Millä palkinnoilla Niklas Bäckström palkittiin hänen NHL-urallaan?
Niklas Bäckström
Niklas Oskar Bäckström (s. 13. helmikuuta 1978 Helsinki) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa SM-liigassa pelaavaa Tapparaa. Bäckström on palkittu NHL-urallaan William M. Jennings Trophylla sekä Roger Crozier Saving Grace Awardilla vuonna 2007. Hän on myös Minnesota Wildin seurahistorian menestyksekkäin maalivahti pitäen hallussaan kolmea Wildin seuraennätystä. Niklas Bäckström
Ensimmäisen nollapelinsä Pohjois-Amerikassa Bäckström pelasi 24. lokakuuta 2006 Wildin voitettua Phoenix Coyotesin 4–0. Bäckström nousi joukkueen ykkösvahdiksi ohi vammoista kärsineen Fernandezin. Tulokaskaudellaan hän torjui 41 runkosarjaottelua ja 23 voittoa. Runkosarjan päätteeksi Bäckström oli NHL:n tilastoykkönen päästettyjen maalien keskiarvon (1,97) suhteen. Hänellä oli myös NHL-maalivahtien paras torjuntaprosentti (92,9%). Bäckström voitti loistavasta kaudestaan palkintoina Roger Crozier Saving Grace Awardin NHL-runkosarjan parhaasta torjuntaprosentista, ja William M. Jennings Trophyn vähiten maaleja runkosarjassa päästäneen joukkueen maalivahtina. Jälkimmäisen palkinnon Bäckström jakoi Wildin toisen maalivahdin, Fernandezin, kanssa. Wild pääsi kaudella pudotuspeleihin, mutta putosi ensimmäisellä playoff-kierroksella. Bäckström pelasi Wildin viisi pudotuspeliottelua torjuntaprosentilla 92,4%, ja vakiinnutti Wildin ykkösmaalivahdin paikan itselleen.
Nicklas Bäckström
Bäckström oli mukana Ruotsin maajoukkueessa Sotšin olympialaisissa 2014. Hänet suljettiin kuitenkin kilpailusta, kun hän antoi positiivisen dopingnäytteen turnauksen aikana. Bäckströmin mukaan näytteestä löytynyt pseudoefedriini oli peräisin hänen vuosia käyttämästään allergialääkkeestä. KOK:n päätöksellä hän sai kuitenkin Ruotsin saavuttaman hopeamitalin. Olympiakomitea oli ilmoittanut aiemmin keväällä, että rike olisi sisältänyt riittävät perustelut rangaistukselle. KOK kuitenkin myönsi mitalin Bäckströmille hänen yhteistyönsä ja maajoukkueen lääkärin osallisuuden seurauksena. Mitali annettiin Ruotsin jääkiekkoliiton haltuun. Bäckström edusti myös Ruotsia World Cupissa vuonna 2016, tuolloin Ruotsi putosi välieriässä Euroopan yhdistelmäjoukkueelle numeroin 3–2. Bäckström oli myös voittamassa mm kultaa vuonna 2017 jolloin hän teki muun muassa ratkaisevan rankkari osuman Kanadaa vastaan. Joakim Nordström
Kauden 2014–2015 Nordström aloitti farmijoukkue IceHogsissa. Hän pelasi kauden aikana ssa. Nordström pelasi yli puolet kaudestaan kuitenkin Blackhawksin NHL-joukkueen puolella tehden 38 runkosarja- ja kolmessa playoff-ottelussa kolme syöttöpistettä. Hän voitti kauden päätteeksi Stanley Cupin. Syyskuussa 2015 Nordström teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Blackhawksin kanssa, mutta vain reilu viikkoa myöhemmin hänet ja Kris Versteeg kaupattiin Carolina Hurricanesiin vaihdossa Dennis Robertsoniin, Jake Massieen ja kesän viidennen kierroksen varausvuoroon. Eric Lindros
Lindros oli uransa huipulla 1990-luvun puolessä välissä. Hänet palkittiin kaudella 1994–1995 Hart Memorial Trophyllä NHL:n arvokkaimpana pelaajana ja Lester B. Pearson Awardilla pelaajien valitsemana parhaana pelaajana. Tunnetuin ketju, jossa Lindros urallaan pelasi, on Flyers-aikojen "Legion of Doom", jonka laitahyökkääjinä pelasivat John LeClair ja Mikael Renberg. Ketjun ollessa kasassa seura eteni kaudella 1996–1997 Stanley Cupin loppuotteluihin Detroit Red Wingsiä vastaan. Lindros ei ollut loppuottelusarjassa kuitenkaan parhaimmillaan ja teki ensimmäisen maalinsa vasta neljännessä ja ratkaisevassa ottelussa. Red Wings vei mestaruuden suoraan voitoin 4–0. Lindros teki pisteiden valossa parhaalla Flyers-kaudellaan, 1995–1996, 115 tehopistettä, 47 maalia ja 68 syöttöpistettä, 73 runkosarjaottelussa. Kausi jäi myös hänen uransa tehokkaimmaksi. Niklas Bäckström
Kaudella 2008–09 Bäckström oli jälleen loistovireessä Wildin tolppien välissä. Hän teki Wildin seuraennätyksen, eniten nollapelejä kaudessa, jättäen vastustajan nollille kahdeksan kertaa. Helmikuussa 2009 Bäckström valittiin NHL:n tähdistö-otteluun pelaamaan Lännen konferenssin tähdistöjoukkueeseen. Bäckström pelasi Lännen tähdistöjoukkueen maalilla tähdistö-ottelussa, ottelun toisen erän, päästäen neljä maalia. Ottelu päättyi Idän konferenssin voittoon 12–11, rangaistuslaukauksilla. "Bäcks" torjui Wildin maalilla yhteensä 71 ottelussa, mikä oli eniten kaikista NHL:n maalivahdeista. Torjuntaprosentti oli jälleen erinomainen: 92,3%. Wild ei kuitenkaan menestynyt erityisen hyvin Bäckströmin pelastuksista huolimatta, ja seura jäi ulos NHL:n pudotuspeleistä. Kauden päätteeksi Bäckström nimettiin ehdokkaaksi parhaan maalivahdin Vezina Trophyyn, jonka kuitenkin voitti Boston Bruinsin Tim Thomas. Bäckström sijoittui valintatilastossa toiseksi. Kauden jälkeen konkarivalmentaja Jacques Lemaire, joka oli ollut Wildin valmentaja koko sen ajan kun Bäckström oli ollut joukkueessa, erosi ja tilalle tuli keltanokka Todd Richards, jolle pesti oli ensimmäinen päävalmentajana. Tuukka Rask
Boston Bruins solmi heinäkuussa 2013 Raskin kanssa kahdeksan vuoden ja 56 miljoonan dollarin jatkosopimuksen. Kyseessä oli historian rahakkain suomalaispelaajan NHL-sopimus ja seitsemän miljoonan dollarin kausipalkka on kauden NHL-maalivahtien korkein yhdessä Pekka Rinteen ja Jonathan Quickin kanssa. Rask myös valittiin Suomessa Vuoden jääkiekkoilijaksi 2013. Niklas Sundström
Neljän Rangers kauden jälkeen Sundström kaupattiin kesäkuussa 1999 maalivahti Dan Cloutierin sekä vuoden ensimmäisen ja kolmannen kierroksen varausvuoron kanssa Tampa Bay Lightningiin. Sundström ei kuitenkin ehtinyt pelata Lightningissa, vaan hänet kaupattiin saman vuoden elokuussa vuoden 2000 kolmannen kierroksen varausvuoron kanssa San Jose Sharksiin. Vaihdossa Lightning sai Shawn Burrin, Steve Guollan, Bill Houlderin ja Andrei Zjuzinin. Kesken kauden 2002–03 tammikuussa 2003 Sundström kaupattiin Sharksista Montreal Canadiensiin vuoden kolmannen kierroksen varausvuoron kanssa vaihdossa maalivahti Jeff Hackettiin. Työsulkukaudella 2004–05 Sundström pelasi italialaisessa HC Milano Vipersissä, jossa voitti Serie A:n mestaruuden. Niklas Bäckström
Bäckströmin ja IFK:n yhteistyön päätyttyä Bäckström siirtyi vuonna 2000 Lappeenrannan SaiPaan. Bäckström oli joukkueen selvä ykkösvahti ja sai seurassa paljon peliaikaa. Hän torjui 49 SM-liigan runkosarjaottelua torjuntaprosentilla 92,4%. Bäckström oli läpi kauden SaiPan avainpelaajia ja pelasi hyvällä tasolla, vaikkei onnistunutkaan torjumaan joukkuettaan SM-liigan pudotuspeleihin. Hyvät otteet melko heikon SaiPan maalilla eivät kuitenkaan jääneet huomaamatta ja Ruotsin Elitserienissä pelannut Tukholman AIK tarjosikin Bäckströmille kauden jälkeen sopimusta. Nicklas Bäckström
Ensimmäisen ottelunsa Ruotsin maajoukkueessa Bäckström pelasi 6. huhtikuuta 2006 Norjaa vastaan. Myöhemmin samana keväänä hän oli mukana voittamassa maailmanmestaruutta Latvian MM-kilpailuissa. Bäckström pelasi turnauksen neljä viimeistä ottelua ja nostettiin suoraan ykkösketjuun Henrik Zetterbergin ja Johan Franzénin rinnalle. Hänestä tuli näin 18 vuoden ja kuuden kuukauden ikäisenä nuorin Ruotsia maailmanmestaruuskilpailuissa edustanut pelaaja ja samalla nuorin ruotsalainen maailmanmestari. Niklas Hjalmarsson
Kaudeksi 2007–2008 Hjalmarsson teki yksivuotisen sopimuksen Luleå HF:n kanssa, mutta siirtyikin kolmivuotisella tulokassopimuksella Chicago Blackhawksin organisaatioon. Ensimmäisellä sopimuskaudellaan hän pelasi enimmäkseen farmijoukkue Rockford IceHogsissa, mutta pääsi pelaamaan myös 13 NHL-ottelua tehoin 0+1=1. Kaudella 2008–2009 Hjalmarsson pelasi 21 NHL-ottelua tehoin 1+2=3 sekä pudotuspelit. Hän alkoi saamaan enemmän peliaikaa NHL:stä James Wisniewskin siirryttyä Anaheim Ducksiin. Kausi 2009–2010 Hjalmarssonilla kului kokonaan Blackhawksissa. Hän pelasi 77 ottelua tehoin 2+15=17. Hjalmarsson sai peliaikaa keskimäärin yli 19 minuuttia per ottelu. Kauden päätteeksi hän voitti Stanley Cupin. Eddie Läck
Ennen NHL Central Scouting Bureau oli sijoittanut Läckin ennusteissa Euroopan yhdeksänneksi parhaaksi maalivahdiksi, mutta häntä ei lopulta kuitenkaan varattu. Kolmen Leksands IF:ssä pelaamansa kauden jälkeen Läck siirtyi Ruotsin korkeimmalle sarjatasolle, Elitserieniin, jossa pelaavan Brynäs IF:n kanssa hän teki 6. heinäkuuta 2009 kahden vuoden mittaisen sopimuksen. Elitserienissä hän debytoi 17. lokakuuta tullessaan ensimmäisen erän lopulla Florida Panthersin sopimusmaalivahti Jacob Markströmin tilalle. Hän pysäytti 18 laukausta, kun Brynäs hävisi ottelun Färjestadille numeroin 3–2. Läck pääsi Markströmin varamaalivahtina pelaamaan 14 pelissä, joissa hän päästi keskimäärin 2,67 maalia per ottelu ja hänen torjuntaprosentikseen muodostui 91,1. Läck edusti Ruotsia jääkiekon MM-kilpailuissa vuonna 2017. Niklas Bäckström
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 2016 Bäckström oli Suomen kolmosmaalivahti eikä pelannut yhdessäkään ottelussa. Nicklas Bäckström
Bäckströmin isä Anders Bäckström on entinen jääkiekkoilija, joka pelasi koko kymmenen kautta kestäneen uransa Brynäsissä. Myös hänen vanhempi veljensä Kristoffer Bäckström on jääkiekkoilija. Bäckströmin äiti Catrin Bäckström on syntynyt Suomessa ja pelannut käsipalloa Ruotsissa ja Suomessa. Niklas Fogström
Fogström siirtyi kaudeksi 2004–2005 Ruotsin I-divisioonassa pelanneeseen Tingsryds AIF:ään. Kaksi seuraavaa kautta hän pelasi sarjatasoa ylempänä Allsvenskanin Nyköpings Hockeyssa. Fogström oli kevään 2006 karsintasarjassa joukkueen paras pistemies tehoilla 2+6=8 ja hän oli auttamassa Nyköpingiä säilyttämään sarjapaikkaansa. NHL-kausi 1970–1971
Runkosarjan maali- ja pistepörssin voitti Boston Bruinsin keskushyökkääjä Phil Esposito, jolle myönnettiin Art Ross Trophyn ohella Lester B. Pearson Award. Hän teki pelaamissaan 78 ottelussa 152 tehopistettä, joista 76 oli maaleja ja 76 syöttöpisteitä. Pistepörssin kakkoseksi sijoittui Espositon tavoin Bruinsia edustanut puolustaja Bobby Orr, joka sai sekä Hart Memorial Trophyn että Norris-palkinnon. Orrin kauden 1970–1971 aikana tekemät 139 tehopistettä ja 102 syöttöpistettä ovat kumpikin puolustajien ennätyksiä NHL:ssä. Jos kaikki pelaajat huomioidaan, vain Wayne Gretzky ja Mario Lemieux ovat pystyneet keräämään enemmän syöttöpisteitä yhden kauden aikana. Orrin ±-tilaston lukema +124 samalta kaudelta on NHL:n kaikkien aikojen ennätys, kun otetaan lukuun sekä hyökkääjät että puolustajat. Tomas Sandström
Sandström varattiin sijalta 36 New York Rangersiin vuoden 1982 varaustilaisuudessa. Hän pelasi 983 NHL-ottelua, joissa onnistui maalinteossa 394 kertaa ja antoi 462 maalisyöttöä (yhteensä 856 tehopistettä). Hän voitti Stanley Cupin 1997 Detroit Red Wingsissä. Tomas Sandström pelasi Rendez-vous '87 -otteluissa NHL:n tähtijoukkueessa Neuvostoliittoa vastaan. Niklas Fogström
Kauden 2010–2011 Fogström toimi Moran kapteenina ja hän oli viemässä joukkuetta Kvalserieniin saakka, mutta Mora jäi kuitenkin ilman sarjanousua. Toukokuussa 2011 Fogström jatkoi sopimustaan taas vuodella. Hän toimi kaudella 2011–2012 Moran varakapteenina ja teki HockeyAllsvenskanin yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 11+33=44, joilla Fogström oli joukkueensa paras syöttäjä sekä toiseksi paras pistemies Jens Jakobsin jälkeen. Dominik Hašek
Kesällä 1993 Hašek sai siirron Buffalo Sabresiin, jossa hänestä kehittyi yksi NHL:n huippumaalivahdeista. Hašek on voittanut parhaalle maalivahdille annettavan Vezina Trophyn kuudesti uransa aikana, sekä Hart Memorial Trophyn ja Lester B. Pearson Awardin kahdesti. NHL:n parhaan pelaajan palkinto oli ennen Hašekia viimeksi mennyt maalivahdille 35 vuotta aiemmin (Jacques Plante), eikä kukaan muu maalivahti kuin Hašek ole voittanut sitä kahta kertaa. Torjuntaprosentilla mitattuna hän on ollut kuudesti runkosarjan paras maalivahti ja hänet on valittu viidesti all stars -joukkueeseen. Niklas Bäckström
Pian kauden 2011–2012 päätyttyä Los Angeles Kingsin Stanley-Cup voittoon, ilmoitti Wild panostavansa lujasti tulevaisuuteen ja asettavansa tavoitteet tulevina vuosina korkealle. Kesällä ilmoitettiin niin huippuhyökkääjä Zach Parisen kuin NHL:n parhaisiin puolustajiin luokeutuvan Ryan Suterin siirroista Minnesota Wildiin. Myöhemmin myös nuori keskushyökkääjä, superlupaus ja maailmanmestari Mikael Granlund siirtyi Wildiin Helsingin IFK:sta. Kim Källström
Vuonna 2002 Källström siirtyi 12,5 miljoonan kruunun siirtosummalla Ruotsin menestyksekkäimpiin seuroihin lukeutuvaan Djurgårdens IF:ään, jossa hän pelasi kaksi kautta ja voitti seurassa Ruotsin mestaruuden kahdesti ja Ruotsin Cupin kerran, vuonna 2002. Källström kuului seuransa avainpelaajiin ja on ollut molemmilla kausilla Djurgårdenin paras maalintekijä 12 Allsvenskan-osumalla kaudella 2002 ja 14 liigaosumalla kaudella 2003; koko liigan maalipörssissä hän oli kaudella 2002 jaetulla sijalla neljä ja kaudella 2003 sijalla kaksi. Menestyksekkäiden Ruotsissa pelattujen vuosien jälkeen Ligue 1 -seura Rennes hankki Källströmin riveihinsä joulukuussa 2003 18 miljoonan kruunun siirtokorvauksella. Hän pelasi seurassa kolme kautta, minkä jälkeen Ranskan liigaa 2000-luvun alun dominoinut Lyon hankki hänet riveihinsä toukokuussa 2006. Källström pelasi Lyonissa vuoteen 2012 asti. Heinäkuussa 2012 hän siirtyi venäläisseura Spartak Moskovaan. Nils Bäckström
Bäckström on Danderyds SK:n kasvatti. Hän pelasi juniorina myös Hammarby IF:ssä kevääseen 2003 asti, jonka jälkeen Bäckström siirtyi Stocksunds IF:ään. Detroit Red Wings varasi Bäckströmin yhdeksännellä kierroksella 209. pelaajana . Hän oli edellisellä kaudella 2003–2004 pelannut Stocksundin J18-joukkueessa. Bäckström siirtyi kaudeksi 2004–2005 Djurgårdens IF:n J20-junioreihin. Hän pelasi kaudella 2005–2006 myös yhden ottelun Elitserienissä. Erik Nyström
Montréal Canadiens varasi Nyströmin kuudennella kierroksella 154. pelaajana . Hän pelasi alkukauden 2012–2013 MODO:n J20-junioreissa, mutta marraskuussa 2012 seura lainasi Nyströmin loppukaudeksi Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue Karlskrona HK:hon. Hän teki siellä 23 runkosarjaottelussa tehot 5+6=11 ja viidessä Kvalserien-ottelussa kaksi syöttöpistettä. Elokuussa 2013 Nyström teki ammatilaistry-out -sopimuksen hänet varanneen Montréal Canadiensin farmijoukkueen, Hamilton Bulldogsin kanssa. Nyström pelasi joukkueessa alkukaudella 2013–2014 17 runkosarjaottelua tehopistein 1+4=5, kunnes marraskuussa hänen try-outinsa purettiin ja Nyström siirtyi loppukaudeksi KHL:n kroatialaisjoukkue Medveščak Zagrebiin. Hän teki siellä 20 runkosarja- ja kolmessa playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Nyström vahvisti myös Medveščakin kakkosjoukkuetta Kroatian pääsarjan pudotuspeleissä, jotka päättyivät mestaruuteen. Oscar Ackeström
Vuodet 2000–2002 Ackeström pelasi Saksan DEL-liigan Hannover Scorpionsissa. Hän palasi kaudeksi 2002–2003 Frölundaan, jossa Ackeström oli tehoilla 10+9=19 joukkueen toiseksi tehokkain puolustaja Magnus Johanssonin jälkeen. Hän voitti keväällä 2003 Ruotsin mestaruuden. Kaudella 2003–2004 Ackeström oli tehoilla 6+11=17 Frölundan toiseksi tehokkain puolustaja Antti-Jussi Niemen jälkeen sekä joukkueen puolustajista paras maalintekijä. Hän oli 109 jäähyminuutillaan Elitserienin jäähypörssin viides Södertälje SK:n Bert Robertssonin kanssa. Ackeström pelasi vuodet 2004–2006 Sveitsissä. Hän edusti siellä kahden kauden aikana neljää eri seuraa: HC Ambrì-Piottaa, SCL Tigersiä ja HC Davosia NLA:ssa sekä HC Thurgauta NLB:ssä. Kaudella 2005–2006 Ackeström edusti hallitsevaa Sveitsin mestaria Davosia myös Euroopan seurajoukkueiden mestaruusturnauksessa. Niklas Bäckström
Vamma pakotti Bäckströmin olemaan kuitenkin sivussa oletettua pitempään ja Wild joutui kutsumaan, farmiseurastaan, AHL-joukkue Iowa Wildistä varamaalivahdiksi Darcy Kuemper. Oltuaan sivussa useita viikkoja, Bäckström palasi lokakuun lopussa Wildin kokoonpanoon ja Kuemper lähetettiin takaisin Iowan vahvuuteen. "Bäcks" oli kuitenkin paluuottelussaan Wildin varamaalivahtina ja seurasi ottelun vaihtoaitiosta, Josh Hardingin torjuessa maalilla. Niklas Bäckström
Bäckström siirtyi takaisin Suomeen pelaten HIFK:ssa kaudet 2016–2017, 2017-2018 ja Tapparassa kaudella 2018–2019. Niklas Bäckström
Kaudeksi 2014–2015 Minnesota Wild ei uusinut Bryzgalovin sopimusta, mutta seuralla on silti riveissään kolme NHL-kaliiberin maalivahtia: Bäckström, Harding ja Kuemper. Lähtökohtaisesti Bäckströmin ja Hardingin uskottiin kamppailevan ykkösvahdin paikasta kauden alussa, mutta kun Wildin harjoitusleiri alkoi syyskuussa 2014, Harding saapui paikalle jalkavammaisena ja huonokuntoisena. Kävi ilmi, että Harding oli saanut jalkavamman tapeltuaan joukkuekaverinsa kanssa pukukopissa ja Wild pakottikin hänet palkattomalle vapaalle ja Harding joutui jättämään harjoitusleirin. Bäckströmin oletettiin aloittavan kauden Wildin ykkösvahtina, mutta toisin kävi. Darcy Kuemper vartoi Minnesotan maalia kauden avausottelussa Colorado Avalanchea vastaan ja torjui nollapelin 5–0 voitossa. Kuemper rikkoi kauden alussa myös Bäckströmin hallussa olleen seuraennätyksen ajassa ilman päästettyjä maaleja, putki kesti kaksi ottelua ja runsaat kaksi erää. Bäckström pelasi kauden ensimmäisen ottelunsa Los Angeles Kingsiä vastaan 19. lokakuuta, ottelussa jossa Bäckström 16 torjuntaa eivät riittäneet voittoon. Wild hävisi ottelun lukemin 1–2. Kuemper nousi Wildin selkeäksi ykkösvahdiksi ja Bäckström pääsi maalille seuraavan kerran yli viikon kuluttua edellisestä. Boston Bruinsia vastaan hän torjui kauden avausvoittonsa ja yhteensä 25 laukausta, Minnesotan voittaessa 4–3. Seuraavan ottelunsa Bäckström pelasi marraskuun puolella tappiollisessa ottelussa Ottawa Senatorsia vastaan, jossa Bäckström torjui vain 14 laukausta ja päästi taakseen kolme kiekkoa. Kolmen pelatun ottelun jälkeen Bäckströmin tilastot ovat murheelliset; maalikeskiarvo 2.68 ja torjuntaprosentti 86,9%, yksi NHL:n heikoimmista. Tämän jälkeen Bäckströmin kausi lähti kuitenkin selvästi parempaan liitoon, heti seuraavassa ottelussaan hän torjui Wildille voiton Buffalo Sabresista esittämällä 25 torjuntaa ja antautumalla ainoastaan kerran. Kun Bäckström tämän jälkeen pääsi seuraavan kerran aloittamaan ottelun Wildin maalilla, 24. marraskuuta, oli Wild jälleen voitokas. Se kukisti Florida Panthersin ja Bäckström torjui 29 laukausta päästäen jälleen vain yhden maalin. Näillä otteilla Bäckström nousi Kuemperin rinnalle taistelemaan Wildin ykkösmaalivahdin paikasta. Bäckström pärjäsi ainakin tilastojen valossa kilpailussa paremmin: Kuemper oli epätasainen ja hänet vaihdettiin lyhyen ajan sisällä kahdessa ottelussa kesken pelin pois maalilta. Bäckström vaihdettiin molemmissa näistä otteluista maalilla ja molemmissa Bäckström myös torjui nollapelin. Kun joukkoon mahtui vielä Bäckströmin 24 torjunnan voitokas huippuottelu St. Louis Bluesia vastaan, alkoi kilpailu ykkösvahdin paikasta kääntyä Bäckströmin eduksi. Tässä vaiheessa Bäckströmin torjuntaprosentti oli jo noussut 91,6:een, joka mahtui 20 parhaan joukkoon koko NHL:ssä ja oli reilusti Kuemperin vastaavaa lukemaa parempi. Joulun 2014 alla, Bäckström on pelannut neljässä perättäisessä Wildin ottelussa, vaikka onkin kärsinyt vatsavaivoista. Noista viidestä ottelusta Wild on kerännyt kuusi pistettä, varsinaisella peliajalla se on hävinnyt vain kerran. 9. joulukuuta pelattu voitokas ottelu New York Rangersia vastaan oli Bäckströmille juhlallinen, sillä kyseessä oli hänen neljässadas ottelunsa NHL:n runkosarjassa. Bäckström on Wildin seurahistorian ensimmäinen maalivahti joka on saavuttanut näin suuren ottelumäärän pelatessaan organisaatiossa. Vuodenvaihteen 2015 jälkeen Minnesotalla ja Bäckströmillä alkoi todella vaikea jakso, jonka aikana Bäckström oli maalilla seitsemässä tappiollisessa ottelussa perättäin ja Minnesota romahti divisioonansa viimeiseksi. Vaikka Bäckström epäonnistui joukkueensa auttamisessa olemalla voittava, hän ei juurikaan saanut osakseen arvostelua, sillä Wildin puolustaminen oli todella heikkoa. Kun Minnesota oli hävinnyt jo kuusi perättäistä ottelua ja heidän maalivahtiensa yhteisen torjuntaprosentin ollessa koko NHL:n heikoin, päätti GM Chuck Fletcher vahvistaa organisaation maalivahtiosastoa hankkimalla Arizona Coyotesista Devan Dubnykin varausvuoroa vastaan. Niklas Bäckström
22. tammikuuta 2013 pelatussa ottelussa Bäckström teki itselleen harvinaisen virheen ottelussa Nashville Predatorsia vastaan, kun hän tuli maaliltaan vastaan ja syötti kiekon suoraan Predatorsin tšekkihyökkääjä Martin Eratille, joka ampui kiekon maalin ja Wild kärsi kauden ensimmäisen tappionsa. Wild aloitti vuoden 2013 helmikuun tappiolla Anaheim Ducksille 3–1, mutta Bäckström pelasi Wildin maalilla hyvän ottelun tappiosta huolimatta, torjuen 28 laukausta, joukossa huippupelastuksia.
Bäckström oli helmikuuhun mennessä pelannut Wildin maalilla kuusi ottelua, torjuntaprosentilla 90,9 % ja voittanut pelaamistaan otteluista kolme, lisäksi Wild sai yhden pisteen jatkoaika-tappiosta St. Louis Bluesia vastaan, jolloin Bäckström oli maalilla. Mark Messier Leadership Award
Mark Messier Leadership Award on jääkiekkoliiga NHL:n palkinto. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran kaudella 2006–2007, ja se oli aluksi kaksiosainen. Siitä jaettiin vuosittainen palkinto, sekä kauden aikana kuukausittainen viisi kertaa. Kuukausittaisista palkinnoista luovuttiin kaudella 2007–2008. Palkintoa sponsoroi Bridgestone. Mattias Bäckman
Kauden 2014–2015 Bäckman aloitti Grand Rapids Griffinsin AHL-joukkueen vahvuudessa. Hän pelasi siellä 18 runkosarjaottelua tehden neljä syöttöpistettä, kunnes joulukuussa 2014 Red Wings kuitenkin lainasi Bäckmanin loppukaudeksi takaisin kotimaahansa Linköpingin joukkueeseen. NHL:n siirtotakarajalla, maaliskuussa 2015 Red Wings kauppasi hänet, Mattias Janmarkin sekä kesän toisen kierroksen varausvuoron ja ehdollisen kolmannen kierroksen varausvuoron Dallas Starsiin vaihdossa Erik Coleen. SHL-kauden päätteeksi huhtikuussa Bäckman siirtyi AHL-joukkue Texas Starsin vahvuuteen. Niklas Bergström
Bergström on saavuttanut MM-kilpailuissa miesten sarjassa yhden hopean ja viisi pronssia, sekä poikien sarjassa yhden hopean riistamaalilajeissa. Olympialaisissa hän on edustanut maataan Ateenassa 2004 10 m olympiakiväärissä ollen kahdestoista. Niclas Burström
Kausi 2010–2011 oli Burströmille ensimmäinen kokonainen Elitserienissä ja se toi hänelle 52 runkosarjaottelussa seitsemän syöttöpistettä ja 18 playoff-ottelussa tehot 1+3=4. Burström voitti kauden päätteeksi Elitserien-hopeaa. Kaudella 2011–2012 hän avasi maalitilinsä myös runkosarjassa, jossa Burström teki tehot 6+6=12. Hän voitti kauden päätteeksi taas Elitserien-hopeaa. Niklas Bäckström
NHL-kausi 2012–13 päästiin aloittamaan vasta tammikuussa 2013, jonka Wild aloitti vierasottelulla Colorado Avalanchea vastaan. Bäckström oli Wildin maalilla ja aloitti kauden loistavasti torjuttuaan 4–2-voiton Coloradosta. Niklas Bäckström
Aivotärähdyksensä jälkeen Bäckström palasi Wildin pelaavaan kokoonpanoon 23. marraskuuta ja seuraavana päivänä Wild kohtasi Winnipeg Jetsin. Josh Hardingin oli tarkoitus pelata alun perin Wildin maalinsuulla, mutta hän loukkaantui ottelua edeltäneessä alkulämmittelyssä, minkä vuoksi Bäckström pääsi pelaamaan. Paluuottelussaan Bäckström oli vahva ja hän torjui ensin 37 kertaa vieden ottelun 2–2 tasatilanteessa rangaistuslaukaus-kilpailuun, jossa hän torjui joukkueelleen elintärkeän voiton. Bäckström torjui ottelussa seitsemän laukausta, pelkästään Jets-hyökkääjä Olli Jokiselta. Christian Bäckman
Rune Christian Bäckman (s. 28. huhtikuuta 1980 Alingsås) on ruotsalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija ja olympiavoittaja. Bäckman pelasi urallaan kuusi kautta NHL-liigassa ja 11 kautta Ruotsin pääsarjassa Frölunda HC:ssä. Niklas Andersson (jääkiekkoilija, 1971)
Andersson siirtyi kaudeksi 1991–1992 Quénec Nordiquesin organisaatioon. Hän pelasi lähinnä farmijoukkue Halifax Citadelsissa ja Cornwall Acesissa. Andersson pelasi kaudella 1992–1993 myös kolme NHL-ottelua ja antoi niissä yhden syöttöpisteen. Kesällä 1994 hän siirtyi vapaana agenttina New York Islandersin organisaatioon. Andersson pelasi kauden 1994–1995 kokonaan IHL-joukkue Denver Grizzliesissä, jossa hän voitti Turner Cupin keväällä 1995. Andersson pelasi tulokaskautensa NHL:ssä 1995–1996. Hän teki 47 ottelussa tehot 14+12=26, mutta pelasi myös ison osan kaudestaan IHL:n Utah Grizzliesissä. Kaudella 1996–1997 Andersson pelasi kaikki ottelunsa ylhäällä NHL:ssä. Hän teki 74 ottelussa tehot 12+31=43. Andersson teki tehoillaan henkilökohtaisen yhden kauden piste-ennätyksensä ja kausi oli hänelle ainoa kokonainen NHL:ssä. Mattias Bäckman
Bäckman pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2012, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Bäckman pelasi myös alle 19-vuotiaiden World Junior A Challengessa vuonna 2010. Ruotsin A-maajoukkueessa hän on pelannut yhdeksän ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Bäckman teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Challengessa 5. huhtikuuta 2012 Oslossa Norjaa vastaan. Niclas Burström
Syyskuussa 2012 Burström teki Skellefteån kanssa nelivuotisen jatkosopimuksen kevääseen 2017 saakka. Kaudella 2012–2013 hän oli Skellefteån tehokkain puolustaja tehoilla 3+11=14. Burström voitti kauden päätteeksi Ruotsin-mestaruuden. Kaudella 2013–2014 hän oli taas Skellefteån tehokkain puolustaja tehoilla 6+14=20 ja voitti kauden päätteeksi Ruotsin-mestaruuden. Kausi 2014–2015 päättyi SHL-hopeaan. Kaudella 2015–2016 Burström oli Skellefteån tehokkain puolustaja tehoilla 9+19=28, joilla hän jakoi koko SHL:n puolustajien pistepörssin kuudennen sijan Djurgårdens IF:n Marcus Högströmin kanssa. Pudotuspeleissä Burström oli joukkueen paras syöttäjä yhdeksällä syöttöpisteellään. Hän voitti kauden päätteeksi SHL-hopeaa ja palkittiin liigan parhaana puolustajana Salming Trophylla. Burström valittiin myös Ruotsin tähdistökentälliseen. Niklas Sundblad
Kaudeksi 1993–1994 Sundblad siirtyi Calgary Flamesin organisaatioon. Hän pelasi siellä kolmen kauden aikana kuitenkin vain kaksi NHL-ottelua ilman tehopisteitä kolmannella kaudellaan 1995–1996. Kaikki muut Pohjois-Amerikan pelinsä Sundblad pelasi AHL-joukkue Saint John Flamesissa. Hän palasi Eurooppaan kaudeksi 1996–1997 ja siirtyi SM-liigajoukkue Turun Palloseuraan, jonka kolmanneksi paras maalintekijä Sundblad oli 15 osumallaan Antti Aallon kanssa. Hän sijoittui 93 minuutillaan runkosarjan jäähypörssissä kahdeksanneksi. Sundblad voitti SM-hopeaa keväällä 1997. Sundblad pelasi kauden aikana TPS:ssä myös EHL:ää ja oli sekä alkulohkossa että pudotuspeleissä joukkueen paras pistemies. Hän voitti turnauksesta Euroopan mestaruuden. Kaudella 1997–1998 Sundblad oli 17 osumallaan TPS:n toiseksi paras maalintekijä Kimmo Rintasen, Tony Virran ja Toivo Suursoon kanssa. Hän pelasi kauden aikana myös EHL:ssä, jossa Sundblad oli tehoilla 2+1=3 TPS:n paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Jani Kiviharjun kanssa. Pekka Rinne
Kiekko-Laserin kasvatti Pekka Rinne debytoi SM-liigassa kaudella 2002–2003 Oulun Kärpissä pelaamalla yhden ottelun. Seuraavalla kaudella 2003–2004 hän sai pelata SM-liigaa jo 14 ottelun verran, mutta hän oli pääosin luukkuvahtina Niklas Bäckströmin pelatessa suurimman osan otteluista. Kauden päätteeksi Kärpät voitti SM-kultaa, ja Rinne pelasi pudotuspeleissä kaksi ottelua, joissa ei päästänyt maaliakaan. Nashville Predatorsin pelaajatarkkailijat huomasivat Rinteen ja seura hänet 258. pelaajana NHL:n vuoden varaustilaisuudessa. Kaudella 2004–2005 Rinne pelasi Kärpissä 10 ottelua vakuuttavasti, mutta ei saanut aloittavan maalivahdin paikkaa, sillä SM-liigan huippumaalivahti Niklas Bäckström pelasi joukkueen ilmiselvänä 1. maalivahtina. Kauden jälkeen Rinteen varannut Nashville Predators teki hänelle kaksisuuntaisen sopimustarjouksen, jonka Rinne hyväksyi. Niklas Andersson (jääkiekkoilija, 1971)
Kauden 1997–1998 Andersson pelasi San Jose Sharksin organisaatiossa. Hän kuitenkin pelasi vain viisi NHL-ottelua ilman tehomerkintöjä, ja kausi kului pääosin AHL:ssä ja IHL:ssä. Syksyllä 1998 Andersson siirtyi Toronto Maple Leafsiin, mutta hän pelasi koko kauden vain IHL:n Chicago Wolvesissa. Elokuussa 1999 Andersson kaupattiin takaisin New York Islandersiin vaihdossa Craig Charroniin. "Isles" kuitenkin asetti hänet siirtolistalle, josta Nashville Predators nappasi Anderssonin tammikuussa 2000. Hän pelasi NHL:ssä yhteensä 24 ottelua tehoin 3+8=11, mutta Anderssonin kausi kului kuitenkin pääosin Chicago Wolvesissa, jossa hän voitti uransa toisen Turner Cupin. Andersson valittiin myös IHL:n toiseen tähdistökentälliseen. Kauden 2000–2001 hän pelasi Calgary Flamesin organisaatiossa. Andersson pelasi siellä 11 NHL-ottelua, joissa hän sai tililleen yhden syöttöpisteen, mutta hänen kautensa kului taas pääosin Wolvesissa. Andersson valittiin IHL:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Hän oli tehoilla 33+39=72 joukkueensa paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Oliver Bjorkstrand
Columbus Blue Jackets varasi Bjorkstrandin kolmannella kierroksella 89. pelaajana . Kaudella 2013–2014 hän oli Winterhawksin paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Nicolas Petanin jälkeen tehoilla 50+59=109. Bjorkstrand jakoi koko WHL:n maalipörssin toisen sijan Moose Jaw Warriorsia ja Prince George Cougarsia edustaneen Todd Fiddlerin kanssa ja sijoittui pistepörssissä kolmanneksi. Hän myös voitti koko kevään 2014 pudotuspelien maalipörssin ja jakoi pistepörssin voiton joukkuetoverinsa Brendan Leipsicin kanssa tehoilla 16+17=33. Bjorkstrand eteni Winterhawksin kanssa aina WHL:n finaaleihin, jotka vei kuitenkin Edmonton Oil Kings otteluvoitoin 4–3. Hänet valittiin kauden päätteeksi liigan läntisen konferenssin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Joe Nieuwendyk
Conn Smythe Trophyn ja Calder Memorial Trophyn lisäksi Nieuwendyk palkittiin NHL-urallaan King Clancy Memorial Trophyllä vuonna 1995. Palkinto myönnetään johtajuudesta kaukalossa ja sen ulkopuolella sekä humanitaarisesta työstä yhteisössään. ssa hän pelasi neljästi, vuosina 1988, 1989, 1990 ja 1994. Nieuwendyk pelasi NHL-urallaan yhteensä 1 257 runkosarjaottelua, joissa hän teki 564 maalia ja 562 syöttöpistettä eli yhteensä 1 126 tehopistettä. Pudotuspeliotteluita hänelle kertyi 158, joissa hän teki 66 maalia ja antoi 50 maaliin johtanutta syöttöä. Christian Bäckman
Bäckman varattiin NHL:ään jo pelatessaan Frölunda HC:n juniorijoukkueissa. Hänet varasi St. Louis Blues ensimmäisellä kierroksella 24. varauksena. Kaudella 1998–1999 Bäckman debytoi Frölundan edustusjoukkueessa Elitserienissä. Bäckman pelasi Ruotsin pääsarjassa kaikkiaan neljä kautta. NHL:ään hän lähti vasta kaudeksi 2002–2003, vaikka oli jo aiemmin saanut monta sopimusehdotusta St. Louisilta, mutta oli kieltäytynyt kaikista NHL-sopimuksista kesään 2002 mennessä. Johan Davidsson
Vuonna 2009 Davidsson sai Guldhjälmen-palkinnon. Hänet on myös valittu kolmesti Ruotsin jääkiekkotoimittajien äänestyksessä vuoden herrasmiespelaajan Rinkens riddare -palkinnon saajaksi ja Elitserien-tuomarien äänestyksessä kahdesti vastaavanlaisen Årets gentleman -palkinnon saajaksi. Ruotsalaisten jääkiekkoilijoiden tähdistökentälliseen hänet on nimetty viidesti, vuosina 2003, 2004, 2007, 2008 ja 2010. Davidssonilla on hallussaan Elitserienin kaikkien aikojen syöttöennätys niin runkosarjassa (386) kuin pudostupeleissäkin (75). Niklas Bäckström
Bäckström siirtyi kaudeksi 2006–2007 NHL:ään Minnesota Wildin joukkueeseen, vaikka hänellä oli vielä sopimus Kärppien kanssa kesken. Hän siirtyi NHL:ään varaamattomana ja varsin kokeneena pelaajana. Bäckström sai välittömästi paikan Wildin NHL-joukkueesta. Ennakkoasetelmissa hän oli seuran kakkosmaalivahti, Manny Fernandezin takana. Bäckström pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 6. lokakuuta 2006 torjuessaan Wildille 6–5 voiton Nashville Predatorsista. Tämä oli samalla hänen uransa ensimmäinen NHL-voitto. Niklas Nordgren (ruotsalainen jääkiekkoilija)
Nordgren on MODO:n oma kasvatti. Hän voitti U16 SM:n kultaa vuonna 1994 ja J18 Allsvenskanin kultaa vuonna 1996. Nordgren debytoi Elitserienissä 17-vuotiaana kaudella 1996–1997, jolloin hän pelasi siellä viisi runkosarjaottelua. Carolina Hurricanes varasi Nordgrenin 195. pelaajana . Kaudella 1997–1998 hän pelasi ainoastaan MODO:n J20-junioreissa ja kaudella 1998–1999 Elitserien-otteluita kertyi seitsemän. Suurimman osan kaudestaan Nordgren pelasi kuitenkin I-divisioonan Örnsköldsviks SK:ssa. Niklas Bäckström
Suomen päävalmentaja Jukka Jalonen valitsi Bäckströmin mukaan Suomen joukkueeseen, Kanadassa pelattaviin Vancouverin olympiakisoihin. Vancouverin olympialaisissa 2010 Bäckström oli Suomen kakkosvahti NHL-konkari, Calgary Flamesin Miikka Kiprusoffin ollessa Leijonien ykkösvalinta. Kiprusoff pelasi Leijonien ensimmäisen ottelun, jossa Suomi voitti Valko-Venäjän 5–1. Bäckström pelasi uransa ensimmäisen olympia-ottelun, lohkon toisessa ottelussa. Bäckström torjui Suomen maalilla 27 laukausta ja pelasi huikean ottelun ja nollapelin, kun Suomi voitti Saksan 5–0, Tuomo Ruudun ratkaistua ottelun. Bäckström seurasi vaihtoaitiosta Leijonien viimeisen lohko-ottelun, jossa joukkue hävisi Ruotsille 3–0 sekä ensimmäisen pudotuspeli-ottelun, jossa Suomi kaatoi Tšekin 2–0. Välierissä Leijona-joukkue kohtasi Yhdysvallat. Kiprusoff aloitti jälleen maalilla, mutta ottelu alkoi katastrofaalisesti, Ryan Malonen iskettyä avausmaalin ajassa 2.32 Kiprusoffin virheen johdosta. Tämän jälkeen Paul Stastny, Zach Parise ja Patrick Kane lisäsivät USA:n johdon kymmenessä minuutissa jo 4–0:aan, jolloin Jalonen vaihtoi Bäckströmin maalille. Bäckström torjui ottelussa 18 kertaa ja antautui kahdesti, Suomi taipui ottelussa lopulta numeroin 6–1. Suomi selviytyi kisoissa pronssi-otteluun, jonka Kiprusoff pelasi Leijonien maalilla. Suomi oli ottelussa jo 3–1 tappiolla, mutta käänsi lopulta pelin voitokseen Niklas Hagmanin yhdellä, Olli Jokisen kahdella ja Valtteri Filppulan yhdellä maalilla, numeroin 5–3. Niinpä Suomen joukkue juhli kisoista olympia-pronssia, Bäckströmille olympia-pronssi oli toinen olympiamitali. Christian Berglund
Kesäkuussa 2001 Berglund teki kolmivuotisen tulokassopimuksen New Jersey Devilsin kanssa ja siirtyi joukkueen organisaatioon kaudeksi 2001–2002. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi NHL:ssä 15 runkosarja- ja kolme playoff-ottelua tehopistein 2+7=9. Berglund pelasi suurimman osan kaudestaan farmijoukkue Albany River Ratsissa, AHL:ssä ja hän teki siellä 60 ottelussa tehot 21+26=47. Berglund oli joukkueen toiseksi paras pistemies Steve Guollan jälkeen. Kaudella 2002–2003 hän pelasi 38 ottelua NHL:n puolella ja teki niissä tehot 4+5=9. Kauden 2003–2004 Berglund pelasi kokonaan NHL:ssä ja teki yhteensä 33 ottelussa tehot 5+4=9. Maaliskuussa 2004 hänet kaupattiin Viktor Utševatovin kanssa Florida Panthersiin vaihdossa Viktor Kozloviin. Syyskuussa 2004 Berglund teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Panthersin kanssa, muttei hän pelannut kaudella 2004–2005 NHL:ssä vuoksi, vaan Berglund palasi sen ajaksi Färjestadiin, jossa hän voitti keväällä 2005 Elitserien-hopeaa. Mats Näslund
Näslund aloitti pelaajauransa Timrå IK:ssa, jossa hän pelasi Ruotsin pääsarjatasolla Elitserienissä kahdella kaudella, kausina 1975–1976 ja 1977–1978. Kauden 1976–1977 hän pelasi toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa. Vuonna 1978 hän siirtyi Timråsta toiseen Elitserien-seuraan, Brynäs IF:ään. Hän oli voittamassa Brynäsissä jääkiekon Ruotsin mestaruutta kaudella 1979–1980, jolla hänet myös palkittiin kauden parhaan pelaajan palkinnolla Guldpuckenilla, ja oli kaudella 1980–1981 Elitserienin piste- ja syöttöpörssin voittaja. Niklas Fogström
Kaudeksi 2012–2013 Fogström teki vuoden mittaisen sopimuksen Elitserien-joukkue Luleå HF:n kanssa. Hänen ensimmäinen Elitserien-kautensa toi 52 runkosarjaottelussa tehot 10+13=23 sekä 13 playoff-ottelussa tehot 1+1=2. Fogström onnistui kuuden muun pelaajan ohella tekemään kauden aikana kaksi alivoimamaalia. Hän voitti Luulajan kanssa myös European Trophyn mestaruuden. Maaliskuussa 2013 Fogström teki kaksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Kaudella 2014–2015 Fogström teki Mestarien liigassa lähes piste per peli -tahdilla 13 ottelussa tehot 5+7=12. He jakoivat Luulajan sisäisen pistepörssin toisen sijan sekä tehotilaston voiton lukemalla +10. Luulaja voitti Mestarien liigan mestaruuden. Niklas Nordgren (ruotsalainen jääkiekkoilija)
Nordgren ei jatkanut sopimuksestaan huolimatta Timråssa, sillä elokuussa 2005 hän teki vuoden mittaisen, kaksisuuntaisen ja 450 000 dollarin arvoisen sopimuksen Carolina Hurricanesin kanssa. Nordgren pelasi alkukaudella 2005–2006 kahdeksan ottelua AHL-joukkue Lowell Lock Monstersissa. Hän pelasi suurimmaksi osaksi NHL:n puolella Hurricanesissa tehden 43 runkosarjaottelussa tehot 4+2=6. Siirtotakarajalla, maaliskuussa 2006 Hurricanes kauppasi Nordgrenin, Krystofer Kolanosin ja kesän toisen kierroksen varausvuoron Pittsburgh Penguinsiin vaihdossa Mark Recchiin. Nordgren pelasi loppukaudella Penguinsissa 15 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Nisse Nilsson
Nilsson osallistui talviolympialaisiin Innsbruckissa 1964, missä Ruotsi sai hopeaa, Cortina d’Ampezzossa 1956 ja Squaw Valleyssa 1960. MM-kilpailuista Nilsson voitti lukuisia mitaleja, muun muassa kaksi maailmanmestaruutta. Vuonna 1966 hän sai Guldpucken-palkinnon. Nilsson valittiin International Ice Hockey Federation Hall of Fameen vuonna 2002. Nils Bäckström
Vuodet 2006–2010 Bäckström kävi Alaska-Anchoragen yliopistoa. Hänet valittiin kausina 2008–2009 ja 2009–2010 WCHA:n akateemiseen tähdistökentälliseen. Keväällä 2010 Bäckström pelasi myös yhteensä viiden ottelun verran ECHL-joukkue Alaska Acesissa. Kesällä 2009 Bäckström kävi NHL-joukkue Washington Capitalsin harjoitusleirillä. Joukkueessa pelaava Nicklas Bäckström ei ole sukua hänelle. Peter Forsberg
Seuraavana kautena, 2002–03, Forsberg pelasi terveempänä kuin moneen vuoteen ja oli runkosarjassa NHL:n paras pisteidentekijä tehtyään 106 tehopistettä (29 maalia ja 77 syöttöpistettä) 75:ssä ottelussa. Hänet palkittiin kauden päätteeksi Hart Memorial Trophylla (liigan arvokkain pelaaja), Art Ross Trophylla (runkosarjan paras pistemies) ja Bud Light Plus-Minus Awardilla (runkosarjan paras +/- saldo). Forsberg on ensimmäinen NHL:n runkosarjan pistepörssin voittanut pohjoismaalainen. Huolimatta menestyksestä runkosarjassa, Avalanchen pudotuspelitaival katkesi jo ensimmäisellä kierroksella altavastaaja Minnesota Wildia vastaan. Niklas Bäckström
Lähes saman tien kauden 2012–2013 päätyttyä, Bäckström istui Wildin seurajohdon kanssa neuvottelupöytään uudesta sopimuksesta, Wild teki Bäckströmille kolmen vuoden ja lähes yhdeksän miljoonan jatkosopimustarjouksen, jonka suomalaismaalivahti hyväksyi. Näin ollen Bäckströmin ura jatkuu Wildissä aina kauteen 2015–2016 asti. Sopimuksen synnyttyä, kumpikin osapuoli ilmoitti olevansa erittäin tyytyväinen uuteen sopimukseen ja yhteistyön jatkumiseen. Jääkiekkolehti Pro Hockeyn asiantuntijat uskoivat että Bäckström olisi saanut jostain muualta rahakaammankin sopimuksen, mutta koska halusi jäädä Wildiin missä on viihtynyt, hän antoi Wildille niin kutsuttua "kotiseura-alennusta", sillä Wild ei olisi pystynyt maksamaan Bäckströmille juuri suurempaa palkkaa, sillä muuten seura olisi ylittänyt NHL:n palkkakaton. Niklas Lundström
Lundström on Värmdö HC:n kasvatti. Hän pelasi myöhemmät juniorivuotensa kuitenkin AIK IF:ssä, jossa Lundström voitti kauden 2008–2009 päätteeksi sekä U16 SM:n hopeaa että J18 Allsvenskanin mestaruuden. Kaudella 2009–2010 hän debytoi seuran miesten joukkueessa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa, jossa Lundström pelasi noin puolet (33 minuuttia) yhdestä runkosarjaottelusta. Hän puki kauden aikana neljään Allsvenskan-otteluun. Lundström puki myös neljään Kvalserien-otteluun, mutta hän jäi kuitenkin ilman peliaikaa. AIK nousi kauden päätteeksi Elitserieniin. Nicklas Lidström
Nicklas Erik Lidström (s. 28. huhtikuuta 1970 Krylbo, Ruotsi) on uransa lopettanut ruotsalainen jääkiekkoilija, jota pidetään modernin jääkiekon aikakauden parhaana puolustajana. Lidström saavutti urallaan mm. olympiakultaa, maailmanmestaruuden ja neljä Stanley Cupia. Lidström tunnetaan ennen kaikkea NHL-seura Detroit Red Wingsistä, jota hän edusti vuodesta 1991 lopettamiseensa saakka. Lempinimillä Mr. Perfect ja Perfect Human tunnettu Lidström voitti James Norris Memorial Trophyn NHL:n parhaana puolustajana seitsemästi ja oli ehdolla yksitoista kertaa. Vuonna 2002 hänet palkittiin myös pudotuspelien parhaalle pelaajalle annettavalla Conn Smythe Trophyllä ensimmäisenä eurooppalaisena. Häntä on pidetty kaikkien aikojen parhaana ruotsalaisena jääkiekkoilijana. Lidströmiä pidetään myös yhtenä historian parhaista jääkiekkopuolustajista. Arvostettu jääkiekkolehti The Hockey News valitsi Lidströmin jääkiekkohistorian parhaaksi NHL:ssä koskaan pelanneeksi eurooppalaiseksi. Niklas Sundström
Lars Niklas Sundström (s. 6. kesäkuuta 1975 Örnsköldsvik, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija ja maailmanmestari. Hän on keskushyökkääjä ja pelaa Elitserien-joukkue MODOssa. Sundström on pelannut kymmenen kautta NHL:ssä, joissa 750 ottelussa on syntynyt tehot 117+232=349. Jäähyminuutteja hän on kerännyt 256.
Sundström on MODOn oma kasvatti, joka debytoi Elitserienissä kaudella 1991–92 jo 16-vuotiaana. Hän voitti kaudella 1993-94 Elitserienin hopeaa. New York Rangers varasi Sundströmin ensimmäisellä kierroksella numerolla 8. Sundström siirtyi NHL:ään ja Rangersiin kaudeksi 1995–96. Hänen yhden kauden piste-ennätyksensä NHL:ssä on seuraavalta kaudelta 1996–97 hänen tehdessään 82 ottelussa tehot 24+28=52. Niklas Bäckström
Kauden kolmannessa ottelussaan, 8. lokakuuta, Nashville Predatorsia vastaan Bäckström loukkaantui ottelun ensimmäisessä erässä, kun Wild-puolustaja Keith Ballard tönäisi Predators-hyökkääjä Eric Nystromin päin Bäckströmiä ja Bäckström kaatui jäähän ja hänen jalkansa vääntyi. Bäckström ehti torjua ottelussa 3 laukausta, ja päästää kaksi maalia. Wildin lääkärit tutkivat Bäckströmin tilannetta ja totesivat että vamma on melko lievä. Bäckström kuitenkin joutui pysymään sivussa Wildin kauden neljännestä ottelusta, jossa Josh Harding pelasi maalilla, mutta Wild kuitenkin tiedotti että Bäckström lienee pian pelikuntoinen. Bob Nystrom
Bob Nystrom pelasi 900 NHL-ottelua New York Islandersissa ja voitti joukkueensa mukana neljä Stanley Cup -finaalia. Hänen uransa huippu oli voittomaalin tekeminen kuudennessa loppuottelussa jatkoajalla keväällä 1980. Pisteiden valossa Nystromin paras kausi oli 1977–1978, jolloin hän keräsi 30 maalia ja 29 syöttöä 80 ottelussa. Niklas Bäckström
Jääkiekon SM-liigassa Bäckström on edustanut kasvattajaseuransa Helsingin IFK:n lisäksi SaiPaa ja Oulun Kärppiä, jossa hän voitti kaksi SM-kultaa vuosina 2004 ja 2005. Kaudella 2000–2001 hän pelasi Ruotsin Elitserienissä AIK IF:n joukkueessa. Niklas Bäckström
24. lokakuuta Wild kohtasi Carolina Hurricanesin. Wildin päävalmentaja Mike Yeo halusi vielä säästellä Bäckströmiä ja maalissa pelasi yhä Josh Harding. Kolmannessa erässä Bäckström kuitenkin vaihdettiin Minnesotan maalilla ja hän teki täydellisen paluun, torjuttuaan kaikki seitsemän kohtaamaansa laukausta ja seuransa voittoon. Kauden ensimmäisen voittonsa, pelattuaan koko ottelun, Bäckström torjui Wildin seuraavassa pelissä Chicago Blackhawksia vastaan, voittolukemin 6–3 ja torjui 33 laukausta. 13. marraskuuta ottelussa Toronto Maple Leafsia vastaan Bäckström aloitti Wildin maalilla, mutta joutui jättämään kentän loukkaantumisen vuoksi. Toronton hyökkääjä Nazem Kadri taklasi kovaotteisesti Bäckströmiä, joka lensi päin maalikehikkoa. Bäckströmillä todettiin olevan aivotärähdys, minkä kuitenkin ilmoitettiin olevan melko lievä. Bäckström oli sivussa noin viikon verran ja Kadri sai tilanteesta pelikieltoa. Nicklas Lidström
Maajoukkueura on tuonut Lidströmille MM-kultaa vuonna 1991, -hopeaa 2004 ja -pronssia 1994. Torinon olympialaisissa 2006 Lidström teki voittomaalin finaalissa Suomea vastaan. Lidström valittiin myös kisojen All-Stars-kentälliseen. Hänestä tuli Torinossa Kolmen kullan klubin 17. pelaaja ja kuudes ruotsalainen, joka on voittanut olympiakullan, MM-kullan ja Stanley Cupin. Erik Karlsson
Ammattilaisurallaan Karlsson on nuoresta iästään huolimatta saavuttanut paljon. Kaudella 2011–2012 hän voitti NHL:n puolustajien pistepörssin ylivoimaisesti 78 tehopisteellään, ja kauden päätteeksi hänet palkittiin NHL:n parhaalle puolustajalle jaettavalla James Norris Memorial Trophylla. Hän on pelannut kahteen otteeseen ssa, ja hän on voittanut myös NHL:n parhaalle ruotsalaiselle pelaajalle jaettavan Viking Awardin vuonna 2012. Suomessa Karlsson on edustanut Jääkiekon SM-liigassa Helsingin Jokereita vuonna 2012 NHL:n työsulun ajan, ja hän on voittanut myös SM-liigan puolustajien pistepörssin. Nils Ekman
Elokuussa 2003 Ekman kaupattiin San Jose Sharksiin vaihdossa Chad Wisemaniin. Hän pelasi kauden 2003–2004 kaikki 82 NHL:n runkosarjaottelua ja teki samalla myös läpimurtonsa liigassa tehoilla 22+33=55. Ekman oli Sharksin paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Patrick Marleaun jälkeen. Hän teki elokuussa 2004 yksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa, mutta Ekman pelasi koko kauden 2004–2005 Djurgårdenissa takia. Hän oli tehoilla 18+27=45 joukkueen paras pistemies ja Elitserienin pistepörssin viides. Ekman voitti Djurgårdenin sisäisen pistepörssin myös kevään 2005 pudotuspeleissä tehoilla 4+5=9. Niklas Bäckström
Kärpissä loistavan kauden pelannut Bäckströmin valitsi päävalmentaja Erkka Westerlund edustamaan Suomea Itävallan MM-kisoihin 2005. Bäckström kamppaili läpi turnauksen Suomen ykkösmaalivahdin paikasta kokeneemman Fredrik Norrenan kanssa. Lopulta Bäckström pelasi itsensä Leijonien ykkösmaalivahdiksi, muttei pystynyt auttamaan Suomea hyvään turnausmenestykseen, sillä nimivahva Leijonajoukkue sijoittui turnauksessa vasta seitsemänneksi. Bäckström pelasi turnauksessa viisi ottelua, torjuntaprosentilla 90,2% ja maalikeskiarvolla 2,32. Niklas Fogström
Huhtikuussa 2008 Fogström solmi kolmivuotisen sopimuksen Rauman Lukon kanssa. Hän jäi kaudella 2008–2009 kuitenkin vähälle peliajalle ja hänet vuokrattiin HockeyAllsvenskan-joukkue Mora IK:hon lokakuussa 2008 paikkaamaan Colby Genowayn loukkaantumisen jättämää aukkoa. Fogström pelasi Lukossa kahdeksan ottelua jääden ilman tehopisteitä. Marraskuussa hänen sopimuksensa purettiin ja näin ollen Fogström jatkoi uraansa Morassa. Kaudella 2009–2010 hän oli tehoilla 8+33=41 joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies. Fogström oli koko Allsvenskanin kolmanneksi paras syöttäjä. Maaliskuussa 2010 hän teki Moran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Darcy Kuemper
Seuraavan kauden Kuemper aloitti jälleen AHL:ssä, jossa hän torjui jälleen Hackettin takana Aerosin kakkosmaalivahtina. Kuemper pelasi Aerosin paidassa 21 runkosarjaottelua torjuntaprosentilla 93,4%. Kauden aikana Kuemper kävi jälleen lyhyellä visiitillä ECHL:ssä, jossa hän pelasi kolme ottelua. Helmikuussa 2013 Wildin kakkosmaalivahti Josh Harding loukkaantui ja Kuemper nostettiin AHL:stä NHL:ään. Wildin ykkösmaalivahti Niklas Bäckström oli pelannut kauden aikana paljon ja hänelle annettiin 17. helmikuuta pelatussa ottelussa lepovuoro, joten Kuemper pelasi ottelun. Kuemper teki ottelussa NHL-debyyttinsä ja torjui uransa ensimmäisessä NHL-ottelussa 29 laukausta, päästi kaksi maalia ja torjui joukkueelleen voiton Detroitista. Niklas Andersson (jääkiekkoilija, 1971)
Per Niklas Andersson (s. 20. toukokuuta 1971 Kungälv, Ruotsi) on ruotsalainen pelaajauransa lopettanut jääkiekkoilija. Suhteellisen pienikokoinen laitahyökkääjä pelasi NHL:ssä tehden yhteensä 165 ottelussa tehot 29+53=82. Jäähyminuutteja tuli 85. Euroopassa Andersson edusti ammattilaisurallaan kuitenkin vain Frölunda HC:ta, jossa hän pelasi yhteensä 548 Elitserienin runkosarjaottelua tehoin 176+295=471. Jäähyminuutteja tuli 529. Andersson on Elitserienin kaikkien aikojen pistepörssissä yhdeksäntenä.
Anderssonin kasvattajaseura oli Ytterby HK, mutta hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä kaudella 1987–1988 Frölundassa vain 16-vuotiaana. Kausi 1988–1989 oli Anderssonille kuitenkin ensimmäinen kokonainen miesten sarjoissa. Hän teki tehot 12+24=36 ja oli keväällä 1989 nostamassa Frölundaa Elitserieniin. Saman vuoden kesänä Québec Nordiques varasi hänet neljännellä kierroksella numerolla 68. Ensimmäisellä Elitserien-kaudellaan 1989–1990 Andersson teki tehot 10+21=31 ja oli niillä joukkueensa kolmanneksi paras pistemies. Kauden 1990–1991 päätteeksi hänet valittiin Ruotsin vuoden junioripelaajaksi. Niklas Bäckström
Bäckström oli ehdokaslistassa, alustavassa kokoonpanossa vuoden 2014 talviolympialaisiin, mutta päävalmentaja Erkka Westerlund ei kuitenkaan valinnut Bäckströmiä lopulliseen 25 pelaajan kisakokoonpanoon, vaan hänen edelleen olympiajoukkueeseen valittiin myös NHL:ssä pelaavat Tuukka Rask, Antti Niemi ja Kari Lehtonen. Mikael Backlund
Backlund pelasi kauden 2009–2010 kokonaan Flamesin organisaatiossa. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan vielä farmijoukkue Abbotsford Heatissa, mutta pääsi pelaamaan myös 23 NHL-ottelua tehoin 1+9=10. Backlund teki ensimmäisen NHL-maalinsa 28. tammikuuta 2010 Phoenix Coyotesia vastaan. Ensimmäisellä kokonaisella NHL-kaudellaan 2010–2011 hän teki 73 runkosarjaottelussa tehot 10+15=25. Niklas Bäckström
Pelattuaan erinomaisen debyyttikauden NHL:ssä 2006–2007, Wildin toimitusjohtaja Doug Risebrough tarjosi odotetusti Bäckströmille jatkosopimusta seuraan. Lisäksi Wild osoitti luottoa Bäckströmiin myymällä edelliskauden kakkosvahdin Manny Fernandezin Boston Bruinsiin. Wildin uudeksi kakkosvahdiksi nostettiin farmiseura Houston Aerosista melko kokematon Josh Harding. Bäckström aloitti toisen kautensa näin Wildin selvänä ykkösvahtina, Hardingin ollessa vain Bäckströmin kakkosmies ja tuuraaja, kun taas edelliskaudella Bäckström taisteli läpi kauden ykkösmaalivahdin paikasta Fernandezin kanssa.
Bäckström pelasi myös toisen kautensa maailman parhaassa jääkiekkoliigassa erittäin tasokkaasti. Hän torjui Wildille 33 runkosarjavoittoa, ja pelasi 58 ottelua. Bäckström kirjautti kaudesta torjuntaprosentin 92,0%, mikä oli NHL:n parhaimmistoa. Wild pääsi jälleen pudotuspeleihin, jossa se kuitenkin putosi taas ensimmäisellä kierroksella, hävittyään ottelusarjan Colorado Avalanchea vastaan voitoin 4–2. Pudotuspeleissä Bäckström ei pystynyt parhaimpaansa, ja torjuntaprosentti oli ainoastaan 90,0%. Nicklas Bäckström
Bäckströmin kasvattajaseura on Valbo. Ammattilaisuransa hän aloitti kaudella 2004–2005 Ruotsin Elitserienin Brynäsissä. NHL:ään Bäckströmin varasi Washington Capitals vuoden varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella numerolla neljä. Varauksen aikaan hän oli viidenneksi korkeimmalla numerolla . Kolmen Brynäs-kauden jälkeen Bäckström siirtyi Washingtoniin kesällä 2007. Bäckström aloitti Capitals-uransa komeilla pisteillä 14+55 ja oli Capitalsin toiseksi paras pistemies Aleksandr Ovetškinin jälkeen. Bäckström pääsi myös pelaamaan tulokaskaudellaan playoffeja, mutta Philadelphia Flyers tiputti Washingtonin voitoin 4–3 ensimmäisellä kierroksella. Toisella kaudellaan Bäckström vain nosti pistetilastojaan tehden runkosarjassa tehot 22+66. Osittain siihen vaikutti myös pääseminen samaan ketjuun Aleksandr Ovetškinin kanssa, mutta Bäckströmin loistavat kiekonkäsittelytaidot ja syötöt oltiin huomattu jo ensimmäisellä kaudella. Washington pääsi jälleen playoffeihin ja Bäckström keräsi kelpo tehot 3+12 14 ottelussa. Kolmannella kaudellaan Bäckström jälleen nosti pistetilastojaan merkittävästi. Hänestä tuli vasta toinen pelaaja Capitals-historiassa, joka on tehnyt kauden aikana 30 maalia ja 60 syöttöä. Bäckström päätti runkosarjan komeilla lukemilla 33+68. Washington pelasi jälleen playoffeissa, mutta joukkue putosi katastrofaalisesti Montreal Canadiensia vastaan voitoin 4–3. Bäckström teki Montrealia vastaan uransa ensimmäisen playoff-hattutempun. Niclas Bergfors
New Jersey Devils varasi Bergforsin ensimmäisellä kierroksella numerolla 23 . Hän siirtyi heti varauksensa jälkeen Devilsin organisaatioon kaudeksi 2005–2006. Bergfors pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa kolmannella sopimuskaudellaan 2007–2008. Kaudella 2008–2009 hän pelasi kahdeksan NHL-ottelua ja teki myös ensimmäisen maalinsa, mutta läpimurto NHL:ään tapahtui kaudella 2009–2010. Devils myi Bergforsin kauden aikana Atlanta Thrashersiin Johnny Oduyan, Patrice Cormierin ja ensimmäisen kierroksen varausvuoron kanssa vaihdossa Ilja Kovaltšukiin ja Anssi Salmelaan. Bergfors teki Devilsissä ja Thrashersissa yhteensä 81 ottelussa tehopisteet 21+23=44. Hänet valittiin kauden päätteeksi NHL:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. Niklas Andersson (jääkiekkoilija, 1971)
Andersson palasi kaudeksi 2001–2002 kasvattajaseuraansa Frölundaan ja on edustanut sitä tuosta kaudesta lähtien. Hän oli kaudella 2001–2002 joukkueensa paras pistemies tehoilla 14+32=46 ja koko Elitserienin kolmanneksi paras pistemies. Kaudella 2002–2003 Andersson voitti myös joukkueen sisäisen pistepörssin (24+18=42) sekä oli liigan pistepörssin neljäs yhdessä Juha Riihijärven ja Johan Davidssonin kanssa. Hän voitti samalla kaudella myös Elitserienin mestaruuden, palkittiin Elitserienin vuoden pelaajana, valittiin liigan arvokkaimmaksi pelaajaksi sekä Ruotsin tähdistökentälliseen. Kaudella 2004–2005 Andersson oli Elitserienin seitsemänneksi paras pistemies ja hän voitti myös Elitserienin mestaruuden. Andersson teki mestaruuden ratkaisseen maalin viidennessä finaalissa jatkoajalla ajassa 2:51. Vuonna 2006 tuli hopeaa. Andersson oli kaudella 2005–2006 Frölundan paras pistemies yhdessä Tomi Kallion kanssa 51 pisteellään. Hän oli sitä myös kaudella 2007–2008 tehoilla 12+37=49. Ralph Backstrom
Ammattilaisena Backstrom aloitti Montreal Canadiens kaudella 1958–1959. Canadiens suunnitteli aluksi lähettävänsä Backstromin farmijoukkueeseensa, mutta hänen taitonsa harjoitusleirillä vakuutti joukkueen johdon ja hän pääsi heti Canadiensin kokoonpanoon. Backstrom palkittiin tulokaskaudella Calder Memorial Trophyllä, parhaan tulokkaan palkinnolla. Hän pelasi Canadiensissa 12 täyttä kautta, voitti kuusi Stanley Cupia, ja pelasi kuudessa . Niklas Lundström
Kaudeksi 2014–2015 Lundström siirtyi St. Louis Bluesin organisaatioon. Syksyn 2014 harjoitusleirin päätteeksi seura lähetti hänet ensin AHL-joukkue Chicago Wolvesiin, ja sieltä edelleen ennen kauden alkua ECHL-joukkue Alaska Acesiin, jossa Lundström pelasi lähes koko kauden. Hän pelasi kauden aikana vain yhdessä AHL-ottelussa noin 14 minuutin verran. Myös kauden 2015–2016 Lundström aloitti myös ECHL:ssä, Quad City Mallardsin vahvuudessa. Hän ei kuitenkaan pelannut joukkueessa otteluakaan, ennen kuin Lundström kutsuttiin Wolvesin AHL-joukkueeseen pari viikkoa myöhemmin. Marraskuussa hän palasi ECHL:ään seuranaan Elmira Jackals. Lundström pelasi alkukauden aikana neljä AHL- ja 13 ECHL-ottelua, kunnes NHL:n siirtotakarajalla, helmikuussa 2016 Blues kauppasi hänet ja kesän viidennen kierroksen varausvuoron Edmonton Oilersiin vaihdossa Lundströmin maanmieheen, maalivahti Anders Nilssoniin. Siirron taustalla oli Bluesin tarve saada tasokas maalivahti paikkaamaan Brian Elliottin loukkaantumista. Lundström siirtyi ensin AHL-joukkue Bakersfield Condorsin vahvuuteen, josta hän siirtyi neljän pelaamansa ottelun jälkeen huhtikuussa jo kauden viidenteen joukkueeseensa, ECHL:n Norfolk Admiralsiin. Kasper Björkqvist
Kaudella 2015–2016 Björkqvist nousi Bluesin A-nuorten varakapteeniksi. Hän jakoi tehoilla 28+38=66 koko A-nuorten SM-liigan pistepörssin toisen sijan Ilveksen Janne Seppäsen kanssa edellään vain Jokereiden Aleksi Ainali. Björkqvist oli myös Bluesin paras maalintekijä Emil Oksasen kanssa ja he jakoivat sarjan maalipörssin neljännen sijan kolmen muun pelaajan kanssa. Björkqvistin kausi päättyi lopulta leikkushoitoa vaatiseeseen olkapäävammaan kahden playoff-ottelun jälkeen. Hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-hopeaa. Björkqvist palkittiin koko A-nuorten SM-liigan parhaana pelaajana Teemu Selänne -palkinnolla, parhaana hyökkääjänä Saku Koivu -palkinnolla ja valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Kauden aikana hänelle oli kiinnostusta myös Bluesin SM-liigajoukkueen suunnalta, kun joukkue menetti talousongelmien vuoksi kauden mittaan lukuisia runkopelaajiaan. Björkqvistin oli kuitenkin jäätävä A-nuoriin, sillä ammattilaisjoukkueessa pelaaminen olisi estänyt häntä siirtymästä Yhdysvaltain yliopistosarjoihin. Mikael Backlund
Kauden 2007–2008 Backlund pelasi Västeråsissa. Hän teki kauden jälkeen kolmen vuoden tulokassopimuksen Flamesin kanssa. Backlundin kausi 2008–2009 alkoi vielä lainalla Västeråsissa, mutta hän siirtyi Flamesin organisaatioon nuorten MM-kilpuilujen jälkeen. Backlund pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 8. tammikuuta 2009 New York Islandersia vastaan. Loppukausi kului kuitenkin WHL-joukkue Kelowna Rocketsissa. Backlund voitti Rocketsissa WHL:n mestaruuden ja hän oli pudotuspelien paras maalintekijä 13 osumallaan. Hänet valittiin myös CHL:n viikon pelaajaksi 21. huhtikuuta 2009. Joakim Nordström
Kaudeksi 2012–2013 Nordström otti harjoitusleirin päätteeksi paikan Blackhawksin NHL-joukkueen kokoonpanosta ja debytoi NHL:ssä näin ollen kauden avauskierroksella 1. lokakuuta 2013 Washington Capitalsia vastaan. Hänen NHL-uransa avausmaali syntyi 11. lokakuuta 2013 New York Islandersin kevin Poulinin taakse. Kuitenkin jo samassa kuussa Nordström siirrettiin kahdeksan NHL-ottelun jälkeen farmijoukkue IceHogsin vahvuuteen. Hän pelasi kautensa suurimmaksi osaksi farmissa, mutta Nordströmin palattua Blackhawksin NHL-kokoonpanoon huhtikuussa 2014 hän pelasi loppukauden ylhäällä. Kaikkiaan Nordström pelasi kauden aikana NHL:ssä 16 runkosarja- ja seitsemän playoff-ottelua tehopistein 1+2=3. Chris Drury
Drury pelasi NHL:n runkosarjassa 892 ottelua, joissa teki 615 tehopistettä, 255 maalia ja 360 syöttöpistettä. NHL:n pudotuspeleissä hän pelasi 135 ottelua, joissa teki 89 tehopistettä, 47 maalia ja 42 syöttöpistettä. Hän voitti urallaan kerran Stanley Cupin, Colorado Avalanchessa vuonna 2001, toimi kahden eri seuran, Buffalo Sabresin ja New York Rangersin, kapteenina ja palkittiin vuonna 1999 vuoden tulokkaan palkinnolla Calder Memorial Trophylla. Hän on myös kaksinkertainen olympiahopeamitalisti.
Ennen NHL-uraansa Drury pelasi vuodet 1994–1998 Bostonin yliopiston jääkiekkojoukkueen Terriersin riveissä Hockey East -yliopistosarjassa. Hän oli voittamassa kahta Hockey Eastin mestaruutta, vuosina 1995 ja 1997, ja myös yhtä NCAA:n (yliopistosarjojen kattojärjestö) mestaruutta, vuonna 1995. Drury, joukkueensa sisäisen pistepörssin kärkinimi kausina 1996–1997 ja 1997–1998, palkittiin Hockey Eastin vuoden pelaajana vuosina 1997 ja 1998 ja Hobey Baker Awardilla NCAA:n vuoden pelaajana vuonna 1998. Lisäksi hänet valittiin muun muassa kahdesti Hockey Eastin toiseen tähdistöön (vuosina 1996 ja 1997), kerran Hockey Eastin ensimmäiseen tähdistöön (1998) ja NCAA:n mestaruusturnauksen tähdistöön vuonna 1997. Miikka Kiprusoff
Kiprusoff pelasi valtaosan NHL-urastaan Calgary Flamesissa. Hän torjui NHL:n runkosarjassa 623 ottelua ja yhteensä 319 voittoa ja kauden 2005–2006 päätteeksi hänet palkittiin NHL:n parhaan maalivahdin palkinnolla, Vezina Trophylla NHL:n historian ensimmäisenä suomalaisena maalivahtina. Sittemmin palkinnon on voittanut myös Tuukka Rask vuonna 2014 ja Pekka Rinne vuonna 2018. NHL:n pudotuspeleissä Kiprusoff pelasi 56 ottelua ja torjui voiton yhteensä 25 kertaa. Kiprusoff ei mittavasta urastaan huolimatta voittanut NHL:n Stanley Cup-mestaruutta kertaakaan. Hän kertoi päättävänsä NHL-uransa vuoden 2013 heinäkuussa 36-vuotiaana, vaikka hänellä oli vielä Calgary Flamesin kanssa pelaajasopimus koskien NHL-kautta 2013–2014. NHL-kausi 1967–1968
NHL-palkinnoista kaudella 1967–1968 jaettiin ensimmäisen kerran Bill Masterton Memorial Trophy, joka myönnetään parhaiten sisukkuutta, urheiluhenkeä ja jääkiekolle omistautumista osoittavalle pelaajalle. Palkinnon ensimmäinen voittaja oli Montreal Canadiensin Claude Provost. Samalla kaudella Boston Bruinsin Bobby Orr sai ensimmäisen kahdeksasta peräkkäisestä Norris-palkinnostaan eli NHL:n parhaalle puolustajalle vuosittain annettavasta tunnustuksesta. Mika Wickström
Wickströmin esikoisteos on vuonna 1991 ilmestynyt jalkapalloaiheinen nuortenromaani "Hienoosokeria!". Teos sai Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinnon ja oli Topelius-palkintoehdokkaana. Urheilumaailmaan sijoittuvat Wickströmin nuortenkirjoista myös jääkiekkoaiheinen "Kypärätemppu" (1999) ja pitkänmatkanjuoksua kuvaava "Kalkkiviivoilla" (2008). Vuonna 2008 Wickström sai Laivakello-palkinnon nuortenkirjoistaan. Mattias Ekholm
Kaudeksi 2010–2011 Ekholm siirtyi Elitserien-seura Brynäsiin. Brynäsissä hän pelasi loistavan tulokaskauden, ja hänet valittiin kauden päätteeksi Ruotsin vuoden tulokkaaksi. Hän teki kauden aikana 33 pistettä ja oli neljäs puolustajien pistepörssissä. Kauden jälkeen hän jatkoi kahdella vuodella sopimustaan Brynäsin kanssa, vaikka sitä oli vielä vuosi jäljellä. Toukokuussa Predators teki Ekholmin kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen, ja hän siirtyi kaudeksi 2011–2012 Pohjois-Amerikkaan. Hän pelasi uransa ensimmäiset kaksi NHL-ottelua, mutta palasi lokakuussa 2011 Brynäsiin lainasopimuksella. Nick Johnson (jääkiekkoilija, 1985)
Kaudeksi 2014–2015 Johnson siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin SHL-liigan Växjö Lakersiin. Hän voitti lukemalla +30 koko liigan tehotilaston. Johnson oli myös Lakersin kolmanneksi paras pistemies tehoilla 17+21=38 ja hän voitti kauden päätteeksi Ruotsin-mestaruuden. Mestarien liigassa Johnson oli joukkueen paras maalintekijä ja jakoi Lakersin sisäisen pistepörssin voiton Tuomas Kiiskisen ja Tomi Kallion kanssa tehoilla 4+1=5. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Brynäs IF:n paitaan. Johnson voitti 22 osumallaan koko SHL:n maalipörssin ja 14 osumallaan liigan ylivoimamaalipörssin. Hän keräsi runkosarjassa 34 tehopistettä ja oli Brynäsin kolmanneksi paras pistemies. Kevään 2016 pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Johnson oli Brynäsin paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 3+2=5. Niklas Bäckström
Suomen jääkiekkomaajoukkueen riveissä Bäckström on pelannut useammat arvokisat. Olympiakisoista Bäckström on saavuttanut hopeamitalin vuonna 2006 ja pronssimitalin vuonna 2010. Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut ovat puolestaan tuottaneet Bäckströmille yhden hopeamitalin vuonna 2016 ja kaksi pronssimitalia vuosilta 2006 ja 2008. Lisäksi Bäckström pelasi Leijonien maalilla myös vuoden 2005 MM-kilpailuissa, joissa Suomi jäi seitsemänneksi. Hän on myös voittanut kultaa alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1998. Bäckström on edustanut Suomea yhteensä 62 A-maaottelussa, 13 nuorten maaottelussa ja 9 poikien maaottelussa. Christian Bäckman
Ensiesiintymisensä aikuisten maajoukkueessa Bäckman teki kaudella 2000–2001, jolloin pelasi neljä maaottelua. Ensimmäisen arvoturnauksensa Bäckman pelasi vuoden 2004 MM-kilpailuissa, joissa Ruotsi voitti hopeaa. Lisäksi Bäckman on pelannut maailmanmestaruuskilpailut 2005. Torinossa 2006 Bäckman oli mukana Ruotsin olympiakultaa voittaneessa joukkueessa. Niklas Bäckström
Kauden loppupuolella Bäckström kärsi taas pahoista loukkaantumisista, jotka pitivät hänet sivussa loppukauden ajan. Sekä Bäckströmin että Hardingin ollessa loukkaantuneena Wild hankki maalilleen Ilja Bryzgalovin Edmonton Oilersista. Wild eteni pudotuspeleihin ja voitti siellä avauskierroksella Colorado Avalanchen. Toisella kierroksella Wild kuitenkin putosi Chicago Blackhawksille. Vaikka kausi 2013–2014 oli Minnesotalle yksi sen seurahistorian parhaista, kausi oli Bäckströmille todella vaikea: jatkuvat loukkaantumiset piinasivat ja lisäksi hänen torjuntaprosenttinsa oli 89,9% ensi kertaa alle 90% hänen NHL-uransa aikana. Tobias Enström
Enström pelasi NHL:n tulokaskaudellaan täyden 82:n runkosarjaottelun kauden ja teki 38 tehopistettä, viisi maalia ja 33 syöttöpistettä. Hän oli joukkueensa eniten pisteitä tehnyt puolustaja ja joukkueen sisäisen syöttöpörssin kakkosnimi 35 maalisyöttöä antaneen Ilja Kovaltšukin jälkeen. NHL:n tulokkaiden pistepörssissä Enström oli kaudella 2007–2008 kahdeksas ja tulokkaiden syöttöpörssissä neljäs. Hän sai jääaikaa keskimäärin 24 minuuttia ja 28 sekuntia ottelua kohden, eniten NHL-tulokkaista ja joukkueensa pelaajista. Hänet nimettiin kauden jälkeen NHL:n tulokkaiden tähdistökentälliseen (NHL All-Rookie Team). Henrik Sedin
Kaudella 2009–2010 Sedin voitti koko NHL:n runkosarjan pistepörssin tehtyään 112 tehopistettä, 29 maalia ja 83 syöttöpistettä, 82:ssa ottelussa. Hänet palkittiin näin Art Ross Trophylla. Lisäksi hänet palkittiin kauden päätteeksi liigan arvokkaimman pelaajan palkinnolla Hart Memorial Trophylla ja nimettiin . Hänet nimettiin ykköstähdistöön myös kauden 2010–2011 päätteeksi, jolloin siihen äänestettiin myös hänen veljensä. Vancouver Canucks ylsi kaudella 2010–2011 NHL:n loppuotteluihin pelaamaan Stanley Cupin voitosta, mutta Boston Bruins vei mestaruuden voitoin 4–3. Sedin teki vuoden 2011 pudotuspeleissä 22 tehopistettä, kolme maalia ja 19 syöttöpistettä, 25:ssä ottelussa ja voitti pudotuspelien syöttöpörssin sekä sijoittui pistepörssissä toiseksi David Krejčín jälkeen. Erik Brännström
NHL:n laajennusjoukkue Vegas Golden Knights varasi Brännströmin ensimmäisellä kierroksella 15. pelaajana kesällä . Hänestä tuli Golden Knightsin seurahistorian ensimmäinen NHL:ään varattu puolustaja ja eurooppalaispelaaja. Ennen häntä seura varasi samassa varaustilaisuudessa kanadalaishyökkääjät Cody Glassin (6. varaus) ja Nick Suzukin (13. varaus). Brännström teki jo saman kesän heinäkuussa kolmivuotisen tulokassopimuksen Golden Knightsin kanssa. Hän siirtyi kaudeksi 2017–2018 kuitenkin vielä lainalle HV71:n SHL-joukkueeseen. Brännström teki siellä runkosarjassa 15 tehopistettä. Esa Tikkanen
Tikkanen tunnettiin uransa aikana erityisesti erinomaisena playoff-pelaajana. NHL:n runkosarjassa hän teki 877 ottelussa 244 maalia, mutta pudotuspeleissä 186 ottelussa syntyi 72 maalia. Tikkanen voitti Naganossa 1998 olympiapronssia. Sen lisäksi hän voitti ”Leijonissa” Kanada-cupin pronssin vuonna 1991 ja MM-pronssin vuonna 2000. Syyskuussa 2001 Jokerit jäädytti monien yllätykseksi Tikkasen pelinumeron 5, vaikka Tikkanen oli muutaman varhaisen juniorivuoden lisäksi pelannut vain vajaan kauden Jokereiden paidassa ja useita kausia paikallisvastustajan HIFK:n paidassa. Päätöstä paheksuttiin laajasti, koska Tikkasen peliuran tähtihetket tapahtuivat muualla kuin Jokereissa. Jarmo Kekäläinen
Kekäläinen oli pelipaikaltaan laitahyökkääjä, ja hän aloitti uransa KalPassa I-divisioonassa. Jääkiekon SM-liigassa hän edusti Tampereen Ilvestä kahden kauden ajan, jonka jälkeen hän siirtyi Pohjois-Amerikkaan viettäen kolme seuraavaa kauttaan NCAA-liigassa Clarksonin yliopiston Golden Knights -joukkueessa. Ammattilaisliiga NHL:ssä Kekäläinen debytoi kaudella 1989–1990 Boston Bruinsissa, jossa kaksi vuotta vietettyään hän palasi SM-liigaan. Hän pelasi kauden 1991-92 kasvattajaseurassaan KalPassa ollen tuolloin seurahistorian kallein suomalainen pelaajahankinta. Seuraavana kautena hän vaihtoi seuraa ja meni Tampereen Tapparaan. NHL:ään hän palasi vielä seuraavan kauden ajaksi edustamaan Ottawa Senatorsia, ja uransa viimeisen kauden hän vietti Ruotsissa Västerås IK:ssa. NHL:n runkosarjassa Kekäläinen pelasi yhteensä 55 ottelua tehopistein 5+8=13. Niklas Bäckström
Kaudella 1998–1999 Bäckström nousi IFK:n SM-liigassa pelaavan edustusjoukkueen kakkosmaalivahdiksi. Hän pelasi SM-liigassa 16 runkosarjaottelua, joissa hänen torjuntaprosenttinsa oli 93,2% ja maalikeskiarvo 1,69. Kauden aikana Bäckström pelasi myös kahdeksan ottelua IFK:n A-nuorissa. Hän palasi edustusjoukkueen mukaan SM-liigan pudotuspeleihin, joissa Bäckström toimi joukkueen varamaalivahtina eikä pelannut pudotuspeleissä lainkaan. IFK voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa ja Bäckström saavutti näin ensimmäisen SM-mitalinsa. Niklas Bäckström
Kaudella 1999–2000 Bäckström pelasi IFK:n SM-liigajoukkueessa vain neljä ottelua, joissa torjuntaprosentti oli heikko 78,5%. Bäckström pelasi huonosti ja peliaika oli vähäistä, joten IFK lainasi Bäckströmin I-divisioonaan, Forssan Palloseuraan. Forssassa Bäckström pelasi 22 runkosarjaottelua torjuntaprosentilla 92,8% ja auttoi FoPan pudotuspeleihin, joissa hän pelasi kolme ottelua. Kauden jälkeen Bäckström jätti kasvattajaseuransa IFK:n. Niklas Nordgren (suomalainen jääkiekkoilija)
Nordgren aloitti jääkiekkoilun Helsingin Kojooteissa, mutta hän on varsinaisesti Helsingin IFK:n kasvatti. Nordgren oli kaudella 2015–2016 seuran B-nuorten paras maalintekijä ja hän jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Teemu Engbergin kanssa tehoilla 23+21=44. Nordgren jakoi koko B-nuorten SM-sarjan maalipörssin kymmenennen sijan Bluesin Markus Lahtisen ja SaiPan Joona Lankisen kanssa. Hän vahvisti kauden aikana myös HIFK:n C-nuoria. Nordgren jakoi koko C-nuorten SM-sarjan pudotuspelien pistepörssin voiton TPS:n Matias Maccellin kanssa tehoilla 6+5=11. Hän oli myös HIFK:n paras maalintekijä. Mikael Granlund
Kaudella 2016–2017 Wildin päävalmentajaksi tullut Bruce Boudreau istutti Granlundin pysyvästi laitahyökkääjän tontille. Hän teki uuden henkilökohtaisen piste-ennätyksensä NHL:ssä pelaten 81 runkosarjaottelua tehoilla 26+43=69 ja viisi playoff-ottelua tehoilla 0+2=2. Granlund oli joukkueen paras pistemies ja toiseksi paras maalintekijä Eric Staaln jälkeen. Granlund teki NHL-uransa ensimmäisen kypärätempun 4. helmikuuta 2017 Vancouver Canucksia vastaan. Hän teki ottelussa tehot 3+1=4 ja alivoimalla tehty 3–1-maali jäi ottelun voittomaaliksi. Granlund valittiin ottelun ykköstähdeksi. Samalla Granlund venytti pisteputkensa 12 ottelun (tehot 5+12=17) mittaiseksi, joka oli NHL-kauden ja Wildin koko seurahistorian pisin. Hän oli ehdolla Lady Byng Memorial Trophyn voittajaksi Calgary Flamesin Johnny Gaudreaun ja St. Louis Bluesin Vladimir Tarasenkon kanssa, mutta jäi äänestyksessä kolmanneksi. Niklas Bäckström
Bäckström oli myös osa Suomen MM-joukkuetta Latvian MM-kisoissa 2006, jossa hän oli jälleen Suomen kolmosmaalivahti, eikä pelannut turnauksessa. Suomi saavutti turnauksesta MM-pronssia. Niklas Bäckström
Bäckström torjui sunnuntaina 24. maaliskuuta 2013 neljännen voittonsa peräjälkeen, kun Minnesota Wild voitti San Jose Sharksin 2–0. Bäckström torjui ottelussa nollapelin 33 torjunnallaan, ja kauden torjuntaprosentti kohosi 92,1 %:iin. Samaisella voitolla Bäckström nousi NHL:n maalivahtitilaston kärkeen 16 voitollaan, Wildin ollessa menossa vahvasti pudotuspeleihin ensi kertaa sitten vuoden 2008. Henrik Borgström (jääkiekkoilija)
Borgström siirtyi kaudeksi 2016–2017 Denverin yliopistoon. Hän jakoi heti "Freshman -kaudellaan" tehoilla 22+21=43 koko NCHC:n maalipörssin voiton joukkuetoverinsa Troy Terryn kanssa ja sijoittui pistepörssissä neljänneksi. Borgström voitti kauden päätteeksi sarjan runkosarjan mestaruuden. Hänet valittiin NCHC:n vuoden tulokkaaksi, toiseen tähdistökentälliseen ja tulokkaiden tähdistökentälliseen. Kauden päätteeksi Borgström voitti kaikkien aikojen neljäntenä suomalaispelaajana koko NCAA:n mestaruuden. "Sophomore -vuotenaan" 2017–2018 hän voitti koko NCHC:n piste- ja maalipörssin tehoilla 23+29=52. Borgström voitti kauden päätteeksi sarjan mestaruuden, valittiin vuoden pelaajaksi, vuoden hyökkääjäksi, ensimmäiseen tähdistökentälliseen ja finaaleiden tähdistökentälliseen. Keväällä 2018 Borgström oli myös ehdolla koko NCAA:n parhaalle pelaajalle myönnettävän Hobey Baker Awardin voittajaksi ja ylsi valintaprosessissa aina kolmen finalistin joukkoon. Itse palkinnon voitti kuitenkin Northeasternin sentteri Adam Gaudette.