Mihin Sir William Johnson kuoli?
William Johnson (baronetti)
Heinäkuussa 1774 Johnson menehtyi kartanossaan Johnson Hallissa todennäköiseen aivoinfarktiin kesken irokeesien liittokunnan neuvottelun. Tuhannet ihmiset kerääntyivät hänen hautajaisiinsa. Arkunkantajina toimivat New Jerseyn kuvernööri William Franklin ja New Yorkin korkeimman oikeuden tuomarit. Johnson haudattiin hänen itse perustamansa St. Johnin Anglikaanisen kirkon alttarin alle. Hautajaisten jälkeisenä päivänä irokeesien liittokunnan edustajat kokoontuivat Johnsonin haudalle viettämään omaa muistotilaisuuttaan.
Van Johnson
Van Johnson toipui 1960-luvulla ihosyövästä. Hän ennätti vierailla kolmeen otteeseen televisiosarjassa "Murhasta tuli totta" ennen vetäytymistään 1990-luvun alussa. Hän kuoli 92-vuotiaana tuetun asumisen keskuksessa Nyackissa. Bill Johnson (alppihiihtäjä)
Johnsonin urheilija-uraa haittasivat hänen kova alkoholin juontinsa, sekä hänen hankala persoonallisuutensa. Vuonna 1992 hänen 13-kuukauden ikäinen poikansa hukkui ammeeseen. Hän erosi vaimostaan vuonna 2000, teki henkilökohtaisen konkurssin ja asui asuntovaunussa. John Walton
Walton kuoli perjantai iltana 9. heinäkuuta klo 23.18. lontoolaisessa St Thomasin -sairaalassa. 47-vuotiaana kuollut Walton oli saanut saman viikon maanantaina sydänkohtauksen, minkä takia hän oli joutunut sairaalahoitoon. Hän kuitenkin kuoli sairaalassa perjantaina. Kunnioittaakseen Waltonin poismenoa talli osallistui Britannian GP:hen ilman mainoksia. Autojen kyljissä oli teksti "John Boy", jossa o-kirjaimet olivat sydämiä. Kilpailupäivän aamuna Waltonin muistoksi pidettiin hiljainen hetki. Hänen kerrotaan olleen pidetty henkilö varikolla. William Beatty
William Beatty (1773 Derry, Irlanti – 1842), Sir, oli irlantilainen lääkäri, joka palveli Englannin kuninkaallisessa laivastossa. Hän liittyi laivastoon lääkäriksi 18-vuotiaana vuonna 1791. Hän toimi HMS Victoryn laivalääkärinä Trafalgarin taistelun aikana, jolloin hän oli näkemässä amiraali Horatio Nelsonin kuoleman. Hän kirjoitti taistelusta selostuksen "The Death of Lord Nelson". Winston Churchill
15. tammikuuta 1965 Churchill sai taas aivohalvauksen, diagnoosina vaikea aivoveritulppa. Hän kuoli yhdeksän päivän päästä 24. tammikuuta 1965, jolloin hänen isänsä kuolemasta oli täsmälleen 70 vuotta. Hänen ruumiinsa oli esillä Westminster Hallissa (parlamenttirakennuksessa) kolme päivää ja valtiolliset hautajaiset pidettiin St Paulin katedraalissa Lontoossa. Nämä olivat ensimmäiset ei-kuninkaallisen hautajaiset katedraalissa sitten sotamarsalkka Frederick Robertsin vuonna 1914. Churchillin on kerrottu toivoneen, että Ranskan Charles de Gaullen eläessä häntä pidempään Churchillin hautajaiskulkue kulkisi Waterloon rautatieaseman halki. Hautajaiset olivat aikansa suurimmat, ja niihin osallistui suuri joukko valtionjohtajia, muiden muassa koko Britannian kuningasperhe kuningatar Elisabet II:n johdolla, Tanskan kuningas Fredrik IX, Alankomaiden kuningatar Juliana sekä prinssi Bernhard, Belgian kuningas Baudouin, Norjan kuningas Olavi V, Kreikan kuningas Konstantin II, Luxemburgin suurherttua Jean, Ruotsin prinssi Bertil sekä Ranskan presidentti Charles de Gaulle. Thomas Neill Cream
14. heinäkuuta 1881 Stott-niminen mies kuoli strykniinimyrkytykseen. Cream ja rouva Stott pidätettiin. Vaimo oli saanut strykniinin Creamilta, kun oli kertonut epäilevänsä miestään uskottomuudesta ja haluavansa päästä hänestä eroon. Rouva Stott todisti Creamia vastaan välttyäkseen vankilalta. Cream sai elinkautisen ja päätyi Joiletin vankilaan. Willie ”The Lion” Smith
1940-luku ei ollut Smithille onnellista aikaa. Vuonna 1940 Smithin hyvä ystävä James P. Johnson halvaantui vakavasti. Vaikka Johnson toipui niin paljon, että kykeni jälleen soittamaan pianoa, tapaus vaikutti syvästi Smithiin tämän loppuelämän ajan. Smith koki myös raskaita menetyksiä. Hänen pitkäaikainen ystävä Thomas ”Fats” Waller menehtyi Kansas Cityssä paluumatkalla Kaliforniasta New Yorkiin joulukuussa 1943. Pian tämän jälkeen alkuvuodesta 1944 myös Smithin äiti Ida Oliver kuoli Newarkissa. Nämä tapahtumat järkyttivät Smithiä paljon ja hän koki uuden lähentymisen uskonnollisissa asioissa. Hän aloitti kanttorina Harlemin juutalaisessa synagogassa. Saw VI
Harold Abbott -niminen mies kuolee sydänsairauteen sen jälkeen, kun vakuutusyhtiön johtaja William Easton oli peruuttanut hänen sairausvakuutuksensa. Jigsaw’n tahdon mukaisesti Hoffmann järjestää Williamille testin. Hän joutuu Hoffmanin kaappaamaksi ja palaa tajuihinsa happinaamari kasvoillaan sekä suuri ruuvipuristin yläruumiinsa ympärillä. Williamin on tarkoitus kilpailla hengenpidätyksessä yrityksensä talonmiehen kanssa. Tupakoiva talonmies ei pysty pidättämään hengitystään tarpeeksi kauan, ja hän kuolee ruuvipuristimeen. Seuraavassa kammiossa Williamin on pelastettava hirttoköydeltä joko nuori mutta yksinäinen kanslistinsa Allen tai vanha mutta rakastettu sihteerinsä Addy. William pelastaa sihteerinsä. Takautumassa paljastuu, ettei William myöntänyt tukea John Kramerin syöpähoitoon ja että Kramer kritisoi Williamin käyttämää laskukaavaa vakuutushakemuksien hyväksymisessä. Blind Willie Johnson
5. joulukuuta, 1928, Dallas William Sydney Porter
Vuonna 1887 Porter karkasi 17-vuotiaan, varakkaasta perheestä kotoisin olevan Athol Estesin kanssa. Tytön perhe vastusti suhdetta, koska sekä Athol että Porter sairastivat tuberkuloosia. Athol synnytti vuonna 1888 pojan, joka kuoli pian. Vuonna 1889 syntyi tytär Margaret. Vuonna 1894 Porter perusti humoristisen viikkolehden "The Rolling Stone". Samana vuonna hän erosi kassavirkailijan työstään Austinin First National Bankissa, koska häntä syytettiin varojen kavaltamisesta. Vuonna 1895 "The Rolling Stone" lakkasi ilmestymästä, Porter muutti Houstoniin ja ryhtyi kirjoittamaan "Houston Post" -lehdelle. Pian sen jälkeen hänet vangittiin Austinissa tehdyn kavalluksen vuoksi. Porter vapautettiin takuita vastaan, mutta päivää ennen kuin hänen piti astua oikeuden eteen 7.7.1896, hän karkasi ensin New Orleansiin ja myöhemmin Hondurasiin. Kun hän sai vuonna 1897 tietää vaimonsa tekevän kuolemaa, hän palasi Yhdysvaltoihin ja anoi oikeudelta armoa. Athol Estes Porter kuoli 25.7.1897. Porter tuomittiin kavalluksesta viideksi vuodeksi vankilaan. Hän alkoi suorittaa tuomiotaan 25.4.1898 Ohion osavaltion vankilassa. Hänet vapautettiin hyvän käytöksen ansiosta kolmen vuoden vankeuden jälkeen 24.7.1901. William Manuel Johnson
Bill Johnson syntyi Talladegassa, Alabaman osavaltiossa Hattie Johnsonin vanhimpana lapsena. Hänen isänsä oli todennäköisesti valkoihoinen. Hattie avioitui myöhemmin Richard Johnsonin kanssa ja Bill otti käyttöön isäpuolensa sukunimen. Pariskunnalle syntyi kaikkiaan kuusi lasta. Billin veli oli tunnettu rumpali Ollie ”Dink” Johnson (1892–1954). Hänen sisarensa Bessie eli Anita Johnson Gonzales (1883–1952) seurusteli pitkään Jelly Roll Mortonin kanssa. Blind Willie Johnson
"Blind" Willie Johnson (s. 1902 – k. 1945), oli yhdysvaltalainen hengellistä musiikkia esittänyt laulaja ja kitaristi. Johnsonin kappaleita ovat myöhemmin versioineet lukuisat nimekkäät artistit. William Shockley
Viimeisinä vuosinaan Shockley oli parjattu ja unohdettu ja hänen maineensa oli riekaleina. Hän vetäytyi kotiinsa Stanfordin yliopiston kampukselle ja eristäytyi kaikista muista ihmisistä paitsi vaimostaan. Shockley oli eronnut ensimmäisestä vaimostaan vuonna 1955 ja mennyt uusiin naimisiin joitakin kuukausia myöhemmin Emmy Lanning Shockleyn kanssa, joka toimi psykiatrisena sairaanhoitajana. Shockleyllä oli vain joitakin ystäviä ja viimeisinä vuosina hänen vaimonsa oli käytännössä hänen ainoa ystävänsä. Hän ei ollut nähnyt yhtä poikaansa yli 20 vuoteen, hän puhui harvoin toisen poikansa kanssa tai oli yhteydessä tyttäreensä. Shockley kuoli vuonna 1989 eturauhaussyöpään. Hänen lapsensa lukivat hautajaisista lehdestä. Blind Willie Johnson
11. joulukuuta, 1929 New Orleans Blind Willie Johnson
10. joulukuuta, 1929, New Orleans Vilhelm Leijona
Vilhelm Leijona (1143–1214, "Uilliam Garm") oli Skotlannin kuningas. Hän hallitsi maata 1165–1214 eli pitempään kuin kukaan ennen vuoden 1603 valtioliittoa. Hän oli vahva kuningas, jonka valtakautta varjosti vain pakkomielle saada Northumberland Englannilta. John André
Kenraali George Washingtonin johtama sotaoikeus totesi Andrén syyllistyneen vakoiluun ja tuomitsi hänet kuolemaan. Hänet oltiin valmiita vaihtamaan brittien puolelle paenneeseen Arnoldiin, mutta kenraali Clinton kieltäytyi luovuttamasta tätä. André teloitettiin hirttämällä. Myöhemmin hänestä tehtiin kotimaassaan sankari ja hänen jäännöksensä uudelleenhaudattiin vuonna 1821 Westminster Abbeyyn. Thomas Johnson (kasvitieteilijä)
Thomas Johnson (noin 1600–1644) oli englantilainen kasvitieteilijä, jota on sanottu englantilaisen kasvitieteen kenttätyön isäksi. Vuonna 1626 hän oli apteekkarina Lontoossa ja teki matkoja Kentiin, jossa hän apteekkarikollegojensa kanssa tutki kasveja ja luetteli niitä muistiinpanoissaan. Abraham Lincolnin murha
Lincolnin murhan jälkeen presidentiksi nousi murhayrityksestä selvinnyt varapresidentti Andrew Johnson. Hän oli ainoa etelävaltioiden senaattori, joka pysyi lojaalina Unionille sisällissodan aikana, mutta hän kannatti kuitenkin osavaltioiden itsemääräämisoikeutta ja orjuutta. Presidentti Johnson pyrki viivästyttämään erityisesti orjuuden lakkauttamista ja käytti useasti veto-oikeuttaan kongressin päätösten estämiseksi. Lisäksi mustien vapautumista hidastivat entisten Etelävaltioiden luomat niin kutsutut Black Codes -lait. Lakien varjolla esimerkiksi mustien omistusoikeutta kavennettiin ja heitä pakotettiin työskentelemään alipalkkaisina valkoisten maatiloilla. Vaikka kongressi onnistuikin kumoamaan nämä lait vuoteen 1870 mennessä, mustien oikeuksia vastustettiin näkyvästi vielä yli sadan vuoden ajan. Kansan temppeli
Jones teki tämän jälkeen ”protestiksi vallankumouksellisen itsemurhan”. Liikkeen jäsenet eivät kyenneet pakenemaan Venäjälle. Joku nainen sanoi, että heillä on oikeus päättää kohtalostaan. Hän ei halunnut itsemurhaa. Toinen nainen sanoi seuraavansa Jonesia kuolemaan. Jones kertoi kannattajilleen, etteivät he voineet enää elää yhteisönä. Hän sanoi että kongressiedustaja oli murhattu. Jones sanoi vihollisten tulevan tappamaan ja kiduttamaan. Jones alkoi vartijoiden avustuksella juottaa myrkkyä seurakunnan jäsenille. Siirtokunnan lääkärin sekoittama juoma oli viinirypäleen makuisesta Flavor-Aid-mehutiivisteestä tehtyä. Mehun lisäksi juomassa oli syanidia ja rauhoittavia lääkkeitä. Ensimmäisenä juomasekoituksen joivat lapset, seuraavaksi aikuiset. Lapset itkivät ja kirkuivat tuskasta, koska syanidi vaikutti ennen unilääkettä. Vauvoja kerrottiin myöhemmin surmatun ruiskuttamalla juomasekoitusta suuhun. Seremonian aikana Jones soitti nauhalta puhettaan, jossa hän sanoi Yhdysvaltain tiedustelupalvelun CIA:n, palkkasoturien ja tiedotusvälineiden muodostaneen salaliiton Jonestownin tuhoamiseksi ja hyökkäyksen kaupunkiin olevan pian odotettavissa. Monikaan ei ottanut juomaa vapaaehtoisesti. Vartijat käskivät sitä ottamaan aseella uhaten. Useat jäsenet yrittivät pakoa, mutta vartijat ampuivat heistä suuren osan. Joukkoitsemurhassa tai oikeammin joukkomurhassa kuoli yli 900 liikkeen jäsentä. 304 lasta kuoli. Jones itse löytyi kuolleena luoti aivoissaan. On epävarmaa, tappoiko Jones itsensä. Noin kaksi kolmasosaa siirtokunnan asukkaista kuoli juomaansa myrkkyyn, muut luotiin tai kuristaen. Vain harvat onnistuivat piiloutumaan. William Johnson (baronetti)
Johnsonin armeija joutui kosketuksiin vihollisen kanssa lokakuussa 1755. Tuolloin ranskalaiset liittolaisineen tekivät hyökkäyksen uusenglantilaisten leiriin Georgejärven rannalle New Yorkin provinssissa Kanadan rajalla. Johnson haavoittui pakaralihakseensa taistelun aikana, mutta pystyi jatkamaan joukkojen johtajana ensiavun jälkeen. Georgejärven rannalla käyty taistelu oli ainoa, jonka englantilaiset voittivat tuon vuoden aikana. Johnsonia tukenut vanha vaikutusvaltainen mohawkien päällikkö Hendrick Theyanoguin menehtyi taistelun aikana. Mohawkit vaativat, että Brittien vangiksi joutunut ranskalaisjoukkojen komentaja paroni Jean-Armand Dieskau annettaisiin heille, mutta vaikutusvaltansa ja diplomaattisten taitojensa turvin Johnson onnistui säästämään Dieskaun hengen. William Thomas Stead
William Thomas Stead (5. heinäkuuta 1849 – 15. huhtikuuta 1912 Pohjois-Atlantti) oli englantilainen toimittaja, joka oli tutkivan journalismin pioneereja. Hänen 'Uusi journalisminsa' loi pohjan nykyisille tabloid-julkaisuille. Hän osoitti, miten lehdistön avulla pystyttiin vaikuttamaan yleiseen mielipiteeseen ja hallinnon päätöksiin. Hänet tunnettiin myös maailmanrauhan puolestapuhujana, naisten oikeuksien puolestapuhujana, kansalaisvapauksien puolustajana, heikkojen puolustajana, ja esperanton tukijana. Hän oli yksi tunnetuimmista RMS Titanicin matkustajista ja menetti henkensä laivan upotessa 15. huhtikuuta 1912. Bill Johnson (alppihiihtäjä)
Vuonna 2010 Johnson sai vakavan halvauskohtauksen. Kesällä 2013 hän joutui kahdeksi viikoksi teho-osastolle, kun infektio iski kaikkiin hänen sisäelimiinsä. Johnson asui hoitolaitoksessa, ja hänen oli vaikea liikkua ja puhua. Hän pystyi viimeisinä elinvuosinaan kommunikoimaan vain ärähdyksin ja nyökkäämällä. Petsamon vakoilujuttu
Myös toinen pääepäillyistä, rajakomppanian vääpeli Siltala, kuoli kuulustelujen aikana hämärissä olosuhteissa joko itsemurhan tai murhan seurauksena. Siltala oli kuulustelujen aikana kiistänyt syyllistyneensä vakoiluun. Kuulusteluissa häntä pahoinpideltiin kunnes hän murtui ja tunnusti. Siltala sai turvotuksen hoitoa varten lyijyvettä käyttöönsä. Hänen kuntonsa heikkeni äkkiä 11. marraskuuta, ja hänet toimitettiin Kemin sairaalaan, jossa hän kuoli seuraavana päivänä. Kuolinsyyksi merkittiin lyijymyrkytys. William O. Douglas
Douglas kuoli 19. tammikuuta 1980 oltuaan sitä ennen kuukauden sairaalassa muun muassa keuhkokuumeen takia. Hänet on haudattu Arlingtonin sotilashautausmaalle. Samuel Doe
Doen entinen liittolainen ja Quiwonkpan sukulainen avioliiton kautta, Charles Taylor ylitti rajan Norsunluurannikolta jouluaattona 1989 ja aloitti sissisodan Doea vastaan. Vuoden 1990 puolivälissä suurin osa maasta oli kapinallisten vallassa. Ecowas tuli väliin ja esti Charles Taylorin joukkoja valtaamasta Monroviaa.
Taylorin joukoista eronneen National Patriotic Front of Liberian (INPFL) päällikkö Prince Johnson sai Doen kiinni 9. syyskuuta 1990 ja surmasi hänet pian tämän jälkeen; Doen brutaali teloitus kuvattiin videolle ja nauhaa levitettiin laajalti.
Ulkomaille, kuten Sierra Leoneen paenneet maan armeijan sotilaat muodostivat uuden United Liberation Movement of Liberia for Democracyn (ULIMO), joka taisteli Taylorin NPFL:ää vastaan. Vuosina 1989–1996 käytiin yksi Afrikan verisimmistä sisällissodista, jossa kuoli yli 200 000 ja miljoona liberialaista ajettiin pakolaisleireille naapurimaihin. John Lennonin murha
Kun poliisiauto saapui sairaalan pihaan, vastassa olivat paarit, joilla Lennon kiidätettiin leikkaussaliin. Perässä tuli toinen auto, jonka kyydissä Yoko oli. Sairaalaan tuotaessa Lennon ei enää hengittänyt eikä pulssia tuntunut. Lääkärit työskentelivät kuitenkin useita kymmeniä minuutteja yrittäen elvyttää häntä usein eri keinoin. He kuitenkin joutuivat toteamaan ettei mitään ollut enää tehtävissä, ja julistivat John Lennonin kuolleeksi kello 23.07, virallisena kuolinsyynä verenhukka ja sen aiheuttama šokki. Lennon menetti verestään 80 prosenttia. Amy Johnson
Johnson sai surmansa 37-vuotiaana lento-onnettomuudessa lähellä Oxfordia 5. tammikuuta 1941. Napoleonin kuolema
Kuolinsyyksi todettiin vatsasyöpä. Napoleon itse oli ennen kuolemaansa epäillyt vatsasyövän lisäksi myös murhayrityksen mahdollisuutta ja olikin toivonut, että hänelle tehdään ruumiinavaus, johon britit eivät saisi osallistua. Napoleonin ruumis avattiin biljardipöydällä. Ruumiinavausta todisti seitsemäntoista henkilöä, joista seitsemän oli britannialaisia lääkäreitä. Britit julistivat Napoleonin kuolleen vatsasyöpään, mutta useat nykypäivän tutkijat pitävät kuolinsyynä myrkytystä arsenikilla tai sitten sitä, että Napoleonin huoneen tapetit alkoivat kosteassa Saint Helenan ympäristössä tuottaa arsenikkia. Napoleonin testamentin viidennessä pykälässä lukee: Willie Johnson
Willie Johnson (s. 1913 – k.1980) oli yhdysvaltalainen blueskitaristi (häntä ei pidä sekoittaa Blind Willie Johnsoniin). Michael Jacksonin terveys ja ulkonäkö
Jackson ja hänen sisaruksensa paljastivat vasta vuosia myöhemmin joutuneensa lapsuudessaan isänsä Josephin pahoinpitelemiksi sekä fyysisesti että psyykkisesti. Jackson harvoin puhui isänsä pahoinpitelyistä, ja silloin kun hän puhui, hän tuli hyvin tunteelliseksi ja kertoi voineensa pahoin nähdessään isänsä. Jossain vaiheessa 1990-luvulla Jackson tuli riippuvaiseksi reseptilääkkeistä, lähinnä särkylääkkeistä ja vahvoista rauhoittavista, ja hänen terveydentilansa heikkeni dramaattisesti. Jackson meni vieroitukseen vuonna 1993 ystäviensä Elizabeth Taylorin ja Elton Johnin avustuksella, mutta riippuvuus ilmeisesti jäi. Jackson kuoli propofoli-anestesialääkkeen aiheuttamaan sydämenpysähdykseen 25. kesäkuuta 2009. George Washington
Washington sairastui nielutulehdukseen 12. joulukuuta 1799 ollessaan ratsastamassa maatilallaan. Aamuyöllä 14. joulukuuta hän herätti vaimonsa Marthan ja sanoi, että hänen oli vaikea hengittää. Tohtori James Craig saapui Mount Vernoniin yhdeksän aikaan aamulla. Aamupäivän aikana Washington menetti paljon verta suoneniskennän vuoksi, ja paikalle kutsuttiin kaksi lääkäriä lisää, Elisha Dick of Alexandria ja Gustavus Brown. Washington menetti vielä lisää verta ja kuoli lopulta keskiyön paikkeilla. Hänet sekä hänen vaimonsa on haudattu kappeliin, joka valmistui Mount Vernoniin vuonna 1831. Johnnie Johnson
Johnson kuoli syöpään 30. tammikuuta 2001 85-vuotiaana. Jim Bowie
Pian näiden tapahtumien jälkeen Bowie liittyi Teksasin vallankumousjoukkoihin. Hän avioitui Ursula de Veramendin, Teksasin kuvernöörin tyttären, kanssa 1831 ja he asettuivat asumaan San Antonioon. Syyskuussa 1833 ollessaan matkalla Natchezssa Bowie sairastui keltakuumeeseen. Samaan aikaan kotona San Antoniossa Ursula Bowie ja heidän lapsensa sairastuivat koleraan ja vaimo sekä lapset menehtyivät tautiin. Hieman tervehdyttyään Bowie palasi San Antonioon. Hänen tiedetään olleen niiden joukossa, jotka puolustivat Alamoa Meksikon armeijaa vastaan. Tällöin hän sairasti jo tuberkuloosia. Bowie kuoli oletettavasti sairasvuoteeseen. Hänen tarkasta kuolemastaan on monia näkemyksiä. Mutta kuuluisimman teorian mukaan, Alamon taistelun aikana, hän makasi sairasvuoteellaan pienen meksikolaisten joukon tunkeutuessa huoneeseensa. Hän tappoi kaksi sotilasta pistooleillaan ja yhden veitsellään ennen kuin meksikolaiset puukottivat hänet kuoliaaksi muskettiensa pistimillä. Bowie oli kuollessaan 39-vuotias. Guy Fawkes
Fawkes pidätettiin 5. marraskuuta, kun viranomaiset tarkistivat kellaritiloja. Fawkes väitti olevansa John Johnson, mutta hänet vietiin vielä samana päivänä kuningas Jaakko I:n kuultavaksi. Hänet teljettiin Lontoon Toweriin jossa häntä kidutettiin ja kuulusteltiin. Fawkes paljasti 7. marraskuuta oman nimensä ja salaliiton sekä 9. marraskuuta kaikkien salaliittolaisten nimet. Fawkes tuomittiin oikeudenkäynnissä Westminsterin palatsissa, ja hänet teloitettiin 31. tammikuuta 1606. Salaliittolaiset teloitettiin maanpettureille säädetyllä julmalla tavalla eli hirttämällä, repimällä ja paloittelemalla, mutta viimeisenä teloitettu Fawkes vältti toimenpiteen raaimman vaiheen hyppäämällä hirttämisvaiheessa tikkailta, jolloin hänen niskansa murtui. Viiltäjä-Jack
Puolanjuutalainen parturi, joka oli poliisin yksi vahvimmista epäillyistä. Viiltäjä-Jackin tapauksia tutkinut ylikomisario Donald Swanson kirjoitti käsin esimiehensä omaelämäkerran marginaaliin Kosminskin nimen. Swanson lisäsi yhteyteen myös motiivit, jotka hänen mielestään ajoivat Kosminskin veritekoihin. Kosminskin on mainittu vihanneen naisia ja hän oli juttua aikanaan tutkineiden poliisien mielestä murhanhimoinen. Häntä on kuvattu myös skitsofreeniseksi ja vainoharhaiseksi. Kosminski joutui mielisairaalaan vuonna 1891 ja samana vuonna raa'at naismurhat loppuivat. Kosminski mainitaan yhtenä epäiltynä Sir Melville Macnaghtenin muistiossa. Hän kuoli vuonna 1919. Oliver Goldsmith
Ennenaikainen kuolema 1774 on voinut johtua osin munuaistulehduksen väärästä diagnoosista. Goldsmith haudattiin Lontooseen Temple Churchiin. Hautakirjoituksessa lukee: "TÄSSÄ LEPÄÄ OLIVER GOLDSMITH". Ballymahonin keskustassa on hänen muistomerkkinsä, samoin Westminster Abbeyssa on epitafi, jonka on kirjoittanut Samuel Johnson. Blind Willie Johnson
Johnsonin kappale "Dark Was the Night, Cold Was the Ground" laitettiin mukaan Voyager-luotaimen kultaiselle levylle, joka lähti luotaimen mukana avaruuteen vuonna 1977. Kappaletta on sen jälkeen käytetty monissa yhteyksissä populaarikulttuurin alalla. Itse kappale on instrumentaalinen, vokaaliosuuden koostuessa vain hyminästä. Kappale kuvaa pimeyttä, joka Raamatun mukaan laskeutui maahan Jeesuksen kuoltua ristillä. Willie Johnson
Willie Johnson kuoli Los Angelesissa 67 vuoden ikäisenä. William Johnson (baronetti)
Toukokuussa 1763 alkanut Pontiacin kapina sai Johnsonin palaamaan diplomaattisiin tehtäviin. Koko verinen tapahtuma sai alkunsa brittien kyvyttömyydestä hoitaa ihtiaanipolitiikkaa. Johnson oli vuosien ajan neuvonut siirtokuntien päättäjiä jakamaan lahjoja eri heimojen päämiehille ja huomioimaan diplomatian tärkeys kaikissa intiaanisuhteissa. Englantilaiset eivät kuitenkaan noudattaneet Johnsonin neuvoja. Brittiläisten joukkojen ylin komentaja lordi Jeffrey Amherstin mielestä paras tapa hoitaa suhteita oli kuritus, ei "lahjonta". Tämä näkökanta johti noin 2 000 britin kuolemaan ottawien päällikkö Pontiacin johtamien eri heimojen soturien vallatessa brittien hallintaan joutuneita ranskalaislinnakkeita. Lopulta intiaanit väsyivät piiritykseen ja vetäytyivät kyliinsä. Kapinallisten johtaja Pontiac yritti jatkaa valtausta, mutta ei saanut enää riittävästi tukijoita taakseen. Myös ranskalaiset olivat haluttomia antamaan hänelle tukeaan. Chzo Mythos
Piileskellessään ilmastointikanavassa, Jonathan kuulee ääniä ulkopuolelta. Hän näkee kanttiinin lattialla istuvan Williamin, jonka silmät on revitty irti, ja häntä on puukotettu vatsaan. William kertoo, että John DeFoe varasti hänen silmänsä, puukotti häntä, ja jätti kuolemaan. Hän muistuttaa Jonathania terävistä radiomastoista, ja sitten hän kuolee. Jonathan käyttää jälleen kapteenin konsolia operoidakseen radiomastot nousemaan tietyn ajan kuluessa. John DeFoe vaeltaa aluksessa etsien eloonjääneitä. Jonathan onnistuu houkuttelemaan Johnin radiomastoille, jotka lävistävät hänet. Jonathan ottaa epäjumalankuvan ja heittää sen aluksen tyhjentimeen, missä se palaa tuhkaksi John DeFoen sielun mukana. EFS Charisma saapuu viimeinkin Mephistophelekselle. Jonathan menee tervehtimään Charisman miehistöä. Scottin etelänaparetkikunta 1911–1912
13. helmikuuta Wilson ja Bowers kärsivät lumisokeudesta, ja Evans ei kyennyt auttamaan teltan teossa. Lopulta jäätikön alla 17. helmikuuta Evans jäi pahoin jälkeen ja tuupertui melkein tiedottomana lumihankeen. Scott löysi Evansin vaatteet epäjärjestyksessä, silmissään villi katse ja kädet paljaina ja paleltuneina. Teltassa Evans vajosi koomaan ja kuoli seuraavana yönä teltassa. Miehillä oli pahoja aavistuksia tulevaisuuden suhteen, mutta keskenään he juttelivat reippaasti. Scott jakoi miehille oopiumit ja morfiinit. William Johnson (baronetti)
Johnsonin irlantilainen katolilaisuus rajoitti hänen mahdollisuuksiaan edistää brittiläisen imperiumin kehittämistä. Käännyttyään enonsa tavoin protestantiksi Johnson pystyi paremmin toteuttamnaan tulevaisuuteen tähtääviä pyrkimyksiään. Talvella 1737–1738 hän purjehti Dublinista Bostoniin ja toi mukanaan 20 irlantilaista protestanttisukua. Matkustettuaan Albanyyn Johnsonin siirtolaisryhmä tapasi amiraali Warrenin, joka oli ostanut suuret määrät käyttämättömiä maa-alueita Mohawkjoen varrelta New Yorkin provinssista, New Yorkin ja Schenectadyn länsipuolelta. Johnson ryhtyi perustamaan maille Warrensburgin siirtokuntaa ja hankkimaan New Yorkin kaupungista afrikkalaisia orjia maanraivaukseen. Warren itse oli palkannut mailleen jo joukon saksalaisia siirtolaisia torppareiksi, ja vuokrasi pienia maa-alueita myös muille. William Ewart Gladstone
Gladstone kuoli syöpään Hawarden linnassa 88-vuotiaana 19. toukokuuta 1898. Hänet on haudattu Westminster Abbeyhin. William Jokinen
William ja Sanna Jokisen kotipaikaksi tuli Janakkalan Turenki kesäkuussa 1917. Miksi Turenkiin? Sieltä oli helppoa matkustaa eri puolille Suomea sekä paikka oli lähellä Hämeenlinnaa. Olihan Hämeenlinnassa puhelinvirkailija Maria Helena (Maija) Hildén. Muutama kuukausi muuton jälkeen William ja Maria Helena vihittiin. Perheeseen syntyivät lapset Ensio Johannes ja Ester. Ylioppilasnuorukainen Ensio Johannes (Jukka) katosi jatkosodan aikana vuonna 1941. Epätietoisuus Jukan kohtalosta ahdisti perhettä. Isä yritti kaikin keinoin saada selville, miten on käynyt. Lievää toivetta piti yllä ajatus, että Jukka on vangittu. Kuitenkin Jukan ruumis löydettiin ja hautajaiset pidettiin syyskuun 20. päivänä 1942. Suru vaikutti suuresti Williamin terveydentilaan. Nigerin väijytys 2017
Väijytyksen aikana kuoli neljä amerikkalaissotilasta ja viisi nigeriläistä. Väijytys oli suurin amerikkalaisjoukkojen Afrikassa kärsimä tappio sitten Black Hawk-helikopterin alasampumisen jälkeen Mogadishun taistelun aikana Somaliassa vuonna 1993. Joidenkin lähteiden mukaan vähintään 21 Isisin jäsentä sai surmansa. Surmansa saaneet amerikkalaissotilaat olivat Bryan C. Black, Jeremiah W. Johnson, Dustin M. Wright ja La David Johnson. Joukkoja evakuoitaessa kuolleiden ruumiit jätettiin taistelukentälle ja niistä kolme löydettiin vasta usean tunnin jälkeen. La David T. Johnsonin ruumis löydettiin vasta kahden päivän jälkeen. Kun uutinen väijytyksestä levisi julkisuuteen Johnsonin tilanteesta ei uutisoitu heti, koska arveltiin olevan mahdollista että hän oli selviytynyt ja piilotellut maastossa. Jotkin tahot epäilivät hänen saattaneen päätyä myös vangiksi. Ruumiin löytymisen jälkeen tehdyn selvityksen mukaan hän oli saanut 18 osumaa vihollisen kivääreistä ja konekivääreistä. Viranomaisten mukaan merkit taistelupaikalla viittasivat Johnsonin taistelleen kuolemaansa saakka. Michael Collins (irlantilainen vapaustaistelija)
Sisällissodan alettua Collins erosi 12. heinäkuuta väliaikaisen hallituksen johdosta ryhtyäkseen hallituksen joukkojen ylipäälliköksi. Hänen tilalleen pääministeriksi tuli W. T. Cosgrave. Collinsin johdolla laadittiin sotastrategia, joka osoittautui voittoisaksi, mutta hän itse ei ehtinyt nähdä voittoaan. Hän sai surmansa vihollisen väijytyksessä lähellä Béal na mBlathin kylää ollessaan tarkastuskierroksella Corkissa elokuun 22. päivän iltana. Tähän päivään mennessä ei tiedetä varmuudella, kuka ampui Collinsin tai mitä tarkalleen ottaen tapahtui. Väijytyksessä ei saanut surmansa muita. Collinsin kuolinuutisen kuultuaan hallitus julisti kansallisen suruajan. Collinsin hautajaiset pidettiin Dublinissa 28. elokuuta ja hautajaissaattokulkue muodostui lähes viiden kilometrin mittaiseksi. Walesin prinsessa Diana
Dianan kuolemasta on liikkunut erilaisia olettamuksia ja salaliittoteorioita, joiden mukaan hänet murhattiin. Tämän vuoksi Britanniassa aloitettiin vuonna 2004 tutkimus Dianan kuolemaan johtaneista tapahtumista. Scotland Yardin entinen päällikkö lordi John Stevens tutki onnettomuutta perusteellisesti. Vuonna 2006 julkaistun "Paget"-tutkimuksen 871-sivuisen loppuraportin mukaan Dianan kuolema oli onnettomuus, ei murhasalaliitto. Sen mukaan Diana ei myöskään ollut raskaana eikä kihloissa Dodi Al-Fayedin kanssa, kuten Al-Fayedin isä Mohamed Al-Fayed on väittänyt. Guy Fawkesin yö
Englannin ja Irlannin protestanttisen kuningatar Elisabet I:n kuoltua vuonna 1603 vainotut katoliset toivoivat, että uusi kuningas Jaakko I olisi suvaitsevaisempi heidän uskontoaan kohtaan. Hän osoittautui kuitenkin yhtä protestanttiseksi kuin edeltäjänsä, minkä seurauksena joukko katolisia päätti räjäyttää Lontoon parlamenttitalon eli Westminsterin palatsin sen vuosittaisissa avajaisissa vuokraamalla Westminsterin palatsin kellarit ja sijoittamalla sinne 36 tynnyriä ruutia. Kuningas sai kuitenkin vihjeen räjäytysyrityksestä ja 5. marraskuuta 1605 Guy Fawkes saatiin kiinni Westminsterin palatsin kellarista ja tuomittiin kuolemaan hirttämällä, repimällä ja paloittelemalla. Saman päivän iltana kuninkaan pelastumista juhlittiin ilotulituksin. Arthur Wellesley Wellington
Wellington vetäytyi julkisuudesta 1846, vaikka olikin edelleen sotavoimien komentaja, ja palasi huomion keskipisteeseen 1848 järjestäessään Lontoon puolustuksen Euroopan vallankumouksellisilta. Wellington kuoli 1852 Walmerin linnassa, joka oli hänen asuinpaikkansa Viiden sataman linnanvoudina (Lord Warden of the Cinque Ports). Vaikka Wellington vihasi rautateillä matkustamista, hänen ruumiinsa tuotiin junalla Lontooseen, jossa hänelle järjestettiin valtiolliset hautajaiset. Tätä ennen kunnian oli saanut kuninkaallisten lisäksi vain Nelson. Wellington haudattiin luxullianiittisarkofagissa Saint Paulin katedraaliin. Bon Scott
Seuraavana päivänä Kinnear heräsi aikaisin ja meni katsomaan Scottia. Kinnear löysi Scottin autostaan tajuttomana ja kiirehti Camberwellin King's College -sairaalaan. Elvytysyrityksistä huolimatta Bon Scott kuoli. Viralliseksi kuolinsyyksi on ilmoitettu alkoholimyrkytys. William Powell
Powellin ainoa poika William David Powell kärsi masennuksesta, hepatiitista ja munuaisongelmista, jotka pakottivat hänet lopettamaan kirjoittamisen. Hän teki itsemurhan 43-vuotiaana 13. maaliskuuta vuonna 1968 puukottamalla itseään kuolettavasti suihkussa. Isälleen, jonka kanssa hän oli erittäin läheinen, hän jätti 4-sivuisen jäähyväiskirjeen. Yleisölle paljastettiin kirjeen kaksi viimeistä lausetta, jotka kuuluivat: ""Things aren't so good here. I'm going where it's better."" (suom. ""Asiat eivät olleet hyvin täällä. Minä menen sinne, missä ne ovat paremmin.""). Hänet haudattiin Desert Memorial Parkiin, Cathedral Cityyn. George Harrison
Harrison, joka oli entinen tupakoitsija, kärsi viimeiset vuotensa syövästä. Hän oli vuonna 1997 saanut tietää sairastavansa kurkkusyöpää, joka onnistuttiin hoitamaan. Vuonna 2001 syöpä havaittiin keuhkoissa ja myöhemmin myös aivoissa. George Harrison menehtyi 29. marraskuuta 2001. Virallinen kuolinsyy oli keuhkosyöpä. Rick James
Rick James kuoli vuonna 2004 ollessaan 56-vuotias. Päinvastoin kuin usein väitetään, Rick James ei kuollut kokaiinin tai muiden huumeiden yliannostukseen. Tutkimuksissa Jamesin kehosta löydettiin vain pieni määrä kokaiinia. Kuolinsyynä oli sydänkohtaus, joka oli seuraus hänen aiemmista sairauksistaan. Hän oli jo vuosia ennen kuolemaansa saanut sydänkohtauksen ja käytti sen seurauksena sydämentahdistinta. Sydänkohtauksen vaikutukset pystyi myös myöhemmin kuulemaan hänen puheessaan; kohtauksen jälkeen hänen puheensa muuttui puuroutuneemmaksi. William Manuel Johnson
William Manuel ”Bill” Johnson (10. elokuuta 1872 Talladega, Alabama – 3. joulukuuta 1972 New Braunfels, Texas) oli amerikkalainen jazz-kontrabasisti. Etelänavan valloitus 1911
Scott ja kaksi muuta henkiin jäänyttä retkikunnan jäsentä, Edward Adrian Wilson ja Henry Robertson Bowers, jatkoivat matkaansa vielä maaliskuun loppuun asti, kunnes lähes kaikki ruoka oli käytetty ja voimat kulutettu loppuun. Britannian retkikunnan viimeiset jäsenet menehtyivät Rossin jäähyllylle 29. maaliskuuta 1912. Miehet menehtyivät ainoastaan 18 kilometrin päähän yhdestä suurimmista ruokavarastoistaan. Scottin päiväkirjamerkinnöistä käy ilmi, että myrskyn jatkuessa ja sitoessa heidät leiripaikkaansa he jopa suunnittelivat yhteistä itsemurhaa oopiumitableteilla ja morfiinilla. Lopulta he olivat kuitenkin päättäneet jatkaa loppuun asti – itsemurhat koettiin yksimielisesti pelkuruutena. Myrkyt löydettiin koskemattomina Wilsonin lääkelaukusta apuretkikunnan tullessa paikalle. Polttoaineen loputtua miehet todennäköisesti olivat paleltuneet hengiltä nukkuessaan. William Manuel Johnson
II maailmansodan jälkeen Johnson työskenteli 1947 Bunk Johnsonin (ei sukua basistille) kanssa. Hän jatkoi esiintymistä aina 1950-luvulle asti. Tuolloin hän luopui musiikkielämästä ja muutti Meksikoon. Myöhemmin hän asettui Teksasiin, jossa kuoli 100-vuotiaana joulukuussa 1972. Brian Jones
Virallisen kuolinsyyntutkimuksen mukaan kyseessä oli todennäköisimmin päihteiden käyttöön liittyvä tapaturma. Kuolemasta on esitetty myös suosittuja salaliittoteorioita, joiden mukaan kyseessä olisi ollut henkirikos. Motiiviksi on väitetty muun muassa Jonesin huumevelkoja. Sussexin poliisi ilmoitti elokuun 2009 lopulla perehtyvänsä Jonesin kuolemaan uudestaan, mutta virallista tutkintaa ei ole aloitettu. Syyllisiksi on väitetty myös Jonesin palkkaamia remonttimiehiä, jotka olivat ärtyneet rock-tähden käytöksestä. William Lutley Sclater
Charlotte kuoli 1942 Lontoon pommituksissa saamiinsa vammoihin. William Sclater kuoli kaksi vuotta myöhemmin saksalaisten V1-ohjuksen osumaan Lontoossa. William Walker
Brittiläissiirtokunnat Hondurasin Islas de la Bahíalla kääntyivät Walkerin puoleen 1859, kun Britannia oli myöntänyt Hondurasille saarten hallinnon. Hän uskoi saavansa tukea Hondurasin liberaaleilta, jotka yrittivät syrjäyttää presidentti José Santos Guardiolaa. Walker valtasi 6. syyskuuta 1859 Trujillon kaupungin 91 miehen armeijallaan ja lähti marssimaan kohti Nicaraguaa. Walkerin joukot kohtasivat Hondurasissa huomattavaa vastarintaa, ja brittilaivasto esti apujoukkojen saapumisen. Walkerin armeija oli kutistunut pian 31 mieheen, joista suurin osa oli lisäksi haavoittuneita. Nowell Salmon pelasti Walkerin "HMS Icarukselle". Salmon luovutti Walkerin ja tämän joukkojen everstin A. F. Rudlerin hondurasilaisille. Rudler tuomittiin neljäksi vuodeksi kaivostyöhön ja Walkerille langetettiin kuolemantuomio. Hänet teloitettiin ampumalla 12. syyskuuta 1860. William P. Clark
Vetäydyttyään jukisuudesta Clark suunnitteli yhdessä Joan-vaimonsa kappelin, jonka he lahjoittivat kotikuntaansa Shandoniin. Clark oli uskonnoltaan roomalaiskatollinen ja vakaumuksellinen abortinvastustaja. Clarkilla ja hänen neljä vuotta aiemmin kuolleella vaimollaan oli viisi lasta. Clark kuoli kotimaatilallaan pitkällisen Parkinsonin taudin jälkeen. Yhdistyneen kuningaskunnan historia
Ensimmäisessä maailmansodassa Britannia oli yksi ympärysvalloista Venäjän, Ranskan ja Yhdysvaltain rinnalla Saksaa vastaan. Sodan sytyttyä Herbert Kitchener nimitettiin maan sotaministeriksi 5. elokuuta 1914. Yleinen asevelvollisuus otettiin käyttöön 26. tammikuuta 1916. Kitchener kuoli kesäkuussa 1916, jonka jälkeen David Lloyd George nimitettiin 6. heinäkuuta sotaministeriksi. Yhtenä voittajavaltioista se oli solmimassa Versailles’n rauhaa. Sodassa kuoli satoja tuhansia brittejä. William Jones
Intialaisesta kulttuurista viehättyneenä hän perusti yhdistyksen "Asiatic Society", jonka tehtävänä oli tutkia bengalilaista yhteiskuntaa. Hän kirjoitti oikeuslaitoksesta, musiikista, kirjallisuudesta, kasvitieteestä ja maantieteestä, sekä sen ohella käänsi merkittäviä intialaisia kirjoja. Hänen epäsuoraksi ansiokseen voidaan laskea myös tietty osa Englannin romantiikan ajan runouden tyylistä, sillä hänen käännöksensä ”itäisestä” runoudesta innoittivat osaltaan tätä tyylisuuntaa, jonka edustajiin kuuluivat esimerkiksi Samuel Taylor Coleridge ja lordi Byron. Blind Willie Johnson
20. huhtikuuta, 1930, Atlanta William Marrion Branham
William Branhamin ajaessa lauantaina 18. joulukuuta 1965 klo 20:15 autoa U.S. Highway 60 -tiellä Teksasissa matkallaan kohti Jeffersonvillen kotia, Meda ja Sarah Branhamin istuessa takana, vastaan tuli vuoden 1956 mallisella Chevroletilla 22-vuotias Jimmie Ramos, joka oli juovuksissa. Hän törmäsi Branhamin vuoden 1964 malliseen farmariautoon. Jimmie Ramos kuoli onnettomuudessa. Tämän kyytiläisistä Rodolfo Melendez joutui tehohoitoon ja Raynaldo Melendez ja Daniel Cocanegra loukkaantuivat lievemmin. Branhamin poika Billy Paul Branham ajoi omalla autollaan William Branhamin auton edellä. Hänellä oli kyydissään Joseph ja hänen poikansa Paul. Tämä seurue vältti törmäyksen. Edward Johnson
Overland-sotaretkellä 1864 Johnson menestyi hyvin Wildernessin taistelussa ja kun kenraaliluutnantti James Longstreet haavoittui vakavasti siellä, Robert E. Lee harkitsi vakavasti Johnsonia korvaavaksi armeijakunnankomentajaksi. Spotsylvanian käräjätalon taistelussa 12. toukokuuta 1864, konfederaatiom "muulinkenkä" puolustuslinjan ulkonemassa, Johnson joutui sotavangiksi miltei koko divisioonansa kanssa. Hän oli vangittuna kuukausia Morris Islandilla, Charlestonin rannikolla Etelä-Carolinassa, ja hänet vaihdettiin vapaaksi 3. elokuuta 1864. Hänet lähetettiin liittymään kenraaliluutnantti John Bell Hoodin Tennesseen armeijaan, komentamaan divisioonaa kenraaliluutnantti Stephen D. Leen armeijakunnassa. Franklin–Nashville-sotaretkellä Johnson joutui sotavangiksi uudestaan Nashvillen taistelussa 16. joulukuuta 1864. Hän vietti jälleen kuukausia sotavankina unionin vankileirissä Johnson's Islandilla Eriejärvellä. Sodan lopussa Johnson siirrettiin Old Capitolin vankilaan Washingtoniin, missä häntä syytettiin osallisuudesta jotenkin Abraham Lincolnin murhaan. Mitään raskauttavaa ei kuitenkaan ilmennyt ja hänet vapautettiin 22. heinäkuuta 1865. Kenraali Johnson pelastaa ranskalaisen upseerin
Maalauksessa on pyritty myös kuvaamaan äskettäinen historiallinen tapahtuma. Vaikka työllä on yhtymäkohtia vuoden 1759 Fort Niagaran taisteluun, se liitetään yleensä vuoteen 1755, jolloin paroni Dieskaun johtamat ranskalaiset ja heidän intiaaniliittolaisensa ottivat yhteen nykyisessä New Yorkin osavaltiossa sijaitsevan Lake Georgen lähellä mohawkien ja brittien kanssa. Torjuttuaan ranskalaisten hyökkäyksen leiriinsä kenraali Johnsonin johtamat brittien ja mohawkien joukot pääsivät voitolle. Dieskau oi haavoittunut kolmeen kertaan, mutta Johnson pelasti hänen henkensä estäessään mohawkeja surmaamasta häntä kostoksi heimoveljiensä kuolemasta. Dieskau jäi henkiin, joutui vangiksi, vietiin New Yorkiin ja sieltä Lontooseen ja lopulta Bathiin, missä hoidettiin hänen haavaansa, joka ei meinannut parantua millään. Seitsenvuotisen sodan päättyessä 1763 Dieskau palautettiin kotimaahansa Ranskaan, missä hän kuoli vuonna 1763. Blind Willie Johnson
Kuten monet vammaiset tuohon aikaan, Johnson ansaitsi elantonsa musiikin avulla. Hän sai nuorena käsiinsä kaksitoistakielisen kitaran, ja hänen isänsä jätti hänet usein kadunkulmiin soittamaan ja laulamaan rahasta. Johnsonin voimakas ääni tekikin vaikutuksen moniin ohikulkijoihin. Anekdootin mukaan vaikuttava esitys Simsonia ja Delilaa käsittelevästä kappaleesta "If I Had My Way I'd Tear the Building Down" oli jopa saanut aikaan mellakan New Orleansissa, mikä oli johtanut Johnsonin pidätykseen. John Knox
Vuonna 1559 Knox palasi Skotlantiin, missä hän ryhtyi voimakkaasti ajamaan uskonpuhdistuksen asiaa. Lopulta Skotlannin parlamentti hyväksyi vuonna 1560 Knoxin uskontunnustuksen, joka oli ankaran kalvinilainen. Katolilaismielisen Maria Stuartin noustua vuonna 1561 valtaan Knox ryhtyi useaan otteeseen saarnoissaan henkilökohtaiseen hyökkäykseen kuningatarta vastaan. Tämä saattoi Knoxin hengen useasti vaaranalaiseksi. Kuningatar kukistui vuonna 1567, mihin myös Knox oli ollut osaltaan vaikuttamassa. Tämä teki hänestä katolilaisten keskuudessa hyvin vihatun, minkä vuoksi hänen ystävänsä asettivat hänen turvakseen henkivartijoita. Vuonna 1572 Knox kuoli. Vielä viimeisinä vuosinaan hän joutui useisiin kiistoihin vastustajiensa kanssa. William Joyce
William Joyce, kutsumanimeltään "Lord Haw-Haw", (24. huhtikuuta 1906 New York – 3. tammikuuta 1946 Lontoo) oli amerikanirlantilainen fasistipoliitikko, joka teki toisen maailmansodan aikana Saksasta käsin englanninkielisiä propagandalähetyksiä. Joyce oli Yhdysvaltain kansalainen, mutta hän asui pitkään Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja sai vuonna 1933 itselleen maan passin ilmoittamalla hakemuksessaan olevansa syntyperäinen Britannian kansalainen. Oikeudessa sodan jälkeen katsottiin, että passin hankkiminen merkitsi sitoutumista uskollisuuteen Britanniaa kohtaan, ja hänet tuomittiin kuolemaan maanpetoksesta.. Saksan kansalaisuuden Joyce sai vuonna 1940. Phillip Johnson
Johnson on osallistunut liikkeeseen, jonka tarkoituksena on haastaa tiedeyhteisön näkemys siitä että HIV aikaansaa AIDSin.  Johnsonin mielestä tälle ei olemassa tieteellistä näyttöä. Hänestä HIV:n ja AIDSin välillä on olemassa ainoastaan korrelaatio. Koska kuitenkin on ihmisiä, joilla on HIV ilman AIDSia ja päinvastoin, on tämä Johnsonista tilastotieteellistä harhaanjohtamista. Hänestä ei ole järkevää väittää, että jos ihmisillä on tuberkuloosi ja HIV, sanotaan heillä olevan AIDS, mutta jos heillä on tuberkuloosi ilman HIV:tä heillä ei ole AIDSia. Johnson vetoaa myös siihen, että ei tiedetä mekanismia ja että AIDSin syyt ovat tuntemattomat.  Johnson väittää, että AIDS-selitys on poliittinen, ei tieteellinen.  Johnsonin mukaan tästä todistaa se, että kaikki arvostelu AIDSin HI-virusperäisyyttä kohtaan hylätään keskustelussa. Sydney Parkinson
Luonnontieteilijä Joseph Banks palkkasi Parkinsonin kuvittamaan kasveja ja muita luontokohteita James Cookin ensimmäiselle Tyynenmeren retkelle 1768. Parkinson teki lähes tuhat piirrosta kasveista ja eläimistä, jotka Banks ja Daniel Solander matkalla keräsivät. Hän joutui työskentelemään vaikeissa olosuhteissa laivan pienessä hytissä, satojen näytteiden ympäröimänä. Tahitilla häntä kiusasivat kärpäsparvet, jotka söivät maalin hänen työskennellessään. Matkalla Kapkaupunkiin Parkinson kuoli merellä punatautiin, jonka hän sai Istanbulin edustalla olevalta saariryhmältä. Banks maksoi hänen palkkansa hänen veljelleen. William Styron
Styron kuoli keuhkokuumeeseen. Molly Brant
Sir William Johnson kuoltua Molly lapsineen siirtyi asumaan Canajoharien mohawk-kylän takana olevaan taloon. Kartano jäi Johnsonin ja hänen ensimmäisen vaimonsa pojalle John Johnsonille. Perintönä mieheltään Molly sai jonkun verran rahaa, jonka turvin hän piti yllä pientä kauppaa. Joidenkin lähteiden mukaan Molly myi rommia lisätäkseen tulojaan. Vaikka Johnson oli määrännyt vaimolleen testamentissaan 1 200 puntaa, tämä ei välttämättä saanut rahoista kuin pienen osan. Jaakko II (Englanti)
Vilhelm nousi maihin Englantiin, marssi Lontooseen ja kukisti Jaakon mainiossa vallankumouksessa. Nimitys tulee lähinnä siitä, ettei vallankaappaamiseen tarvittu juurikaan verenvuodatusta, sillä monet Englannin armeijan protestantit eivät halunneet taistella. Jaakko vangittiin, mutta hän onnistui pakenemaan Ranskaan. Hän kuoli Saint-Germain-en-Layessa vuonna 1701. William Kidd
Kidd saapui vuonna 1699 Bostoniin, jossa kuvernööri Bellamont lupauksistaan huolimatta kuitenkin vangitsi Kiddin. Myös Kiddin miehistön jäsenet vangittiin myöhemmin. Vuonna 1700 Kidd lähetettiin tuomittavaksi Lontooseen. Kidd toivoi saavansa tukea aatelisilta rahoittajiltaan ja hänen matkalleen tukensa antaneelta kuninkaalta. Mutta tässä vaiheessa Kiddiä pidettiin jo yleisesti merirosvona, eikä kukaan korkeassa asemassa oleva halunnut olla enää missään tekemisissä hänen kanssaan. Toukokuussa 1701 Kidd todettiin syylliseksi tykkimies William Mooren murhaan ja viiteen merirosvoukseen. Hänet hirtettiin 23. toukokuuta 1701. Phyllis Johnson
Avioparin yhteisen luistelu-uran katkaisivat Jamesin terveysvaikeudet, mutta Phyllis jatkoi vielä. Hän voitti yksinluistelussa kolme MM-mitalia ja otti pariluistelussa kumppanikseen Basil Williamsin. Johnson ja Williams kilpailivat vuoden 1920 olympialaisissa ja voittivat pronssia, jonka lisäksi Johnson sijoittui yksinluistelussa neljänneksi. James Johnsonin kuoleman jälkeen Phyllis meni uusiin naimisiin ja eli 80-vuotiaaksi asti. James Thomson
Viimeisinä vuosinaan Thomson asui Richmondissa, ja siellä hän kirjoitti viimeisen teoksensa "The Castle of Indolence", joka ilmestyi juuri ennen hänen ennenaikaista kuolemaansa 27. elokuuta 1748. Johnson kirjoittaa Thomsonin kuolemasta: "Vilustuttuaan jokimatkalla Lontoosta Kewiin hän sairastui ja tauti paheni kuumeeksi, joka päätti hänen elämänsä". James Bruce
Kun Bruce kertoi Lontoossa kokemuksistaan, häntä ei uskottu, sillä hänen eksoottisten tarinoidensa arveltiin olevan vain yksi monista tutkimusmatkahuijauksista, joita oli aiemmin jo nähty paljon. Englantilaiset suhtautuivat Bruceen nihkeästi myös siksi, että hän oli skotti ja lisäksi kertonut löydöistään ensin Ranskan hoville. Hän myös kuvasi Etiopian barbaarimaisena ja julmana maana, mihin ei haluttu uskoa. Muun muassa Samuel Johnson ja James Boswell pilkkasivat häntä julkisesti. Bruce vetäytyi asumaan tiluksilleen Skotlannissa ja ryhtyi vuonna 1780 kirjoittamaan matkakuvausta, joka ilmestyi kymmenen vuotta myöhemmin viisiosaisena nimellä "Travels to Discover the Source of the Nile". Siihen sisältyi myös kuvaus Etiopian varhemmasta historiasta. Teoksesta tuli heti myyntimenestys, mutta kriitikot pitivät edelleen Brucen kertomusta sepitteenä. Se liitettiin jopa samaan sarjaan paroni von Münchhausenin kuvitteellisten seikkailujen kanssa. Bruce kuoli vuonna 1794 kompastuttuaan ja kaaduttuaan portaissa. Myöhempien tutkimusmatkailijoiden kertomukset vahvistivat hänen kuvauksensa Afrikasta todeksi ja hän sai näin kuolemansa jälkeen maineensa takaisin. Nykyisin hänen matkakirjaansa pidetään Afrikkaan sijoittuvan seikkailukirjallisuuden klassikkona. William Johnson (baronetti)
Braddockin suunnatessa marssinsa länteen kohti Fort Duquesnea Johnsonin johtama maakuntalaisten ja mohawkien armeijaa sai tehtäväkseen hyökätä ranskalaisten linnaketta Fort Frederickiä vastaan Champlainjärven rannalla. Hyökkäyksestä jouduttiin luopumaan linnakkeen sijainnin ja huonojen kulkuyhteyksien vuoksi. Braddockin armeija marssi saman kesän aikana ranskalaisten ja heidän satojen intiaaniliittolaistensa järjestämään kohtalokkaaseen piiritykseen, joka tunnetaan historiassa Monongahelan taisteluna. Andrew Bonar Law
Näihin aikoihin useat johtavat konservatiivit harkitsivat jopa Lloyd Georgen suunnittelemaan uuteen puolueeseen liittymistä. Law kuitenkin piti 1922 Carlton Clubilla mielialaa nostattavan puheen joka muutti heidän mielensä ja vakuuttii konservatiivit oman puolueen tarpeellisuudesta. Kun Lloyd Georgen hallitus sitten lokakuussa 1922 epäonnistui täydellisesti Turkin-politiikan osalta Chanakin kriisissä, Stanley Baldwin sai konservatiivit lähtemään hallituksesta, joka kaatui. Kuningas kutsui Lawin muodostamaan uuden hallituksen. Hän erosi kuitenkin jo toukokuussa 1923 kun hänellä diagnosoitiin kurkkusyöpä. Law kuoli Lontoossa samana vuonna. William Wilson
William Wilson (13. marraskuuta 1844 Lontoo, Englanti – 1. kesäkuuta 1912 Glasgow, Skotlanti) oli skottilainen toimittaja ja uintivalmentaja. Wilson kehitti useita kilpauinnin tieteellisiä tekniikoita. Vuonna 1883 Wilson julkaisi "The Swimming Instructor" -kirjan (suom. "Uinninohjaaja"), joka on yksi ensimmäisistä uintia käsittelevistä teoksista. Teoksessaan Wilson määritteli modernit käsitteet vetojen tehokkuudesta, harjoittelusta, käännöksistä ja turvallisuudesta.Vuonna 1877 Wilson kehitti säännöt uudelle joukkuelajille, vedessä pelattavalle pallopelille, jota hän kutsui "vesijalkapalloksi". Ensimmäinen peli pelattiin Dee-joen rantojen välissä Bon Accord -festivaaleilla Aberdeenissa, Skotlannissa. Rannoille asetettiin lippuja 2,5–3 metrin välein ja pelaajat käyttivät pallona "pulu"a, intialaisesta kumista tehtyä pehmeää palloa. Ottelu oli koko pelialueen mittainen painiottelu, mutta se oli sen aikaisten katsojien suosiossa. Boris Johnson
Tavoitteekseen Johnson ilmoitti rikollisuuden ja turhien menojen vähentämisen. Hän asetti erityiseksi huolenaiheeksi Lontoon metron turvallisuuden – metroon lisättiin 440 poliisia ja alkoholin nauttiminen kiellettiin. Johnson hyökkäsi vuonna 2014 voimakkaasti metrolakkoa vastaan, jossa vastustettiin muun muassa lipunmyyntitoimistojen sulkemista. Walter Scott
Vuonna 1825 Scottilla alkoi olla jälleen suuria talousvaikeuksia, sillä hänen yrityksensä melkein romahti. Yleiseen tietoisuuteen tuli myös tällöin, että hän oli romaanien kirjoittaja. Vararikon sijaan Scott panttasi kotinsa Abbotsford Housen ja tulonsa velkojensa pantiksi ja ryhtyi kirjoittamaan itseään veloista vapaaksi. Scott säilytti hämmästyttävän tuotteliaisuutensa (ja kirjoitti myös Napoleon Bonaparten ei-fiktiivisen elämäkerran) vuoden 1831 ajan. Sitten hänen terveytensä heikkeni, ja hän kuoli Abbotsfordissa vuonna 1832. Vaikka velkoja ei tällöin vielä ollut kuitattu kokonaan, hänen romaaninsa myivät yhä, ja Scott sai velkansa maksettua vielä haudastaan käsin. Hänet haudattiin Dryburgh Abbeyhin, jonka lähellä seisoo juuri sopivasti suuri William Wallacen patsas – tämä oli yksi Skotlannin romanttisimmista historiallisista hahmoista. William Chambers
Chambers kärsi myöhempinä vuosinaan pahasta astmasta. Hän kuoli pitkällisen sairauden jälkeen Marylebonessa Lontoossa 1796. Hänet on haudattu Westminster Abbey -kirkkoon. William Pitt nuorempi
Pittin velat kohosivat 40 000 puntaan hänen kuollessaan, mutta parlamentti suostui maksamaan ne. Häntä kunnioitettiin julkisilla hautajaisilla ja monumentilla, Foxin vastustuksesta huolimatta. Pitt haudattiin Westminster Abbey 22. helmikuuta, oltuaan kaksi päivää näytillä Westminsterin palatsissa. Pittiä seurasi pääministerinä William Wyndham Grenville, Grenvillen paroni, jonka hallitukseen kuului myös Charles James Fox. William Johnson (baronetti)
Johnsonin sukuun laskettiin myös Mollyn veli Joseph Brant, joka oli omaksunut Johnsonilta paljon eurooppalaisia kulttuurivaikutteita. Joseph oli yleensä mukana suvun kaikissa kokoontumisissa ja oli Johnsonille paljon läheisempi kuin William of Canajoharie, joka vihasi valkoista rotua. Eräs Johnsonille läheisimmistä henkilöistä oli hänen veljenpoikansa Guy Johnson, joka oli saapunut Irlannista setänsä oppipojaksi vuonna 1756. Guy avioitui Johnsonin tyttären Maryn kanssa ja solmi sir Williamin tavoin hyvät välit irokeesien liittokunnan kansoihin. William Johnsonin kuoltua Guy Jonhson siirtyi hänen paikalleen pohjoisten alueiden intiaaniasiain yli-intendentiksi. William Johnson (baronetti)
Vuonna 1759 Johnson määrättiin johtamaan siirtomaajoukkoja ja mohawkeja Uuden Ranskan Fort Niagaraa vastaan. Piirityksen aikana brittijoukkojen komentaja sai surmansa ja Johnson otti hänen paikkansa. Tällä menettelyllään Johnson suututti monet brittiupseerit, jotka eivät pitäneet maakunta-armeijan upseerinvirkoja samanarvoisena kuin vakinaisessa palveluksessa olleiden. Erimielisyyksistä huolimatta Johnson jatkoi joukkojen komentajana ja lopulta pakotti ranskalaiset antautumaan. Kun Uusi Ranska luhistui 1760-luvun alussa, Johnson käytti paljon aikaa matkustamalla 1600 kilometrin matkan Detroitiin ja takaisin neuvotellakseen uusista rauhanehdoista Ranskan entisten intiaaniliittolaisten kanssa. Ed Sanders (nyrkkeilijä)
Ammattilaisuransa yhdeksännessä ja viimeiseksi jääneessä ottelussa Sanders kohtasi Uuden-Englannin raskaan sarjan mestaruustittelikamppailussa Willie Jamesin. Jamesin isku 11. erässä osui Sandersia päähän, mikä ilmeisesti pahensi tämän aiemmin saamaa vammaa. Sanders kaatui iskusta kanveesiin tajuttomana ja hänet kiidätettiin sairaalaan, jossa hän kuoli aivoverenvuotoon. Sanders on haudattu Santa Monicaan. Pink Floyd
Pink Floyd ei ole varsinaisesti hajonnut, mutta uutta musiikkia tai kiertueita ei ole tulossa. Vuoden 2005 marraskuussa Roger Waters ilmaisi radiohaastattelussa halunsa koota Pink Floyd uudelleen uutta levyä varten, jos vain muut yhtyeen jäsenet tähän suostuvat. David Gilmour on kieltänyt jyrkästi enää lähtevänsä kiertueelle Pink Floydin nimellä. Syd Barrett kuoli diabeteksen aiheuttamiin komplikaatioihin 7. heinäkuuta 2006. David Gilmourin kiertueen viimeisessä konsertissa nähtiin 3/4 Pink Floydista: David Gilmour, Rick Wright ja Nick Mason. Lisäksi kyseinen kokoonpano esiintyi Syd Barrettin muistokonsertissa 2007. Richard Wright kuoli syöpään 15. syyskuuta 2008. Waters, Gilmour ja Mason esiintyivät yhdessä Watersin The Wall -kiertueella Lontoon O2-areenalla 12. toukokuuta 2011. Hiram Johnson
Johnson toimi vuosina 1911–1917 Kalifornian osavaltion kuvernöörinä ja 1917–1945 liittovaltion senaattorina. Hän kuoli Marylandin Bethesdassa 6. elokuuta 1945, mutta tämän uutisen jätti varjoonsa tieto Hiroshiman pommituksesta samana päivänä. Hänet on haudattu Cypress Lawn Memorial Parkiin Kaliforniaan. William Marrion Branham
Heidän käydessään perjantaina 21.4.1950 katsomassa Puijon näkötornia, paluumatkalla heidän edellään ajanut auto törmäsi kahteen tielle juoksevaan n. 7-8 vuotta vanhaan pikkupoikaan, pojat loukkaantuivat ja menettivät tajunsa, toinen pojista otettiin edellä ajaneeseen autoon ja toinen otettiin Vilho Soinisen ajamaan autoon jossa olivat Branham, Gordon Lindsay ja Jack Moore . Branham koitti matkalla pojan valtimoa ja totesi valtimon pysähtyneen, hän kuunteli pojan sydäntä ja totesi sydämen pysähtyneen, hän totesi, ettei poika hengitä, tämän jälkeen, he pitivät poikaa kuolleena. William Branham ja Gordon Lindsay ja Jack Moore rukoilivat pojan puolesta, muutaman minuutin päästä he näkivät pojan aukaisevan silmänsä. Branham oli nähnyt kaksi vuotta aikaisemmin näyn tästä tapahtumasta ja hän kertoi siitä samana iltana Kuopion Eelimin seurakunnassa pitäessään kokousta. Viiltäjä-Jack
Smith ryöstettiin ja pahoinpideltiin Osborn Streetillä Whitechapelissa 3. huhtikuuta 1888. Tylppä esine työnnettiin Smithin vaginaan, vatsakalvo repesi. Smithin vatsakalvo tulehtui (peritoniitti), ja hän kuoli seuraavana päivänä London Hospitalissa. Smith kertoi, että hänen kimppuunsa hyökkäsi kaksi tai kolme miestä, joista yksi oli teini-ikäinen. Lehdistö yhdisti murhan myöhempiin tapauksiin, mutta useimpien kirjoittajien mukaan kyseessä oli väkivaltainen joukkio, joka ei liity mitenkään Viiltäjään. Helvetistä
Mooren versio Viiltäjä-Jackista ei ole murhamysteerio. Tekijä ja hänen näkyvin motiivinsa paljastetaan jo varhaisessa vaiheessa. Tappaja on kuninkaallinen lääkäri Sir William Withey Gull, joka kuningatar Viktorian käskystä raivaa tieltä prinssi Albert Viktorin salaisesta lapsesta tietävät prostituoidut. Gullin perimmäiset motiivit ovat kuitenkin toiset: murhat muodostavat hänen mielessään okkultistisen rituaalin, jonka alttarina toimii koko viktoriaaninen Lontoo. Gull uskoo että naiset hallitsivat kerran miehiä ja irrationaalinen, dionyysinen vietti hallitsi samalla rationaalista mieltä. Gull uskoo miesten ja rationaalisuuden kahlinneen naiset ja dionyysisyyden erilaisiin symboleihin. Symboliverkosto tarvitsee kuitenkin Gullin mielestä vahvistamista, jota edustavat Whitechapelin murhat. David Livingstone
Livingstone kuoli Chitambon kylässä, Ilalassa, Sambiassa (tuolloin Koillis-Rhodesiassa) lähellä Bangweulujärveä 1. (tai 4.) toukokuuta 1873 malariaan ja punataudin aihettamaan sisäiseen verenvuotoon. Kolmenkymmenen Afrikassa vietetyn tutkimusvuotensa aikana Livingstone ehti taivaltaa liki 50 000 kilometriä. Hänen uskolliset seuraajansa "Susi" ja "Chuma" hautasivat hänen sydämensä puun alle, ja hänen kuivattu ja suolattu ruumiinsa kuljetettiin Sansibarin ja Adenin kautta Englantiin, missä se haudattiin 24. huhtikuuta 1874 Westminster Abbeyn kirkkoon Lontooseen. William Carlos Williams
Williams hoiti runoilijanuransa ohella lääkärin työtä Rutherfordissa vuoteen 1951 saakka. Hänen oma terveytensä alkoi heiketä 1940-luvulla kärsityn sydänkohtauksen seurauksena, ja seuraavalla vuosikymmenellä hän oli lyhyesti laitoshoidossa masennuksesta. Williams kuoli Rutherfordissa 79-vuotiaana. Paroni Blood
Toisen maailmansodan aikana John liittoutui uudelleen natsi-Saksan kanssa ja vastalahjaksi natsien tiedemiehet auttoivat häntä voittamaan yliherkkytensä auringonvaloa kohtaan. Paroni Blood taisteli Hyökkääjiä vastaan, mutta hänet surmattiin työntämällä puinen sauva vampyyrin sydämen läpi. Tämän jälkeen Blood haudattiin syvälle Lontoon Towerin uumeniin. William Yorkilainen
Paavin vaihduttua hän sai virkansa jälleen takaisin. Suuri väkijoukko kokoontui sillalle ottamaan häntä vastaan hänen palatessaan Yorkiin, jolloin silta sortui. Kukaan ei kuitenkaan loukkaantunut. William kuoli noin kuukausi tämän jälkeen vuonna 1154. Arkkidiakoni Osbert Bayeuxlaista syytettiin hänen myrkyttämisestään. William kanonisoitiin 18. maaliskuuta 1226. Game (rap-artisti)
Kuuluisa pop-tähti Michael Jackson oli soittanut Gamelle, että tämä lopettaisi riidan 50 Centin kanssa. Jacksonin kuoltua Game sanoi että hänen riitansa 50 Centin kanssa on ohi. Joka tapauksessa riita jatkui vielä mutta sovittiin vihdoin vuonna 2016.
Taylorin tyyliin kuuluu niin sanottu "namedropping", eli kuuluisien henkilöiden nimien mainitseminen kappaleissa. Esimerkiksi "The Documentarylla" mainittiin Dr. Dre useampaan kymmeneen kertaan. Levyllä oli myös kappale ”Dreams”, jossa hän muisteli useita kuolleita kuuluisuuksia, kuten Martin Luther Kingiä, Eazy-E:tä, 2Pacia, Jam Master Jaytä, R&B-tähti Aaliyahia ja Lisa ”Left Eye” Lopezia. Kappale on kuitenkin omistettu Serena ja Venus Williamsin murhatulle Yetunde-siskolle. William Marrion Branham
Kahden vuoden kuluttua hänellä oli työpaikka New Albanyn kaasulaitoksessa. Mittareita tarkistaessaan hän sai kaasumyrkytyksen, jonka seurauksena hän sairasti monta viikkoa. Hänet vietiin erikoislääkäreiden luokse Louisvilleen Kentuckyyn, jossa lääkärit väittivät vaivojen johtuvan umpisuolesta, joka sitten leikattiin. Sairaalan leikkauspöydällä hän menetti tajuntansa ja hän kuuli saman äänen joka oli puhunut hänelle poppelin puun luona useita vuosia aikaisemmin sanovan: "Kutsuin sinua ja sinä et halunnut lähteä". Tämä puhe toistui Branhamin kertoman mukaan kolme kertaa. Branham vastasi: "Herra, jos se olet sinä, anna minun tulla takaisin maan päälle ja haluan saarnata evankeliumia katoilta ja kadunkulmista. Tulen kertomaan kaikille siitä."