Mitä välineitä tarvitaan vesijuoksuun?
Vesijuoksu
Vesijuoksu on tehokasta liikuntaa, sillä vesi on tuhat kertaa tiheämpää kuin ilma. Vesijuoksu polttaa rasvaa ja kiinteyttää tehokkaasti. Laji lisää suosiotaan huimasti koko ajan. Kelluttava vesivyö antaa kuntoilijalle paljon lisätoimintamahdollisuuksia. Syvässä vedessä tehtävien liikevaihtoehtojen määrä kasvaa. Vesijuoksu tarjoaa uuden liikkumistavan vedessä niille, joille perinteinen uinti ei syystä tai toisesta sovi. Vesivyö kantaa vedessä niin, että liikkua voi pystyasennossa tai perinteisissä uintiasennoissa. Vesijuoksu soveltuu erityisesti alaraajojen nivelkivuista kärsiville, niska- ja selkäkipuja poteville, ylipainoisille, vammaisille, pitkäaikaissairaille, ikääntyneille ja lapsille, avantouimareiden kesäharjoitteluun, monenlaisille kuntoutujille sekä urheilijoille peruskuntoharjoitteluun ja korvaavaan harjoitteluun. Useimmiten vesijuoksu sopii uintia paremmin niska- ja hartiaseudun jännityksen vaivaamille, koska monet eivät hallitse oikeita uintitekniikoita. Vesijuoksu
Vesijuoksua on käytetty jo vuosikymmeniä kuntoutusmuotona, mutta 2000-luvulla se on levinnyt myös kuntoilumuodoksi. Vesijuoksussa edetään vedessä pystyasennossa juoksuliikkeitä tehden. Useimmiten apuna käytetään kelluttavaa, vyötärölle sidottavaa vesivyötä. Lajin suosion myötä vesivyöt ovat tulleet myös urheilukauppoihin ja ensimmäisiin tavarataloihinkin. Vesijuoksun tekniikka ei ole vaikea, mutta vesivyön tulee olla oikeanlainen. Vesijuoksu
Suomen erityispiirteenä ovat kuitenkin vaihtelevat vuodenajat, jolloin vesijuoksun harrastaminen luonnonvesissä on erityisen haastavaa. Luonnonvesissä vesijuoksua harrastavan on otettava huomioon myös seuraavaa:Suomalaisen Vesiliikuntainstituutin selvityksen mukaan vesivyön tärkeimmät ominaisuudet toimivuuden kannalta ovat turvallisuus, kestävyys, istuvuus ja nostevaikutus. Väärin muotoiltu vesivyö aiheuttaa epäergonomista jännitystä, eikä vesijuoksija voi tehdä liikkeitä rennosti. Olennaista toimivalle vesivyölle on oikein sijoittuva hydrodynaaminen nostepiste. Vesijuoksu
Vesijuoksua voi harrastaa uimahalleissa mutta myös luonnonvesissä. Vedessä ollaan hartioita myöten ja liikutaan juosten tai kävellen. Pinnalla pysymisessä ja pystyasennossa liikkumisessa auttaa vyötärölle sidottava vesivyö. Vesivyö ei kuitenkaan kannattele pelastusliivin lailla, joten uimataidoton tarvitsee valvontaa. Vesivyön lisäksi voidaan käyttää nilkoissa vastusvälineitä, käsissä vesihanskoja ja jaloissa vesikenkiä. Vesijuoksu
Eri ihmiset arvostavat vesivyössäkin eri asioita: ulkonäkö, hinta, kestävyys, pakkaus, saatavuus, tunnettuus, istuvuus, toimivuus ja niin edelleen. Eri vesivöillä voi olla myös eri käyttötarkoituksia. Esimerkiksi uimaan opetteleville lapsille on vyötärökellukkeita, joiden tarkoitus on rohkaista heitä menemään lasten altaasta syvään altaaseen. Näitäkin vesivöitä voi käyttää vesijuoksussa, mutta niitä ei ole suunniteltu siihen. Vesijuoksu
Koska vesivöiden hinnat vaihtelevat paljon, niissä on myös laadullisia eroja. Turvallinen vesivyö ei rikkoonnu kesken syvän veden harjoittelun. Harvoissa vesivöissä on todettu niin huonoa kellukemateriaalia, että se voisi hajota kesken vesijuoksun. Se sijaan lukoissa on ollut joissakin malleissa ongelmia. Vaikka vesivyö olisi kuinka turvallinen, ei se ole kuitenkaan turvaväline. Vesivyöllä ei voi esimerkiksi veneessä korvata pelastusliiviä. Vesijuoksu
Sopivaa vesivyötä vesijuoksuun ei voi arvioida muualla kuin vedessä. Suurin osa vesivöistä toimii suhteellisen hyvin, mutta lopullisen varmuuden vesivyön kelluttavuudesta saa vasta, kun kokeilee sitä vedessä. Monissa uimahalleissa on mahdollisuus testata erilaisia vesivöitä. Kaupasta omaa vyötä hankkiessa sitä pitäisi voida kokeilla vyötärölle, jotta voisi sen istuvuuden vedessä voisi arvioida edes suurin piirtein. Vesijuoksu
Vesivyötä valitessa merkitystä ei niinkään ole vesijuoksijan painolla vaan nosteella. Ongelmana vain on se, että ihmiset tietävät painonsa mutta eivät nostettaan tai tilavuuttaan, josta nosteen voisi laskea. Kelluvuudeltaan sopiva vesivyö on kuitenkin helppo löytää suurimmalle osalle ihmisiä. Ongelmia aiheuttavat sellaiset vesivyöt, jotka on muotoiltu väärin vesijuoksua ajatellen, tai sellaiset urheilijat, jotka tahtovat upota useimpia vesivöitä kokeillessaan. Toimivassa vesivyössä nostepiste ja vesijuoksijan painopiste ovat samalla pystysuoralla akselilla.
Eukonkanto
Eukonkanto on urheilulaji, jonka tarkoituksena on nimensä mukaisesti kantaa naista läpi esteitä sisältävän juoksuradan mahdollisimman nopeasti. Radan pituus on 235,5 metriä ja siihen kuuluu metrin syvyinen vesieste sekä kaksi yli kiivettävää aitaa. Kannettavan massan tulee olla yli 49 kiloa. Vesijohtovesi
Vesijohtoveden jakelu vaatii valtavan vesijohtoverkoston pumppuineen, vesitorneineen ja vedenpuhdistuslaitoksineen, mutta kustannukset ovat kuitenkin vain murto-osa pullotetun veden kustannuksista. Vesijuoksu
Esimerkiksi urheilijat tarvitsevat huomattavasti isomman kellukemassan kuin vähemmän liikkuvat eläkeläiset. Kehon painolla ei ole merkitystä vesivyön valinnassa vaan kehon koostumuksella. Eri kudosmassojen suhde toisiinsa ratkaisee kehomme nosteen ja myös tarvittavan vesivyön massan suuruuden. Kajakki
Meri- ja kuntokajakkeja ohjataan tavallisesti nostoevällä tai peräsimellä. Näille pitemmille kajakeille on tyypillistä suuntavakavuus, suoraan kulkeminen. Koskikajakkien ominaisuus on oiva kääntyvyys ja niitä ohjataan pelkästään melalla ja melojan painon siirroilla.
Päiväretkille riittää varustukseksi kajakin lisäksi mela, melontaliivi ja aukkopeite, sekä melojalle vesipullo ja eväät, mutta pidemmillä retkillä on hyvä varata mukaan myös muita varusteita. Melonta
Maratonmelonta on melonnan kestävyyslaji. Melonta tapahtuu luonnon vesissä, mutta ratamelontakaluston kaltaisella kalustolla. Vesimittari
Vesimittarilla mitataan vedenkäyttöpaikan kuluttama vesimäärä kuutiometreinä. Vesimittari sijoitetaan tulovesijohtoon ennen muita vesilaitteita. Mittarin mukaan käyttöpaikkaa laskutetaan käytetystä vedestä, usein myös jätevesi laskutetaan käyttöveden mukaan.
Veden virtauksen mittaamiseen käytetään vesimittaria, joka toimii vesiturbiinin tapaan. Erona on kuitenkin se, että virtauksesta otetaan nyt energiaa vain sen verran kuin tarvitaan mittarin osoittimen siirtämiseen. Juoksupyörän akselilla on kierukka jonka kierrokset välitetään useiden alennusvaihteiden kautta mittarin laskuriin. Vapaasukellus
Vapaasukellus on sukellusta ilman hengityslaitteita. Vapaasukelluksessa käytetään useimmiten räpylöitä ja maskia. Vapaasukellusta on muun muassa kilpavapaasukellus sekä snorklaaminen, jos siihen liittyy sukeltamista syvemmälle hengitystä pidättäen. Oikeilla harjoitteilla sukeltaja voi saavuttaa merkittäviäkin parannuksia omiin sukellusaikoihin. Vapaasukellus sopii siten hyvin vedenalaisen maailman tutkimiseen tai vaihtoehtoiseksi kilpaurheiluksi. Kilpalajien kansainvälisenä kattojärjestönä toimii AIDA - Association Internationale Pour Le Developpment De L'Apnee. Suomen vapaasukellusseura on Freediving Team Of Finland. Vapaasukellus kuuluu myös useiden paikallisten sukellusseurojen toimintaan. Vapaasukellus voi olla laitesukelluksen tapaan hengenvaarallista, jos lajin turvallisuusohjeita ei noudateta. Keskeinen turvallisuusohje on: Älä sukella yksin! Kilpasukelluksessa ja harjoituksissa käytetään henkilökohtaista turvasukeltajaa, joka seuraa suoritusta ja on valmiina auttamaan sukeltajaa välittömästi tarpeen vaatiessa. Jos harjoittelutilanteessa ei ole turvasukeltajaa mukana, yksittäisen sukelluksen pituus ei saa ylittää 25 metriä. Se on myös uimahallien säännöissä sukelluksen enimmäispituus ilman erityisjärjestelyjä. Pikajuoksu
Pikajuoksijat lähtevät lähtötelineistä. Lähtö tapahtuu kolmessa vaiheessa: ensin polvet maassa ("paikoillenne"), sitten sormien varassa ("valmiit") ja lopuksi lähtölaukauksen myötä matkaan. Lähtötelineiden avulla juoksija pystyy syöksähtämään suoraan eteenpäin ja kiihdyttämään nopeasti maksimivauhtiin. Kiihdytysvaihe juostaan etukenossa. Maksiminopeusvaiheessa juoksija juoksee pystysuorassa ja rentona. Maalintulossa juoksija taivuttaa käsivartensa taakse, jotta pää ja hartiat painuvat eteen maalilinjan yli. Kajakki
Tärkeintä on kuitenkin omien taitojen kehittäminen siten, että riskitilanteet voidaan ennalta välttää ja harjoitella myös toimintaa hätätilanteissa kuten pelastautumista ja toveripelastusta. Eskimokäännöksen osaaminen ei ole välttämätöntä retkimelojalle, mutta on hyvä lisätaito. Myös kaikkia turvavälineitä on syytä käyttää harjoitusmielessä ennen kuin lähtee tositoimiin. Ennen vesille lähtöä on syytä tehdä välineille turvatarkastus: onko kaikki tarpeellinen mukana, ovatko luukut kiinnitetty huolella, onko kajakki ehjä ja toimiiko peräsin tai nostoevä ja lopuksi: ovatko olosuhteet sellaiset, että suunnitellulle melonnalle voi lähteä vai onko syytä tarkistaa suunnitelmaa? Pikajuoksu
60 metrin matka suosii nopeita lähtijöitä ja kiihdyttäjiä. 100 metriä on pikajuoksun kuninkuuslaji, jolla nopeinta kutsutaan "maailman nopemmaksi ihmiseksi". 100 metrin juoksijan on saavutettava huippuvauhtinsa nopeasti ja säilytettävä se pitkään. 200 metrillä tarvitaan lisäksi kaarrejuoksun tuottaman keskipakoisvoiman hallintaa ja voimien riittävyyden myös loppumatkalle. 400 metriä on vauhtikestävyyslaji, jossa vauhdin säätely on tärkeää. Matkalla juoksija joutuu taistelemaan maitohapon hidastavia vaikutuksia vastaan. Laitesukellus
Yleensä sukeltaja joutuu kompensoimaan varusteidensa ja vartalonsa positiivista nostetta eli kelluvuutta lyijypainoilla. Painot kiinnitetään tavallisesti erilliseen painovyöhön tai tasapainotusliiviin. Myös erilaisia nilkka- ym. painoja on saatavilla. Wakeboarding
Veneen kulkunopeus (29-37km/h) on yleensä hitaampi kuin vesihiihdossa. Aloittelijat voivat lähteä liikkeelle 30km/h nopeuksista käyttäen lyhyempiä vetoköysiä (18-20m), kun taas kehittyneemmät harrastajat voivat hiihtää lähes 40km/h nopeuksissa käyttäen jopa 24m pitkiä vetoköysiä. Pussijuoksu
Pussijuoksu tai pussihyppely on urheilulaji, jossa osanottajat pomppivat jalat pusseihin sullottuina kilpaa. Tavoitteena on päästä ennen muita maaliviivan yli. Pussijuoksuradat ovat yleensä suoria, mutta myös erilaisia ”maastovariaatioita” on olemassa. Yhdessä pussissa voi olla pussijuoksijoita yksi tai useampi. Lajia pidetään lystikkäänä ja usein enemmän lapsille kuin aikuisille sopivana. Se on myös erittäin hyvä liikunnan muoto, sillä tasajalkaa hyppimällä eteneminen kuluttaa huomattavasti enemmän energiaa kuin vaikkapa juokseminen. Matka- ja kuntoluistelu
Matkaluisteluvarusteet koostuvat pitkäteräisistä luistimista ja olosuhteisiin sekä luisteluun soveltuvista ulkoiluvaatteista. Yleensä keskieurooppalaisissa (Hollanti) matkaluistimissa terät ovat kiinteästi paikoillaan luistelukengissä kuten vanhemmissa pikaluistimissa sekä maratonluistimissakin. Vanhemmissa luistimissa terä oli kiinni puupohjassa, joka kiinnitettiin hihnoilla kenkään. Luisteluterät ovat pitkät ja perusmalleissa kiinteästi kiinni luistinkengässä. Uudenaikaisissa ja vauhdikkaampaan matkaluisteluun soveltuvissa luistinmalleissa ovat ns. klap-mallit yleistyneet jotka ovat kantapäästä irti. Kyseisiä luistinmalleja käytetään mm. maratonluistelussa sekä rataluistelussa (kts. pikaluistelu). Matkaluistimiksi määritellään myös nk. Multiskate-mallit jotka on kehitetty alkujaan luisteluhiihtoon joissa pitkät terät voidaan kiinnittää luisteluhiihtokenkään. Varsinaiseen luisteluun ja matkaluisteluun eivät kuulu sauvat, koska ne haittaavat oikean luistelutekniikan oppimista. Sauvoja voi kuitenkin käyttää harjoittelun alkuvaiheessa jos tilanne niin vaatii. Kesäaikana matkaluisteluharrastusta voi hyvin jatkaa rullaluistelulla, jossa tekniikka on sama. Rullahiihto
Rullahiihto on hiihdon kesäinen muoto. Varusteet ovat suksia lukuun ottamatta samankaltaiset kuin tavallisessa hiihdossa. Rullasukset ovat noin metrin mittaiset ja niissä on yleensä kumiset renkaat, joskin myös muita materiaaleja käytetään. Swimrun
Turvallisuuden vuoksi swimrunissa kilpaillaan yleensä joukkueittain. Kilpailuihin voi osallistua mies- nais- ja sekajoukkuein. Laitesukellus
Hengityslaitteiden ja mittariston lisäksi sukeltaja tarvitsee yleensä varusteikseen märkä- taikuivapuvun painovöineen, tasapainotusliivin, maskin, snorkkelin, räpylät ja sukelluspuukon sekä sukellusvalaisimen. Tarkka varustus riippuu sukelluskohteista ja siitä, millaisia sukelluksia tehdään. Varsinkin vaativammissa sukelluksissa mukana pidetään usein myös varavarusteita laiterikkojen varalta. Vesivuoristorata
Vesivuoristorata on huvipuistolaite, joka yhdistää yleensä vuoristoratamaisia elementtejä veteen. Laite voi sisältää lyhyen vuoristorata-ajelun joka päättyy vesialtaaseen, tai se voi olla vesikourussa liikkuva vaunu, joka päättyy hurjaan vesiluisuun, kuten perinteinen tukkijoki. Tyypillinen esimerkki vesivuoristoradasta on Linnanmäen huvipuiston "Vonkaputous". Yleisurheilu
Estejuoksussa on kierrosta kohti viisi estettä, joista yksi vesieste. Miesten esteet ovat 36 tuumaa ja naisten esteet 30 tuumaa korkeat, mielellään yhtä kaukana toisistaan. Vesieste on 3,66 × 3,66 metriä ja syvyydeltään 0,50–0,70 metriä syvimmältä kohdaltaan, joka on välittömästi esteen jälkeen ja nousee siitä ylöspäin radan tasalle. Vesieste on yleensä mutta ei välttämättä radan sisäpuolella kaarteessa. Kun vesieste on radan sisäpuolella, yksi kierros on 3,916 metriä normaalia lyhyempi. Pikajuoksu
Pikajuoksijalta vaaditaan paljon nopeita lihassoluja ja lihasvoimaa sekä matkasta riippuen tarvittava vauhtikestävyys. Pikajuoksijan ylävartalo on rento, liikkumaton ja pystysuorassa. Ylävartalon on oltava vahva, sillä heiluvat kädet tuottavat jalkojen tuottamalle liikevoimalle vastavoiman. Parkour
Parkouraajat käyttävät lajiin sopivia kenkiä sekä vaatteita, jotka eivät ole liian löysiä ja siten aiheuta vaaratilanteita jäädessään kiinni johonkin. Kenkinä voidaan käyttää mitä tahansa pitävää ja kestävää kenkää, jossa on tasainen pohja ja hyvä tuntuma alustaan. Tavallinen lenkkitossu on lajissa yleinen, ja myös kevytjalkineilla tai paljain jaloin on lajia mahdollista harrastaa. Kengät kuluvat parkourissa nopeasti. Uinti
Uinti on menetelmä, jolla ihmiset ja muut eläimet liikkuvat vedessä. Uimataitoa pidetään ihmisellä synnynnäisenä, mihin perustuu vauvauinti. Muista maaeläimistä muun muassa monet nisäkkäät, matelijat ja eräät linnut osaavat uida ja kaloille uiminen on pääasiallinen liikkumistapa. Vesihiihto
Kilpavesihiihto koostuu kolmesta lajista: pujottelu, hypyt ja kuviot. Jokaisessa lajissa on omat erilaiset suksensa ja sääntönsä. Kaikissa lajeissa tarvitaan tietenkin vetovene ja köysi. Kilpavesihiihdossa kilpaillaan myös yleismestaruudesta, jonka pisteet koostuvat kolmesta kyseisestä lajista. Melonta
"Koskipuljaus" tai koskimelonta on myös vauhdikas vapaa-ajan laji. Siinä on myös useita kilpalajeja, jotka näet alla kilpailukohdassa. Koskimelontaa harrastetaan koskissa, jotka on luokiteltu koskiluokkiin I-VI helpoimmasta vaikeimpaan. Koskimelojan varusteisiin kuuluu aina kypärä. Uimaräpylä
Uimaräpylät ovat kumista ja muovista valmistettuja apuvälineitä, joita käytetään vesiurheilulajeissa, kuten uinti ja sukeltaminen. Vesipallo
Vesipallossa tavoitteena on heittää pallo maaliin, ja ottelun voittaa enemmän maaleja tehnyt joukkue. Ottelussa on neljä kahdeksan minuutin erää ja tarvittaessa rangaistusheittokilpailu. Ensimmäinen ja kolmas erätauko on kaksi minuuttia ja keskimmäinen viisi minuuttia. Jokainen erä alkaa sillä, että joukkueet uivat omilta maalilinjoiltaan pallolle keskilinjalle. Kumpikin joukkue voi käyttää yhden aikalisän erää kohden. Estejuoksu
Kierroksen pituuteen vaikuttaa vesieste, joka radasta riippuen on joko radan sisäpuolella tai ulkopuolella. Kansainvälisen yleisurheiluliiton IAAF:n sääntöjen mukaan esteen korkeus on miehillä 91,4 senttimetriä ja naisilla 76,2 senttimetriä. Toisin kuin aitajuoksussa, estejuoksun esteet ovat kiinteitä, eivätkä ne kaadu juoksijan osumasta tai törmäyksestä. Joillakin juoksijoilla on tapana jopa astua esteen päälle. Esteiden leveys on 3,96 metriä ja esteiden päällä olevan neliönmuotoisen palkin halkaisija on 12,7 senttimetriä. Kajakki
Pelastustarvikkeet ovat merellä usein tarpeen. Äyskäri tai pumppu auttavat kaatuneen kajakin tyhjennyksessä. Koottava varamela on tarpeen jos varsinainen mela katkeaa. Joki- ja etenkin koskimelonnassa heittoköydellä voi auttaa kajakkinsa kaatanutta toveria rantaan. Köysi tai hinausvyö on tarpeen väsyneen tai loukkaantuneen melojan hinaamiseksi. Hätäraketit, pilli, soihdut ja ensiapupakkaus tulee olla aina vesillä mukana. Matkapuhelin vesitiiviisti pakattuna käden ulottuvilla on myös oiva apu. Mäkihyppy
Mäkihypyssä käytetään erityisiä mäkihyppysuksia sekä hyppypukua, joiden molempien ominaisuuksia säännöt rajoittavat. Viime vuosina on jouduttu puuttumaan melko rankalla kädellä hyppyasuihin, joihin on yritetty viritellä mitä erikoisimpia ulokkeita puvun pinta-alan lisäämiseksi, sillä mitä suurempi on kantopinta-ala, sitä pitemmälle se kantaa. Ponnistusvoiman ja ponnistustekniikan merkitys suhteessa hyppysuorituksen muihin osa-alueisiin on korostunut hyppyasujen ohentamisen ja niukentamisen myötä. Tämä ymmärrettävästi suosii tehokkaasti ponnistavia hyppääjiä, mikä taas on otettava huomioon hyppääjien valmennuksessa. Kaudella 2010 merkittäväksi varustekehityksen osa-alueeksi nousivat siteet. Siinä missä aiemmin siteet olivat olleet lähinnä standarditavaraa, käytti Simon Ammann Vancouverin olympialaisissa mittatilaustyönä tehtyjä erikoissiteitä ja saavutti kaksi kultamitalia. Uudenmalliset siteet mahdollistavat jalkaterän ja tätä myötä suksen paremman asennon, jossa suksi on pohja suoraan ilmaa vasten. Laitesukellus
Urheilusukellukseen on erilaisia koulutusjärjestelmiä, ja niillä on omat luokitussysteeminsä eritasoisille sukelluskursseille. Suomessa tavallisimmat koulutusjärjestelmät ovat CMAS ja PADI. CMAS-koulutusjärjestelmän korttiluokitukset ovat P1, P2 ja P3. P1 on ensimmäinen kurssi. Sen jälkeen sukeltaja saa sukeltaa korkeintaan 15 metrin syvyyteen, ja sukellusparin on oltava vähintään P2-kortin suorittanut sukeltaja. P2 on jatkokurssi, jonka jälkeen maksimisyvyys on 30 metriä. Tämä riittää yleensä kaikkeen normaaliin harrastussukellustoimintaan. P3 on syventävä jatkokurssi. Muissa koulutusjärjestelmissä (esimerkiksi NAUI ja PADI) on vastaavat luokitukset ja sukelluskortit. Esimerkiksi CMAS:n P3-kurssi vastaa PADIn "Divemaster"-luokitusta.
Tekniikkasukellus vaatii oman erityskoulutuksensa, pitkän sukelluskokemuksen sekä tekniikkasukellukseen soveltuvat varusteet.
Tekniikkasukelluksiin kuuluvat yli 40–50 m syvät sukellukset sekä vaativat luola- ja hylkysukellukset. Usein tekniikkasukellukset ovat dekompressiosukelluksia. Erityisvälineistöön kuuluvat esimerkiksi erillinen argon-kaasupullo jota käytetään kuivapuvun täyttökaasuna lämmöneristävyyden parantamiseksi, sekä esimerkiksi neljä erillistä sukelluskaasupulloa omine annostimineen sukelluksen eri vaiheisiin. Varusteita kuten mittareita, lamppuja yms. on mukana kaksinkertainen määrä laiterikkojen aiheuttamien vaaratilanteiden minimoimiseksi. Ratsastusvaellus
Ratsulta vaaditaan tarkkuutta ja keskittymistä. Ratsastajalta vaaditaan tarkkaavaisuutta ja rauhallista käsittelyä hevosta kohtaan. Ratsastajalla pitää olla perustaidot hallussa, että hän voi lähteä vaellukselle. Ratsastusvaellus kestää parista tunnista muutamaan päivään. Satulalaukussa kulkee hyvin mukana kaikki tarvittavat tavarat ja ruuat. Ratsastusvaelluksella pitää olla sään mukaiset vaatteet. Usein ratsastusvaelluksessa on mukana monta ratsastajaa. Jos lähettyvillä sattuu olemaan ranta niin siellä voidaan käydän uittamassa hevosia. Vesiliikenne
Vesiliikenne on vedessä tapahtuvaa liikennettä. Usein puhutaan tarkemmin laivaliikenteestä, vaikka vesiliikenteeseen luetaan kuuluvaksi muutkin vesikulkuneuvot. Vesikulkuneuvoja eli aluksia ovat esimerkiksi laivat, veneet, lautat, ilmatyynyalukset ja sukellusveneet. Vesiliikenteellä on saavutettavissa muiden liikennemuotojen näkökulmasta hankalastikin saavutettavat kolkat, kunhan ne sijaitsevat veden äärellä. Se on erityisen merkittävä liikennemuoto rahdinkuljetuksen osalta, sillä rahtilaivojen suuri kuljetuskapasiteetti mahdollistaa yksikkökohtaisten kuljetuskustannusten alhaisuuden ja täten kannattavan liikennöinnin. Merkittävä osa vesiliikenteestä on myös matkustajaliikennettä, jokia jaetaan edelleen linjaliikenteeseen ja risteilyihin. Mannertenvälisen lentoliikenteen kehittyminen on vähentänyt hitaamman linjaliikenteen kysyntää huomattavasti. Sukelluskalastus
Sukelluskalastuskilpailuissa kilpailuaika on tyypillisesti neljä tuntia. Kilpailun järjestäjä määrää lähtö- ja maalialueet joilla kilpailijan tulee olla kilpailun alkaessa sekä päättyessä. Kilpailuissa ei (yleensä) käytetä veneitä, vaan osallistujat siirtyvät kaikki matkat joko uiden tai maata pitkin kävellen. Jokaisella kilpailijalla on oltava vähintään 10 litran vetoinen pintapoiju, jonka varassa voi kellua suonenvedon tai uupumuksen tullen. Poijuun merkitään kunkin kilpailijan numero selvästi näkyvänä.. Swimrun
Swimrunille on omaleimaista että sitä harrastetaan aina ulkona ja avovedessä. Tavoitteena on edetä lähtöpisteestä maaliin määrättyä reittiä pitkin. Swimrun on moniosuuksinen eli lajien välillä vaihdetaan useita kertoja. Kaikki välineet on kuljetettava omin voimin mukana lähdöstä maaliin. Kelluntavälineet on sallittu, kooltaan kuitenkin enintään 100 cm × 60 cm. Retkiluistelu
Retkiluistelijan turvallisuusvarusteisiin kuuluvat kaulassa roikkuvat jäänaskalit, metallikärkinen jääsauva jään paksuuden kokeilemiseen, vesitiiviisti pakatut vaihtovaatteet sekä heittoköysi. Lantiovyöllä varustettu reppu kelluttaa jäihin pudottaessa. Vahvoilla jäillä liikuttaessa hiihtosauvoilla saa merkittävästi lisää nopeutta luisteluun, mutta jään paksuuden kokeiluun ne eivät sovellu. Swimrun
Maastolajiluonteensa vuoksi swimrunissa ei ole vakiopituisia reittejä, määrättyjä uinti- tai juoksumatkoja, eikä vaihtojen määrää ole säädelty muiden uintia ja juoksua yhdistävien lajien, aquathlonin, biathlen tai triathlonin tavoin. Koskipujottelu
Säännöt määräävät kanoottien mitat. Esimerkiksi slalomkajakki on vähintään 350 cm pitkä ja 60 cm leveä ja painaa 9kg. Kanootit valmistetaan hiili- ja kevlarkuidusta. Kanoottipujottelussa voi kilpailla kajakkiyksiköiden (K1) lisäksi myös kanadalaisyksiköiden (C1) ja –kaksikoiden (C2) sarjassa. Kanadalaiskanooteissa melotaan yksilapaisella melalla polvi-istunnassa. Kanootit ovat hieman kajakkeja leveämpiä, mikä helpottaa tasapainon ylläpidossa. Naisille on vain K-sarja. Kanoottipujottelussa käytetään hiilikuitumeloja, joiden pituus on useimmiten 195-205 cm K1-melojille ja noin 150 cm C-melojille. Melojen pituus ja lapojen koko riippuvat melojien pituudesta ja voimatasosta. Vesihiihto
Viime vuosina vesihiihdosta on kehittynyt muoto, jossa urheiluvälineenä käytetään ”wakeboardia” eli välinettä, joka muistuttaa rullalaudan ja lumilaudan risteytystä. Retkeily
"Vaellus" on pidempikestoinen retki, jossa yövytään maastossa, mahdollisesti autiotuvissa, useita kertoja yhden matkan aikana. Tyypillinen vaellus kestää 5–8 vuorokautta. Vaelluksen pidemmän keston takia se edellyttää varusteilta ja harrastajalta hieman enemmän kuin tavallinen retkeily. Vaelluksella on mukana yleensä rinkka, johon pitää mahtua kaikki vaelluksella tarvittavat varusteet. Yleensä välttämättömiä tarvikkeita ovat ainakin ruoka, ruoanlaittovälineet, kartta, vaatteet, teltta, makuupussi ja makuualusta sekä ensiapuvälineet. Nykyään on saatavilla todella monipuolisesti erityisesti vaeltajille tarkoitettuja varusteita, kuten vaellustelttoja, vaelluskenkiä, vaellussaappaita, vaelluspukuja ja vaellussauvoja. Suomessa vaellusta harrastetaan erityisesti Lapin kansallispuistoissa ja erämaa-alueilla. Veneilyreitti
Veneilyreitin varustukseen kuuluvat usein kodat, laavut, tulentekopaikat, merkityt rantautumispaikat sekä veneiden lasku- ja nostoluiskat. Myös veneilyreitin kartoitus, kartan painaminen, opasteiden rakentaminen sekä jätehuollon järjestäminen on tärkeää. Joissakin paikoissa tarvitaan myös veneen kuljetusta trailerilla maantietä pitkin vesistöstä toiseen. Tästä niin sanotusta kumikanavasta huolehtivat paikalliset yrittäjät tilausten perusteella. Juoksutus
Vikellyshevosen juoksutusvarustukseen kuuluvat suitset, vikellysvyö ja sivuohjat. Juoksuttaja pitää sen mahdollisimman tasaisessa liikkeessä (yleensä laukassa) vikeltäjien suorittaessa liikkeitään sen selässä. Sukellus
Laitesukelluksessa käytetään sukelluksen aikana yleensä yhtä tai kahta selässä kannettavaa 6-15 litran vetoista yleensä teräksestä tai alumiinista valmistettua 200-300 ilmakehän paineeseen paineistettua sukelluskaasusäiliötä, jotka yleisimmin sisältävät paineistettua ilmaa. Yleensä sukeltaminen tapahtuu pareittain turvallisuussyistä. Sukelluksen pituus vaihtelee, yleisimmin harrastesukelluksessa sukellusaika on noin 45 minuuttia sukelluksen syvyydestä, veden lämpötilasta ja sukelluskohteesta riippuen. Sukellusaikaa rajoittavat mm. käytettävissä olevan hengityskaasun määrä ja ylipaineeseen liittyvä sukeltajantaudin riski. Laitesukellus vaatii sukelluskurssin käymisen turvallisuuden ja vakuutusturvan vuoksi. Lainsäädännössä harrastesukeltamisen koulutuksesta ei kuitenkaan ole säädöksiä. Valjakkourheilu
Koirapyöräilyssä koirakko koostuu yhdestä vetävästä koirasta, sekä kilpailijasta ja tämän pyörästä. Koirajuoksuun verrattuna laji on huomattavasti vaativampi ja vauhdikkaampi, tilannekohtaiset nopeudet voivat ylittää 40km/h. Lajissa kilpaileminen edellyttää että koira on tottunut vetämään. Maratonmelonta
Kilpailu voidaan jakaa osiin, jos etappien lähdöt ovat samana päivänä. Kääntöpaikat melotaan vastapäivään. Kanoottia/kajakkia kilpailijat saavat kantaa vain merkityillä alueilla. Maali merkitään kahdella lipulla. Tampereen uintikeskus
Uintikeskuksessa on myös kuntosali, tilaussaunaosasto, hierontapalveluja, luentosalitiloja ja kahvila. Keskuksessa on älyrannekkeisiin perustuva kulunvalvonta- ja pukukaappijärjestelmä. Sisäänpääsyyn voi käyttää myös Tampereen seudun joukkoliikenteen rahasummalle ladattua bussikorttia. Estejuoksu
Neljä esteistä on "kuivaesteitä", jotka on sijoiteltu eri puolille juoksurataa. Viides, juoksuradan toisessa päädyssä sijaitseva este on "vesieste", jossa välittömästi esteen takana sijaitsee vedellä täytetty kalteva syvennys, "vesihauta", joka on syvimmästä kohdastaan 50–70 senttimetriä, ja syvyys vähenee radalla eteenpäin mentäessä 3,66 metrin matkalla. Mitä pitemmälle vesihautaan juoksija esteen yli hyppää, sitä vähemmän hän uppoaa jaloistaan veteen. Vesikulkuneuvo
Vesikulkuneuvot tai alukset ovat vedessä liikkuvia kulkuneuvoja, joihin luetaan mm. laivat, veneet, lautat, ilmatyynyalukset ja sukellusveneet. Vesikulkuneuvoilla voidaan liikennöidä vaihtelevissa olosuhteissa ja niitä voidaan käyttää niin matkustajien tai rahdin kuljettamiseen kuin sotilastarkoituksiinkin. Vesikulkuneuvoilla on yleensä jokin liikkumisen mahdollistava työntövoima (purje, airo tai moottori) ja siten ovat erillään yksinkertaisista laitteista jotka vain kelluvat vedessä, kuten tukkilautta tai ponttoonilaituri. Uinti
Kansainväliset kilpailut uidaan 25 tai 50 metrin altaassa, jossa on vähintään kahdeksan rataa. Ulompien ratojen ulkoreunassa täytyy olla vähintään puolen metrin kaistale tasaamassa ratojen eroja.
Kilpauinnissa on hyödynnetty uusinta teknologiaa mm. uimapuvuissa. Teknologian kehityksen tulokset on nähtävissä Pekingin olympialaisissa vuonna 2008, jossa tehtiin 25 maailmanennätystä. Tulokset eivät ole parantuneet ainoastaan sadasosia, vaan jopa sekunteja, mikä on kilpauinnissa todella kova saavutus. Eniten menestystä saavutti Michael Phelps kahdeksalla kultamitalillaan. Uimareiden huima menestys perustuu uuteen tietokonemallinnukseen, jossa mitataan veden virtausta uimarin liukuessa vedessä. Virtausta on tutkittu mm. videoimalla ilmakuplien liikettä uimarin ympärillä. Mallinnuksen avulla on kehitetty uintitekniikkaa mahdollisimman sujuvaksi tuloksena vartalon ja raajojen tehostunut liikerata vedessä. Vuonna 2009 tulivat käyttöön uuden teknologian kelluttavat uimapuvut, joiden ansiosta Rooman MM-kisoissa tehtiin 43 ME:tä. Nämä uimapuvut kiellettiin kuitenkin 2010. Maailmanennätykset jäivät silti voimaan.. Yksipyöräinen
Yksipyöräisellä ajon oppimiseen tarvitaan hieman kärsivällisyyttä. Ajamisen oppiminen vie yleensä 5–15 tuntia. Pyöräillessä on syytä käyttää kypärää, etenkin trialissa, maastoyksipyöräilyssä ja muissa vaarallisemmissa yksipyöräilyn muodoissa. Ajoon tarvitaan aluksi tasainen kova alusta ja jonkinlainen kiinnipitokahva. Yleisiä harjoittelupaikkoja ovat asfaltoidut tiet, koripallokentät, pihatiet, liikuntasalit ja nurmikolla. Purjelento
Purjelentokoneen tarvitsemia nousevia ilmavirtauksia ovat termiikit, rinnetuuli sekä aaltovirtaukset. Termiikkejä eli voimakkaita konvektiovirtauksia syntyy erityisesti keväällä ja kesällä Auringon lämmittäessä toisia maastokohteita enemmän kuin toisia. Pyöräily
Pyörä on syytä huoltaa ennen matkalle lähtöä. Pumppu, paikkarasia ja renkaanvaihtovälineet ovat yleisiä varusteita. Myös varasisärengas ja juomapullo ovat yleisiä varusteita retkipyöräilyssä. Pimeällä ajettaessa pyörässä on oltava valot. Leijalautailu
Leijalautailu () on yleisnimitys 1990-luvulla kehittyneelle harrastukselle, jossa riittävän isoa vetoleijaa käytetään liikuttamaan harrastajaa vedessä pienen laudan päällä. Leijalautailu jakautuu useisiin alalajeihin, sillä leijan kehittämää vetoa voidaan käyttää liikkumiseen vedessä, lumella tai maalla. Välineenä voidaan käyttää erityistä leijalautaa, suksia, lumilautaa, luistimia, vesilautaa (wakeboard), lainelautaa tai maastorullalautaa (mountain board). Leijalautailuun kuuluvat erilaiset temput ja hypyt, joiden vaikutteet tulevat muista lautailulajeista. Leijalautailua ei pidä kuitenkaan sekoittaa liitämiseen tai lentämiseen. Lumella tapahtuvaa leijalautailua kutsutaan myös leijahiihdoksi ja vedessä tapahtuvaa leijalautailua leijasurffaukseksi. Vapaauinti
Vapaauinnin etenemistapaa ei ole nykyisissä kilpailusäännöissä rajoitettu, eli kilpailija voi käyttää parhaaksi katsomaansa tekniikkaa, jossa ei hyödynnetä apuvälineitä. Tämän vuoksi nuoret uintiharrastajat saavatkin ensimmäiset kilpailukokemuksensa usein vapaauinnista, ja toisaalta vapaauinti on lajeista arvostetuin. Leijalautailu
Olennaisimpia välineitä ovat turvallisuusvälineet, joilla leijasta saadaan teho pois vaaratilanteessa (ns. hätälaukaisin). Lisäksi lautailijan pitää aina käyttää leijan karkuremmiä, joka estää leijan karkaamisen ja vahinkojen aiheuttamisen sivullisille. Leijalautailijan tulisi käyttää myös riittäviä henkilökohtaisia turvavälineitä olosuhteiden mukaan. Tärkeimmät ovat kypärä ja kelluntaliivi sekä talvella erilaiset lisäsuojat. Pikajuoksu
Pikajuoksu on lyhyen matkan juoksemista kokonaan tai lähes maksimivauhdilla. Pikajuoksulajit ovat osa yleisurheilua, ja moni niistä on olympialaji. Pikajuoksumatkoja ovat enintään 400 metrin mittaiset matkat: yleisimmin juostuja ovat 60:n, 100:n, 200:n ja 400 metrin juoksut. 4 × 100 metrin viestijuoksussa eli pikaviestissä juostaan neljä 100 metrin osuutta, ja 4 × 400 metrin viestijuoksussa neljä 400 metrin osuutta. Vapaalasku
Välttämättömiin lumivyörypelastusvälineisiin kuuluvat piippari (piipperi), sondi ja lapio. Jäätikkö- ja jyrkänneolosuhteet edellyttävät railopelastusvarusteita kuten ylle puettavat kiipeilyvaljaat,
joita tarvitaan turvallista köyden kiinnittämistä varten, sekä erilaiset ankkuroivat välineet kuten jääruuvit, köysilenkit, ja muut ankkurointivarusteet. Hakku on vuoristovarustuksen perustyökalu. Mäkihyppy
Mäkihypyn perusvarusteisiin kuuluvat sukset, monot, hyppypuku, kypärä ja lasit. Lisäksi on hyvä käyttää myös hanskoja. Juoksutus
Liinajuoksutuksessa käytetään hevosella jo runsaan kaarevalla uralla työskentelyn vuoksi yleensä jalkasuojia, esimerkiksi pinteleitä tai hivutussuojia. Ne saattavat tukea jalkoja tai suojata niitä toisten jalkojen osumien aiheuttamilta kolhuilta tai molempia. Aitajuoksu
Aitajuoksussa erityisen tärkeitä ominaisuuksia ovat nopeus, kimmoisuus, ketteryys, aitomistekniikka ja rytmitaju. Hyvä aitajuoksija ennemminkin ”juoksee” kuin loikkii aitojen yli. Juoksutus
Juoksuttaja ei tarvitse erityisiä varusteita, mutta hyvällä tarttumapinnalla varustetut hansikkaat suojaavat kämmeniä ja helpottavat liinasta kiinni pitämistä, ja tukevat kengät ovat myös hyödyksi. Hevosten kanssa työskennellessään on myös hyvä käyttää ratsastuskypärää muulloinkin kuin hevosen selässä istuessaan, koska hevonen saattaa vahingossa tai tahallaankin esimerkiksi potkaista ihmisen päätä kohti, ja kaatuessaankin voi lyödä päänsä. Voimistelu
Rytmistä voimistelua harrastavat etupäässä naiset. Välineinä ovat naru, pallo, vanne, keilat ja nauha. Myös joukkueina kilpaillaan. Baletti
Baletin harrastajan perusvarusteet ovat naisilla joustava ja vartalonmyötäinen tanssipuku, sukkahousut, balettitossut (pehmeät ja niin sanotut kovakärkiset eli varvastossut). Miehet käyttävät lyhythihaista tai hihatonta paitaa, trikoita, pehmeitä tossuja ja ns. tukihousuja. Vaatetuksen pitää mahdollistaa vapaat liikkeet joustavuudellaan sekä paljastaa pienimmätkin liikkeiden yksityiskohdat, jotta opettajan on mahdollista korjata virheitä. Baletista tuttua tyllihametta (tutu) käytetään vain esityksissä – tosin ei aina, sillä balettiesityksiä on varsin erityylisiä. Naistanssijoiden hiusten pitää olla nutturalla, etteivät ne häiritsisi esim. pyörittäessä tulemalla kasvoille. Balettisalissa on harjoittelua ja venytyksiä varten tanko. Salissa on myös peili, josta tarkistetaan asentojen ja liikkeiden oikea suoritus. Aiemmin saleissa oli lautalattiat, mutta nykyään suositaan niin sanottuja tanssimattoja: muovimattoja, joiden pinta ei ole liian liukas. Puulattialla liukkauden vähentämiseen käytetään tossujen pohjissa hartsia. Tanssilattian on tärkeää olla joustava, jotta hyppiminen ei rasittaisi liikaa niveliä. Salissa täytyy olla myös paljon korkeutta, jotta erilaisten nostojen ja hyppyjen harjoittelu onnistuu. Kovakärkisillä varvastossuilla saa ruveta tanssimaan vasta noin kymmenen vuoden ikäisenä kahdesta syystä: vaaditaan tarpeeksi alustavaa harjoitusta, että lihakset vahvistuvat ja tekniikka sekä vartalon hallinta on tarpeeksi kehittynyttä; toisekseen voimakkaassa kasvuvaiheessaan pehmeä jalkaterän luusto saattaa vaurioitua liian nuorena aloitetussa varpailla tanssimisessa. Aluksi tossut voivat tuntua kivuliailta käytössä, mutta ajan mittaan tanssija tottuu niihin. Tossujen sisällä voidaan käyttää erityisiä pehmusteita, joita valmistetaan nykyään monista eri materiaaleista. Varvastossut saattavat aiheuttaa vaivasenluita ja muita jalkavaivoja. Harjoituksen myötä tanssijan jalat tottuvat rasitukseen. Miestanssijat eivät yleensä tanssi varvastossuilla. Vesiliukumäki
Vesiliukumäessä on pumppu, joka nostaa vettä alhaalla olevasta uima-altaasta sekä vesisäiliöistä. Veden annetaan virrata liukumäen päällä siten, että liukumäen pinta on liukas. Joissain vesiliukumäissä on myös liikennevalot, jotka kertovat laskijalle, koska tämä saa laskea. Kanootti
Alun perin metsästystä, kalastusta ja vesillä liikkumista varten kehitetyt kanootit ovat nykyään pääasiassa harrastusvälineitä. Kanootista onkin kehittynyt väline niin kilpaurheiluun, kuntoiluun kuin retkeilyynkin. Avokanootti sopii hyvin retkeilyyn, koska se on helppo pakata ja kuljettaa. Haenyeot
Sukeltamaan lähdetään joko rannalta tai veneeltä. Sukeltamisen helpottamiseen käytetään painoja, jotka olivat aikoinaan kiviä. Nykyisin käytetään myös lyijypainoja. Pintaan päästäkseen sukeltajilla on vyötäisillään naru, jolla esimerkiksi veneessä oleva apulainen nostaa sukeltajan pintaan. Apulaisena toimii yleensä sukeltajan aviomies. Ennen sukellusta lausutaan rukouksia merenjumalatar Jamsugutille. Sukeltaja sukeltaa tavallisesti yhteen mittaan pari tuntia ja palaa pintaan, minkä jälkeen lämmitellään ja levätään veneessä tai rannalla. Työt jatkuvat lepohetken jälkeen, ja tyypillisen työpäivän pituus on seitsemän tuntia. Sukellukset kestävät noin minuutin kerrallaan. Juoksutus
Kun hevonen on liinassa ja juoksuttaja huolehtii pääosin sen eteenpäin liikkumisesta ja askellajien vaihtumisesta, ratsastaja voi keskittyä esimerkiksi istuntansa yksityiskohtiin ja tasapainonsa parantamiseen. Erityisesti virheellisen istunnan korjaamisessa tai oikean istunnan opettamisessa aloittelijoille juoksutus onkin hyvin tehokasta. Käytössä ovat yleensä sivuohjat tai kumichambon, jotta hevonen liikkuisi oikein ja näin ratsastajan kannalta tasaisesti hänen tarvitsematta puuttua asiaan. Vesijuoksu
Umpisoluinen solumuovi on kestävämpää kellukemateriaalia kuin avosoluinen. Ristiinsilloitus valmistusmenetelmänä lisää vyön kestävyyttä. Kestävän vesivyön lukot ovat kestäviä, ja vyön kellukemateriaali ei haperru uimahallien kloorivedessä eikä luonnonvesiolosuhteissa. Mäkihyppy
Mäkihypyssä lähes kaikista varusteista on annettu tiukat säännöt. Tärkeimmät niistä koskevat suksien mittaa ja hyppypukua, mutta myös alusvaatteille on omat sääntönsä. Paljumelonta
Kilpailuja järjestetään yksikkö- ja kaksikkopaljuissa sekä miesten ja naisten sarjoissa. Yksiköissä parhaat paljumelojat selvittävät radan alle 1,5 minuutin. Voiman ohella menestyminen vaatii hyvää tasapainoa. Taktiikkaan liittyvät mm. melonta-asennon valinta ja paljuun otettavan veden määrä. Vesi antaa tasapainoa, mutta samalla myös lisää vastusta. Ratamelonta
Aikaisempi kajakin vähimmäisleveyssääntö on poistettu kokonaan. Kaikki elektroniset välineet, esimerkiksi sähköllä toimivat vedenpoistolaitteet sekä nopeus-, voima- ja sykemittarit, ovat kiellettyjä kilpailuissa. Kajakkia saa meloa ainoastaan kaksilapaisella melalla ja kanadalaiskanoottia vain yksilapaisella melalla. Liikenne eläinvoimalla
Ratsastaminen ei ole vaatinut merkittävää määrää teknisiä apuvälineitä jonkin eläimen vangitsemista ja työjuhdaksi alistamista lukuun ottamatta, yksinkertainen köysikin on voinut jo riittää. Hevosajoneuvon varusteluun on aikanaan lisätty satula ja kavioiden kulumista hidastavat hevosenkengät. Starttipistooli
Starttipistooli on useimmiten pistooli- tai revolverimallinen merkinantoväline, jossa käytettävät paukkupatruunat tuottavat kuuluvan äänen ja yleensä myös savupilven. Starttipistoolin pääasiallinen käyttötarkoitus on antaa lähtölaukaus urheilukisan aloituksen merkiksi. Niitä käytetään erityisesti juoksulajeissa sekä uintilajeissa. 100 metrin aitajuoksu
100 metrin aitajuoksu on naisten ja nuorten juoksulaji, joka kuuluu naisten olympiaohjelmaan. Aidat pitää ylittää mahdollisimman nopeasti ja juosta maaliin. Naisten 100 metrin aitajuoksussa juoksijoilla on ylitettävänään kymmenen kappaletta 83,8 senttimetrin korkuisia esteitä. Lähdön ja ensimmäisen aidan välin on oltava 13 metriä, seuraavien aitojen välin 8,5 metriä ja viimeisen aidan on sijaittava 10,5 metriä ennen maalia. Lajin maailmanennätyksen haltija on yhdysvaltalainen Kendra Harrison, joka juoksi vuonna 2016 ajan 12,20 sekuntia. Esteratsastus
Esteratsastuksen harjoitteluun ei estekaluston (esimerkiksi puomit ja telineet) lisäksi vaadita erityisvarusteita, joskin matalankin tason harjoittelussa ja kilpailuissa satulan on toivottavaa olla mielellään estepainotteinen yleissatula. Tällöin satulan siivet kaartuvat selkeästi eteenpäin ja niissä on yleensä hieman polvitukea, mikä auttaa ratsastajaa istumaan ja mukautumaan hyppyihin oikein. Vaativammalla tasolla otetaan käyttöön varsinainen estesatula. Suitsituksessa lähtökohtana ovat tavalliset nivelsuitset usein kaksois- tai meksikolaisella turpahihnalla. Moni hevonen innostuu kuitenkin aina esteitä hypättäessä niin, että sillä käytetään hypättäessä normaalia voimakkaampaa kuolainta, ja estekilpailuissa esimerkiksi olympia- ja hissikuolaimet ovatkin varsin tavallinen näky. Pään viskeleminen on myös esteratsuilla tavallista, minkä vuoksi käytössä onkin hyvin usein juokseva martingaali tai ainakin ohjat kaulan alla yhdistävä lyhyt hihna eli irlantilainen martingaali. Muita kuin vapaajuoksuisia apuohjia ei estekilpailuissa saa käyttää. Sekauinti
Sekauinnilla tarkoitetaan kilpailulajia, jossa uidaan joko sadan, kahdensadan tai neljänsadan metrin matka käyttäen perhos-, selkä-, rinta- ja vapaauinnin tekniikoita tässä järjestyksessä niin, että jokaisella tekniikalla uidaan yhtä pitkä matka. Sadan metrin sekauinnissa voidaan kilpailla vain lyhyemmällä eli 25:n metrin altaalla, koska uintitekniikkaa vaihdetaan käännöksen yhteydessä. Lisäksi sekauinnissa voidaan kilpailla viesteissä. Sekauintiviestissä uintijärjestys on selkäuinti, rintauinti, perhosuinti ja vapaauinti. Erilainen uintijärjestys voidaan perustella sillä, että selkäuinnin lähtö suoritetaan vedestä. Ilmakävelijä
Ilmakävelijä kykenee lentämään valonnopeutta nopeammin. Ilmakävelijä ei tarvitse navigoimiseensa mitään erikoisia laitteita toisin kuten Hopeasurffari (lauta) ja Tulilordi (keppi). Leijalautailu
Leijan lisäksi leijalautaillessa tarvitaan lauta, joka kesäisin on joko wakeboardia eli vesilautaa (ks. wakeboarding) muistuttava ns. twintip-lauta, jota voidaan käyttää yhtäläisesti molempiin suuntiin, tai lainelautaa muistuttava directional-lauta, jota ajetaan vain toiseen suuntaan. Yleisimmin laudassa on siteinä jalkalenkit, mutta on myös mahdollista käyttää lautaa ilman siteitä. Talvisin lautana voidaan käyttää tavallista lumilautaa, erikseen leijalautailuun suunniteltua lumilautaa tai laskettelusuksia. Koskisyöksy
Kuten pujottelussakin, koskisyöksyssä sarjat ovat K1, C1 ja C2, mutta naiset melovat vain K1-sarjassa. Koskisyöksyssä melotaan kiikkerillä kanooteilla ja koskien kohuissa on erittäin tärkeää hallita tasapainoa. Kanootit ovat kuitenkin tilavia, jolloin ne eivät sukella syvälle stoppareihin tai aaltoihin. Säännöt määrittelevät koskisyöksyssäkin kanoottien mitat. Esimerkiksi K1 on oltava enintään 450 cm pitkä, vähintään 60 cm leveä ja vähintään 11-kiloinen. WWR-kanootit ovat suuntavakaita eivätkä käänny helposti. Kanootteja ohjataan yleensä vain kallistamalla (Koskisyöksyssä ei käytetä peräsintä), mutta tarvittaessa käytetään myös ohjausvetoja. Esimerkiksi kanootti kääntyy oikealle kallistettaessa vasemmalle. Meloina käytetään ratamelonnasta tuttuja kuppimeloja. Vesijalanjälki
Vesijalanjälki tarkoittaa sitä, kuinka paljon henkilö, yhteisö, valtio tai vastaava on kuluttanut maailman vesivaroja kaikkien kuluttamiensa hyödykkeiden myötä. Kulutettuihin vesivaroihin lasketaan talousveden lisäksi kaikki vesi, joka on tarvittu esimerkiksi viljelyyn, teollisuuden prosesseissa ja tuotteiden valmistukseen. Uinti
Krooli () on nopein ilman apuvälineitä suoritettava uintitekniikka, ja siksi se on kilpailutilanteen vapaauinnissa () käytetyin tekniikka. Kroolin käsiveto koostuu veto- ja palautusvaiheista. Vetovaiheen alussa käsi on kurkotettuna suoraan eteen, mistä se pyritään mahdollisimman suuri vetopinta-ala ylläpitäen siirtämään vastakkaiseen ääriasentoonsa reiden sivulle. Krooliuinnin potkuna käytetään vuoropotkua. Uinnin aikana kasvot pidetään vedessä. Vesijuoksu
Lajissa kilpaillaan nykyisin jopa MM-tasolla. Ensimmäiset kolme maailmanmestaruuskilpailua pidettiin Petäjäveden kunnassa Suomessa. Maailmanmestaruuskilpailut siirtävät Ikaalisten kuntaan 2007. Lajin kaksinkertainen maailmanmestarijoukkue on Turun NMKY (Joel Lahtinen, Samuli Sällinen, Jussi Virtanen), ja se pitää myös hallussaan lajin maailmanennätystä 03.54,2 3x50 metrin matkalla. Ennätys on vuodelta 2005. Boulderointi
Boulderoinnissa tarvitaan vähemmän varusteita kuin muissa kiipeilylajeissa. Lajiin riittävät kengät, magnesiumpussi sormien pidon parantamiseksi sekä patjat. Kengät ovat usein alaspäinkaareutuvia eli aggressiivisen mallisia, joissa on hyvät huukkiominaisuudet. Kengät ovat myös tiukemmat kuin köydellä kiivetessä käytettävät. Patja on reilun neliömetrin kokoinen ja noin 10 senttimetrin paksuinen vaahtomuovipatja, joka on päällystetty kestävällä suojakankaalla. Riittävän monta patjaa laitetaan putoamisalueelle suojaamaan putoamista ja tasoittamaan alustan epätasaisuuksia. Bouldereista harjataan oteharjalla pois lika tai ylimääräinen magnesium. Kiviin voidaan piirtää magnesiumilla pieniä viivoja eli tikkimerkkejä osoittamaan käden tai jalan paikkaa. Ulkoboulderointia harrastetaan usein kylmässä säässä, jolloin kitka on parempi. Pesukone
Pesukone tarvitsee toimiakseen sähköä ja vettä. Sähköliitäntä on kotioloissa tavallinen sukopistoke noin kahden metrin sähköjohdolla. Pesukone ottaa käyttövetensä vesiletkun kautta kylmävesihanasta. Kodinhoidossa käytetyt pesukoneet ottavat vain kylmää vettä. Suuremmissa laitoskäyttöön tarkoitetuissa pesukoneissa voi olla myös lämminvesiliitäntä. Silloin säästetään veden lämmittämiseen käytetty aika. Kalliokiipeily
Kalliokiipeilyssä käytetään erityisiä kiipeilyvarusteita, jotka on tehty kevyiksi ja kestäviksi. Varmistamiseen käytettävissä varusteissa on CE- tai UIAA-turvallisuusmerkintä. Kiipeilyvarusteiden kestävyys ilmoitetaan murtolujuuksina eli voimana, joka saa varusteen pettämään. Vesijuoksu
Suomessa järjestettiin kesällä 2010 valtakunnallisesti huomattava kansalaisten terveyden ja hyvinvoinnin lisäämiseen tähtäävä hanke: Suomi Vesijuoksee 2010. Tämä hanke ei ollut kilpailua vaan hyväntahtoista ja iloista liikkumista Suomen kauniissa luonnonvesissä. Vesijuoksua luonnonvesissä kutsutaan myös järvihölkäksi ja maisemavesijuoksuksi.
Suomen luonnonvesissä ovat ihanteelliset olosuhteet vesijuoksun harrastamiseen kesäisin. Uimahallien pitäessä kesälomaa voi aloittaa hölkkäämisen järvissä. Maisemavesijuoksua voi harrastaa niin yksin kuin ryhmässäkin. Monet tahot ovat järjestäneet kesävesijuoksuryhmiä Suomi Vesijuoksee -kampanjan puitteissa. Kampanjan on tarkoitus jatkaa toimintaansa myös tulevina vuosina. Uinti
Koirauinnissa jaloilla polskutetaan kuten kroolissa ja käsillä kauhotaan vettä kuten räpyläjalkaiset linnut jaloillaan. Koirauinti ei ole tehokasta tai nopeaa, mutta se on helppo oppia. Käsipohjauinti on koirauinnin muoto, jossa kädet ulottuvat pohjaan. Silloin käsillä voi ohjata tehokkaammin kulkusuuntaa. Vesijuoksu
Kloorivedessä käytön jälkeen vesivyö pitäisi huuhdella ja sitten kuivattaa. Säilytys tapahtuu kuivassa ja ilmavassa paikassa, ei esimerkiksi muovipussissa auringossa. Vyötä ei saisi mielellään taittaa. Purjehdus
Purjehdus eli purjehtiminen tarkoittaa liikkumista purjealuksella pääsääntöisesti tuulen voimalla. Yksinkertainen purjealus on purje- tai leijalauta, tällöin alustana voi olla vesi, lumi, jää, asfaltti ja hiekka.Meriteiden sääntöjen mukaan purjelaudalla ja leijalaudalla on samat kulkuoikeudet kuin muillakin purjealuksilla. Perhosuinti
Perhosuinti on yksi uintitekniikoista ja kilpailulaji. Perhosuinti on fyysisesti ja teknisesti vaativin ja vapaauinnin jälkeen toiseksi nopein uintilaji yhdessä selkäuinnin kanssa. Perhosuinnissa molemmat kädet heitetään eteenpäin veden pinnan yläpuolella yhdessä kahden potkun kanssa. Vesijuoksu
Esimerkiksi Suomessa vesijuoksua voi harrastaa ympärivuotisesti laajan uimahalliverkoston vuoksi. Joissakin uimahalleissa ja kylpylöissä on omia osastoja tai aikoja vesijuoksijoille. Koskipujottelu
Kaikki lajin eri vaatimukset on hallittava, jotta menestyminen on mahdollista. Kaikki osa-alueet vaikuttavat toisiinsa. Esimerkiksi meloja ei voi olla psyykkisesti vahva, jos kunto tai taito eivät riitä. Lisäksi tarvitaan rohkeutta, kuten koskimelonnassa yleensäkin, sillä kilpailut ovat toisinaan isoissa koskissa. Juuri näistä syistä kanoottipujottelu on haastava laji ja jopa vaikea, mikä osaltaan on syy pieniin harrastajamääriin Suomessa. Riittävän tekniikan hankkimiseen menee muutama vuosi. Alun vaikeudet voivat helposti lannistaa aloittavan melojan, varsinkin jos tavoitteet ovat liian korkealla. Tasoerot tekniikassa ja koskitaidoissa näkyvät myös valtavina eroina lopputuloksissa porttien ohitusten ja reitiltä poistumisten vuoksi. Polkujuoksu
Tukipisteitä sijoitetaan useimmiten 5–10 kilometrin välein reitin varrelle. Useimmat polkujuoksutapahtumat koostuvat yhdestä etapista. Tällöin juoksijoiden ajat mitataan koko juoksun ajalta, tukipisteillä pysähtymiset mukaan lukien. Polkujuoksun etappikilpailuita on kuitenkin myös olemassa. Nämä usean päivän kestävät etappikilpailut tavanomaisesti tarjoavat juoksijoille täyden tuen etappien väleissä. On kuitenkin olemassa etappikilpailuita, jotka eivät tarjoa muuta tukea kuin vettä ja ensiapua. Nämä kilpailut vaativat, että juoksijoiden on kannettava kaikki tarvitsemansa varusteet (ruoka, makuupussi, vaihtovaatteet, hätäraketti, kompassi, taskulamppu ja niin edelleen) itse. Paras esimerkki tämänkaltaisesta kilpailusta on "Marathon des Sables", joka järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1986. Kullanhuuhdonta
Kullanhuuhdontaa voi harrastaa myös kilpailutasolla. Kullanhuuhdontakisoissa kilpaillaan siitä, kuka vaskaa ämpärillisen hiekkaa ja löytää siihen ennalta piilotetut kultahiput nopeimmin. Jokaiselle kilpailijalle jaetaan saman kultahippumäärän sisältävä hiekkaämpäri. Kilpailijat eivät tiedä montako kultahippua hiekan joukkoon on piilotettu. Kilpailuhiput ovat halkaisijaltaan hyvin pieniä, enintään 1 mm, ja se tekeekin lajista haastavan. Jokaisesta hukatusta kultahipusta tulee aikasakko, joka vaikuttaa lopulliseen vaskausaikaan. Kilpailuvälineet koostuvat ämpäristä, jossa kultapitoinen hiekka, vaskoolista, kilpailunumerosta ja koeputkesta, joka on täytetty puhtaalla vedellä. Löydetyt hiput kilpailija laittaa koeputkeen ja vie sen kisatoimitsijalle laskettavaksi. Nopeimman kokonaisvaskausajan saavuttanut on voittanut kilpailun. Kilpailusarjoja ovat: miehet, naiset, yleinen, lapset/nuoret, aloittelijat, veteraanit ja joukkue. Palkinnon saavat yleensä kolme parasta. Nelivarvassiili
Lemmikkeinä nelivarvassiileillä on taipumus lihoa, jos niillä ei ole juoksupyörää tai muuta liikuntamahdollisuutta. Siilille hankittavan juoksupyörän pitää olla riittävän suuri, jotta siili ei joudu juoksemaan siinä selkä notkolla: sopiva halkaisija noin 40 cm, riippuen kuitenkin siilin koosta. Toistaiseksi valmiina myytävien, lemmikkieläimille tarkoitettujen juoksupyörien joukosta ei ole löytynyt riittävän suurta juoksupyörää täysikasvuiselle nelivarvassiilille, ja sen vuoksi suuri osa harrastajista on joutunut rakentamaan juoksupyörän itse tai ostamaan sen muilta harrastajilta. Lisäksi valmiina myytävät juoksupyörät ovat lähes poikkeuksetta niin äänekkäitä, että siili pitää yöllä juoksupyörässä juostessaan ihmisiäkin hereillä, erityisesti jos siili on samassa huoneessa, jossa ihmiset nukkuvat. Liikkumisen apuvälineet
Yleisiä liikkumisen apuvälineitä ovat manuaalinen pyörätuoli, sähköpyörätuoli, rollaattori, kainalo- ja kyynärsauvat sekä kävelykeppi. Niitä käytetään tapaturman jälkeen tai sairauden takia. Vanhukset, joiden toimintakyky on huomattavasti alentunut, turvautuvat myös liikkumisen apuvälineisiin. Apuvälineiden tarkoituksena on mahdollistaa sujuvampi liikkuminen ja toiminta. Apuvälineen käyttöaika riippuu käyttäjän toiminnanvajauksen laadusta. Käyttäjät, joilla on pitkäaikainen, parantumaton vaiva tai pysyvä liikuntavamma, voivat joutua hyödyntämään apuvälinettä jopa koko elämänsä ajan. Vammaisurheilussa, kuten pyörätuolikelaus, pyörätuolikoripallo ja pyörätuolirugby, käytetään kevytrakenteisia, lajiin soveltuvia pyörätuoleja. Juoksu
Juoksua voi harrastaa siihen tarkoitetuilla juoksukengillä tai paljain jaloin. Nykyaikaiset tuetut lenkkikengät nousivat suosioon 1970-luvulla. Juoksukengän tarkoituksena on pehmentää iskua jalan osuessa maahan, antaa pitoa, tukea jalkaa ja suojata jalkapohjaa. Viime vuosina jotkut juoksijat ovat pyrkineet vähentämään juoksuvammoja ryhtymällä käyttämään ohutpohjaisia eli minimalistisia juoksukenkiä, tai juoksemaan kokonaan paljain jaloin. Paljasjalkajuoksusta on tehty tutkimusta etenkin Harvardin yliopistossa. Sukellus
Sukellus on veden alla tapahtuvaa liikkumista. Vapaasukellus tapahtuu sukeltajan keuhkojen varassa, ilman hengityslaitteita. Käytössä voi olla kuitenkin muita apuvälineitä, kuten esimerkiksi räpylät ja silmikko. Laitesukellus puolestaan tapahtuu sukelluslaitetta hyödyntäen. Pintasukelluksessa eli snorklauksessa hengitetään hengitysputken avulla. Vesihiihto
Hypyissä hiihtäjä käyttää kahta suksea, joissa on pienet evät perässä. Hiihtäjä saa itse valita veneen nopeuden, mutta se ei saa olla hiihtäjän ikäluokan huippunopeutta suurempi (naisilla 54 km/h ja miehillä 57 km/h). Kilpailuissa hiihtäjällä on kolme yritystä, joiden aikana hän yrittää hypätä niin pitkälle kuin pääsee. Tyylipisteitä ei anneta, ja vain pystyhypyt mitataan. Pystyhypyksi lasketaan hyppy, jossa hiihtäjä saavuttaa alastulossa hiihtoasennon ja jossa köysi on kiristynyt vetoveneeseen. Hyppyradalla on kolme ajoituspoijua, joista hyppääjä voi tarkistaa ajoituksensa. Ajoituspoijut sijaitsevat 150, 180 ja 210 metrin päässä hyppyristä. Nämä poijut ovat hiihtäjästä katsoen hyppyradan vasemmalla puolella. Veneellä ajetaan läpi ajolinjapoijuista, jotka ovat hyppyrin oikealla puolella. Hyppyri on 6 m pitkä ja 4,5 m leveä. Se kelluu ja on ankkureilla kiinni pohjassa. Hyppyrillä on automaattinen kastelujärjestelmä, joka pitää hyppyrin märkänä suoritusten ajan. Hyppyrin korkeus on junioreilla 150 cm. Naisilla se on joko 150 cm tai 165 cm ja miehillä 165 cm tai 180 cm. Vetoköyden pituus on kaikilla 23 m. Hiihtäjän pisin hyppy on hänen lopullinen tuloksensa. Juoksu
Juoksu on useimpien jalallisten maaeläinten ja ihmisen nopein tapa liikkua ilman apuvälineitä. Juoksu määritellään tavaksi liikkua kävelyä nopeammin pikaisin askelin siten, että kaikki jalat ovat ilmassa ennen kuin seuraavaksi askeltava jalka osuu maahan. Juoksu on myös suosittu tapa kuntoilla ja urheilla. Hölkkä on hidasta juoksua. Valjaat
Valjakkoajossa käytetään monenlaisia valjaita, sekä länkivaljaita että rintavaljaita. Kilpailuissa valjakolla saattaa olla käytössään eri osakokeissa eri valjaat. Valjakkoajoon kuuluu perinteinen ajoetiketti, joka tulee huomioida niin kilpailuissa kuin muussakin ajossa. Esimerkiksi ohjien tulee olla ruskeat (mustia käytetään vain hautajaisissa) ja kuskilla täytyy olla päähine, käsineet, ajoesiliina sekä piiska. Valjakkokilpailuissa arvioidaan aina myös valjakon ulkonäköä. Valjaiden, kärryjen ja ajajan varusteiden tulee olla yhteensopivat. Juhlavaunujen kanssa ei siis käytetä maratonvaljaita. Ajettaessa useamman hevosen valjakolla on toivottavaa, että hevoset olisivat mahdollisimman samannäköiset. Kaikille valjakon hevosille puetaan samanlaiset valjaat ja suitsissa voi olla niin sanottu "kyynel". Kyynel on esimerkiksi nahkainen, koristeellinen läppä, joka peittää hevosen otsan. Tällä voidaan peittää hevosten päässä olevien valkoisten merkkien erilaisuutta. Valjakkokilpailujen koulukokeessa käytetään suitsissa käytännössä aina silmälappuja, vaikkei hevonen niitä tarvitsisikaan. Kestävyyskokeessa (maraton) silmälappujen käyttö on vapaampaa.