan Marlborough Collegessa. Hän ryhtyi jesuiitaksi vuonna 1930. Myöhemmin hän opiskeli Heythrop Collegessa. Hän piti seminaarien filosofian opetuksen tasoa huonona, mikä johti vaikutusvaltaisen yhdeksänosaisen "History of Philosophy" -teoksen (1946–75) kirjoittamiseen. Se on saanut arvostusta myös maallisen filosofian historian tutkimuksen puolella. Frederick Wollaston Hutton
Hutton kävi Southwell Grammar Schoolia ja Meriakatemian Gosportissa Hampshiressä. Hän opiskeli tieteitä King's Collegessa Lontoossa ennen kuin hänet komennettiin Royal Welch Fusiliers-joukkoihin ja hän osallistui Krimin sotaan ja Sepoykapinan kukistamiseen Intiassa 1857–1858. Hän palasi Englantiin 1860 ja ryhtyi opiskelemaan geologiaa Sandhurstissa. Samana vuonna hänet valittiin Geological Society of Londonin jäseneksi. 1861 hän laati arvostelun "The Geology"-lehteen Charles Darwinin Lajien synnystä ("The Origin of Species"). Koko elämänsä ajan Hutton oli Darwinin teorioiden tulkitsija ja Darwin kirjoitti hänelle kiitoskirjeen. David Hemmings
Hemmings varttui Guildfordissa, jossa hänen isänsä toimi keksikauppiaana. Poika osoitti jo kouluaikoina monipuolista luovaa lahjakkuutta: hän piti 15-vuotiaana taidekoululaisena ensimmäisen taidenäyttelynsä ja oli niin lahjakas poikasopraano, että Benjamin Britten valitsi hänet oopperansa "Ruuvikierre" (The Turn of the Screw) Venetsiassa tapahtuneen kantaesityksen merkittävään Milesin rooliin vuonna 1954. Hemmings kiersi "Ruuvikierre"-seurueen mukana kolmisen vuotta, kunnes äänenmurros iski. Hän on mukana myös oopperan levytyksessä. Britten olisi halunnut Hemmingsin lähtevän Firenzeen lauluoppiin, mutta nuori Hemmings muutti 14-vuotiaana asumaan yksin Lontooseen, sai pian ensimmäisen elokuvaroolinsa ("The Rainbow Jacket", 1954) ja pääsi taidekouluun opiskelemaan maalausta, jota hän harrasti läpi elämänsä. Hemmings on itse muistellut olleensa mukana yli 40 elokuva- ja tv-tuotannossa ennen läpimurtorooliaan 25-vuotiaana "Blow-Upissa". Sen sijaan koulua hän sanoi 10 vuoden iän jälkeen käyneensä yhteensä vain muutamia päiviä. Aukusti Koivisto
Koiviston täytettyä kaksi vuotta hänen perheensä muutti Helsinkiin, missä hän kävi kansa- ja oppikoulun. Taideopinnot Koivisto aloitti Taideteollisuuskeskuskoulussa, joka on nykyisen Taideteollisen korkeakoulun edeltäjä. Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulua Koivisto kävi vuosina 1906–1908. Ludwig Wittgensteinin elämäkerta
Wittgenstein valmistui reaalikoulusta kesällä 1906. Hän oli ensin suunnitteli lähtevänsä opiskelemaan fysiikkaa Wieniin Ludwig Boltzmannin oppilaaksi, mutta tämä teki samana vuonna itsemurhan. Ilmeisesti tästä riippumattomista syistä Wittgenstein kirjoittautui kuitenkin lokakuussa 1906 Berliinin teknilliseen korkeakouluun opiskelemaan konetekniikkaa. Hän valmistui toukokuussa 1908. Berliinissä opiskellessaan Wittgenstein aloitti läpi hänen elämänsä jatkuneen tavan kirjoittaa muistikirjoihin huomautuksia omasta elämästään ja filosofiasta.
Keväällä 1908 Wittgenstein muutti Englantiin tehdäkseen lentotekniikkatutkimusta. Hän teki leijanlennätyskokeita meteorologisella tutkimusasemalla Glossopissa, lähellä Manchesteria, ja auttoi muita tutkijoita kokoamaan, korjaamaan ja lähettämään tutkimuksissa käytettäviä leijoja. Hän ystävystyi Glossopissa häntä vanhemman opiskelijan William Ecclesin kanssa. Syksyllä Wittgenstein kirjoittautui Manchesterin yliopistoon tutkimustyötä tekeväksi opiskelijaksi,mutta hänen ei odotettu opiskelevan tutkintoa varten. Hänen päämääränsä mitä ilmeisimmin oli suunnitella ja rakentaa lentokone, ja lentää sillä. David Attenborough
Attenborough varttui Leicesterin yliopiston kampusalueella keräillen muun muassa fossiileja ja kiviä. Hänen isänsä työskenteli yliopistossa. Attenborough opiskeli Cambridgen yliopistossa geologiaa ja eläintiedettä. Hän jatkoi akateemisia opintojaan Lontoon talous- ja yhteiskuntatieteiden yliopistossa opiskelemalla antropologiaa 1944–1946. Vuonna 1947 hänet kutsuttiin asevoimien palvelukseen Kuninkaalliseen laivastoon, jossa hän vietti kaksi vuotta asemapaikkoinaan Pohjois-Wales ja Forthin vuono Skotlannissa. David R. Stone
Stone suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon historiassa ja matematiikassa Wabash Collegessa ja tohtorintutkinnon historiassa Yalen yliopistossa. Hän on opettanut Hamilton Collegessa ja vuodesta 2001 alkaen Kansasin osavaltionyliopistossa, jossa hän on toiminut sotahistorian laitoksen ohjaajana. Hän voitti Schulman-palkinnon ensimmäisellä kirjallaan "Hammer and Rifle: The Militarization of the Soviet Union, 1926-­1933". Hän on erikoistunut Venäjän ja Neuvostoliiton sotahistoriaan ja hänen nykyinen tutkimuksensa kohdistuu Leo Trotskiin ja hänen osuuteensa Puna-armeijan luomisessa, neuvostojärjestelmän saamaan kansainväliseen rahoitukseen sekä sen hajoamiseen, ja Neuvostoliiton asevoimiin ennen toista maailmansotaa. Hän on kirjoittanut useita historiallisia artikkeleita Venäjän ja Neuvostoliiton sotahistoriasta ja ulkopolitiikasta, sekä lukuja niitä käsitteleviin teoksiin. William Ewart Gladstone
William Gladstone peri kotoaan sekä poliittisen konservatismin että evankelisen kristillisyyden. Anne Gladstone näki nuorimman poikansa ”kääntyneen uskollisesti Jumalaan” jo kymmenvuotiaana, ja John Gladstone puolestaan suunnitteli pojalleen poliitikon uraa. Vuonna 1821 William lähetettiin yläluokkaiseen Eton Collegeen saamaan klassista koulutusta, missä hän opiskeli vuoteen 1827 asti. Vuonna 1829 hän siirtyi Oxfordin yliopiston Christ Churchiin opiskelemaan historiaa ja humanistisia tieteitä sekä isänsä kehotuksesta myös matematiikkaa. Hän sijoittui parhaaseen luokkaan historian ja matematiikan loppukokeissaan vuonna 1831. Hän oli myös Oxfordin tiedeyhdistyksen presidentti. Elizabeth David
David piti teini-ikäisenä paljon maalaamisesta, ja hänen äitinsä piti hänen lahjakkuuttaan kehittämisen arvoisena. David vietiin vuonna 1930 Pariisiin ja hän sai osallistua Pariisin yliopiston ranskalaisen sivistyksen opintokurssille, johon kuului historiaa, kirjallisuutta ja arkkitehtuuria. Hän majoittui erään ranskalaisen perheen luo, jonka suunnatonta omistautumista pöydän antimille hän kuvasi koomisesti kirjassaan "French Provincial cooking". Siitä huolimatta jälkikäteen hän myönsi, että kyseinen kokemus oli ollut arvokkain osa hänen Pariisissa viettämästään ajasta. Stella Gwynnea ei innostanut tyttärensä aikainen paluu Englantiin tämän saatua tutkintotodistuksen Pariisin yliopistosta, ja lähetti hänet Pariisista Müncheniin vuonna 1931 opiskelemaan saksaa. Clinton Davisson
Davisson aloitti akateemiset opiskelunsa Chicagon yliopistossa 1902. Seuraavana vuonna hän joutui kuitenkin keskeyttämään opinnot rahan puutteessa ja meni takaisin kotikaupunkiinsa töihin puhelinyhtiöön. Opiskelujensa aikana hän oli tutustunut professori Robert A. Millikaniin, jonka suosituksilla Davisson sai fysiikan assistenttuurin Purduen yliopistosta vuoden 1904 tammikuussa. Kesäkuussa hän kuitenkin palasi takaisin Chicagoon. Seuraavan vuoden syyskuussa Millikan suositteli häntä osa-aikaisen opettajan virkaan Princetonin yliopistoon ja siellä Davisson jatkoikin opiskelujaan saaden päätökseen tohtorin tutkintonsa 1911 pääasiassa professori Owen Willans Richardsonin ohjauksessa. Lordi Rayleigh
Strutt aloitti matematiikan opinnot Cambridgen yliopiston Trinity Collegessa lokakuussa vuonna 1861. Hänen saavutuksensa eivät aluksi olleet kovinkaan mairittelevia, mutta pian hänen taitonsa olivat jo paremmat kuin muiden hänen ikätovereiden, hänestä tuli muun muassa "Senior Wrangler", joka on arvonimi parhaimmalle "Mathematical Tripos" -kurssin opiskelijalle. Edward Routhin, väitöstyön ohjaajan, ja samaan aikaan Lucas-professorina toiminut Stokesin tieteellinen vaikutus Struttiin oli merkittävä. Routhilta hän oppi muun muassa sen, kuinka matemaattisia ongelmia kannattaa lähestyä ja Stokes taas sai Strutt'n kiinnostumaan kokeellisten demonstraatioiden kautta. Oppilaat itse eivät saaneet suorittaa kokeita. Strutt puhui myöhemmin kuinka tärkeä rooli Stokesilla oli hänen kehittymisessä tieteilijäksi, mutta viitteitä siitä, että Stokes olisi suoraan rohkaissut oppilastaan valitsemaan tieteellisen uran, ei ole. Strutt sai kandidaatin tutkintonsa päätökseen vuonna 1865 ja kolme vuotta myöhemmin maisterin tutkinnon. Ladislav Fuks
Fuks opiskeli Kaarlen yliopistossa filosofiaa, psykologiaa ja taidehistoriaa ja sai 1949 tohtorin arvon. Hän työskenteli vuodesta 1959 alkaen kansallisgalleriassa. 1960-luvulla hän ryhtyi päätoimiseksi kirjailijaksi ja sai 1963 ilmestyneellä esikoisteoksellaan "Herra Theodor Mundstock " ("Pan Theodor Mundstock") paljon huomiota. Seuraavana vuonna ilmestyi novellikokoelma "Mí černovlasí bratři". Hänen 1970-luvun teoksistaan jotkut ovat voimakkaasti aikaansa sidoksissa, esimerkiksi "Návrat z žitného pole". Hän sai jonkin verran kansainvälistä huomiota mutta oli viimeisinä vuosinaan kuitenkin yksinäinen. Ludwig Boltzmann
Boltzmann alkoi opiskella vuonna 1863 fysiikkaa Wienin yliopistossa. Hänen opettajiinsa kuuluivat mm. Josef Loschmidt, Joseph Stefan, Andreas von Ettingshausen ja Jozef Petzval. Boltzmann sai filosofian tohtorin arvon vuonna 1866 työskennellen Stefanin alaisena. hänen tutkielmansa käsitteli kineettistä kaasuteoriaa ja vuotta myöhemmin hänestä tuli yksityisdosentti. Tohtoriksi pääsyn jälkeen hän työskenteli kaksi vuotta Stefanin alaisena, jonka aikana Stefan johdatteli Boltzmannin Maxwellin töihin. David Livingstone
Livingstone teki ensimmäisen tutkimusmatkansa vuosina 1849–1856. Matkan tarkoituksena oli perustaa kauppa- ja lähetysasemia keskiseen Afrikkaan. Yhdessä William Cotton Oswellin kanssa hän lähti liikkeelle Kapmaasta vuonna 1849, kulkien Kalaharin autiomaan läpi saavuttaen 1851 sekä Ngamijärven että Sambesijoen. Hän kiinnitti huomionsa orjakauppaan ja alkoi vastustaa sitä. Vuonna 1852 mukana tähän asti matkannut perhe sai palata Lontooseen ja Livingstone aloitti matkansa entuudestaan tuntemattomille alueille. Löytääkseen sopivan kauppareitin länsirannikolle lähti hän toukokuussa 1853 Linyantista (nyk. Botswanassa), Sambesin ja Kuandon yhtymäkohdasta mukanaan vain 25 miehen matkaseurue – saapuen malarian heikentämänä toukokuun 1. päivänä 1854 Luandaan (nyk. Angolassa). Paluumatkalle hän lähti seurueinensa 20. syyskuuta 1854, palautuneiden voimiensa sen sallittua. Seuratessaan paluumatkallaan Sambesijoen juoksua itään näki hän ensimmäisenä länsimaalaisena vuonna 1855 sen suuret putoukset ja nimesi paikallisten "Mosi-oa-Tunyaksi (suom. savu, joka jylisee)" kutsuman joen putoukset niiden yhä tunnetulla nimellä Victorian putouksiksi kuningatar Viktorian mukaan. Vuoteen 1856 mennessä hän oli selvittänyt Sambesijoen juoksun. Toukokuussa 1856 Livingstone saapui Quelimaneen (nyk. Mosambikissa) lähelle Sambesijoen suuta. Näin hän oli kulkenut ensimmäisenä eurooppalaisena Afrikan mantereen poikki länsirannikolta itärannikolle. Tätä matkaa pidetään yhtenä löytöretkien historian urotöistä. Hänen mottonsa oli ”"kristinusko, edistys ja sivistys"”. Donald Davidson (filosofi)
Ensimmäisen virkansa Davidson sai Queens Collegesta New Yorkissa. Sen jälkeen hän työskenteli vuodet 1951–1967 Stanfordin yliopistossa. Vuosina 1967–1970 hän oli virassa Princetonin yliopistossa, vuosina 1970–1976 Rockefeller-yliopistossa ja vuosina 1976–1981 Chicagon yliopistossa. Vuodesta 1981 kuolemaansa vuonna 2003 saakka Davidson työskenteli Kalifornian yliopistossa, Berkeleyssä. Hän kuoli Berkeleyssä 30. elokuuta polvileikkausta seuranneeseen sydänkohtaukseen. Aldous Huxley
Huxley kävi koulua Etonissa ja valmistui Oxfordin yliopiston Balliol Collegesta vuonna 1916. Hän aloitti uransa kirjoittamalla runoja ja novelleja. Esikoisromaaninsa "Crome Yellow’n" (1921) ja toisen romaaninsa "Antic Hayn" (1923) myötä Huxleysta tuli tunnettu kirjailija. Hän satirisoi molemmissa teoksissa aikansa Englannin kirjallisuus- ja älymystöpiirejä. Myös seuraavat teokset "Those Barren Leaves" (1925) ja "Elämän kontrapunkti" (, 1928) jatkoivat samalla linjalla. Gustaf Lundberg
Gustaf Lundberg meni David von Krafftin luo oppiin 17-vuotiaana 1712, mutta lähti jo 1717 opettajansa neuvosta Pariisiin jatkamaan opintojaan. Edward Allworthy Armstrong
Armstrong opiskeli filosofiaa ja psykologiaa Belfastin Queens' Universityssä, jonka jälkeen hän opiskeli kaksi vuotta teologiaa Cambridgen yliopistossa. Myöhemmin hän opiskeli vielä antropologiaa ja pari vuotta kiinaa Hongkongin yliopistossa. Työskenneltyään nuorena useissa seurakunnissa hän päätyi vuonna 1943 Parish Church of St. Markiin Newnhamiin Cambridgeen, josta hän jäi eläkkeelle vuonna 1966. David Livingstone
David Livingstone (19. maaliskuuta 1813, Blantyre, Lanarkshire, Skotlanti – 1. toukokuuta (tai 4. toukokuuta) 1873, Sambia) oli skotlantilainen lääkäri, joka tuli tunnetuksi kirjailijana, lähetyssaarnaajana, orjuuden vastustajana ja tutkimusmatkailijana. Hän oli ensimmäinen eurooppalainen, joka löysi "Mosi-oa-Tunyan" putoukset. Hän nimesi ne tuolloisen kuningatar Viktorian mukaan Victorian putouksiksi, jolla nimellä ne yhä tunnetaan. Livingstone muistetaan ehkä parhaiten tapaamisestaan Henry Morton Stanleyn kanssa. Stanley lausui tuolloin lentäväksi lauseeksi muodostuneet sanansa: ”"Tohtori Livingstone, oletan?"” David Bowie
Bowie epäonnistui peruskoulun loppukokeessa ja meni vuosiksi 1958–1963 lukion sijaan teknilliseen opistoon Bromley Technical High Schooliin. Sieltä hän sai hyväksytyn arvosanan ainoastaan taiteesta. Vaikkei Bowie taidekoulua koskaan käynytkään, teini-ikäisenä hän seurusteli paljon taidekouluja käyneiden taiteilijoiden ja muusikoiden kanssa, mikä vaikutti myöhemmin paljon hänen epäsovinnaiseen tyyliinsä. Bowie kertoi haastattelussa vuonna 1992: ”Minua viehättivät jo hyvin nuorena kaikki ne, jotka ylittivät normeja, uhmasivat sovinnaisuutta, olipa kyse maalauksesta, musiikista tai mistä tahansa.” Jätettyään koulunkäynnin Bowie työskenteli hetken aikaa lontoolaisessa mainostoimistossa. Pertti Lipas
Suunnitellessaan opintojensa jatkoa armeijan jälkeen Lipas suunnitteli aloittavansa opinnot Teknillisessä korkeakoulussa. Koska hän ei saanut tarpeeksi hyvitystä Amerikassa suoritetusta kandidaatin tutkinnostaan, hän päätti etsiä jatkokoulutuspiakan ulkomailta. Hän suoritti lopulta jatko-opintonsa New Yorkissa Rensselaerin teknillisessä instituutissa, jossa hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1961. Väitöskirjan ohjaajana toimi tohtori J. P. Davidson. Davidson on sittemmin työskennellyt mm. Kansasin yliopiston professorina. Alexandra David-Néel
David muutti 21-vuotiaana Pariisiin ja kävi Sorbonnen yliopiston itämaisten uskontojen kursseille. Naisia ei vielä tuolloin hyväksytty varsinaisiksi oppilaiksi. David opiskeli itämaisia uskontoja myös Guimet-museon lukusalissa. Robert Darwin
Darwin opiskeli lääketiedettä Leidenin yliopistossa ja suoritti tutkintonsa Edinburghin yliopistossa 1786 vain 20-vuotiaana. Edinburghissa hän opiskeli useiden johtavien tiedemiesten, kuten John Walkerin alaisuudessa. Hän arvosti Edinburghissa saamaansa kokemusta niin paljon, että lähetti poikansa Charlesin opiskelemaan sinne. Edward Hopper
Kun Hopper oli valmistunut high schoolista vuonna 1899, vanhemmat rohkaisivat häntä opiskelemaan kaupallista kuvitustaidetta maalaustaiteen sijaan. Hän opiskeli kuvittamista vuoden New Yorkissa, mutta siirtyi sitten New York School of Artiin. Hänen opettajinaan olivat muun muassa yhdysvaltalainen impressionisti William Merritt Chase ja Robert Henri, Ashcan-koulukunnan perustaja. Sen kannattajat pyrkivät kuvaamaan urbaanin elämän syrjäpuolta. Hopperin luokkatovereita olivat George Bellows, Guy Pene du Bois ja Rockwell Kent. David Miller (filosofi)
Miller aloitti logiikan ja tieteellisen menetelmän opinnot London School of Economicsissa vuonna 1964. Pian hänestä tuli Karl Popperin tutkimusavustaja. Miller ja muut tutkijat osoittivat vuonna 1970 useissa artikkeleissa aiemmin havaitsemattomia puutteita Popperin käyttämässä totuudenkaltaisuuden määritelmässä. Seuraavina parina vuosikymmenenä aiheesta kirjoitettiin paljon, ja Miller ja monet muut pyrkivät parantelemaan Popperin lähestymistapaa. David Simon (kuvanveistäjä)
Simon opiskeli Rhode Island School of Designissä, Brown Universityssä ja New York Academy of Artissa. 1997-1998 hän oli vastuussa monesta suuresta tilaustyöstä ja toteutti Leonardo da Vinci Hevosprojektin. Amerikan Leonardo da Vindi Säätiö esitteli tämän monumentaalisen kymmenmetrisen patsaan Italiassa. Tätä ennen hän toteutti yli kymmenmetrisen pronssiveistoksen Portugaliin. David Webster
Webster liittyi apartheidin vastaiseen kampanjaan opiskellessaan Rhodesin yliopistossa vuonna 1965. Websterin väitöskirja käsitteli mosambikilaisten siirtotyöläisiä. Hänen tutkimuksensa paljastama työläisten hallituksen ja yritysten harjoittama hyväksikäyttö sai Websterin yhdistämään akateemisen tutkimuksensa apartheid-järjestelmän vastaiseen aktivismiin. Webster aloitti työskentelyn Witsin yliopistossa vuonna 1970. Webster toimi akateemisen uransa ohella Pidätettyjen vanhempien tukikomiteassa (), jossa hän auttoi apartheidhallituksen pidättämien omaisia hankkimaan tietoa läheistensä olinpaikasta. David Livingstone
Livingstone kuoli Chitambon kylässä, Ilalassa, Sambiassa (tuolloin Koillis-Rhodesiassa) lähellä Bangweulujärveä 1. (tai 4.) toukokuuta 1873 malariaan ja punataudin aihettamaan sisäiseen verenvuotoon. Kolmenkymmenen Afrikassa vietetyn tutkimusvuotensa aikana Livingstone ehti taivaltaa liki 50 000 kilometriä. Hänen uskolliset seuraajansa "Susi" ja "Chuma" hautasivat hänen sydämensä puun alle, ja hänen kuivattu ja suolattu ruumiinsa kuljetettiin Sansibarin ja Adenin kautta Englantiin, missä se haudattiin 24. huhtikuuta 1874 Westminster Abbeyn kirkkoon Lontooseen. Noam Chomsky
Vuonna 1945 Chomskyn ollessa 16-vuotias, hän aloitti yleisen koulutusohjelman Pennsylvanian yliopistossa, jossa hän tutki filosofiaa ja logiikkaa sekä kiinnostui ensisijaisesti arabian kielen oppimisesta. Hän asui kotonaan ja rahoitti perustutkintonsa opettamalla hepreaa. Hän kuitenkin turhautui kokemuksistaan yliopistossa ja harkitsi keskeyttämistä ja muuttamista kibbutzille Palestiinan brittiläiseen mandaattiin. Hänen intellektuaalinen uteliaisuutensa kuitenkin heräsi uudelleen venäläissyntyisen kielitieteilijän Zellig Harrisin kanssa käytyjen keskustelujen kautta. Harrisin Chomsky tapasi ensimmäistä kertaa poliittisissa ympyröissä vuonna 1947. Harris tutustutti Chomskyn teoreettiseen kielitieteeseen ja suostutteli tämän ottamaan aiheen pääaineekseen. Chomskyn kunniamaininnan saanut kandidaatin tutkielma oli nimeltään ”Morphophonemics of Modern Hebrew”. Siinä oli mukana Harrisin kielen menetelmiä. Chomsky sisällytti kyseisen tutkielman maisterin tutkintoonsa, jonka hän suoritti Pennsylvanian yliopistossa vuonna 1951. Hänen maisterintutkielmansa julkaistiin myöhemmin kirjana. Yliopistoaikanaan hän kiinnostui myös filosofiasta, erityisesti opettajansa Nelson Goodmanin vaikutuksesta. David Cox (tilastotieteilijä)
Hän opiskeli matematiikkaa St John's Collegessa Cambridgen yliopistossa ja väitteli Leedsin yliopistosta 1949. Yliopistouransa hän aloitti Cambridgen yliopiston tilastotieteen laboratoriossa 1950. Vuonna 1956 hän siirtyi ensin readeriksi ja sitten tilastotieteen professoriksi Birbeck Collegeen Lontooseen. Vuodesta 1966 vuoteen 1988 hän oli professori Imperial College Londonissa. Vuonna 1988 hän aloitti professorina Oxfordin yliopistossa Nuffield Collegessa, josta hän jäi eläkkeelle 1994. David Hofstein
David Hofstein syntyi virkailijaperheeseen. Hän opiskeli Pietarissa ja Kiovassa. Ensimmäiset teoksensa hän julkaisi vuonna 1917. Vuonna 1923 ilmestynyt runokokoelma ”Lyriikkaa” vaikutti merkittävällä tavalla Neuvostoliiton jiddišinkieliseen kirjallisuuteen. Hofsteinin tyyliltään realistisen runouden aiheita ovat vallankumous, neuvostotodellisuuden muutokset ja ulkomaiden työläisten kamppailu oikeuksiensa puolesta. William Richardson Linton
William kävi koulua Warwickshiren Leamingtonissa ja valmistui Oxfordin yliopistosta vuonna 1873. Hän toimi opettajana lähetysseuran koulussa Islingtonissa, matkusteli Palestiinassa vuonna 1881 ja asettui kirkkoherraksi ja opettajaksi Derbyshiren Shirleyyn vuonna 1886. Seuraavana vuonna hän meni naimisiin Alice Shirleyn kanssa. Shirleyn suku oli Lintonin uuden kotipaikkakunnan merkittävimpiä, ja heillä on luultavasti ollut vaikutusta Linton työ- ja asuinpaikan valinnassa. Shirley on pieni seurakunta lähellä Ashbornea Chirnetin laaksossa, sen koulua kävi Lintonin aikana noin 40 oppilasta.