Milloin Lapinjärvi on perustettu?
Lapinjärvi
Lapinjärven kappeliseurakunnan syntymisen ajankohta on hieman hämärän peitossa: ensimmäinen maininta kappelista Ingermaninkylässä on vuodelta 1414. Sieltä kappeli on myöhemmin siirretty 1550-luvulla Kirkonkylään. Vuonna 1573 lapinjärveläiset anoivat kuningas Juhana III:lta omaa kirkkoherraa. Anomus tuotti tulosta, ja 15. syyskuuta 1575 Juhana III määräsi Lapinjärven itsenäiseksi seurakunnaksi. Samalla siihen yhdistettiin kyliä Pernajasta ja Pyhtäästä. Ensimmäiset rajat Lapinjärven kylien ja muiden pitäjien välille piirrettiin jo 1400-luvulla, mutta ensimmäinen koko Lapinjärvestä piirretty kartta on 1700-luvun puolivälistä. Lapinjärvi
Lapinjärven alueen asutus alkoi kehittyä jo kivikaudelta lähtien: Vasarankylän ja Lindkosken alueelta on löytynyt kummastakin seitsemän kivikautista asuinpaikkaa, ja muita asuinpaikkoja on yhteensä kuusi. Tämän jälkeen seuraavat merkit asutuksesta sijoittuvat 1200–1300-luvuille, mutta ei ole täyttä varmuutta, onko Lapinjärvi ollut näiden välisen ajan asumatonta aluetta.
Lampeenjärvet
Lampeenjärvet , tai myös Lampeenjärvi , on Varsinais-Suomessa Laitilan Viikaisissa oleva järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistön Härinänjoen valuma-alueeseen. Järviä oli aiemmin kolme, mutta nykyään on jäljellä vain yksi järvi. Lapinjärven kirkko
Ei ole täyttä selvyyttä, milloin Lapinjärven kappeliseurakunta on syntynyt, sillä 1300-luvulla se on kuulunut Pernajan kappeliseurakuntaan. Vuonna 1414 mainitaan Pyhän Laurin kappeli, jonka arvioidaan sijainneen Ingermaninkylässä, josta se on myöhemmin 1400-luvulla siirretty Kirkonkylään: Matiaksen kappeli kirkonkylästä mainitaan vuoden 1556 asiakirjassa. Kappeli on perustettu siksi, että lapinjärveläisten ei olisi tarvinnut lähteä Pyhtäälle tai Pernajaan kirkkoon. Lapinjärvi (Jämsä)
Lapinjärvi on Keski-Suomessa Jämsässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön. Lappajärvi (järvi)
Vuonna 1992 paleomagneettismiin perustuvalla menetelmällä saatiin kraaterin iäksi noin 195 miljoonaa vuotta. Vuonna 1997 Lappajärveltä löydettiin pieniä törmäystimantteja sueviittilohkareista. Vuonna 2001 Geologian tutkimuskeskuksen uraani-lyijy iänmäärityksessä iäksi arvioitiin noin 73,3 miljoonaa vuotta, viiden miljoonan vuoden virhemarginaalilla, tämä iänmääritys vahvisti Lappajärven syntyneen myöhäisliitukaudella. Vuonna 2013 julkaistussa tutkimuksessa argon-argon ajoituksella kraaterin iäksi saatiin 76,2 miljoonaa vuotta, samassa tutkimuksessa havaittiin joidenkin mineraalien olevan noin miljoona vuotta nuorempia, joten tästä on päätelty kraaterin jäähtymisen kestäneen sadastatuhannesta vuodesta miljoonaan vuoteen. Kesällä 2018 tutkijat esittivät kraatterin iäksi 77,8 miljoonaa vuotta uraani-lyijy ajoituksen perusteella, myöhemmin vertaisarvioinnin jälkeen iäksi saatiin noin 77,85 (± 0,78) miljoonaa vuotta. Lapinjärvi (Hämeenlinna)
Järven pinta-ala on 5,2 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä. Lippajärvi
Pieni muutaman talon Kärrans'n kylä sijaitsi nykyisen Heiniityn päiväkodin tienoilla jo 1500-luvun puolivälissä. Lippajärven alueella on ollut postilaitos jo 1600-luvulla. Ingaksen pappila Myllykylässä perustettiin vuonna 1699. Nurmijärvi
Hallinnollisesti Nurmijärvi on muodostunut yhdistämällä alueita Lopen, Vihdin ja Helsingin pitäjistä. Varhaisin asiakirjamaininta Nurmijärvestä on vuodelta 1488, jolloin mainittiin Uotilan kylä. Vuoden 1539 maakirjan mukaan Nurmijärvellä oli 15 kylää ja niissä yhteensä 113 taloa. Itsenäinen seurakunta oli muodostettu jo 1605 ja Nurmijärven hallintopitäjä syntyi vuonna 1775, jolloin alueen asukasluku oli 1471. Hyvinkää erosi emopitäjästään Nurmijärvestä omaksi kunnakseen 1917 ja Siippoon kylä liitettiin Tuusulaan 1931. Lapinjärvi
Lapinjärven tärkein pääväylä on vuonna 1961 käyttöönotettu valtatie 6, joka kulkee Lapinjärven läpi, Kirkonkylän eteläpuolelta. Lapinjärven sisällä tärkeimpiä teitä ovat Lapinjärven ja Loviisan välinen seututie 176, "seututie 174" Kimonkylästä Artjärven kautta Myrskylään, Porlammilta VT-6:lle tuova "yhdystie 1771", Artjärven ja Porlammin välinen "yhdystie 1732", Myrskylän ja Porlammin välinen "yhdystie 1751", Lindkoskelta Ruotsinkylään menevä "yhdystie 1791" sekä Kimonkylän ja Iitin välinen "yhdystie 3610". Lapinjoen vesistön lasketut järvet
Lapinjoki virtaa matalassa ja tasaisessa jokilaaksossa. Ennen viljelyn leviämistä alueelle jokea ympäröivät laajat suot, jotka olivat syntyneet maan merestäkohoamisen jälkeen savitasankojen päälle. Soita kuivatettaessa jouduttiin myös jokea, sen läpivirtausjärviä ja koskia perkaamaan. Kun joen vedenpinta aleni, alenivat järvet ja kuivuivat suot, joiden läpi joki virtasi. Joen leveämmän kohdan Hautjärven muutoksista ei löydy tietoa, mutta suuri Saarnijärvi on ollut perkauksen kohteena vuonna 1923, koska Arvo Kerttula haki silloin lupaa perata järvi. Vielä vuonna 1928 Arvo Arvola pyysi toimittamaan Saarnijärven vesijättömaiden jaon. Muutama kilometri yläjuoksulle päin sijaitsee Kinnalanjärvi, joka on jäänne pitkästä ja kapeasta järvestä. Se alkoi Lapinjoen Kuljun mutkasta, seurasi jokilaaksoa ja päättyi Lapin keskustassa Miharinmäen tienoolle. Järvi on perkauksissa kutistunut Kinnalanjärveksi 1800-luvun loppupuoliskolla, kun Lapin keskustan kosket puhdistettiin. Lapinjärven vaakuna
Vaakunan selitys on ”hopea-sinihalkoinen kilpi, kummassakin kentässä vuorovärinen kärki, josta nousee apilaristi.” Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Lapinjärven kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 2. huhtikuuta 1958. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 7. kesäkuuta samana vuonna. Viinijärvi
Taipaleen kansakoulu perustettiin 1876. Vuosina 1876–1882 kansakoulu toimi Taipaleen kreikkalaiskatolisen kunnan ylläpitämänä. 
Oppivelvollisuuslain 1921 jälkeen Liperin kunnan koululaitos käsitti 24 varsinaista kansakoulua ja kaksi vielä kehityksensä alkuvaiheessa olevaa kansalaiskoulua, Liperin kirkonkylän koulu sekä Viinijärven taajamassa oleva ”Liperin pohjoinen kansalaiskoulu”. Lamminjärvi (Juupajoki, Hirvijärvi)
Lamminjärvi on Pirkanmaalla Juupajoen Hirvijärvellä sijaitseva järvi. Kylpylä (Lappeenranta)
Ainonkadun varrella sijaitseva Lappeenrannan kylpylä perustettiin vuonna 1824, ja nykyinen rakennus valmistui vuonna 1912. Seuraavana vuonna sen viereen rakennettiin kasino kylpylävieraiden käyttöön. Vuodelta 1891 on vanha panimo, joka siirtyi Hartwallin omistukseen vuonna 1966, lakkautettiin vuonna 1993 ja on sittemmin muutettu asuin- ja toimistokäyttöön. Sisämaassa Valtakadulla ovat Lappeenrannan ensimmäinen kivinen asuinkerrostalo Saimaanlinna vuodelta 1938 sekä Elokuva Luotolan elokuvateatterit Kino-Aula (1938) ja Nuijamies (1954). Keskusta-alueen nuorisoa palvelee nuorisotila Monari. Lapinjärvi (järvi)
Lapinjärven merkitys kunnalle on kuitenkin enemmän esteettinen. Jo 1800-luvun lopulla, kun käytiin keskustelua järven kuivattamisesta, professori G. G. Rosenqvist otti esille Lapinjärven esteettiset ominaisuudet. Rosenqvist näki järven lahjat parempina kuin heinäkuormat. Lapinjärvi
Suomenkielisen väestön osuus lisääntyi voimakkaasti 1900-luvulla, mikä johti Kirkonkylän suomenkielisen koulupiirin jakamiseen 1946, jolloin syntyi Latokartanon koulu Ingermaninkylään, jossa kävivät myös Rutumin suomenkieliset oppilaat. Vuodesta 1963 lähtien suomenkielinen kansalaiskoulu (kahdeksannen vuosikurssin oppilaat) toimi Porlammilla, jossa kävi myös Myrskylän ja Artjärven oppilaita. Ruotsinkieliset kävivät Loviisassa kansalaiskoulunsa yhdessä ruotsinpyhtääläisten, liljendalilaisten, pernajalaisten ja loviisalaisten kanssa. Alajärvi
Kirkollisesti Alajärven seutu kuului aluksi hyvin laajaan Pietarsaaren seurakuntaan. Emäseurakunnan yläosasta muodostettiin 1637 Lappajärven kappeliseurakunta, johon myös Alajärvi kuului. Vuonna 1751 Alajärvestä tuli kappeliseurakunta ja 1859 itsenäinen kirkkoherrakunta. Alajärven kappeleiksi muodostetut Soini ja Lehtimäki erotettiin itsenäisiksi seurakunniksi 1895 ja 1904. Alajärven seurakunnan ensimmäisen kirkon rakensi Antti Hakola puusta 1749. Kirkosta on jäljellä vielä nykyisinkin käytössä oleva tapulimainen kellotorni. Nykyinen puukirkko rakennettiin vuosina 1836–1842 intendentinkonttorissa laadittujen piirustusten mukaan. Rakennusmestarina toimi kaustislainen Jaakko Kuorikoski. Lehtimäen kirkon rakensi tunnettu kirkon rakentaja Jakob Rijf vuosina 1791–1800. Kemijärven kirkko
Kemijärven kirkollinen elämä sai alkunsa vuonna 1648, jolloin Lapualta kotoisin oleva Jakob Lapodius lähetettiin Kemijärvelle Kemin seurakunnan kappalaiseksi. Tuolloin valmistui myös seurakunnan ensimmäinen kirkko, joka todennäköisesti muistutti Sodankylän vanhaa kirkkoa. Tämä kirkko purettiin 1690-luvulla ja korvattiin suuremmalla kirkolla. Kemijärven seurakunta itsenäistyi vuonna 1779. 1830-luvulla seurakunnan väkiluku oli kasvanut jo yli 1600 henkeen, joten sen tilalle rakennettiin puinen ristikirkko Carl Ludvig Engelin piirustusten mukaan. Tätä kirkkoa korjattiin 1890-luvulla ja vuonna 1929, mutta lopulta se tuhoutui Lapin sodassa. Ylikiiminkiläisen kirkonrakentaja Heikki Väänäsen vuonna 1774 rakentama tapuli kuitenkin säästyi ja on seurakunnan vanhin rakennus. Lapinjoen kanava
Se yhdistää Lapinjoen Raumalla sijaitseviin Äyhönjärveen ja Pitkäjärveen, joita Rauman kaupunki ja paikallinen metsäteollisuus käyttävät raakavesilähteinään. Lapinjoen kanava rakennettiin 1950-luvulla ja sen omistavat UPM-Kymmene ja Rauman kaupunki. Lapinjärvi
Koko maata koskevat ilmiöt koettelivat myös Lapinjärveä: vuoden 1697 katovuosi, isoviha, pikkuviha, punatautiepidemia 1800-luvun puolivälissä sekä 1860-luvun nälkävuodet. Lapinjärvi (täsmennyssivu)
Lapinjärvi voi tarkoittaa seuraavia: Pilppa
Pilppa oli saamelaisten vanhaa metsästysaluetta ja alueen nimistökin kertoo noista ajoista. Ukonvuori Pienkolovedellä Ukonselän takana on vanha uhrivuori. Pyhälampi, Paljakka, Pyylinsaari jne. Lappi-nimi esiintyy nimistöissä eri muodoissa: Lapinjärvi, Lapinsalo, Lapinsuo, Lapinniemi ja Lapinoja. Pilppa tulee saamelaisesta nuolta tai keihästä tarkoittavasta sanasta. Pilpan Pölläkänpuoleisen Myllyniemen muotokin viittaisi ennen kanavan rakentamista keihääseen tai nuoleen. Alue oli rajaseutua ja Pähkinäsaaren rajakin 1323 kulki niin lähellä, että elämä oli usein vaarallista, kun vierailijoita liikkui niin idästä kuin lännestä. Olavinlinnan valmistumisen 1475 jälkeen tilanne hieman vakiintui. Savuja ei kuitenkaan siihen aikaan ollut Heinäveden suunnalla monia, ja alueen asiat hoidettiin Rantasalmen kautta. Kirkossakin käytiin 1700-luvulle saakka Rantasalmella saakka, ja kirkkoveneet olivat ahkerassa käytössä. Venäläisten pajarien ja ruotsalaisten aatelismiesten maiden rajaukset alustalaisineen ei ollut aina selvin rajoin merkitty. Kahinoita ja pienempiä taisteluja oli usein, joista paikannimetkin kertovat julmaa kieltään. Lappajärven patokapina
Lappajärven patokapinassa lappajärveläisistä koostunut kansanliike rakensi 2. toukokuuta 1979 niin sanotun kansanpadon estääkseen Lappajärven pinnan alenemisen, Ähtävänjoen ylittävän Niskan sillan alle. Lappajärveläisten mielestä kysymys oli siitä, kenelle kuuluvat Lappajärven nautintaoikeudet, lappajärveläisille asukkaille vai Ähtävänjoen varrella asuville. Ähtävänjoen voimalaitokset saivat vesivoimansa Lappajärven laskuvedestä. Soini
Soinin alueet ovat kuuluneet monen kunnan yhteyteen. Eteläisimmät kylät ovat kuuluneet Pirkkalaan, Ruoveteen, Keuruuseen ja Ähtäriin, pohjoiset taas Pietarsaaren, Lappajärveen ja Alajärveen. Vuonna 1784 perustettiin Lappajärveen kuulunut Soinin rukoushuonekunta, joka useiden alueliitosten jälkeen saavutti 1851 kunnan nykyisen laajuuden. Vuonna 1859 Soinista tuli Alajärven kappeliseurakunta ja omaksi seurakunnaksi se erotettiin 1895. Soinin kunta perustettiin 1868. Lapinjärvi
Puitu vilja jauhettiin myllyissä, mutta myllyn ylläpito- ja rakennuskustannukset nousivat usein suuriksi yhdelle tilalle, joten syntyi myllykuntia. Lapinjärven parhaat vesimyllypaikat olivat Koskenkylänjoessa: Porlammilla jalkamyllyjä (vesimyllytyyppi) oli neljä ja muissa kylissä yhteensä neljä jalkamyllyä. Tuulimyllyt yleistyivät 1700-luvulla. Lapinjärvi
Lapinjärvellä toimii myös muun muassa Marttayhdistyksiä, Porlammin ja Pukaron kyläyhdistykset, puolivakinainen palokunta, Lapinjärven kulttuuriyhdistys LaKu sekä nuoriso- ja urheiluseuroja. Lapin vaalipiiri
Lapin vaalipiiri perustettiin 1906 ensimmäisiä vuoden 1907 eduskuntavaaleja varten. Vaaleista 1909 alkaen nimi oli Lapinmaan vaalipiiri. Siihen kuului Lapin historiallinen maakunta, myöhemmin myös Petsamo. Ennen Lapin läänin perustamista (1938) Oulun läänissä oli kolme vaalipiiriä: Oulun läänin eteläinen vaalipiiri, Oulun läänin pohjoinen vaalipiiri ja Lapinmaan vaalipiiri. Muista silloisista vaalipiireistä poiketen Lapinmaalta valittiin vain yksi kansanedustaja. Lapin yliopisto
Lapin yliopisto (lyhenne LY), vuoteen 1991 saakka "Lapin korkeakoulu" (lyhenne LKK), on suomalainen yliopisto, joka perustettiin Rovaniemelle 1. maaliskuuta 1979. Lapin pogostat
Keskiajalla Metsälappi oli karjalaisten kalastus- ja metsästysmaata, jonne 1300-luvulta lähtien alkoi vähitellen syntyä vakinaista asutusta. Hallinnollisina yksikköinä Lapin pogostat syntyivät Iivana III:n aikana 1400-luvun lopussa. Sisämaan alue käsitti seitsemän pogostaa: Lintujärven, Semsjärven, Sellin, Paateneen, Rukajärven, Suikujärven ja Paanajärven. 1700-luvun alussa siihen liitettiin Repola, joka oli kuulunut Kuolan kihlakuntaan ja sitä ennen Käkisalmen läänin Ilomantsin pogostaan. Vuosina 1591 ja 1613 alueesta erotettiin Solovetskin luostarille kuuluneet Vienan Kemin ja Suijunjoen volostit. Ruotsin vastainen raja määriteltiin vuonna 1621. Lapinjärvi
Lapinjärven ensimmäinen urheiluseura oli Porlammin Pyry, joka perustettiin 1932. Seura järjesti kilpailuja muun muassa hiihdossa, jossa 20 kilometrin kilpailun voittaja sai "Pyryn Tuoppi" -nimisen pokaalin, mäkihypyssä, nyrkkeilyssä, yleisurheilussa ja suunnistuksessa. Porlammilla toimi 1950- ja 1960-luvuilla työväen urheiluseura Porlammin pauhu. Ruotsinkielinen Lappträsk Idrottsförering (""Liffen"", LIF) perustettiin 1937. Suomenkielinen Lapinjärven Lukko perustettiin toisen maailmansodan jälkeen 1945. Lukon menestynein urheilija on Brita Blomberg (o.s. Johansson), jolla oli Suomen ennätys pituushypyssä ja 100 metrin juoksussa, ja hän osallistui myös Rooman olympialaisiin 1960. 2000-luvulla Lapinjärvelle perustettiin Pallojunnut-niminen urheiluseura. Lapin lääni
Lapin lääni muodostettiin vuonna 1938 erottamalla Oulun läänin pohjoisosat omaksi läänikseen. Lääninhallitus toimi alusta asti Rovaniemellä, paitsi talvisodan vuoksi tilapäisesti 1940 Pallastunturin matkailijahotellissa ja vastaavasti Lapin sodan vuoksi 1944 Kokkolassa sekä toimitalon tuhoutumisen vuoksi 1944–1947 Kemissä. Talvisota, Jatkosota ja Lapin sota koettelivat lääniä raskaasti. Sotien seurauksena Neuvostoliitolle luovutettiin alueita kolmesta Lapin läänin kunnasta: osa Sallan kuntaa luovutettiin 1940, koko Petsamon kunta luovutettiin 1944 ja Inarin kuntaan kuulunut Jäniskosken-Niskakosken alue jouduttiin myymään 1947. Lisäksi Lapin sodan aikana saksalaiset joukot tuhosivat valtaosan läänin koko rakennuskannasta. Suomenlapinkoira
Lapinkoiran tyyppisen koiran uskotaan eläneen Suomessa jopa jo 10 000 vuotta sitten. Ensin koiria käytettiin metsästys- ja vahtikoirina, 1600–1700-luvulta pääasiallisesti apuna porojen paimennuksessa. Ensimmäiset kirjalliset maininnat lappalaiskoirista ovat Olaus Magnuksen kirjasta "Pohjoisten kansojen historia", joka julkaistiin vuonna 1555. Lapin yliopisto
Yliopisto perustettiin vuonna 1979 nimellä "Lapin korkeakoulu". Alkuperäiseen korkeakouluun kuului kasvatustieteiden tiedekunta, oikeustieteiden tiedekunta sekä kirjasto. Korkeakouluun perustettiin myöhemmin yhteiskuntatieteiden tiedekunta (1982) ja taiteiden tiedekunta (1990). Erillislaitoksiksi perustettiin täydennyskoulutuskeskus (1983), kielikeskus (1983), Pohjoisen ympäristö- ja vähemmistöoikeuden instituutti (PYVI; 1985) sekä Arktinen keskus (1989). Pohjoisen ympäristö- ja vähemmistöoikeuden instituutti yhdistyi Arktiseen keskukseen vuonna 1997. Lapinjärvi
Nykyään Lapinjärvellä toimii muutamia pienyrityksiä, kuten leipomo ja meijeri. Lapinjärven maanlaajuisesti kuuluisin yritys kuitenkin lienee Pukaron Paroni -matkailukeskus valtatie 6:n varrella Pukarolla. Pukaron Paronissa vieraili 912 179 kävijää vuonna 2007, ja se on kävijämäärältään Suomen maksuttomien matkailukohteiden kolmanneksi suurin kohde Janakkalan Linnatuulen ja Linnanmäen jälkeen. Yrityspaikkoja Lapinjärvellä oli vuonna 2006 193. Koskeljärvi
Koskeljärvi laskee pohjoiseen Hinnerjokea pitkin, joka muuttuu nimeltään Lapinjoeksi Rauman alueella ennen laskemistaan Selkämereen Eurajoella. Järven erottaa Pyhäjärvestä noin 5 kilometriä leveä kannas, joka on samalla Eurajoen vesistön ja Lapinjoen vesistön vedenjakaja. Läntinen Vaaljärvi sijaitsee noin 700 metrin päässä Koskeljärvestä, ja sen pinta on 40 senttimetriä alempana kuin Koskeljärven. Lapinjärvi
Elokuussa 1997 Lapinjärvi sai oikeudekseen hoitaa suomalaisten siviilipalveluksen. Lapinjärven koulutuskeskus sijaitsee Latokartanon alueella Ingermaninkylässä. Siviilipalveluksen 28 päivän koulutusjakson käy Lapinjärvellä suorittamassa vuosittain 1 600 siviilipalvelusvelvollista. Lumijoki
Lumijoen seutu kuului keskiajalla Venäjän karjalaisten nautinta-alueeseen. Länsisuomalaisen asutuksen levitessä seudulle karjalaiset joutuivat vähitellen luopumaan alueesta. Tämä tapahtui kuitenkin vasta pitkällisen sotatilan jälkeen. Vuonna 1588 karjalaiset tuhosivat muun muassa Lapinniemen kylän. Lumijoen nimi mainitaan ensimmäisen kerran historiankirjoissa vuonna 1496, kun venäläinen sotajoukko riehui Limingan rannikkokylissä. Seudun varhaisin asutus keskittyi Lumijoen, Hirvasniemen ja Lapinniemen kyliin. Pyhäjärvi (Säkylä)
Kun Litorinameren merivesi aikanaan laski niin alas maankohoamisen vaikutuksesta, että lännessä kallioselänteen suojaava vaikutus alkoi näkyä, syntyi tänne järven kokoinen syvä lahti, joka aukeni pohjoiseen päin. Tämä lahti kuroutui lopulta niin kapeasuiseksi, että lahden suolapitoisuus aleni sadekertymän vuoksi ja teki lahdesta murtovesialtaan. Mannilanlahden pohjasedimenttejä tutkimalla on päätelty, että makeavetinen Pyhäjärvi oli syntynyt noin 5 600 vuotta sitten (BP) eli noin 4 450 eaa.. Alinen Lapinjärvi
Järven pinta-ala on 15,8 hehtaaria ja se on 1,0 kilometriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä. Lappeenrannan alueellinen jako
Lappeenranta perustettiin vuonna 1649 Saimaaseen työntyvälle niemelle, jossa sijaitsi Lappeen pitäjän Lapvedenrannan markkinapaikka. Niemelle rakennetun Lappeenrannan linnoituksen vuoksi ensimmäisen kaupunginosa tunnetaan nykyään nimellä Linnoitus. Lapin lääni
Suomen korkein kohta oli läänin alueella Enontekiön kunnassa, 1 324 metrin korkeudessa Haltin rinteessä. Läänin alavimmat seudut puolestaan löytyivät Peräpohjolasta Perämeren rannikolta. Läänin suurin ja Suomen kolmanneksi suurin järvi oli Inarijärvi (1 040 km²). Lapin merkittävin vesistö oli Kemijoen vesistö, jossa sijaitsi kaksi suurta tekojärveä, Lokka ja Porttipahta. Vesistön laskujoki, Kemijoki, oli 483 kilometrin mittaisena Suomen pisin joki. Kemijoen vesistön voimalaitokset muodostivat suuren osan maan sähköntuotantokapasiteetista. Läänin toinen merkittävä joki, rajajoki Tornion-Muonionjoki oli rakentamaton. Lapinjärvi
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Lapinjärvellä on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Nämä seurakunnat kuuluvat Loviisanseudun seurakuntayhtymään (). Uudet vuoden 2019 alussa aloittavat seurakunnat Agricolan suomalainen seurakunta ja Agricolan ruotsalainen seurakunta toimivat myös Loviisan kaupungin alueella. Lapinjärvi (Jämsä)
Järven pinta-ala on 3,1 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee Valkeajärven länsipuolella olevalla Lapinsuolla. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä ja sen rannat ovat suota. Järvelle ei tule tietä. Lappajärven patokapina
Kansanpadon rakentamisen jälkeen Lappajärven kunta järjesti 22. elokuuta 1979 neuvottelutilaisuuden, johon osallistui muun muassa kunnan päättäjiä ja akateemikko Kustaa Vilkuna. Pohjanmaalla hyvin arvostettu Vilkuna kertoi mielipiteenään, että paikallisella väestöllä on oikeus taistella järvensä tilan parantamisen puolesta, sillä järvi on paikalliselle väestölle kautta aikain antanut sellaiset nautintaoikeudet, joiden poistaminen tai kaventaminen ei saisi tulla nytkään kysymykseen. Hän myös lupasi omalta osaltaan ajaa asiaa käymällä tarvittaessa asiaa hoitavien viranomaisten luona. Lapinlahti (Savonranta)
Ensimmäinen kauppa perustettiin Lapinlahdelle 1864–1868 kauppiaana oli Anders Lindholm ja vuodet 1868–1876 kauppiaana oli Lindholmin leski Juliana Lindholm. Lapinlahden ensimmäinen karttatie (1880) kulki Hankavaaralta – Lapinlahteen ja Lapinlahdelta tie haaraantui Rönkövaaraan ja Vihtariin johtavaksi tieksi. Ensimmäinen postireitti (1899) kulki Vuokalan postiasemalta Lapinlahden kylään Martti Käyhkölle ja vuonna 1900 perustettiin Lapinlahden postipysäkki joka välitti aluksi tavallisia koti- ja ulkomaankirjeitä sekä lehtiä ja vuonna 1930-luvulla alettiin välittää myös kotimaan paketteja. Vuonna 1911 Lapinlahden postipysäkin nimi muutettiin Säimenen postipysäkiksi ja vuonna 1991 muutettiin asiamiespostiksi. Lapinjärvi
Lapinjärvellä sijaitsee huomattava määrä erilaisia nähtävyyksiä vanhoista kartanoista ja tiloista nykyaikaiseen matkailukeskukseen. Lapinjärvellä sijaitsevat Unescon maailmanperintökohde Struven ketjun mittauspiste Porlom II sekä Natura 2000-hankkeen luonnonsuojelualue Ilveskallion vanha metsä. Lapinjärvi
Vuoden 2017 lopussa Lapinjärvellä oli 2 706 asukasta, joista 782 asui taajamissa, 1 881 haja-asutusalueilla ja 43 asukkaan asuinpaikan koordinaatit eivät olleet tiedossa. Taajama-aste lasketaan niistä asukkaista, joiden asuinpaikan koordinaatit ovat tiedossa; Lapinjärven taajama-aste on 29,4 %. Lapinjärven taajamaväestö kuuluu vain yhteen taajamaan eli kunnan keskustaajamaan Lapinjärven kirkonkylään, jossa oli vuoden 2017 lopussa 782 asukasta. Lapinlahti (Savonranta)
Isojaon takia syntynyt Lapinlahden maakirjakylä sai ensimmäiset vakituiset asukkaat Lapinlahdelle 1700-luvulla ja 1800-luvun alussa Lapinlahti oli yksi suurimpia asutuskeskuksia Savonrannalla. 1800-luvulla Lapinlahden tärkein elinkeino oli viljan ja karjan kasvatus ja 1900-luvulla alkoi myös metsätalouden tärkeys kasvamaa elinkeinona. Kaskeaminen ja tervanpoltto olivat tärkeä elinkeino 1900- luvulle saakka ja sen mukaan nimettiin myös tervanpolttopaikkoja kuten Tervalampi ja Tervasaari. 1800-luvulla lopulla metsää alettiin Lapinlahdella hyödyntämää myös sahatavarana ja se antoi tukin kaatajille ja uittomiehille töitä. Lappi
Suomeen kuuluva Lapin historiallinen maakunta jaetaan luonnonmaantieteellisesti, mutta ei kuitenkaan koskaan hallinnollisesti Kittilän Lappiin, Sompion Lappiin, Enontekiön Lappiin ja Inarin Lappiin. Taigan ja tundran raja Suomessa kulkee Kaunispään alueella, joka on suosittu hiihto-, laskettelu- ja muu lomakohde. Suomen Lapissa sijaitsee kaksi suurta tekojärveä (Lokka ja Porttipahta) ja 483 kilometriä pitkä Kemijoki, joka on Suomen pisin joki. Suomen Lapin itäosassa on soita ja järviä, joista suurin on Inarijärvi (1 040 km²). Säkkijärvi
Asutusta alueella lienee ollut siitä asti, kun maa nousi merestä. Ruotsiin Säkkijärvi luettiin jo Pähkinäsaaren rauhassa vuonna 1323. Säkkijärvi mainitaan vuonna 1541 Viipurin kappelina ja seurakunta itsenäistyi 1572. Säkkijärvi jaettiin kahtia vuoden 1721 Uudenkaupungin rauhassa (Ruotsiin jäi Säkkijärven aluetta enemmän kuin Suomessa pysyi 1940 voimaan tulleen rajan myötä). Vuonna 1743 Turun rauhassa Säkkijärven alueesta tuli kokonaan Venäjää, osaksi Vanhaa Suomea. Vielä 1700-luvun lopulla Säkkijärveen kuuluivat Lappeen Monolan ja Kälvälän kylät, Luumäen Suo-Anttilan kylä, Virolahden Muurikkalan, Alaurpalan ja Yläurpalan kylät sekä Viipurin pitäjän Gammalbyn ja Repolan kylät. Suomen suuriruhtinaskuntaan Vanha Suomi palautettiin vuonna 1812. Säkkijärveltä esiintyi runsaasti muuttoa Yhdysvaltoihin ja Kanadaan 1900-luvun alkupuolella. Lapinjoki
1950-luvulla valmistunut Lapinjoen kanava yhdistää joen Rauman Äyhönjärveen ja Pitkäjärveen, jotka toimivat Rauman kaupungin ja paikallisen metsäteollisuuden raakavesilähteinä. Lapinjokeen puolestaan johdetaan vettä Eurajoen Pappilankoskesta 1960- ja 1990-luvuilla rakennetuilla raakavesiputkilla. Lapin maakunta
Maakunnan suurin järvi on Inarijärvi (pinta-ala 1 084 km²) Suurimmat joet ovat Tornionjoki, Kemijoki ja Ounasjoki. 1960-luvun lopulla Lappiin rakennettiin kaksi suurta tekojärveä, Lokka ja Porttipahta. Lappeenranta
Lappeenrannan kaupungin perustamista esitti silloinen Viipurin ja Savonlinnan läänin maaherra Johan Rosenhane vuonna 1649, ja samana vuonna Lappeenranta sai kaupunkioikeudet kuningatar Kristiinalta, joka allekirjoittaessaan perustamisasiakirjaa antoi kaupungille sinetin, jonka kuviona oli villi metsäläinen. Tästä syystä kaupungin ruotsinkieliseksi nimeksi tuli Villmanstrand. Varsinaisen kaupungiksi julistamisen suoritti kenraalikuvernööri Pietari Brahe. Lappeenranta perustettiin maakaupungiksi. Kaupungin porvarit saivat harjoittaa kauppaa muiden maakaupunkien ja tapulikaupunkien, kuten Viipurin, kanssa. Suoraan ulkomaankauppaan heillä ei ollut lupaa. Papinjärvi
Papinjärvi on järvi Oulussa Oulunsalon suuralueella Kylänpuolen kaupunginosassa, Oulunsalon taajaman länsipuolella ja Oulun lentoaseman luoteispuolella. Papinjärven geologinen rakenne on 9 000 vuotta vanha, mutta merestä järvi nousi vasta noin tuhat vuotta sitten. Järvi tunnettiin alun perin nimellä Isojärvi, nykyisen nimensä se sai 1800–luvun alussa. Lapinjärvi
Toisen ristiretken jälkeen itäistä Uuttamaata asuttivat ruotsalaiset uudisasukkaat, mutta ei ole tarkka tietoa, milloin he saapuivat Lapinjärven seudulle. On kuitenkin varmaa, että he saapuivat ennen 1300-luvun alkua. Lapinjärven alueella oleskeli tuolloin metsästäjäväestöä. Uudisasukkaat asettuivat jokien varsille Lapinjärven lounais- ja eteläosiin eli nykyisten Lapinkylän, Heikinkylän ja Ingermaninkylän alueille. Myöhemmin uudisasukkaat siirtyivät pitkin Taasianjokea pohjoiseen Lindkosken, Vasarankylän ja Pukaron alueille. Lapinjärven pohjoisosia eli nykyiset Porlammin ja Kimonkylän alueita asuttivat todennäköisesti hämäläiset. Kirkonkylän alueella oli jo asutusta, kun kappeli siirrettiin sinne 1400-luvulla. Arvioidaan, että Lapinjärvellä oli 1300-luvun alussa parikymmentä tilaa, mutta vuonna 1544 tiloja oli 124, mikä johtui muun muassa tilojen jakamisesta ja uusien perustamisesta kylien takamaille. Lapin Kansa
"Lapin Kansa" perustettiin vuonna 1928 Maalaisliiton Itä-Lapin alueen äänenkannattajaksi. Lehti muuttui 1958 poliittisesti riippumattomaksi, kun Maalaisliitto kielsi siltä oikeuden esiintyä puoluelehtenä. Kemin kaupungin historia
Sodan seurauksena Kemi toimi muutaman vuoden Lapin läänin hallintokaupunkina. Rovaniemen tuhouduttua Lapin sodassa lähes täysin siirrettiin Lapin lääninhallitus väliaikaisesti Kemiin. Lääninhallitus toimi vuodet 1945-1947 Työkeskus Toivolan talossa Koivuharjulla. Lapin lääni oli perustettu ennen sotia vuonna 1938. Kemin kaupunki suhtautui uuteen lääniin nihkeästi. Kun läänin jakaminen alkoi näyttää varmalta, kaupunki ilmoitti, että se halusi läänin hallintokaupungiksi tai jos se ei toteutunut, niin silloin Kemi halusi pysyä edelleen Oulun läänin yhteydessä. Hallintokaupungiksi tuli Rovaniemi (joka tosin ennen vuotta 1960 oli vielä kauppala) ja Kemi määrättiin kuuluvaksi Lapin lääniin. Lapinjärvi
Lapinjärven asukasluku on pienentynyt 1950-luvulta lähtien tasaisesti nykyiseen alle 3 000 asukkaaseen. Lapinjärvi on ollut pitkään muuttotappiokunta: 1960- ja 1970-luvuilla lapinjärveläisiä muutti paljon Helsingin seudulle ja Ruotsiin. Vuonna 2008 muuttovoitto oli kuusi ihmistä. Lepinjärvi
Lepinjärvi () on Karjaalla sijaitseva järvi, jolla pesii noin sata lintulajia. Järvi on muuttolintujen levähdysalue. Järven rannalla on kaksi lintutornia. Valtatie 25:n tuntumassa lähellä järveä on rautakautisia muinaisjäännöksiä Stora näsetillä ja Lilla näsetillä. Vuonna 2014 siellä tehtiin arkeologisia kaivauksia. Ne paljastivat Morbyn keramiikkaa ja peltoviljelystä todistavia auranjälkiä. Kosteikkokasveilla syötettyjen kotieläinten lantaa käytettiin pellon lannoittamiseen. Viljelyn ohella alueen asukkaat ovat keränneet luonnonkasveja, kuten pähkinää, mukulaleinikkiä ja katajaa. Haapajärvi
Haapajärvellä on ollut asutusta jo varhaisella kivikaudella, sillä alue sijaitsi litorinakaudella suuren vesiuoman varrella. Päijänteen vedet laskivat Hinkuanjoen kautta Pohjanlahteen noin vuoteen 4100 eaa. saakka, jolloin ne mursivat itselleen uuden uoman etelään Kymijokeen.
Kivikautisia asuinpaikkoja on löydetty mm. kuivatun Settijärven, Haapajärven, Hinkuanjoen ja Nuottijärven alueelta. Lapinjärvi
Lapinjärven pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla taikinajuuripuuro, klimppisoppa ja maalaisjuusto. Lapin maakunta
Ei ole varmaa, tulivatko ensimmäiset Lapin asukkaat etelästä Suomen poikki vai pohjoisesta merenrannalta. Vanhimmat asutusvaiheen jäänteet ovat Inarissa lähes 9 000 vuotta vanhoja, ja Utsjoen Vetsijärven asutus on ajoitettu noin vuoteen 8 100 eaa. Lapin kivikauden asutuksesta kertoo myös Rovaniemen hirvenpää joka on ajalta 5800 eaa. Lapinjärvi
Alkutuotanto on Lapinjärvellä menettänyt 1900-luvulla valta-asemansa palveluille työpaikkojen määrässä. Vuonna 2006 alkutuotanto työllisti 25,0 %, jalostus 16,8 % ja palvelut 56,8 % lapinjärveläisistä. Oman kunnan alueella lapinjärveläisistä kävi töissä 59,4 %. Nivala
Nivalan seutuja asuttivat pitkään lappalaiset, joista on muistoina sellaisia paikannimet kuin Lapinniemi, Lapinvainio ja Lapintuli Välikylässä. 800-luvulta lähtien alueelle tuli kainulaisia ja pirkkalaisia pohjankävijöitä, joihin myöhemmin liittyivät sisämaan hämäläiset. Vähitellen Kalajokilaakson suuseudun asukkaat valtasivat alueen omakseen. Vakituista asutusta seudulle syntyi vasta 1500-luvulla. Aluksi harjoitettiin kaskenpolttoa, joka väistyi 1600-luvulla peltoviljelyn ja tervanpolton tieltä. Seudun talonpojat kuljettivat tervatynnyrinsä jokea pitkin Kalajoen markkinoille. Seudun uudisraivaustyötä häiritsivät alituisesti toistuvat katovuodet, sodat ja raskas verotus. 1600-luvulla katovuosia oli joka vuosikymmenellä. Venäläiset valloittivat seudun 1714, jolloin alkoivat isonvihan kärsimykset. Levottomien aikojen seurauksena Pidisjärvellä oli 1719 vain kaksi asuttua tilaa. Vasta pikkuvihan jälkeen 1700-luvun puolivälin seutuvilla seudun asukasluku alkoi kasvaa nopeasti. Nivala kehittyikin väkiluvultaan ja asukastiheydeltään jokilaakson ydinalueeksi.
Nivalan seutu kuului aluksi kirkollisesti Saloisten ja vuodesta 1540 alkaen Kalajoen kirkkopitäjään, jonka ensimmäinen asukas oli Kyösti Wilkunan mukaan Niva-Kaija, joka nimesi talonsa Nivalaksi. Vuonna 1693 siitä tuli osa Haapajärven kappeliseurakuntaa. Pidisjärvelle rakennettiin 1682 oma saarnahuone, mutta oma pappila saatiin vasta 1782. Seurakunnan alueeseen liitettiin 1782 Ylivieskan Välikylä. Kappelin oikeudet Pidisjärvi sai 1802. Seuraavana vuonna kappeliseurakunta sai uuden kirkon 1761 rakennetun heikkokuntoisen kirkon tilalle. Vuonna 1838 Pidisjärvi siirtyi itsenäistyneen Haapajärven seurakunnan kappeliksi. Itsenäiseksi seurakunnaksi Nivala erotettiin keisarillisella käskykirjeellä 11. toukokuuta 1868. Tällöin myös seurakunnan nimi vaihtui Nivalaksi. Nivalan kunta perustettiin 1867. Vuonna 1805]asukkaita oli yli 1 500 ja 1860 ylitettiin 4 500 asukkaan raja. Lapinjärvi
Lapinjärvellä on Natura 2000-hankkeeseen kuuluva luonnonsuojelualue Ilveskallion vanha metsä Ingermaninkylästä. 21 hehtaarin laajuinen Ilveskallio on merkittävä kohde siksi, että se on useiden uhanalaisten kovakuoriaislajien esiintymisalue ja siellä esiintyy Uudellamaalla harvinaista Pikkutervakkoa. Lapinjärvellä on Ilveskallion lisäksi useita kallioita erityisesti Lapinjärven pohjoispuolella Ingermaninkylässä ja Vasarankylässä. Lapinjärven korkein kohta on Pyhäjärven rannalla oleva 99 metrin korkuinen Saukonkallio. Lapinjärvellä on soita Ingermaninkylän ja Vasaranykylän alueella, Lapinjärven itäisissä osissa, ja myös etelässä Harsbölessä on suurehko suoalue. 1990-luvun alussa oli Lapinjärven maa-alasta metsää noin puolet. Lapinjärvi
Lapinjärven historiasta kertoo kaksi kirjaa: Mikael Korhosen ja Christer Kuvajan Lapinjärven historia "Kaksi kieltä – yksi kunta" (1995) sekä ruotsinkielinen Anders Allardtin "Lappträsk socken" (1920), johon kirjoittaja teki vielä korjauksia ja lisäyksiä julkaisussa "Lappträsk socken: tillägg och rättelser" (1921). Ylöjärvi
Ylöjärven kappeliseurakunta perustettiin vuonna 1779 erottamalla se Pirkkalasta. Seurakunta itsenäistyi vuonna 1895, mutta ero Pirkkalasta toteutui lopullisesti vasta 1900-luvun vaihteessa. Nykyisen kirkon paikalla sijainnut Ylöjärven ensimmäinen kirkko oli valmistunut vuonna 1781, ja se tuhoutui salaman sytyttämässä tulipalossa vuonna 1842. Ylöjärven maalaiskunta perustettiin vuonna 1869. Ylöjärven ensimmäinen kansakoulu aloitti toimintansa vuonna 1871; sitä ennen kunnassa oli toiminut asessori Gabriel Ahlmanin testamenttivaroin toiminut kiertävä pitäjänkoulu vuodesta 1811 alkaen. Jatkosodan jälkeen Ylöjärvelle asutettiin Kaukolan siirtoväkeä. Maa- ja metsätalous pysyi pitkään Ylöjärven pääelinkeinona, kunnes kunta alkoi nopeasti teollistua viime sotien jälkeen. Vuonna 1951 aloitti Ylöjärvellä toimintansa Hämeen Työläisnuoriso -opisto, jonka nimi muutettiin jo varsin pian Voionmaan opistoksi professori Väinö Voionmaan mukaan. Kaupungiksi kunta muuttui vuoden 2004 alusta. Lapin lääni
Lääni oli pinta-alaltaan Suomen suurin ja kattoi yli 25 prosenttia maan pinta-alasta. Läänin alue oli sama kuin Lapin nykymaakunnan, joka puolestaan muodostuu Lapin historiallisesta maakunnasta ja historiallisen Pohjanmaan pohjoisimmasta osasta Peräpohjolasta. Pääkaupunki oli Rovaniemi, joka sai kaupunkioikeudet vuonna 1960. Lapinjärvi
Lapinjärven asukasluku oli vuoden 2008 alussa 2 929, josta ruotsinkielisiä oli 33,0 % ja ulkomaalaisia 2,4 %. Väestö on keskittynyt kunnan ainoaan taajamaan Kirkonkylään ja Porlammille, joka oli aiemmin tilastollinen taajama. Muita suurempia asutuskeskuksia ovat Pukaro, Heikinkylä, Lindkoski ja Ingermaninkylä, joissa on yli 200 asukasta. Lapinjärven taajama-aste vuoden 2008 alussa oli 27,2 %. Lapinlahti (Savonranta)
Lapinlahden kansakoulua varten ostettiin tila, jonka viljelykset ja asuinrakennus vuokrattiin lampuodille. 1800-luvun lopulle saakka seurakunnat antoivat lukkarinopetusta, 1892 pitäjä jaettiin kahteen kiertokoulupiiriin ja Lapinlahti kuului ensimmäiseen piiriin. Huhtikuussa 1900 kuntakokous perusti Lapinlahden kansakoulun, joka aloitti seuraavana syksynä vuokrahuoneessa. Heinäkuussa 1922 Lapinlahdesta tuli oma koulupiiri. Vuonna 1967 lakkautettiin Lapinlahden kansakoulu ja vuonna 1974 Lapinlahden koulurakennus tuhoutui palossa. Lapinjärven kirkko
Lapinjärven kirkko () on valmistunut vuonna 1746 aivan Lapinjärven keskustaan. Kirkkoa kutsuttiin aikaisemmin "Ruotsalaiseksi kirkoksi" tai "isoksi kirkoksi". Tasaristin muotoisessa kirkossa on noin 450 istumapaikkaa. Kirkon länsipuolella on "Suomalaiseksi kirkoksi" kutsuttu Lapinjärven pikku kirkko, joka on valmistunut 1744. Sekä Lapinjärven suomalainen että ruotsalainen seurakunta käyttävät nykyään molempia kirkkoja; vuodesta 2019 kyseessä ovat Agricolan suomalainen ja ruotsalainen seurakunta, jotka toimivat sekä Lapinjärvellä että Loviisassa. Lapinjärvi
Lapinjärvi on aina ollut erittäin vahvasti maatalouspitäjä, vaikka tilanne on muuttunut viime vuosikymmeninä. Kalastusta Lapinjärvellä ei ole koskaan harjoitettu erityisemmin, vaan Lapinjärvestä saadut kalat kulutettiin lähinnä kotitarpeisiin. 1800-luvulla lapinjärveläisten tärkein kauppatavara oli viina, joka valmistettiin yleensä rukiista, mutta myös kauran käyttö oli yleistä. Vuonna 1834 lapinjärveläisten tuloista jopa 60 prosenttia oli peräisin viinasta. 1750-luvun puolivälissä noin joka toisessa talossa oli viinapannu. Salapoltto oli kuitenkin hyvin yleistä ja muodostui suureksi ongelmaksi myös Lapinjärvellä, mutta vähentyi 1800-luvun lopulla. Lapinjärven suurin pannu oli vuonna 1860 Sjökullan kartanon muurattu viinapannu, jonka vetoisuus oli 185 litraa. Lappee
Lappeen uusi kirkko perustettiin 1600-luvulla nykyiseen Linnoitukseen ja sen palettua rakennettiin uusi, edelleen Lappeen kirkkona toimiva puukirkko paloturvallisuussyistä keskelle metsää hieman kaupungin ulkopuolelle – nykyisin kirkko on jäänyt keskelle Lappeenrannan keskustaa. Rakennusteknisesti harvinaislaatuinen kahtamoiskirkko valmistui 1792 ja sen suunnitteli Juhana Salonen. Se on pyhitetty Pyhälle Marialle. Erillinen kellotapuli valmistui 1856. Vanhan kirkon paikalla Linnoituksessa on nykyisin vain sen muistomerkkipaasi. Sekä kirkollinen että maallinen hallinto tapahtui Lappeenrannan kaupungissa aina sen perustamisesta lähtien. Lapinjärvi (järvi)
Lapinjärvi on aina ollut maatalouspainotteinen kunta eikä kalastus ole ikinä ollut Lapinjärven pääelinkeinoja. Ylinen Lapinjärvi
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Keihäsjoen valuma-alueella (35.35), jonka Puntasojan valuma-alueeseen (35.358) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 188,3 metriä mpy. Lapinjärvi
Lapinjärvellä on suhteellisen paljon liikuntamahdollisuuksia. Kunnan alueella on muun muassa kolme uimarantaa, Kirkonkylässä, Porlammilla sekä Harsbölessä, kaksi tenniskenttää (Porlammilla ja Kirkonkylässä), jääkiekkokaukaloita sekä muutamia pururatoja. Lapinjärven Kirkonkylän alueella Mariebergissä on yleisurheilukenttä, jonka yhteydessä on jalkapallokenttä, tennisverkko, lentopalloverkko, katukoripallokenttä, ja aluetta kiertää pururata. Kesäisin Lukko ja LIF järjestävät kentällä yleisurheilukilpailuja. Liikuntahalleja on sekä Kirkonkylän koulun että Porlammin koulun läheisyydessä. Vuonna 1975 Lapinjärvelle rakennettiin useiden yhdistysten aloitteesta uimahalli, joka kunnallistettiin 1981. Uimahalli sijaitsee Porlammilla Porlammin koulun yhteydessä. Uimahallissa on kaksi allasta, joista suurempi on 16,63 metrin pituinen. Nykyään halli on suljettu. Lamminjärvi (Laitilan Seppälä)
Lamminjärvi on Varsinais-Suomessa Laitilassa oleva järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistön Pitkäjärven−Lukujärven valuma-alueeseen. Lappajärvi (järvi)
Järven pinta-ala on 145 km² ja korkeus on 69,5 metriä meren pinnan yläpuolella, järven suurin syvyys on 38 metriä Aholan syvänteellä. Järven suurin saari on Kärnänsaari, josta järven rantamilta löydetty ainutlaatuinen tuliperäinen kivilaji, kärnäiitti, on saanut nimensä. Lapin maakunta
1560-luvulta alkaen savolaisia kaskiviljelijöitä muutti sankoin joukoin Lappiin. Maakunnan väkiluku kaksinkertaistui. Lapin ensimmäinen kaupunki Tornio perustettiin 1621. 1600-luvun lopun katovuodet Lapissa vähemmän nälänhätää kuin maataloudesta enemmän riippuvaisessa etelässä. Lamminjärvi (Lempäälä)
Lamminjärvi on Pirkanmaalla Lempäälän Nurmissa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Lamminjärvi on osa Pyhäjärven lähialuetta. Oulujärvi
Noin vuonna 1000 alueelle saapui lappalaisia peuranpyytäjiä, joiden jälkeen saapuivat karjalaiset ja liminkalaiset. Lappalaisten ajoista on vain vähän merkkejä: muun muassa lapinhautoja, lapinkiukaita ja saamenkielisiä paikannimiä. Lapinkaivo
Lapinkaivo on Kauhajoella Nummijärven kylässä sijaitseva jääkauden aikana maisemaa hallinneen jääkerroksen siirtymisen seurauksena syntynyt vesikuopanne. Se on 22 metriä lähellä olevan Lapinharjun laen alapuolella. Sen syvyyttä on joskus yritetty mitata, siinä kuitenkaan onnistumatta. Lapinkaivossa on pehmeä liejupohja. Muinaissuomalaiset pitivät Lapinkaivoa vedenhaltijan asuntona. Vedenhaltija oli eräälle mittaajalle huutanut lammesta: ""Mene ja mittaa Nummen ja Kantin väli, niin saat tietää tämän syvyyden"". Suomen sodan aikana kerrottiin tarinaa, jonka mukaan venäläiset sotilaat olisivat työntäneet Lapinkaivoon tykkinsä ja täten estäneet niiden joutumisen suomalaisten saaliiksi. Lapinkaivosta on toisinaan yritetty naarata hukkuneita ilman tulosta. Alinen Lapinjärvi
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Keihäsjoen valuma-alueella (35.35), jonka Puntasojan valuma-alueeseen (35.358) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 188,1 metriä mpy. Artjärven historia
Muinaislöytöjä on tehty järvien läheisyydestä kivi- ja rautakaudelta. Hietaisilla rinteillä on ollut asumuspaikkoja. Satu Koivisto päättelee löytöjen ajoittuvan mesoliittisen kivikauden ajalle, mutta myös vasarakirveskauden löydöksiä on olemassa mm. Pekolan tilalta. Lapinjärven kunnan historiassa on viitteitä tästä etenkin, kun siinä on kuvattu Porlammia ja hämäläisen ja ruotsalaisen alueen rajanvetoja. Lapinjoen vesistön lasketut järvet
Seuraavassa on luettelonomaisesti esitelty tunnettuja tapauksia Lapinjoen valuma-alueen lasketuista tai kuivatetuista järvistä. Esittely alkaa Lapinjoen suistosta ja seuraa jokivartta myöten yläjuoksun suuntaan. Pohjatietoina ovat Kansalaisen karttapaikka ja Oiva-tietokanta, joka on Ympäristöhallinnon eri hallintokuntien yhteispalvelu. Tässä on käytetty lähteinä vanhoja karttoja, joissa järven nimi voi olla eri kuin nykyään. Nämä nimet on esitetty lainausmerkeissä. Nykyisten nimien vieressä on viite Karttapaikkaan, mitä seuraamalla voi paikallistaa kuivatetun järven sijainnin. Lapinjärvi (järvi)
Lapinjärven rantaviiva on n. 11,5 kilometriä pitkä. Järven pinta-ala on noin 530 hehtaaria. Lapinjärven keskisyvyys on hieman vajaa 2 metriä. Syvin kohta on 2,61 metriä syvä ja sijaitsee "Storholmenin" (suom. "Suursaari") luoteispuolella. Lapinjärvessä on myös kaksi saarta: "Storholmen" ja "Lillholmen" (Suursaari ja Piensaari). Lappeenranta
Lappeen pitäjään kuuluneella Lapvedenrannan markkinapaikalla (nykyinen matkustajasatama) oli ennen kaupungin perustamista viipurilaisten kauppiaiden varastoja ja hallintorakennuksia. Sijainti oli liikenteellisesti edullinen. Kaupunkiin ja sitä ennen markkinapaikalle tuotiin tervaa ja muita markkinatuotteita laajalta alueelta. Niemellä sijaitsi myös Lappeen kirkko, joka on merkitty maanmittarin 1640-luvulla tekemään Lappeen karttaan. Varhaisesta kirkosta on nykyään jäljellä vain muistomerkki Linnoituksessa. Uusi kirkko rakennettiin myöhemmin Linnoituksen ulkopuolelle. Lapinjärvi (järvi)
Lapinjärveä käytetään lähinnä virkistyskäyttöön eikä järvestä oteta raakavettä. Lapinjärvellä toimii myös yleinen uimaranta, mutta kesäisin esiintyvät sinileväkukinnat haittaavat uimista. Muuten järvi soveltuu hyvin uimiseen; mataluus nopeuttaa järven lämpenemistä eikä pohja ole kivikkoinen. Osa mökkiläisistä ja kuntalaisista kalastaa kotitarpeeksi, mutta roskakalojen määrä järvessä on suhteettoman suuri. Rantojen kaislikoitumisen takia kalastaminen on vaikeaa. Ammattikalastajia Lapinjärvellä ei ole. Lapinjärvi
Lapinjärvi () on Suomen kunta, joka sijaitsee Uudenmaan maakunnassa. Kunnan väkiluku on ja sen pinta-ala on  km², josta  km² on maata ja loput  km² sisävesialueita. Kunta on kaksikielinen:  prosenttia sen asukkaista puhuu äidinkielenään suomea ja  prosenttia ruotsia. Lapinjärven naapurikunnat ovat Iitti, Kouvola, Loviisa, Myrskylä ja Orimattila. Lappajärvi (järvi)
1850-luvulla järvestä löytyi tuliperäistä kiveä ja vuonna 1858 Henrik Holmberg kirjoitti julkaisussaan kyseisestä kivestä. Geologi Pentti Eskola oli vuoden 1920 Karjalan Jänisjärven tutkimuksiensa jälkeen vakuuttunut siitä että Lappajärvi oli myös tulivuorijärvi. Kesällä 1926 Eskola kävi Lappajärvellä toteamassa kärnäiitin tulivuorenpurkauksen laavakiveksi. Lappajärveä luultiin pitkään muinaisen tulivuoren jäännökseksi. Vielä vuonna 1964 professori Ahti Simonen kirjoitti järven muinaisesta vulkaanisesta toiminnasta. Lapinjoen vesistö
Lapinjoen vesistö jaetaan alueisiin ja valuma-alueisiin eri tavoin. "Lapinjoen alkuosa" alkaa suistosta ja päättyy Lapijoen kylään valtatie 8 kohdalle. "Keskiosa" ulottuu Lappiin asti ja siihen luetaan myös lyhyet ojat ja ne järvet, jotka laskevat suoraan Lapinjokeen. "Lapinjoen yläosa" päättyy entisen Hinnerjoen rajalle, minkä yläpuolella jokea kutsutaan Hinnerjoen nimellä. Pitkät sivuhaarat muodostavat omat valuma-alueensa. Lapinjärven Urheilijat
Lapinjärven Urheilijat on Lapinjärvellä 24. tammikuuta 1945 perustettu urheilu- ja voimisteluseura. Lukon menestynein urheilija on yleisurheilija Brita Johansson, joka teki useita Suomen ennätyksiä pituushypyssä ja 100 metrin juoksussa. Lapinjärven Lukko järjestää vuosittain kolmiseuraotteluita Artjärven Ahjon ja Myrskylän Myrskyn välillä. Lapinjärvellä toimivat myös LIF ja Porlammin Pyry nimiset yleisurheiluseurat. Lapin kirkko
Lapin kirkko on Lapin kappeliseurakunnan kirkko Raumalla, entisen Lapin kunnan kirkonkylässä. Punainen puukirkko on vuodelta 1760. Kellotapuli on rakennettu kirkkomaan ulkopuolelle pienelle mäelle ja se on vuodelta 1806. Kirkossa on noin 500 istumapaikkaa. Porlammi
Kivikautista asutusta Porlammin alueelta on vain yksi havainto, Porlammin Kaunisto. Seuraavat merkit asutuksesta sijoittuvat 1300-luvulle, jolloin, poikkeuksellisesti muuhun Lapinjärveen, suomalaisperäiset hämäläiset olivat asuttaneet Porlammin alueen, kun ruotsalaiset uudisasukkaat olivat keskittyneet Lapinjärven eteläisiin osiin. Tämän jälkeen Porlammi nousi Lapinjärven asukasrikkaimmaksi kyläksi: tilojen lukumäärä 1544 oli 24 tilaa, kun Kimonkylässä oli 12 ja Pekinkylässä 11 tilaa. Tilojen lukumäärä kohosi tasaisesti ja 1580 kylässä oli 34 tilaa. Hallinnollisesti Porlammi kuului Pernajan hallintopiiriin, vaikka Lapinjärvi itsenäistyi 1575. Lapinjärvi
Ruotsi-Suomen väestötilastoja alettiin pitää 1749. Tilastojen laatiminen oli pappien tehtävä. Lapinjärvellä syntyneiden ja kuolleiden tilastot ovat säilyneet aina vuodesta 1691, mutta tilastot eivät ole tarkkoja, sillä isonvihan aikana (1700–1721) osa lapinjärveläisistä pakeni Ruotsiin. Lapinjärvi (Hämeenlinna)
Lapinjärvi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa sijaitseva järvi. Lapinjärvi
Vuonna 1875 kuntakokous hyväksyi yläkansakoulun säännöstön: opetusta annettaisiin suomeksi ja ruotsiksi, tytöille ja pojille. Koulu aloitti toimintansa 24. tammikuuta 1876 ja oppilaita oli 45. Kansakoulu siirtyi myöhemmin Pekinkylästä Kirkonkylään, ja uuden koulun nimeksi tuli Kappelby folkskola. Porlammille rakennettiin kansakoulu 1877. Lapinjärvellä toimivat aina vuoteen 1888 vain Porlammin kansakoulu ja Kapellby folkskolan, kunnes pukarolaiset päättivät perustaa kyläänsä ruotsinkielisen kansakoulun, joka aloitti toimintansa 1889. Koulussa opetettiin myös Pukaron ja Kimonkylän suomenkielisiä oppilaita. Lapinjärvi
Mariebergin kartanossa oli Lapinjärven ainoa suuri puutarha, jonka pinta-alaksi ilmoitettiin 20 hehtaaria vuonna 1875. Lapinjoen vesistö
"Koskeljärvi" on laskenut aikaisemmin "Vaaljärven" kautta "Vaaljokeen", mutta 1860-luvulla Koskeljärvelle kaivettiin uusi laskujoki "Patajärven" kautta. Tarkoituksena oli laskea Koskeljärvi tyhjemmäksi ja hankkia lisää viljelysmaata. Järven mentyä huonoon tilaan, sen pintaa nostettiin vuonna 1991 ja samalla rakennettiin "Välijoelle" ohituskanava Koskeljärven pohjoisrantaa seuraten. Näillä toimilla vesistön valuma-alueet ovat muuttuneet suuresti. Artjärven historia
Artjärven seurakunta kuului kappelikuntana Lapinjärveen aina vuoteen 1865, jolloin tapahtui irtaantuminen Lapinjärvestä. Tähän aikaan kirkon paimenena oli lahjakas Aron Broms, joka yhdessä Kinttulan kartanon esimiehenä Edvard Dunckerin kanssa järjesteli seurakunnan itsenäistymisen ja kunnan ja seurakunnan työnjaon. Lapinjoen vesistön lasketut järvet
Kalmbergin kartasto piirrettiin käyttäen lähteinä seutujen pitäjänkarttoja. Niistä näkyy maaseudun tilanne vuotta 1855 edeltävä aika, joka on monen järven kohdalla kriittinen raja. Lapinjoen nimi muuttuu entisen Hinnerjoen kunnan rajalla Hinnerjoeksi.