Ketä capitoliumin susi imettää?
Etruskien taide
Etruskitaiteen klassinen kausi on 500-300-luvuilla eaa. samaan aikaan kuin Kreikassakin. Metalliesineiden tuotanto Etruriassa oli runsasta. Niitä on löydetty varsinkin Vulcin kaupungista, jossa oli pronssinvalmistuksen keskus. Monet pronssiesineet kuvaavat ihmisiä luonnollisessa koossa. Tältä ajalta on myös tunnetuin etruskien pronssiveistos, joka nykyisin tunnetaan nimellä "Capitolinuksen susi". Teoksessa ovat tulevat Rooman perustajat Romulus ja Remus sekä heitä imettävä naarassusi. Alkuperäisessä veistoksessa ei ole ollut kuin susi, ja ihmishahmot on lisätty siihen myöhemmin, todennäköisesti roomalaisaikana. Romulus ja Remus
Tarun mukaan Romulus ja Remus olivat troijalaisen Aeneaan ja edelleen Alba Longan latinalaisten kuninkaan Numitorin jälkeläisiä. Kuningas Numitorin oli syössyt valtaistuimelta hänen julma veljensä Amulius, kun Numitorin tytär Rhea Silvia oli synnyttämässä. Rhea Silvia oli Vestan neitsyt, jonka sodanjumala Mars oli tehnyt raskaaksi, niinpä kaksospojat olivat puolittain jumalia. Uusi kuningas Amulius määräsi pojat hukutettavaksi. Palvelijatar pani pojat koriin ja laski Tiberjoen vietäväksi. Naarassusi löysi heidät Palatiumkukkulan juurella sijainneesta kosteikosta ja ruokki heitä luolassaan. Sen jälkeen paimen Faustulus ja hänen vaimonsa Acca Larentia ottivat heidät huostaansa. Kun kaksoset olivat riittävän vanhoja, he saivat selville alkuperänsä ja palauttivat tukijajoukkojensa avulla Alba Longan valtaistuimen Numitorille.
Harmaakettu
Saalislajeista tärkein on luultavasti pumpulihäntäkaniini. Talvikuukausina harmaaketun pääravintoa ovat jänikset ja jyrsijät, mutta ravinto monipuolistuu keväällä ja kesällä hyönteisiin, kuten heinäsirkkoihin, lintuihin, hedelmiin, pähkinöihin ja joskus raatoihin. Kettuja houkuttelevat erityisesti peuran raadot. Ne syövät myös rapuja. Viljantähkien, pähkinöiden, hedelmien, erityisesti villien rypäleiden ja kirsikoiden osuus ravinnosta lisääntyy usein syksyisin, jolloin niitä on enemmän saatavilla. Kiipeilytaitonsa ansiosta ketut voivat hakea puista munia ja hedelmiä. Yleensä ne kuitenkin sieppaavat saaliin maasta. Kaupunkiympäristössä ne tonkivat syötävää myös komposteista ja tunkioilta. Jos ravintoa on enemmän kuin ketut jaksavat syödä, ne kätkevät sen ja merkitsevät kätköpaikan virtsalla, jotta löytäisivät sen myöhemmin ollessaan nälkäisiä. Solidus Snake
Soliduksella ei ole mitenkää suuri rooli mutta hänet nähdään pelin aikana.Soliduksen ruumis on Voltassa jota Big Mama pitää itsellään.Snakelle ja Liquid Ocelotille uskotettiin että Soliduksen ruumis olisi ollut alun perin Big Bossin.
Liquid Ocelot polttaa Soliduksen ruumiin Voltassa,Big Maman yrittäessä ottaa ruumis pois liekeistä,menehtyy hän palovammoihin.
Viimeisessä luvussa Snake kohtaa Big Bossin hautausmaalla ja ihmettelee miksi hän voi olla yhä elossa.Big Boss paljastaa Snakelle että ruumis minkä Liquid Ocelot poltti Voltassa ei ollut hänen vaan hänen klooninsa Solidus Snaken. Krokotiiliteiju
Krokotiiliteiju syö pääasiassa selkärangattomia, kuten kotiloita, rapuja ja simpukoita. Kun lisko on saanut saaliin kiinni, se siirtää sen leukojensa takaosaan nostamalla päätään. Sen jälkeen se murskaa eläimen suurilla soikeilla takahampaillaan, sylkee pois kuoren ja syö sen pehmeät osat. Saalis pysyy suussa krokotiiliteijun kielen ja hampaita ympäröivien lihaksikkaiden ikenien ansiosta. Ainakin vankeudessa krokotiiliteijut pyydystävät saaliinsa vedestä, mutta syövät sen vasta rannalla. Krokotiiliteijun on havaittu kiipeilevän kuivan kauden aikaan puissa etsimässä hyönteisiä ja munia. Legends of Chima
Tunnetaan myös ”opettajina”. Feeniksit ja heidän kaupunkinsa vartijoina toimivat opaskissat (tiikerit ja leopardit) ovat Chiman muinaisia asukkaita, jotka asuvat Mount Cavoran Feenikstemppelissä ja toimivat metsästäjäheimojen opettajina. Mutta näiden saatua käsiinsä jäiset voimat ja alettua pyrkimään valloittaa Chima, yhdeksän feeniksin oli tarkoitus parantaa heidät heittäytymällä Mount Cavoran sydämeen. Mutta yksi feeniks, Fluminox, ei vastasyntyneen poikansa vuoksi voinut uhrata itseään, joten Mount Cavora vain nousi yläilmoihin ja Jäämetsästäjät joutuivat vangiksi maan alle tuhanneksi vuodeksi. Samalla leijonat ja muut rodut saivat juoda Chitä ensimmäisen kerran. Feenikstemppeli pysyi näkymättömissä, kunnes Legendojen pedot toivat sen jälleen näkyviin Jäämetsästäjien herättyä horroksestaan. El Capitolio
El Capitoliossa on maailman kolmanneksi suurin sisäpatsas, "La Estatua de la República" (Tasavallan patsas). Sen on suunnitellut italialainen taiteilija Angelo Zanelli. Patsas valettiin pronssiin Roomassa, ja tuotiin Havannaan kolmessa eri osassa ja koottiin kasaan rakennuksen sisällä. Jurassic Park (No. 2 1993)
Grant, Tim ja Lex nukkuvat puussa ja heräävät aamulla Brachiosauruksen ollessa aterioimassa heidän lähettyvillään. Pian Grant huomaa maassa munankuoria ja tajuaa, että dinosaurukset ovat pystyneet lisääntymään, koska on olemassa sammakoita, jotka pystyvät vaihtamaan sukupuoltaan ja osa dinosaurusten geeneistähän oli korvattu sammakoiden geeneillä. Kolmikko kohtaa tasangolla Tyrannosauruksen takaa-ajaman Gallimimus-lauman ja pääsevät aitauksen loppuosaan. Prinsessa Mononoke
Elokuvan nimi tulee susijumalan kasvattaman ihmislapsen, Sanin, kutsumanimestä, jota Rautakylän ihmiset käyttävät. Japanin kielen sana "mononoke" tarkoittaa ”ei-ihmisten”, toisin sanoen petojen, henkiä ja sana "hime" tarkoittaa prinsessaa. Osassa elokuvan maisemaa on käytetty maailmanperintökohteeksi julistetun japanilaisen Yakushiman saaren metsää, jossa kasvaa vähintään yli 2 000 vuotta (joidenkin arvioiden mukaan yli 6 000 vuotta) vanha jättiläistuija Jomonsugi (ympärysmitta 16,1 m). Tämä tuija esiintyy elokuvassa kodamojen ("kodama" tarkoittaa kaikua) eli puunhenkien emona. Palazzo dei Conservatori
Museon kokoelma on karttunut ajan myötä. Paikkansa museosta ovat saaneet Konstantinus Suuren pää ja käsi, jotka ovat säilyneet osat antiikin aikaisesta, yli 10 metriä korkeasta veistoksesta, sekä Romulusta ja Remusta imettävä Capitoliumin naarassusi. Myös aiemmin palatsin edustan aukiolla sijainnut alkuperäinen Marcus Aureliuksen ratsastajapatsas on löytänyt paikkansa Palazzo dei Conservatorista. Kontsiantilooppi
Kontsiantiloopit ruokailevat pääosin varhaisaamulla ja myöhäisillalla. Päiväksi ne hakeutuvat suojaan kuumuutta. Ne elävät pieninä laumoina joihin kuuluu 3–15 naarasta ja niiden vasoja. Naaraiden laumaa johtaa tavallisesti yksi aikuinen uros. Muut urokset elävät yksikseen tai poikamiesryhmissä. Hallitseva uros tarkkailee ympäristöään usein termiittikeolta tai muulta ympäristöä korkeammalta kummulta. Se puolustaa noin 2,5 neliökilometrin laajuista reviiriään ympäri vuoden. Reviirin rajat se merkitsee hankaamalla sarvillaan maata. Kontsiuros laskeutuu polvilleen ja kaivaa sarvillaan maa-ainesta hieroen samalla naamarauhasiaan maahan. Mahdollisesti se käyttää myös lantakasoja reviirin merkitsemisessä. Tämän jälkeen se hankaa usein sarviaan sivuille, jonka vuoksi hartioiden taakse jää tummia likalaikkuja. Tätä käyttäytymismallia esiintyy myös naarailla. Vaaran uhatessa johtajauros ei pakene suoraan vaan pysähtyy aina välillä katsomaan vaaran perään, mikä maksaa usein eläimen hengen. Kontsiantiloopin tärkeimmät luonnolliset viholliset ovat leijona, täplähyeena, leopardi ja gepardi. Kultarintasirkku
Kultarintasirkku ("Fringillaria flaviventris") on afrikkalainen varpuslintu. Sen laaja elinympäristö käsittää Saharan eteläpuolisen Afrikan, mutta se puuttuu päiväntasaajan sademetsävyöhykkeeltä. Kultarintasirkku kasvaa 16 cm pitkäksi. Koiraalla on mustavalkokirjava pää; naaras on himmeämpi. Sillä on aaltoileva lentotapa ja laskeutuessaan se näpäyttää tyypillisesti pyrstöään. Ravinto sisältää siemeniä ja hyönteisiä, joita kultarintasirkku etsii maasta. Pesimäajan ulkopuolella laji liittyy muiden sirkkujen ja hemppojen muodostamiin sekaparviin. Ruohosta ja juurista valmistettu kuppimainen pesä on rakennettu pensaan tai puun tyvelle lähelle maata. Jaguaari
Jaguaari voi lisääntyä mihin tahansa aikaan vuodesta, mutta poikaset syntyvät yleensä sadekautena, jolloin on saatavilla enemmän ravintoa. Naaraat synnyttävät 1–4 pentua 91–111 päivän kantoajan jälkeen. Pennut syntyvät silmät ummessa ja ne avautuvat 13 vuorokauden iässä. Emo imettää pentujaan 3-4 viikkoa. Uros ei saa tulla pentujen lähettyville, sillä se voi tappaa ja syödä ne. Pendjarin kansallispuisto
Puiston suurimpia eläimiä ovat norsut ja virtahevot. Puistot tunnetaan myös petoeläinten suuresta määrästä, etenkin gepardeistaan. Muita petoja ovat leijonat, täplähyeena, hyeenakoira, sakaali ja leopardi. Ruohonsyöjiin kuuluvat afrikanpuhveli, lehmäantilooppi ja muut suuret antiloopit. Kauluskarhu
Kauluskarhu syö hedelmiä, villimehiläisten hunajaa ja lisäksi hyönteisiä ja muita pikkueläimiä. Lupercal
Lupercal-luola oli läpi antiikin Rooman historian merkittävä kulttipaikka. Se oli pääpaikkana vuosittain 15. helmikuuta järjestetyssä Lupercalia-juhlassa, jossa Lupercuksen papit ("luperci") uhrasivat luolassa vuohen ja koiran. Historialliselta ajalta on säilynyt mm. Plutarkhoksen ja Dionysios Halikarnassolaisen kuvauksia luolasta ja sen ympäristöstä. Keisari Augustuksen tiedetään monumentalisoineen Lupercal-luolan osana suurempaa kampanjaansa Rooman kaupunkikuvan kohentamiseksi. Lupercal-luolan edustalla kerrotaan myös olleen suden patsaan. Zootropolis – eläinten kaupunki
Kaupungintalolla Bellwether auttaa Judya ja Nickiä pääsemään käsiksi kaupungin valvontakameroihin. Niiden kautta he saavat selville, että Manchasin kidnappasivat sudet, joiden Judy olettaa olevan Manchasin mainitsemia ”yöulvojia”. He lähtevät etsimään häntä ja löytävät samasta paikasta kaikki lähiaikoina kadonneet petoeläimet, joita pormestari Leodore Lionheart piilottelee yrittäen saada selville syyn näiden villiintyneeseen käytökseen. Lionheart ja hänen työkumppaninsa pidätetään ja Bellwetheristä tulee uusi pormestari. Capitolium
Capitolium tai mons Capitolinus () on kuuluisin ja korkein Rooman alkuperäisistä seitsemästä kukkulasta. Capitoliumilla sijaitsi Rooman valtakunnan tärkein temppeli – Juppiterille, Junolle ja Minervalle pyhitetty Juppiter Optimus Maximuksen temppeli. Hengellisen keskuksen läheisyydessä sijaitsi poliittisen elämän näyttämö – Forum Romanum. Tupsuhirvi
Tupsuhirvi syö ruohoa, ituja ja joskus pieniä haaskoja. Tupsuhirven sanotaan oleilevan aina veden lähellä. Tupsuhirven tärkeimmät luontaiset saalistajat ovat leopardi ja vuorisusi. Afrikanpingviini
Afrikanpingviinit lisääntyvät vuoden ympäri, mutta pääasiallinen lisääntymiskausi alkaa helmikuussa. Naaraat munivat kaksi munaa ja hautovat niitä 38-42 päivää. Ne ovat yksiavioisia ja koiraat myös vuorottelevat hautomisessa. Pingviinien sulat vaihtuvat loka- ja helmikuun välillä, mutta suurimmalla osalla linnuista sulat vaihtuvat marras-joulukuussa, jonka jälkeen ne lähtevät merelle ruoan hakuun. Ne eivät syö ollenkaan sulkienvaihdon aikana, sillä ne eivät mene sinä aikana veteen vaan pysyvät maalla. Afrikanpingviinit syövät enimmäkseen pieniä kaloja, kuten sardiineja ja anjoviksia ja ne saavat tarvitsemansa veden syömistään kaloista. Basil Hiiri – Mestarietsivä
Yksi Ratiganin kätyreistä, joka on juoppohiiri. Hänen sanottuaan Ratigania "maailman suurimmaksi rotaksi" Ratigan syötti hänet Felicia-kissalleen.
Perttulin äänenä on Barrie Ingham joka tunnetaan vielä paremmin Basilin äänenä. Susi
Susi on suurikokoisin nykyisin elävä koiraeläinlaji. Urokset ovat tyypillisesti kookkaampia kuin naaraat. Suden pituus on 100–140 senttimetriä ja paino yleensä 20–50 kilogrammaa. Suurimmat sudet elävät Kanadassa ja Alaskassa, ja siellä on tavattu muutamia yli 77 kilogramman painoisia yksilöitä. Suurin punnittu susi oli Alaskassa vuonna 1939 tapettu 80 kilogrammaa painanut harmaasusi. Juppiter
Juppiter oli myös Rooman valtion jumala, jota palvottiin Capitolium-kukkulalla olevassa Rooman suurimmassa temppelissä. Jupiterin ohella temppelissä palvottiin tämän vaimoa Junoa ja tytärtä Minervaa, jolloin puhuttiin Capitoliumin kolminaisuudesta. Papintappaja
Papintappaja ("Callidium violaceum") on sarvijäärien heimoon ("Cerambycidae") kuuluva kovakuoriainen. Se on väriltään kiiltävän tummansininen, 11–13 mm pitkä, litteä ja leveä. Papintappajaa tavataan sekä kuusissa että männyissä. Papintappaja elää luonnossa kuivissa puissa kaarnan alla ja erityisesti rakennuksissa sahatuissa ja huolimattomasti kuorituissa puissa. Papintappajaa voi tavata toukokuun loppupuolelta aina heinäkuun alkupuolelle saakka. Naaraat munivat kuorelliseen tai huolimattomasti kuorittuun puutavaraan.
Papintappajan toukka on tiheä- ja pitkäkarvainen, pienipäinen ja hyvin lyhytjalkainen. Wolf’s Rain
"Wolf’s Rainissa" on joukko sivuhenkilöitä, jotka kaikki erottuvat toisistaan edukseen. Tutkimuslaitoksessa työskentelevä Cher Degrein uteliaisuus herää, kun käy ilmi, että ehkäpä susia on edelleen. Kun Noble Darcia III kaappaa vielä Cherin tutkimuskohteena olevan kuun tyttären, Cherille ei oikeastaan jää muuta mahdollisuutta kuin lähteä joukon perään. Kuun tytär on kuun kukkasista keinotekoisesti kasvatettu ja tutkimuslaitoksessa pidetty tyttö nimeltä Cheza, jota kaikki tavoittelevat. Cheza edustaa hyvää ja viatonta, kaikkea mahdollista hyvää ts. toivoa maailmassa, joka jo luuli kaiken toivon olevan menetetty. Amazonin sademetsä
Matelijoista Amazoniassa elää lukuisia käärme-, kilpikonna-, ja liskolajeja. Kilpikonnista mainittakoon suokilpikonniin lukeutuvat punakorvakilpikonnat, arraukilpikonna ja matamata. Liskoista suurin lienee kasveja syövä iguaani, joka elää puustossa. Puustossa elää myös monia saalistavia käärmelajeja kuten smaragdiboa. Monet näistä puuston käärmeistä ovat väritykseltään vihreitä. Suurin käärmelaji on kuitenkin viheranakonda, joka voi olla aikuisena jopa lähes yhdeksän metriä pitkä. Susi
Susilauma pitää arvojärjestystään yllä niin lepyttelyllä kuin riitelylläkin. Jokaisella yksilöllä on omaan synnynnäiseen temperamenttiinsa perustuva taipumus käyttäytyä kussakin tilanteessa. Tavallisimmin arvojärjestys näkyy pienen saaliin äärellä: ensimmäisenä ruokailevat lisääntyvä pari ja sen alle vuoden vanhat pennut, viimeisinä nuoret lapsenhoitajiksi jääneet sudet. Jos saaliseläimiä on vähän, nuoret yksilöt saattavat jättää lauman tavallista aikaisemmin. Kubaninturi
Vuonna 2004 kubanintureja arvioitiin olevan jäljellä 5 000–6 000 yksilöä. Kannan vähenemiseen ovat olleet syynä salametsästys ja lisääntyvä kotieläinten laidunnus. Luonnollisia kuolemia aiheuttavat lumivyöryt ja kubanintureja saalistavat sudet ja ilvekset. Aiemmin niitä söi myös leopardi, joka on kuitenkin nykyisin alueella erittäin harvinainen. Itäisiä kaukasianvuorikauriita – joita muun muassa IUCN pitää erillisenä lajina "Capra cylindricornis" – on lisäksi noin 12 000 yksilöä, ja ne luokitellaan uhanalaisuudeltaan vain silmälläpidettäviksi. Harry Potter ja Azkabanin vanki
Kun Peteria viedään Tylypahkan linnaan, täysikuu tulee näkyviin ja Remus Lupin muuttuu ihmissudeksi. Sekasorron seurauksena Peter pääsee pakenemaan. Musta on haavoittunut ja ankeuttajat hyökkäävät hänen kimppuunsa ja melkein suutelevat sekä häntä, että Harrya. Musta pelastuu, mutta ankeuttajat aikovat suudella häntä, sillä kolmen 13-vuotiaan lapsen todistus hänen syyttömyydestään eivät riitä Mustan vapauttamiseen. Skorpionilisko
Skorpionilisko viettää suuren osan ajastaan piilotellen kolossaan. Illan tullen se vilkastuu ja lähtee etsimään saalista, jonka se haistaa kaksihaaraisella kielellään. Kieli kerää hajumolekyylejä vomeronasaalielimeen tunnistettavaksi. Keväällä ja kesällä ravintoa on paljon tarjolla, mutta talvella liskon täytyy usein paastota kuukausia. Tämän vuoksi skorpionilisko kerää paljon rasvaa häntäänsä ja pysyttelee kolossaan talvehtien kun lämpötila alkaa laskea. Keväällä se on laiha, mutta toipuu pian ja alkaa kerätä uutta rasvavarastoa. Skorpionilisko syö etenkin linnutjen ja matelijoiden munia, joita on kesällä paljon tarjolla. Pienet munat skorpionilisko nielee kokonaisina, isot se rikkoo ja latkii niiden sisällön. Skorpionilisko syö myös muita matelijoita ja pieniä nisäkkäitä, etenkin niiden poikasia. Ruokavalioon kuuluu myös hyönteisiä, sammakoita ja raatoja. Saaliinsa skorpionilisko tappaa myrkyllä. Kesäaikaan koiraat taistelevat naaraista ja purevat paljon toisiaan. Laji on immuuni omalle myrkylleen. Skorpioniliskot ovat lisääntymisikäisiä 2–3-vuotiaina ja voivat elää yli 20 vuotta. Simpanssi
Simpansseilla on urosten johtama lauma, jossa ylintä valtaa käyttää aggressiivinen alfauros. Simpanssiurokset tappelevat hierarkkisen lauman johtajuudesta ja alfauros on jatkuvien hyökkäysten kohteena säilyttääkseen aseman lauman johtajana. Muut simpanssiurokset voivat syrjäyttää alfauroksen tappamalla ja joissain tapauksissa syövät sen. Simpanssi on luonnollisesti väkivaltainen tappaja ja harjoittaa jengiväkivaltaa ja koordinoituja hyökkäyksiä. Harlekiinipeippo
Harlekiinipeipot syövät pääasiassa siemeniä. Siemenkasvit vaihtelevat kuivien ja sadekausien aikana. Kuivina kausina suurimman osan ravinnosta muodostavat durrien ("Sorghum") siemenet. Sadekaudella lintu käyttää ravintonaan muun muassa "Alloteropisis"-, "Chysopogon"- ja "Triodia"-heinäsukujen kasvien siemeniä. Pesimäkaudella harlekiinipeipon ravinto koostuu lähes täysin hyönteisistä ja niillä linnut ruokkivat myös poikasensa. Laji voi etsiä ravintonsa joko maasta tai pyydystää hyönteisiä ilmasta. Atreus
Atreus vannoi uhraavansa parhaan lampaansa Artemiille, mutta etsiessään sitä laumastaan hän huomasi joukossa kultaisen lampaan. Hän laiminlöi lupauksensa, kuristi lampaan ja säilöi sen laatikkoon, mutta hänen vaimonsa Aerope, joka oli viehtynyt hänen veljeensä, antoikin sen Thyesteelle. Mykeneläisten saatua ennustuksen, joka kehotti heitä valitsemaan itselleen pelopidin kuninkaaksi, he kutsuivat Atreuksen ja Thyesteen. Kun he keskustelivat valtakunnasta, Thyestes julisti kansalle, että valtakunnan tulisi kuulua hänelle, jolla on kultainen lammas, ja kun Atreus tähän suostui, Thyestes tuotti lampaan nähtäväksi ja julistettiin kuninkaaksi. Susi
Suden saalistusyrityksistä yleensä alle puolet onnistuu. Paikoilleen uhkaavan näköisenä jämähtänyt hirvi tai vapitiuros todennäköisesti selviytyy, mutta pakenemaan lähtevä saa sudet kintereilleen. Suuri hirvieläin voi aiheuttaa saalistavalle sudelle vakavia vammoja, ja susi saalistaakin ahkerimmin silloin kun saaliseläimet ovat kaikkein heikoimmillaan ja olosuhteet kuten paksut lumihanget vaikeuttavat niiden liikkumista. Susi
Nopeimmillaan susi pystyy juoksemaan noin 60 kilometrin tuntivauhtia useiden minuuttien ajan. Itseään nopeampia hirvieläimiä saalistavan suden valtti on kuitenkin sen kestävyys. Sudet väsyttävät saaliinsa ajamalla sitä takaa sadasta metristä jopa viiden kilometrin pituisiin matkoihin. Usein sudet kohdistavat hyökkäyksensä suurikokoisen saaliseläimen takapäähän mutta pienen eläimen päähän, hartioihin, kylkiin tai takapäähän. Kun hirvi tai vapiti on saatu pysähtymään, urossusi puree sen turpaa ja kaulaa voimakkailla leuoillaan. Se murskaa uhrin kurkunpään ja katkaisee kaula-alueen isot verisuonet, jolloin uhri tukehtuu. Samalla muut sudet purevat saaliin takaosaa ja jalkoja. Congareen kansallispuisto
Congaree suojelee yhtä Yhdysvaltojen vanhimmista kovapuumetsistä. Metsän yleisin puulaji on suosypressi. Alueella elää myös paljon eri eläinlajeja kuten mustakarhuja, kojootteja ja ilveksiä. Sen vesissä elää lisäksi paljon eri sammakkoeläimiä ja käärmeitä. Alue on myös tärkeä lintukantansa takia. Puiston halki virtaa Congaree-joki. Lupercal
Tarun mukaan pentunsa menettänyt susiemo löysi Tiber-joen tulvamaan reunalta virtaan kuolemaan jätetyt Romuluksen ja Remuksen, jotka se vei läheiseen Lupercal-luolaan ja imetti poikia siellä. Paimen Faustulus löysi suden imettämät pojat ja otti heidät kasvatikseen. Myöhemmin Romulus perusti Palatium-kukkulalle Rooman kaupungin. Capitolium
Keskiajalla Capitolium oli Rooman siviilihallinnon keskus. 1500-luvulla kukkula koki perusteellisen muutoksen, kun Michelangelo suunnitteli Piazza del Campidoglion ja sitä ympäröivät palatsit Palazzo dei Conservatori, Palazzo Senatorio ja Palazzo Nuovo. Nykyään nämä muodostavat yhdessä Capitoliumin museot. Piazzan keskellä on kopio antiikkisesta Marcus Aureliuksen ratsastajapatsaasta. Alkuperäiskappale on sijoitettu viereiseen museoon. Tarpeia
Tarpeia on kenties alun perin ollut Capitolium-kukkulan – jonka vanha nimi on "mons Tarpeius" – suojelusjumalatar. Fabius Pictorin ajasta lähtien Tarpeia kuitenkin tulkittiin Rooman varhaishistorian tarunomaiseksi neidoksi. Tulilintu (mytologia)
Tulilinnulla on keskeinen osa sadussa "Ivan tsaarinpoika, Tulilintu ja harmaa susi". Tsaari lupasi valtakuntansa sille prinssille, joka onnistuisi pyydystämään Tulilinnun, jonka nähtiin poimivan joka yö tsaarin puutarhasta sinne kasvaneet kultaomenat. Prinssit eivät saaneet lintua kiinni, mutta yksi heistä sai siltä pyrstösulan. Lintu ei enää tullut puutarhaan. Prinssit lähtivät etsimään sitä. Nuorin prinssi kohtasi matkallaan harmaan suden, jonka taikakeinojen avulla Tulilintu saatiin kukistetuksi. Muut prinssit surmasivat tehtävässä onnistuneen veljensä, mutta susi palautti hänet henkiin. Ansarikirva
Alkuperäisellä elinalueellaan ansarikirvan primääri-isäntiä ovat ruusut, joilta neitseellisesti lisääntyvät yksilöt siirtyvät myöhemmin moniin eri sekundääri-isäntiin, kunnes kirvat lopulta palaavat ruusuihin lisääntymään suvullisesti ja munimaan. Sen sijaan muualla maailmassa laji lienee täysin anholosyklinen eli lisääntyminen tapahtuu sekundääri-isännillä ja kokonaan neitseellisesti. Ansarikirvan sekundääri-isäntien valikoima on huomattavan laaja ja siihen kuuluu lajeja yli 20 eri kasviheimosta, mukaan lukien monet viljelykasvit kuten peruna, salaatti, juurikkaat, paprikat, kurkut ja erilaiset koristekukat kuten daaliat ja krysanteemit. Laji on erityisen merkittävä tuholainen lämmittämättömissä kasvihuoneissa ja koisokasveille. Guatemalanskorpionilisko
Guatemalanskorpionilisko saa pääasiallisen ravintonsa asuttamiensa kuivien joenuomien kyyhkyjen ja kaijojen munista. Nämäö linnut pesivät paksuilla, matalilla oksilla, joihin guatemalanskorpionilisko pääsee käsiksi. Lisko syö myös erilaisia hyönteisiä sekä samalla alueella elävän uhanalaisen "Ctenosaura palearis"-leguaanin munia. Susi
Susi voi risteytyä ja tuottaa lisääntymiskykyisiä jälkeläisiä kaikkien "Canis"-suvun yksilöiden kanssa. Euroopassa sudet lisääntyvät koirien kanssa ja Pohjois-Amerikassa myös kojoottien kanssa. Koirasudet takaisinristeytyvät susien kanssa kuitenkin vain harvoin. Matobon kukkulat
Alueella on myös kalliomaalauksia ja Cecil Rhodesin hauta.
Kansallispuiston tunnetuin eläinlaji on mustakotka ("Aquila verreauxii"). Myös muita kotkalajeja on paljon, samoin kuin leopardeja ja paviaaneja sekä erilaisia matelijoita. Tamaanit ovat tärkeitä kotkien ja leopardien ravintoeläimiä. Savannihuuhkaja
Savannihuuhkajat pesivät yleensä muiden lintujen kuten korppikotkien, vasarapäähaikaroiden tai sihteerien vanhoissa ja isoissa risupesissä. Ne pesivät satunnaisesti myös puunonkaloissa ja köynnösten tai orkideoiden muodostamissa ryteiköissä. Lisääntymisaika vaihtelee eri alueilla, mutta yleensä se on maalis-syyskuussa. Naaras munii noin päivän välein yhteensä kaksi munaa, joita se hautoo ilman koirasta noin 38 päivää. Koiras ruokkii kumppaniaan haudonnan ajan. Toinen poikasista kuolee yleensä kahden viikon sisällä kuoriutumisesta. Henkiinjäänyt poikanen on yleensä munittu aikaisemmin kuin sisarensa ja luonnollisesti se myös kuoriutuu aiemmin. Nuoremmalla on mahdollisuus selvitä vain, jos toiselle munalle käy jotain tai ruokaa on runsaasti. Poikanen lähtee pesästä noin yhdeksän viikon ikäisenä, mutta on riippuvainen vanhemmistaan vielä puolivuotiaaksi asti. Se pysyttelee emolintujen luona kaksi vuotta ennen kuin itsenäistyy kokonaan. Edellisvuoden poikaset saattavat jopa auttaa vanhempiaan seuraavan poikueen hoidossa. Savannihuuhkajat lisääntyvät hitaasti. Osa huuhkajapareista pesii vuosittain, mutta jotkin parit pesivät muita harvemmin. Cipher Pol
Jyaburalla on lemmikkinä kukko. Se tosin on hyvin pienessä osassa One Piecessä, nimittäin herättämässä Jyaburan taisteluun Sogekingiä vastaan. Kasuaarit
Kun puista alkaa pudota hedelmiä, kasuaarit tulevat syömään niitä vartioiden puuta muutaman päivän ajan. Ne lähtevät sitten kun puussa ei ole hedelmiä. Kasuaari nielaisee jopa banaanit ja omenat kokonaisina. 
Kasuaarit ovat tärkeitä sademetsien ekosysteemin kannalta, koska ne nielaisevat myös puiden siemenet ja levittävät niitä ulosteen mukana. Kannibalismi
Kannibalismia tapahtuu joillain eläinlajeilla. Selkärankaisilla kannibalismi ei ole yleistä kaloja ja kanoja lukuun ottamatta, mutta sitä voi tapahtua vankeudessa, ruuan puutteesta tai stressistä. Jänikset, hiiret, rotat ja hamsterit saattavat syödä poikasensa, jos pesää uhataan. Petolinnuilla, etenkin pöllöillä, kannibalismi on varsin tavallista. Poikasia kuoriutuu useimmiten enemmän kuin mitä emot pystyvät ruokkimaan. Tällöin nuorimmainen ei saa riittävästi ravintoa ja heikkenee, kunnes lopulta kuolee. Välittömästi kuoltuaan poikanen muuttuu sisarustensa silmissä ravinnoksi. Joillain hailla esiintyy kohdun sisäistä kannibalismia. Pelasgos (Argos)
Danaos, joka myös oli Inakhoksen sukua Ion kautta, vaati kuninkuutta itselleen. Kansa, jonka asia piti päättää, ei osannut tehdä valintaa kummankaan eduksi, vaan asian käsittelyä piti jatkaa seuraavana päivänä. Yön aikana susi kuitenkin hyökkäsi sonnilauman kimppuun ja tappoi lauman johtajan. Kansa näki tämän merkkinä Apollonilta, jossa härkä edusti Pelasgosta kansansa keskuudessa, ja susi Danaosta, joka tuli kansan ulkopuolelta. Tämän vuoksi kuninkuus annettiin Danaokselle. Susi
Lisääntymisen kannalta arvokkaimmat yksilöt eli äiti- ja isäsusi saavat saaliista suuremman osan kuin muut lauman jäsenet. Susi hotkii ruoan nopeasti ja kaluaa luiden vierustat etuhampaillaan mahdollisimman puhtaiksi. Sisäelimet ja luut ovat sudelle tärkeitä ravintoaineiden lähteitä, joita pelkässä lihassa ei ole. Karvat ja pötsin sisällön susi jättää syömättä. Suden ruokailu kestää vartista reiluun tuntiin, minkä jälkeen se lepäilee muutamia tunteja ennen kuin palaa aterioimaan. Susi voi kantaa pesässä odottavalle emolle ja pennuille irtokappaleita tai oksentaa mahansa sisällön pennuille. Se voi kätkeä ylijäämäruoan maahan tai lumeen kaivamaansa kuoppaan ja käydä syömässä sen myöhemmin. Susi saattaa selvitä ilman ravintoa useiden viikkojen ajan, kunhan vettä on saatavilla. Susi
Suden kanssa samaan "Canis"-sukuun kuuluvat kultasakaali, juovasakaali, vaippasakaali, etiopiansusi ja kojootti sekä dingo, joka luokitellaan nykyisin yleensä suden alalajiksi. Susi erkaantui kojootista noin kaksi miljoonaa vuotta sitten luultavasti Euraasiassa. Sen jälkeen susi on levittäytynyt useita kertoja takaisin Pohjois-Amerikkaan ja kehittynyt siellä eristyksissä eri alalajeiksi. Jääkauden aikana sudet työntyivät etelämmäksi, ja arktisten susien fossiileja on löydetty Kaliforniasta asti. Ennen pleistoseenikauden sukupuuttoaaltoa noin 11 000 vuotta sitten susi oli vain yksi monesta samankokoisesta petoeläinlajista, mutta nykyisin se on holarktisen alueen huippupeto. Susi
Susi tulee sukukypsäksi 22–46 kuukauden ikäisenä. Susilaumassa yleensä vain johtava pari saa paritella. Kiima-aika on keväällä (helmikuun ja toukokuun välissä), ja kantoaika on yhdeksän viikkoa. Leopardi
Reilun puolen vuoden ikäisinä ne saavat maitohampaiden tilalle pysyvät hampaat. Emo imettää pentujaan kolmen kuukauden ajan. Sen jälkeen ne alkavat syödä emon tuomaa saalista ja opetella itsekin saalistustaitoja. Kissaeläimille epätyypillisesti ne myös alkuun oksentavat poikasilleen lihaa. Kun pennut ovat 4–5 kuukauden ikäisiä, ne alkavat jatkuvasti seurata emoa sen saalistusretkille. Ne oppivat katsomalla emonsa saalistusta. Näihin aikoihin ne alkavat myös varastaa emonsa saaliita ja häätää sen pois. Emo voi myös tuoda niille vielä eläviä saaliseläimiä ja pentu alkaa seurata yhä lähempää saalistusta. Pennut pysyvät emonsa seurassa vähintään vuoden ikäisiksi. Naaraat pysyvät pisimpään ja jäävät yleensä lähelle emonsa elinaluetta tai jopa osittain samalle alueelle. Jos sen emo on jo vanha, se voi jäädä alueelle ja periä emonsa reviirin. Koiraat taas alkavat jo 8–9-kuisina viettää kokonaisia päiviä erossa emostaan ja niistä tulee melko kärttyisiä ja hankalia. Emokin alkaa suhtautua niihin viileämmin ja viettää niiden kanssa yhä vähemmän aikaa. Koiraat perustavat reviirinsä kauemmaksi, jotta ne välttyisivät sisäsiitoisuudelta. Nuoret leopardit voivat yrittää häätää lajitoverin reviiriltään, mikäli vapaata elinaluetta ei löydy. Koiraat tulevat sukukypsiksi alle kolmevuotiaina. Naaraat voivat tulla kiimaan 2,5-vuotiaina ja omia pentuja voi olla kolmevuotiaana. Spyro: Year of the Dragon
Pelissä voi pelata myös neljällä muulla hahmolla: 
Sheila on voimakasjalkainen pieni kenguru, joka asuu vuoristossa vuohien kanssa. 
Kersantti James Byrd (sanaleikki joka viittaa sanaan "bird" ja samalla parodioi James Bondia.) on pingviini, jonka kolibrit ovat opettaneet lentämään. 
Bentley on valtaisaa jäänuijaa heilutteleva hyväsydäminen lumimies. Agentti 9 on koulutettu laboratorioapina, jolla on professorin antama laserpyssy.Pikkuisen lohikäärmeen seikkailun kolmannessa osassa on luvassa todellinen skandaali: lohikäärmeiden munat varastetaan! Lohikäärmeen vuoden juhlan aikana kaikki lohikäärmeet juhlittuaan vaipuvat sikeään uneen eivätkä huomaa, kun jäniksenhahmoinen noita Bianca ja sarvikuonoja muistuttavat rhyoncit nappaavat jokaisen munan. Viime hetkellä Hunter kokee shokeeraavan havahtumisen unestaan Biancan astuttua hänen häntänsä päälle ja onnistuu siinä samalla herättämään jokaisen lohikäärmeen. Keiju Zoe saapuu lopulta kertomaan ilkeän liskonoidaa, Sorceressin, suunnitelmista. Sorceress aikoo valmistaa kuoriutuvien lohikäärmeenpoikasten siivistä kuolemattomaksi tekevää eliksiiriä. Aikojen alussa lohikäärmeet olivat eläneet toisessa maailmassa, joka tunnetaan nykyään nimellä "Forgotten Realms" (Unohtuneet valtakunnat). Nykyään lohikäärmeiden entiset asuinseudut on tyystin unohdettu, kuten nimestä voi jo päätellä. Lohikäärmeiden munat on piilotettu jonnekin toiselle puolelle maapalloa, joten Spyro, Sparx ja Hunter hyppäävät koloon joka vie heidät Unohdettuihin valtakuntiin etsimään munia ja tuhoamaan Sorceressia. Harry Potter ja Azkabanin vanki
Harryn ystävät Hermione Granger ja Ron Weasley riintaantuvat keskenään, kun Hermionen uusi kissa, Koukkujalka yrittää tappaa Ronin lemmikkirotan Kutkan. Lisää kinaa aiheuttaa Harryn joululahjaksi saama Tulisalama-luuta. Pakettiin ei ollut merkitty lähettäjää ja Hermione epäilee luudan tulleen Sirius Mustalta. Hermione kertoo asiasta McGarmiwalle, joka takavarikoi luudan. Sen seurauksena Ron ja Harry suuttuvat Hermionelle. He kuitenkin leppyvät, kun luuta tuodaan takaisin turvalliseksi todettuna. Tyynenmerensalamanteri
Tyynenmerensalamanterin munat ja toukat elävät vedessä. Naaras suojelee munia pedoilta. Laji pyydystää selkärangattomia eläimiä ja pieniä selkärankaisia eläimiä. Toukat syövät selkärangattomia, kuten päivänkorennon toukkia. Tyynenmerensalamanteri päästää säikähtäessään koiran haukahdukselta tai parkaisulta kuulostavan äänen, kun taas muut pyrstösammakot ovat äänettömiä. Columbian piirikunnan sinetti
Columbian piirin sinetti on Yhdysvaltain Columbian piirin virallinen sinetti. Siinä oikeuden jumalatar pitää kädessään kukkaseppelettä Yhdysvaltain ensimmäisen presidentin George Washingtonin patsaan edessä. Sinetin taustalle on kuvattu Yhdysvaltain Capitolium-kukkula. Sinetin alaosaan on kirjoittettu Kolumbian piirin motto "JUSTITIA OMNIBUS" (Oikeutta kaikille) ja vuosiluku "1871", joka viittaa vuoteen, jolloin Kolumbian piiri sai nykyisen poliittisen statuksensa. Täplähyeena
Klaanin jäsenillä on tiettyjä tervehdysrituaaleja. Yleensä hierarkian alempiarvoinen jäsen tekee aloitteen. Ylempiarvoinen hyeena kiertelee tervehtijää ja lähestyy tätä sivulta. Ne myös nuuhkivat toistensa kuonoa, suuta ja kasvoja. Sen jälkeen ne asettuvat rinnakkain kuono häntäpäätä kohti ja nuuhkivat toistensa sukuelimiä. Toisinaan vain hallitseva naaras nuuhkii alempiarvoisen elimiä, koska se ei anna lupaa omiensa tarkasteluun.
Vastoin yleistä luuloa täplähyeena saalistaa useammin itse kuin käy haaskalla. Ravinnostaan ne saavat keskimäärin vain noin kolmanneksen raadoista. Joillain alueilla, kuten Ngorongoron kraatterissa Tansaniassa, ne saalistavat 90 prosenttia saaliistaan. Raatoja ne etsivät lähinnä päivisin ja yksikseen. Tällöin ne pystyvät suunnistamaan haaskan luo korppikotkien opastamina. Täplähyeenat saalistavat lähinnä öisin, mutta joskus myös päivällä. Hyeena voi saalistaa paljon itseään kookkaampia saaliseläimiä. Eteläisessä Afrikassa tärkeimpiä saaliseläimiä ovat impalat ja gasellit, kun taas Itä-Afrikassa gnuut ja seeprat ovat yleisimpiä. Näiden kaltaisia eläimiä ne saalistavat yleensä laumoina. Saalisvalikoima on kuitenkin erittäin monipuolinen sisältäen nisäkkäitä, matelijoita, lintuja ja kaloja lajista ja koosta riippumatta. Suurimmat saaliit ovat kafferipuhveleita, ja ne saalistavat myös kirahvien, sarvikuonojen ja virtahepojen poikasia. Ne syövät myös ihmisten jätteitä ja kotieläimiä ja jopa kasvisainesta ja kasvinsyöjien lantaa. Täplähyeenat voivat syödä myös kuolleen lajitoverinsa. Täplähyeenoille vaarallisia saaliita ovat etenkin aikuiset puhvelit, mutta myös suhteellisen pienet pahkasiat ovat ongelmallisia hyeenoille niiden tehokkaiden puolustuskeinojen takia, eivätkä ne voi kissaeläimistä poiketen käyttää kuin hampaitaan saalistuksessa. Lihantarve on pari kiloa päivässä, mutta täplähyeena voi syödä kerralla jopa 15 kiloa lihaa ja luuta. Jättikonnamonni
Jättikonnamonni syö sekä kasveja että eläimiä. Se saalistaa veden selkärangattomia eläimiä, kaloja ja lintuja. Se syö myös haaskoja ja hedelmiä. Musta kuu
Lily menee vanhuksen tyhjään vuoteeseen, yrittää saada yhteyttä radiopuhelimella ja katsoo sitten rauhallisena, miten käärme luikertelee hänen hameensa alle. Talon piha on yhtäkkiä täynnä kalkkunoita, sikoja ja lampaita, mutta ihmisiä ei näy. Yksisarvinen ilmestyy huoneeseen, ja tyttö pyyhkii rintansa alkaakseen imettää sitä. Ursus leijonien laaksossa
Vallananastaja Ajakin murhaaman kuninkaan poika eksyy erämaahan, jossa leijonat kasvattavat hänet aikuiseksi. Eräänä päivänä Ursus kohtaa orjatar Anian, ja he rakastuvat toisiinsa. Ursuksen perheeltään saama medaljonki päätyy Ajakille, joka ymmärtää oikean kruununperillisen olevan elossa. Ajak yrittää tappaa Ursuksen, mutta lopulta tyranni saa surmansa ja Ursus ja Ania nousevat valtaistuimelle. Riku Huittinen
Samaan aikaan herra Vitsivarsisen kauppalaiva on saavuttanut Afrikan. Kapteeni pääsee loisteliaaseen linnaan nauttimaan juhla-ateriaa maan kuninkaan ja kuningattaren seurassa. Pöytä notkuu monenlaista lihaa, hedelmiä ja herkkuja. Kukaan ei tosin saa syötyä suupalaakaan, sillä valtava hiiri- ja rottalauma ryntää saliin ja ahmii kaiken ruuan. Kauhistunut kapteeni kysyy eikö linnassa ole kissoja. "Kissoja, mitä ne ovat?" kysyy kuningas. Kapteeni haettaa Rikun Misse-kissan laivasta. Kuningas nauraa ensin, kun näkee pienen eläimen, mutta hämmästyy sitten, kun kissa alkaa jahdata jyrsijöitä, ja ne joko pakenevat linnasta tai pääsevät hengestään. Kuningas lupaa ostaa laivan koko lastin, jos saa myös kissan. Misse-kissasta maksetaan enemmän kuin koko muusta lastista yhteensä. Kapteeni palaa takaisin kotimaahansa laiva täynnä kultaa, hopeaa ja jalokiviä. Verikardinaali
Verikardinaali, aikaisemmalta nimeltään nokkapeippo ("Cardinalis sinuatus") on kardinaalien heimoon kuuluva varpuslintu. Se on väriltään harmaa ja punainen, ja sillä on ohut töyhtö. Verikardinaali syö pääasiassa siemeniä, joskus myös hedelmiä ja hyönteisiä, käyttäen apunaan vahvaa, papukaijamaista nokkaansa. Gladiator
Roomassa Commodus aloittaa gladiaattorikisojen pidon jälleen kunnianosoituksena isälleen (joka tosin oli lopettanut kisat) ja saadaksen kansan suosion puolelleen. Proximon gladiaattoriryhmä palkataan esiintymään Rooman Colosseumilla. Zaman taistelua toisessa puunilaissodassa esittävässä näytännössä Maximus johtaa Proximon gladiaattoreita, Hannibalin sotureiksi pukeutuneina, ratkaisevaan voittoon ylivoimaisesta vihollisesta. Maximuksen voitto on ihmetys yleisölle, joka oli odottanut Rooman riemuvoittoa Karthagosta. Commodus laskeutuu areenalle tapaamaan voittajia ja määrää ”Espanjalaisen” ottamaan kypäränsä päästään ja kertomaan nimensä. Vihainen Maximus paljastaa vastahakoisesti kasvonsa ja sanoo: ”Nimeni on Maximus Decimus Meridius, pohjoisten armeijoiden komentaja, Felix-legioonien kenraali, todellisen keisarin, Marcus Aureliuksen uskollinen palvelija. Murhatun pojan isä, murhatun vaimon mies; ja minä tulen saamaan kostoni, tässä elämässä tai seuraavassa.” Keisari, kykenemättömänä tappamaan Maximusta yleisön suuren Maximukselle suuntaaman tuen takia, lähtee murjottaen areenalta. Kun kisat jatkuvat, Commodus panee Maximuksen taistelemaan Tigris gallialaista, Rooman ainutta voittamatonta gladiaattoria vastaan areenalla, jota ympäröivät ketjujen päissä olevat tiikerit, joiden ohjastajat on määrätty usuttamaan ne Maximuksen kimppuun. Äärimmäisen taistelun päätteeksi Maximus päihittää Tigriksen täpärästi ja odottaa Commoduksen tuomiota joko surmata tai säästää Tigris. Kun yleisö vaatii kuolemaa, Commodus käskee Maximuksen tappaa gladiaattori. Maximus kuitenkin säästää Tigriksen hengen, ehdoin tahdoin uhmaten keisaria. Buuaamisen sijaan yleisö hurraa Maximusta, antaen hänelle arvonimen ”Armollinen”. ”Maximus Armollisena” nyt tunnetun katkeran vihollisensa teloittamisen mahdottomuudesta turhautuneena Commodus päättää itse pysäyttää tämän kasvavan suosion ja pelastaa oman laskevan maineensa. Amazonin sademetsä
Jaguaari on Brasilian ja koko Etelä-Amerikan suurin kissaeläin, ja taitava kiipeilijä ja uimari. Jaguaarin tyypillisimpiä saaliseläimiä ovat tapiirit, kapybarat, kanalinnut, pekarit, agutit ja apinat. Se on myös taitava kalastaja. Jaguaari ei ole vain sademetsän eläin vaan esiintyy muissakin elinympäristöissä ympäri Brasiliaa. Muita Amazonian kissaeläimiä ovat muun muassa tiikerikissa, jaguarundi ja oselotti. Sequoian kansallispuisto
Puisto on kuuluisa mammuttipetäjistä ("Sequoiadendron giganteum"). Niihin sisältyy maapallon tilavuudeltaan suurin puu nimeltään Kenraali Sherman. Se kasvaa metsässä nimeltä Giant Forest, jossa on kaikkiaan 8000 mammuttipetäjää. Susi
Koska susi on suurikokoinen petoeläin, joka on ollut levinnyt laajoille alueille, siitä kerrotaan monien kansojen mytologiassa ja saduissa. Japanissa maanviljelijät palvoivat sutta, koska se suojeli viljasatoa kauriilta ja villisioilta. Aisopoksen tarinoissa susi oli lammaspaimenten vihollinen. Myös kristillisissä vertauksissa sudet ovat olleet pahassa roolissa. Kuuluisa tarina kertoo, että Franciscus Assisilainen puhutteli Gubbion kaupunkia riivannutta sutta, joka jätti sen seurauksena kaupungin rauhaan. Remus Lupin
Fenrir Harmaaselkä -niminen ihmissusi puri Lupinia tämän ollessa pieni poika, joten hän on joutunut kärsimään lähes koko elämänsä. Joka kuukausi täydenkuun aikaan Lupin muuttuu ihmissudeksi, ja voi pahimmassa tapauksessa hyökätä muiden kimppuun, ellei hän saa sudenmyrkkyjuomaa, joka tekee hänestä muodonmuutoksen ajaksi kesyn. Tylypahkan rehtori Albus Dumbledore tiesi asian ottaessaan Lupinin aikoinaan oppilaaksi Tylypahkaan, ja siksi tätä varten hankittiin Tylyahon liepeiltä oma erityinen turvapaikka, Rääkyvä Röttelö. Mustaselkäsukeltaja-antilooppi
Tärkeimmät lajia saalistavat pedot ihmisen lisäksi ovat leopardi, pienet kissaeläimet, sivettieläimet, kotkat, suuret pöllöt, pytonit, krokotiilit ja varaanit. Kuningashiirihaukka
Sen elinpiiriä ovat arot ja aavikot.
Se on hiirihaukkojen suvun suurin lintu. Sen pituus on 56–69 cm, siipien väli 133–142 cm, ja se painaa 977–2 074 g. Se munii huhtikuun alun ja toukokuun alun välisenä aikana. Sen ravintoa ovat nisäkkäät, kuten jänikset, marmotinit ja preeriakoirat, Filippiinienkrokotiili
Filippiinienkrokotiilin elintavoista tiedetään hyvin vähän. Se syö etenkin kalaa, selkärangattomia, matelijoita, sammakkoeläimiä ja nisäkkäitä. Se on Filippiinien suurin petoeläin heti suistokrokotiilin jälkeen. Lajien välisistä suhteista ei juurikaan tiedetä. Aikuisilla ei ole suistokrokotiilia lukuun ottamatta yhtään luonnollista vihollista, vaikka poikasilla niitä on paljon. Vankeudessa tehtyjen havaintojen perusteella naaras rakentaa pienen pesäkeon, joka on 1,5 metriä leveä ja puoli metriä korkea. naaras munii pesään vain 7–20 munaa. Munat hautuvat noin 85 päivää. Naaras hoitaa poikasiaan muiden krokotiilien tavoin myös vankeudessa. Susi
Saalistaessaan sudet toimivat yleensä laumana. Yksinäinenkin susi pystyy kaatamaan varsin suuria saaliseläimiä, kuten hirviä, mutta se on harvinaista. Susipari saalistaa yleensä yhdessä. Perhelaumaan kuuluvat sudet jakaantuvat usein pienempiin ryhmiin lähtiessään saalistamaan. Ruusuritari
Faninalin palatsissa odotetaan ruususeremonian alkamista. Ruusuritari Octavian tulee ojentamaan hopearuusun paronin rakastetulle, Faninalin tyttärelle Sophielle ja samalla lumoutuu tämän kauneudesta. Sophien mielestä paroni käyttäytyy sopimattomasti ja hakee turvaa Octavianin luota. Nuoret syleilevät toisiaan. Paroni Ochs haastaa Octavianin kaksintaisteluun. Taistelussa paroni saa pienen haavan, mutta tekee siitä suuren numeron. Octavian häädetään ja Faninal määrää tyttärensä Sophien paronin vaimoksi. Valepukuinen sisäkkö-Octavian on keksinyt juonen Sophien pelastamiseksi. Paroni saa Octavianin kutsun tapaamiseen. Paroni menee ansaan ja uneksii uusista lemmenseikkailuista valssin tahdissa. Poika ja susi
Poika ja susi eli "Poika joka huusi sutta" on Aisopoksen satu ja opettavainen tarina siitä, miten valehtelu vie uskottavuuden ja johtaa valehtelijan omaan turmioon. Tarinassa paimenpoika juoksuttaa kyläläisiä huutamalla toistuvasti suden uhkaavan lammaskatrasta, vaikka näin ei todellisuudessa olekaan. Kun susi lopulta ilmestyy, kukaan ei enää reagoi saman pojan avunhuutoihin, sillä häntä ei enää oteta vakavasti. Sadun eri versioissa susi syö lopulta joko lauman tai pojan itsensä. Supikoira
Nuorten supikoirien kuolleisuus on suuri: poikasista arviolta vain joka kymmenes jää henkiin. Niitä uhkaavat esimerkiksi saalistajat, syyhyn, penikkataudin ja rabieksen tapaiset sairaudet, loiset, saasteet, lumi, liikenne sekä metsästys. Supikoiralla on oma kirppulajinsa, "Chaetopsylla globiceps" (synonyymi "Achaetopsylla kohauti"). Koiraeläimeksi supikoira on hidas ja heikkoleukainen, ja jää siksi helposti suurempien petoeläinten saaliiksi. Ahdistettuna se voi painautua tai heittäytyä maahan ja esittää kuollutta, eikä reagoi silloin edes kosketukseen. Taitavana uimarina se voi myös paeta saalistajaa veteen. Erityisesti susi on merkittävä supikoirien saalistaja. On havaittu, että susikannan runsastuminen tietyllä alueella johtaa siellä kettu- ja supikoirakantojen pienenemiseen ja metsäkanalintujen runsastumiseen, koska suurpedot tappavat pienempiä petoja vähentääkseen kilpailua ravinnosta. Yhdysvaltain kongressi
Capitol on saanut nimensä Rooman hallintokeskuksesta Capitoliumista (), joka sijaitsi samannimisellä kukkulalla (). Myös itse rakennuksen tyylisuunta heijastaa antiikin Kreikan ja Rooman tyyliä. Amazonin sademetsä
Amazoniassa elää muihin sademetsäalueisiin verrattuna vähän suuria nisäkäslajeja. Erikoisimpia on kapybara eli vesisika, joka on maailman suurin jyrsijä. Sen pituus voi olla 1,3 metriä ja paino 80 kiloa. Paetessaan kapybara voi juosta kuin hevonen, mutta yleensä se sukeltaa turvaan veteen. Kapybara on erinomainen uimari, sillä on räpyläjalat ja niin vahvat keuhkot, että se voi olla pinnan alla viisikin minuuttia kerrallaan. Veteen sopeutumisesta todistavat myös korkealla päässä sijaitsevat silmät ja sieraimet, minkä ansiosta kapybara voi uida melkein kokonaan veden alla ja silti hengittää ja tarkkailla ympäristöään. Kabyparan ravintona on pääasiassa jokivarsien heinä. Toinen sademetsän suuri nisäkäslaji on tapiiri, joka voi painaa jopa 300 kg. Tapiiri on sukua sarvikuonoille ja hevosille, ja lähes nykyisen kaltaisia tapiireja eli jo n. 20 miljoonaa vuotta sitten. Metsän pohjalla liikkuu myös hieman pienempiä riistaeläimiä, kuten aguti-nimisiä jyrsijöitä, ja sian sukuisia pekareita, esimerkiksi valkohuulipekareita. Hopeanuoli (manga ja anime)
Mangassa tarina jatkuu, kun Akakabuton kukistumisen jälkeen Gaia-nimisen suden johtamat "Mustien Susien Imperiumin sotajoukot" alkavat tappaa Ōun laumassa mukana olleita koiria. "Susien Monarkian sotajoukkojen" johtaja, Reima-niminen susi, kidnapatuttaa Crossin ja sen pennut saadakseen ōulaiset tulemaan avukseen Gaiaa vastaan. Wolverine
Myöhemmin Loganin sieppasi Tyler Dayspring, Cablen poika, joka kutsui itseään Genesikseksi. Hän halusi tehdä Wolverinesta yhden uusista Ratsumiehistään. Genesis oli hankkinut adamantiumia tappamalla palkkasoturi Cyberin, ja hän oli suunnitellut uusia sitomisoperaation. Tällä kertaa Loganin ruumis kuitenkin hylki adamantiumia, ja hän taantui eläimen tasolle vähäksi aikaa. Enkelinpääagamat
Enkelipääagamat ovat pääasiassa päiväaktiivisia ja elävät puissa. Ne syövät hyönteisiä ja muita selkärangattomia, hedelmiä, kasvisainesta ja joskus myös pieniä selkärankaisia. Naaras laskee enintään kuusi munaa kerralla karikkeeseen kotipuunsa lähelle. Se voi saada useita pesueita vuodessa. Munat kuoriutuvat kolmen tai neljän kuukauden ikäisinä. Niitä tavataan Kaakkois-Aasian trooppisilta tai subtrooppisilta alueilta, yleensä metsistä veden läheisyydestä. Uudessa-Guineassa ja läheisillä saarilla sekä Australian pohjoisosissa elävät lajit on siirretty sukuihin "Hypsilurus" ja "Lophosaurus". Saphira
Saphira on Eragonin lohikäärme, joka esiintyy Christopher Paolinin Perillinen-kirjasarjassa yhtenä päähahmona. 
Saphiran muna löytyy Selkärankavuoristosta Alagaësiassa, kun Eragon on metsästämässä. Eragon aikoo itse ensin käyttää kiveksi luulemaansa munaa maksuvälineenä lihalle. Munasta kuoriutuu pieni lohikäärmeenpoikanen, Saphira. Eragon kasvattaa Saphiran ja matkaa tämän jälkeen ympäri Alagaësiaa koettaen jahdata ra'zaceja, jotka tappoivat hänen enonsa, ja taistella kuningas Galbatorixia vastaan. 
Saphira on viisas, jalo ja rauhanomainen lohikäärme. Hän pelastaa Eragonin hengen monia kertoja, syöksee tulta ja taistelee armotta. Hän tekee mitä tahansa pitääkseen Eragonin hengissä. Saphira keskustelee Eragonin kanssa mielensä avulla. Saphira on viimeinen Alaĝesiassa elävä naaraslohikäärme. Saphira on myös lemmenkipeä ja alentuu joskus itsekin virheisiin. Lisäksi Saphira on myös ironinen sekä välillä mustasukkainen. Gladiator
Päätellen että Colosseumilla syntyneen legendan täytyisi myös kuolla siellä, Commodus haastaa Maximuksen kaksintaisteluun huutavan yleisön edessä. Hyväksyttyään Maximuksen taistelijan kyvyt omiaan mahtavammiksi, Commodus puukottaa Maximusta tikarilla, lävistäen hänen keuhkonsa. Vamma piilotetaan Maximuksen gladiaattorihaarniskan alle. Areenalla, lyhyen iskujen vaihdon jälkeen Maximus riistää miekan Commoduksen kädestä. Commodus pyytää vartijoita antaamaan hänelle miekan, mutta Quintus, joka on salaa yhä lojaali Maximukselle, määrää miehensä laittamaan miekat huotriinsa. Maximus pudottaa oman miekkansa, mutta Commodus vetää esiin piilottamansa tikarin ja hyökkää uudelleen. Maximus kuitenkin pakottaa Commoduksen alistumaan ja tappaa hänet hänen omalla tikarillaan, iskien sen hänen kaulaansa. Kun Commodus kaatuu nyt hiljentyneelle Colosseumille, kuoleva Maximus alkaa nähdä vaimonsa ja poikansa tuonpuoleisessa. Hän lähestyy heitä, mutta pretoriaaniprefekti Quintus vetää hänet takaisin todellisuuteen kysyäkseen ohjeita. Maximus määrää Proximon gladiaattorit vapautettaviksi ja palauttaa senaattori Gracchuksen virkaan ja ohjeistaa tätä perustamaan Rooman senaatin uudestaan. Maximus kaatuu ja Lucilla juoksee hänen avukseen. Vakuutettuaan, että Lucillan poika on turvassa ja Commodus kuollut, Maximus kuolee ja kulkee tuonpuoleisessa perheensä luokse. Senaattori Gracchus, Quintus ja Proximon gladiaattorit kantavat hänen ruumiinsa ulos areenalta. Sinä yönä, vasta vapautettu Juba hautaa Maximuksen tekemät kaksi pienoispatsasta, jotka esittävät tämän vaimoa ja poikaa, Colosseumille, ja sanoo että hän itse liittyy lopulta heidän seuraansa, mutta, elokuvan viimeisinä sanoina: ”Ei vielä, ei vielä.” Villilapsi
Susilapsi-nimitys juontuu susiemon kasvattamista hylätyistä tai kadonneista lapsista. Löydettäessä he ovat liikkuneet nelinkontin ja oppineet ääntelynsä ja ruokailutavat eläimiltä. Nimitys viittaa Rooman perustamismyyttiin, jossa naarassusi imetti hylättyjä Romulusta ja Remusta omalla maidollaan. Susilapset ovat kiehtoneet kirjallisuutta ja populaarikulttuuria. Tunnetuimpia hahmoja ovat Viidakkokirjan Mowgli ja "apinoiden kuningas" Tarzan. Messalina (vuoden 1923 elokuva)
Caligulan murhan jälkeen pretoriaanit julistavat Claudiuksen keisariksi. Pretoriaanikaartin komentaja Marcus rakastaa Claudiuksen vaimoa Messalinaa, joka tapaa öisellä seikkailuretkellään senaattori Apolloniuksen orjan Enniuksen. Isisin papitar Mirit uhkaa Enniuksen rakastettua Egleä, mutta voimamies Tigranes pelastaa hänet. Claudiuksen syrjäyttämistä tavoittelut Marcus joutuu Caius Siliuksen uhriksi. Mirit myrkyttää kilpa-ajajana toimivan Enniuksen hevoset, mutta Messalina pelastaa hänet kuolemalta ja leijonat syövät Miritin. Caiuksen kanssa miestään vastaan juonitteleva Messalina paljastuu ja tekee itsemurhan. Ursus, il gladiatore ribelle
Rooman keisarin Marcus Aureliuksen kuoltua valtaistuimen perii hänen poikansa, gladiaattoritaisteluja harrastava julma ja väkivaltainen Commodus. Senaattori Emilius Letus kaappaa kristityn markomannin Ursuksen morsiamen Arminian saadakseen miehen taistelemaan Commodusta vastaan gladiaattorikisoissa. Ursus lyö Commoduksen ja kapinaan nouseva armeija nostaa keisariksi Letuksen pojan Septimiuksen. Celio
Celio tunnetaan parhaiten Rooman suurimmasta amfiteatterista Colosseumista, josta on tullut koko Rooman symboli. Keisari Vespasianus rakensi sen vuosina 69–79 Palatiumin, Esquilinuksen ja Caeliuksen väliseen laaksoon, nykyisen Celion pohjoislaidalle. Colosseumin länsipuolella, Forum Romanumin eteläreunassa on Konstantinuksen riemukaari, joka pystytettiin Mulviuksen sillan taistelun muistoksi vuonna 315. Colosseumin itäpuolella sijaitsevat puolestaan gladiaattorien kasarmina toimineen Ludus Magnuksen rauniot. Punasusi
Punasusi saalistaa jäniksiä, kaniineja, jyrsijöitä, peuroja ja majavia, joskus myös kaloja ja rapuja. Punasusinaaras synnyttää keväällä 2–7 pentua 8–9 viikon kantoajan jälkeen. Kaikki perheenjäsenet auttavat pentujen hoidossa. Punasuden elinikä on enintään 13 vuotta. Sillikuningas
Sillikuninkaat kutevat kesällä. Kutu tapahtuu matalammassa vedessä kuin ne yleensä oleilevat. Munat ovat kierteisten koteloiden sisällä. Koteloiden avulla ne myös kiinnittyvät pohjaan. Skrullit
Keisarinna R’kill, hänen tyttärensä prinsessa Anelle ja miljoonia muita skrulleja tuhoutui kun maailmojen syöjä Galactus tuhosi imperiumin keskusplaneetan. Imperiumi suistui kaaokseen. Jokainen pienikin skrullijohtaja julisti itsensä uudeksi keisariksi ja valtava sisällissota tappoi vielä miljoonia skrulleja. Edelleenkään skrulli-imperiumilla ei ole kunnollista keskitettyä hallintoa vaikka skrulleja hallitseekin (ainakin nimellisesti) keisarinna S’ybll.Skrullit ovat vihertäviä humanoideja, joilla on pitkät pystymäiset korvat ja uurteiden täyttämä leuka. Rodussa esiintyy liskomaisia ominaisuuksia, mutta myös tiettyjä nisäkkäiden piirteitä, kuten hiukset (urospuoliset skrullit ovat kuitenkin yleensä kaljuja) ja nännit (naarailla). Vastasyntyneet kuoriutuvat munista mutta emot hoitavat silti jälkeläisiään. Skrullien keskimääräinen elinikä on noin 210 vuotta. Keisarijalokotka
Keisarijalokotka voi tappaa monta kertaa itseään suuremman saaliin ja laji onkin Afrikan kotkista voimakkain. Keisarijalokotkan ravinnosta 98 % on nisäkkäitä. Ne syövät erityisesti kädellisiä, mutta etenkin niiden puutteessa myös pieniä antilooppeja, jyrsijöitä, tamaaneja ja mangusteja. Ne syövät myös matelijoita kuten varaaneja ja käärmeitä, sekä lintuja kuten sarvinokkia, kyyhkyjä ja helmikanoja. Toisinaan kotkat käyttävät myös raatoja. Kibalen kansallispuistossa, Ugandassa tehdyssä tutkimuksessa huomattiin että tutkittujen keisarijalokotkien ravinnosta 84 % muodostui apinoista ja ne verottivat 2 % apinakannasta joka vuosi. Muita saaliseläimiä olivat sukeltaja-antiloopit, sekä yksittäiset hedelmälepakot, jyrsijät, sivettieläimet ja sarvinokat. Iturin sademetsässä Kongon demokraattisessa kädellisten osuus on 88 % prosenttia. Ne syöksyvät saaliin kimppuun yleensä pudottautumalla oksalta, mutta voivat myös napata saaliin lennosta jos saalis elää puussa tai sitten tappaa sen maassa. Isoimmat saaliit paloitellaan maassa ja lihanpalat kätketään puihin ja siitä riittää syötävää useiksi päiviksi. Keisarijalokotkapari voi saalistaa yhdessä ja jakaa saaliin keskenään. Koiras voi kiinnittää apinoiden huomion itseensä jolloin naaras pääsee yllättämään saaliinsa. Keisarijalokotkan iskiessä kohti apinaa se kääntää jalkansa ja alavartalonsa eteenpäin ja iskee sellaisella voimalla että saalis kuolee melkein heti. Jos apina ei kuitenkaan kuole iskun tuottamasta voimasta, keisarijalokotkan suuret kynnet aiheuttavat kuolettavat vammat eläimen sisäelimille. Siat
Siat tonkivat kärsällään maata ja syövät kaikkea minkä niiden hyvä hajuaisti ja kärsälevyn herkkä tuntoaisti kelpuuttavat. Ravinnoksi kelpaavat kaikenlaiset kasvit, kuten juuret, tuore ruoho, lehdet, hedelmät ja sienet. Myös eläinravinto on tärkeä osa ruokavaliota. Siat syövät paljon hyönteisiä, toukkia, etanoita, matoja, sammakoita, liskoja, linnunpoikasia ja munia, pieniä jyrsijöitä, kaloja ja raatoja. Lauhkean vyöhykkeen sikalajeilla on kiinteät kiima-ajat, mutta trooppiset lajit voivat lisääntyä ympäri vuoden. Toisinaan ne kuitenkin määräytyvät sadekausien ja kuivakausien mukaan. Kantoaika kestää noin 4–5 kuukautta, minkä jälkeen poikasia syntyy lajista riippuen hirvisian yhdestä porsaasta noin 15 porsaaseen. Maailmansilmä
Perrin ja Egwene, joita saattavat Elyas ja lauma susia, on määrä mennä Caemlyniin, josta Moraine Sedai ja muut löytäisivät heidät. Muutaman päivän kuluttua he tapaavat Tuathat'anit ja matkaavat heidän mukana vähän aikaa, kunnes Elyaksen vaistot käskevät heitä jatkamaan omin neuvoin. Matka ei kuitenkaan suju mutkitta. He pääsevät "steddingiin" turvaan Pimeän valtiaan otuksilta, jotka ajavat heitä takaa, mutta joutuvat siellä Valkeuden Lasten kynsiin. Perrinin ja Loikkarin, joka on susi, surmattua pari Valkeuden Lasta, heidät vangitaan. Elyas ja sudet pääsevät pakoon, mutta loukkaantuneena. Perrinille ja Egwenelle selviää, että heidät aiotaan viedä Caemlyniin; Perrinille on langetettu hirttotuomio. Brenno, il nemico di Roma
Eletään vuotta 391 eaa. Brennuksen johtamat gallialaiset uhkaavat Roomaa ja valloittavat Clusiumin kaupungin. Sillä aikaa senaatin kavalluksesta syyttämä sotapäällikkö Furius Camillus luopuu tehtävästään ja vetäytyy maanpakoon Ardeaan. Minervan papitar Nissia lupautuu Brennuksen vaimoksi pelastaakseen kaupungin, mutta hänen kihlattunsa Quintus Fabius sieppaa tytön. Raivostunut Brennus lyö roomalaiset Allia-joen luona ja marssii Roomaan, jonka asukkaat ovat vetäytyneet turvaan Capitoliumin kukkulalle. Gallialaiset yrittävät vallata Capitoliumin, mutta pyhät hanhet paljastavat ääntelyllään hyökkäyksen. Roomalaiset suostuvat maksamaan Brennukselle lunnaat, mutta juuri silloin apuun ryntää Quintus Fabiuksen kutsuma Furius Camillus joukkoineen. Lopuksi Quintus Fabius surmaa Brennuksen kaksintaistelussa. Kuparimonninen
Kutu tapahtuu yleensä osittaisen akvaarion vedenvaihdon jälkeen, kun osa vedestä on korvattu uudella, puhtaalla ja muutamaa celsiusastetta viileämmällä vedellä. Kututapahtuma alkaa kun yksi tai useampi koiras lähtee ajamaan takaa pulleaa naarasta, joka kantaa muutamaa munaa rintaevissään. Koiras ja naaras asettuvat pohjalle T-asentoon, jolloin uros hedelmöittää naaran rintaevissä olevat munat. Tämän jälkeen naaras kiinnittää munat sileälle pinnalle, kuten akvaarion sivulasiin. Tapahtuma toistuu useita kertoja. Kuparimonninen kutee ympäri vuoden. Keisariskorpioni
Parittelussa koiras lähestyy naarasta erittäin hitaasti ja varovasti. Kun koiras on varma siitä, ettei se joudu naaraan suupalaksi, se rohkaisee mielensä ja kävelee lähemmäksi. Seuraavassa vaiheessa skorpionit tarttuvat toisiaan saksista. Ne vetävät toisiaan vuorotellen itseään kohti ikään kuin köydenvedossa. Niiden käyttäytyminen muistuttaa hieman tanssia, mutta sille on syynsä. Koiras on asettanut maahan siittiöpaketin, joka hedelmöittää naaraan. Koiraan on kuitenkin ohjattava naaras paketin päälle, jotta paketti joutuisi naaraan sukuaukkoon. Soidintanssi voi kestää muutamasta tunnista pariin päivään. Muutaman kuukauden kuluttua naaras synnyttää 20–50 pikkuskorpionia. Pikkuskorpionit elävät emonsa selässä ensimmäiseen nahanluontiin saakka, jonka jälkeen ne oppivat saalistamaan ravintonsa itse. Jos skorpionin poikanen ei ajoissa jätä emoaan, niin emo voi syödä sen. Sorkkaeläimet
Kaikki sorkkaeläimet ovat kasvinsyöjiä eli herbivoreja. Siat ja pekarit muodostavat pienen poikkeuksen, sillä ne saattavat syödä myös maassa pesivien lintujen munia, nuoria linnunpoikasia, matelijoita tai eläinten raatoja. Niidenkin pääravinnon lähde on kuitenkin kasvit, hedelmät tai juuret ja edellä kuvattu käytös on marginaalisessa osassa. Kaikilla sorkkaeläimillä on muista nisäkkäistä poikkeava ruoansulatusjärjestelmä. Märehtijöillä kääpiökauriita lukuun ottamatta on varsinaisen mahalaukun lisäksi kolme muuta mahaa eli siis yhteensä neljä eri mahaa. Kamelieläimillä, virtahevoilla ja kääpiökauriilla mahoja on kolme, kun taas sioilla ja pekaareilla on yksi varsin pieni maha ennen varsinaista mahaa. Märehtijöiden kaikilla neljällä mahalla on oma nimi: pötsi, verkkomaha, satakerta, ja juoksutusmaha. Leopardi
Leopardi syö kaikkea eläinravintoa lantakuoriaisista jättiläishirviantilooppeihin
. Mieluisinta saalista ovat pienehköt tai keskikokoiset saaliseläimet kuten apinat, gasellit, antiloopit, peurat ja muut sorkkaeläimet. Saaliiksi kelpaavat myös linnut, käärmeet, piikkisiat ja pienet jyrsijät, satunnaisesti kalat, sammakkoeläimet ja hedelmät. Saalis riippuu paljolti metsästysmaista ja yksilöllisistä eroista. Ruohonsyöjät ovat suosiossa ruohotasangoilla, kädelliset ja jyrsijät metsässä. Tavallisesti leopardi hiipii lähes äänettömästi ja kärsivällisesti saaliin perässä ja hyökkää sitten yllättäen tappaen saaliinsa puremalla sitä niskaan. Ahnaita kuokkavieraita, kuten hyeenoita, välttääkseen se raahaa usein uhrinsa puuhun ja asettaa sen korkealle oksanhankaan.
Pennut ovat erittäin alttiita vaaroille, mutta aikuisella leopardilla on ihmisen lisäksi vain vähän luonnollisia vihollisia. Krokotiilit, tiikerit ja leijonat voivat surmata aikuisiakin leopardeja. Susi kulttuurissa
Antiikin Roomassa susi nautti kunnioitusta kaupungin perustajien Romuluksen ja Remuksen kasvattiemona. Roomassa oli muun muassa useita susipatsaita ja kaupungissa vietettiin vuosittain susimaiselle Faunus-jumalalle omistettua Lupercalia-juhlaa. Susi toimi myös Rooman valtiollisena symbolina ja on edelleen Rooman kaupungin tunnuseläin. Roomassa vältettiin susien vahingoittamista eläimen uskonnollisen erityisaseman vuoksi. Susia ei esimerkiksi nähty amfiteattereiden metsästysnäytöksissä, toisin kuin muita suuria petoeläimiä. Legends of Chima
Myöhemmin Croolerin ote Craggeristä heikkenee ja sudet pettävät krokotiilit alkaen tavoitella Chitä yksin itselleen. Sudet saadaan pakotettua rauhaan muiden rotujen kanssa, mutta Crooler onnistuu luomaan Kohtalon usvaa, jonka vaikutuksesta Cragger kääntyy kaikkia, jopa siskoaan, vastaan. Lisäksi Chima ajautuu jälleen sotaan, kun salaperäinen musta pilvi tukkii Mount Cavoran Chi-putoukset. Lopulta Cragger palaa järkiinsä, ja kun hänen äitinsä Crunket palaa Chimaan, ilmenee, että heitä kaikkia uhkaa uusi vihollinen: Kaukomaiden pahat heimot (skorpionit, lepakot ja hämähäkit). Harry Potter ja Azkabanin vanki (elokuva)
Lupin ja Musta pakottavat Piskuilanin (Timothy Spall) palaamaan takaisin ihmismuotoon tappaakseen hänet. Harry kuitenkin keskeyttää heidät sanoen, ettei hänen isänsä James Potter olisi tahtonut, että hänen kahdesta parhaasta ystävästään tulisi tappajia. Piskuilan päätetään antaa ankeuttajille. Kun joukkio suuntaa takaisin kohti linnaa, taivaalle nousee täysikuu. Lupin muuttuu ihmissudeksi, ja Piskuilan onnistuu karkaamaan. Lupin ja Musta taistelevat eläinhahmoissaan, kunnes toisen eläimen huuto vie Lupinin huomion. Ankeuttajat hyökkäävät Mustan ja Harryn kimppuun. Kun ankeuttajat ovat miltei saamassa heidän sielunsa, Harry näkee kaukaisen hahmon loihtivan uroshirven muotoisen suojeliuksen, joka ajaa ankeuttajat tiehensä. Harry uskoo, että salaperäinen hahmo on hänen kuollut isänsä. Kuningastiira
Kuningastiira syöksysukeltaa kaloja. Poikasille syötetään ensin sardelleja ja niiden kasvaessa sillin sukuisia kaloja. Kultasakaali
Sakaalit ovat osa koiraeläinten heimon koirien ("Canis") sukua. Muita sakaalilajeja ovat vaippasakaali ("C. mesomelas") ja juovasakaali ("C. adustus"). Aiemmin myös etiopiansusi eli simieninsakaali ("C. simensis") luettiin sakaaleihin, mutta nykytiedon mukaan se on läheisempää sukua sudelle ja kojootille.