Montako kuuta Neptunuksella on?
Neptunuksen kuut
Neptunuksella tiedetään olevan neljätoista kuuta. Suurin niistä on Triton, jonka William Lassell löysi vuonna 1846 vain 17 päivää Neptunuksen löytämisen jälkeen. Seuraava kuu, Nereid, löydettiin vasta yli sata vuotta Tritonin jälkeen.
Halimede
Halimede (väliaikainen nimi: S/2002 N 1) on Neptunuksen kuu, jonka on löysi Matthew J. Holman elokuussa 2002. Muiden Neptunuksen kiertolaisten tavoin sen on nimetty Nereidien, Nereuksen ja Doriksen viidenkymmenen tyttären, mukaan ja siitä käytetään myös nimeä Neptunus IX. Ennen virallista nimeämistään 3. helmikuuta 2007, kuu tunnettiin väliaikaisella systemaattisella nimellä "S/2002 N 1".
Kaikista Neptunuksen kiertolaisista Halimeden rata on eksentrisyydeltään toiseksi suurin ja inklinaatioltaan kolmanneksei suurin, mikä käy ilmi oheisesta kuvaajasta. Halimede on halkaisijaltaan noin 60 kilometriä ja näyttäytyy harmaana näkyvän valon aallonpituudella. Yleisesti otaksutaan, että Halimede on syntynyt Nereidin ja jonkin toisen kappaleen törmäyksen seurauksena. Tätä tukee paitsi yleinen törmäystodennäköisyys, myös se että näiden kahden kiertolaisen pinta näkyy kuvissa saman värisenä. Kuukausi
Yleisessä kielenkäytössä kuukausi on gregoriaanisen kalenterin 28–31 kalenterivuorokauden mittainen nimetty ajanjakso eli "kalenterikuukausi". Sekä gregoriaanisen että juliaanisen kalenterin mukaan vuodessa on 12 kuukautta, joiden latinalaiset nimet ovat kummassakin kalenterissa "Ianuarius", "Februarius", "Martius", "Aprilis", "Maius", "Iunius", "Iulius", "Augustus", "September", "October", "November" ja "December". Nämä latinalaiset nimet ovat yhä käytössä yleensä vain vähän muuntuneina useimmissa eurooppalaisissa kielissä. 
Suomen kielessä kuukausilla on kuitenkin täysin omakieliset nimet tammikuu, helmikuu, maaliskuu, huhtikuu, toukokuu, kesäkuu, heinäkuu, elokuu, syyskuu, lokakuu, marraskuu ja joulukuu. Neptunium
Neptuniumia löytyy luonnosta hyvin pieni määrä uraanimalmeista. Neptuniumia valmistetaan tavallisesti pommittamalla uraania neutroneilla syklotronilla. Neptuniumia syntyy ydinvoimaloissa, kun polttoaineena käytetään uraania. Akselin kaltevuus
Perinteisesti pohjoisnapa on määritelty oikean käden säännöllä: jos käden sormien suunta vastaa pyörimissuuntaa, on pohjoinen ylös nostetun peukalon suunnalla. Tällä tavalla määriteltynä Aurinkokunnassa on kaksi planeettaa joiden pohjois- ja etelänavat ovat "ylösalaisin": Venus ja Uranus. Niiden lisäksi ylösalaisin olevat navat tiedetään olevan myös suurella transneptunisella kohteella, Plutolla. Toisaalta Kansainvälinen tähtitieteellinen unioni (engl. lyh. IAU) määritti vuonna 1982 taivaankappaleen pohjoisnavan olevan se napa, joka on Maan kiertoradan pohjoispuolen suunnalla. Edellä mainituista syistä Venukselle, Uranukselle ja Plutolle voidaan ilmoittaa kaksi eri lukua akselin kaltevuudelle. Neptunus
Neptunuksen kiertoradalla on huomattava vaikutus sen takana olevaan alueeseen, Kuiperin vyöhykkeeseen. Kuiperin vyöhyke on suuri kylmien planetoidien alue (samankaltainen kuin asteroidivyöhyke, mutta suurempi). Alue jatkuu Neptunuksen kiertoradalta noin 55 AU:n päähän Auringosta. Neptunuksen troijalainen
Neptunuksen troijalaisia ovat muun muassa , , ja . Neptunus
Neptunusta ei voi nähdä Maassa paljain silmin. Neptunus on aurinkokuntamme planeetoiksi nykyään laskettavista kahdeksasta taivaankappaleesta (Plutoa ei enää lasketa planeetaksi) ainoa, jota ei voi nähdä Maasta paljain silmin, tosin Uranus näkyy niin heikosti, että sitäkin alettiin vasta myöhään pitää planeettana. Teleskoopilla Neptunus näyttää sinertävältä, sillä sen ilmakehän metaani suodattaa punaisen värin. Planeetalla on 14 tunnettua kuuta. Triton on kuista suurin ja parhaiten tunnettu. Neptunuksella on myös ohut rengasjärjestelmä. Neptunus säteilee noin kaksi kertaa sen Auringosta saaman energian verran. Neptunus
Neptunuksen varhaisista vaiheista ja sen kuujärjestelmän synnystä on esitetty useita teorioita. Erään niistä mukaan Neptunus nielaisi Maata suuremman planeetan varhaisissa vaiheissaan. Vuosi
Myös jonkin muun planeetan kiertoaikaa saatetaan kutsua (kyseisen planeetan) vuodeksi: esimerkiksi "Marsin vuosi". Aurinkokunnan planeettojen kiertoajat vaihtelevat Merkuriuksen 0,24 vuodesta Neptunuksen 164,8 vuoteen. Neptune Orbiter
Neptune Orbiter on NASAn ehdotettu miehittämätön avaruusalus, joka lähetettäisiin tutkimaan planeetta Neptunusta. On ajateltu, että se laukaistaisiin noin vuonna 2016 ja siltä kestäisi 8-12 vuotta saavuttaa planeetta, kuitenkaan NASAn sivustoilla ei mainita tarkkaa laukaisupäivää. Neptune Orbiterin uskottaisiin vastaavan moniin kysymyksiin planeettaa kohtaan. Sen tärkein tehtävä olisi kerätä tietoa Neptunuksen ilmakehästä ja säästä, sen renkaista ja sen kuista, etenkin Tritonista. California Institute of Technology on ehdottanut suunnitelmaa Neptune Orbiterin tehtäväksi. Myös Idahon yliopistosto ja Boeing ovat tehneet vastaavia ehdotuksia. Neptunus (jumala)
Neptunus ajoi vedessä vaunuillaan, jonka edessä oli hippokamppeja eli merihevosia. Neptunuksen renkaat
1980-luvulla huomattavat löydöt koskivat useammin Uranusta kuin Neptunusta, sillä Uranus oli siihen aikaan helpommin havaittavissa. Myös Neptunuksen seuraavan tähdenpeiton aikaan 12. syyskuuta 1983 tehtiin mahdollisia havaintoja renkaista. Kuitenkin Maasta tehdyt havainnot olivat sekavia. Kuutena seuraavana vuonna tehtiin kuitenkin 50 muuta havaintoa, joiden tulokset olivat positiivisia. Tiedettiin, että Neptunuksella oli renkaat, mutta renkaista ei tiedetty lähes mitään. Voyager 2 ohitti planeetan vuonna 1989 ja otti lisää kuvia renkaista. Tämän jälkeen Maasta aiemmin tehdyt havainnot verrattiin Voyager 2:n ottamiin kuviin, ja renkaiden koostumuksesta saatiin parempi käsitys. Neptune
Neptune tarkoittaa muun muassa seuraavia: Neptunus
Vuonna 1821 Uranuksen kiertoradassa havaittiin häiriöitä ja alettiin epäillä, että ne johtuisivat toisesta planeetasta Uranuksen takana. Vuonna 1843 John Couch Adams laski tämän tuntemattoman planeetan kiertoradan. 1846 Urbain Le Verrier teki samanlaisia laskelmia tietämättä Adamsista. Samana vuonna Johann Gottfried Galle löysikin Neptunuksen vain asteen päässä paikasta, missä Le Verrier oli aiemmin laskenut sen olevan. Johann Gottfried Galle
Johann Gottfried Galle (9. kesäkuuta 1812 – 10. heinäkuuta 1910) oli saksalainen tähtitieteilijä, joka tunnetaan Neptunuksen löytäjänä. Neptunuksentakaiset planeetat
Vuonna 1909 tähtitieteilijä Thomas Jefferson Jackson See, joka tunnettiin itsekeskeisenä toisinajattelijana, esitti että "Neptunuksen takana oli varmasti yksi, mutta luultavasti jopa kaksi tai kolme planeettaa". Hän nimesi ensimmäisen planeetan alustavasti "Oceanukseksi" ja määritteli planeettojen todennäköiset radan säteet 42, 56 ja 72 AU:n pituisiksi. Hän ei kuitenkaan antanut mitään tietoa siitä, miten oli päätellyt planeettojen olemassaolon. Ei myöskään tiedetä, yrittikö hän koskaan etsiä planeettoja. Neptunuksentakaiset planeetat
Samaan aikaan vuonna 1908 Pickering teki omaa tutkimustaan ja ilmoitti, että hän oli löytänyt Uranuksen kiertoradan avulla todisteita yhdeksännestä planeetasta. Hän kutsui sitä "Planeetta O:ksi", koska O on aakkosjärjestyksessä seuraava kirjain Neptunuksen ensimmäisen kirjaimen N:n jälkeen, ja oletti kiertoradan säteeksi 51,9 AU ja kiertoajaksi 373,5 vuotta. Tämäkään yritys hänen tähtitornissaan Arequipassa, Perussa, ei tuottanut minkäänlaista tulosta. Lowell ilmoitti näihin aikoihin, että "planeetan nimi O tulee luultavasti termistä "nothing at all"". Pickering etsi myös muita transneptunisia planeettoja, jotka hän oli nimennyt kirjaimilla P, Q, R, S, T ja U, tuloksetta vuoteen 1932 asti. Neptunus fiktiossa
Neptunus fiktiossa käsittelee Neptunus-planeettaa kaunokirjallisuudessa, elokuvissa ja muissa vastaavissa yhteyksissä. Neptunus
Neptunuksen radan inklinaatio on 1,77 astetta. Koska planeetan radan eksentrisyys on 0,0086, Neptunuksen ja Auringon välinen etäisyys vaihtelee 101 miljoonaa kilometriä sen kiertoradan kaukaisimman ja Aurinkoa lähimmän pisteen välillä. Larissa (kuu)
Larissa on Neptunuksen kuu. Larissa havaittiin ensimmäisen kerran toukokuussa 1981 maasta käsin tehtyjen havaintojen perusteella. Varmistus kuun olemassaololle saatiin kuitenkin vasta heinäkuussa 1989 kun avaruusluotain Voyager 2 lensi Neptunuksen ohi. Kuu on epäsäännöllisen muotoinen ja kraattereiden peittämä eikä siellä ole havaittu geologista aktiivisuutta. Koska Larissa kiertää Neptunuksen synkronisen kiertoradan alapuolella, vuorovesivoimat aiheuttavat hiljalleen kuun lähestymisen kohti Neptunusta. Kuu tuleekin lopulta törmäämään Neptunukseen tai hajoamaan sitä ennen renkaaksi Neptunuksen ympärille (saavuttaessaan Rochen rajan). Neptunium
Neptuniumin kaikki isotoopit ovat radioaktiivisia. Neptuniumilla on kaksi isotooppia, joiden puoliintumisajat ovat tuhansia vuosia: Np yli 10 000 vuotta ja Np yli 200 000 vuotta. Pluto
Pluto poikkeaa planeetoista muutenkin kuin kokonsa puolesta. Sen rata on huomattavan kallellaan (17°) Maan ratatasoon eli ekliptikaan nähden. Rata on myös varsin elliptinen (eksentrisyys 0,25), ja Pluto tuleekin lähimmillään Aurinkoa Neptunuksen radan sisäpuolelle (esimerkiksi vuosina 1979–1999). Neptunus ja Pluto eivät silti voi törmätä toisiinsa, koska niiden kiertoaikojen suhde on lukkiutunut arvoon 2:3. Pluton lisäksi tällaisilla radoilla kiertää muitakin taivaankappaleita kuten Orcus ja Ixion. Plutoa ja näitä muita 2:3 resonanssissa Neptunuksen kanssa olevia kohteita sanotaan plutinoiksi Pluton mukaan. Plutoa pidetään tyypillisenä Kuiperin vyöhykkeen kohteena ja sen kierto Auringon ympäri kestää 248 vuotta. Neptunuksentakaiset planeetat
Harrington kuoli tammikuussa 1993 löytämättä Planeetta X:ää. Kuusi kuukautta aiemmin Myles Standish oli tutkinut tietoja, joita Voyager 2 lähetti ohitettuaan Neptunuksen, ja niiden perusteella planeetan massa oli noin 0,5 % – eli suurin piirtein Marsin massan verran – suurempi kuin aiemmin oli arvioitu. Neptunuksen vaikutus Uranuksen kiertorataan laskettiin uudelleen näillä tiedoilla. Tuloksena oli, että Neptunuksen massa riitti poikkeamien selittämiseen, joten Planeetta X -teoria kumoutui. Lisäksi Pioneer 10, Pioneer 11, Voyager 1 tai Voyager 2 eivät olleet löytäneet mitään aiemmin havaitsemattomia kohteita aurinkokunnan ulkopuolella. Nykyään suurin osa tähtitieteilijöistä uskoo, ettei Planeetta X:ää ole. Triton (kuu)
Tritonin rata on taannehtiva, eli aurinkokunnan yleisen kiertoliikkeen vastainen, mikä on aurinkokunnassa melko harvinaista. Toiseksi suurin taannehtivalla radalla kiertävä kuu aurinkokunnassa on Phoebe, jonka halkaisija on vain 8 % ja massa vain 0,03 % Tritonin massasta. Vaikka onkin taannehtiva, Tritonin kiertorata Neptunuksen ympäri on lähes täydellinen ympyrä, jonka eksentrisyys on erittäin vähäinen. Tritonin akseli on kallellaan Neptunuksen akseliin nähden 156,885°, joka on puolestaan kallistunut 30° Neptunuksen ratatasoa vastaan. Tämän vuoksi Tritonin pyörimisakseli on lähellä Neptunuksen ratatasoa, joten Tritonin kumpikin napa osoittaa kerran Neptunuksen vuoden aikana lähes suoraan Aurinkoa kohti. Sao
Sao on Neptunuksen kuu, joka löydettiin vuonna 2002. Se tunnetaan myös nimillä Neptunus XI ja S/2002 N 2. Kreikkalaisessa mytologiassa Sao oli yksi nereideistä. Neptunuksen renkaat
Neptunuksen, kuten Uranuksenkin, renkaat ovat luultavasti melko nuoria; niiden ikä on vähemmän kuin Aurinkokunnan ikä. Kumpienkin planeettojen renkaat ovat lisäksi luultavasti tuhoutuneiden sisempien kuiden jäänteitä. Neptunus
Neptunusta kohti on lähetetty avaruusluotain Voyager 2, joka ohitti planeetan 26. elokuuta 1989. Koska signaaleilta kestää 246 minuuttia saapua Maasta Neptunukseen, luotain käytti pääasiassa aiemmin sille annettuja komentoja Neptunuksen kohtaamisesta. Luotain lähestyi Neptunuksen kuu Nereidiä ennen kuin se kävi 4 400 kilometrin päässä Neptunuksen ilmakehästä 25. elokuuta. Tämän jälkeen luotain ohitti Neptunuksen suurimman kuun, Tritonin. Luotain sai selville planeetalla olevan vaihtelevan ilmaston, löysi kuusi kuuta ja useampia renkaita. Neptunuksentakaiset planeetat
Vuoden 1930 alussa Tombaughin etsintä oli edennyt Kaksosten tähdistöön. 18. helmikuuta 1930, lähes vuoden kestäneen etsinnän ja 2 miljoonan tähden tarkistamisen jälkeen, Tombaugh huomasi 23. tammikuuta ja 29. tammikuuta otetuissa kuvissa liikkuvan kohteen. Vähemmän tarkka kuva, joka oli otettu 21. tammikuuta, varmisti asian. Varmistamisen jälkeen Tombaugh käveli Slipherin toimistoon ja sanoi: "Tohtori Slipher, olen löytänyt Planeetta X:n." Kohteen sijainti oli vain kuuden asteen päässä paikasta, missä Lowell oli laskenut Planeetta X:n olevan. Ennen kuin tähtitornissa tehtiin lisätarkistuksia kuvista, uutinen löydöstä lähetettiin telegrafilla Harvardin yliopiston tähtitorniin 13. maaliskuuta 1930. Kohde nimettiin Plutoksi, millä annettiin osa kunniasta Percival Lowellille, sillä P ja L ovat hänen nimikirjaimensa. Pluton löytämisen jälkeen Tombaugh jatkoi kaukaisten kohteiden etsintää. Hän löysi satoja tähtiä ja asteroideja sekä kaksi komeettaa, mutta ei kaukaisempia planeettoja. Troijalainen kuu
Saturnus-systeemissä on neljä troijalaista kuuta. Troijalainen kuu on kappale joka on muun kuun lagrangepisteillä. Lagrangepiste on avaruudessa oleva kohta, joissa kahden toisiaan kiertävän massapisteen vetovoimat kumoavat toisensa niin, että kolmas, pieni massa voi pysytellä niissä paikoillaan suhteessa kahteen muuhun kappaleeseen. Tethyksellä ja Dionella on molemmilla kaksi. Tethyksellä on Telesto ja Calypso, jotka ovat lagrange-pisteillä 4 ja 5. Dionella on Helene ja Polydeuces jotka ovat myöskin lagrange-pisteillä 4 ja 5. Tieteellinen vallankumous
Thomas S. Kuhn sovelsi tieteenfilosofiassaan aiemmin kehitettyä paradigma-käsitettä. Hän ymmärsi tieteen kehittymisen perustuvan vallitseviin paradigmoihin, etenkin niiden muutoksiin. Paradigmalla tarkoitetaan sen hetkisen näkemyksen mukaista oikeaksi todettua teoriaa tai tietoa. Esimerkkinä paradigmasta voidaan antaa se, kuinka 1800-luvun alkuun saakka luultiin aurinkokunnassa olevan seitsemän planeettaa. Urbain Le Verrierin laskelmien ansiosta nykyisin tiedetään, että on olemassa kahdeksaskin planeetta, Neptunus (kun Plutoa ei lasketa planeetaksi). Kuhnia siteeraten paradigma on ”universaalisti tunnustettu tieteellinen saavutus, joka tuottaa jonkin aikaa tieteenharjoittajien yhteisön malliongelmat ja niiden ratkaisut”. Neptunus
Samasta syystä johtuu myös Uranuksen vaaleamman sininen väri. Tätä värieroavaisuutta on pyritty selittämään Neptunuksen kaasukehän mahdollisilla tuntemattomilla ainesosilla. Neptunus
Neptunuksen akselin kaltevuus on 29,6 astetta, mikä on samankaltainen kuin Maan (23°) ja Marsin (25°) vastaavat. Tästä johtuu, että Neptunuksella on samankaltaiset vuodenaikojen vaihtelut kuin Maassa. Pitkän kiertoajan takia Neptunuksen vuodenajat kestävät yli 40 Maan vuotta. Neptunus
Samalla tavalla kuin Jupiterin vetovoima vaikuttaa asteroidivyöhykkeeseen, Neptunuksen vetovoima vaikuttaa Kuiperin vyöhykkeeseen. Aurinkokunnan historiassa Neptunuksen vetovoima on sekoittanut tiettyjä Kuiperin vyöhykkeen alueita luoden siihen aukkoja, esimerkiksi 40-42 AU:n etäisyydellä Auringosta olevan alueen. Saturnuksen kuut
Saturnukselta tunnettiin kahdeksan kuuta optisilla kaukoputkilla tehdyillä suorilla havainnoilla, ennen valokuvaustekniikan kehittymistä: Nasa
Apollo-ohjelma toimi kuumeisesti ja likimain ilman kustannuskattoa. Liittovaltio poisti ylityörajoitukset ja kielsi lakot Apolloon liittyvissä organisaatioissa. Tuolloin uskottiin Neuvostoliiton pystyvän miehitettyyn kuulentoon. Nasassa pohdittiin vaihtoehtoa – jos Neuvostoliitto ehtii Kuuhun ensiksi, Yhdysvaltojen tulee lennättää astronautti Marsiin. Neuvostoliiton kuuraketti N1 ei kuitenkaan koskaan kehittynyt toimivaksi. 20. heinäkuuta 1969 amerikkalainen astronautti Neil Armstrong astui Kuun pinnalle. Kaikkiaan 12 astronauttia kävi Kuussa. Aurinkokunta
Aurinkokunnan planeetat ovat Auringosta poispäin lukien Merkurius, Venus, Maa, Mars, Jupiter, Saturnus, Uranus ja Neptunus. Aikaisemmin planeettoihin kuulunut Pluto luokiteltiin kääpiöplaneetaksi ja plutoidiksi 2000-vuosikymmenen loppupuolella. Pluton kohtalo ei ole ainutlaatuinen sillä myös ensimmäisinä löydetyt asteroidit Ceres, Pallas, Juno ja Vesta luettiin 1800-luvun alussa planeettojen joukkoon. Aurinkokunnan iäksi on arvioitu noin 4,6 miljardia vuotta. Myös muilla tähdillä on havaittu omia eksoplaneettojen muodostamia planeettakuntia.
Aurinkokunta sijaitsee Auringon vaikutusalueen, heliosfäärin, sisäpuolella. Heliosfääri ulottuu arvioiden mukaan noin 150–200 AU:n etäisyydelle Auringosta. Neptunuksen takaisen Kuiperin vyöhykkeen etäisyys Auringosta on noin 30–55 AU. Oortin pilven etäisyyden arvioidaan olevan noin 5 000–100 000 AU. Dione (kuu)
Cassini nimesi neljä löytämäänsä kuuta (Tethys, Dione, Rhea ja Japetus) "Sidera Lodoiceaksi" (”Ludvigin tähdet”) Ludvig XIV:n kunniaksi. Tähtitieteilijät alkoivat kutsua niitä ja Titania tunnuksilla "Saturnus I:stä" "Saturnus V:een". Mimaksen ja Enceladuksen löytämisen jälkeen numerointia jatkettiin "Saturnus VII:een". Neptune-luokka (taistelulaiva)
Neptune-luokan aluksissa oli kymmenen BL 12" (304,8 mm) /50 cal Mk XI tykkiä sijoitettuna viiteen kahden tykin torniin. Apuaseina oli 16 BL 4" (101,6 mm)/50 cal Mk VII tykkiä, 4 kolmipaunaista tykkiä sekä kolme 18 tuuman torpedoputkea. Neptunus
Neptunus ei aina ole ollut kahdeksas planeetta Auringosta. Tutkimusten mukaan vastasyntynyt Neptunus oli lähempänä Aurinkoa kuin Uranus. 650 miljoonaa vuotta muodostumisensa jälkeen planeetat kuitenkin vaihtoivat paikkaa. Tutkimuksessa tutkittiin planeettojen protoplanetaarisen kaasu- ja pölykiekon tiheyttä sekä planeettojen liikkeitä ja kokoa. Tutkijat päättelivät, että Neptunus on vaihdellut paikkaa Uranuksen puolelta toiselle. Naiad
Naiad on Neptunuksen kuu. Se löydettiin syyskuussa 1989 Voyager 2-luotaimen ottamista kuvista, ja se on lähin Neptunuksen kuu. Kuu on epäsäännöllisen muotoinen. Siellä ei ole havaittu geologista aktiivisuutta. Koska Naiad kiertää Neptunuksen synkronisen kiertoradan alapuolella, vuorovesivoimat aiheuttavat hiljalleen kuun lähestymisen kohti Neptunusta. Kuu tuleekin lopulta törmäämään Neptunukseen tai hajoamaan sitä ennen renkaaksi Neptunuksen ympärille (saavuttaessaan Rochen rajan). Planeettakunta
Maasta katsoen Merkurius ja Venus ovat sisäplaneettoja, Mars ja siitä kauempana olevat ulkoplaneettoja. Merkurius, Venus , Maa ja Mars ovat pääosin kivestä ja raudasta koostuvia kiviplaneettoja. Jupiter, Saturnus, Uranus ja Neptunus ovat kaasuplaneettoja. Neptunium
Neptunium oli ensimmäinen löydetty transuraani. Sen löysivät Edwin McMillan ja Philip Abelson Berkeleyssä vuonna 1940. He pommittivat neutroneilla uraania, jolloin syntyi neptuniumia. Samaan aikaan Berliinissä Kurt Starke mahdollisesti valmisti neptuniumia kollegoidensa Fritz Strassmannin ja Otto Hahnin laboratoriossa, mutta he eivät julkaisseet tuloksia toisen maailmansodan takia vasta kuin vuonna 1942. Neptunium on nimetty Neptunus-planeetan mukaan. Se myös sijaitsee uraanin ja plutoniumin välissä jaksollisessa järjestelmässä samoin kuin Neptunus sijaitsee Uranuksen ja Pluton välissä. Neptunus
Vuonna 2007 havaittiin, että Neptunuksen troposfäärin yläosat planeetan etelänavan alueella ovat noin 13 kelviniä lämpimämpiä kuin planeetan muut osat, joiden lämpötila on noin 70 kelviniä (−200 °C). Tämä tarkoittaa, että planeetan eteläosat ovat muita osia lämpimämpiä. Jupiterin kuut
Jupiterilta tunnetaan 79 kuuta. Niistä tunnetuimmat ovat neljä suurinta galileilaista kuuta Io, Europa, Ganymedes ja Kallisto. Näiden kuiden sisäpuolella kiertää pienempiä epäsäännöllisen muotoisia kuita, joista tunnetuin on Amalthea. Hyvin kaukana kiertää joukko melko pieniä kuita, joiden arvellaan olevan Jupiterin sieppaamia asteroideja tai komeettoja. Näistä uloimmat kiertävät taannehtivasti eli toiseen suuntaan kuin Jupiterin muut kuut. Descent
Descentissä on 27 kenttää, jotka jakaantuvat kaikkiin kahdeksaan planeettaan ja Plutoon aurinkokunnassa. Lisäksi on vielä kolme salakenttää. Aurinkokunnan kaasuplaneetoilla (Jupiter, Saturnus, Uranus ja Neptunus) kentät on rakennettu planeettojen kuihin. Kentissä 7 ja 27 on loppuvastuksina generaattoreiden sijasta ”pomorobotit”, jotka pitää tuhota, jotta kentästä selviää. Neptunium
Neptunium on hopeisen harmaa radioaktiivinen metalli. Sen sulamispiste on 640 °C ja tiheys 20,45 g/cm. Neptuniumilla on kolme allotroppista muotoa. Huoneenlämmössä neptunium on alfa-muodossa, jolloin sen kiderakenne on rombinen. Yli 280 °C lämpötilassa se on beta-muodossa, jolloin sen kiderakenne on tetraedrinen. Yli 577 °C neptunium on gamma-muodossaan, ja sen kiderakenne on kuutiollinen. Neptunuksen renkaat
Neptunuksen päärenkaat nimettiin viiden historiallisen tähtitieteilijän mukaan, jotka vaikuttivat Neptunuksen löytämiseen vuonna 1846: Gallen, Le Verrierin, Lassellin, Aragon ja Adamsin. Neptunuksella on myös jonkin verran nimeämättömiä renkaita kuunsa Galatean kiertoradan läheisyydessä. Muut kuut, Naiad, Thalassa ja Despina kiertävät vapaassa tilassa renkaiden välissä. Neptunus
Neptunuksen kaasukehän voi jakaa kahteen pääalueeseen: alempaan troposfääriin (jossa lämpötila laskee korkeuden mukaan) ja ylempään stratosfääriin (jossa lämpötila nousee korkeuden mukaan). Näiden kahden alueen rajalla, tropopaussissa, paineen on arvioitu olevan 10 kPa. Kuiden elinkelpoisuus
Valtaosa astrobiologeista pitää nestemäistä vettä perusedellytyksenä maan ulkopuoliselle elämälle. On yhä etenevässä määrin todisteita maanalaisen nestemäisen veden olemassaolosta monissa Aurinkokunnan jättiläisplaneettoja kiertävissä kuissa Jupiterissa, Saturnuksessa, Uranuksessa ja Neptunuksessa. Yhtäkään näistä ei ole kuitenkaan varmistettu tähän mennessä.
Saadakseen vakaan kiertoradan kuun kiertoajan "P"sen kiertävän emokappaleen välillä ja emokappaleen kierron tähden välillä "P" sen suhdeluvun täytyy olla < 1/9, esimerkiksi jos planeetan kestää 90 päivää kiertää tähden ympäri, suurin vakaa kiertorata kuulle on vähemmän kuin 10 päivää. Simulaatiot viittaavat siihen suuntaan, että  kuu jonka kiertoaika on vähemmän kuin 45 – 60 päivää on turvallisesti sidottu kiinni kaasujättiläiseen tai ruskeaan kääpiöön, jota se kiertää 1 au:n etäisyydellä Auringon kaltaisesta tähdestä. Neptune Orbiter
Neptune Orbiterin tehtävä olisi kulkea Neptunuksen kiertoradalle ja tehdä tieteellisiä analyyseja planeetasta. NASA suunnitteli tehtävää ensimmäisen kerran vuonna 2005. Neptune Orbiterin laukaisu tapahtuisi raketilla, joka olisi samantyylinen kuin Delta IV tai Atlas V. Luotaimen lentorata käyttäisi hyväkseen Venuksen ja Jupiterin vetovoimaa. Myös Uranuksen vetovoiman hyödyntämistä on ajateltu. Uranuksen kuut
Kuut eroavat toisistaan suuresti. Neljä suurinta kuuta ovat yli tuhannen kilometrin läpimittaisia, kun taas pienimmät kuut ovat noin kymmenen kilometriä halkaisijaltaan. Sisimmät kuut, Cordelia ja Ofelia, kiertävät uloimman Epsilon-renkaan molemmin puolin niin sanottuina paimenkuina. Uloin tunnettu kuu, Ferdinand, puolestaan kiertää retrogradista rataa noin 400 kertaa kauempana etäisyydellä, joka vastaa yli kolmannesta Merkuriuksen ja Auringon välisestä etäisyydestä. Neljää ulointa kuuta lukuun ottamatta kuiden kiertoradat ovat varsin lähellä ympyrää ja sijaitsevat planeetan päiväntasaajan tasolla. Kaikki Uranuksen kuut ovat saaneet nimensä William Shakespearen ja Alexander Popen teoksissa esiintyvien henkilöhahmojen mukaan. Neptunium
Lähde: Pikkuplaneetan kuu
Ensimmäisenä löydetyn kahden asteroidikuun systeemin löytymisestä 87 Sylvialta ilmoitettiin vuonna 2005. Sylvian kuut oli kuitenkin löydetty jo hieman aikaisemmin. Ne nimettiin Remukseksi ja Romulukseksi. Samana vuonna löydettiin myös toistaiseksi ainoa tunnettu kolmen pikkuplaneetan kuun systeemi, kun Hubble-avaruusteleskoopin kuvista paljastuivat Pluton kaksi pienempää kuuta Nix ja Hydra. Pluton lisäksi myös toiselta plutoidilta 136108 Haumealta löytyi kaksi kuuta vuonna 2005. Ne saivat nimet Namaka ja Hi'iaka. Näiden lisäksi myös muilta pikkuplaneetoilta (esim. 93 Minervalta (Aegis ja Gorgoneion) ja 216 Kleopatralta (Alexhelios ja Cleoselene)) tunnetaan kahden kuun järjestelmiä. Plutolta löytyi neljäs kuu Kerberos (aikaisemmin: S/2011 (134340) 1) vuonna 2011, jolloin siitä tuli ainoa tunnettu neljän pikkuplaneetan kuun systeemi. Seuraavana vuonna Plutolta löytyi viides kuu, Styx (aikaisemmin: S/2012 (134340) 1) jolloin siitä tuli jo viiden pikkuplaneetan kuun systeemi. Usean pienen kuun löytymisen epäillään tarkoittavan sitä että Pluton ympärillä voi olla useita vielä löytämättömiä pienehköjä kappaleitya. Neptunus
Planeetan vaipan lämpötilaksi on arvioitu 2 000–5 000 kelviniä. Sen massa on noin 10–15 Maan massaa ja, kuten kaasukehän alaosatkin, sisältää huomattavia määriä metaania, ammoniakkia ja vettä. Kyseessä lienee kuuma, tiheä neste. Tätä nestettä kutsutaan joissakin tapauksissa vesi-ammoniakkimereksi. 216 Kleopatra
Kleopatralla on kaksi pientä kuuta, jotka kiertävät sen ympäri. Niiden nimet ovat Alexhelios ja Cleoselene, kuningatar Kleopatran lapsien mukaan. Kuut löydettiin jo vuonna 2008, mutta ne saivat nimensä vasta paljon myöhemmin. Cleoselene on kuista sisempi. Se on läpimitaltaan noin 3 kilometrinen. Alexhelioksen läpimitta on noin 5 km. Kleopatran järjestelmä on vasta kolmas löydetty kahden pienen kuun järjestelmä asteroidivyöhykkeellä. Uranus
Kuiden tiheys on noin 1,5–1,7 g/cm³, joten ne koostuvat puoliksi kivestä ja puoliksi jäästä. Useimmat kuista ovat hyvin tummia, erityisesti Umbriel, joka on yksi aurinkokunnan tummimmista kappaleista. Mirandassa on dramaattisia jälkiä geologisesta aktiivisuudesta, kuten valtavia kanjoneita ja jyrkänteitä, jotka ovat syntyneet törmäysten tai vuorovesivoimien seurauksena. Suurin kuista on Titania, joka lähes 1 600 kilometrin läpimitallaan on aurinkokunnan kahdeksanneksi suurin kuu. Uranuksen kaikki kuut on nimetty William Shakespearen ja Alexander Popen teoksissa esiintyvien henkilöhahmojen mukaan. Neptunuksen renkaat
Voyagerin ohituksen jälkeen Hubble-avaruusteleskooppi ja Maassa olevat teleskoopit ovat tutkineet Neptunuksen kirkkaimpia renkaita, Adamsia ja Le Verrieriä. Ne eivät kuitenkaan näy hyvin edes teleskooppien avulla. Heikoimmat renkaat ovat edelleen liian näkymättömiä tutkittavaksi. Neptunuksentakaiset planeetat
1840-luvulla ranskalainen matemaatikko Urbain Le Verrier käytti Newtonin menetelmiä tutkiakseen Uranuksen kiertorataa ja esitti teorian, että siihen vaikuttaa tuntemattoman planeetan vetovoima. Le Verrier arvioi planeetan mahdollisen sijaintipaikan ja lähetti laskelmansa saksalaiselle tähtitieteilijälle Johann Gottfried Gallelle. 23. syyskuuta 1846, kirjeen saapumista seuraavana yönä, Galle ja hänen oppilaansa Heinrich d'Arrest löysivät Neptunuksen. Planeetta oli lähes tarkalleen paikassa, jonka Le Verrier oli arvioinut. Kaasujättiläisten kiertoratoihin jäi silti edelleen joitakin poikkeamia, minkä vuoksi syntyi olettamuksia siitä, että Neptunustakin kauempana olisi vielä tuntematon planeetta. Prekessio (tähtitiede)
Samoin kuin Aurinko, vaikuttavat Maahan muutkin taivaan­kappaleet, jotka ovat lähellä ekliptikan tasoa, erityisesti Kuu. Auringon ja Kuun yhteis­vaikutusta sanotaan "luni­solaariseksi prekessioksi". Jatkuvasti etenevän prekession lisäksi, joka tekee täyden kierroksen noin 25 000 vuodessa, Aurinko ja Kuu saavat vaihtuvan asemansa vuoksi aikaan myös pienempiä jaksollisia vaihteluja. Näitä vaihteluja, jotka vaikuttavat sekä prekession nopeuteen että akselin kaltevuuteen, sanotaan nutaatioksi. Nutaation tärkeimmän komponentin jakso on 18,6 vuotta ja amplitudi 9,2 kulmaminuuttia. Dione (kuu)
Kaikkien silloin tunnettujen seitsemän Saturnuksen kuun nimet ovat peräisin John Herscheliltä (Mimaksen ja Enceladuksen löytäjän William Herschelin pojalta). Hän ehdotti vuonna 1847 julkaisussaan "Results of Astronomical Observations made at the Cape of Good Hope" () kuiden nimeämistä titaanien, Kronoksen (Saturnuksen) sisarusten, mukaan. Jupiter
Ganymedes on aurinkokunnan suurin kuu, ja sen pinnalla on Kuun meriä muistuttavia tummia alueita. Kuulla on happea sisältävä ohut kaasukehä, ja magneettikenttä toisin kuin millään muulla tunnetulla kuulla. Happi lienee peräisin Auringon säteilyn hapeksi ja vedyksi hajottamasta vedestä, raskaampi happi leijuu Ganymedeksen yllä veden toisen aineosan vedyn karatessa kevyempänä avaruuteen. Mars
Marsilla on kaksi kuuta, Phobos (Pelko) ja Deimos (Kauhu). Molemmat ovat Maan kuuhun ja emoplaneettaansa verrattuna erittäin pieniä: Phobos on halkaisijaltaan 22,2 kilometriä, Deimos 12,4 kilometriä. Anders Lexell
Lexell oli myös ensimmäinen, joka laski Uranuksen kiertoradan pian sen löytämisen jälkeen ja havaitsi kiertoradasta sen olevan planeetta eikä komeetta. Hän myös huomasi, että Uranuksen kiertoradassa on häiriöitä, ja päätteli niiden aiheuttajaksi toisen planeetan (Neptunus), vaikka Neptunuksen sijainnin laskikin vasta paljon myöhemmin Urbain Le Verrier. Uranus
Uranuksen löytöä edeltäneet lukuisat havainnot osoittautuivat pian hyödyllisiksi: niiden avulla planeetan rata voitiin laskea tarkasti. Radan huomattiin kuitenkin poikkeavan lasketusta, ja häiriön aiheuttajaksi epäiltiin toistaiseksi tuntematonta ulompaa planeettaa. Näin tapahtumat johtivat lopulta Neptunuksen löytämiseen vuonna 1846. Uranus
Uranus ei aina ole ollut 7. planeetta Auringosta. Tutkimusten mukaan vastasyntynyt Neptunus oli lähempänä Aurinkoa kuin Uranus. 650 miljoonaa vuotta muodostumisensa jälkeen planeetat kuitenkin vaihtoivat paikkaa. Tutkimuksessa tutkittiin planeettojen protoplanetaarisen kaasu- ja pölykiekon tiheyttä sekä planeettojen liikkeitä ja kokoa. Tutkijat pääsivät vastaukseen, että Neptunus on vaihdellut paikkaa Uranuksen puolelta toiselle. Neptunus
Neptunuksen vuorokausi kestää noin 16,11 tuntia. Haumea
Tulevaisuudessa Haumea tulee kokemaan lähikohtaamisia Neptunuksen kanssa. Tämän seurauksena sen rata saattaa muuttua niin, että kohde päätyy lyhytjaksoiseksi komeetaksi Aurinkokunnan sisäosiin.
Kohteella tunnetaan kaksi kuuta. Näistä Hi’iaka ("S/2005 (136108) 1", lempinimeltä "Rudolph") massaksi on arvioitu noin 1 % edellisen massasta. Sen kiertoaika on 49,12 ± 0,03 vuorokautta ja läpimitta noin 310 km. Heijastusspektrissä näkyy voimakas absorptio infrapuna-alueella, mikä viittaa siihen, että suuri osa kuun pinnasta on vesijään peittämää. Thalassa (kuu)
Thalassa on Neptunuksen kuu. Se löydettiin syyskuussa 1989 Voyager 2 -luotaimen ottamista kuvista. Kuu on epäsäännöllisen muotoinen ja siellä ei ole havaittu geologista aktiivisuutta. Koska Thalassa kiertää Neptunuksen synkronisen kiertoradan alapuolella, vuorovesivoimat aiheuttavat hiljalleen kuun lähestymisen kohti Neptunusta. Kuu tuleekin lopulta törmäämään Neptunukseen tai hajoamaan sitä ennen renkaaksi Neptunuksen ympärille (saavuttaessaan Rochen rajan). HD 10180
Elokuussa 2010 ilmoitettiin, että tähden ympäriltä on löydetty kuuden planeetan planeettakunta, johon kuuluu viisi Neptunuksen kaltaista planeettaa sekä todennäköisesti yksi 1,4 maapallon massainen supermaa. Planeettakunnan planeettojen keskinäisten etäisyyksien välillä vallitsee samanlainen arvoituksellinen suhde kuin omasta Aurinkokunnastamme tunnettu Titiuksen–Boden laki. Myöhemmin tunnettujen planeettojen määrä nousi yhdeksään, kun oli löydetty yksi Neptunuksen kaltainen planeetta, 5,1 maapallon massainen supermaa ja 1,9 maapallon massainen supermaa. Neptunuksentakaiset planeetat
Neptunuksentakaisilla planeetoilla tarkoitetaan planeettoja, joiden on oletettu kiertävän Aurinkoa Neptunuksen kiertoradan takana. Asialla spekuloitiin paljon sen jälkeen, kun Neptunus oli löydetty vuonna 1846. Planeetan etsintä alkoi 1800-luvun puolivälissä, mutta saavutti huippunsa vasta 1900-luvun alussa, kun Percival Lowell alkoi etsiä planeettaa, jonka hän nimesi Planeetta X:ksi. Lowellin mukaan Planeetta X voisi selittää epäjohdonmukaisuudet kaasujättiläisten, pääasiassa Uranuksen ja Neptunuksen kiertoradoissa. Hänen mukaansa tarpeeksi suuri yhdeksäs planeetta voisi aiheuttaa Uranuksen kiertoradan häiriöt. Neptunuksentakaiset planeetat
Nykyään luokkaan kuuluvat Ceres, Eris, Haumea, Makemake ja Pluto. Eris, Haumea, Makemake ja Pluto ovatkin Neptunuksen takaisia kohteita, mutta Ceres on suurin Marsin ja Jupiterin välillä kiertävistä päävyöhykkeen asteroideista. Pluton planeetan aseman menetys ei ole kuitenkaan ainutlaatuinen, sillä ensimmäisinä löydetyt asteroidit Ceres, Pallas, Juno ja Vesta luokiteltiin planeettojen joukkoon 1800-luvun alussa monen vuosikymmenen ajan, ennen kuin yhä uusia kappaleita löytyi samalta alueelta ja niiden ymmärrettiin muodostavan pienten kappaleiden vyöhykkeen. Titania
Koska Uranus kiertää Aurinkoa lähes kallellaan ja sen kuut kiertävät planeettaa ekvaattorin suuntaisesti, ne (mukaan lukien Titania) vaikuttavat planeetan äärimmäisiin vuodenaikoihin. Sekä planeetan pohjois- että etelänapa viettävät 42 vuotta täydessä pimeydessä, ja toiset 42 vuotta jatkuvassa auringonvalossa, jolloin Aurinko paistaa lähestulkoon suoraan taivaalta. Voyager 2:n ohitus 1986 sattui aikaan, jolloin valo osui etelänavalle, jolloin Uranuksen pohjoisosat jäivät kokonaan tutkimatta. Vuosina 2007–2008 Titanian pinnalla on nähty kaksi Umbrielin aiheuttamaa auringonpimennystä, 15. elokuuta ja 8. joulukuuta 2007. Neptunus
Vuonna 1989 Neptunuksesta havaittiin suuri tumma pilkku, antisykloninen myrsky, jonka halkaisija oli 13 000 kilometriä. Havainnon teki Voyager 2 -luotain. Myrsky muistutti tunnetumpaa Jupiterin suurta punaista pilkkua. Viisi vuotta myöhemmin myrskyä ei yrityksistä huolimatta löydetty uudelleen Hubble-avaruusteleskoopilla. Tämän sijaan uusi samankaltainen myrsky löytyi planeetan pohjoiselta pallonpuoliskolta. Marsin kuut
Marsilla on kaksi tunnettua kuuta, joiden nimet ovat Phobos ja Deimos. Asaph Hall löysi ne vuonna 1877. Kummatkin kuista ovat niin pieniä, ettei niiden painovoima muokkaa niitä pyöreiksi. Siksi ne ovatkin epäsäännöllisen muotoisia. Planeettakunta
Oma planeettakuntamme koostuu Aurinkoa kiertävistä planeetoista. Ne ovat Merkurius, Venus, Maa, Mars, Jupiter, Saturnus, Uranus ja Neptunus. Plutoa pidettiin aiemmin planeettana, nyt kääpiöplaneettana. Pluton kohtalo ei ole ainutlaatuinen, sillä myös ensimmäisenä löydetyt asteroidit Ceres, Pallas, Juno ja Vesta luettiin 1800-luvun alkupuolella pitkään planeettojen joukkoon. Ceres on ainoa asteroidi, joka on luokiteltu kääpiöplaneetaksi, mutta myös Vesta saattaa täyttää määritelmän. Planeettakuntien synty
David Nesvorny on tehnyt tietokoneella laskelmia aurinkokunnan synnystä mm. kokeillen erilaisilla jättiläisplaneettojen määrillä.. Nesvornyn tekemien laskujen mukaan aurinkokunnan ominaisuudet selittyvät parhaiten siten, että oli alkujaan viisi jättiläisplaneettaa, joista yksi noin Neptunuksen kokoinen on sinkoutunut pois. Neljän jättiläisplaneetan laskelmissa neljä planeettaa säilyy yleensä vain 1/10 tapauksista. Eri kokoisia planeettoja törmäili jättiläisplaneettoihin. Mm Jupiterin ytimen pieni koko ja kemiallinen kostumus selittyvät planeettojen törmäyksissä. Pienet törmäykset lisäsivät planeetan vaipan metallipitoisuutta, ja suuret ytimen massaa.. Neptunus
Paine planeetan keskiosassa lienee 700 GPa, miljoonia kertoja suurempi kuin paine Maan pinnalla. Lämpötila saattaa olla jopa 5 400 kelviniä. Neptunus
Maasta vuonna 2005 tehtyjen löytöjen perusteella Neptunuksen renkaat voivat olla epävakaammat kuin on aiemmin uskottu. Keckin tähtitornista vuosina 2002 ja 2003 otetuista kuvista ilmenee, että renkaat ovat pienentyneet huomattavasti verrattuna Voyager 2:n ottamiin kuviin. Sinope (kuu)
Sinope oli Jupiterin uloin tunnettu kuu aina vuoteen 2000 saakka, jolloin Megaclite löydettiin. Nykyisin uloin tunnettu Jupiterin kuu on S/2003 J 2 Neptunus
Kaasuplaneettojen kuten Uranuksen ja Neptunuksen muodostumista on vaikea mallintaa varmasti. Useimpien mallinnusten mukaan materian tiheys aurinkokunnan ulko-osissa oli liian matala Neptunuksen kokoisten kohteiden muodostumiseen tyypillisellä vetovoimaan perustuvalla tavalla, joten useita vaihtoehtoisia teorioita on kehitetty. Erään teorian mukaan jättiläisplaneetat syntyivät epävakauksista Auringon alkuperäisessä protoplanetaarisessa kiekossa, ja myöhemmin läheinen suuri tähti olisi aiheuttanut planeettojen ilmakehien katoamisen. Neptuno (1795)
Neptuno oli Espanjan laivaston vuonna 1795 vesille laskettu 80-tykkinen Montañés-luokan kaksikantinen linjalaiva. Neptunuksentakaiset planeetat
Vuonna 1848 Jacques Babinet tutki Le Verrierin laskelmia ja ilmoitti, että Neptunuksen massa olisi pienempi ja sen kiertorata suurempi kuin Le Verrier oli arvioinut. Babinet oletti, että Neptunuksen takana voisi olla planeetta, jonka massa olisi noin 12 kertaa Maan massa. Hän nimesi planeetan "Hyperioniksi". Le Verrier ei kannattanut Babinetin teoriaa vaan ilmoitti, että "mikään ei viittaa toisen planeetan olemassaoloon, eikä todisteeksi hyväksytä teorioita, joissa mielikuvituksella on liian suuri osa." Neptunus
Neptunuksella on 14 tunnettua kuuta. Suurin niistä on noin 99,5 prosenttia kaikkien Neptunuksen kuiden yhteismassasta käsittävä Triton, jonka löysi William Lassell vain 17 päivää Neptunuksen löytämisen jälkeen. Triton kiertää Neptunusta poikkeuksellisella, taannehtivalla radalla. Kuun arvellaan syntyneen Neptunuksen siepattua sen. Muilla jättiläisplaneetoilla kiertää päiväntasaajan tasolla suuria kuita, mutta Triton on ainoa Neptunuksen suuri kuu. Tritonin sieppaustapahtuma on mahdollisesti sekoittanut Neptunuksen kuujärjestelmän ja tuhonnut muut Neptunuksen suuret kuut. Triton on myös Aurinkokunnan kylmin tunnettu kohde, jonka lämpötilaksi on arvioitu 38 kelviniä, ja sen pinnalla on havaittu jopa harvinaista jäävulkanismia. Neptunuksen renkaat
Lassellin rengas on keskimmäinen Neptunuksen renkaista. Se on nimetty William Lassellin, englantilaisen tähtitieteilijän joka löysi Neptunuksen suurimman kuun Tritonin, mukaan. Rengas on hyvin ohut, ja se kiertää planeettaa Le Verrierin ja Aragon renkaiden väliin sijoittuvalla alueella. Sen optinen näkyvyys on 10–4. Pölyn osuus renkaassa on 20–40 %. Neptunuksen tutkimus
Neptunuksen löysi Johann Gottfried Galle 23. syyskuuta 1846 Berliinin observatoriossa. Planeettaa on tutkittu lähietäisyydeltä vain Voyager 2 -avaruusluotaimella, joka lensi planeetan ohi 25. elokuuta 1989. Neptune Orbiter -luotainta kaavailtiin, mutta hanke on peruuntunut. HMS Neptune (1832)
HMS Neptune oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1832 vesillelaskettu Caledonia-luokan 120-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva. Neptune Towers
Neptune Towers on norjalaismuusikko Fenrizin ambient-sivuprojekti. Neptune Towers sai alkunsa vuonna 1993 ja ehti tehdä kolme albumia, joista kaksi julkaistiin. Fenriz ei ollut tyytyväinen Space Labs -albumin laatuun, joten hän päätti olla julkaisematta sitä. Sailor Moon
Sailor Neptune hallitsee meren voimia. Sailor Neptunella on yksi kolmesta talismaanista, peili, jonka selkämyksessä on Neptunen symboli, atrain. Neptunus
Neptunuksen säde on 24 786 kilometriä ja renkaat ovat 41 900–62 930 kilometrin päässä planeetan keskuksesta. Neptunuksen kolme suurinta rengasta ovat Adamsin rengas (63 000 km Neptunuksen ytimestä), Le Verrierin rengas (53 000 km) ja Gallen rengas (42 000 km). On olemassa myös kaksi himmeämpää rengasta, Le Verrierin renkaasta hieman erillään oleva Lassellin rengas sekä sen ulko-osien Aragon rengas. Triton (kuu)
Triton on aurinkokunnan seitsemänneksi suurin kuu ja kuudenneksitoista suurin kohde, ja on esimerkiksi Plutoa ja Eristä suurempi. Sen massa käsittää 99,66 % kaikkien Neptunuksen kuiden yhteenlasketusta massasta mukaan lukien planeetan renkaat. Tritonin massa on myös suurempi kuin kaikkien aurinkokunnan sitä pienempimassaisten kuiden yhteenlaskettu massa. Pakonopeus eli poistumiseen tarvittava nopeus on 1,455 km/s. HMS Neptune (20)
"HMS Neptunen" alla räjähti neljäs miina, jolloin se kaatui. Ainoastaan 30 miestä 767:stä pelastui veneisiin. Neptunus
Planeetalle sen sinisen värin antaa planeetan kaasukehän metaanipitoisuus. Jupiterin tapaisia vyöhykkeisiä tuulia ei näy Neptunuksessa, vaan kaikki tuulet puhaltavat pääosin samaan suuntaan. John Couch Adams
John Couch Adams (5. kesäkuuta 1819 – 21. tammikuuta 1892) oli englantilainen astronomi, joka päätteli Neptunus-planeetan olemassaolon lähes samanaikaisesti Urbain Le Verrierin kanssa, ennen kuin sitä oli löydetty. Tutkimuksissaan John Couch Adams oli tutkinut Uranuksen radassa esiintyviä poikkeamia ja laskenut Neptunuksen sijainnin. Europa (kuu)
Europa on Jupiterin kuu. Se on pienin ja toiseksi sisin Galilein kuista, mutta kuitenkin Aurinkokunnan kuudenneksi suurin kuu. Europa oli kreikkalaisessa mytologiassa foinikialainen prinsessa, yksi Zeuksen rakastetuista. Kuun nimeä ehdotti Simon Marius pian löytämisen jälkeen, mutta se vakiintui vasta 1900-luvun puolessavälissä. Varhaisemmissa tähtitieteen oppaissa sitä kutsutaan joko "Jupiter II:ksi" tai "Jupiterin toiseksi satelliitiksi". John Herschel
Hän nimesi seitsemän Saturnuksen kuuta ja neljä Uranuksen kuuta. Hän edisti valokuvaustiedettä sekä tutki värisokeutta ja ultraviolettivalon kemiallista vaikutusta. Helene (kuu)
Helene on Saturnuksen kuu. Sen löysivät Pierre Laques ja Jean Lecacheux vuonna 1980 Ranskassa sijaitsevasta Pic du Midi -observatoriosta tehtyjen havaintojen perusteella. Kuulle annettiin väliaikainen nimi S/1980 S 6. Vuonna 1988 se nimettiin virallisesti kreikkalaisen mytologian Helenen mukaan. Kuulla on myös nimitys Saturn XII. Neptunuksen luola
Neptunuksen luola ("Grotta di Nettuno") on Italiaan kuuluvalla Sardinian saarella. Se sijaitsee lähellä Algheron kaupunkia olevalla Capo Caccian niemellä. Luola löydettiin 1700-luvulla, ja sille annettiin nimi roomalaisten meren jumalan Neptunuksen mukaan. Romulus (kuu)
Romulus on päävyöhykkeen asteroideihin kuuluvan pikkuplaneetta Sylvian suurempi ja ulompi kuu. Se tunnetaan myös nimellä (87) Sylvia I. Kuun löysivät 18. helmikuuta vuonna 2001 M. E. Brown ja J. L. Margot. Kuu sai nimensä Romuluksen, Rooman myyttisen perustajan, mukaan. Tätä kuuta ei pidä sekoittaa pikkuplaneettaan 10386 Romulus, joka kiertää Aurinkoa Sylvian tavoin Marsin ja Jupiterin välisellä pääasteroidivyöhykkeellä. Ennen kuin kuu sai nimensä se tunnettiin tunnuksella S/2001 (87) 1. Toinen Sylvian kuista on nimeltään Remus. Pluton kuut
Kuiperin vyöhykkeeseen kuuluvalla kääpiöplaneetta Plutolla on viisi tunnettua kuuta. Pluton suurin kuu, Kharon, löydettiin vuonna 1978. Se on 1 200 kilometrin läpimittaisena lähes samaa kokoluokkaa Pluton kanssa. Neljä muuta kuuta ovat huomattavasti pienempiä. Usean pienen kuun löytymisen uskotaan tarkoittavan sitä että Pluton ympärillä kiertää paljon pieniä vielä havaitsemattomia kappaleita. Neptunus
Yksi tärkeä ero Neptunuksen ja Uranuksen välillä on ilmaston aktiivisuus. Kun Voyger 2 ohitti Uranuksen vuonna 1986, ilmaston aktiivisuus oli erittäin vähäistä. Neptunuksen kaasukehästä puolestaan löytyi suuria, aktiivisia myrskyjä.