Milloin G. W. F. Hegelin kuoli?
Georg Wilhelm Friedrich Hegel
Georg Wilhelm Friedrich Hegel (27. elokuuta 1770 Stuttgart – 14. marraskuuta 1831 Berliini) oli saksalainen filosofi, jonka vaikutus on luultavasti ollut vahvimmillaan metafysiikassa, historianfilosofiassa sekä poliittisessa filosofiassa. Häntä pidetään saksalaisen idealismin tärkeimpänä edustajana. Hänen ajatuksillaan oli suuri vaikutus marxismiin. Hänen ajatustensa mennessä pois muodista Manner-Euroopassa syntyi Britanniassa anglohegeliläisyys, josta tuli muutamaksi vuosikymmeneksi Britannian hallitseva filosofinen koulukunta.
Pohjoismainen filosofia
1800-luvulla saksalainen idealismi oli filosofian valtavirtaus myös Pohjoismaissa. Henrik Steffens (1773–1845) sai vaikutteita Schellingiltä, Benjamin Höijer (1767–1812) tämän lisäksi J. G. Fichteltä. Muuten keskeisin nimi oli G. W. F. Hegel. Hegeliläisiä olivat erityisesti norjalaiset Poul Martin Møller (1794–1838) ja Marcus Jacob Monrad (1816–97). Suomessa Johan Vilhelm Snellman (1806–81) kehitti Hegelin ajattelun pohjalta kansallishengen filosofiaa. Ruotsissa Erik Gustaf Geijer (1783–1847) vastusti Hegeliä, Tanskassa puolestaan Søren Kierkegaard. Hegeliläisyyden aikana filosofia alkoikin kehittyä eri Pohjoismaissa eri suuntiin. Nuorhegeliläisyys
Nuorhegeliläiset eli vasemmistohegeliläiset olivat saksalaisen filosofin G. W. F. Hegelin seuraajia, jotka tulkitsivat hänen ajatteluaan niin, että sen saattoi katsoa tukevan uudistusvaatimuksia politiikassa ja uskonnossa. Nuorhegeliläisiin kuului Berliinin yliopiston opiskelijoita ja nuoria professoreja, jotka vastustivat valtavirran vanhahegeliläisyyttä. Vanhahegeliläiset pitivät hallussaan merkittävimpiä akateemisia oppituoleja ja muita keskeisiä virkoja yliopistossa ja hallinnossa. Filosofian ongelmat
Luku XIV käsittelee filosofisen tiedon rajoja. Samalla kuvataan G. W. F. Hegelin ajattelua. Russellin mukaan emme voi todistaa kaikkeuden muodostavan kokonaisuutena yhtä ainoata sopusuhtaista järjestelmää, kuten Hegel uskoi. Georg Wilhelm Friedrich Hegel
Ihminen on Hegelin mukaan kykenemätön jäljittelemään todellisuutta täydellisesti. Jos mimesis olisi taiteen päämäärä, taiteen paremmuus johtuisi jäljitelmän onnistumisesta, eikä kauneudella olisi enää merkitystä. Taidetta tuli siis Hegelin mukaan tarkastella pelkästään sen kauneuden vuoksi. Kaunis on idean aistittavaa ilmenemistä. Vanhahegeliläisyys
Vanhahegeliläiset eli oikeistohegeliläiset olivat saksalaisen filosofin G. W. F. Hegelin seuraajia, jotka kehittivät hänen ajatteluaan poliittisesti ja uskonnollisesti konservatiiviseen suuntaan. Vanhahegeliläiset asetetaan usein nuorhegeliläisiä eli vasemmistohegeliläisiä vastaan. Nuorhegeliläiset tulkitsivat Hegelin filosofian niin, että sen saattoi katsoa tukevan uudistusvaatimuksia politiikassa ja uskonnossa. Hermann Schlegel
Aluksi Schlegel työskenteli pääasiassa matelijakokoelman parissa, mutta sittemmin hän pääsi tutustumaan myös muihin luonnontieteen aloihin. Tarkoituksena oli lähettää Schlegel Jaavalle osalliseksi tutkimusretkikuntaa, mutta Temminckin seuraajan Heinrich Boien äkillinen kuolema kariutti tämän hankkeen. Näihin aikoihin Schlegel tutustui Philipp Franz von Sieboldiin, ja heistä tuli ystävykset. He toimittivat yhdessä "Fauna Japonica"n (1845-1850). Gustaf Hagelin
Gustaf Wilhelm Hagelin (5. lokakuuta 1897 Lidköping – 13. joulukuuta 1983 Falsterbo) oli ruotsalainen ratsastaja. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1924 Pariisissa ja oli siellä mukana saamassa hopeaa joukkuekenttäratsastuksessa. Kenttäratsastuksen yksilökilpailussa hän jäi 20. sijalle. Theodor von Heuglin
Martin Theodor von Heuglin (20. maaliskuuta 1824 Hirschlanden – 5. marraskuuta 1876 Stuttgart) oli saksalainen tutkimusmatkailija ja lintutieteilijä. Länsimaisen filosofian historia
Johann Gottlieb Fichte ja Friedrich von Schelling olivat Kantin seuraajia, jotka kielsivät ”olevan sellaisenaan” ja tulivat tunnetuiksi idealisteina. G. W. F. Hegelin seuraajat jakaantuivat kahteen ryhmään, oikeistolaisiin vanhahegeliläisiin, jotka painottivat Hegelin filosofian konservatiivista puolta, sekä vasemmistolaisiin nuorhegeliläisiin, jotka painottivat hänen filosofiansa vallankumouksellista puolta. Nuorhegeliläisillä oli suurempi vaikutus historian kulkuun, ja heihin kuului alussa myös Karl Marx. Marx tutustui Berliinissä Friedrich Engelsiin ja lyöttäytyi nuorhegeliläiseen ryhmään, joka seurasi Hegelin dialektista teoreettista menetelmää. Myöhemmin Marx katsoi tämän teorian ”seisovan päälaellaan”. Max Reger
Johann Baptist Joseph Maximilian (Max) Reger (19. maaliskuuta 1873 Brand – 11. toukokuuta 1916) oli saksalainen säveltäjä, urkuri, pianisti ja opettaja. Hän opiskeli musiikkia Münchenissä ja Wiesbadenissa Hugo Riemannin johdolla. Vuonna 1901 hän muutti Müncheniin, jossa hän opetti urkujen soittoa ja sävellystä. Vuodesta 1907 lähtien hän työskenteli Leipzigissä. Reger johti orkesteria Meiningenissä vuodesta 1911 siihen asti, kun hän muutti Jenaan vuonna 1914. Reger kuoli sydäninfarktiin Leipzigissä vuonna 1916.
Reger sävelsi yli kaksisataa urkusävellystä, laajoja sinfonisia teoksia sekä suuren määrän kamari- ja kuoroteoksia. Hänen tyylissään nähdään yhdistyvän romantiikan ajan musiikin ilmaisu barokin ajan muotokieleen ja kontrapunktiin. Hänen ehkä tunnetuin urkusävellyksensä on "Fantasia ja fuuga nimestä B-A-C-H" opus 46 vuodelta 1900. Rosalinde Haas on levyttänyt vuosina 1988-1993 kaikki Regerin urkuteokset. Saksankielinen kirjallisuus
Weimarin klassismin alkaminen kytketään usein Goethen vuonna 1786 tekemään Italian-matkaan ja päättyminen Friedrich Schillerin kuolemaan Weimarissa vuonna 1805. Yhteistyö Schillerin ja Goethen välillä oli erittäin hedelmällistä, ja kumpikin lainasi paljon teemoja klassisesta antiikista. Carl Ludwig Siegel
Carl Ludwig Siegel (31. joulukuuta 1896 Berliini, Saksan keisarikunta – 4. huhtikuuta 1981 Göttingen, Länsi-Saksa) oli saksalainen matemaatikko. Hän on 1900-luvun alkupuoliskon merkittävimpiä matemaatikkoja, ja hänen tutkimukset suuntautuivat erityisesti lukuteoriaan, Diofantoksen yhtälöihin ja taivaanmekaniikkaan. Siegel palkittiin vuonna 1978 Wolfin palkinnolla. Émile Wegelin
Émile Robert Wegelin (24. joulukuuta 1875 Lyon – 26. kesäkuuta 1962 Lyon) oli ranskalainen soutaja. Hän kuului perämiehellisessä nelikossa hopeaa saaneeseen "Club Nautique de Lyon-2" -joukkueeseen vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa. Leo Mechelin
Viimeisinä vuosinaan Mechelin oli myös aktiivinen rauhanliikkeessä ja osallistui kansainvälisiin rauhankongresseihin 1910 Tukholmassa ja 1912 Genevessä Suomen edustajana. Jälkimmäisessä kokouksessa hän toimi myös yhtenä varapuheenjohtajana. Mechelin toivoi rauhan takeeksi kansainvälistä lainsäädäntöä, joka voisi myös auttaa Suomen asemaa. Hän saikin Geneven kongressin antamaan Suomea tukevan julkilausuman, vaikka sen merkitys jäikin puhtaan symboliseksi. Vaikeinakaan aikoina Mechelin ei silti taipunut väkivallattoman, puhtaasti moraalisen vastarinnan vaatimuksestaan.
Mechelin jatkoi kirjallisestikin aktiivisena ja suunnitteli vielä teoksen kirjoittamista rauhankysymyksestä, mutta syksyllä 1913 munuaistauti sai hänestä otteen, ja hän kuoli 26. tammikuuta 1914. Hänet haudattiin Helsingin Hietaniemen hautausmaalle, ja hautajaisista tuli ennennäkemätön kansanjuhla, symbolinen mielenosoitus sortovaltaa vastaan. Haudalle laskettiin 600 eri seppelettä. Mechelinin ihailijoihin kuuluneen Tekla Hultinin mukaan ""hän on vielä kuolemallaankin palvellut sitä asiaa, jonka puolesta hän on elänyt"". Vainajan muistelu tosin yhdisti lähinnä porvarillista Suomea. Uushegeliläisyys
Uushegeliläisyys on nimitys G. W. F. Hegelin innoittamalle filosofiselle ajattelulle, joka heräsi uudelleen henkiin Euroopassa ja Yhdysvalloissa 1800-luvun loppupuolella ja 1900-luvun alussa. Uushegeliläisyys vaikutti merkittävimmin brittiläisenä idealismina. Marxilainen filosofia
Karl Marxin varhaisten, 1840-luvulta peräisin olevien kirjoitusten perusteella on mahdollista seurata, miten hänen yhteiskuntafilosofiansa eriytyy hegeliläisyydestä ja saa itsenäisen muotonsa välien selvittelyissä sekä G. W. F. Hegelin että tiettyjen vasemmistohegeliläisten kanssa. Varsin nopeasti Marxin pääasiallinen mielenkiinto siirtyy uskonnon kritiikistä poliittisten, sosiaalisten ja taloudellisten olojen kritiikkiin. Tämä näkyy selkeästi esimerkiksi artikkelissa "Hegelin oikeusfilosofian kritiikkiä. Johdanto" (1844). Friedrich Schlegel
Karl Wilhelm Friedrich von Schlegel (10. maaliskuuta 1772 Hannover – 12. tammikuuta 1829 Dresden) oli saksalainen filosofi, kirjailija, kriitikko, kirjallisuushistorioitsija ja kääntäjä. Friedrich Schlegel oli yhdessä veljensä August Wilhelm Schlegelin kanssa perustamassa Jenan varhaisromantiikkaa. Klassismista irtautuneen varhaisromantiikan on väitetty olleen ensimmäinen moderni kirjallinen liike, joka ennakoi monia 1900-luvun kirjallisuudessa ja filosofiassa tärkeiksi tulleita teemoja. Joseph Goebbels
Hitler tunsi Goebbelsin ja arvosti tämän puhetaitoja. Hän halusi voittaa tämän takaisin Strasserin veljesten puolelta omalle puolelleen. N.k. Bambergin puoluepäivän aikana 14. helmikuuta 1926, jolloin Strasserin veljesten vaikutusvalta puolueessa murrettiin, Hitler onnistuikin tässä. Hän näytti Goebbelsille otteita "Mein Kampfista", jotka käsittelivät propagandaa ja puoluejärjestöä, ja sai Goebbelsin vakuuttuneeksi. Lisäksi Hitler kutsui Goebbelsin puhumaan puolueen ”vanhoille taistelijoille” Münchenin Bürgerbräukelleriin, joka oli oluttupavallankaappauksen keskuspaikka ja puolueessa kulttimaineen saanut keskuspaikka. Puolueen veteraanit ottivat Goebbelsin vastaan haltioituneesti, ja Goebbels puolestaan tuli vakuuttuneeksi Hitlerin johtoasemasta. Tästä lähtien hän pysyi Hitlerille horjumatta uskollisena aina tämän kuolemaan asti. Heinrich zu Sayn-Wittgenstein
Heinrich Alexander Ludwig Peter Prinz zu Sayn-Wittgenstein (14. elokuuta 1916 Kööpenhamina, Tanska – 21. tammikuuta 1944 Stendal, Saksa) oli saksalainen toisen maailmansodan aikainen yöhävittäjälentäjä. Hän palveli Saksan ilmavoimissa Luftwaffessa ja oli majurin arvoinen. Kuolemansa hetkellä hän oli Luftwaffen korkeimman pudotusmäärän saavuttanut yöhävittäjälentäjä sekä koko toisen maailmansodan lopussa kolmanneksi korkeimman pudotusmäärän saavuttanut. Hänellä oli 83 ilmavoittoa. Uushegeliläisyys
1900-luvun lopussa politiikan tutkija Francis Fukuyama popularisoi Hegelin ajatuksia suurta huomiota herättäneessä teoksessaan "Historian loppu ja viimeinen ihminen". Dönitzin hallitus
Hitler oli hieman ennen itsemurhaansa 30. huhtikuuta 1945 nimennyt poliittisessa testamentissaan Saksan tulevan hallituksen jäsenet. Uuden Führerin sijaan hän nimitti suuramiraali Dönitzin valtakunnanpresidentiksi ja propagandaministeri Goebbelsin valtakunnankansleriksi. Puna-armeijan saartamaan Berliiniin jäänyt Goebbels teki kuitenkin myös itsemurhan jo seuraavana päivänä, jolloin Dönitz joutui kokoamaan hallituksen ilman häntä ja pyysi valtiovarainministeri Lutz Schwerin von Krosigkia ryhtymään kansleriksi. Tämä kieltäytyi aluksi, mutta suostui 2. toukokuuta ottamaan vastaan nimikkeen ”johtava ministeri” ("Leitender Minister"). Schwerin von Krosigk toimi samalla myös ulkoministerinä. Dönitzin hallitus tajusi sodan jatkamisen olevan pian mahdotonta ja pyrki lähinnä varmistamaan, että mahdollisimman suuri osa Saksan armeijan joukoista pääsisi antautumaan ennemmin länsiliittoutuneille kuin puna-armeijalle. Dönitzin valtuutuksella Saksa antautui lopulta ehdoitta ja allekirjoitti aseleposopimuksen länsiliittoutuneiden kanssa kenraali Dwight Eisenhowerin päämajassa Reimsissa 7. toukokuuta ja neuvostoliittolaisten kanssa marsalkka Georgi Žukovin päämajassa Berliinissä seuraavana päivänä. Dialektiikka
G. W. F. Hegel kehitti kreikkalaisen dialektiikan menetelmiä eteenpäin. Dialektiikalla oli tärkeä rooli saksalaisen idealismin, kuten Hegelin ja J. G. Fichten ajattelussa. Hegel hyväksyi Kantin olettamuksen, jonka mukaan järki ajautuu aina ristiriitaan pyrkiessään ymmärtämään todellisuutta. Ristiriitoihin ajautuminen kuului kuitenkin osaksi todellisuuden perusluonnetta. Absoluuttinen idealismi
Sosiologiassa Hegel on vaikuttanut ennen kaikkea Ralph Dahrendorfin ajatteluun. Historioitsija Francis Fukuyama sai vaikutteita Hegelin nimiin laitetusta "historian lopun" ajatuksesta. Se, että Hegel julisti historian loppua, on kuitenkin ranskalaisen Hegel-tutkijan Aleksandr Kojeven popularisoima myytti. Georg Wilhelm Friedrich Hegel
Hegelin merkittävimmät teokset ovat:Tunnettu liberaalifilosofi Isaiah Berlin nimeää Hegelin yhdeksi totalitarismin oppi-isistä pääasiassa sen vuoksi, että Hegel konkretisoi valtion ja asettaa sen kansalaisyhteiskunnan yläpuolelle. Lähemmin tarkasteltuna tämä on kuitenkin epäoikeutettua ja anakronistista koska Hegelin elinaikana totalitarismi ei ollut mahdollista siinä muodossa kuin sen tunnemme. Vasta teknologian kehitys, kuten teollisuus, modernit liikennevälineet ja tiedonvälitys tekivät totalitaarisen valtion mahdolliseksi. Erich Heckel
Heckel kuoli Radolfzellissä, Baden-Württembergissä 86 vuoden ikäisenä. Hänen teoksiaan on nähtävillä julkisissa kokoelmissa myös Saksan ulkopuolella esimerkiksi New Yorkissa ja Madridissa. Luettelo jääkäreistä H
(käytti Saksassa peitenimeä Berg), (5. marraskuuta 1897 Maalahti –2. tammikuuta 1937) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat työmies Gustaf Adolf Berg ja Maria Högdahl. Högdahl kävi kansakoulun ja työskenteli työmiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 4. toukokuuta 1916, josta hänet siirrettiin pataljoonan 1. komppaniaan 22. elokuuta 1916 . Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella ja Aa-joella. Högdahl saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan 1. Jääkärirykmentin 3. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella, Kämärällä ja Viipurissa. Sisällissodan jälkeen Högdahl palveli edelleen 1. Jääkärirykmentissä, josta hänet siirrettiin armeijan uudelleenjärjestelyn yhteydessä Suomen valkoiseen kaartiin. Kaartissa hän toimi 2. konekiväärikomppaniassa. Armeijasta hän erosi 26. heinäkuuta 1918, mutta astui uudelleen palvelukseen jo 1. kesäkuuta 1919 ja hänet sijoitettiin Porin rykmentin 1. pataljoonaan, missä hän toimi koulutusaliupseerina ensin 3. komppaniassa ja myöhemmin konekiväärikomppaniassa. Toistamiseen hän erosi armeijasta 30. lokakuuta 1919 ja siirtyi työmieheksi Maalahdelle. Hänen kohtalokseen tuli hukkua hyiseen veteen Maalahden Klockarskärin lähellä 2. tammikuuta 1937. Hänet haudattiin Maalahdelle. Ylennykset: Aliupseeri 11. helmikuuta 1918, Kersantti 3. heinäkuuta 1918, Vääpeli 30. lokakuuta 1919. Kunniamerkit: Vapaudenmitali 1. lk; Vapaussodan muistomitali soljen kera, Jääkärimerkki. Georg Wilhelm Friedrich Hegel
Vuonna 1801 Hegel varmisti paikan "privatdozentina" Jenan yliopistossa. Hän piti luentosarjoja, joista tuli erittäin suosittuja. Yliopisto nimitti Hegelin ylimääräiseksi professoriksi mahdollisesti Goethen arvovallan ansiosta. Napoleonin vallattua Preussin vuonna 1806 yliopisto piti kuitenkin sulkea. Hegel toimi jonkun aikaa journalistina ja meni naimisiin Marie von Tucherin kanssa vuonna 1811. Julkaistuaan teoksen "Logiikan tiede" ("Wissenschaft der Logik") Hegel sai viran Heidelbergin yliopistosta vuonna 1816. Hän julkaisi teoksen "Filosofisten tieteiden ensyklopedia" ("Enzyklopaedie der philosophischen Wissenschaften"), joka oli yhteenveto hänen filosofiastaan hänen luennoilleen osallistuville opiskelijoille. Georg Wilhelm Friedrich Hegel
Hegel argumentoi kapitalistista talousteoriaa vastaan ja väitti aikansa ongelmien, kuten työttömyyden ja köyhyyden johtuvan kapitalistisen talousmallin objektiivisista sisäisistä ristiriidoista. Hänen mukaansa valtio on tasapainottava ja eettinen voima, pakollinen säätelijä. Yksilöiden toiminnan summa on jotain, mitä kukaan ei yksilönä ole toivonut – absoluuttinen henki toteuttamassa itseään. Georg Wilhelm Friedrich Hegel
Hegelin teoksilla on maine vaikealukuisina ja aihealueiltaan hyvin laajoina. Bertrand Russell kuvasi häntä "Länsimaisen filosofian historiassaan" kaikkein vaikeaselkoisimmaksi filosofiksi. Tämä johtuu osittain siitä, että Hegel pyrki kehittämään uuden ajattelun ja logiikan muodon, jota hän kutsui "spekulatiiviseksi järjeksi" ja johon kuului myös hänen tunnetumpi ajatuksensa "dialektiikasta". Tavoitteena oli sekä arkijärjen että perinteisen filosofian rajoitusten voittaminen lähestyttäessä filosofisia ongelmia ja ajattelun ja todellisuuden suhdetta. Hermann Hesse
Toisen maailmansodan jälkeen Hessen luovuus alkoi ehtyä. Hän kirjoitti vielä kertomuksia ja runoja mutta ei enää yhtään romaania. Häntä työllisti myös kirjeiden tulva – tämä oli hinta siitä, että hän sai kokea nousseensa suureen suosioon uuden saksankielisen lukijasukupolven keskuudessa, joka pyysi Montagnolan ”viisaalta vanhukselta” ohjeita ja suuntaa elämään. Hermann Hesse kuoli 9. elokuuta 1962 85-vuotiaana aivoverenvuotoon, ja hänet haudattiin Montagnolan lähelle San Abbondion hautausmaalle, jonne myös Hugo Ball on haudattu. E. T. A. Hoffmann
Ernst Theodor Amadeus Hoffmann (24. tammikuuta 1776 Königsberg, Itä-Preussi – 25. kesäkuuta 1822 Berliini) oli saksalainen kirjailija, juristi, säveltäjä, musiikkikriitikko, piirtäjä ja karikatyristi. Hoffmann on jäänyt kirjallisuushistoriaan lyhennetyssä muodossaan E. T. A. Hoffmann. Parhaiten Hoffmann tunnetaan teoksestaan "Pähkinänsärkijä ja hiirikuningas" ("Nussknacker und Mausekönig", 1816). Pjotr Tšaikovski sävelsi teoksesta vuonna 1892 tunnetun baletin, joka perustui Alexander Dumas'n versioon Hoffmannin tarinasta. Hoffmannista itsestäänkin on tehty ooppera, Jacques Offenbachin "Hoffmanin kertomukset" (1879). Jules Barbierin libretto perustuu hänen ja Michel Carrén näytelmään (1851), joka taas perustuu Hoffmanin kertomuksiin, joiden päähenkilönä hän itse seikkailee. Thomas Hill Green
Thomas Hill Green (7. huhtikuuta 1836 – 26. maaliskuuta 1882) oli englantilainen filosofi, poliittinen radikaali ja raittiusmies. Green kuuluu brittiläisiin idealisteihin. Muiden brittiläisten idealistien tavoin hän sai huomattavasti vaikutteita G. W. F. Hegelin metafyysisestä historisismistä.Kokoelmia:Teoksia: Carl Ludwig Siegel
Siegel syntyi vuonna 1896 Berliinissä, missä hän aloitti yliopisto-opintonsa 1915. Hänen opettajiaan Humboldt-yliopistossa olivat muun muassa Max Planck ja Ferdinand Georg Frobenius. Siegel suunnitteli suuntautuvansa tähtitieteeseen, mutta Frobeniuksen vaikutuksesta hän kääntyi lukuteoriaan, josta tulikin hänen uransa päätutkimusala. Siegelin opiskelut katkesivat 1917, kun hänet värvättiin armeijaan. Hän ei sopeutunut armeijaan, ja hänet vapautettiin palveluksesta ennen ensimmäisen maailmansodan loppua. Sodan jälkeen Siegel jatkoi opintojaan Göttingenin Georg-August-yliopistossa. Edmund Landau oli Siegelin väitöskirjan ohjaaja, ja Siegel valmistui tohtoriksi vuonna 1920. Brittiläinen idealismi
Brittiläinen idealismi syntyi suurelta osin saksalaisesta idealistisesta liikkeestä. Siihen vaikuttivat eritoten Immanuel Kant ja G. W. F. Hegel, jotka Green näki monien muiden tavoin brittiläisen filosofian pelastajana empirismin väitetyn kuoleman jälkeen. Liike oli selvästi reaktio John Locken, David Humen, John Stuart Millin, Henry Sidgwickin ja monen muun empiristin ja utilitaristin ajattelua vastaan. Monet liikkeen jäsenet olisivat kuitenkin kieltäneet kaikki suuremmat vaikutteet, erityisesti suhteessa Hegeliin. James Hutchison Stirlingin teoksen "The Secret of Hegel" uskotaan kuitenkin voittaneen monia käännynnäisiä Britanniassa. Georg Wilhelm Friedrich Hegel
Hegel näki valtion historiallisen kehityksen päämääränä. Absoluuttinen henki toteutti itseään luonnossa ja ihmisissä ja valtio edusti henkeä, ihmiskunnan rationaalisen ja eettisen kehityksen päämäärää. Tätä näkemystä on pidetty usein Hegelin edustaman kristinuskon filosofisena esityksenä, joskin hänen kuolemansa jälkeen useat kristityt syyttivät hänen ajatteluaan panteistiseksi. Hegeliläisessä filosofiassa valtio oli absoluuttisen hengen tuotos ja siten itseisarvo. Tätä voidaan pitää vastakohtana kantilaiselle ajattelulle, jossa ihmisillä on itseisarvo ja valtio palvelee heidän asiaansa. Hegelin mukaan olemassaolo on pohjimmiltaan filosofista ajattelua. Näin ollen hän on ontologinen idealisti. Wilhelm Röntgen
Wilhelm Conrad Röntgen (27. maaliskuuta 1845 Lennep, Preussi (nykyinen Saksa) – 10. helmikuuta 1923 München, Saksa) oli saksalainen fyysikko, joka tunnetaan erityisesti röntgensäteiden kokeellisesta löytämisestä. Hänen kehittämäänsä konetta, joka lähettää röntgensäteitä, kutsutaan röntgenlaitteeksi. Wilhelm Röntgen sai löydöstään maailman ensimmäisen Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1901, mutta itse suhtautui löytämäänsä säteilyyn hyvin vaatimattomasti. Röntgenin löytö aiheutti pienen vallankumouksen fysiikan alalla ja useat tiedemiehet aloittivat sen tutkimisen. Se sai poikkeuksellisen innokkaan vastaanoton niin tiedemiesten kuin maallikoiden keskuudessa. Alkuaine numero 111 nimettiin Röntgenin mukaan marraskuussa 2004 röntgeniumiksi, jonka lyhenne on Rg (aiemmin Unununium). Hanna Ongelin
Hanna Ongelin kuoli keuhkotulehdukseen 1893 Helsingissä vain 44-vuotiaana. Hän oli rikkonut välinsä moniin naisliikkeen toimijoihin, eikä esimerkiksi Alexandra Gripenberg edes mainitse Ongelinin nimeä naisliikkeen vaikuttajia luetellessaan. Ongelinin kärjekkyys yhteiskunnallisissa kannanotoissa, hänen ”epänaiselliset” tapansa ja alkoholisminsa lienevät syinä Ongelinin eristymiseen muista. Naisliikkeestä Maikki Friberg sentään oli mukana hautajaisissa ja laski seppeleen hänen haudalleen. Kigeli V Ndahindurwa
Kigeli kuoli sydän- ja verisuonitautiin aamulla sairaalassa Washington, D.C.:ssä 16.10.2016 .Kigeli ei koskaan avioitunut joka kuuluu ehtona siihen että hän ei saisi oikeutta hallita kuninkaana silloin kun on ollut avioliitossa ulkomailla. Walther Hewel
Hewell pysyi Hitlerin sisäpiirissä diktaattorin 30. huhtikuuta 1945 tapahtuneeseen itsemurhaan saakka. Itsemurhan jälkeen Hewel lähti Führerbunkerista Wilhelm Mohnken johtaman ryhmän mukana. Tohtori Ernst-Günther Schenckin taivutteluista huolimatta Hewel tappoi 2. toukokuuta itsensä – samalla tavalla kuin Hitler – puraisemalla syanidikapselin rikki ja samalla ampumalla itseään päähän. Adolf Hitlerin kuolema
Adolf Hitler siirtyi Führerbunkeriin Berliinissä 16. tammikuuta 1945 ja sieltä käsin hän seurasi natsi-Saksan loppua liittoutuneiden lähestyessä sekä idästä että lännestä. Huhtikuun loppupuolella puna-armeijan joukot olivat jo Berliinissä ja Hitler alkoi tehdä valmisteluja itsemurhaansa varten. Neljältä aamuyöllä 29. huhtikuuta hän viimeisteli testamenttinsa. Pian keskiyön jälkeen 30. huhtikuuta Hitler meni naimisiin Eva Braunin kanssa lyhyessä seremoniassa bunkkerin karttahuoneessa. Sen jälkeen hän saneli henkilökohtaisen ja poliittisen testamenttinsa sihteerilleen Traudl Jungelle, minkä jälkeen hän meni lepäämään noin kello neljä aamuyöllä. Kurt Gödel
Kurt Friedrich Gödel ([]; 28. huhtikuuta 1906 – 14. tammikuuta 1978) oli itävaltalais-yhdysvaltalainen matemaatikko ja filosofi, jota pidetään yhtenä kaikkien aikojen merkittävimmistä loogikoista. Häntä on kuvattu ”suurimmaksi loogikoksi Aristoteleen jälkeen”. Laajimmin hänet tunnettaneen epätäydellisyyslauseestaan, joka mullisti matematiikan tutkimuksen ja jolla on ollut vaikutusta myös luonnontieteisiin ja filosofiaan. Gödelin työn merkitys tunnustetaan niin tietotekniikan, tekoälytutkimuksen kuin kosmologiankin piireissä. Gödel ei julkaissut kovinkaan monta tieteellistä työtä, mutta hänen harvat julkaisunsa olivat erityisen merkityksellisiä varsinkin matematiikan alalla. Friedrich Schlegel
Friedrich Schlegel asui 1810- ja 1820-luvulla pääasiassa Wienissä. Hän työskenteli restauraatiopolitiikkaa ajaneen Klemens von Metternichin kanssa Wienin kongressissa. Schlegel oli nuorena kannattanut tasavaltaa, mutta nyt hän tuki keisariaatetta. Schlegel aateloitiin 1815. Friedrich von Schlegel toimi vuosina 1815–1818 poliitikkona ollen Itävallan edustajana Frankfurtin liittopäivillä. Hän ajatteli filosofiansa uudelleen 1820-luvulla, jolloin häneltä jäi jälkeen luentosarjoja, jotka käsittelivät elämänfilosofiaa, kielifilosofiaa sekä historianfilosofiaa. Friedrich von Schlegel kuoli 12. tammikuuta 1829 Dresdenissä. Walther Hewel
Walther Hewel (2. tammikuuta 1904 Köln – 2. toukokuuta 1945 Berliini) oli saksalainen toisen maailmansodan aikainen diplomaatti, SS-Brigadeführer ja yksi Adolf Hitlerin harvoista henkilökohtaisista ystävistä. Heinrich Himmler
Himmler tapasi Hitlerin viimeisen kerran 20. huhtikuuta tämän 56-vuotissyntymäpäivillä Berliinissä, jota Saksan puolustuksen murskannut puna-armeija lähestyi päivä päivältä. Hitler ilmoitti henkilökohtaisesta päätöksestä olla poistumatta pääkaupungista huolimatta Neuvostoliiton lähestyvästä hyökkäyksestä. Himmler lähti Berliinistä ja uskoi Hitlerin olevan kyvytön johtamaan Saksaa, koska Hitler oli jäänyt tälle uskollisten natsivirkamiesten, kuten propagandaministeri Joseph Goebbelsin ja puoluekanslian johtajan Martin Bormannin, kanssa Berliinin alla olevaan Führerbunkeriin. Ruotsin Lyypekin-konsulaatissa Himmler uskotteli kreivi Folke Bernadottelle, että Hitler kuolee kahden vuorokauden sisällä ja Himmler on Saksan tosiasiallinen johtaja. Himmler halusi Bernadotten lähettävän kenraali Dwight D. Eisenhowerille ehdotuksen, jossa Himmler sopii aselevon länsiliittoutuneiden kanssa. Himmler uskoi Yhdysvaltain ja Britannian hyväksyvän ehdotuksen ja kääntyvän Neuvostoliittoa vastaan Wehrmachtin rinnalla. Bernadotte kuitenkin sanoi Himmlerille, että länsiliittoutuneiden hyväksyntä aselevolle on hyvin epätodennäköistä. Bernadotten välityksellä Himmlerin ehdotus kulki presidentti Harry S. Trumanille ja pääministeri Winston Churchillille, mutta molemmat torjuivat sopimuksen, koska Hitlerin kohtalo oli jäänyt epäselväksi eikä Saksan johtajuuden kuulumista Himmlerille voitu virallisesti vahvistaa. Arthur Schopenhauer
Vuonna 1820 Schopenhauer aloitti luennoitsijana Berliinin yliopistossa. Hän osallistui jälkikantilaisen J. G. Fichten ja teologi Friedrich Schleiermacherin luennoille. Hän alkoi kuitenkin vastustaa Fichten äärimmäistä idealismia. Tältä ajalta on peräisin myös vastakkainasettelu hänen ja G. W. F. Hegelin välillä. Schopenhauer ajoitti tarkoituksella luentonsa samaan aikaan kuin Hegel, houkutellakseen opiskelijat omille luennoilleen Hegelin luentojen sijasta. Hänen luennoilleen tuli kuitenkin ainoastaan viisi oppilasta, ja lopulta hän lähti yliopistosta eikä palannut enää koskaan opettamaan sinne. Hänen pettymyksensä yliopistofilosofiaa kohtaan ilmenee muun muassa hänen myöhemmin kirjoittamassaan esseessä nimeltä ”Yliopistofilosofiasta”. Hugo Wolf
Hugo Wolf (13. maaliskuuta 1860 Slovenj Gradec (Windischgrätz) – 22. helmikuuta 1903 Wien) oli itävaltalainen (alkuperältään slovenialainen) säveltäjä. Hän tuli tunnetuksi erityisesti lied-musiikin säveltäjänä. Hän toi liedeihin tiivistä ekpressiivistä intensiivisyyttä, mikä oli ainutlaatuista myöhäisromantiikan musiikissa. Tunnelmaltaan teokset muistuttavat toista wieniläistä koulukuntaa, mutta tekniikka on aivan erilainen. Huomattavana piirteenä Wolfin yksinlauluissa, joita hän sävelsi kaikkiaan 232, on pianosäestyksen tärkeys. Georg Friedrich Händel
Saksalainen musiikintutkija ja Hallen musiikkiyliopiston professori Bernd Baselt julkaisi vuosina 1978–1986 kolmena niteenä Händelin teosluettelon ("Händel-Werke-Verzeichnis", lyhenne HWV). Luettelo on Händelin tuotannon temaattinen luettelo. "Händel-Werke-Verzeichnis" ei ole kronologinen, toisin sanoen HVW 1 ei ole Händelin ensimmäinen eikä HWV 612 Händelin viimeinen teos, vaan luettelointi on jaettu eri alueisiin. Toisaalta Händelin tuotannossa on numeroimattomia, virheellisesti attribuoituja ja muunnelmina pidettyjä teoksia, jotka luettelomerkinnöissä on täydennetty lisämerkinnöin, esim. HWV 251 ad. Friedrich Hölderlin
Hölderlinin henkisestä tilasta huolestunut nuoruudenystävä Isaac von Sinclair järjesti tälle vuonna 1804 muodollisen viran kirjastonhoitajana Homburgista. Sinclair oli kuitenkin sotkeutunut poliittisiin vehkeilyihin, joiden vuoksi Hölderliniä epäiltiin suunnitelmasta murhata Württembergin vaaliruhtinas Fredrik. Hölderlin vältti pidätyksen lääkärilausunnon ja todistajanlausuntojen perusteella, jotka vetosivat hänen henkiseen tilaansa. Vuonna 1806 Hölderlin suljettiin äitinsä aloitteesta tübingeniläiseen mielisairaalaan. Vuonna 1807 Hölderlin muutti asumaan tübingeniläisen puusepän Ernst Zimmerin luokse. Hölderlin vietti loppuelämänsä tämän tornihuoneessa vakavasti mielisairaana ja työkyvyttömänä. Friedrich Hölderlin kuoli 7. kesäkuuta 1843. Oleminen
Eksistentialistifilosofit, kuten Jean-Paul Sartre, samoin kuin jotkut aiemmat mannermaiset filosofit, kuten G. W. F. Hegel ja Martin Heidegger, ovat käsitelleet olemista paljon. Hegel erotti olioiden olemisen (oleminen itsessään) ihmisten olemisesta ("Geist"). Hän ei kuitenkaan uskonut, että ”olemiselle” voitaisiin hahmotella mitään määritelmää, koska jos olio riisutaan kaikista sen ominaisuuksista (predikaateista), jäljelle jää vain ei-mitään. Friedrich Hebbel
Christian Friedrich Hebbel (18. maaliskuuta 1813 Wesselburen – 13. joulukuuta 1863 Wien) oli saksalainen näytelmäkirjailija. Georg Philipp Telemann
Telemann lopetti säveltämisen yhtäkkisesti 1740. Hän päätti omistaa elämänsä musiikin teoriaa käsittelevien kirjojen julkaisemiseen. Hän ei säveltänyt mitään viiteentoista vuoteen, sitten hänen vanha säveltäjäystävänsä Georg Friedrich Händel rohkaisi häntä aloittamaan työt uudelleen ja Telemann aloitti työt uudelleen 1755 74 vuoden iässä. Vaikka hänen näkönsä alkoi heikentyä, hän jatkoi säveltämistä. Hän sävelsi useita oratorioita ja muuta musiikkia kuolemaansa asti 1767, jolloin hän oli 86-vuotias.Soitinsävellysten luettelo Jaakko Tuohiniemi: "Yhtenäistetty Georg Philipp Telemann. II osa, soitinteokset" (Suomen musiikkikirjastoyhdistys 1995, ISBN 951-8903-48-4) Walter Wager
Walter Herman Wager (24. syyskuuta 1924 – 4. heinäkuuta 2004 New York) oli yhdysvaltalainen jännityskirjailija. Hänen romaaninsa "Puhelin" (1975) oli pohjana samannimiselle elokuvalle (1977). Romaanin "58 minuuttia" (1987) pohjalta tehtiin toimintaelokuva Die Hard 2 – vain kuolleen ruumiini yli (1990). Hegel-palkinto
Hegel-palkinto () on Stuttgartin kaupungin vuodesta 1970 kolmen vuoden välein myöntämä filosofille tai ihmistieteilijälle annettava huomionosoitus. Palkinto perustettiin kuuluisan stuttgartilaisen filosofin Georg Wilhelm Friedrich Hegelin 200-vuotisjuhlien kunniaksi. Kansainvälisen palkinnon suuruus on tätä nykyä 12 000 euroa. Wilhelm Röntgen
Röntgen kuoli suolistosyöpään 77-vuotiaana, neljä vuotta vaimonsa kuoleman jälkeen, vuonna 1923. Syövän ei uskota välttämättä aiheutuneen hänen työnsä parissa saamastaan ionisoivasta säteilystä. Hän altistui säteilylle uransa aikana varsin lyhyen ajan, ja lisäksi Röntgen oli aikanaan yksi harvoista tiedemiehistä, jotka käyttivät tutkimustensa aikana lyijysuojusta. Kuollessaan Röntgen oli lähes vararikossa, sillä hän oli lahjoittanut Nobelin palkintorahat yliopistolle ja ensimmäistä maailmansotaa seurannut inflaatio oli syönyt hänen omaisuutensa. Röntgen toivoi testamentissaan, että kaikki hänen yksityinen ja tieteellinen kirjeenvaihtonsa tuhotaan, ja niin hänen omat arkistonsa tuhottiin. Deutsches Röntgen-Museumiin on koottu hänen kirjoittamiaan kirjeitä niiden vastaanottajilta. Berliinin piiri
Kansallissosialismin nousun jälkeen useat piirin jäsenet muuttivat muihin maihin. Muun muassa Reichenbach muutti Turkkiin vuonna 1933 ja myöhemmin Yhdysvaltoihin vuonna 1938. Hempel muutti Belgiaan vuonna 1934 ja myöhemmin samoin Yhdysvaltoihin vuonna 1939. Grelling puolestaan kuoli keskitysleirillä. Tämä merkitsi piirin toiminnan loppua, mutta se vaikutti suureen joukkoon 1900-luvun filosofeja, ja sen menetelmät vaikuttivat suuresti analyyttisen filosofian kehitykseen. Otto Weddigen
Weddigen liittyi Saksan laivastoon vuonna 1901 ja osallistui Saksan U-veneiden kehittämiseen alusta alkaen. Hänestä tuli syyskuussa 1910 sukellusvenekapteeni ja lokakuussa 1911 U-9-sukellusveneen komentaja. Weddigenistä tuli kuuluisuus, kun hän onnistui maailmansodan alussa 22. syyskuuta 1914 upottamaan Hollannin rannikon edustalla tunnin aikana kolme kuninkaallisen laivaston risteilijää, "Aboukirin", "Hoguen" ja "Cressyn". Noin 1 400 miestä hukkui. 15. lokakuuta U-9 upotti risteilijä "Hawken" Skotlannin rannikon edustalla, jolloin britit menettivät 500 miestä. Sittemmin Weddigen siirtyi komentamaan uudenaikaisempaa U-29:ää ja upotti vielä helmikuussa 1915 neljä brittien kauppalaivaa. Hän kuitenkin hukkui miehistöineen 18. maaliskuuta, kun taistelulaiva "HMS Dreadnought" ajoi U-29:n upoksiin Skotlannin Moray Firthin edustalla. H. G. Wells
Herbert George "H. G." Wells (21. syyskuuta 1866 Bromley, Kent – 13. elokuuta 1946 Lontoo) oli englantilainen kirjailija. Hänet tunnetaan erityisesti tieteisromaaniklassikoistaan "Maailmojen sota", "Aikakone" ja "Tohtori Moreaun saari". Paitsi tieteisromaaneja, Wellsin yli sata teosta käsittävään tuotantoon kuuluu historiateoksia, englantilaisen yhteiskunnan satiireja, yhteiskunnallisia kannanottoja, uskonnollis-mystisiä kirjoja sekä teoksia, joissa hän yritti ennustaa ihmiskunnan tulevaisuutta. Hän oli Englannissa aikansa suosituimpia kirjailijoita. Johann Wolfgang von Goethe
Johann Wolfgang von Goethe (28. elokuuta 1749 Frankfurt am Main – 22. maaliskuuta 1832 Weimar) oli saksalainen yleisnero: runoilija, romaanikirjailija, näytelmäkirjailija, humanisti, tutkija, taidemaalari ja kymmenen vuoden ajan myös Weimarin valtion pääministeri. Goethea pidetään yleisesti saksankielisen kaunokirjallisuuden vaikutusvaltaisimpana hahmona. Georg Wilhelm Friedrich Hegel
Hegelin mukaan itsetietoinen olio on vain omaa ajatteluaan, olemistaan ja toimintaansa arvioimaan kykenevä henki eli järki. Tällainen kyky ilmenee vain ihmisessä, ja tästä näkökulmasta käsin Hegel selittää hengen subjektiivista, objektiivista ja absoluuttista olemista. Absoluuttinen oleminen jakautuu taiteen, uskonnon ja filosofian (tieteen) vaiheisiin, jotka voivat myös olla samanaikaisia. Niiden ero on tavoissa tuoda esille hengen itsetietoisuutta. Berliinin taistelu
28. huhtikuuta oli Hitler saanut tietää Heinrich Himmlerin rauhanneuvotteluista länsiliittoutuneiden kanssa. Tästä raivostuneena Hitler erotti Himmlerin puolueesta ja kokosi uuden hallituksen (jättäen vallan Karl Dönitzille, Joseph Goebbelsille ja Martin Bormannille) ja teki 30. huhtikuuta itsemurhan. Estääkseen Himmleriä muodostamasta uutta hallitusta länteen, päätti Goebbels aloittaa rauhanneuvottelut Neuvostoliiton kanssa (ja samalla saada Neuvostoliiton tunnustamaan uuden Saksan kansallissosialistisen hallituksen). Hans Krebsin ilmestyttyä 8. Kaartin armeijan esikuntaan neuvottelemaan aselevosta, otti 8. kaartin armeijan komentaja Tšuikoviin yhteyttä. Tämä puolestaan otti yhteyden Staliniin. Neuvostoliiton ylimmän johdon keskellä yötä antama käsky oli, että vain ja ainoastaan ehdoton antautuminen hyväksytään. Niinpä uudelle Saksan kansallissosialistiselle hallitukselle ei jäänyt paljon muita vaihtoehtoja kun ulosmurtautuminen Berliinistä. Goebbels vaimoineen tosin valitsi itsemurhan. Toukokuun 1. ja 2. päivän välisenä yönä osa hallituksen jäsenistä yritti ulosmurtautumista neljässä ryhmässä, mutta kaikki epäonnistuivat. 2. toukokuuta aamulla LVI panssariarmeijakunnan ja Berliinin puolustuksen komentaja Helmuth Weidling allekirjoitti vetoomuksen taisteluiden lopettamisesta Berliinissä. Georg Wilhelm Friedrich Hegel
Tällä tavoin filosofiasta tulee hengen viimeinen, lopullinen ilmenemismuoto. Perimmiltään on olemassa vain yksi filosofia. Ajallisessa kehityksessään se kuitenkin saa erilaisia muotoja; niin syntyy sarja ajattelun kehityksen välttämättömiä ja johdonmukaisia vaiheita. ""Minervan pöllö lähtee lentoon vasta hämärän laskeutuessa"", kuuluu Hegelin tunnettu mietelause. Se tarkoittaa, että historian kulku voidaan kunnolla ymmärtää vasta jälkikäteen, vasta sitten, kun sen oleelliset vaiheet on käyty läpi. Hermann Schlegel
Hermann Schlegel (10. kesäkuuta 1804, Altenburg – 17. tammikuuta 1884, Leiden) oli saksalainen lintutieteilijä. Heinrich von Gagern
Heinrich Wilhelm August von Gagern (20. elokuuta 1799 Bayreuth, Baijeri – 22. toukokuuta 1880 Darmstadt, Hessen) oli saksalainen paroni ja liberaalipoliitikko, joka toimi vuosien 1848–1849 Frankfurtin kansalliskokouksen puhemiehenä. Johann Rattenhuber
Vuoden 1945 alussa Rattenhuber seurasi Hitleriä valtakunnankanslian alapuolella olevaan bunkkeriin. Hän oli mukana muun muassa tuomitsemassa Hermann Fegeleiniä kuolemaan petoksesta, kun Heinrich Himmler oli yrittänyt saada rauhan aikaan länsiliittoutuneiden kanssa. Sodan jälkeen neuvostoliittolaiset vangitsivat Rattenhuberin Berliinissä. Hänet vietiin Neuvostoliittoon, jossa hänet tuomittiin sotarikoksista vankeuteen. Vuonna 1955 hänet luovutettiin Saksan demokraattisen tasavallan viranomaisille. Rattenhuber kuoli 1957. Georg Wilhelm Friedrich Hegel
Myös Hegelin valtio on järjen ruumiillistuma, mutta järki ei hänellä ole eriytymätön kokonaisuus, vaan sisältää eroja ja omilla erityispiirteillään varustettuja osia. Friedrich von Gagern
Friedrich von Gagern (24. lokakuuta 1794 Weilburg, lähellä Mainzia – 20. huhtikuuta 1848 lähellä Kaldernia, Baden) oli saksalainen paroni ja kenraali, joka palveli pääosan urastaan Alankomaiden armeijassa. Hän kukisti huhtikuussa 1848 Badenissa niin sanotun Heckerin kansannousun, mutta sai itse surmansa ainoassa taistelussa. Aristotelismi
Uuden ajan tieteen kehittyessä aristotelismi kohtasi yhä kasvavaa kritiikkiä, ja luonnonfilosofiassa ja luonnontieteessä se syrjäytettiin vaiheittain. Periaristoteelinen ajatus teleologiasta siirtyi kuitenkin Christian Wolffin ja Immanuel Kantin kautta G. W. F Hegelille, joka sovelsi sitä historianfilosofiassaan koko historian kulkuun. F. A. Trendelenburg ja Franz Brentano kritisoivat tätä projektia epäaristoteelisena, mutta Hegelin ja sitä kautta Aristoteleen vaikutus voidaan nähdä muun muassa Karl Marxin ajattelussa. Postmodernistit sen sijaan hylkäsivät aristotelismin väitteet teoreettisten totuuksien paljastamisesta. Tässä he seuraavat Martin Heideggerin Aristoteles-kritiikkiä. Myöhempi aristoteelinen eettinen ja käytännöllinen filosofia, kuten Hans-Georg Gadamerin ja John McDowellin ajattelu, on toisaalta perustunut aristotelismin perinteisen metafyysisen ja teoreettisen filosofian hylkäämiseen. Herbert Feigl
Herbert Feigl (14. joulukuuta 1902, Liberec, Tšekki – 1. kesäkuuta 1988, Minneapolis, Yhdysvallat) oli itävaltalainen filosofi ja Wienin piirin jäsen. Hegeliläisyys
Nuorhegeliläiset korostivat Hegelin järjestelmän epäkristillisiä piirteitä, ja kehittivät erilaisia materialistisia, sosialistisia, rationalistisia ja panteistisia ajatuksia. Heihin lukeutuivat Ludwig Feuerbach, J. P. F. Richter eli Jean Paul, Karl Marx, Bruno Bauer ja Otto Strauss. Max Stirner liikkui nuorhegeliläisissä piireissä, mutta rakensi oman filosofisen järjestelmänsä paljolti suuntautuneeksi näitä ajattelijoita vastaan. Marx puolestaan katsoi myöhemmin kääntäneensä hegeliläisen ajattelun ylösalaisin, tai ”jaloilleen”.
Isossa-Britanniassa hegeliläisyyttä edustivat 1800-luvulla brittiläiset idealistit, kuten James Hutchison Stirling, Thomas Hill Green, William Wallace, John Caird, Edward Caird, Richard Lewis Nettleship, J. M. E. McTaggart ja J. B. Baillie. Brittiläinen hegeliläisyys liittyi paljolti poliittisiin päämääriin. Georg Wilhelm Friedrich Hegel
Vuonna 1818 Hegel hyväksyi viran Berliinin yliopistossa filosofian varsinaisena professorina. Preussin kuningas Fredrik Vilhelm III nimitti Hegelin yliopiston rehtoriksi vuonna 1830. Vuonna 1831 Berliinissä puhkesi koleraepidemia ja Hegel pakeni monien muiden tavoin. Hän kuitenkin palasi kaupunkiin liian aikaisin, sai tartunnan, ja kuoli muutama päivää myöhemmin nukkuessaan 61-vuotiaana. Georg Wilhelm Friedrich Hegel
Kun henki on ylittänyt pirstaleisen vaiheensa ja historia saavuttanut päämääränsä kristillisessä kuningaskunnassa, lopullisen filosofian aika on koittanut. Sellainen filosofia on kohonnut ehdottomaan tietämykseen ja oivaltanut maailmanhistorian ytimen. Hegel oli vakuuttunut, että hänen oma filosofiansa vastaa täydelliselle filosofialle asetettavia vaatimuksia. Guillaume Le Gentil
Guillaume Joseph Hyacinthe Jean-Baptiste Le Gentil de la Galaisière (12. syyskuuta 1725 Coutances – 22. lokakuuta 1792 Pariisi) oli ranskalainen tähtitieteilijä. Hän löysi Messierin luettelon kohteet M32, M36 ja M38 sekä M8:n tähtisumun ja oli myös ensimmäinen, joka luetteloi pimeän nebulan Le Gentil 3 (joka on Joutsenen tähdistössä). Adolf Heusinger
Adolf Heusinger (4. elokuuta 1897 Holzminden - 30. lokakuuta 1982 Köln) oli saksalainen upseeri joka selvisi Adolf Hitleriä vastaan tehdystä salamurhayrityksestä, joka tunnetaan nimellä heinäkuun 20. päivän salaliitto. Sotilasarvoltaan Heusinger oli korkeimmillaan kenraali. Joseph Goebbels
Joseph ja Magda Goebbels (entinen Friedländer) vihittiin 19. joulukuuta 1931. He saivat yhteensä kuusi lasta, Helga († 12), Hildegard († 11), Helmut († 9), Hedwig († 8), Holdine († 7) ja Heidrun († 4). Julkisuudessa lapset tunnettiin nimillä Helga, Hilde, Helmut, Hedda, Holde ja Heide. Lapset olivat Adolf Hitlerin suosikkilapsia, jotka saivat puhutella tätä nimellä ”Adi-setä” (”"Onkel Adi"”). Usein kerrotun tarinan mukaan Goebbelsit antoivat kaikille lapsilleen h-kirjaimella alkavan nimen osoittaakseen kunnioitusta Hitleriä kohtaan. Tällä väitteellä ei kuitenkaan ole todellisuuspohjaa. Friedrich Wegener
Vuonna 1932 Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen liittynyt Wegener salasi natsitaustansa toisen maailmansodan jälkeen. Se tuli julki vasta Wegenerin kuoltua. Hänen mukaansa nimetyn sairauden nimen vaihtoa on vaadittu. American College of Chest Physicians, joka oli palkinnut Wegenerin vuonna 1989, on perunut palkinnon. Gustav Mahler
21. helmikuuta 1911 Mahler johti elämänsä viimeisen konsertin filharmonikkojen kanssa Carnegie Hallissa. Hän kärsi sen aikana bakteeri-infektion aiheuttamasta kuumeesta, ja heikon sydämenkin vuoksi hänen tilansa heikkeni jatkuvasti. Hän ilmaisi toiveensa saada kuolla Wienissä. Niinpä hänet vietiin Wieniin Pariisin kautta, jossa bakteriologi tutki hänet mutta totesi, ettei mitään ollut tehtävissä. Mahler kuoli viisi päivää paluunsa jälkeen. Hänet haudattiin tyttärensä viereen Wienin Grinzingiin, jonne hän sai yksinkertaisen hautakiven. Houston Stewart Chamberlain
Chamberlainin terveys oli huono ja hieman maailmansodan päättymisen jälkeen hänen tilansa heikkeni jättäen kehon osittain halvaantuneeksi. Chamberlain ehti 1920-luvulla tapaamaan tuoreen natsipuolueen johtajan Adolf Hitlerin, jota hän piti saksalaisuuden suurena lupauksena. Hitlerin innoittamana Chamberlain liittyi natsipuolueeseen, joka puolestaan ylisti hänen "Die Grundlagen des Neunzehnten Jahrhunderts" -kirjaansa puolueen evankeliumina. Chamberlain kuoli Bayreuthissa 1927. Subliimi
Tämän ajan tunnettuja filosofeja ovat Friedrich von Schelling, G. W. F. Hegel ja Friedrich Vischer. Schellingin mukaan subliimi on äärettömän sisältyminen äärelliseen. Hegelin mukaan subliimi on aatteen yritys ilmaista koko äärettömyyttään. Vischerin mukaan subliimin suhde ilmiöön on kielteinen, kamppaileva, eli se ei sulaudu siihen kuten kauniissa. Georg Wilhelm Friedrich Hegel
Hegel ennusti historian ja filosofian loppua. Hengen kehitys on hänen mielestään edennyt lähelle päätepistettään, kun vapaus ja järki ovat alkaneet muuttua todellisiksi nykyaikaisessa valtiossa. Pian on käsillä idean ja todellisuuden sovitus ("Versöhnung"), jolloin todellisuus alkaa vastata sitä, mikä ideaan on aina sisältynyt implisiittisenä. Tällöin myös teoreettinen ymmärrys, filosofia, voi kehittyä täydelliseksi. Filosofia ei ole muuta kuin ""aikansa ajatuksin käsitettynä""; niinpä historian loppu ja filosofian loppu ovat yksi ja sama asia. Hermann Fegelein
Vuonna 1944 hän meni naimisiin Gretl Braunin kanssa ja varmisti näin pääsynsä Hitlerin sisäpiiriin. Hänet tunnettiinkin kiipijänä ja ”kultapoikana”. Vuonna 1945 hän toimi Heinrich Himmlerin SS-adjutanttina Führerbunkerissa. Himmlerin yritettyä kreivi Folke Bernadotten kautta saada yhteyden länsiliittoutuneisiin Hitler julisti Himmlerin petturiksi ja vaati eteensä Fegeleinin. SS-kenraaliluutnantti oli kuitenkin todennut sodan hävityksi ja päätti yrittää livahtaa Berliinistä. Hitlerin lähettämä Peter Höglin johtama SS-miesten partio onnistui pidättämään Fegeleinin asunnostaan. Häneltä löydettiin Sveitsin passi, ja hänen luonaan oli majaillut muuan naisvakooja. Fegelein pidätettiin, riisuttiin arvomerkeistään ja vietiin pidätettynä valtakunnankansliaan. Fegelein ammuttiin Hitlerin käskystä 28. huhtikuuta 1945 lähellä Berliinin valtakunnankansliaa. E. W. Kenyon
E. W. Kenyon oli omaksunut kristillisen tieteen opetukset hyvin perusteellisesti ja oli suorastaan kristillisen tieteen asiantuntija. Kenyon tiesi hyvin paljon kristillisen tieteen alkuperästä, hän tiesi kristillisen tieteen perustuvan alkuperältään saksalaisen Friedrich Hegelin filosofiaan, jonka Mary Baker Eddy oli ”kopioinut” Hegeliltä. Länsimaisen filosofian historia
1800-luvulla filosofit omaksuivat ajatukset sisäsyntyisestä järjestyksestä Goetheltä ja kantilaisesta metafysiikasta. Merkittävimpiä filosofisia suuntauksia oli niin sanottu saksalainen idealismi, jonka piirissä merkittävää työtä teki erityisesti Georg Wilhelm Friedrich Hegel, joka kuvasi dialektisen järjestelmän tiedon järjestämiseksi. Kuten 1700-luvulla, tieteen kehittyminen toisaalta seurasi filosofiasta ja toisaalta haastoi filosofiaa uusilla ongelmilla. Yhtenä esimerkkinä tästä ovat Charles Darwinin työt, jotka perustuivat Adam Smithin kaltaisilta filosofeilta peräisin olevaan ajatukseen orgaanisesta itsesäätelystä, mutta päätyivät haastamaan monia vakiintuneita oletuksia. Hülegü-kaani
Samaan aikaan mamelukit löivät Palestiinaan jätetyt mongolit Ain Jalutin taistelussa. Mongolit menettivät lopullisesti Palestiinan ja Syyrian, ja Hülegün valtakunnan länsirajaksi tuli Tigris-joki. Hülegü palasi vuonna 1262, mutta sen sijaan, että olisi pystynyt kostamaan tappion, hän ajautui sisällissotaan Kultaisen ordan Berken kanssa, joka oli muslimina raivoissaan Bagdadin hävityksestä. Berke liittoutui mamelukkien kanssa ja teki hyökkäyksiä, joilla houkutteli Hülegün pohjoiseen, jossa tämä kärsi vakavan tappion. Se oli ensimmäinen mongolien keskinäinen avoin sota Tšingis-kaanin jälkeen ja enteili valtakunnan lopullista hajoamista. Hülegü kuoli vuonna 1265 ja hänet haudattiin Šahiin, joka on yksi Urmia-järven saarista. Erich Heckel
Erich Heckel (31. heinäkuuta 1883 – 27. tammikuuta 1970) oli saksalainen taidemaalari. Hän kuului vuosina 1905–1913 vaikuttaneen Die Brücke -liikkeen perustajajäseniin. K. A. Wegelius
Karl Albert Wegelius (13. syyskuuta 1864 Suoniemi – 1. syyskuuta 1939 Joensuu) oli Joensuun lyseon rehtori ja jääkäriliikkeen historiasta kirjoittanut kirjailija. Friedrich Hölderlin
Johann Christian Friedrich Hölderlin (20. maaliskuuta 1770 Lauffen am Neckar, Württembergin herttuakunta – 7. kesäkuuta 1843 Tübingen, Württembergin kuningaskunta) oli saksalainen runoilija ja filosofi. Hänen teoksensa sijoittuvat klassismin ja romantiikan välille. Georg Wilhelm Friedrich Hegel
Hegel syntyi Stuttgartissa Saksassa vuonna 1770. Lapsena hän luki innokkaasti kaikenlaista kirjallisuutta, sanomalehtiä ja filosofisia esseitä. Ansio hänen kirjallisesta lapsuudestaan kuuluu osittain hänen äidilleen, joka ruokki aktiivisesti lapsensa älyllistä kehitystä. Hegelit olivat vauras keskiluokkainen perhe. Hänen isänsä toimi valtion virkamiehenä hallinnossa Württembergissä. Hegeliläisyys
Vanhahegeliläiset kehittivät Hegelin ajattelua pitäen lähtökohtanaan hänen järjestelmänsä niitä puolia, jotka olivat sopusoinnussa kristillisen teologian kanssa. Vanhahegeliläisiin lukeutuivat muun muassa Karl Friedrich Göschel, Johann Philipp Gabler, Johann Karl Friedrich Rosenkranz ja Johann Eduard Erdmann. Mohamed Hassanein Heikal
Nasser kuoli äkillisesti vuonna 1970 ja hänen seuraajansa Anwar Sadat erotti Heikalin Al-Ahramin toimituksesta vuonna 1974. Hänelle tarjottiin kuitenkin paikkaa presidentin neuvonantajana, josta hän kieltäytyi. Vuonna 1981 Sadat pidätytti Heikalin satojen muiden tapaan, mutta Sadat sai surmansa islamistien iskussa vielä samana vuonna ja häntä seurannut Hosni Mubarak vapautti Heikalin. Heikal julkaisi uransa aikana 49 kirjaa, joissa kritisoitiin esimerkiksi Sadatia ja sittemmin myös Mubarakia. Hän esiintyi heikkenevästä terveydestään huolimatta usein televisiossa kertoen politiikasta ensin Al-Jazeeralla ja sittemmin CBC:llä. Heikal kuoli 17. helmikuuta 2016 Kairossa. Abdel Fattah al-Sisi kutsui Heikalia ”journalismin ikoniksi” ja diplomaatti Mustafa el-Fiqi ”kansakunnan autenttiseksi muistiksi”. G. R. G. Mure
Geoffrey Reginald Gilchrist Mure (1893–1979) oli brittiläisiin idealisteihin lukeutunut filosofi. Hänet tunnetaan ennen kaikkea Hegel-tuntijana ja useista Hegeliä käsittelevistä teoksista. Mure myös käänsi muun muassa Aristoteleen teoksia ("Toinen analytiikka"). Poliittinen maantiede
Poliittinen maantiede muotoiltiin omaksi tieteenalakseen 1900-luvulla. Etenkin saksalainen maantieteilijä Friedrich Ratzel (1844—1904) erikoistui tieteen ja termin vakiinnuttamisessa. Hän pohjasi näkemyksensä Alexander von Humboldtin (1769—1858), Charles Darwinin (1809—1882) sekä Hegelin (1770—1831) näkemyksiin ja teorioihin. Tegelin linna
Alkujaan Renessanssityylisen kartanon rakennutti Brandenburgin vaaliruhtinaan Joakim II:n hovisihteeri Hans Bretschneider metsästysmajakseen vuonna 1558. Vaaliruhtinas Fredrik Vilhelm teki siitä myöhemmin oman metsästyslinnansa. Rakennus vaihtoi sittemmin monta kertaa omistajaa, kunnes päätyi vuonna 1766 Humboldtin suvun haltuun. Veljekset Wilhelm ja Alexander von Humboldt viettivät siellä lapsuutensa ja Wilhelm asui siellä uudelleen vuodesta 1797 alkaen. Rakennus sai nykyisen ulkonäkönsä Karl Friedrich Schinkelin suunnittelemana vuosina 1820–1824. Hän otti vaikutteita sekä antiikin Kreikan arkkitehtuurista että italialaisista huviloista. Hän myös lisäsi rakennuksessa entuudestaan olleelle tornille vastineen jokaiseen neljään nurkkaan tehden rakennuksesta täysin symmetrisen. Wilhelm ja Aexander von Humboldt on kumpikin haudattu linnan puutarhaan. Schinkel suunnitteli hautamuistomerkin vuonna 1829 kuollutta Wilhelm von Humboldtin vaimoa Carolinea varten. Humboldtin suku omistaa Tegelin linnan edelleen ja se tunnetaan myös nimellä "Humboldt-Schloss". Wolfgang Wegener
Hän kirjoitti muutamia merkittäviä teoksia, jotka ilmestyivät 1915–1929. Niissä hän hahmotteli niin sanotun Wegenerin väittämän. Väittämässään hän arvosteli Saksan ensimmäisessä maailmansodassa omaksumaa meristrategiaa ja esitti sille vaihtoehdon, joka perustui Britannian merireittien uhkaamiseen. "Wegenerin väittämällä" sanotaan usein olleen merkittävä osuus Saksan meristrategiassa toisessa maailmansodassa, vaikka kiistanalaista on, missä määrin tämä pitää paikkansa.. Solomon R. Guggenheim
Guggenheim kuoli vuonna 1949. Hänellä oli kolme tytärtä. Bruno Bauer
Bauer opiskeli suoraan G. W. F. Hegelin alaisuudessa tämän kuolemaan 1831 saakka. Myöhemmin hän oli aluksi vanhahegeliläinen, mutta liittyi myöhemmin nuorhegeliläisiin. Bauer opetti Berliinin (1834–1839) ja Bonnin yliopistoissa (vuodesta 1839). Otto Ernst Remer
Stauffenberg määräsi silloisen majuri Remerin pidättämään propagandaministeri Joseph Goebbelsin. Remer saapui Goebbelsin huvilalle ja sanoi, että Hitler oli kuollut salamurhaiskussa Sudenpesässä, ja tulleensa pidättämään Goebbelsin. Goebbels otti puhelun Sudenpesään, jossa Hitler vastasi puhelimeen ja kertoi olevansa kunnossa. Goebbels antoi puhelimen Remerille ja käski kuunnella Hitlerin ohjeet. Hitler määräsi Remerin ottamaan vastuun siitä, että Waffen-SS, Gestapo, kaikki radioasemat sekä hallintokortteli vapautettaisiin. Remer otti käskyn vastaan, keräsi joukkonsa ja teki vielä samana iltana rynnäkön entiseen Reichswehrin päämajaan Bendlerblockiin, jossa salaliittolaiset oleskelivat.
21. heinäkuuta 1944 Remer pidätti kaikki salaliittolaiset yhdessä kenraali Friedrich Frommin kanssa ja teloitti heidät Bendlerblockin pihalla. Teloitettujen joukossa olivat Claus von Stauffenberg, Friedrich Olbricht, Werner von Haeften ja Albrecht Mertz von Quirnheim. Fromm oli alkuun itsekin ollut mukana salaliitossa, mutta vetäytyi siitä viime hetkillä. Myöhemmin Frommin aikeet osallistua salaliittoon tulivat kuitenkin ilmi, ja hänetkin teloitettiin. H. G. Francis
Hans Gerhard Franciskowsky (14. tammikuuta 1936 – 3. marraskuuta 2011) oli saksalainen viihdekirjailija, joka kirjoitti erityisesti tieteiskirjallisuutta ja kuunnelmia. Hän käytti useita kirjailijanimiä, tavallisimmin nimeä H. G. Francis, mutta myös G. Francis, H. G. Francisco, Gunther Frank, Peter Bars, R. C. Quoos-Raabe, Frank Sky, Hans G. Stelling ja Ted Scott. Emil Wegelius
Emil Wegelius (13. joulukuuta 1852 Helsinki - 19. tammikuuta 1903 Helsinki) oli suomalainen huviveneiden, erityisesti kilpapurjehdusveneiden suunnittelija. Hän oli myös ammattikuntansa ensimmäisiä edustajia. Hän voitti ensimmäisen venesuunnittelukilpailun 1882. Hän suunnitteli arviolta seitsemisenkymmentä alusta aina purjeveneistä höyrypursiin. Hänen ensimmäinen venepiirroksensa on vuodelta 1879. Hänen luomuksiaan olivat mm. Bisquit, Alouette, Greta, Endymion, Miranda, Barden, Zuleima, Mehallah. Wegelius liittyi NJK-pursiseuraan 1876 ja siirtyi Helsingfors Segelsällskapetiin seuran perustamisen yhteydessä 1893. Hän perusti yhtiön joka rakensi telakkarakennuksen Liuskasaarelle ja oli telakan ensimmäinen vuokralainen. Hän toimi myös Hanasaaren telakan suunnittelijana ja työnjohtajana. Itseoppinut, ilman teoreettista taustaa veneensä suunnitellut Wegelius kuoli yllättäen kesken luomiskauttaan 50-vuotiaana. Wegeliuksen suunnittelemista veneistä yksikään ei ole säilynyt tähän päivään saakka. Johann Siegfried Hufnagel
Johann Siegfried Hufnagel (17. lokakuuta 1724 – 23. helmikuuta 1795) oli saksalainen pappismies ja hyönteistieteilijä. Hän keräsi laajan kokoelman perhosia, mutta kuvaili ne niin kompaktisti julkaisemissaan taulukoissa, että tuntomerkkikuvauksista on ollut vaikea saada myöhemmin selvää. Vapaaherra S. A. von Rottemburg kävi Hufnagelin kokoelman läpi ja kirjoitti monista lajeista uudet kuvaukset. Kokoelma on nyttemmin kadonnut. Heinrich Müller
Heinrich Müller syntyi köyhään katolilaiseen perheeseen 28. huhtikuuta 1900. Müller liittyi Saksan armeijaan ja osallistui ensimmäiseen maailmansotaan itärintamalla saaden rautaristin palveluksestaan. Sodan jälkeen Müller työskenteli poliisina (mutta ei ollut Freikorpsin jäsen) Baijerissa missä hän erikoistui keräämään tietoja Saksan kommunistisen puolueen jäsenistä. Näihin aikoihin Heinrich Mülleristä tuli kansallissosialistisen puolueen vahva tukija nähtyään Punaisen armeijan teloittavan useita panttivankeja. Vuonna 1934 Reinhard Heydrich otti Müllerin palvelukseensa johtamaan Gestapoa. Heinrich Müller määrättiin johtamaan salaista poliisia vuonna 1939. Müllerin tehtävänä oli seurata kansallissosialistien vastaisia oppositio-liikkeitä, kuten kommunisteja, sosialisteja, liberaaleja sekä juutalaisia.
Reinhard Heydrichin salamurhan jälkeen 1942, Müller työskenteli läheisesti hänen sijaisensa Ernst Kaltenbrunnerin kanssa. Heinrich Müllerillä oli myös läheiset välit Gestapon juutalaisasiain osaston johtajan Adolf Eichmannin kanssa. Kun kävi ilmeiseksi että Saksa häviää sodan, Müller alkoi suunnitella pakoaan. Todistettavasti Heinrich Müller nähtiin elävänä Berliinissä Adolf Hitlerin bunkkerissa 1. toukokuuta 1945, päivä Hitlerin itsemurhan jälkeen. Müllerin henkilöpapereilla varustettu ruumis löydettiin elokuussa 1945 Berliinistä haudattuna entisen ilmailuministeriön tontille.