Mistä Elefantine -saaren nimi johtuu?
Elefantine
Saaren nimi johtuu kreikan kielen sanasta "eléfas" (ελέφας), joka merkitsee norsunluuta. Saarella on mahdollisesti käyty norsun­luun kauppaa, mutta toden­näköi­semmin nimen aiheena on se, että saari muistuttaa muodoltaan norsun syöksyhammasta, mikä on helposti todettavissa läheisiltä kukkuloilta katsottaessa.
Hvar (saari)
Saaren ollessa kreikkalainen siirtokunta se tunnettiin nimellä Faros, ’majakka’. Kreikkalainen runoilija Apollonios Rhodios viittasi saareen nimellä ”Piteyeia” 200-luvulla eaa. Nimi tuli joko kreikan sanasta "pitys", joka tarkoittaa kuusta, tai muinaisesta illyrialaiskylästä "Pitve" saaren keskiosassa. Kranái
Antiikin aikana Gýtheion paikka ja saaren lähistö oli Spartan satamana. Homeroksen "Iliaan" mukaan Paris ja tämän Spartasta viemä Helena viettivät ensimmäisen yhteisen yönsä saarella (tai laivassa saaren rannassa) ennen purjehtimistaan Troijaan. Erään version mukaan Paris unohti tuolloin kypäränsä ("kranos") saarelle, ja se sai tästä nimen "Kranae". Saaren nykyinen toinen nimi "Marathonísi" viittaa siellä luonnostaan kasvavaan fenkoliin. Mäkiluoto
Toinen kertomus kertoo saaren saaneen nimensä Suomenlahden eteläpuolelta tulleesta lähetyssaarnaajasta, joka oli joutunut pakenemaan veneellään pakanoiden aiottua uhrata hänet jumalilleen. Pakanat olivat tarinan erään version mukaan saaneet saarnaajan kiinni, ja surmanneet tämän Mäkiluodossa. Toiset lähteet kertovat saarnaajan pelkästään nousseen maihin Mäkiluodossa, ja antaneen saarelle tuolloin Mac Elliot -nimen. Kykladit
Antiikin aikana saaret saivat nimen Kykladit ("Kykládes"). Nimi viittaa siihen, että saarten ajateltiin muodostavan kehän ("kyklos") yleishelleenisenä Apollonin kulttikeskuksena tunnetun Deloksen saaren ympärille. Kykladien ympärillä levittäytyivät puolestaan hajanaisemmat Sporadit ("Sporádes"). Kreikkalaisessa mytologiassa Kykladit olivat alun perin nymfejä, jotka merenjumala Poseidon muutti saariksi. Jooniansaaret
Jooniansaaret ovat olleet asuttuja viimeistään paleoliittisella kaudella. Tuolta ajalta on tehty löytöjä muun muassa Kefaloniássa ja Korfulla. Pronssikaudella saarilla ovat vaikuttaneet muun muassa minolainen ja mykeneläinen kulttuuri.
Varhaisimmat kirjalliset viittaukset Jooniansaariin ovat peräisin Homeroksen eepoksista ja erityisesti "Odysseiasta", jossa Ithaka on keskeisessä roolissa Odysseuksen kotipaikkana. Tutkijat ovat kuitenkin olleet erimielisiä siitä, onko kyseessä nykyisin Ithakana tunnettu saari. Jooniansaarten nimi liittyy Joonianmereen, joka puolestaan on saanut nimensä kreikkalaisen mytologian hahmosta Iosta. Elafónisos
Kreikkalaisen mytologian mukaan rakkauden jumalatar Afrodite erotti Elafónisoksen Kytheran saaresta suojellakseen khariitteja. Delfiinit
Delfinaarioissa ihmiset voivat käydä katsomassa delfiinejä ja yleensä nähdä niiden esittämiä temppuja. Tampereella Särkänniemessä sijaitseva delfinaario suljettiin vuoden 2015 loppupuolella. Delfinaarioiden oikeutuksesta kiistellään jatkuvasti. Niiden puolustajat näkevät delfinaariot tärkeinä paikkoina, joissa ihmiset voivat tutustua delfiineihin ja oppia niistä. Delfinaarioiden ajatellaan myös suojaavan delfiinikantaa, jota kalastus on harventanut. Delfinaarioiden vastustajien mielestä delfinaariot eivät tarjoa delfiineille luonnonmukaisia elinolosuhteita fyysisesti eivätkä sosiaalisesti, minkä katsotaan selittävän korkeita kuolleisuuslukuja. Delfinaarioissa on kuitenkin olemassa jo vahva toisen- kolmannen ja jopa neljännen polven kanta, eikä suurimpaan osaan maailman delfinaarioista enää nykyään pyydystetä delfiineitä luonnosta, vaan paikalliskantojen geneettinen monimuotoisuus varmistetaan siirroilla delfinaarioiden kesken tai keinosiemennyksellä. Keinosiemennystekniikat ovat kehittyneet, ja niistä uskotaan ja toivotaan olevan apua myös muun muassa uhanalaisten delfiinilajien kannan elvyttämisessä.Kreikkalaisissa taruissa Apollon otti delfiinin hahmon kantaakseen kreetalaiset Delfoihin, jossa nämä pystyttivät hänelle temppelin. Apollon Delphinioksen (delfiinien herra) nimi saattaa johtua minolaisen kulttuurin delfiinisymbolin käytöstä. Ei ole varmaa, että Delfoi (latinaksi Delphi) olisi saanut nimensä delfiinistä. Tämä merinisäkäs on meren jumalan, Poseidonin, tunnus. Toinen hänen vertauskuvansa on hevonen sekä merihevonen. Poseidonin kerrotaan luoneen ensimmäisen hevosen kalliosta. Merestä syntynyt Afrodite (lat. Venus) kuvattiin monesti delfiinien seurassa. Viinin ja humalan jumala Dionysos muutti tarun mukaan merirosvoja delfiineiksi. Atlantis
Atlantis (, atlanttinen eli Atlaksen saari) on myyttinen mereen uponnut saari tai manner, joka tiettävästi ensimmäisen kerran esiintyy kreikkalaisen filosofin Platonin kirjoituksissa. Hänen mukaansa saari sijaitsi Herakleen pylväiden takana ja atlantislaiset olivat mahtava merikansa, jotka olivat jo valloittaneet suuren osan Länsi-Euroopasta ja Afrikasta. Pian epäonnistuneen Ateenan valtauksen jälkeen Atlantis upposi mereen yhden päivän ja yön aikana 9 000 vuotta ennen Solonin aikaa (eli noin 9600 eaa.) luonnonkatastrofin takia. Ilmeisesti kaikki myöhemmät Atlantista koskevat kirjoitukset pohjautuvat Platonin dialogeihin "Timaios" ja "Kritias" (kirjoitettu n. 360 eaa.). Hoffman Island
Saari luotiin lisäämällä täyttömaata Orchard Shoalsin matalikolle vuonna 1873. Nimensä saari sai New Yorkin entiseltä pormestarilta ja osavaltion entiseltä kuvernöörniltä, John T. Hoffmanilta.
Saarta ja viereistä Swinburne Islandia käytettiin 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa karanteeniasemana, johon sijoitettiin Ellis Islandille saapuneet maahanmuuttajat, joilla havaittiin jokin tartuntatauti. Elefanttitauti
Elefanttitauti eli elefantiaasi (Lymphatic filariasis) on ihmisten sairaus, jossa imusolmukkeiden tukkiintuminen saa jalat, kivekset ja joskus myös nivusten imusolmukkeet turpoamaan valtaviksi, paksunahkaisiksi möykyiksi, jotka painavat useita kiloja ja voivat olla jalkapallon kokoiset. Yleensä tauti johtuu ihmisessä loisivien sukkulamatojen aiheuttamasta imuteiden tuhoutumisesta. Funafuti
Atollilla vuonna 1819 käynyt kapteeni Arent de Peyster oli ensimmäinen Funafutin löytänyt eurooppalainen. Hän nimesi saaret kapteeni Edward Ellicen mukaan Ellicen ryhmäksi, mutta myöhemmin termi Ellice-saaret vakiintui tarkoittamaan koko Tuvalua. Mel Brooks
Vuonna 1980 Brooks perusti tuotantoyhtiö Brooksfilmsin pystyäkseen osallistumaan myös vakavimpien elokuvien tuotantoon – Mel Brooksin nimi kun yhdistettiin heti komedioihin. Brooksin tuotantoyhtiö olikin mukana muun muassa draamaelokuvan "Elefanttimies" (1980) ja kauhuelokuvan "Kärpänen" (1986) tuotannoissa. Atlantis
Aaltoihin hukkuneen mantereen taru tunnettiin Keskivaltakunnan ajalla Egyptissä. Vanha tarina kertoi egyptiläisestä, joka oli laivamatkallaan haaksirikkoon jouduttuaan pelastunut oudolle saarelle. Saarella asui hyväntahtoinen kultainen lohikäärme, joka vei tämän kulkijan pesäänsä. Se kertoi, että saarella asui aikaisemmin 75 onnellista lohikäärmettä, joista vain yksi oli selvinnyt hengissä. Taivaasta pudonnut tähti oli polttanut muut yhden ollessa lentelemässä merellä. Lohikäärme ennusti, että pian saapuisi laiva joka pelastaisi kulkijan, mutta se sanoi myös: ”Et ole enää ikinä näkevä tätä saarta, sillä aallot nielevät sen”. Clarencensaari
Clarencensaari () on Eteläisiin Shetlandsaarin kuuluva saari Eteläisessä jäämeressä noin 30 kilometriä Elefanttisaaresta kaakkoon. Saaren korkein huippu Mount Irving kohoaa noin 2300 metrin korkeuteen saaren eteläosassa. Elafónisos
Elafónisoksen suojeluspyhimys on Pyhä Spyridon, jota juhlitaan 12. joulukuuta. "Panagíaa" eli Neitseen Marian kuolonuneen nukkumista juhlitaan 15. elokuuta. Elokuun lopussa saarella vietetään kymmenen päivän ajan ”kalastajafestivaalia”, sillä enemmistö saarelaisista saa elantonsa kalastuksesta. Saaren Kreikkaan liittämistä juhlitaan 6.–9. kesäkuuta. Kefaloniá
Kreikkalaisessa mytologiassa Kefaloniá on saanut nimensä saarelle pakenemaan joutuneen Kefaloksen mukaan. Eräät tutkijat ovat esittäneet teorian, että Kefaloniá voisi olla Homeroksen eepoksissa kuvattu Odysseuksen kotipaikka Ithaka nykyisen Ithakan saaren sijasta. Tämä on seurausta siitä, ettei Ithakalta oltu aiemmin tehty merkittäviä arkeologisia löytöjä, kun taas Kefaloniá sopii hyvin Homeroksen saaresta antamaan kirjalliseen kuvaukseen. Erään teorian mukaan Ithaka olisi ollut Kefalonián Palikín niemi, joka olisi aiemmin muodostanut erillisen saaren. Teoriaa ei ole kuitenkaan yleisesti hyväksytty. Ynglinga-suku
Skilfing-suku maintaan Beowulf-eepoksessa, joka on peräisin 700-luvulta, mutta sisältää mahdollisesti jo 500-luvulta peräisin olevaa aineistoa. Se sai lopullisen muotonsa lähellä vuotta 1000. Islantilainen historioitsija, runoilija ja myyttien tutkija Snorre Sturlasson selitti, että Skilfingit hallitsivat "itäisen meri­tien varrella", toisin sanoen Ruotsissa, mutta että suvun nimi johtui keksitystä "meri­kuningas" Skelfiristä. Elefanttisaari
Shackletonin retkikunta päätyi saarelle huhtikuussa 1916 pelastautuessaan laivansa murskauduttua jäissä. Shackletonin Etelämantereen ylitysretki
Kun Shackletonilla ja kirvesmies Harry McNishillä oli ankara riita siitä, mitä tulisi tehdä, miehistössä heräsi tyytymättömyyttä, mutta riidat sovittiin. Merivirrat kuljettivat Shackletonia Antarktiksen niemimaan viertä pitkin kohti valtamerta. Miehet nälkiintyivät, ja lopulta he ampuivat pingviinejä ruoaksi. Polttoaineiden loputtua pingviinin rasvasta saatiin kamiinaan polttoainetta. Sitten jääalue, jolla Shackleton oli, irtosi omaksi jäälautakseen. Aikansa purjehdittuaan jäälautta alkoi repeillä ja miehet siirtyivät mukaan otettuihin veneisiin. Paleltumat ja merisairaus heikensivät miehiä. Veneet rantautuivat kylmän purjehduksen jälkeen Elefanttisaarelle. Toistaiseksi ei yhtään miestä ollut kuollut, vaikka vaaranpaikkoja oli tullut: kaksi miestä paleltunut ja yhdellä oli ollut sydänkohtaus. Elefanttisaarella rakennettiin kahdesta veneestä rantaan asumus, joka aikaa myöten osoittautui varsin mutaiseksi asuinpaikaksi, sillä kamiina lämmitti asunnon alla olleen maaperän. Elefsínanlahti
Elefsínan kaupunki, josta lahti on saanut nimensä, sijaitsee sen pohjoisrannalla. Länsirannalla sijaitsee Néa Péramos ja itärannalla Skaramagkás. Elefantine
Aleksanteri Suuren jälkeen Egyptiä hallitsi kreikkalaisperäinen Ptolemaiosten dynastia vuosina 305–30 eaa. Ptolemaiosten aikana egyptiläiset uskonnolliset tavat pysyivät pitkälti ennallaan, mutta egyptiläiset jumalat usein samastettiin kreikkalaisten jumalien kanssa. Myöhemmin Egypti joutui Rooman valtakunnan alaisuuteen, mutta silloinkin sen uskonnolliset perinteet jatkuivat rinnakkain muista kulttuureista peräisin olevien kanssa. Anáfi
Kreikkalaisen mytologian mukaan argonautit nimesivät saaren Anafeksi, kun Apollon oli nostanut saaren merestä argonauttien pelastukseksi myrskyltä. Saarella on Apollon Aegleteen temppelin rauniot. Temppeli on mytologian mukaan argonauttien perustama.
Santorínin tulivuoren purkautuminen noin 1650–1600 eaa. aiheutti jopa 150 metrin korkeuden saavuttaneen tsunami-aallon joka pyyhki noin 30 km:n päässä rähähdyksestä sijaitsevan Anáfin yli 250 metrin korkuisin aalloin, tuhoten saaren luonnon ja mahdollisen asutuskulttuurin täysin. James Caird (vene)
James Caird oli 23 jalkaa (6,86 m) pitkä pelastusvene. Se oli yksi "Endurance"-laivan pelastusveneitä, ja sillä tutkimusmatkailija Ernest Shackleton ja viisi muuta retkikunnan jäsentä onnistuivat purjehtimaan 800 mailia (1300 km) Elefanttisaarelta Etelä-Georgian saarelle 24. huhtikuuta – 10. toukokuuta 1916. Pelastusvene sai nimensä tutkimusretkeä rahoittaneen James Cairdin mukaan. Anglesey
Kansanomaisen etymologian mukaan nimi "Anglesey" () viittaisi anglien saareen. Saaren nimi on kuitenkin mahdollisesti peräisin sen muinaisnorjankielisestä nimityksestä "Öngulsey", jossa "öngull" tarkoitti kulmaa tai koukkua ja "ey" saarta.Saaren kymrinkielinen nimi on "Môn". Antiikin aikaisissa ja keskiaikaisissa lähteissä saareen viitataan usein latinalaisella nimellä "Mona" tai kreikaksi "Μονα". Nimellä on todennäköisesti sama alkuperä, kuin Mansaarella (kymriksi "Manaw", muinaisiiriksi "Mano"). Nimet sekoitetaankin usein toisiinsa historiallisissa lähteissä, joista ei aina selviä kummasta saaresta on kyse. Elefanttimies (elokuva)
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Elefanttimiehen" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Lontoon sairaalassa työskentelevä kirurgi Frederick Treves (Anthony Hopkins) huomaa John Merrickin (John Hurt) eräässä viktoriaanisessa friikkisirkuksessa Lontoon East Endissä, missä Merrickiä hallitsee raakalaismainen Bytes (Freddie Jones). Merrick on niin pahoin epämuodostunut, että hänen on pidettävä yllään huppua ja viittaa liikkuessaan ihmisten parissa. Bytes väittää Merrickin olevan vähämielinen. Merrickin tila kiehtoo Trevesiä ammatillisessa mielessä, joten hän maksaa Bytesille vastineeksi siitä, että tämä tuo Merrickin sairaalaan hänen tutkittavakseen. Treves esittelee Merrickin kollegoilleen eräällä luennolla esitellen tätä lähinnä fysiologisesti kiehtovana otuksena. Treves kiinnittää kuulijoiden huomion Merrickin hengenvaarallisiin epämuodostumiin ja ylisuureen kalloon, jonka vuoksi Merrickin on nukuttava pää polvia vasten, sillä muuten kallon paino tukehduttaisi hänet. Merrickin palattua takaisin sirkukseen Bytes hakkaa hänet niin pahasti, että eräs myötätuntoinen oppipoika (Dexter Fletcher) ottaa yhteyttä Trevesiin. Treves vie Merrickin takaisin sairaalaan. Bytes syyttää Trevesiä siitä, että myös tämä käyttää Merrickiä hyväkseen omia tarkoitusperiään varten. Kirurgi päättää tehdä voitavansa auttaakseen epäonnista Merrickiä kaikin mahdollisin tavoin. Elafónisos
Kreikan vapaussodan aikana syksyllä 1821 Kytheran saarella sijaitsevan Karaváksen kylän asukkaat surmasivat 50 osmania, jonka jälkeen he lähtivät turvaan Elafónisokselle ja asettuivat sinne myös asumaan. Andréas Vókos Miaoúlis vastaanotti Kreikan merivoimien komentajuuden 11. helmikuuta 1822 Elafónisoksella. Saaresta tuli merivoimien tukikohta vapaussodan aikana, ja merivoimien laivasto vieraili saarella usein. Hydran saarelta lähtenyt merivoimien alus "Nireus" räjähti 12. kesäkuuta 1825 saaren edustalla ja surmasi 50 henkilöä laivalla. Britannian laivaston amiraali Edward Codrington, Venäjän keisarikunnan laivaston kontra-amiraali Lodewijk van Heiden ja Ranskan laivaston kontra-amiraali Henri de Rigny kokoontuivat Elafónisoksen Sarakínikonlahdella "Asia"-nimisen laivan kannella varhain aamulla 8. lokakuuta 1827 päättämään, että Egyptin kuninkaan pojan Ibrahim Pashan tuli lopettaa kaikki sotilaalliset toimet Kreikassa tai muuten liittoutuneet eli edellä mainitut laivastot hyökkäisivät hänen joukkojensa kimppuun, kuten tapahtuikin myöhemmin Navarinon taistelussa. Elafónisos
Merirosvot käyttivät saarta tukikohtanaan 1500- ja 1600-luvuilla, sillä tuohonkin aikaan alukset käyttivät Elafónisoksen ja Kytheran saaren välistä salmea matkallaan itäiselle Välimerelle. Sarakínikonlahdella ja saaren eteläpuolisella merialueella käytiin 7.–10. elokuuta 1572 meritaistelu, jossa ottivat yhteen Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin Kaarle V:n pojan Espanjan prinssin Juhana Itävaltalaisen komentamat venetsialaisjoukot sekä algerialaisen, osmanien amiraaliksi ylentämän, merirosvon Ulutzalin osmanijoukot. Taistelu päättyi siihen, kun Juhana Itävaltalaisen joukot ajoivat osmanit Mánin niemimaalle. Karlowitzin rauhassa vuonna 1699 osmanien valtakunta tunnusti Venetsian oikeudet Elafónisokseen, mutta vuonna 1715 osmanit miehittivät saaren. Toinen Venetsian ja osmanien välinen meritaistelu Elafónisoksen edustalla käytiin vuonna 1717, kun venetsialaisamiraali Pizanis lähti hyökkäämään 33 aluksen laivastolla osmanien laivaston kimppuun, joka oli ankkuroituneena Sarakínikonlahdella. Laivastot kohtasivat Elafónisoksen länsirannikon edustan pienten Panagían saarten tuntumassa, jossa alkoi kahdeksan tuntia kestänyt ja venetsialaisten voittoon päättynyt taistelu. Seuraava meritaistelu venetsialaisten ja osmanien välillä saaren edustalla käytiin 20.–22. heinäkuuta 1718, kun Markantónis Diedoksen johtama 26 aluksesta muodostunut laivasto otti yhteen Souleiman Kotzan johtaman 36 aluksen osmanilaivaston kanssa. Tämäkin taistelu päättyi Venetsian voittoon. Rottnest Island
Rottnest Island eli Rottnestin saari on lähellä Australian länsirannikkoa sijaitseva saari. 7000 vuotta sitten maankohoaminen aiheutti Rottnestin erkaantumisen mantereesta. Saari ja sen ympäristö muodostavat luonnonsuojelualueen. Rannikkovesissä on koralliriuttoja ja niiden ympärillä esiintyy nokkavalaita, merileijonia, paholaisrauskuja ja satunnaisesti kilpikonnia. Itse saarella on monia lintulajeja houkuttelevia suolajärviä ja rämeitä. Saarella harrastetaan sukellusta ja melontaa. Cat Island
Erään teorian mukaan saari on saanut nimensä englantilaisen merirosvon Arthur Cattin mukaan. Toisen tarinan mukaan saarella oli valtava määrä espanjalaisten vapauttamia kissoja kun englantilaiset saapuivat saarelle ensimmäistä kertaa. Espanjalaiset orjuuttivat Bahaman alkuperäisväestön ja siirsivät heidät siirtokuntiinsa Etelä-Amerikkaan. Cat Island asutettiin uudelleen 1783 kun lojalistit pakenivat Amerikan vapaussotaa saarelle. He toivat mukanaan puuvillaplantaasit ja orjat. Plantaasit hävisivät 1800-luvun aikana, mutta asutus säilyi saarella. Vuonna 1939 brittiläinen fransiskaanimunkki John Hawes perusti saaren korkeimmalle kohdalle luostarin, joka on olemassa edelleen. Korfu
Venetsialaisvalta päättyi vuonna 1797, jolloin saari päätyi Napoleonin sodissa Ranskan vallan alle. Tämän jälkeen saari oli brittivallan alla vuosina 1815–1864. Tuolloin saari oli osa Jooniansaarten yhdysvaltoja, joka oli Britannian protektoraatti. Erityisesti venetsialais- ja brittiaika näkyvät saaren rakennuskannassa. Korfusta tuli osa itsenäistynyttä Kreikkaa vuonna 1864. Saaren nykyisistä nimimuodoista Kérkyra on periytynyt antiikin ajalta, kun taas Korfu on peräisin bysanttilaiselta ajalta. Baffininsaari
Baffininsaari (, , ) on saari Nunavutin territoriossa, pohjoisessa Kanadassa. Pinta-alaltaan (507 451 km²) se on maailman viidenneksi suurin saari ja Kanadan suurin saari. Baffininsaaren asukasluku on noin 11 000 (2007). Saari on nimetty brittiläisen tutkimusmatkailijan William Baffinin mukaan. Nunavutin pääkaupunki Iqaluit sijaitsee Baffininsaaren etelärannikolla. Lofootit
Lofootit oli alun perin Vestvågøy-saaren vanha nimi. Nimen alkuosa "lo" tarkoittaa ilvestä, loppuosa on muinaisnorjaa ja tarkoittaa jalkaa. Saaren muotoa onkin luultavasti verrattu ilveksen jalkaan. Marée Noire
Albumin ranskankielinen nimi "Marée Noire" () tarkoittaa vertauskuvallisesti raakaöljyn aiheuttamaa saastumista. Yhtyeen laulaja Elliot Desgagnésin mukaan vaikka albumin nimen ja sanoituksien voidaan luulla liittyvän sopivan ajankohdankin vuoksi vuoden 2010 Meksikonlahden öljyonnettomuuteen, ne eivät välttämättä suoraan liity toisiinsa. Albumin sanoilla Desgagnés on koittanut selittää Albert Camus'n "Sisyfoksen myytti" -kirjan tarinan, jolla tarkoitetaan, että ihmisen elämällä ei ole mitään merkitystä eikä sillä kuulukaan olla merkitystä. Elafónisos
Elafónisos asutettiin ensimmäisen kerran neoliittisella kaudella, ja antiikin aikaan siellä harrastettiin paljon saarelle nimen antaneiden saksanhirvien metsästystä. Saari oli Bysantin hallussa, kun saraseenit valtasivat sen 800-luvulla ja tappoivat väestön. Elafónisos oli tämän jälkeen monta vuosisataa asumattomana ja vaihtoi tuona aikana useasti omistajaa. Saari oli kuitenkin strategisesti merkittävällä paikalla, ja siksi sen edustalla käytiin 1700-luvulla kaksi meritaistelua. Saari asutettiin uudestaan Kreikan vapaussodan aikana, kun sinne muutti osmaneita paenneita kytheralaisia. Tuolloin saari kuului vielä Britannian Jooniansaarten yhdysvaltain protektoraattiin, mutta virallisesti se siirrettiin Kreikalle vuonna 1850. Toisen maailmansodan aikana Elafónisos oli Saksan miehittämä. Kaukaluoto
Ruotsinkielinen nimitys Köklot on syntynyt germaanisten kielten vaikutuksesta saaren alkuperäisestä suomenkielisestä nimestä Kaukaluoto. Nimi Kaukaluoto on tullut siitä, että saariryhmä oli kaukana isokyröläisille. Kaukaluoto-nimi on aikaisemmin esiintynyt Köklotin rinnalla, mutta on pyyhkiytynyt nyt pois. Niinpä Köklotvägen käännetään nyt suomeksi Köklotintie. Toinen teoria nimen alkuperästä perustuu alkuperäiseen ruotsinkieliseen kirjoitusasuun "Kåcklot", jossa "Kåck" eli "Kock" tulkitaan henkilönnimeksi. Elefantin matka
"Elefantin matka" perustuu tositapahtumiin 1500-luvulta. Portugalin kuningas Juhana III haluaa antaa Intiasta tuottamansa norsun kihlajaislahjaksi vaimonsa serkulle, Itävallan arkkiherttua Maksimilianille. Lian peittämät norsu Salomo suitaan ensin kuntoon, sen intialainen hoitaja Subhro puetaan edustaviin asuihin, ja heidät lähetetään seurueen saattelemana matkaan kohti Wieniä. Tästä matkasta kirja kertoo. Matkan varrella norsu saa osakseen huomiota, pääasiassa ihmetystä, ihastusta ja auttamisen halua, mutta ihmiset myös pelkäävät sitä taikauskoisesti. Norsun intialaisen hoitajan Subhron kautta Saramago kuvaa matkan vaiheita, ja tämän välityksellä kirjailija saa irvailla katolista kirkkoa, kuninkaallisten oikkuja ja politiikan kiemuroita. Mufloni
Mufloni on kotoisin Lounais-Aasiasta, mistä domestikoitunutta lammasta siirrettiin jo neoliittisella kaudella Välimeren saarille Korsikaan ja Sardiniaan. Saarille tuodut lampaat villiintyivät ja kotiutuivat näiden saarten vuoristoisiin sisäosiin, missä kehittyi muutamien tuhansien vuosien aikana eurooppalainen mufloni eli sardinianmufloni. Näillä kahdella Välimeren saarella elävät muflonit ovat jo pitkään olleet harvinaisia. Niitä on kuitenkin istutettu Manner-Eurooppaan jo 1700-luvulta lähtien, ja esimerkiksi Saksassa, Tšekissä, Slovakiassa, Etelä-Ranskassa ja Espanjassa ne ovat nykyään varsin yleisiä. Manner-Euroopan kannaksi arvioidaan noin 20 000 yksilöä, mikä on moninkertaisesti suurempi kuin Korsikassa ja Sardiniassa jäljellä olevan alkuperäisen kannan koko. Mufloneita on siirretty myös Euroopan ulkopuolelle Yhdysvaltoihin, Havaijille ja Uuteen-Seelantiin. Marathonísi (Zákynthos)
Marathonísi () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja sijaitsee Laganáksenlahdessa Joonianmeressä Zákynthoksen saaren etelärannikolla. Saari on asumaton. Hallinnollisesti saari kuuluu Zákynthoksen kuntaan, Zákynthoksen alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen.
Marathonísi on osa Zákynthoksen merikansallispuistoa sekä Natura 2000 -aluetta, johon kuuluu myös osa Laganáksenlahden rannasta sekä Kalonísin saari. Marathonísi on valekarettikilpikonnien ("Caretta caretta") pesimäaluetta. Saari on myös muodoltaan hieman kilpikonnaa muistuttava ainakin Zákynthoksen suunnasta katsottuna. Saaren nimi viittaa fenkoliin ("márathos"). Martinique
Martiniquen epävirallinen lempinimi on "Ile aux Fleurs" eli kukkien saari. Toinen saaresta käytetty nimitys on "Pays des Revenants", jolla viitataan paikkaan, jonne palataan mielellään. Myös puista "gommier"-nimellä tunnettua kalastusvenettä ja "bakoua"-hattua pidetään saaren symboleina. Saaren maskotti on kolibri. Saarella on epävirallinen lippu, joka juontaa juurensa 1700-luvulla ranskalaisten kauppalaivojen käyttämään lippuun. Lipussa kuvattu käärme on keihäskäärmeen sukulainen "Bothrops lanceolatu", paikallisella nimellään "fer-de-lance". Virallisissa yhteyksissä käytetään epävirallisen lipun sijasta Ranskan lippua. Elafónisos
Saaren pohjoiskärjessä on Elafónisos-niminen pääkylä ja satama. Kylässä oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 816 asukasta. Länsirannikolla on pieni, 156 asukkaan Káto Nisín kylä, ja sen edustalla pienet Panagían saaret eli Kaséla, Leptó ja Prasonísi. Muita pieniä saaria ovat Aglýftis Kasélasta etelään, Elafónisoksen lounaisrannikon edustalla, ja Pavlopétri koillisrannikon edustalla. Etelärannikolla Sarakínikonlahden rannalla on 15 asukkaan Léfkin kylä, josta kaakkoon on ensin Símoksen ranta ja sitten pienempi Frángoksenlahti. Itärannikolla on Léfkinlahti. Lisäksi saaren pohjoisosassa on 37 asukkaan Kapárin kylä. Elefantine
Toisinaan väitetään, että myös se kuuluisa kaivo, johon aurinko kerran vuodessa paistoi suoraan ylhäältäpäin, mihin perustuen Eratosthenes määritti maapallon ympärysmitan, olisi sijainnut Elefantinessa. Strabonin mukaan kaivo kuitenkin sijaitsi Syenessä (Assuanissa), ei Elefantinessa. Kumpikaan Elefantinen nilometreista ei olisi siihen tarkoitukseen soveltunut, mutta Syenen kaivo on mahdollisesti hävinnyt. Île Sainte-Marguerite
Saaren rannikolla tehdyissä kaivauksissa on löydetty keramiikan ja seinämaalausten jäänteitä, jotka on ajoitettu 300-luvulle eaa. Saari sai nimensä Pyhän Honoratuksen sisaren mukaan, joka asui saarella pienen uskonnollisen yhteisön kanssa 300-luvulla. Heidän lisäkseen saarella vieraili ajoittain munkkeja viereiseltä pienemmältä île Saint-Honorat'n saarelta. Kuningatar Jeanne antoi saaren Bertrand Grasselaiselle vuonna 1351, mutta munkit saivat saaren takaisin omistukseensa 1400-luvulla. Chevreusen herttua Claude de Lorraine hankki saaren itselleen vuonna 1617 ja se siirtyi myöhemmin Guisen herttuan omistukseen. Sittemmin Kardinaali Richelieu valloitti saaren, ja hänen käskystään saarelle rakennettiin vuonna 1635 Fort Royal. Se ei kuitenkaan kestänyt espanjalaisten hyökkäyksiä. He valloittivatkin saaren muutaman vuoden ajaksi kolmikymmenvuotisen sodan aikana, mutta ranskalaiset valloittivat sen takaisin vuonna 1637. Fort Royalesta tuli valtion vankila vuonna 1685, ja vuodet 1687–1698 linnassa oli vankina rautanaamioisena miehenä tunnettu tuntematon vanki. 1700-luvulla saaren valloittivat Ranskalta vuorotellen Itävalta, Piemonte ja Englanti, mutta ne kaikki ajettiin sittemmin pois. Saaren linna luokiteltiin historialliseksi monumentiksi vuonna 1927, ja sen sotilaallinen merkitys lakkasi vuonna 1944. Linnaa entisöitiin vuonna 1971, ja se siirtyi Cannesin kaupungin omistukseen vuonna 1995. Kestävyys (kirja)
Teos kertoo Ernest Shackletonin johtamasta tehtävässään epäonnistuneesta retkikunnasta, jonka tarkoitus oli vuonna ylittää Antarktiksen manner sekä retkikunnan 28 jäsenen lähes kaksi vuotta kestäneestä henkiinjäämistaistelusta. Kirja on saanut nimensä Shackletonin retkellä käytössä olleesta aluksesta "Endurance". Alus murskaantui jäälauttojen keskellä Weddellinmerellä, ja miehistö jäi ahtojäille kaikkiaan runsaaksi vuodeksi. Heidän onnistui saada vesille veneitä ja päästä turvallisesti Elefanttisaarelle. Shackletonin kanssa viisi miestä lähti "James Caird" -nimisellä pelastusveneellä Drakensalmen kautta Etelä-Georgian saarelle 650 merimailin päähän. Hän lähti kahden miehen kanssa ylittämään saarta. Kolmen kuukauden kuluttua hän sai vihdoin pelastetuksi Elefanttisaarelle jääneen muun miehistön. Turks- ja Caicossaaret
Turks-saarten nimi tulee paikallisesta kaktuksesta ("Melocactus intortus"), jonka punaiset kukat muistuttivat espanjalaisten merimiesten mielestä turkkilaisen miehen päähinettä. Elefsína
Elefsína (; ) on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Ελευσίνας, "Dímos Elefsínas"), joka sijaitsee Länsi-Attikan alueyksikössä Attikan alueella ja kuuluu Ateenan metropolialueeseen. Koko kunnan pinta-ala on 37,06 neliökilometriä ja väkiluku 29 902. Varsinaisen Elefsínan kaupungin väkiluku on 24 910 (vuonna 2011).
Elefsína sijaitsee noin 20 kilometriä Ateenan keskustasta luoteeseen. Se on teollisuus- ja satamakaupunki sekä Länsi-Attikan alueyksikön hallinnollinen keskus. Kaupunki sijaitsee samassa paikassa kuin sille nimen antanut antiikin Eleusis, joka oli tunnettu Eleusiin mysteereistä. Eleusiin arkeologinen alue ja sen yhteydessä toimiva Eleusiin arkeologinen museo kuuluvat kaupungin merkittävimpiin nähtävyyksiin. Elefantine
Vanhimmat saarella säilyneet rauniot ovat kolmannen dynastian aikainen graniittinen porraspyramidi sekä kuudennen dynastian aikainen paikallisen nomarkin Hekayibin rakennuttama pieni pyhäkkö. Vanhan valtakunnan ajoista roomalaisaikaan saakka Egyptissä oli 42 tällaista paikallisen nomarkin hallitsemaa maakuntaa eli nomosta. Elefantine
Elefantinen linnoitus sijaitsi juuri Niilin ensimmäisen kataraktin alla. Toisen väli­kauden aikana (1650–1550 eaa.) tämä linnoitus oli Egyptin etelä­rajana. Tuvalun historia
Yhdysvaltalaisen kauppalaiva "Rebeccan" kapteeni De Peyster löysi Funafutin atollin 1819 ja nimesi sen brittiläisen poliitikon Edward Ellicen mukaan Ellicen ryhmäksi. Ellice omisti De Peysterin laivan lastin. Seuraavana aamuna De Peyster näki vielä Nukufetaun ja nimesi sen Peysterin ryhmäksi. Myöhemmin englantilainen hydrografi A. G. Findlay alkoi käyttää koko saariryhmästä nimeä Ellicensaaret.
De Peysterin jälkeen monet kauppiaat ja valaanpyytäjät kävivät alueella. Valaanpyytäjä George Barrett "Independence II" -aluksellaan löysi Nukulaelaen marraskuussa 1821. Vuonna 1825 Obed Starbuck löysi Niutaon sekä Vaitupun ja hollantilaisen "Pollux"-aluksen kapteeni havaitsi Nuin yli 250 vuotta Mendaña de Neiran matkan jälkeen. Exploring Expedition -tutkimusmatkan johtaja Charles Wilkes vieraili 1841 kolmella saarella ja kutsui alkuperäisasukkaita vierailemaan aluksillaan. Liparisaaret
Kreikkalaiset asuttivat saaret arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. perustamalla sinne Liparan siirtokunnan. Sen kaupunkikeskus oli samannimisellä "Liparan" saarella eli nykyisellä Liparin saarella. Kaupunki kukoisti merenkulun kannalta edullisen sijannin, tuliperäisyyden vuoksi hedelmällisen maaperän sekä alunakaivosten ansiosta. Vulcanon saari tunnettiin antiikin aikana nimellä "Hiera" eli "Thermessa", Salina nimellä "Didyme", Panarea nimellä "Euonymos" ja Stromboli nimellä "Strongyle". Lipari on aina ollut merkittävin saarista, mistä on peräisin saariryhmän toinen nimitys Liparisaaret. Olifantti (soitin)
Olifantti on keskiaikainen, norsun syöksyhampaasta tehty luonnontorvi. Tällaisia torvia on saatettu käyttää metsästyksessä tai sodankäynnissä merkkitorvena. Arvokkaasta norsunluusta tehty olifantti on kuitenkin ollut myös statussymboli. Ranskalaisessa "Rolandin laulu" -runoelmassa ritari Roland kantaa mukanaan olifanttia. Torven nimi johtuu latinan sanasta ”elephantus”- ja keskiaikaisen ranskan sanasta ”olifant”, jotka molemmat tarkoittavat norsua. Soitin luetaan vaskipuhaltimiin, koska olifantin ääni syntyy jo soittajan huulissa, jotka on painettu puhaltimen suukappaletta vasten, kuten trumpetissa. Sifnos (kaupunki)
Sifnoksen saari itsessään on ollut asuttu viimeistään kykladisella kaudella, jolta ajalta sieltä on löydetty kykladisia idoleita ja keramiikkaa. Ágios Andréaksessa on ollut asutusta ainakin mykeneläisellä ja geometrisella kaudella. Saaren alkuperäiseksi nimeksi antiikin aikana mainitaan "Merope".
Sifnoksen kaupungin paikka on ollut asuttu viimeistään geometrisella kaudella noin 800 eaa. Antiikin aikaisen käsityksen mukaan Sifnos oli muiden pohjoisten Kykladien polisten tavoin Ateenasta tulleiden joonialaisten siirtokunta. Sen sanottiin saaneen nimensä Sifnoksesta, Sunioksen pojasta. Saari vaurastui kaivostensa ansiosta, ja sitä pidettiin Polykrateen aikana noin 520 eaa. saarista rikkaimpana. On mahdollista, että saaren kaupungit yhdistettiin jossain vaiheessa yhdeksi polikseksi. Kaupunki löi omaa hopearahaa 500-luvulta eaa. lähtien. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Sifnios" (). Ellis Island
Nimensä Ellis Island on saanut sen vuonna 1770 ostaneelta Samuel Ellisiltä. Sitä ennen saarta kutsuttiin nimellä Oyster Island runsaan osterikannan vuoksi. Liittovaltio rakensi saarelle Fort Gibson -linnoituksen, joka oli osa samaa linnoitussuunnitelmaa kuin esimerkiksi Castle Clinton. Puffin Island (Anglesey)
Puffin Island () on saari Pohjois-Walesissä Angleseyn saaren pohjoisosassa. Saaresta alkaa Menainsalmen koillinen pään. Viikingit käyttivät saaresta nimeä Priestholm.
Pyhä Seiriol perusti Penmonin luostarin 600-luvulla saaren läheisyyteen. Samalla hän perusti saarelle uskonnollisen yhteisön. Siitä juontuu saaren kymriläinen nimi Ynys Seiriol eli Seiriolin saari. Sanotaan, että Pyhä Seiriol oli haudattu saarelle, samoin kun hänen suojelijansa Gwyneddin kuningas Maelgwn Gwynedd. Saarella on useita keskiaikaisia luostareiden raunioita sekä 1100-luvulta peräisin oleva kirkon torni. Giraldus Cambrensis mainitsee saaren matkallaan Walesissa vuonna 1188.
Saaren englanninkielisen nimi Puffin Island on suomeksi Lunnisaari. Nimensä mukaan saarella oli suuri lunnipopulaatio. Myös ruokeja oli saarella runsaasti. 1890-luvulla saarelle kuitenkin pääsi isorottia, jotka romahduttivat saaren pesivät lintukannat. Vuonna 1998 aloitettiin rottien poistaminen saarelta, toivoen että linnut palaisivat pesimään saarelle.
Puffin Islandin ja Angleseyn saaressa olevan niemen Penmon Pointin (kymriksi "Trwyn Du") välinen salmi on vaarallinen purjehtia. Vuonna 1831 Liverpoolista tullut laiva "Rothesay Castle" upposi salmeen. Pian tämän haverin jälkeen rakennettiin Trwyn Dun majakka. Elafónisos
Elafónisokselta kulkee lauttoja Peloponnesoksen Poúntaan, Neápoliin ja Gýtheioon sekä Kytheran saarelle. Lisäksi saari kuuluu linjaan, johon kuuluvat Elafónisoksen lisäksi Ateenan kupeessa sijaitseva Pireus, eteläinen Peloponnesos, Kythera sekä Kreetan Kíssamos. Linjalla liikennöi joko lautta tai kantosiipialus. Matka-aika Poúntasta Elafónisokselle on kuusi minuuttia ja Neápolista puolestaan puoli tuntia. Lautta Poúntasta saarelle kulkee seitsemänä päivänä viikossa myös talvisin. Suurimman osan vuodesta lautta aloittaa liikennöinnin varhain aamulla, ja se päättyy melko myöhään. Saaren tiestö on kapeaa ja osin päällystämätöntä. Elafónisoksella liikutaan autolla, moottoripyörällä tai jalan. Linja-autoliikennettä saarella ei ole. Tenedos (saari)
Saaren vanha kreikkalainen nimi on Tenedos (Τένεδος), turkkilainen nimi Bozcaada, joka sekin on ollut käytössä jo satoja vuosia. Antiikin aikana siitä tiedetään käytetyn myös nimiä Calydna, Phoenice ja Lyrnessus. Saaren virallinen turkkilainen nimi on Bozcaada, joka johtuu turkin sanoista "boz", joka merkitsee sekä hedelmätöntä maata että ruskeanharmaata väriä, ja ”aza”, joka merkitsee saarta. Apollodoros Ateenalainen selitti Tenedos-nimen johtuvan kreikka­laisesta sankari Teneestä, joka hallitsi saarta Troijan sodan aikana ja jonka Akhilleus surmasi. Apollodoroksen mukaan saaren nimi oli alkujaan ollut Leukofrys, kunnes Tenes nousi siellä maihin ja tuli saaren hallitsijaksi. Nimi Bozcaada tuli käyttöön, kun osmanit olivat valloittaneet saaren. Nimi Tenedos pysyi sen ohella yleisesti käytössä vielä sen jälkeenkin; useimmiten saaren kreikkalaiset käyttivät siitä eri nimeä kuin turkkilaiset. Opuntian Lokris
Koko kyseinen alue ei kuulunut lokrislaisille, vaan sen katkaisi kapea Fokiin kaistale, joka ulottui Pohjoisen Euboianlahden rantaan ja jossa sijaitsi Dafnuksen satamakaupunki. Dafnuksen ja sen läheisen Alopen pohjoispuolinen itäisen Lokriin alue tunnettiin nimellä "Epiknemidian Lokris", mikä oli peräisin Knemis-vuoren nimestä. Näiden kaupunkien eteläpuolinen alue puolestaan tunnettiin varsinaisena "Opuntian Lokriina", ja se sai nimensä alueen tärkeimmästä kaupungista Opuksesta. Opuksen kohdalla rannikolla sijaitsi Opuntianlahti ja edustalla Atalanten saari. Antiikin lähteistä tunnetaan myös kolmas alueen nimitys, "Hypoknemidian Lokris" (), joka vaikuttaa olleen jonkinlainen synonyymi koko Opuntian Lokriille, Epiknemidian Lokris mukaan lukien, poliittisena liittona. Sophia Antipolis
Elävän urbaanilegendan mukaan senaattori Pierre Lafitte, kansallisen kaivoskoulun johtaja, puolusti suurella innolla sekä teknopolin rakentamista että myös tulevaa nimeä tälle kokonaisuudelle. Hänen vaimonsa oli näet Sophia, josta tulee nimen ensimmäinen osa ja loppuosa tulee Antibesin kaupungin vanhasta nimestä. Todellisuutta lienee kuitenkin se, että nimi Sophia tulee nimen alkuperäisestä merkityksestä, Viisauden jumalattaresta ja loppuosa on jo legendan mukainen eli kreikkalaisesta Antibesin kaupungin nimestä.. Tonga
Tonga tarkoittaa tongan kielellä etelää tai eteläistä, mikä kuvastaa saarien sijaintia suhteessa Samoaan. Tongasta on käytetty myös nimeä Ystävyydensaaret (, ). Nimi on peräisin löytöretkeilijä James Cookilta, joka kolmannella retkellään vuonna 1777 vietti huhti-heinäkuun Tongassa ja ystävystyi Haʻapain päällikkö Finaun kanssa. Cookiin vetosi myös saarelaisten ystävällisyys ja vieraanvaraisuus, minkä vuoksi hän halusi ystävyyden näkyvän saaren nimessäkin. Oikeammin Cook tarkoitti termillä lähinnä Tongaan kuuluvan Ha’apain saariryhmän Lifuka-saarta. Vaikka saarelaiset hankkivatkin Cookin ja miehistön tarvitsemia tarvikkeita, ystävällisyys ei ole koko totuus, sillä heimopäälliköt olivat suunnitelleet Cookin ja hänen miehistönsä surmaamista. Cook ennätti kuitenkin lähteä ennen suunnitelman täytäntöönpanoa. Elafónisos
Elafónisoksen asukkaat saavat elantonsa muun muassa kalastuksesta, ja väestöstä 60 prosenttia on kalastajia. Saarella onkin yksi Kreikan suurimmista kalastuslaivastoista, ja saaren asukkaat tunnetaan puisten laivojen rakennustaidostaan. Saaren alukset, jotka enimmäkseen ovat puisia "trechantíri"-tyyppisiä (), soveltuvat rannikkoalueilla tapahtuvaan kalastukseen. Saarelaiset kalastavat Peloponnesoksen etelärannikolla sekä Kytheran ja Antikytheran vesillä. Kesäaikaan saarella vierailee ja majoittuu runsaasti matkailijoita. Saaren matkailukausi alkaa toukokuussa ja päättyy syyskuussa, ja eniten matkailijoita vierailee heinä–elokuussa. Kythera
Erään näkemyksen mukaan Kythera on saanut nimensä saaren ensimmäisen asukkaan, Foinikiasta saapuneen Kytheroksen mukaan. Toisen näkemyksen mukaan saaren nimi pohjautuu muinaiskreikan verbiin "κεύθω", joka tarkoittaa 'piilotettua rakkautta mahassa'. Tämä viittaa siihen, että kreikkalaisen mytologian rakkauden jumalattaren Afroditen eli Kythereian on sanottu syntyneen saarella. Mytologian mukaan titaani Kronos tappoi isänsä Uranoksen leikkaamalla tältä irti sukuelimet, jotka hän heitti mereen. Sukuelimet muuttuivat kahdeksi kiveksi, mahdollisesti Kytheran itärannikolla oleviksi Antidragonéraksi ja Dragonéraksi. Sukuelimistä mereen valuneiden veripisaroiden vaikutuksesta syntyi Afrodite, joka nousi merestä vaahdon keskeltä. Mytologian mukaan Afrodite matkusti Kytheralta Kyprokselle suurella simpukankuorella. Myös Kyproksen Pafosta on väitetty Afroditen syntymäpaikaksi. Venetsian valtakaudella saari tunnettiin nimellä "Cerigo". Lehtisaaret
Lehtisaarilla oli jonkin verran virolaisasutusta 1700-luvun jälkipuoliskolla. Pienen Lehtisaaren länsiosassa on kalliokaiverrus muistona 1750-luvulla alueelle muuttaneista virolaisista. Ison Lehtisaaren ruotsalainen nimi, (Stora) Löv-ö, on varsin tyypillinen saaren nimi Uudellamaalla. Sen kirjoitusasu on vaihdellut 1560-luvulta alkaen: Lövön, Löfföön, Löföö ja Stor Löfö. Sumparenin varhaisin kirjoitusasu puolestaan on Såmper, nimen alkuperä saattaa olla kalasumpuissa ja kalakaupassa. Sapiéntza
Saari joutui Venetsian tasavallan alaisuuteen vuonna 1209 saarella sijainneessa luostarissa allekirjoitetun sopimuksen mukaan. Kreikan vapaussodan aikana vuonna 1825 Kreikan merivoimat käytti saarta operaatioidensa tukikohtana. Sapiéntzan saari kuului vuoteen 1850 saakka virallisesti Britannian Jooniansaarten yhdysvallat -nimiseen protektoraattiin. Kreikkaan saari liitettiin yhdessä idempänä sijaitsevan Elafónisoksen saaren kanssa virallisesti 6. heinäkuuta 1850 kreikkalaisen ministerin Andréas Lóntoksen ja Britannian suurlähettilään Whishin tekemällä sopimuksella. Britit rakensivat saaren eteläosaan vuonna 1890 majakan, jolla on korkeutta 18 metriä. Aigina (antiikin kaupunki)
Aiginan saaren asujaimisto vaikuttaa tulleen alun perin Lähi-idästä, ja myöhemmin Peloponnesokselta 3000-luvulla eaa. Kolónan kukkula, jolla myös antiikin aikaisen kaupungin akropolis sijaitsi, on ollut asuttu ja akropoliina jo 4000–3000-luvuilta eaa. lähtien. Pronssikaudella saari oli läheisissä yhteyksissä Kykladien saarten kykladiseen kulttuuriin. Saarella oli laajat kauppayhteydet Manner-Kreikkaan ja muille Egeanmeren saarille sekä koko itäisen Välimeren alueella aina Vähään-Aasiaan ja Egyptiin saakka. Noin vuodesta 2000 eaa. saari oli osa minolaista kulttuuripiiriä ja noin vuodesta 1400 eaa. mykeneläistä kulttuuripiiriä.
Aiginan saaren varhaisemmaksi nimeksi mainitaan "Oinone" ja "Oinopia". Kreikkalaisessa mytologiassa nimi Aigina oli peräisin joenjumala Asopoksen tyttäreltä Aiginalta, joka synnytti saarella Aiakoksen Zeukselle. Myytin mukaan saari oli tuolloin asumaton, ja Zeus muutti muurahaiset ("myrmēkes") saaren asuttaneiksi myrmidoneiksi, joiden kuninkaana Aiakos toimi. Erään tulkinnan mukaan myytti kuvaa sitä, että saaren mykeneläisen kauden asukkaat tulivat Fleiuksesta Asopoksen varrelta sekä Thessalian Fthiasta, joka oli myrmidonien kotiseutua. Aiakoksen pojista Telamon muutti Salamiille ja Peleus Fthiaan. Elafonísi
Legendan mukaan Elafonísin punertava hiekka olisi saanut värinsä uhrien verestä. Nykyisin saaren korkeimmalla kohdalla on kyltti, joka muistuttaa verilöylystä. Elafonísi
Elafonísi (; myös Elafónisos, Ελαφόνισος; suom. ”Peurasaari”) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kreetan saariin ja sijaitsee Välimereen kuuluvassa Libyanmeressä Kreetan länsirannikon edustalla. Saaren pinta-ala on noin 2 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti saari kuuluu Kíssamoksen kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Elefantine
Muinaiset egyptiläiset tunsivat Elefantinen saaren nimellä "Abu" tai "Jebu". Se oli puolustuksellisesti erin­omaisella paikalla Egyptin ja Nubian rajalla, ja sijaintinsa vuoksi sillä oli huomattava merkitys myös jokea pitkin kulkevien kauppa-alusten satama­paikkana. Paikka on lähellä Kravun kääntöpiiriä eli pohjoisinta leveyspiiriä, jonne aurinko kerran vuodessa paistaa suoraan ylhäältä­päin ja josta se kesä­päivän­seisauksen jälkeen näyttää kääntyvän etelään päin. Elefantine
Saksan arkeologinen instituutti on suorittanut saarella kaivauksia. Monet siellä sijainneesta kaupungista löydetyt esineet ovat nykyisin näytteillä saarella sijaitsevassa museossa, muun muassa muumioitu Khnumia esittävä pässi. Saarelta on löydetty runsaasti myös esidynastisella kaudella tehtyjä esineitä. Eilean Donan
Saaren nimi tarkoittaa Donnánin saarta ja on saanut nimensä kelttiläisen pyhimyksen Donnán of Eiggin mukaan, joka kuoli marttyyrinä vuonna 617. Hänen kerrotaan rakentaneen saarelle kirkon, josta ei kuitenkaan ole löytynyt jälkiä. Elefantine
Toinen nilometri on suorakulmainen allas saaren eteläkärjessä lähellä Khnumin temppeliä vastapäätä Old Cataract -hotellia. Se on todennäköisesti näistä vanhempi. Kreikkalainen historioitsija Strabon mainitsi yhden nilometrin, mutta ei ole varmaa, kumpaa hän tarkoitti. Fuerteventura
Fuerteventuran nimen alkuperästä on useampikin teoria, erään teorian mukaan Jean de Betancourt antoi saarelle nimen Fuerteventura, pitäessään saarella käymistä suurena seikkailuna. Toisen teorian mukaan nimi tulee espanjankielisistä sanoista "el viento fuerte" (suomeksi voimakas tuuli). Elefantine
Säilyneiden tietojen mukaan Elefantinessa on ollut Khnumin temppeli jo kolmannen dynastian faarao Djoserin aikana. Myöhemmin paikalle rakennettiin toinenkin temppeli, jonka rauniot vievät suuren osan saaren eteläkärjestä. Tämä temppeli rakennettiin 30. dynastian faarao Nektanebon aikana vähän ennen kuin Aleksanteri Suuri valloitti Egyptin. Saarella on myös Hatšepsutin rakennuttama Satisin temppeli. Motu One (Seurasaaret)
Motu One on pieni asumaton saariryhmä Leeward-saarilla Tyynellämerellä. Saarien nimi tarkoittaa hiekkasaarta. Motu Onea kutsutaan myös Bellinghauseniksi Fabian Gottlieb von Bellingshausenin mukaan, jonka nimen tutkimusmatkailija Otto von Kotzebue antoi saarille. Saaria ei tule sekoittaa Atlantilla sijaitsevaan Bellingshausenin saareen. Koufonísi
Koufonísi () eli Áno Koufonísi (Άνω Κουφονήσι, ”Ylempi Koufonísi”) tai "Páno Koufonísi" (Πάνω Κουφονήσι) on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja tarkemmin Pieniin Kykladeihin ja Koufonísian saariin Káto Koufonísin ohella. Saaren pinta-ala on 5,77 neliökilometriä ja asukasluku 399 (2011). Hallinnollisesti Koufonísi kuuluu Koufonísian kunnallisyksikköön, Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Avalon
Avalon mainitaan ensi kerran Geoffrey Monmouthilaisen "Historia Regum Britanniae" -teoksessa (1136). Geoffrey kutsuu saarta "Vita Merlinissä" (1150) "Omenasaareksi". Nimi "Avalon" muistuttaakin kymrin omenaa tarkoittavaa sanaa "afal". Toisaalta John Rhys (1891) yhdisti nimen kelttiläiseen jumaluuteen nimeltä Aballach. Penang
Penangin alueen esihistoriasta ei tiedetä paljoa. Kiinalaisille merenkävijöille saari oli tuttu jo ennen 1400-lukua, tuolloin saari oli ilmeisesti asumaton. Kiinalaiset kutsuivat sitä "betelsaareksi", mistä alue on saanut nimensä; Osavaltion nimi tulee betelpähkinästä, jonka nimi on malaijiksi "pinang". Bougainville
Saari sai nimensä ranskalaisen löytöretkeilijän Louis Antoine de Bougainvillen mukaan. Vuosina 1884–1914 saari kuului Saksan Uuteen-Guineaan (saksaksi "Deutsch-Neuguinea"). Versaillesin rauhansopimuksen jälkeen Saksa menetti siirtomaansa, ja saari joutui Kansainliiton päätöksellä Australian hallinnon alaiseksi vuoteen 1949 asti, jolloin Papua-Uusi-Guinea muodostettiin. Japanilaiset miehittivät saaren vuonna 1942. Marraskuun 1943 ja huhtikuun 1944 välisenä aikana toteutetuissa operaatioissa liittoutuneet karkottivat japanilaiset. Operaatioissa kaatui yli 17 500 japanilaista. Elafónisos
Kreikkalainen amiraali Lámpros Katsónis pelastautui aluksineen Elafónisokselle vuonna 1790 jouduttuaan osmanien ja algerialaisten alusten häiritsemäksi Ándroksella. Napoleon I lakkautti Venetsian tasavallan vuonna 1797 ja Campo Formion rauhassa Elafónisos päätyi Ranskan vallan alle. Elafónisoksesta tuli osa Napoleonin perustamaa Egean prefektuuria, johon kuuluivat myös Zákynthos, Kythera ja Antikythera. Sittemmin Elafónisos päätyi osaksi vuonna 1800 perustettua Septinsularin tasavaltaa (, ), joka oli puoli-itsenäinen Venäjän ja osmanien valtakunnan alaisuudessa. Heinäkuussa 1807 solmitussa Venäjän ja Ranskan välisessä Tilsitin sopimuksessa Elafónisos palautui takaisin Ranskan alaisuuteen. Jo vuonna 1809 saari joutui Britannian hallintaan. Elafónisos päätyi osaksi toisessa Pariisin rauhassa marraskuussa 1815 muodostettua Jooniansaarten yhdysvallat -nimistä () valtiota, joka oli Britannian protektoraatti. Elefanttimies (elokuva)
Merrick paljastuu ajan myötä sivistyneeksi ja sujuvasanaiseksi mieheksi. Gomm järjestää Merrickille sairaalaan oman huoneiston, ja Merrick kuluttaa päivänsä lukien, piirtäen sekä rakentaen mallia eräästä kirkosta, joka näkyy hänen huoneensa ikkunasta. Eräänä päivänä Treves tuo Merrickin kotiinsa juomaan iltapäiväteetä oman vaimonsa Annin (Hannah Gordon) kanssa. Merrick häkeltyy siitä kotoisasta rakkaudesta, jota hän saa osakseen Trevisien kotona, ja näyttää Treviseille kaikkein rakkaimman aarteensa: valokuvan hänen omasta äidistään. Merrick kertoo toivovansa, että hänen äitinsä ryhtyisi rakastamaan häntä, jos vain näkisi, miten ”ihania ystäviä” hänellä nyt on. Myöhemmin Merrick alkaa saada huoneistoonsa seurapiirivieraita, kuten kuuluisan näyttelijätär Madge Kendalin (Anne Bancroft). Merrickistä tulee yläluokkien suosittu ihmetyksen sekä hyväntekeväisyyden kohde. Vierailujen lisääntyessä entisestään rouva Mothershead (joka on vastuussa Merrickin huolenpidosta) valittaa Trevesille, että Merrickiä kohdellaan yhä kuin sirkusfriikkiä, mutta tällä kertaa vain hienommissa, yläluokkaisissa puitteissa. Ylihoitajattaren huomio alkaa kiusata Trevesiä (jolla on ollut oma roolinsa Merrickin nykyisessä tilanteessa), ja hän alkaakin kyseenalaistaa omat tekonsa. Vaikka Merrickiä kohdellaan hyvin päivisin, sairaalan yövartija (Michael Elphick) tienaa salaa rahaa tuomalla lähipubien pelureita töllistelemään Merrickiä. Alofi (Wallis ja Futuna)
Alofi on Tyynenmeren saari, joka muodostaa osan Ranskalle kuuluvaa Wallisin ja Futunan territoriota. Se myös muodostaa yhdessä Futunan kanssa Hornesaaret. Saaren pinta-ala on 32 neliökilometriä. Saaren korkein kohta "Mont Kolofau" (tunnettu myös nimellä "Mont Bougainville") kohoaa 410 metrin korkeuteen. Elafónisos
Elafónisoksen saari sijaitsee Peloponnesoksen niemimaan ja Lakonian etelärannikon edustalla, 300 metriä Poúntan kylästä etelään. Kytheran saari on etelässä 11 kilometrin ja Gýtheio luoteessa 50 kilometrin päässä. Elafónisos kuuluu Kytheran-Antikytheran saariketjuun, jonka pääsaaret ovat Elafónisos, Kythera ja Antikythera. Se on jäänne maakannaksesta, joka on aikoinaan yhdistänyt eteläisen Peloponnesoksen läntiseen Kreetaan. Antiikin Kypros
Kreikkalaisessa mytologiassa Kyprosta pidettiin rakkaudenjumalatar Afroditen synnynpaikkana tai oikeammin paikkana, jossa meressä vaahdosta syntynyt Afrodite nousi maihin. Tämän vuoksi jumalatar tunnettiin myös epiteetillä "Kypris". Kyproksen Afroditessa yhdistyi ilmeisesti idästä tullut seemiläinen vaikutus (Astarte/Ishtar) sekä saaren varhaisempi hedelmällisyydenjumalattaren kultti. Mulliitti
Nimi johtuu Mullin saaresta. Elafónisos
Troijan kuninkaan pojan Pariksen ja Spartan kuningattaren Helenan on kerrottu hakeneen Elafónisoksen Athenen temppelistä turvaa matkallaan Spartasta kohti Troijaa. Kreikkalainen tarusankari Odysseus kohtasi Maléanniemen luona vastustusta, kun hän oli palaamassa Troijan sodasta kotiinsa Ithakaan. Odysseus yritti tuloksetta päästä Elafónisoksen ja Kytheran väliseen salmeen, mutta hän joutui eroon laivastostaan. Tämän jälkeen Odysseus nousi maihin Elafónisoksella eli kyklooppien maalla. Paikallisen perinteen mukaan Káto Nisín kylää pidetään saarella kyklooppien maana. Elafónisoksen länsirannikon pieniä Panagían saaria kutsutaan myös nimellä "Cyclopetres" eli ”kyklooppien kivet”. Anukis
Anukis (tunnetaan myös nimillä Anka, Anqet ja Anuket) oli muinaisen Egyptin Niilin jumalatar, jota palvottiin vaihdellen koko Egyptissä. Anukiksen kultti oli alun perin lähtöisin Sudanista. Anukiksen palvonnan pääpaikkoija olivat kuitenkin Elefantinen saari ja Seheil. Anuket oli luomisen jumala Khnumin tytär ja samalla tämän vaimo, ja hänen tunnusmerkkinään oli korkeilla höyhenillä koristeltu kruunu. Jumalattaren kreikankielinen nimi on johdettu egyptiläisestä nimestä Anuket, joka on muodostettu verbistä "syleillä". Elefantine
Elefantine () on saari Niilissä välittömästi ensimmäisen kataraktin alapuolella lähellä Assuania Egyptissä. Tämä seutu tunnetaan Ylä-Egyptinä, koska maan­pinta on siellä korkeammalla kuin Ala-Egyptissä lähempänä Väli­merta. Saarella sijaitsevat muinaisen samannimisen kaupungin rauniot. Madeiran historia
Ensimmäinen historiallisesti luotettava lähde eurooppalaisten vierailusta Madeiralla on portugalilaisten saapuminen 1400-luvun alkupuolella. Madeirasta on kuitenkin myös huomattavasti vanhempia mutta epävarmoja viittauksia heti ajanlaskun alusta lähtien. Roomalainen kirjailija Plinius mainitsi teksteissään "Purppurasaaret", jolla on hyvinkin voitu sijaintinsa puolesta viitata Madeiraan. Arabien on väitetty löytäneen saaren jo 1000-luvulla ja nimenneen sen "El Ghanemiksi" ja myös viikinkien vierailun mahdollisuutta on pohdittu. Rikkaan englantilaisen aatelisneidon Anne d'Arfetin kerrotaan rakastuneen köyhään Robert Machimiin 1300-luvulla Englannissa ja paenneen tämän kanssa pakkoavioliittoaan Ranskaan. Heitä kuljettaneen laivan kerrotaan kuitenkin joutuneen ankaraan myrskyyn, jonka seurauksena se ajautui pois kurssilta ja haaksirikkoutui nykyisen Machicon kaupungin edustalle. Kaupungin onkin arveltu saaneen nimensä Robert Machimin mukaan. 1300-luvulla Madeira kuitenkin todennäköisesti jo tunnettiin, sillä se esiintyy jo vuodelta 1351 peräisin olevassa italialaisessa kartassa. Kartassa Madeira esiintyy nimellä "Isola di Lolegname" (puusaari), jonka lisäksi siinä näkyvät myös Porto Santo sekä Desertassaaret nykyisillä nimillään. Mavrodáfni
Mavrodáfni (, ”Musta laakeri”; myös "Mavrodaphne") on kreikkalainen viinin valmistukseen käytettävä tumma viinirypälelajike. Se on kotoisin Peloponnesoksen niemimaalta Patraksen seudulta.
Kerrotaan, että lajike sai nimensä siitä, että eräs upseeri rakastui viiniviljelmällään työskennelleeseen tummaan Dáfni (Dafne) -nimiseen neitoon ja antoi tämän nimen viinilleen. Mavrodáfnia kasvatetaan edelleen erityisesti eri puolilla Peloponnesosta (kuten Akhaiassa, Arkadiassa, Eliksessä sekä Messeniassa), Jooniansaarilla (erityisesti Kefaloniássa) sekä eräillä muilla alueilla Kreikassa. Elefanttisaari
Elefanttisaari () on Eteläisiin Shetlandsaariin kuuluva saari Eteläisessä jäämeressä. Saari sijaitsee 890 kilometriä kaakkoon Kap Hornista ja sen pinta-ala on noin 558 neliökilometriä. Saaren nimi juontuu sen elefantin päätä muistuttavasta ulkomuodosta ja saaren rannoilla nähdyistä merinorsuista. Jooniansaaret
Pinta-alaltaan suurin Jooniansaari on Kefaloniá ja väkiluvultaan suurin Korfu. Suurimmat kaupungit ovat Korfun kaupunki ja Kefalonián Argostóli. Jooniansaariin kuuluu viisi pienempää pienten saarten saariryhmää, jotka ovat Korfun luoteispuolella sijaitsevat Diapontiset saaret, Lefkaksen ja Aitolia-Akarnanian rannikon välissä sijaitsevat Tilevoḯdes-saaret, Aitolia-Akarnanian rannikon edustalla sijaitsevat Ekhinadit, Zákynthoksen eteläpuolella sijaitsevat Strofadit sekä Messenian rannikon edustalla sijaitsevat Oinoússeen saaret. Saarten pääelinkeinoja ovat turismi, viinin ja hedelmien viljely sekä kalastus ja merenkulku. Biafra
Nimen Biafra alkuperäinen muoto on Biafar tai Biafara, joka esiintyy useissa eurooppalaisten matkailijoiden kirjoittamissa teoksissa ja piirtämissä kartoissa 1500-luvulta alkaen. Vanhoissa kartoissa Biafran alue on huomattavasti suurempi kuin Biafran valtio. Suurimmillaan Biafra peitti koko Beninin valtakunnan ja Kongon kuningaskunnan väliin jäävän alueen, mutta tavallisesti sen katsottiin peittävän Biafranlahden ranta-alueet eli Itä-Nigerian ja Kamerunin, joskus pelkästään Kamerunin. Elafónisos
Nykyään enemmistö saaren asukkaista saa elantonsa kalastuksesta, ja saarella onkin yksi Kreikan suurimmista kalastuslaivastoista. Lisäksi kesäaikaan Elafónisoksella vierailee runsaasti matkailijoita. Saaren suurimpiin nähtävyyksiin kuuluvat kaksi kirkkoa ja linna. Lisäksi saaren lähistöllä on mereen uponneen Pavlopétrin kaupungin jäännökset. Saaren suojeluspyhimys on Pyhä Spyridon, jonka juhlaa vietetään joulukuussa. Eléftherna
Eléftherna () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Réthymnon kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Arkádin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Réthymnon kunnan Arkádin kunnallisyksikköön. Kylä muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Ελευθέρνης, "Topikí Koinótita Elefthérnis"). Kylän väkiluku on 189 (vuonna 2011).
Eléftherna sijaitsee kukkulalla Kreetan pohjoisosissa linnuntietä noin 25 kilometriä itäkaakkoon Réthymnon kaupungista. Kylän nimi viittaa sen alueella sijainneeseen antiikin aikaiseen Eleuthernan kaupunkiin. Eleuthernan arkeologinen alue sijaitsee nykyisen kylän sekä noin kilometrin kaakkoon sijaitsevan Archaía Eléfthernan kylän välisellä alueella. Se on seudun merkittävin nähtävyys. Kylän muihin nähtävyyksiin kuuluvat sen bysanttilaisaikaiset kirkot. Elefantine
"Elefantinen papyrykset" ovat kokoelma arameaksi kirjoitettuja virallisia asiakirjoja ja kirjeitä. Ne osoittavat, että Persian valtakaudella (525–330 eaa.) saarella asui juutalainen sotilasyhteisö, jossa mahdollisesti oli mukana myös muita aasialaisia. He ylläpitivät siellä omaa Jahven temppeliä, mutta osoittivat myös polyteistisia uskomuksia. Toisinaan he saattoivat myös samastaa Israelin Jumalan egyptiläisten Khnumiin. Falklandin sota
Espanjasta itsenäistynyt ja siltä aluevaatimuksen "perinyt" Argentiina on myöhemmin esittänyt aluevaatimuksensa perusteluna saarten löytämisen, jonka tekijäksi esitetään joko Amerigo Vespuccia 1502, Fernão de Magalhãesin purjehduksella mukana ollutta portugalilaista merimiestä Esteban Gomezia 1520 tai Francisco Alonso de Camargoa 1540. Todisteena näille väitteille esitetään 1500-luvun espanjalaisia karttoja, joissa saaret esiintyvät. Britannian kuninkaallisen laivaston "HMS Desiren" päällikkö John Davies löysi saaret 1592, ja Sir Richard Hawkins (1562–1622) tutki saarten pohjoisrannikon vesiä muutamaa vuotta myöhemmin. Kumpikin osapuoli tunnusti alueen löytymisen, nimeämisen ja karttaan merkitsemisen tapahtuneen 1600, kun hollantilainen Sebald de Weert (1567–1603) nimesi saaret Sebaldeiksi matkatessaan Magalhãesinsalmen kautta Atlantille. M/S Calypso
Toisen maailmansodan jälkeen alus palveli lauttana Maltan ja Gozon saaren välillä, jolloin se sai nimekseen "Calypso", nymfi Kalypson mukaan. Myytin mukaan nymfin kotisaari oli samainen Gozon saari. Elefantine
Elefantinen saarella on säilynyt kaksi nilometria eli Niilin vedenkorkeuden mittaria. Toinen niistä liittyy Satiksen temppeliin, ja siinä on alas johtava kivinen portaikko. Sen 90 porrasta on merkitty sekä arabialaisilla, kreikkalaisilla, roomalaisilla että hieroglyfinumeroilla. Sen kahdessa seinässä on monia merkintöjä ja symboleja veden korkeuden mittaamista varten. Se jälleenrakennettiin viimeksi Rooman valtakunnan aikana ja oli käytössä 1800-luvulle saakka. Elefantti (farao)
Elefantti kuninkaan ehdotettu olemassaolo perustuu Günter Dreyerin ja Ludwig David Morenzin lausuntoihin. He ovat vakuuttuneita siitä, että Elefantti oli paikallinen kuningas, joka hallitsi Qustulin alueella. Dreyerin mukaan, Elefantin nimi näkyy viillettynä kivikirjoitukssen Qustulissa ja Gebel Sheikh-Suleimanissa , jossa hieroglyfit laitetaan osaksi kuninkaan serekh-nimeä. Dreyer näkee hieroglyfissä kuution muotoisen valtaistuin istuimen ja kävelevän Elefantin alla ja lukee "Pen-Abu" ("Ainoa suuri (valtias) istuimella"). Morenz on samoilla linjoilla, mutta on erittäin epävarma nimen käsittelyssä. Hän haluaa käyttää neutraalia väliaikaista nimeä "Kuningas Elefantti". Vaihtoehtoisesti hän ehdottaa sarvikuonoa kuninkaalliseksi eläimeksi. Elafónisos
Elafónisos oli alun perin niemimaa, joka irtosi Peloponnesoksesta vuoden 365 jaa. maanjäristyksessä. Elafónisos on asutettu ensimmäisen kerran neoliittisella kaudella 3000-vuosituhannella eaa. muun muassa Víglassa, Léfkissä ja Káto Nisíssä sekä Pavlopétrissä saaren edustalta tehtyjen arkeologisten kaivausten perusteella. Toisen lähteen mukaan Elafónisos on asutettu vasta 2000- ja 1000-vuosituhansilta lähtien. Suurimman osan seuraavista vuosisadoista Elafónisos oli kuitenkin asuttamaton. Niemimaan ensimmäisinä asukkaina on pidetty lelegejä. Esihistoriallisena aikana Elafónisos oli tekemisissä Kytheran, Euboian, Kreetan ja Egeanmeren saarten kanssa. Elafónisoksella vaikutti noin vuosina 1600–1100 eaa. mykeneläinen kulttuuri, jonka aikana Panagían alueelle nykyiseen Káto Nisín kylään rakennettiin mykeneläinen kaupunki. Mykeneläisiä seurasivat muun muassa doorilaiset. Antiikin aikana Elafónisoksella palvottiin kreikkalaisen mytologian olympolaisia jumalia. Erityisesti palvonnan kohteena oli villin luonnon ja metsästyksen jumalatar Artemis, jolle oli niemimaalla oma temppelikin. Antiikin aikana Elafónisoksella harjoitettiin paljon metsästystä, sillä niemimaalla oli suuri saksanhirvipopulaatio. Juuri näistä eläimistä saari on saanut ”peurojen saarta” tarkoittavan nimensä. Näistä asioista on saatu tietää 100-luvulla eläneen kreikkalaisen maantieteilijän Pausaniaan kuvauksista sekä 1400-luvun venetsialaisista kartoista. Antiikin kreikkalaisen historioitsijan Thukydideen mukaan Elafónisoksella vastapäätä Kytheran saarta, mahdollisesti etelärannikon Léfkin alueella, sijaitsi ennen 500- ja 400-lukuja eaa. rakennettu Apollonin temppeli. Elafónisoksella on sijainnut myös meren jumala Poseidonin temppeli. Lefkas
1800-luvulla saksalainen arkeologi Wilhelm Dörpfeld esitti teorian, että Lefkas olisi Homeroksen eepoksissa kuvattu Odysseuksen kotisaari Ithaka nykyisen Ithakan saaren sijasta. Teorian mukaan saarelaiset olisivat myöhemmin muuttaneet nykyiselle Ithakalle ja vieneet saaren nimen mukanaan. Homeroksen kuvaama Odysseuksen palatsi olisi sijainnut lähellä Nydrín kylää. Teoria on myöhemmin kumottu. Dörpfeld kuitenkin löysi Lefkakselta muutamia mykeneläisaikaisia hautoja. Nukufetau
Nukufetau on atolli Tuvalun saarivaltiossa ja yksi sen kahdeksasta hallintoalueesta. Siihen kuuluu 37 saarta, joiden yhteenlaskettu pinta-ala on noin 3 neliökilometriä. Saarista suurin on Motulalo. Muita suuria saaria ovat esimerkiksi Fale, Lafanga ja Savave. Vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan atollilla asui 540 ihmistä. Nukufetauta johtaa saarineuvosto ja sillä on kaksi paikkaa Tuvalun 15-paikkaisessa parlamentissa. Atollilla on koulu, sairaala ja kirkko. Atollin nimi tulee tuvalunkielisistä sanoista "te fetau", joka on yleinen puu saarella, ja "nuku", joka tarkoittaa asumapaikkaa.