Mikä Saaren kartano oli?
Saaren kartano (Mietoinen)
Saaren kartano on Mietoisten Saaren kylässä Mietoistenlahden rannalla sijaitseva kartano, jossa toimii nykyään Koneen Säätiön ylläpitämä Saaren kartanon residenssi tutkijoille ja taiteilijoille. Varhaisin maininta kartanosta on vuodelta 1295. Tämän jälkeen kartano on ollut muutamien sukujen, kruunun ja valtion hallussa. Kartano on ollut muun muassa kuninkaankartanona ja everstin virkatalona. Tunnetuin Saaren kartanossa asuneista upseereista oli Augustin Ehrensvärd, joka laajensi kartanon puutarhaa ja kehitti maataloutta. Vuosien 1959–2005 aikana kartano oli Maatalouden tutkimuskeskuksen Lounais-Suomen tutkimusaseman käytössä. Saaren kartano (Mäntsälä)
Saaren kartano on Mäntsälässä sijaitseva kartano, jossa toimii Mäntsälän maatalousoppilaitos. Päärakennus edustaa italialais-pohjoismaista tyyliä. Kartanossa on aikoinaan toiminut vapaaherra Richard Casimir de la Chapellen omistama Saaren Tulitikkutehdas. 1900-luvun alussa tuhatkunta ihmistä sai Mäntsälässä elantonsa tulitikkuteollisuudesta, joka kattoi kolmanneksen koko maan tulitikkutarpeesta. Mäntsälän Tulitikkutehtaasta on enää palaneet rauniot jäljellä. Kartanon historia sivuaa myös Mäntsälän kapinaa. Saaren kartano (Tammela)
Saaren kartano on Tammelassa Kanta-Hämeessä sijaitseva kartano, joka ympäristöineen kuuluu Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Kartanon ympäristö on myös osa Mustiala - Porras - Kaukolanharju -nimistä valtakunnallisesti arvokasta maisema-aluetta.
Haalin kartano
Haalin kartano on kartano Haalin kylässä Perttelissä Salossa. Vuonna 1639 perustettu kartano on historiansa aikana ehtinyt olla sekä aatelisten asuinkartanona, toisten kartanoiden sivutilana, lampuotien viljelemänä omistajien asuessa muualla, kartanossa itse asuneiden säätyläisomistajien viljelyksessä että vihdoin talonpoikaisilla omistajilla. Suurimmillaan kartano on käsittänyt koko Haalin kylän ja eri aikoina joko alustalaistaloina, sivutiloina tai yhdysviljelyksessä alueita myös kolmesta viereisestä kylästä. 1900-luvun aikana kartanon ulkotilat ja torpat itsenäistyivät, tiloja muodostettiin myös siirtoväelle ja kartanon alue pieneni murto-osaan. Silti vielä 2000-luvulla kartano on toimiva suurtila. Saaren kartano (Mäntsälä)
Saaren Kartanossa toimii nykyisin Keski-Uudenmaan ammattikoulun luonnonvara-ala. Kartano on myös yksi Museoviraston vuonna 2009 määrittelemistä valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä Suomessa. Selkeen kartano
Selkeen kartano perustettiin vuonna 1613, kun Kustaa II Aadolf antoi kruunun haltuunsa ottaman maatilan Mouhijärven Selkeen kylästä sotapäällikkönä kunnostautuneen skotlantilaisen everstin William Ogilwien leskelle Barbara Kinnardille. Muutaman vuoden kuluttua siihen liitettiin koko kylä seitsemän manttaalin kartanoksi, jolloin haltijana oli Kinnardin toinen puoliso eversti Samuel Cockburn. Kuninkaankartanona toimiessaan Selkee ei ollut perintötila, vaan sen omistajat määrättiin aina uudelleen. Heihin lukeutuivat muun muassa sotamarsalkka Åke Tott ja vapaaherra Hans Wachtmeister. Selkee oli kuninkaankartanona noin 70 vuoden ajan, kunnes palautui kuninkaan omistukseen reduktion yhteydessä. Nuutajärven kartano
Vuonna 1943 perilliset jakoivat kartanon viiteen erilliseen tilaan. Näin muodostuivat itsenäisiksi tiloiksi entisestä Rämeen ulkotilasta muodostettu Valajärven kartano Valajärven rannalla, Raikon ulkotilasta muodostettu Raikon kartano Kivijärven rannalla ja Kinolan ulkotilasta muodostettu Kinola Nuutajärven rannalla. Einar Branderin nuorempi veli, lääketieteen ja kirurgian tohtori Torild Brander sai tiluksiin kuuluneen Raikon Kartanon. Lounais-Hämeen luonnonsuojeluyhdistyksen ensimmäisenä puheenjohtajana sittemmin toiminut Torild Brander perusti 1950-luvulla kartanon alueelle laajat Kaakkosuon ja Kivijärven yksityiset luonnonsuojelualueet. Löparö
Löparö on saari Suomenlahdessa Sipoon rannikolla. Saarella on Löparön kartano, joka kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Löparön kylä on vielä 1700-luvulla sijainnut kartanon etelän puoleisella mäellä. Se autioitui luultavasti 1800-luvun alkupuoliskolla. Saaressa kartanon alueella on valmistettu kalkkia, ruutia ja säilykkeitä. Metsissä on jälkiä 1500-luvulla käytetyistä salpietariuuneista. Saaren kartanon residenssi
Saaren kartanon vaiheita voidaan asiakirjojen avulla seurata aina 1200-luvulle asti, jolloin se oli Turun piispan omaisuutta. 1500-luvulta alkaen Saari on toiminut muun muassa kuninkaankartanona ja everstin virkatalona. Tunnetuin Saaren kartanossa asuneista upseereista oli Augustin Ehrensvärd, joka laajensi kartanon puutarhaa ja kehitti maataloutta. Vuosien 1959–2005 aikana kartano oli Maatalouden tutkimuskeskuksen Lounais-Suomen tutkimusaseman käytössä. Koneen Säätiö osti päärakennuksen ja sitä ympäröivän puistoalueen rakennuksineen syksyllä 2006 ja osan pelloista sekä pienen metsäalueen 2009. Saaren kartano (Mietoinen)
Augustin Ehrensvärd kehitti myös kartanon maataloutta voimakkaasti: tilan pellot ojitettiin ja laitettiin hyvään kuntoon. Myös peltojen pientareita otettiin viljelyyn ja vanhoja niittyjä muutettiin pelloksi. Osalle kuivista niittymaista järjestettiin jopa vesipumppukastelu. Ehrensvärd rakennutti myös kartanoon uuden navetan, johon mahtui 80 lehmää. Ehrensvärdin aikana tilan työväen määrä kasvoikin huomattavasti, parhaimmillaan tilan töissä oli yhteensä 16 torpparia, 10 renkiä ja 8 piikaa. Ehrensvärd teki Saaren kartanolla myös viljelyskasvikokeita. Hän kokeili silkkiperhosten toukkien kasvatusta ja pyysi Carl von Linnéltä riisiä viljelyä varten, mutta molemmat kokeet epäonnistuivat. Parempia tuloksia saavutettiin perunan viljelyssä, joka sekin oli tuohon aikaan Suomessa melko uusi kasvi. Kauraketo
Kaurakedon kartano, jonka asukkaiksi vuoksenrantalaiset tulivat, oli viereisessä Sillanpään kylässä Somerolla sijaitsevan Åvikin kartanon entinen sivutila. Se oli erotettu Åvikin kartanon kanssa yhdysviljelyksessä olleesta Jurvalan kartanosta itsenäiseksi tilaksi vuonna 1925 perinnönjaon yhteydessä. Åvikin sivutilana Kauraketo oli ainakin jo 1900-luvun alussa, ja mahdollisesti jo 1880-luvulla, jos kirjallisuudessa Kaurakedon isolle kivinavetalle annetut hieman vaihtelevat rakennusajat pitävät paikkansa. Pitkäjärvi (Somero)
Långsjön kartano muodosti vielä 1900-luvulla suuren osan koko Pitkäjärven kylästä käsittäneen maaomaisuuden. Sen kanssa yhdysviljelyksessä olleita Pitkäjärven kylän kantataloja olivat 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa Sarja-Klemolan ratsutila, sen augmentti Uotila, Hiiskon rälssitila ja Långsjön säteriratsutilan augmentti Paju. Lisäksi Långsjön omistuksessa 1900-luvun alussa oli kylän kantataloista vielä Yli-Kenni. Näistä Uotila, Paju ja Yli-Kenni itsenäistyivät 1920-luvulla, Sarjan sen sijaan ollessa vielä 1930–1940-luvuilla osana päätilaa mutta sittemmin jälleen itsenäinen. Sen ohella Långsjön kartanon ulkotiloja olivat 1900-luvun alkupuolella Isoniitty ja Hämeenoja ja kartanoon kuului myös 1800-luvulla kestikievarina toiminut Hovirinta, joka niin ikään 1990-luvulla oli itsenäisenä tilana. 1890-luvulta vuoteen 1918 Långsjössä toimivat karjanhoito-, maanviljelys- ja puutarhakoulut sekä kalanviljelylaitos ja myöhemminkin 1900-luvulla kartanossa olivat laajat puutarhat. Nykyäänkin Långsjön kartano on toimiva maanviljelystila, vaikka toisen maailmansodan jälkeisessä siirtoväen maanhankinnassa kartano joutui luovuttamaan yli 800 hehtaaria silloin vielä yli 1500 ha laajuisista tiluksistaan, ja toisen maailmansodan jälkeen toimitettiin kartanossa myös perinnönjako. Saaren kartano (Ulvila)
Saaren kartano (aiemmin muun muassa "Holmgård") on kartano Ulvilassa Satakunnassa. Se on 1500-luvulta peräisin oleva vanha upseerien ja kruunun virkamiesten virkatalo. Kartano sijaitsee Ulvilan Saarenluodolla, jota Kokemäenjoen entinen suuhaara Kirkkojuopa erottaa Ulvilan Kirkonkylästä. Lauttasaaren kartano
Tarjouskilpailun voitti Koneen Säätiö, joka aloitti kartanoalueen kunnostamisen. Perusteellinen kunnostusprojekti valmistui toukokuussa 2018, jolloin säätiö muutti kartanoon. Kartanon puutarha ennallistetaan puutarha-arkkitehti Bengt Schalinin suunnitelman mukaan 1920-luvun asuun. Saaren kartanon residenssi
Kesäisin kartanolla työskentelevien ryhmien on mahdollista käyttää työskentelyynsä myös kartanon lämmittämättömiä ulkorakennuksia. Konehalli ja jaakopinlato sopivat esimerkiksi sirkuksen tai teatterin käyttöön, mutta myös muita ulkorakennuksia voi käyttää esimerkiksi kokoontumistiloina. Järvikylän kartano
Järvikylän kartano on Joroisissa sijaitseva kartano. Päärakennus on rakennettu lääninagronomi Alfred Sjöströmin piirustusten pohjalta vuonna 1882. Rakennus on osittain kaksikerroksinen, aikakauden romantisoivaan tyyliin rakennettu hirsirakennus, jossa on kaikissa neljässä nurkassa ulkonevat tornit.
Kartanon pihapiirin historiallinen talousrakennuskanta on muotoutunut 1920-luvulla, jolloin myös tiiliset karjarakennukset rakennettiin. Arkkitehti Urho Åberg suunnitteli vuosina 1924-1926 pihapiirin suuren puimala-varastokompleksin. Kartanolla on myös oma kappeli. Anolan kartano
Kokemäenjoessa kartanon kohdalla sijaitsee siihen vuoden 1600 tienoilla liitetty Kirkkosaari. Saareen johtaa kartanon mailta yksityinen vuonna 1958 rakennettu silta. Kirkkosaaressa on perimätiedon mukaan keskiajalla sijainnut toinen Ulvilan kaupungin kahdesta kirkosta. Nykyään Kirkkosaari on viljelysmaana. Siellä sijaitsee myös perhehauta, jonne on haudattu Waldemar von Frenckellin ja hänen puolisonsa lisäksi neljä heidän pienenä kuollutta lastaan. Saaren kartano (Ulvila)
Saaren kartanon päärakennus puistoineen kuuluu osana Ulvilan kirkkoympäristöä Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Saaren kartano (Mietoinen)
Vuoden 1888 sotilasvirkatalon tarkastuksen mukaan kartanon kaksikymmentä silloista torppaa olivat suuria, mutta huonossa kunnossa, sillä lähteiden mukaan sotilasvirkatalon ruotsalaisia upseeri-isäntiä eivät torpparien olot juurikaan kiinnostaneet. Pääosin torpat olivat yksihuoneisia asuinrakennuksia, joiden yhteydessä oli talli ja navetta, joissain myös riihi ja rehulato. Tarkastuspöytäkirjan mukaan torpparit olivat kuitenkin keskimäärin hyvin toimeentulevia. Vuoden 1918 torpparilain seurauksena myös Mietoisten torpparit alkoivat itsenäistyä. Saaren kartanon torpat lunastettiin kuitenkin varsin myöhään, kaikki lähes yhtäaikaisesti vuonna 1930. Nastola
Nastola on ollut tunnettu monista kartanoistaan. Kuuluisin niistä on Seestan kartano, joka kuului 1600-luvulla muun muassa von Essenin suvulle. Avioliiton kautta sen omistajaksi tuli vuonna 1782 eversti Göran Magnus Sprengtporten. Hänen jouduttuaan lähtemään maanpakoon kartano myytiin huutokaupalla vuonna 1791, jolloin sen osti kenraali Carl Gustaf Ehrnrooth. Siitä lähtien kartanon on omistanut Ehrnroothin suku, ja kartanossa syntyneitä suvun jäseniä ovat olleet muiden muassa ministerivaltiosihteeri Johan Casimir Ehrnrooth, kirjailija ja naisasianainen Adelaide Ehrnrooth ja poliitikko Georg C. Ehrnrooth. Arrajoen kartanon omisti 1700-luvun lopulla Göran Magnus Sprengtportenin lanko, kapteeni Lars Reinhold Glansenstierna, joka osallistui Anjalan liiton vallankumouksellisiin hankkeisiin ja joutui Sprengtportenin tavoin pakenemaan maasta. Myöhemmin Arrajoen kartano on kuulunut muun muassa Wreden suvulle. Söderlångvikin kartano
Söderlångvikin kartano on kartano Kemiönsaaren kunnassa Varsinais-Suomen maakunnassa. Kartano on suurimmaksi osaksi saanut nykyisen ulkonäkönsä aikana, jolloin suomalainen liikemies ja mesenaatti Amos Anderson oli kartanon omistaja. Andersonin haltuun kartano päätyi vuonna 1927. Nykyisin se toimii Söderlångvikin museona, jossa on osa Andersonin yksityisestä taidekokoelmasta ja hänen huonekaluistaan. Kokemäenkartano
Kokemäenkartanon päärakennus on alun perin sijainnut Isoluodossa. Se on kapea, noin 200 metrin pituinen saari, joka sijaitsee Kokemäenjoessa kartanon nykyisten tilusten edustalla. Saaren kansanpuisto
Saaren Kansanpuisto sijaitsee Tammelan Saarensalmen rannalla Pyhä- ja Kuivajärvien välissä ja rajoittuu Kaukolanharjun maisemallisesti merkittävään, luonnonsuojelualueena suojeltuun harjujaksoon. Harjulla on kansanpuiston toimintaan läheisesti liittyvä Kaukolanharjun näkötorni, joka valmistui vuonna 1926. Saaren kartanon residenssi
Mietoisten Saaren kartanon miljöö on yksi Museoviraston määrittelemistä Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä ja se on yksi harvoista säilyneistä kuninkaankartanoista. Lisäksi Saaren kartanon läheinen Mietoistenlahti on yksi Suomen arvokkaimmista lintuvesistä, ja se on tärkeä muuttolintujen levähdyspaikka. Saaren kartano (Mietoinen)
Saaren kartanon keltainen päärakennus sijaitsee pihapuiston luoteiskulmassa. Nykyinen, vuoden 1773 palossa tuhoutuneen tilalle rakennettu myöhäiskustavilainen päärakennus on peräisin vuodelta 1779. Se valmistui vuonna 1762 hylätyn vanhan päärakennuksen paikalla sijainneiden, säilyneiden kellarien päälle. Nämä kiviset holvikellarit on rakennettu kuitenkin ilmeisesti jo 1560-luvun aikana, mutta muista tuon ajan rakennuksista ei ole tietoa. Vuodelta 1729 ovat myös säilyneet kartanon rakennuspiirustukset, jossa näkyy vanha yksikerroksinen päärakennus neljäosaisine ikkunoineen ja korkeine kattoineen. Jalmari Saari
Jalmari Saaren kuoltua kartanoa isännöi vuoteen 1928 saakka hänen veljensä Frithiof Saari. Tämän kuoltua tila siirtyi nuorimman sisaren Hiljan pojalle professori Pauli Tuorilalle. Saari (kunta)
Saaren maatalouskunta oli Salpausselkien välimaastoa ja sitä luonnehtivat harjut, mäet ja järvet. Kunnan luoteiskulma ulottui Toiselle Salpausselälle, mutta Ensimmäinen Salpausselkä kulkee Saaren kohdalla Venäjän puolella 7–8 kilometrin päässä valtakunnanrajasta. Viljelysmaata hankittiin kunnan alueella jo 1800-luvulta alkaen järvenlaskulla. Työ vaati paljon kaivutyötä, joka tehtiin pääosin käsin – tästä muistona kunnan vaakunassa esiintyi kolmen hopeisen apilanlehden alla hopeinen puulapio. Saaren kartano (Tammela)
Kartanon kaksikerroksinen päärakennus on valmistunut vuonna 1820, se on mansardikattoinen ja julkisivun pylväsjäsentelyineen kustavilaista kartanoarkkitehtuuria. Rakennus on hirsirunkoinen ja rapattu. Kartanomiljööseen kuuluu kaikkiaan kolmisenkymmentä rakennusta, vanhimmat 1700-luvulta, joukossa on useita asuin- ja huvilarakennuksia. Tilan talouskeskus on hieman erillään ja siinä on mm. tiiliset navetta ja talli, muita maatalousrakennuksia sekä konttori- ja asuinrakennuksia. Kartanon päärakennusta ympäröivä puisto ulottuu Kuivajärven rantaan. Puisto on rakennettu 1920- ja 1940-luvuilta peräisin olevien suunnitelmien mukaan. Saaren kartano (Mietoinen)
Saaren pellot säilyivät vuoteen 2008 MTT:n hallussa, mutta kasvinviljelytutkimusta niillä ei enää tehty. Vuoden 2008 lopulla MTT ilmoitti luopuvansa myös kartanon pelloista ja ne laitettiin myyntiin. Joensuun kartano
Kartanon päärakennuksen ovat suunnitelleet Charles Bassi ja Carl Christoffer Gjörwell. Julkisivussa olevat medaljongit ovat ruotsalaisen kuvanveistäjän Johan Tobias Sergelin käsialaa. Päärakennusta ympäröivät rakennukset edustavat kustavilaista tyyliä ja ovat peräisin ajalta, jolloin kartanonherrana oli Gustaf Mauritz Armfelt. Kartanoon on kuulunut kiinteästi Hornien rakennuttama Halikon keskiaikainen kirkko, johon kartanolla on ollut patronaattioikeus. Kartanolta kulkee Halikon kirkolle Salon pisin, kahden kilometrin mittainen koivukuja. Tilalla viljellään nykyään mallasohraa, leipävehnää, siemenviljaa ja öljykasveja. Väinö Vähäkallio
Vuonna 1928 Vähäkallio toteutti pitkäaikaisen haaveensa ostamalla Hyvinkäällä Kytäjän kylässä sijaitsevan Kytäjän kartanon. Hän muutti päärakennuksen ulkoasua, hoiti tilan hyvään kuntoon ja suunnitteli kartanon alueelle monia tilan rakennuksia sekä kyläkirkon. Vähäkallion aikaan Kytäjän kartano oli Suomen suurin tila ja sillä oli hyvin laajat maa-alueet. Hyvinkään keskustaan syntyi Vähäkallion kynästä funktionalistisia rakennuksia. Aivan Hyvinkään aseman vieressä sijaitseva funkkisristeys on tärkeä osa Hyvinkään kaupunkikuvaa. Sen laidalla ovat muun muassa punatiilinen Säästöpankin talo (1934) sekä valkeaksi rapattu Hyvinkään musiikkiopisto (1936), joka alun perin rakennettiin KOP:n pankkitaloksi. Kartanon mailta erotettu Suomen arkkitehtiliittoa varten tehty Vähä-Kiljavan loma-alue sijaitsee myös Hyvinkään seudulla. Munkkiniemi
Munkkiniemen puistotien pohjoispuolella on muun muassa perinteikäs Munkkiniemen yhteiskoulu (joka oli peruskoulu-uudistukseen asti oppikoulu, nykyisin peruskoulun yläaste ja lukio), eteläpuolella Villa Aalto vuodelta 1936, Aallon piirtämät Kansaneläkelaitoksen asuintalot 1950-luvun alusta, Munkkiniemen kartano ja Eliel Saarisen massiivinen Kadettikoulu vuodelta 1918, nykyisin Hallinnon kehittämiskeskus. Saarinen piirsi myös Suomen ensimmäisiin kuuluvat rivitalot osoitteessa Hollantilaisentie 12–20. Katarina kaunis leski
"Katarina kaunis leski" kuvattiin kesällä 1950. Souturetki Aurajoella kuvattiin Vantaanjoella Helsingin maalaiskunnassa. Muinauvauspaikkoina olivat muun muassa Turku ja Porvoon vanhakaupunki. Katarinan asuintaloa esitti Porvoon Museon Edelfelt-Vallgren-museon talo Välikadulla. Helsingissä kuvauksia tehtiin Lehtisaaressa ja Herttoniemessä. Hovilan kartanoa markkeerasi Oitbackan kartano Kirkkonummella. Nokian kartano
Nokian kartano sijaitsee Nokian keskustan tuntumassa Nokianvirran eteläpuolella. Kartano oli aikoinaan Ylä-Satakunnan alueen keskus. Nokian kantatilana ollut rälssisäteri oli muodostettu Iso- ja Pikku-Nokian rälssitiloista. Kartanon nimi juontuu Nokianvirran rantamilla eläneistä soopeleista eli nokinäädistä. Alun perin Nokia-nimellä viitattiin kyseiseen kartanoon. Saari (Mietoinen)
Kylän ensimmäiset torpat perustettiin 1700-luvulla. Jo vuosisadan alussa kartanolla oli nykyisten tietojen mukaan neljä torppaa, kun pitäjän muilla kartanoilla niitä ei ollut lainkaan. Vielä vuonna 1807 kaikilla Mietoisten kartanoilla oli yhteensä alle kolmekymmentä torpparia. Enimmillään torppia oli 1900-luvun vaihteessa, jolloin kartanon mailla sijaitsi yli kaksikymmentä torppaa ja lähes kolmekymmentä mäkitupalaista. Saari (suomalainen kansanrunous)
Kristfried Ganander kertoo Myhtologia Fennicassa vuodelta 1789, että "Saaris" tai "Saari" on vanha kuninkaanasumus Suomessa jonka jäännöksiä oli vielä teoksen kirjoitusaikana nähtävissä Mynämäellä jossa hänen mukaansa oli muinaisten suomalaisten kuninkaiden hovi ja asuinpaikka. Ganander menee tulkinnoissaan pitkälle ja yhdistää Saaren myös esimerkiksi latinan Ceasar- tai Aesar-sanaan sekä venäläisten Tsaariin. Harju (Somero)
Historialtaan Harju on kartanokylä, josta pääosa tai ajoittain koko kylä on aina 1800-luvulle asti kuulunut vuonna 1639 perustettuun Harjun kartanoon eli Rantakartanoon. Harjun kartano sijaitsee Kirkkojärven rannassa Härkäläntien varressa jonkin matkaa Someron kirkolta länteen, ja sen omistajiin on kuulunut muiden muassa Someron kirkkoherra Jacob Ritz. Vielä 1980-luvulla kartanon vanhasta rakennuskannasta oli jäljellä 1800-luvun puolivälissä rakennettu siipirakennus. Isossajaossa Harju oli samaa jakokuntaa viereisen Lammin kylän kanssa, ja Harjun ja Lammin sekä viereisten Härkälän ja Saarentaan kylien yhteisenä takamaana oli Laitiaistenmaa Tammelan rajalla; tästä on päätelty että kylät ovat kuuluneet vielä 1600-luvulle asti samaan jakokuntaan. Saaren kartanon residenssi
Residenssissä työskentelee syyskuusta huhtikuuhun yhdeksän taiteilijaa ja tutkijaa kerrallaan, ja tilaisuuksia vuorovaikutukseen ja eri taiteenalojen ja taiteen ja tieteen välisten rajojen ylittämiseen on runsaasti. Samalla Saaren kartano on paikka rauhoittumiselle ja omaan työhön uppoutumiselle. Yksilöresidenssien aikana kartanolla työskentelee myös Saaren kartanon kutsutaiteilija. Lisäksi residenssissä työskentelee läpi vuoden Saaren kartanon yhteisötaiteilija. Kesäisin kartano on taitelijaryhmien käytössä. Hiidenmaa
Toinen huomattava kartano sijaitsee Käinassa. Putkasten kartano rakennettiin vuonna 1812, kun Peter Stackelberg oli kartanon omistaja. Kartano sai vaurioita sodassa vuonna 1944, mutta joitakin korjauksia tehtiin vuosina 1955–1959. Kartano toimi tuolloin kolhoosin toimistona. Kartano on nykyisin hyvin huonokuntoinen. Vaemlan kartanon (saksaksi Waimel) viimeinen omistaja oli paroni Gustav von der Palen. Virolainen taiteilija J. Köler (1826–1899) vietti lomiaan Vaemlan kartanon vieraana. Neuvosto-Eestin aikana kartano purettiin ja siitä on jäljellä vain rauniot sekä arvokas puulajipuisto. Entinen, vielä nykyisinkin toimiva, villatehdas kuului kartanon rakennuksiin. Saarella on sijainnut useita suurempia niin sanottuja maaseutukartanoita, muun muassa Kassarin ja Orjakun kartanot. Kassarin kartano tuhoutui tulipalossa 1920-luvulla, mutta kartanon entisessä renkituvassa sijaitsee kotiseutumuseo. Museon pihassa on nähtävyytenä myös entinen M/S Estonian pelastusvene, joka ajautui tyhjänä Hiidenmaan rannikolle noin viikko onnettomuuden jälkeen vuonna 1994. Suomalaissyntyisen kirjailijan Aino Kallaksen (1878–1956) kesämökki sijaitsee Kassarissa, ja hän vietti siellä kesiään 1920–1930-luvuilla. Bergvikin kartano
Nykyisin kartano toimii Riitta Pätiälä-Saarisalon perustaman Vapaa Evankeliumisäätiön toimintakeskuksena ympärivuotisesti. Hänen puolisonsa professori Aapeli Saarisalo oli toiminnassa mukana vuosina 1966-1986. Toimintakeskuksessa järjestetään koulutus- ja seminaaritapahtumia, retriittejä, rippi- ja leirikouluja. Vuokrattavana on kesämökkejä. Alueella on myös kappeli ja luontopolku. Seestan kartano
Kartano muodostettiin Didrik von Essenille vuonna 1662 lahjoitetusta Vanhalan tilasta ja Siestan tilasta, jotka yhdistettiin Seestan ratsutilaksi vuonna 1683. Georg Magnus Sprengtporten asui kartanossa 1782–1790 ja hänen paettuaan Venäjälle Anjalan liiton jälkimainingeissa kartanon osti pakkohuutokaupassa 1791 kenraali Carl Gustaf Ehrnrooth (1744–1817). Saaren kartanon residenssi
Saaren kartanon residenssi sijaitsee rauhallisessa luonnonläheisessä maaseutumiljöössä Mietoisissa Mynämäellä, Mietoistenlahden rannalla 30 km:n päässä Turusta pohjoiseen. Residenssin monipuoliset työtilat ja rauhallinen ympäristö tarjoavat antoisat puitteet omaan työskentelyyn keskittymiseen sekä hedelmälliseen vuorovaikutukseen muiden residenssivieraiden kanssa. Arrajoen kartano
Talvisodan aikana kartanossa oli sijoitettuna Helsingistä evakkoon siirretty Lastenlinnan sairaala. Kartanon päärakennus paloi 1948 ja sen paikalle suunnitteli arkkitehti, vapaaherra Marius af Schulten ruusutarhan. Kartanon maat jaettiin tämän jälkeen 1949–1950. Kartanolaisuus
Kartanolaiset opettivat pieniä lapsia saarnaamaan herättääkseen huomiota ja saadakseen enemmän väkeä kokouksiinsa. Yksi tunnetuimmista kartanolaisten lapsisaarnaajista oli Leevi Laitinen. Hänet Alma Kartano ja Hilda Reunanen ottivat v. 1935, neljävuotiaana, Sippolan Liikalassa, kartanolaisten Hilja ja August Mänttärin omistamassa Akulan talossa kasvatettavaksi. Leevin sisar Saara tuotiin Akulaan samana vuonna, seitsenvuotiaana. Kartanolaisten lapsisaarnaajan koulutusohjelman mukaan leikkiminen oli syntiä ja ankarasti kiellettyä; aika käytettiin lukemiseen, saarnaamisen harjoittelemiseen ja virsien veisaamiseen. Opintojen perille menemistä koeteltiin koesaarnojen pitämisellä ja kannustettiin vitsalla. Saarenmaa
Saarenmaa muodosti rautakaudella Saarenmaan muinaismaakunnan, joka oli Viron muinaismaakunnista voimakkain. Saarenmaalaisilla oli suuri laivasto, jolla he tekivät ryöstöretkiä muun muassa Tanskaan ja Ruotsiin. Pakanallinen Saarenmaa kukistui veristen taisteluiden ja kapinoiden jälkeen vuonna 1227, ja sen alue jaettiin Kalparitariston ja Saarenmaan-Läänemaan hiippakunnan kesken. Vuonna 1559 saari siirtyi Tanskan hallintaan. Saaren kartano (Tammela)
Kartano sijaitsee Pyhäjärven ja Kuivajärven väliin jäävällä saarella. Saari on pituudeltaan noin 1,5 kilometriä ja noin kilometrin levyinen. Sen läpi kulkee Tammelan kirkonkylästä Hämeen Härkätielle johtava tie, yhdystie 2823. Saaren pohjoispään yhdistää nykyään mantereeseen Venesillan kannas. Eteläpäässä Saarensalmen yli johtaa kannen yläpuolisilla tukikaarilla varustettu teräsbetoninen kaarisilta, joka on valmistunut vuonna 1923. Saaren Tulitikkutehdas
Saaren kartano oli siirtynyt vapaaherra Richard Casimir de la Chapellelle vuonna 1885. Hän perusti Saaren tulitikkutehtaan vuonna 1904. Ruotsalaisen teollisuusmiehen Ivar Kreugerin tulitikkutrusti osti Saaren tulitikkutehtaan salanimellä Saaren Tulitikku Oy ja tuhosi tehtaan koneet. Saaren kartano (Mietoinen)
Varhaisin maininta Saaren kartanosta on Turun tuomiokirkon mustassakirjassa vuodelta 1295, jolloin Ison-Saaren tila luovutettiin Turun piispan hallintaan. Samassa yhteydessä ilmoitettiin Vähän-Saaren tilan olleen Mynämäen kirkon hallinnassa. Teksti on myös varhaisin maininta Mietoisten pitäjästä. Kartano sijaitsi vielä silloin erillisellä saarella, joka maankohoamisen seurauksena yhdistyi mantereeseen viimeistään 500–600 vuotta sitten. Kirkon omistus peruutettiin Västeråsin valtiopäiven päätöksellä vuonna 1529, jolloin myös Ison- ja Vähän-Saaren tilat yhdistettiin Saaren kartanoksi. Tämän jälkeen kartano toimi kuninkaankartanona. Saaren kartano (Mietoinen)
Maatalouden tutkimuskeskuksen lopetettua koeasemansa pääosa MTT:n omistamasta välineistöstä ja kartanon irtaimistosta huutokaupattiin. Aseman toiminnot ja osa uudemmasta tutkimus- ja viljelykalustosta siirrettiin samalla MTT:n Piikkiön Tuorlan toimipisteeseen, pellot puolestaan jäivät MTT:n Jokioisten yksikön vastuulle. Järjestetyn avoimen tarjouskilpailun jälkeen Koneen Säätiö osti päärakennuksen ja sitä ympäröivän puistoalueen rakennuksineen syksyllä 2006. Saari (suomalainen kansanrunous)
Saari on arvoituksellinen paikallisuus, joka esiintyy kalevalamittaisen kansanrunouden genressä, jota Matti Kuusi on kutsunut saarelaisepiikaksi. Saari esiintyy paikkana, jonne Kaukamoinen eli Kaukomieli pakenee surmattuaan Vetrikan pidoissa. Toinen saarelaisepiikan hahmo, Ahti Saarelainen, mainitaan joskus "Saaren kuninkaaksi". Arrajoen kartano
Kartanosta on nykyisin jäljellä Glansenstiernojen ajoilta periytyvä kartanopuisto. Rakennuksista on jäljellä 1920-luvulla rakennettu Marius af Schultenin suunnittelema siipirakennus ja joukko 1800-luvulla rakennettuja talousrakennuksia. Arrajoen kartano
Arrajoen kartano syntyi kolmekymmnenvuotisen sodan jälkeen 1651 Hans Brehmenin leskelle Elisabeth von Wulfenille annetulla läänityksellä. 1600-luvun lopulla siitä tuli reduktioiden jälkeen sotilasvirkatalo jossa asuivat muun muassa kapteeni Kristoffer von Kothen ja kenraali Carl Henrik Sprengport. Von Kothen rakensi Arrajoelle vesimyllyn ja samoihin aikoihin kartanoon perustettiin ensimmäiset torpat. Kartanoa alettiin von Kothenin aikana kutsua Jokelan kartanoksi ja tämä nimi oli käytössä aina 1870-luvulle saakka. Pikku vihan jälkeen kartanoon asettui asumaan everstiluutnantti Lorenz Glansenstierna joka osti kartanon augmentteineen perintötilaksi. Hänen jälkeensä kartanon omistivat poika Lars Glansenstierna ja hänen puolisonsa kreivitär Sophie Creutz. Glansenstiernojen aikana kartanoon rakennettiin Immilän kosken varrelle vesisaha jolle myönnettiin kauppaoikeudet 1775. Lars Glansenstierna joutui Göran Magnus Sprengtportenin kannattajana pakenemaan Venäjälle ja hänen omaisuutensa takavarikoitiin vuonna 1790. Sophie Creutz sai kuitenkin ostettua kartanon takaisin suvulle bulvaanin avulla. Hän omisti kartanon vuoteen 1824 saakka yhdessä poikansa everstiluutnantti Gustav Magnus Glansenstiernan kanssa. 
Kartano periytyi sittemmin Gustav Magnus Glansenstiernan pojalta Hjalmar Glansenstiernalta jälkimmäisen tyttärenpojalle Rabbe Vladimir Wredelle. Wreden kuoltua 1903 lapsettomana kartanon perivät kahdeksan hänen sisarustaan ja näistä metsähallituksen ylijohtajana toiminut Carl Ernst Wrede osti kartanon vuonna 1911 sisariltaan. Kartanoon rakennettiin 1880-luvlla uusi saha ja vuonna 1904 valmistui kartanon myllyn yhteyteen Nastolan ensimmäinen sähkölaitos joka toimitti sähköä kartanon lisäksi Immilän kylään. Kartanossa oli myös oma meijeri jossa valmistettiin juustoa. Kartanon vuonna 1859 valmistuneen suuren päakennuksen oli suunnitellut lääninarkkitehti C. A. Edelfelt. Saarenkylä (Muurame)
Saarenkylä on Päijänteen saari ja saaren käsittävä kylä Muuramessa. Päijänteeseen kuuluvan Kivijärven rannalle Saarenkylään on kaavoitettu Kivijärven ranta-asemakaava. Louhisaaren kartano
Louhisaari () on Askaisissa nykyisen Maskun kunnan alueella Varsinais-Suomessa sijaitseva kartanolinna. Päärakennusta sekä sivurakennuksia ympäröi englantilaistyylinen puisto, ja kokonaisuus muodostaa yhden Suomen parhaiten säilyneistä kartanomiljöistä. Päärakennus ja sivurakennukset ovat valmistuneet vuonna 1655. Laukon kartano
Hävityksen jälkeen vuonna 1929 Laukon kartano siirtyi takaisin suomalaisiin käsiin, kun tamperelainen paperitehtailija Rafael Haarla osti raunioituneet tilukset itselleen. Haarla oli innokas historiaharrastaja ja aitosuomalaisista mielipiteistä tunnettu tehtailija, joka toimi muun muassa Lapuan liikkeen ja Vapaussodan Rintamamiesten Liiton keskeisenä rahoittajana. Ostaessaan Laukon Haarla koki ostavansa palan merkittävää suomalaista historiaa ja piti tärkeänä, että tila rakennettiin uudelleen menneisyytensä arvoiseksi kulttuurikartanoksi. Ensimmäisenä kartanon pihamaalle kohosi Veikko Kallion suunnittelema 1920-luvun klassisismia edustava valkoinen päärakennus, jonka jälkeen 1930-luvun kuluessa kartanon pihamaalle alkoi kohota lisää vaaleaa uusklassista tyyliä edustavia rakennuksia. Mäntsälä
Lähes jokaisessa Mäntsälän kylässä on ollut kartano. Moni kartanoista on yhä yksityisenä maatilana. Hirvihaaran kartano on hotellina, Saaren kartano oppilaitoksena ja Sälinkään kartano ravintolana. Alikartano on museona, mutta Museovirasto ilmoitti vuonna 2015 sulkevansa museon. Muita museoita Mäntsälässä ovat Kirvun pitäjämuseo ja Sepänmäen käsityömuseo, joiden lisäksi Mäntsälän kirkossa on museohuone. Kaarle Saarela
Kaarle "Kalle" Bernhard Saarela (1888-14. huhtikuuta 1918) oli Ylöjärven punakaartin päällikkö Suomen sisällissodassa. Hän oli Räikän kartanon entinen renkivouti, mutta sotasurmaprojekti ilmoittaa hänen ammatikseen työmies. Hän otti osaa Tampereen taisteluun, jossa jäi valkoisten vangiksi ja teloitettiin hyvin pian tämän jälkeen. Haminalahden kartano
Kartanon ostivat von Wrighteiltä kauppaneuvos Heikki Peura ja hänen vaimonsa Aina Peura, joiden tyttären Liisa Peuran avioiduttua jääkärieverstiluutnantti Aksel Woldemar Falkenbergin kanssa kartano siirtyi tämän suvulle. Nykyisin tila on jääkärieverstiluutnantti Falkenbergin pojan Eero Falkenbergin perillisten omistuksessa. Kartanoalue lähiympäristöineen on luokiteltu valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi ympäristöksi. Haminalahden Hovin kartanorakennus on suojeltu rakennuskaavassaan osayleiskaavassa ja yleisakaavassa. Saaren kartano (Tammela)
Kartano muodostettiin vuonna 1599 yhdistämällä useita Saaren kylän tiloja. Kartanoon liitettiin vielä myöhemmin muita tiloja, viimeisenä Kankaisten ratsutila vuonna 1793. Laajimmillaan kartano oli vuonna 1918 ennen torpparilain voimaantuloa, jolloin maata oli noin 3 500 hehtaaria. Tuolloin kartanossa oli 24 torppaa. Kartanosta on erotettu mm. asutuslain nojalla liki 1 000 hehtaaria. Saaren kansanpuisto on perustettu kartanon maille vuonna 1932. Hyrsynkulma
Levän kylän maille Saarikkoon oli jo 1800-luvulla perustettu Kartanonkylän kartanon Saarikon sivutila. Pienempiä sivutiloja on mainittu olleen myös Perttulan kylässä Kuusjoenkulmalla. Hyrsynkulmalla, joka oli pääosin Palikkalan kylän takamaata ja vanhaa suota ja niittyä, vanhinta asutusta ovat edustaneet kulmakunnalla vieläkin keskeisesesti sijaitsevat Hyrsy ja Kankare, ja vanha asuinrakennus susiovineen on myös vähän sivummalla sijaitsevassa Majamäessä. 1800-luvulla kartano perusti takamaille runsaasti uusia torppia ja tällöin saivat alkunsa muun muassa Seetula ja Vahaniitty. Vanhasta niittytaloudesta kertoo myös nimi "Yötalo", jonka nimi alkuperäisessä muodossaan on ollut "Yölato" eli yöpymiseen käytetty lato. Selkeen kartano
Seuraavaksi kartanosta tuli Porin läänin jalkaväkirykmentin komentajan virkatalo vuonna 1684. Mouhijärvellä piti myös majaansa rykmentin henkivartiokomppania, jonka upseereilla oli paikkakunnalla omat virkatalot. Kartanon vanha päärakennus tuhoutui tulipalossa helmikuussa 1758, jonka yhteydessä viisi säätyläislasta sekä rykmentin komentaja eversti Hans von Dellwig saivat surmansa. Dellwigin hirsinen hautakarmi sijaitsee Mouhijärven vanhalla hautausmaalla ja sen seinässä on myös tapauksesta kertova muistolaatta uhrien nimineen. Uusi päärakennus valmistui 1786, mutta rykmentin komentopaikkana se ehti toimia vain vuoteen 1793 saakka, jonka jälkeen virkatalo siirtyi Mietoisiin Saaren kartanoon. Seuraavaksi kartano toimi vuokratilana, kunnes paikalle perustettiin valtion Laidunkoeasema (myöhemmin Maatalouden tutkimuskeskuksen Sata-Hämeen tutkimusasema) vuonna 1933. Se oli toiminnassa vuoteen 1993 saakka, jonka jälkeen kartanon omistajaksi tuli Mouhijärven Osuusmeijeri. Meijerin mentyä konkurssiin vuonna 1999 Selkeen kartano siirtyi yksityisomistukseen ja sen tiloissa on toiminut muun muassa sveitsiläisen yrittäjän omistama juustola. Vuonna 2014 kartano on jälleen ollut myynnissä. Saaren kartano (Mietoinen)
Aminoff-suvun hallintaan kartano tuli vuonna 1799. Aminoffien läänitys- ja vuokra-ajan lopulla Saari oli oikea suurtila: sen kokonaispinta-ala vuonna 1939 oli 698 hehtaaria, josta 277 ha oli peltoa ja 84 ha niittyä. Kartanon omistuksessa oli tuolloin 34 hevosta ja 110 Ayrshire-lehmää. 1800-luvun puolivälissä Saarella oli myös oma juustomeijeri, joka yhdistyi vuonna 1895 Lehtisten kartanon meijerin kanssa. Aminoff-suvulla tila oli yhteensä lähes puolentoista vuosisadan ajan, kunnes suku joutui luopumaan kartanosta vuonna 1943, ja Suomen valtio otti Saaren suoraan hallintaansa. Saaren kartano (Mietoinen)
Puiston ulkopuolella, Saarentien koillispuolella sijaitsee Aleksander Aminoffin aikainen, vuonna 1858 rakennettu kivinavetta sekä MTT:n toimikauden aikana valmistunut suurehko lämminilmakuivuri. Viimeksi tutkimuskäytössä olleeseen navettaan Koneen Säätiö on kunnostanut työtiloja taiteilijoille. Saarentien ja puiston välisellä alueella puolestaan sijaitsee kartanon vanha renkitupa, jossa Metsähallitus piti aikaisemmin Mietoistenlahdesta kertovaa luontotupaa ja -näyttelyä. Saaren rantatien eteläpuolella on myös suuri kärryvaja. Louhisaaren kartano
Vuonna 1655 valmistunut kartanon päärakennus on yksi Suomen harvoista italialaisesta palladiolaisesta arkkitehtuurista vaikutteita saaneista linnoista. Suurvalta-ajalta on Suomessa vain kaksi ylhäisaatelin arkkitehtuurioppien mukaan rakennettua kartanoa: Louhisaari ja sitä hieman nuorempi Suur-Sarvilahden kartano, joka on tyylillisesti hollantilaista klassismia. Louhisaaren päärakennuksen ja sivurakennukset rakennutti Herman Klaunpoika Fleming. Samaan aikaan Fleming rakennutti myös Askaisten kirkon kartanon kappelikirkoksi. Saaren kartano (Mietoinen)
Yksi tunnetuimmista Saaren kartanoa asuneista upseereista oli vuosina 1762–1773 kreivi Augustin Ehrensvärd. Päärakennus oli jo pahoin ränsistynyt, ja se hylättiinkin heti vuonna 1762. Ehrensvärd laajensi kartanon puutarhaa huomattavasti, perusti taimilavoja ja istutti uusia puita. Suuri osa koristepuutarhasta tuhoutui kuitenkin vuoden 1773 tulipalossa, joka tuhosi myös kartanon päärakennuksen ja useita muita rakennuksia. Mahdollisesti Ehrensvärdin kartanon puistoon istuttamat syreenit kasvavat kuitenkin paikalla edelleen. Saaren kartanon residenssi
Saaren kartanon navetta on kunnostettu monipuoliseksi työskentelytilaksi eri alojen taiteilijoille. Navetalla on yksi tanssistudio, kolme erikokoista kuvataiteilijan työtilaa sekä pieni ompelupiste ja puuverstas. Residenssissä ei ole pimiötä, printtimahdollisuutta, savityövälineistöä, grafiikan välineistöä, mediahuonetta, tekstiilintyöstövälineistöä (ompelukonetta lukuun ottamatta), mutta residenssipaikkaa voi hakea suunnitteluvaiheeseen. Munkkiniemen kartano
Saarinen laati niin sanotun Munkkiniemi–Haaga-suunnitelman, jonka mukaan suurin osa kartanon maista rakennettiin kaupunkialueeksi. Vaikka suunnitelma ei sellaisenaan toteutunut, uusi kaupunginosa kohosi vähitellen kartanon ympärille. Ravean kartano
Ravean kartano oli Mietoisissa Ravean kylässä sijainnut, mutta sittemmin purettu empire-tyylinen kartano.
Kartano muodostettiin 1800-luvun puolivälissä kun Ravean kylän Storgård ja Lillgård sekä Hietamäen kylän Kartano ja Anttila nimiset tilat yhdistettiin. Näistä ensinnä mainitut kuuluivat vanhaan rälssiin. Joissain vanhemmissa lähteissä Raveaa on kutsuttu myös Ravijoeksi, sekä Storgårdia joko Viurilaksi, tai Viukariksi. Suur-Sarvilahden kartano
Suur-Sarvilahden kartano () on barokkivaikutteinen kartanolinna entisen Pernajan kunnan alueella Loviisassa, Itä-Uudellamaalla. Amiraali Lorentz Creutz aloitti sen kolmikerroksisen päärakennuksen rakentamisen vuonna 1672, ja se valmistui vuonna 1683. Creutzin suvun jälkeen kartanon omistajuus siirtyi von Bornin suvulle. 1950-luvulla kartano siirtyi Svenska Kulturfondenin omistukseen lapsettoman pariskunnan Alix ja Ernst von Bornin testamentin myötä. Saaren kartano (Jämsä)
Ennen sisällissotaa Hjalmar Saari toimi vankivyörärinä, ja kartanoa käytettiin vankien väliaikaisena säilytyspaikkana. Sisällissodassa kartanossa säilytettiin punavankeja, joista ainakin 68 surmattiin Saaren riihessä tai Jämsän kirkon kellotapulissa. Kirkonkylän kartano
Kirkonkylän kartano (myös Mariebergin kartano tai Lappvik) on kartano Lapinjärven kunnassa, Kirkonkylän alueella aivan kirkkojen vieressä. Kartano perustuu Kirkonkylän rälssitilaan, "Lappvikiin". Kartanon nimi Marieberg juontuu Herman Sahlbergin (omistaja 1838-1864) vaimosta Hedvig Maria Amnellista. Kartano tuli kuuluisaksi suuresta puutarhastaan, joka koostui monista hedelmäpuista ja marjapensaista: puutarhojen ja kasvimaiden pinta-alaksi ilmoitettiin 20 hehtaaria. Saari (Mäntsälä)
Saaren kartanossa toiminut Saaren Tulitikkutehdas oli Mäntsälän suurin tulitikkutehdas. Vuorentaan kartano
Vuorentaan kartano sijaitsee lähellä Halikonjoen suuta Salon kaupungin Halikossa Varsinais-Suomessa. Kartano on Suomen vanhin yhä asuttu kivilinna. Kyseessä on pienin Halikon kolmesta aateliskartanosta. Gumbölen kartano
Gumbölen kartano () on Espoon kaupungin omistama kartano Espoossa, Gumbölen kaupunginosassa. Sen yläkerta on nykyisin Espoon kaupunginjohtajan virka-asuntona ja alakerta edustustiloina. Kartanon nykyinen päärakennus on peräisin 1840-luvulta, mutta itse kartanoalueen historia ulottuu 1500-luvulle saakka. Kartano käsittää myös muotopuutarhan, jonka nykyinen ulkoasu on J. W. Skogströmin käsialaa, ja peräisin vuodelta 1914. Joroinen
Joroinen on tunnettu lukuisista kartanoistaan, kuten Järvikylän, Koskenhovin ja Frugårdin kartanot. Joroisten, Rantasalmen ja Juvan kartanot kehittyivät Sotilasvirkatalojärjestelmän ja Rantasalmen kadettikoulun vaikutuksesta. Savon kartanokulttuurin kukoistuskaudella 1760-1860 kartanoita oli siviilivirkamiesten ja upseerien omistuksessa yli sata. Monet rakennuksista ovat peräisin 1800-luvun alkupuolelta. Saari (Mietoinen)
Talvi- ja jatkosodan alta muuttamaan joutuneen karjalaisväestön asuttaminen Mietoisissa tapahtui myös pääosin Saaren kartanon maille, sillä se oli tuohon aikaan valtion omistuksessa. Pika-asutuslain mukaisesti kartanon maille perustettiin välirauhan aikana 26 siirtolaistilaa pääosin Metsäpirtistä kotoisin oleville evakoille. Osa rakennetuista taloista oli ns. ruotsalaistaloja. Myös jatkosodan jälkeisen maanhankintalain perusteella Saaren maista lohkottiin vuodesta 1945 alkaen useita siirtolaispaikkoja. Monet tilat jouduttiin perustamaan peltoaukeille, mutta Mynäjoen ja Mietoistenlahden välisen Pietinmäen rinteille lohkottiin myös perinteisempiä tilan paikkoja. Myöhempinä vuosikymmeninä, aina 1950-luvulta lähtien, lahden rannoille syntyi myös yhä enenevässä määrin loma-asutusta. Kuressaaren vaakahuone
Kuressaaren vaakahuone () on kulttuurihistoriallisesti arvokas rakennus Kuressaaressa, Viron Saarenmaalla. Se edustaa arkkitehtooniselta tyylisuunnaltaan pohjoismaista barokkia, ja sijaitsee lähellä Kuressaaren raatihuonetta. Vaakahuone on valmistunut vuonna 1663, jolloin Ruotsi hallitsi Saarenmaata. Rakennuksessa toteutettiin kattava restaurointi vuosina 1980–1982, ja sitä johti arkkitehti Lilian Hansar. Saarenmaa (Kivennapa)
Saarenmaa oli kylä Kivennavan pitäjässä. Taloja oli ennen talvisodan syttymistä seitsemän. Pinta-alaltaan kylän tilat olivat suurehkoja pitäjän tilojen keskikokoon verrattuna. Kylää kutsuttiin aiemmin Kuortinmäeksi, sillä kylän vanhin suku oli Kuortti. Vanhaa perua oli myös se, että Saarenmaan talot olivat hyvin tiiviinä ryppäänä kuten aiemmin Kivennavalla oli tapana kylät rakentaa. Salansuu
Salansuun ympärillä on sijainnut kolme ruotsalaisajalta periytynyttä kartanoa: Sala, Marienhof ja Blekenhof (myöhemmin Nadeždina), joiden yhteisnimityksenä oli Terpigorje. 1700-luvulla ne omisti Venäjän palvelukseen siirtynyt Franz-Josef Bleken. Salan kartano kuului myöhemmin Korfin paronisuvulle. Nykyään siitä on jäljellä puistoalueen jäänteitä, talousrakennusten raunioita ja Korfin suvun hautakappeli. Sannäsin kartano
Sannäsin kartano on Porvoon Sannaisissa sijaitseva entinen maatila, joka toimii nykyisin kokoushotellina. Kartanon nykyinen päärakennus on Carl Ludvig Engelin piirtämä. 1960–2000-luvuilla kartano tunnettiin Lifimin liikkeenjohtokurssien pitopaikkana. Koneen Säätiö
Saaren kartanon residenssivalinnoissa painotetaan taidetta uudistavaa ja ajankohtaista työtä sekä uusia taiteenaloja. Saaren kartanon residenssin toiminnanjohtajana vuoteen 2017 asti toimi Hanna Nurminen, jonka jälkeen tehtävässä on jatkanut performanssitaiteilija ja kuraattori Leena Kela. Lahti (Somero)
Maanomistushistorialtaan Lahti on kartanokylä, jonka kaikki talot jo 1640-luvulla on yhdistetty Lahden kartanoksi. Kartano, jonka vanha päärakennus on rakennettu vuosina 1803–1806, sijaitsee mäellä Hämeen Härkätien pohjoispuolella ja muodostaa kulttuuri- ja rakennushistoriallisesti ja maisemallisesti merkittävän kokonaisuuden. Kuurilan kartano
Kartano on alun perin muodostettu 1500-luvun puolivälissä. Vuodelta 1925 peräsin oleva kartanon klassistyylinen päärakennus on Birger Federleyn suunnittelema. Päärakennukseen kuuluu myös vuonna 1936 valmistunut siipirakennus ja sitä ympäröi 4 hehtaarin puisto jonka suunnitteli puutarha-arkkitehti Paul Olsson 1920-luvulla. Kartanon tiilinavetan (valmistunut 1939) suunnitteli Heikki Siikonen ja lisäksi kartanossa on tiilestä rakennettu ponitalli vuodelta 1910.
Kuurilan kartanossa on kasvatettu Irlannista tuotuja aaseja. Ravean kartano
Kartanon kantatilana toimi Storgård. Vanhimmaksi omistajaksi asiakirjoissa mainitaan Ingeborg vuodelta 1485. Tila peruutettiin kruunulle vuonna 1548 ja siitä muodostettiin Lemun Toijalan ratsutilan aputila. Tila ostettiin perintötilaksi vuonna 1766. Varsinaisen Ravean kartanon muodostamisesta on kahdenlaisia tulkintoja. Ensimmäisen mukaan yhdistämisen olisi tehnyt kihlakunnantuomari Bernt Johan Procopé kun Hietamäen Kartano ja Anttila yhdistettiin Ravean tilojen kanssa vuonna 1843. Toisen tulkinnan mukaan tilojen yhdistämisen olisi toteuttanut vasta turkulainen värjäri Klas Reinhold Limnell, joka olisi ensin ostanut Hietämäen Kartano nimisen tilan augmentti- ja aputilana toimineen Anttilan tilan kanssa ja vasta tämän jälkeen Ravean kaksi tilaa. Ilmeisesti ensimmäinen tulkinta on näistä todennäköisempi. Tässä vaiheessa on myös arveltu että rakennettiin vanhan päärakennuksen tilalle kaksikerroksinen aumakattoinen ja empire-tyylinen päärakennus, jossa oli 17 huonetta. Huoneista 8 sijaitsi yläkerrassa ja 9 alakerrassa. Rakennus päästettiin koetilana ollessaan rappiotilaan ja purettiin vuonna 1980. Rakennusta purettaessa selvisi että rakennus oli alun perin ollut yksikerroksinen. Ravean kartanon päärakennuksen sijainti oli siinä mielessä erikoinen että se sijaitsi tasaisella maalla Laajoen rannalla, sillä hyvin usein kartanoiden päärakennukset rakennettiin mäen harjalle. Päärakennusta ympäröi puisto, jonne johti valtatieltä koivujen reunustama tie. Joen yli kulki silta, joka on edelleenkin olemassa, ja joen toisella puolella oli kartanon väenasunnot ja talousrakennukset. Laajasalo
Ruotsin vallan aikana saarelle perustettiin kartanoita, muun muassa Degerö (1600-luvun puolivälissä), Stansvik (erotettiin Degeröstä 1798) ja Turholm (oli olemassa ainakin jo 1500-luvulla). Stansvikin kartanon mailla toimi useaan otteeseen rautakaivos vuodesta 1776 alkaen, viimeksi vuonna 1839. Sieltä on löydetty muitakin arvokkaita mineraaleja kuten ametisteja. Kaitalahdessa toimi vuosina 1787–1789 pieni hopeakaivos, josta saatiin myös lyijyä ja sinkkiä. Jollaksen "kartano" ei ole koskaan ollut varsinainen säteritila, toisin kuin Uppbyn tila, jonka päärakennus on kuitenkin kartanoksi hyvin vaatimaton. Saaren kartano (Mäntsälä)
Tehtaan toimintaa jatkanut de la Chapellen poika Knut kuoli velkaantuneena. Tulitikkutehtaan toiminta päättyi, kun ruotsalaisen Ivar Kreugerin omistama Svenska Tändsticks Aktiebolaget osti maailmanlaajuisen monopolin saadakseen tehtaan salanimellä Saaren tulitikku ja tuhosi koneet. Vararikkoon menneestä kartanosta suunniteltiin tasavallan presidentin kesäasuntoa. Talvisodan puhjettua suunnitelmat menivät jäihin, ja sotien jälkeen kartanosta tuli ensin invalidien kuntoutus- ja koulutuspaikka ja myöhemmin maatalous-, puutarha-, luonto- ja ympäristöalan koulutuspaikka, jonka nimi nykyisin on Keski-Uudenmaan ammattiopisto Mäntsälä, Saaren kartano. Tulitikku
Vähitellen Mäntsälään syntyi seitsemän tulitikkutehdasta, joista suurin oli vapaaherra Richard Casimir de la Chapellen omistama Saaren kartanon tehdas. Kartanon historia sivuaa myös Mäntsälän kapinaa. Nykyisin tämä italialais-pohjoismaista tyyliä edustava rakennus on maatalousoppilaitoksena. Mäntsälän Tulitikkutehtaasta ovat enää palaneet rauniot jäljellä. Nykyisin tulitikkutehtaita ei enää muisteta, vaikka 1900-luvun alussa tuhatkunta ihmistä sai Mäntsälässä elantonsa tulitikkuteollisuudesta, joka kattoi kolmanneksen koko maan tulitikkutarpeesta. Eliel Saarinen
Saarinen voitti vuonna 1908 arkkitehtikilpailun uudesta eduskuntatalosta. Hänen ehdotuksessaan monumentaalinen, kansallisromanttinen eduskuntatalo oli sijoitettu Tähtitorninmäen huipulle. Suunnitelmaa ei kuitenkaan toteutettu, ja eduskuntatalosta järjestettiin myöhemmin uusi kilpailu, jonka voitti J. S. Sirén. Vuonna 1921 Saarinen suunnitteli Kalevalaseuran tilauksesta Kalevalatalon, josta oli tarkoitus tulla kansanperinteeseen ja kansanrunouteen keskittyvien tieteiden ja taiteiden tyyssija. Saarisen piirtämä temppelimäinen jättirakennus, joka oli koristeltu kansallisromanttisella symboliikalla ja joka oli tarkoitus sijoittaa Munkkiniemeen, ei koskaan edennyt suunnitelmaa pitemmälle. Saari (Mietoinen)
Saari eli Saarinen on kylä Mynämäen kunnan Mietoisissa, Varsinais-Suomessa. Se sijaitsee Mynälahden ja Mynäjoen rajaamalla alueella, Kustavintien eteläpuolella. Putkasten kartano
Putkaste (, ) on kartano Virossa Hiidenmaan saarella, Käinan entisen kunnan alueella. Kartanon päärakennus on peräisin 1800-luvun alusta, ja se onkin saaren ainoa siltä ajalta peräisin oleva rakennus. Se sijaitsee noin kolme kilometriä itään Käinan keskustasta, ja on nykyisin yksityisomistuksessa. Kartanon tilat ovat huonossa kunnossa neuvostoajan jäljiltä. Saaren kartanon residenssi
Vuonna 2017 Saaren kartanon residenssi liittyi Perpetuum Mobilen koordinoimaan ja kuratoimaan visuaalisen taiteen alan Artists at Risk -turvaresidenssiverkostoon. Kartano tarjoaa yhden residenssipaikan vuodessa AR-residenssin toimintaan. Erkylän kartano
Erkylänjärven toisella puolella on Hautaniemi, jossa on paroni Carl Munckin hauta. Järven etelärannalla sijaitsevat Eskon koulu ja kartanon entinen torppa Saarentausta. Sen päärakennuksen vanhimmat osat ovat vuodelta 1879. Albergan kartano
Albergan kartano on Leppävaarassa sijaitseva kartano. Se tunnetaan myös nimellä Sokerilinna, koska nykyinen päärakennus on rakennettu osin sokerilaatikoissa käytetystä puutavarasta. Kartanon omistaa nykyään Espoon kaupunki. Kartanosta voi vuokrata tiloja kulttuuritilaisuuksiin sekä juhla- ja kokouskäyttöön. Saaren kartano (Mietoinen)
Kartanossa toimi 1943–1946 työtehoseura. Seuran lopetettua kartanon tilojen käytön Saarella toimi vuosien 1946–1958 aikana Hovin poikakoti. Näiden lyhyiden kausien jälkeen kartano oli vuodesta 1959 aina vuoteen 2005 Maatalouden tutkimuskeskuksen Lounais-Suomen tutkimusaseman käytössä. Tällöin kartanon peltoala oli jo kutistunut noin kuuteenkymmeneen hehtaariin. MTT:n aikana kartanon pää- ja piharakennuksissa sijaitsi toimistotiloja ja asuntoja. Lehmien pito asemalla lopetettiin 1960-luvun navettapalon jälkeen, ja rakennus remontoitiin tutkimus- ja laboratoriotiloiksi. Kartanon päärakennus muutettiin MTT:n aikana uutta käyttötarkoitusta vastaavaksi 1960-luvulla, jolloin vanhasta kartanosisustuksesta ei jäänyt näkyviin kuin entisen seurusteluhuoneen pystyuuni. Remontissa esimerkiksi rakennuksen komeat lankkulattiat peitettiin ruskealla muovimatolla ja katot levytettiin. Kokemäenkartano
Saaressa sijainneista rakennuksista on säilynyt kartanon vanhoissa tilikirjoissa paljon tietoa. 1550-luvulla kartanon päärakennuksessa oli muun muassa lyijypuitteiset lasi-ikkunat sekä renessanssityylinen panelointi. Rakennuksessa oli kahdeksan asuinhuonetta, joissa kaikissa oli oma tulisija. Pääosa talousrakennuksista oli tehty puusta, mutta osa oli saaresta löytyneiden jäänteiden perusteella muurattu tiilistä. Vuojoen kartano
Empiretyylinen päärakennus on Suomen kartanoarkkitehtuurin upeimpia luomuksia. Sen on piirtänyt Carl Ludvig Engel vuonna 1836. Kapteeni Lars Magnus Björkenheim rakennutti kartanolinnan asunnokseen. Vuonna 1908 kartano yhtiöitettiin nimellä Vuojoki Gods Ab. Eurajoen kunnalle kartano siityi 1933, josta alkaen se toimi kunnallisena vanhainkotina vv. 1936–2003 . Sjökullan kartano
Kartano on perustettu 1300-luvulla, ja sen ensimmäinen tunnettu omistaja on 1500-luvulta. Kartanon vuonna 1896 rakennetun päärakennuksen on rakennuttanut vuokraaja Ernst Fabritius, ja siinä toimi 1896–1911 Latokartanon maanviljelyskoulu, ensimmäinen suomenkielinen laatuaan. Kun "kruunu", valtio, lakkasi maksamasta koululle valtionapua, se päätti toimintansa. Lapinjärven kirkonkylälle perustettiin 1913 Lantmannaskolan i Östra Nyland maanviljelyskouluksi, joka jatkoi toimintaansa vuoteen 1957. Rakennus toimii nykyään Lapinjärven kunnan kirjaston tilavana pääkirjastona. Lapinjärven kunnan kirjaston toinen toimipiste on Porlammilla. Louhisaaren kartano
Louhisaari kuului Fleming-suvulle noin vuodesta 1450 vuoteen 1791 ja Mannerheim-suvulle vuodesta 1795 vuoteen 1903. Se on Suomen marsalkka Carl Gustaf Emil Mannerheimin syntymäkoti. Kartano päätyi vuonna 1961 Suomen valtion omistukseen ja Muinaistieteellisen toimikunnan eli nykyisen Museoviraston hallintaan. Päärakennus sivurakennuksineen restauroitiin ja avattiin museoksi sisustettuna yleisölle 1. kesäkuuta 1967. Sippolan hovi
Sippolan hovi eli Sippolan kartano on entinen rälssisäteri, jonka maat on nykyisin palstoitettu. Päärakennus on Suomen suurin puukartanorakennus. Se on tunnettu aiemmin myös von Daehnien kartanona. Kartano sijaitsee Kouvolan Sippolassa. Sen uusrenessanssityylinen päärakennus on vuodelta 1836. Vuosina 1857–1899 siellä toimi Saveron pullolasitehdas. Kartanossa on toiminut vuodesta 1909 alkaen koulukoti. Mäntsälä
Keski-Uudenmaan koulutuskuntayhtymä Keudalla on Mäntsälässä kaksi toimipistettä, Lukkarinpolku 2 ja Saaren kartano. Lukkarinpolku 2:ssa järjestetään ajoneuvoasentajan, automyyjän, kokin, lähihoitajan, sähköasentajan, talonrakentajan, varaosamyyjän ja varastonhoitajan ammattikoulutusta. Saaren kartanossa taas järjestetään eläintenhoitajan, floristin, floristimestarin, maarakennuskoneenkuljettajan, maarakentajan, maaseutuyrittäjän, maatalouskoneasentajan, metsäkoneenkuljettajan, puutarhurin, tuotantoeläinten hoidon ja hyvinvoinnin, viheralan ja ympäristönhoitajan ammattikoulutusta. Lisäksi Saaren kartanolla on Helsingin yliopiston tuotantoeläimille tarkoitettu tutkimus- ja opetussairaala. Saari (kunta)
Saari oli Etelä-Karjalassa sijainnut Suomen kunta. Vuonna 2004 kunnassa asui 1 472 ihmistä ja sen pinta-ala oli 183,08 km², josta 15,7 km² oli vesistöjä. Väestötiheys oli 8,5673 asukasta neliökilometriä kohden. Entisen kunnan keskustaajama on Akonpohjassa, lähellä kuutostietä. Saaren kirkko sijaitsee Ison Rautjärven koillisrannalla noin kahdeksan kilometrin päässä Akonpohjasta. Saaren kartano (Mietoinen)
1500-luvulla kartano oli läänitetty Fleming-suvun edustajille. 1600-luvulla kartanoa puolestaan isännöi Kustaa Kustaanpoika, Kustaa II Aadolfin avioton poika. Omistuskaudellaan hän hallitsi myös muun muassa Kaivattulan, Kaukurlan, Pursilan ja Valaskallion kylien taloja. Kustaanpojan omistuskausi päättyi vuonna 1681, kun kartano peruutettiin isossa reduktiossa kruunulle ja siitä muodostettiin everstin virkatalo. Kavantsaaren kartano
Kavantsaaren kartano () oli Karjalan kannaksella Antrean pitäjän Kavantsaaren kylässä sijainnut rälssitila, joka periytyi jo keskiajalta. Kyseessä oli myös Antrean ainoa historiallinen kartano. Ennen toista maailmansotaa sen pinta-ala oli yli 2 500 hehtaaria, josta peltoa oli 250 hehtaaria. Kartanon viimeinen päärakennus oli peräisin 1700-luvun alkupuolelta, mutta nykyään sen rakennuksista ei ole enää nähtävissä juurikaan mitään jäänteitä.