Mikä jumalatar Artemis oli antiikin tarustossa?
Artemis
Artemis () on kreikkalaisessa mytologiassa metsästyksen jumalatar ja Apollonin kaksoissisar, Zeuksen ja Leton tytär. Hänen yllään on lyhyt tunika ja kädessään hänellä on jousi ja nuoliviini. Hänen vierelleen kuvataan juoksemassa valkoinen naarashirvi. Artemis edisti kasvullisuutta ja varttuvaa elämää, hän oli öisen taivaan ja kuun jumalatar. Artemis vastaa roomalaisten Dianaa. Antiikin Kreikan uskonto
Eri paikoissa palvotun jumalan samannimisyys ei taannut sitä, että jumalaan liitetyt uskomukset tai kultit olisivat olleet samanlaisia: kreikkalaiset tiesivät hyvin, että Spartassa palvottu Artemis, neitsytmetsästäjätär, oli hyvin erilainen jumaluus kuin Efesoksen Artemis, joka oli monirintainen hedelmällisyyden jumalatar. Monet jumalat symboloivat monia erilaisia asioita, ja jumalten eri aspektit erotettiin toisistaan eri epiteeteillä. Esimerkiksi "Zeus Agoraios" oli agoralla tapahtuvan toiminnan suojelija, "Zeus Filios" ystävyyden jumala, "Zeus Horkios" vannottujen valojen vartija ja "Zeus Ksenios" vieraanvaraisuuden ja muukalaisten jumala. Toisaalta monien jumalten kultit olivat keskenään hyvin samanlaisia. Esimerkiksi varhaisen Äitijumalattaren tai Potnia Theronin kultista peräisin olleita piirteitä liitettiin myöhemmin sekä Heraan, Artemiihin, Afrofiteen, Demeteriin että Atheneen.
Ares
Ares oli Zeuksen ja Heran poika. Sisaruksia olivat Eris ja seppä Hefaistos. Ares kuvattiin usein pitkäksi ja komeaksi nuorukaiseksi, mutta luonteeltaan hän oli väkivaltainen ja raakalaismainen. Tämä jumala ei tarvinnut yhtään syytä sotaan, ja hän olikin hyvin epäsuosittu. Myös hänen oma isänsä Zeus julisti vihaansa poikaa kohtaan. Hänellä ei ollut vaimoa, mutta hän oli varsinkin kauneuden jumalattaren Afroditen lumoissa. Areella oli myös ystävä Alektryon, jonka Ares otti mukaansa aina kun hän lähti retkilleen Afroditen luokse. Monien muiden kreikkalaisten jumalten tavoin hän kuitenkin vietteli useita naisia ja sai heidän kauttaan jälkeläisiä. Antiikin roomalaisten mytologiassa Areen nimi oli Mars, mutta nämä kaksi jumalaa eroavat suuresti. Ortigia
Ortygian saari oli kreikkalaisessa mytologiassa paikka, jossa Leto synnytti Artemiin. Myöhemmin Leto siirtyi Delokselle, jossa synnytti Artemiin veljen Apollonin. Toisen myyttiversion mukaan Artemis ja Apollon olisivat syntyneet samalla saarella, joka on esitetty joko Ortygiaksi tai Delokseksi; Ortygia esiintyy jopa Deloksen alkuperäisenä nimenä. Syrakusan Ortygia kytkettiin myös nymfi Arethusaan.
Antiikin Syrakusan kaupunki perustettiin vuonna 734 eaa. alun perin Ortygian saarelle. Antiikin aikana saari tunnettiin usein vain nimellä ”Saari” (doorilaisittain "Nāsos", , yleiskreikkalaisesti "Nēsos", , lat. "Nasus" tai "Insula"). Ortygia toimi Syrakusassa samassa roolissa kuin muiden kaupunkien akropolis eli linnoitus, vaikkakin se oli muuta kaupunkia matalammalla, ja oli suojatumpi lähinnä siksi, että oli saari. Asutus levisi saarelta jo varhain Sisilian pääsaaren puolelle, ensimmäisenä Akhradinen alueelle. Artemiin temppeli (Syrakusa)
Artemiin temppeli eli Artemision () (usein ”Joonialainen temppeli”) oli antiikin aikainen Artemis-jumalattarelle omistettu kreikkalainen temppeli Syrakusassa Sisiliassa nykyisessä Italiassa. Se sijaitsi Ortygian eteläosissa saaren korkeimmalla kohdalla. Temppelin rauniot sijaitsevat lähellä nykyistä Piazza del Duomo -aukiota eli Katedraalin aukiota ja Syrakusan katedraalia.
Temppelin rakentaminen aloitettiin arkaaisella kaudella 500-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla, mutta se vaikuttaa jääneen keskeneräiseksi sen jälkeen, kun valta kaupungissa vaihtui. Temppeli edusti joonialaista tyyliä, ja oli koko Sisilian ainoa tunnettu tämän tyylisuunnan temppeli. Se oli rakennettu heti Athenen temppelin pohjoispuolelle samaan linjaan sen kanssa. Herostratos
Herostratos () oli antiikin kreikkalainen mies, kotoisin Efesoksesta. Hänet tunnetaan siitä, että hän poltti kotikaupunkinsa tunnetun Artemiin temppelin, koska halusi tulla kuuluisaksi. Ares (DC Comics)
Hahmo perustuu samannimiseen kreikan mytologiassa esiintyvään hahmoon. Ares on sodan jumala ja Ihmenaisen yksi päävastuksista. Hahmo esiintyi ensimmäisessä numerossa nimellä Ares, mutta seuraavassa numerossa käytettiin nimeä Mars Hahmo esiintyi Mars nimellä aina vuoden 1987 alkuun asti, jolloin helmikuussa 1987 sen nimi muutettiin takaisin Aresiksi George Pérezin päätöksellä, joka palautti hahmon kreikkalaisnimen luodessaan Ihmenaisen sarjakuvakonseptin uusiksi. Sitä ennen hahmon luonne ja fyysinen olemus muuttuivat eri käsikirjoittajien ja kuvittajien käsittelyssä. Aresilla on ollut historiansa aikana kahdenlainen ulkomuoto, joista yksi on lihaksikas vaaleahiuksinen mies 2000-luvun vaatetuksella, punaisineen silmineen ja arpeutuneella ylävartalolla. Toinen versio on ollut demoninen kreikkalaissotilas yllään sinimusta taisteluhaarniska. Lisäksi sen kasvot olivat piilossa kypärän alla. Inanna
Inanna (tai Ninnanna, "taivaan kuningatar") oli sumerilaisessa mytologiassa esiintynyt rakkauden, hedelmällisyyden ja sodan jumalatar. Häntä vastasi Assyrian, Babylonian ja Akkadian mytologioissa Ištar , sekä myöhemmin kreikkalaisessa mytologiassa Astarte. Kreikkalainen mytologia
Homeerisen jumalmaailman ydin olivat niin kutsutut olympolaiset jumalat: Zeus, Hera, Poseidon, Haades, Apollon, Artemis, Athene, Ares, Afrodite, Hefaistos, Hermes ja Hestia. Nämä asuttivat Olymposvuorta, lukuun ottamatta Haadesta, joka asutti manalaa, josta käytettiin myös hänen nimeään. Homeeristen jumalten rinnalla säilyi kuitenkin pieni joukko primitiivisiä, esihomerolaisia jumalia, joita ei koskaan otettu osaksi homeerista jumalmaailmaa, mutta jotka silti saavuttivat keskeisen sijan yleiskreikkalaisissa uskomuksissa ja kulteissa. Keskeisimpiä näistä jumalista olivat Demeter, Dionysos ja Asklepios. Neftys
Neftys (egyptiksi "Nebthat") oli muinaisessa Egyptissä palvottu kuoleman jumalatar. Jumalatar oli egyptiläisessä mytologiassa taivaanjumalatar Nutin ja maanjumala Gebin tytär. Nyks
Nyks oli Ereboksen sisar ja puoliso, jolta hän synnytti mm. Aitherin (ilmapiiri), Hypnoksen (uni), Thanatoksen (kuolema), Hemeran (päivä), Nemesiksen (koston jumalatar), Moirat (kohtalottaret), Eriksen (eripuraisuus), Kharonin, sekä Kerit (väkivaltainen kuolema). Joskus Nyksin lapsiksi luetaan myös Hesperidit (nymfit), Momus (pilkan ja satiirin jumala), Oneirokset (unien jumalat) ja Apate (petoksen ja vilpin jumalatar). Astarte
Astarte kuvattiin joskus äiti-jumalana lapsi käsivarrellaan, useimmiten kuitenkin alastomana. Astartea palvottiin erinimisenä koko Lähi-idässä, myös muinaisessa Israelissa, Egyptissä, Roomassa ja Kreikassa. On mahdollista että Astarte ja soturijumalatar Anat olivat yksi ja sama jumala, joko alkujaan tai yhteen sulauduttuaan. Venus (mytologia)
Venus oli tärkeä roomalainen jumalatar, joka yhdistettiin rakkauteen ja kauneuteen. Alun perin Venus oli kuitenkin kasvillisuuden jumalatar sekä viinitarhojen ja puutarhojen suojelija. Myöhemmin hänestä tuli kreikkalaisen kulttuurin vaikutuksesta roomalainen vastine Afroditelle, ja Venukseen liitettiin Afroditen piirteitä. Venus myös esitettiin kuvataiteissa samoin kuin Afrodite. Astarte
Astarte (alk. kreikkalainen Ἀστάρτη, Astarte, Ishtar tai Ashtart) oli seemiläinen hedelmällisyyden jumalatar, jota sidonilaiset palvoivat, ja joka oli myös taivaan kuningatar ja Kuun- ja sodan jumalatar. Hän samaistuu babylonialaisten Ištariin, heprealaisten As´tarotiin (עשתרת, translitteroituna Ashtoreth) ja assyrialaisten ja syyrialaisten Atargatisin. Astarten muita nimiä olivat Istar Babyloniassa, Inanna sumerilaisilla ja Baalat Kanaanissa. Astarte-jumala mainitaan Raamatussa useita kertoja. Astarten ja Ištarin vertauskuvana oli Venus. Atlas (mytologia)
Atlas () on eräs kreikkalaisen mytologian titaani, Iapetoksen ja nymfi Klymenen poika ja Prometheuksen veli. Atlas johti taistelua sodassa titaanien puolella Olympos-vuoren jumalia vastaan. Voitettuaan titaanit Zeus rankaisi Atlasta antamalla taivaanpallon hänen kannateltavakseen. Anukis
Anukis (tunnetaan myös nimillä Anka, Anqet ja Anuket) oli muinaisen Egyptin Niilin jumalatar, jota palvottiin vaihdellen koko Egyptissä. Anukiksen kultti oli alun perin lähtöisin Sudanista. Anukiksen palvonnan pääpaikkoija olivat kuitenkin Elefantinen saari ja Seheil. Anuket oli luomisen jumala Khnumin tytär ja samalla tämän vaimo, ja hänen tunnusmerkkinään oli korkeilla höyhenillä koristeltu kruunu. Jumalattaren kreikankielinen nimi on johdettu egyptiläisestä nimestä Anuket, joka on muodostettu verbistä "syleillä". Ortigia
Ortygiaa pidettiin pyhitettynä Artemiille, roomalaisittain Dianalle, ja siksi Pindaros kutsuu sitä ”Artemiin sohvaksi” ja ”Deloksen sisareksi”. Ursula (pyhimys)
Kirkollisen perimätiedon mukaan Ursula olisi elänyt Englannissa Rooman valtakunnan hajoamisen aikoihin. Hänestä ei kuitenkaan ole mitään historiallisesti luotettavaa tietoa, ja useiden tutkijoiden mukaan hän voi olla kuvitteellinen henkilö, alkujaan karhujumalatar, Kreikan Artemiin eurooppalainen vastine. Ursula-nimikin tarkoittaa latinaksi pientä naaraskarhua. Kristillinen kirkko otti suositun Ursulan kirkon huomaan, ja hänestä tehtiin Pyhä Ursula. Pyhän Ursulan tunnus on nuoli. Klymene
Klymene oli titaanijumalatar ja yksi vanhimmista okeanideista. Usein hänet sekoitetaan Asiaan. Myös tämä Klymene mainitaan Iapetoksen puolisoksi ja Atlaksen, Prometheuksen, Epimetheuksen ja Menoitioksen äidiksi. Alfeios
Toisen perinteen mukaan Artemis itse oli Alfeioksen rakkauden kohde, ja hän pakeni tätä Eliiseen. Siellä hän naamioi omat ja seuralaisinaan olleiden nymfien kasvot mudalla, jolloin Alfeios ei enää tunnistanut rakastaan ja joutui palaamaan tyhjin käsin takaisin. Khariitit
Khariitit (, "sulottaret") olivat kreikkalaisessa mytologiassa viehätysvoiman, kauneuden ja hedelmällisyyden jumalattaria, jotka olivat jumalatar Afroditen seuralaisia. Yleensä heitä kuvataan olevan kolme; nuorin Aglaia (kirkkaus, loiste), Eufrosyne (ilo) ja vanhin Thaleia (kukoistus).Roomalaisessa mytologiassa heidät tunnettiin nimellä graatiat. Artemis Agroteran temppeli
Temppeli rakennettiin tutkimusten perusteella klassisella kaudella vuonna 448 eaa. Antiikin aikana paikka oli Ilissos-joen rantaa ja tunnettiin nimellä Agrai tai Agra. Pausanias viittaa 100-luvulla jaa. temppeliin nimellä Artemis Agrotera, ”Artemis pelloilla”, ja sanoo paikan olleen myyteissä ensimmäinen, jossa Artemis metsästi tultuaan Delokselta. Temppeliin liittyi Kharisteria-juhla, jota vietettiin vuosittain aina Boedromion-kuun 6. päivä, ja joka kytkeytyi myös ateenalaisten voittoon Marathonin taistelussa, sillä juhlassa Artemiille uhrattiin voiton kiitosuhrina 500 vuohta. Temppelin lähelle Ilissoksen rannalle sijoittuivat myös Eleusiin mysteerien pienten mysteerien puhdistautumismenot. Thera (kaupunki)
Artemidoroksen temenos on Artemidoros Apolloniokselle omistettu kulttipaikka. Tämä oli kotoisin Pamfylian Pergestä, saapui Theraan vanhalla iällä näkemänsä unen seurauksena ja hankki saarella paljon arvostusta. Kallioon kaiverrettu temenos rakennettiin 200-luvun puolessa välissä eaa. Siihen kuuluu alttari, reliefejä sekä lukuisia piirtokirjoituksia. Kokonaisuuteen kuuluvat muun muassa Dioskuurien, Homonoian ja Samothraken jumalten alttarit; Zeuksen kotka; Apollonin leijona; Poseidonin delfiini; Tykhen valtaistuin; Hekatelle ja Priapokselle omistettuja kirjoituksia; sekä kruunattu Artemidoros. Temenokseen kiinnitettiin myös Theran kaupungin neuvoston tekemien päätösten tekstit. Artemis Orthian pyhäkkö
Artemis Orthian pyhäkkö eli "Artemision" () oli antiikin aikainen Artemis-jumalattarelle omistettu pyhäkkö Spartan kaupungissa Kreikassa. Se sijaitsi Limnaissa kaupungin itäosassa lähellä Eurotas-joen länsirantaa. Siihen kuului muun muassa Artemis Orthian temppeli ja alttari sekä myöhemmin myös teatterikatsomo. Keryneian kauris
Keryneian kauris oli kreikkalaisessa mytologiassa suurikokoinen kauris, joka oli pyhitetty Artemiille, siveälle metsästyksen ja kuun jumalattarelle. Sillä oli kultaiset sarvet ja sorkat pronssia, ja sen kerrottiin pystyvän juoksemaan metsästäjän nuolta nopeammin. Arete
Aretē (, "hyve") oli keskeinen käsite antiikin kreikkalaisessa kulttuurissa ja filosofiassa. Kreikkalainen kasvatus (paideia) korosti hyveellisyyden merkitystä. Arkaaisen kauden kreikkalaisessa aristokraattisessa kulttuurissa hyveellisyys merkitsi luonteen hyvyyttä ja erinomaisuutta. Varhaisessa muodossaan käsite oli sidottu päämäärän tai tarkoituksen täyttämiseen. Näin sen merkitys vaihtui kohteen mukaan. Ihmisen hyveellisyys merkitsi eri asiaa kuin hevosen hyve. Ihmisen kohdalla hyveellisyys liittyi ihmisen täysien kykyjen mukaan elämiseen. Hevosen kohdalla sanaa saatettiin käyttää esimerkiksi hevosten juoksunopeudesta.
Areten henkilöitymänä oli jumalatar Arete, joka oli sovun jumalattaren Harmonian sisar. Arete oli myös muun muassa Aristippoksen tyttären Arete Kyreneläisen sekä kuningas Alkinooksen vaimon nimi. Hemera
Hemera ( 'päivä') on antiikin Kreikan mytologiassa päivän henkilöitymä ja yksi ensimmäisistä jumaluuksista. Hän on päiväsajan jumalatar ja, Hesiodoksen "Jumalten synnyn" mukaan, Ereboksen ja Nyksin tytär. Hän on naisvastine veljelleen Aitherille. Zefyros
Zefyros () oli kreikkalaisessa mytologiassa anemos, tuulen jumaluus, ja länsituulen henkilöitymä; jossain yhteyksissä myös luonnonvoima, jonka Aiolos saattoi halutessaan vangita tai vapauttaa. Roomalainen vastine Zefyrokselle oli Favonius. Athmonon
Athmonon (, ) eli Athmonia () oli antiikin aikainen alun perin Kekropis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen "mesogeios"-trittykseen eli Attikan sisämaa-alueen demoksiin.
Athmonon sijaitsi nykyisen Maroúsin eli Amaroúsion kaupungin paikalla. Nykyisen kaupungin nimi on peräisin Amarysiasta, joka oli antiikin aikana paikallinen Artemis-jumalattaren epiteetti. Athmononissa oli tämännimisen Artemiin pyhäkkö, ja Maroúsista on löydetty siihen viittaava piirtokirjoitus. Paikalla oli myös Afrodite Uranian temppeli. Artemis
Sekä Artemis että Apollon olivat kauniita lapsia. Lasten kolmantena syntymäpäivänä Zeus kävi tapaamassa heitä ja oli näkemästään ylpeä. Hän päätti, että lapset kuuluvat Olympokselle. Myöhemmin Zeus lähetti hakemaan kaksosia. Zeus antoi Apollolle lahjaksi Hefaistoksen tekemät kultaiset vaunut, joiden eteen oli valjastettu valkoiset hevoset, kultaisen jousen ja kotelon täynnä kultanuolia. Zeus ei tiennyt, mitä Artemis olisi halunnut lahjaksi, joten hän kysyi. Artemis vastasi empimättä haluavansa jousen, nuolia ja samanlaiset vaunut kuin Apollo oli saanut, mutta hän halusi ne tehtävän hopeasta eikä kullasta. Hän halusi myös hopealangoista tehdyn metsästysviitan, lauman tulisia että nopsajalkaisia koiria sekä kaksikymmentä metsänneitoa ja kaksikymmentä vedenneitoa palvelijoiksensa ja seuraksensa. Xena
Sarjassa on paljon viittauksia eri kansojen myytteihin ja muinaisiin jumalhahmoihin. Eniten on viitattu kreikkalaiseen mytologiaan, jonka jumalhahmot esiintyvät säännöllisesti sarjan jaksoissa, erityisesti sodan jumala Ares ja rakkauden jumalatar Afrodite, josta on tehty vaaleanpunaiseen harsoon pukeutuva surffariblondi. Myös Kupido, Pallas Athene, Zeus, Poseidon, Haades, Kohtalottaret, Raivottaret ja Harpyijat esiintyvät Xenan seikkailuissa. Kreikkalaisista sankarihahmoista sarja esitteli Herkuleksen, Odysseuksen, Orfeuksen sekä amatsonit. Kreikkalainen mytologia
Ylimmät jumalat asuivat Olympos-vuorella. Jumalista ylin oli Zeus ja yhteensä olympolaisia jumalia oli kerrallaan 12. Pääjumalten lisäksi lähes joka toiminnolla oli oma jumalansa. Varsinaisten jumalten lisäksi tunnettiin nimeltä suuri määrä erilaisia taruolentoja, kuten kyklooppeja, harpyijoita, titaaneja, seireenejä, kentaureja, nymfejä ja satyyreja. Jumalat eivät ole kreikkalaisessa mytologiassa pelkästään ihailtavia hahmoja, he kykenevät myös vihaan, kostoon ja petoksiin, eli ovat näin hyvin inhimillisiä hahmoja. Varhaisin ja täydellisin kuvaus jumalten ja titaanien alkuvaiheista löytyy Hesiodoksen teoksesta "Jumalten synty" 700-luvulta eaa. Adonis
Adonis () oli kreikkalaisessa mytologiassa luonnon vuosittaista elpymistä ja lakastumista kuvaava haltia, joka tavallisesti ajateltiin ihanaksi, Afroditen hehkuvasti rakastamaksi, aikaisin kuolleeksi nuorukaiseksi. Artemis
Efesoksessa sijaitsi suuri Artemiin temppeli, joka laskettiin maailman seitsemän ihmeen joukkoon. Efesoksen Artemis ei muistuttanut enää kovin paljon Kreikan "sydänalueiden" neitsytjumalatarta vaan enemmänkin suurta äitijumalatarta ja hedelmällisyyden jumalattaria. Artemis oli myös Efesos-nimisen kaupungin suojelija. Kreikkalainen mytologia
Jumalten toiseen sukupolveen kuuluvat Olympoksella asuneet Apollon, Artemis, Hefaistos, Hermes, Athene, Ares jne. Näihin liittyvien kertomusten vanhimpia lähteitä ovat niin kutsutut Homeeriset hymnit. Antiikin Kreikan uskonto
Antiikin kreikkalainen teologia perustui polyteismiin eli monijumalaisuuteen, toisin sanoen oletukseen siitä, että jumalia ja jumalattaria oli useita. Merkittävimpiä jumalia olivat niin kutsutut olympolaiset jumalat. Näitä oli kerrallaan aina 12, mikä oli peräisin Vähästä-Aasiasta. Joukkoon luetut nimet kuitenkin vaihtelivat osittain; usein olympolaisiin luettiin Zeus, Poseidon, Haades, Hera, Apollon, Artemis, Afrodite, Ares, Hefaistos, Athene, Hermes ja Hestia; joskus taas Olymposvuoren sijasta manalassa asuneen Haadeen paikalla on Demeter ja Hestian paikalla Dionysos. Yhteensä erilaisia jumalia, paikallisia heeroksia ja henkiä oli tuhansia; Hesiodos mainitsee jumaluuksia olevan kolmekymmentätuhatta. Suurin osa näistä oli erilaisia luonnonhenkiä, kuten nymfejä. Artemis
Zeus tavoitteli titaanien tytärtä Letoa, joka asui Olympoksella. Kun Hera sai kuulla Leton odottavan Zeuksen lasta, hän karkotti tytön lähettäen Python-käärmeen vainoamaan tyttöä minne tämä sitten menikin, jotta Leto ei saisi levätä lainkaan. Yhdeksän uuvuttavan kuukauden jälkeen Leto saapui Sisilian rannikolla sijaitsevalle Ortygian saarelle, missä hän sai Artemiin. Yhä Pythonin vainoamana hän siirtyi heti Deloksen saarelle Egeanmerelle. Sinne Python ei päässyt, ja siellä Leto synnytti Artemiin kaksoisveljen, Apollonin. Themis
Themis () oli kreikkalaisessa mytologiassa oikeuden ja järjestyksen jumalatar. Hesiodoksen mukaan hän oli Uranoksen ja Gaian tytär, sekä Zeuksen järjestyksessään toinen vaimo. Themis synnytti horat: Eunomia (Järjestys), Dike (Oikeus) ja Eirene (kukoistava Rauha). Nämä suojelivat kuolevaisten ihmisten aherrusta. Themis synnytti myös moirat eli kohtalottaret: Klotho (Kehrääjä), Lakhesis (Osan Suova) ja Atropos (Torjumaton), joiden tehtävänä oli kehrätä, kerrata ja katkaista ihmisen elämänlanka. Zeus soi suurimman kunnian Kohtalottarille. Afrodite
On ilmeistä, että Afroditen palvonta on tullut idästä foinikialaisten välittämänä, mutta riitin alkuperä ei vielä välttämättä selitä nimen alkuperää. Historiateoksessaan Herodotos luo yhteyden Babylonian Mylitta-jumalattaren, Assyrian Ištarin, foinikialaisten Astarten ja kreikkalaisten Afroditen välille. Aivan ilmeisesti on kyse kulttuurien kohtaamisen aikaansaamasta paikallisten kulttien sekoittumisesta ja samankaltaistumisesta. Vanhimmat Afroditen kulttipaikat olivat Kíthiran saarella ja Kyproksessa. Kíthirassa oli ikivanha foinikialaisten perustama temppeli, ja kyproslaisten oman todistuksen mukaan heidän temppelitoimituksensa olivat peräisin Askalonista. Kreikkalainen mytologia
Theagenes, joka oli varhainen Homeros-kriitikko, tulkitsi myyttejä ensimmäisten joukossa allegorioina eli vertauskuvina. Hän näki esimerkiksi eri jumalat luonnon elementteinä ja voimina; Poseidon oli vesi, Hera ilma, Artemis kuu jne. Empedokles jatkoi Theageneen vertauskuvallista tulkintaa yhdistämällä klassiset alkuaineet eri jumaliin. Anaksagoraan kerrotaan tulkinneen myytit moraalisina allegorioina. Metrodoros Lampsakoslainen puolestaan tulkitsi Troijan sodan henkilöt vertauskuvallisesti: Agamemnon oli eetteri, Akhilleus aurinko, Helena maa, Paris ilma jne. Athene
Athene (), usein Pallas Athene (), oli kreikkalaisessa mytologiassa sotataidon, tiedon ja viisauden jumalatar sekä kaupunkien (etenkin Ateenan) ja valtioelämän vaalija. Muinaiset roomalaiset ja etruskit kutsuivat Athenea nimellä Minerva. Metis (mytologia)
Metis () oli kreikkalaisessa mytologiassa Okeanoksen ja Tethyksen tytär, okeanidi ja titaani, viisauden jumalatar sekä Zeuksen ensimmäinen vaimo. Metiksen tultua raskaaksi Zeus sai tietää Gaialta, että Metiksen lapsi tulisi syrjäyttämään Zeuksen. Tästä säikähtäneenä Zeus nielaisi Metiksen. Hänelle tuli kuitenkin päänsärky ja hän pyysi seppäjumala Hefaistokselta apua. Hefaistos iski Zeusta päähän kirveellä ja samalla täydelliseen sotisopaan pukeutunut Athene syntyi jumalten ihmetykseksi Zeuksen päästä. Hefaistos
Hefaistos () on kreikkalaisessa mytologiassa tulen ja taonnan seppäjumala. Roomalaisten vastine Hefaistokselle oli Vulcanus (tai "Volcanus").
Hefaistos on Heran poika. Toisin kuin muut Olympoksen jumalat, hän on lyhyt ja äärimmäisen ruma. Hän on myös äärimmäisen taitava seppä ja rakensi jumalille palatseja, joissa he asuivat Olympoksella ylellisyydessä. Kerran Zeuksen ja Heran välisen riidan aikana epäonninen Hefaistos heitettiin alas Olymposvuorelta. Koska hän oli kuolematon jumala, putoaminen ei tappanut Hefaistosta, mutta hän rampautui ikiajoiksi, ja muut jumalat kiusasivat häntä jatkuvasti rampautumisen aiheuttamasta ontumisesta. Hefaistoksen vaimo on rakkauden jumalatar Afrodite, joka kuitenkin petti tätä Areen kanssa. Myöhemmin Hefaistos yllätti parin, vangitsi heidät verkkoon ja kutsui kaikki Olympoksen jumalat nauramaan heille. Antifates (Argos)
Antifates () oli kreikkalaisessa mytologiassa näkijä Melampuksen ja joko Ifianassan tai Ifianeiran poika ja Argoksen kuningas. Vaimonsa Zeuksippen, Hippokoonin tyttären, kanssa hän sai kaksi poikaa: Oikles ja Amfalkes, joista ensin mainittu seurasi häntä valtaistuimelle hänen kuolemansa jälkeen. Brauronin arkeologinen museo
Merkittävimpiin museoesineisiin kuuluvat pyhäköstä löydetyt Artemiin kulttiin liittyvät veistokset, reliefit ja muut votiivilahjat. Reliefeistä merkittävimpiin kuuluu niin kutsuttu ”Jumalten reliefi” (noin 420–410 eaa.), joka kuvaa Brauronin perustamismyyttiä. Siinä esiintyvät Zeus, Leto, Apollon ja Artemis, ja siihen ovat kuuluneet myös Orestes ja Ifigeneia. Osa reliefeistä kuvaa puolestaan pyhiinvaeltajina Artemiin luokse uhraamaan saapuvia perhekuntia. Muihin merkittäviin veistoksiin kuuluu muun muassa niin kutsutun ”Brauronin koren” yläosa arkaaiselta kaudelta 500-luvulta eaa. Artemista esittäneistä veistoksista on säilynyt osia, kuten pää ja torso. Kokoelmiin kuuluu myös lukuisia lapsia, kuten Artemiin kultin "arktos"-tyttöjä, esittäviä veistoksia. Osa lapsista tuo Artemille uhreja, esimerkiksi eräs tytöistä jänistä ja toinen lintua. Museon kokoelmiin kuuluu myös muun muassa hautakiviä sekä keramiikkaa. Tiamat
Tiamat on sekä babylonialaisessa että sumerilaisessa mytologiassa meren jumalatar, kuten myös alkukantaisen kaaoksen hirviömäinen ruumiillistuma. Hänen puolisonsa oli makeanvedenjumala Apsû. Babylonian luomiseepoksessa, Enûma Elishessä, hän synnyttää ensimmäisen sukupolven jumalat. Myöhemmin Tiamat käy sotaa heitä vastaan, ja synnyttää Kingun armeijansa johtajaksi. Myrskyjumala Marduk jakaa hänet kahtia. Marduk käyttää Tiamatin ruumista luodakseen taivaan ja maan. Tiamat tunnettiin nimellä Thalattē (kreikan kielen sanasta "meri") Berossoksen hellenistisen Babylonian historian kirjoituksissa. Atalante
Atalante () oli kreikkalaisen mytologian sankaritar. Hän oli taitava metsästäjä ja erittäin nopea juoksija. Atalante oli Meleagroksen rakastettu sekä jumalatar Artemiin suosikki. Hän halusi säilyä neitsyenä, mutta päätyi lopulta leijonaksi. Diktynna
Vähitellen Diktynna ja Britomartis yhdistettiin Artemiihin ja nimistä tuli tämän epiteettejä ("Artemis Diktynna"/"Diktynnaia", "Artemis Britomartis"). Vaihtoehtoisesti Britomartis nähtiin myös yhtenä Artemiin seurueeseen kuuluneista nymfeistä. Aiginalla Diktynnaa palvottiin antiikin aikana nimellä Afaia, manner-Kreikassa nimellä Potnia. Amunet
Amunet tai Amaunet (muinaisegyptin ""Kätketty (nainen)"") oli muinaisessa Egyptissä palvottu jumalatar. Joidenkin egyptiläisten myyttien mukaan Amunet oli Horuksen ja Hathorin tytär. Amunet oli Amon-jumalan naispuolinen vastine ja kuului Hermopoliksen ogdoadiin, jumalkahdeksikkoon, jonka uskottiin hallineen maailmaa ennen luomista. 12. dynastian aikaan mennessä Mut oli syrjäyttänyt Amunetin Amon-jumalan puolisona. Hymen (mytologia)
Hymen tai Hymenaios () oli kreikkalaisessa mytologiassa häiden jumala. Lähteestä riippuen hänen vanhemmikseen mainitaan Dionysos ja Afrodite, tai Apollon ja muusa Kalliope. Kuvataiteessa hänet esitettiin siivekkäänä nuorena miehenä, joka kantoi soihtua, sahraminkeltaista viittaa ja kranssia, jonka kukat olivat useimmiten ruusuja, mutta välillä myös meiramia. Nemesis (mytologia)
Rhamnuksen jumalattarena Nemesistä kunnioitettiin ja lepyteltiin muinaisessa pyhäkössä syrjäisellä Rhamnuksen alueella Koillis-Attikassa. Siellä häntä pidettiin Okeanoksen, maailman läpi virtaavan alkujoen tyttärenä. Pausanias huomasi siellä häntä symboloivan patsaan. Sillä oli hirvensarvet, ja pienet Niket muassaan. Patsaan oli tehnyt Feidias Marathonin taistelun (490 eaa.) jälkeen veistäen sen Paroksen marmorista, jonka itsevarmat persialaiset olivat tuoneet mukanaan ajatellen tehdä siitä muistomerkin odotetun voiton kunniaksi. Artemis
Kykloopit, jotka takovat Zeuksen salamat, valmistivat Hefaistoksen johdolla Artemiille hänen hopeajousensa ja -nuolensa. Pan-jumala hankki Spartassa kasvatetut koirat, ja Artemis itse valitsi kauneimmat nymfit metsistä ja joista. 
Kun kaikki lahjat olivat koossa, Artemis lähetti kaksi nopeinta koiraansa vuorille hakemaan kaksi komeaa hirveä, joita ei saanut vahingoittaa. Koirat palasivat tuoden kaksi haarasarvista hirveä, jotka Artemis valjasti vaunujensa eteen. Sitten hän paukautti ruoskaansa hirvien päiden päällä, päästi hurjan huudon ja kiisi matkoihinsa vuorille. Perässä juoksivat hänen nymfinsä, koirat kiisivät hänen edellään. Yö saapui eikä Artemis ollut löytänyt hopeanuolilleen sopivaa kohdetta. Hän sytytti Olympoksen tulista soihdun ja sen valossa otti maalikseen kookkaan männyn halkaisten sen nuolellaan kahtia. Seuraavana aamuna toinen hänen nuolensa lävisti villikarjun, joka kuoli heti. Vieläkään Artemis ei ollut löytänyt taitonsa veroista kohdetta, niinpä hän jatkoi matkaa etsien päivät ja nukkuen yöt puiden suojassa. Hän saapui kaupunkiin, jossa hallitsi epäoikeudenmukaisuus ja jonka kaikki asukkaat viettivät paheellista, itsekästä elämää. Kaupungin ohittaessaan hän ampui kolmannen nuolensa sen keskelle. Tuhansiksi hohtaviksi ja tappaviksi kappaleiksi pirstoutuen tuo yksi ainoa nuoli surmasi yhdellä kertaa koko kaupungin asujaimiston. Antiikin Kreikan uskonto
Kreikkalaiseen uskontoon ei kuulunut mitään dogmaattisia tai teologisia oppirakennelmia. Uskonnollisen elämän painopiste oli kultissa. Ihmiset saivat ajatella jumalista mitä halusivat, kunhan valtion suojeluksessa olevaa jumalten kulttia ei loukattu. Monet kreikkalaiset tunnustivat merkittävimmät, niin kutsutut olympolaiset jumalat: Zeus, Poseidon, Haades, Hera, Apollon, Artemis, Afrodite, Ares, Hefaistos, Athene, Hermes ja Hestia; lisäksi joukkoon voitiin lukea myös Hebe sekä Dionysos ja Demeter. Merkittävimpiä jumalia palvottiin eri kaupunkivaltioissa, mutta jumalten nimiin saatettiin lisätä epiteettejä, jotka ilmaisivat niiden erillistä ja paikallista luonnetta. Lisäksi monilla kaupungeilla oli omat suojelijajumalansa, kuten esimerkiksi Ateenalla Athene. Jotkut kreikkalaisen filosofian koulukunnat, kuten stoalaisuus ja platonismin eräät muodot, käyttivät kieltä, joka vaikuttaa viittaavan yhteen transsendenttiin jumaluuteen. Iktys
Kreikkalaiset, roomalaiset ja monet muut pakanalliset kulttuurit käyttivät kalasymbolia ennen kristinuskoa. Pakanallisissa uskonnoissa Iktys oli muinaisen kreikkalaisen jumalattaren Atargatisin jälkeläinen ja se tunnettiin monissa myyteissä nimillä Tigrata, Afrodite, Pelagia tai Delfiini. Sana myös tarkoittaa "kohtua" ja "delfiiniä" joissakin kielissä. Ennen kuin kristinusko otti kalasymbolin käyttöönsä, se tunnettiin pakanallisissa kulttuureissa merkityksillä "suuri äiti" ja "kohtu". Sen yhteys hedelmällisyyteen, syntymiseen ja naisen luonnolliseen voimaan oli tunnettu myös kelttiläisten parissa ja muissa pakanallisissa kulttuureissa pohjois-Euroopassa. Tietyissä ei-kristillisissä uskonnoissa kala kala tunnettiin myös uudelleensyntymisen ja elämän voiman symbolina. Serapis
Serapis eli Sarapis oli alkuaan hedelmällisyyden jumala, sittemmin kuoleman ja sairauden jumala, jolta pyydettiin myös terveyttä. Alun perin Serapista palvottiin Vähän-Aasian Sinopessa. Tacituksen ja Plutarkhoksen mukaan Ptolemaios I vei Serapiksen palvonnan muinaiseen Egyptiin. Hän pyrki poliittisista syistä tekemään Serapiksesta valtionjumalan ja tarjosi Serapis-kulttia myös kreikkalaisille. Egyptiläiset eivät ottaneet Serapista valtionjumalakseen, vaan samaistivat sen omaan Osiris-Apis-jumalaansa eli kuoltuaan Osiriksena palvottuun Apis-härkään. Näin Serapiksesta tuli manalan ja kuoleman jumala. Kreikkalaiset antoivat Serapikselle Zeuksen ja Haadeen piirteitä. Kuvissa Serapiksella on Zeuksen kasvonpiirteet, pitkä puku ja päässä modius eli tähkillä koristettu jyvämitta. Pireuksen Artemis
Pireuksen Artemis viittaa kahteen Artemis-jumalatarta esittävään antiikin kreikkalaiseen pronssiveistokseen, jotka on löydetty Pireuksesta. Suurempi Artemis on veistetty myöhäisellä klassisella kaudella noin vuonna 340–330 eaa. ja pienempi hellenistisellä kaudella noin vuonna 200 eaa. Nykyisin veistokset on sijoitettu Pireuksen arkeologiseen museoon. Elafebolia
Elafebolia (, ) oli antiikin kreikkalainen juhla, joka oli omistettu Artemis ”Kauriinmetsästäjättärelle”. Ateenassa juhlaa vietettiin siitä nimensä saaneen Elafebolion-kuun 6. päivä eli nykyisen maalis-huhtikuun aikoihin. Pylades
Voidakseen paeta erinyiden vainoa, Apollon käskee Oresteksen mennä Taurikseen ja tuoda sieltä Artemiksen taivaasta pudonnut patsas Ateenaan. Hän lähtee Taurikseen Pyladeksen kanssa, mutta perillä heidät vangitsee väkijoukko, joiden keskuudessa on tapana uhrata kreikkalaiset muukalaiset Artemikselle. Artemiksen papitar, jonka tehtävänä oli suorittaa uhri, oli Oresteksen sisar Ifigeneia. Hän tarjoutuu päästämään Oresteksen vapaaksi, jos tämä veisi hänen kirjeensä mukanaan kotiin. Orestes kieltäytyi pyytäen Pyladesta viemään kirjeen ja tarjoutuen jäämään uhrattavaksi. Pylades lopulta suostuu, mutta kun kirjeestä paljastuu veljen ja sisaren välinen sukulaisuusside, kaikki kolme pakenevat vieden Artemiksen patsaan mukanaan. Avgó (Kythera)
Avgón kerrotaan muistuttavan muodoltaan Uranoksen sukuelimiä, jotka titaani Kronos leikkasi irti kreikkalaisen mytologian mukaan ja heitti mereen. Merestä nousi rakkauden jumalatar Afrodite. Kytheran asukkaat kertovat rakkauden jumalatar Afroditeen syntyneen Avgólla. Gorge
Gorge oli kreikkalaisessa mytologiassa Oineuksen ja Althaian tytär ja Andraimonin puoliso. Kun Artemis muutti veljeään Meleagrosta surevat sisaret helmikanoiksi, ainoastaan Gorge ja Deianeira säästyivät. Munikhia (juhla)
Juhla oli omistettu Artemiille Munikhia-epiteetillä eli yöllä yksin loistavan täydenkuun ( < ) jumalattarena. Samalla se liittyi Pireuksen Munikhian kaupunginosaan ja siellä sijainneeseen Artemis Munikhian temppeliin. Pireus sijaitsi lähellä Salamiin taistelun (480 eaa.) paikkaa, ja Plutarkhoksen mukaan juhla perustettiin taistelun muistoksi. Jumalattaren uskottiin auttaneen kreikkalaisia kuunvalollaan taistelua edeltäneenä yönä. Juhlassa Artemiille uhrattiin nimellä "amfifōntes" () tunnettuja kakkuja, jotka saivat nimensä siitä, että ne oli reunustettu kauttaaltaan kynttilöillä. Ares
Ares () oli kreikkalaisessa mytologiassa sodan ja taistelun jumala. Ares oli mahdollisesti alun perin traakialainen jumala. Artemis Brauronian pyhäkkö
Artemis Brauronian pyhäkkö eli Brauroneion () oli antiikin aikainen Artemiille omistettu pyhäkkö Ateenan Akropolis-kukkulalla. Se liittyi Artemiin kulttiin Brauronissa.
Brauroneion rakennettiin arkaaisella kaudella 500-luvun eaa. puolessa välissä. Sen rakennutti mahdollisesti tyranni Peisistratos, joka oli kotoisin Brauronin alueelta itäisestä Attikasta. Pyhäkkö oli omistettu Brauronin Artemiin kultille. Tämän uskottiin suojelevan synnyttäviä ja juuri synnyttäneitä naisia. Pyhäkkö oli Attikan merkittävin Artemiille omistettu kulttipaikka Brauronin temppelin jälkeen. Sitä käytettiin muun muassa naisten Artemiille antamien votiivilahjojen säilyttämiseen. Rakennus uusittiin klassisella kaudella noin 430 eaa. Potnia Theron
Potnia Theron oli mahdollisesti sama jumalatar kuin Diktynna eli Britomartis, tai sitten Diktynna johdettiin tästä myöhemmin. Antiikin aikana ”Eläinten valtiatar” yhdistettiin Artemiihin, ja nimistä "Potnia" ja "Potnia Theron" tuli tämän epiteettejä (lisäksi Potnia oli myös muiden jumalatarten epiteettinä). Joidenkin tutkijoiden mukaan Potnia Theron on saattanut jopa olla Artemiin varhainen muoto. Parthenonin marmoriveistokset
Temppelin itäpään päätykolmiossa oli kuvattu Athenen syntymä täydessä sotisovassa Zeuksen päästä. Keskellä olivat valtaistuimella istuva Zeus (vasemmalla) ja seisova Athene (oikealla). Näiden ympärillä olivat oletettavasti Hefaistos ja Hera sekä hevosvaljakkoryhmät. Vasemmalla puolella oli juokseva peplokseen pukeutunut nainen, mahdollisesti Artemis, sekä kaksi muuta peploforosta, jotka tulkitaan yleensä Demeteriksi ja Persefoneksi. Vasemmalla laidalla oli makoileva mieshahmo, joka tulkitaan yleensä Dionysokseksi. Oikealla puolella oli mieshahmo, joko Poseidon tai Hefaistos, sekä kolme naishahmoa, joiden tulkitaan yleensä olevan Hestia (tai Leto), Dione (tai Themis tai Artemis) ja Afrodite. Laidoilla ovat Helios sekä Selene-Nyks, jotka edustavat päivää ja yötä. Korfun arkeologinen museo
Merkittävimpiin museoesineisiin kuuluvat Korfun tärkeimmän antiikin aikaisen kulttipaikan Kanónin Artemiin temppelin löydökset, mukaan lukien sen gorgonkuvainen päätykolmiokoristelu arkaaiselta kaudelta vuodelta 585 eaa., joka on vanhin löydetty kivinen temppelin päätykolmiokoristelu; Dionysoksen temppelin päätykolmiokoristelut; Artemista esittävät pienoispatsaat; Apollonin patsaan torso; antiikin aikaisen hautausmaan löydökset, kuten niin kutsuttu Menekrateen leijona 600-luvulta eaa.; Filistionin, Agenoksen ja Arpaliin tyttären, hautakivi piirtokirjoituksella; sekä antiikin aikaisen agoran löydökset. Selene
Selenen sisaruksia olivat auringon jumala Helios sekä aamuruskon jumalatar Eos. Hän oli noitien ja maagien suojelujumalatar, jolla oli tärkeä osa lemmentaikoja tehtäessä. Selene samaistettiinkin sittemmin Hekateen ja Artemikseen. Kreikkalainen mytologia
Hera, joka oli myös äitiyden suojelija, synnytti Zeukselle Eileithyian, synnyttäjien auttajan. Myös sodan jumala Ares syntyi Zeuksen ja Heran lapsena. Viisauden jumalattaren Metiksen kanssa Zeus sai Athenen, sodan ja viisauden jumalattaren. Myös useimmat muut pääjumalat olivat Zeuksen eri kumppanien jälkeläisiä, paitsi tulen ja sepäntaitojen jumala Hefaistos, joka syntyi mahdollisesti yksistään Herasta kostoksi Athenen syntymästä. Leto synnytti Zeukselle kaksoset; auringon ja musiikin jumalan Apollonin sekä metsästyksen jumalattaren Artemiin. Viinin jumala Dionysos oli Zeuksen ja Semelen poika. Kauneuden jumalatar Afrodite syntyi syntymäkertomuksen toisen version mukaan Zeuksen ja Dionen lapsena. Diana
Diana on roomalaisessa mytologiassa metsästyksen, kuun, synnytyksen, naisten, villieläinten ja metsien jumalatar. Hän vastaa kreikkalaisten Artemista. Elefantine
Egyptiläisen mytologian mukaan saarella asui Khnum, sarvi­päinen kata­raktien jumala, joka vartioi ja kontrolloi Niilin vesiä luolista käsin saaren alta. Hänen katsottiin kuuluvan samaan jumal­kolmikkoon, "Elefantinen triadiin" kuin Satis ja Anuket. Satista palvottiin hyvin varhaisista ajoista saakka sodan jumalattarena, jota pidettiin tämän strategisesti tärkeän alueen suojelijana. Häntä pidettiin myös hedelmällisyyden jumalattarena, joka personoi Niilin vuotuisia tulvia, kun taas hänen tyttärensä Anuket oli Niilin jumalatar. Satiksen kultti sai alkunsa muinaisessa Swenetin kaupungissa. Kun tämä kolmikko myöhemmin muodostui, Khnumia pidettiin hänen puolisonaan ja sen vuoksi Anuketin isänä. Hänen merkityksensä myyteissä muuttui myöhemmin ja toinen jumaluus sai hänen osuutensa joen jumalana. Khnumia alettiin pitää savenvalajana, joka oli luonut ihmisruumiit. Herostratos
Herostratos sytytti Artemiille, metsästyksen ja synnytyksen jumalattarelle, omistetun temppelin tuleen eräänä yönä vuonna 356 eaa. Temppeli oli rakennettu marmorista ja sitä pidettiin yhtenä maailman kauneimmista rakennuksista, ja se luettiin myöhemmin yhdeksi maailman seitsemästä ihmeestä. Apemosyne
Apemosyne oli kreikkalaisessa mytologiassa Kreetan kuninkaan Katreuksen tytär. Hänen isänsä saatua oraakkelilta ennustuksen, jonka mukaan yksi hänen omista lapsistaan surmaisi hänet, hänen veljensä Althaimenes päätti kauhuissaan paeta Apemosynen kanssa Kreetalta välttääkseen ennustusta toteutumasta. He päätyivät Rodokselle, jossa Hermes ihastui Apemosyneen. Hermes ei kuitenkaan kyennyt sieppaamaan Apemosyneä, koska tämä oli häntä nopeampi jaloistaan. Niin Hermes levitti tuoreita vuotia polulle, ja kun Apemosyne oli palaamassa lähteeltä, hän liukastui ja Hermes riisti hänen neitsyytensä. Khione
Khione oli myös Daidalionin kauniin tyttären nimi. Sekä Apollon että Hermes ihastuivat häneen ja makasivat hänen kanssaan saman yön aikana. Suhteista syntyivät Autolykos Hermeelle ja Filammon Apollonille. Myöhemmin hän ylpistyi asemastaan jumalten lasten äitinä, ja loukkasi Artemista kehumalla itseään tätäkin kauniimpana. Suuttunut Artemis tappoi hänet nuolillaan. Artemis
Tieto tästä ja tarinat Artemiin ampumataidosta levisivät kaikkialle maahan, ja pian hänet tunnettiin metsästyksen jumalattarena, joka samastettiin vähitellen Kuun jumalattareen Seleneen, koska Artemis metsästi Kuun hopeisessa valossa. Vaikka Artemis ei lainkaan välittänyt miehistä vaan oli päättänyt pysyä neitsyenä, kreikkalaiset palvoivat häntä synnytyksen jumalattarena ja pikkulasten suojelijana. Näin tapahtui kenties siksi, että Leto synnytti Artemiin kivuttomasti. Artemis Munikhian temppeli
Artemis Munikhian temppeli eli "Artemision" () oli antiikin aikainen Artemis-jumalattarelle omistettu temppeli Munikhiassa Pireuksen kaupungissa Kreikassa. Temppeli oli Pireuksen merkittävin. Apate
Apate (, "petos, huijaus") oli kreikkalaisessa mytologiassa petoksen, vilpin ja kavaluuden jumalatar, jonka vastine roomalaisessa mytologiassa oli Fraus. Hän oli Nyksin tytär ja Cicero mainitsee hänen isäkseen Ereboksen. Antiikin Kreikan uskonto
Kreikkalaisessa mytologiassa esiintyi useita lajeja. Merkittävimpiä olivat jumalat ja ihmiset. Titaanit edelsivät olympolaisia jumalia ja olivat heidän vihansa kohteena. Muita olentoja olivat kentaurit, jotka olivat puoliksi ihmisiä ja puoliksi hevosia; luontoon perustuvat nymfit, joista dryadit olivat puiden nymfejä ja nereidit meren nymfejä; ja satyyrit, jotka olivat puoliksi ihmisiä ja puoliksi pukkeja. Kreikkalaiseen mytologiaan kuului myös hirviöitä, kuten kykloopit, yksisilmäiset jättiläiset; merihirviö Skylla; vesipyörre Kharybdis; naispuoliset gorgot; sekä Minotauros, joka oli puoliksi ihminen ja puoliksi härkä. Bendideia
Bendis oli Traakiasta tuotettu jumaluus, jonka kultin keskus Attikassa oli Pireuksessa. Ateenalaiset yhdistivät jumalattaren Artemiihin. Jumalattaria pidettiin kuitenkin erillisinä, sillä Bendiillä oli Pireuksessa erillinen temppeli eli Bendideion (), joka sijaitsi lähellä Artemis Munikhian temppeliä. Kultti tuotiin Attikaan Sokrateen aikana noin vuonna 429 eaa., sillä Platon sanoo "Valtion" alussa juhlaa vietetyn tuolloin ensimmäisen kerran. Antiikin Kreikan kulttuuri
Monet kreikkalaiset tunnustivat merkittävimmät, niin kutsutut olympolaiset jumalat: Zeus, Poseidon, Haades, Apollon, Artemis, Afrodite, Ares, Dionysos, Hefaistos, Athene, Hermes, Demeter, Hestia ja Hera. Vaikka Kreikan mytologia on säilynyt varsin hyvin, on hankala saada kuvaa tavallisen kansan uskomuksista, jotka näyttävät eronneen tuntuvasti sivistyneistön kehittyneemmistä uskonnollisista rakenteista. Tuulten torni
Antiikin aikana tornin katolla oli Triton-hahmoinen tuuliviiri, joka osoitti tuulen suunnan, sillä kahdeksan sivua olivat tarkasti pää- ja väli-ilmansuuntia kohti. Tornin huipulla olevassa friisissä on kuvattuna kahdeksan kreikkalaisen mytologian tuulen jumaluutta, anemosta. Tornissa neljä niistä on kuvattu mieshahmoisina ja neljä naishahmoisina. Anemokset ovat: Kalydonin metsäkarju
Oineus lähetti viestinviejiä etsimään parhaat metsästäjät koko Kreikasta tarjoten heille karjun vuotaa ja torahampaita palkkioksi. Vuotaa säilytettiin sittemmin metsästysmuistona temppelissä, jota koristivat reliefit Kalydonin metsästyksestä. Temppeliä ei kuitenkaan oltu omistettu Artemiille vaan toiselle neitsytjumalattarelle Pallas Athenelle.
Kutsuun vastanneiden joukossa olivat osa argonauteista, Oineuksen oma poika Meleagros sekä yksi nainen, merkittävästi koko metsästyksen onnistumiseen vaikuttanut metsästäjätär Atalante eli 'lannistumaton'. Atalanten oli lapsena pelastanut Artemis lähettämällä karhun imettämään häntä, ja joukko metsästäjiä oli kasvattanut hänet, ja häntä pidetään jopa Artemiin valtuutettuna koko metsästyksessä. Artemiin motiivi näyttääkin olleen kaksijakoinen, koska kerrotaan myös, että hän lähetti nuoren metsästäjättärensä tietäen sen aiheuttavan hajaannusta metsästäjien keskuudessa — monet miehet Kepheuksen ja Ankaioksen johtamana kieltäytyivätkin metsästämästä naisen rinnalla, kunnes seppä Meleagros sai heidän päänsä käännettyä.. Joka tapauksessa nimenomaan Atalante onnistui ensimmäisenä haavoittamaan karjua nuolellaan, vaikkakin Meleagros lopulta sai eläimen kaadettua. Meleagros tarjosi luvattua palkkiota Atalantelle, joka oli saanut ensimmäisen osuman. Thestioksen pojat, jotka olivat myös Meleagroksen setiä, pitivät kuitenkin häpeällisenä sitä, että nainen saisi palkkion, kun miehiäkin on ollut osallisena. Niinpä he riistivät vuodan pois Atalantelta sanoen sen kuuluvat heille syntymäoikeuden perusteella, jollei Meleagros itse sitä ottaisi vastaan. Raivoissaan tästä Meleagros löi heidät kuoliaiksi ja antoi vuodan takaisin Atalantelle. Althaia, Meleagroksen äiti ja kuolleiden miesten sisar, heitti liekkeihin puun palan, jonka palamisen keston kohtalottaret olivat asettaneet Meleagroksen eliniän pituudeksi jo tämän syntymässä. Puun palaessa loppuun Meleagros kuoli niille sijoilleen. Näin Artemis sai kostonsa kuningas Oineusta vastaan.
Metsästyksen aikana Peleus tappoi vahingossa keihäällä isäntänsä Eurytionin, Fthian kuninkaan. Metsästyksen aikana ja sen jälkimainingeissa monet metsästäjät kääntyivät toisiaan vastaan kilpaillen saaliista. Karjun päästä ja vuodasta nousi Artemiin nostamana suuri viha ja taistelu korybanttien ja muiden aiolialaisten välillä. Kuu
Kuun jumaluuksia on esiintynyt ilmeisesti kaikkien kulttuurien varhaishistoriassa. Kuun jumalattaret olivat yleisempiä kuin jumalat, mikä saattaa selittyä kuunkierron ja kuukautiskierron näennäisellä yhteydellä. Kuu on edustanut ihmisille muutosta siinä kun Aurinko on edustanut pysyvyyttä. Kuunjumalia ja -jumalattaria ovat esimerkiksi kreikkalaisten Selene ja Artemis, egyptiläisten Thot, babylonialaisten Nannar, syyrialaisten Aglibol, intialaisten Soma, nepalilaisten Chandra sekä asteekkien Xochipili ja Coyolxauhqui. Atlantis
Atlantis-nimi on selvästi samaa alkuperää kuin Atlantin valtamerenkin nimi, joka tarkoittaa kreikan mytologian mukaan Atlaksen merta. Atlas oli Kreikan mytologiassa titaani, ja hänestä saivat nimensä myös Pohjois-Afrikan Atlasvuoret. Mytologian mukaan Atlas myös tuomittiin kannattelemaan taivaankantta hartioillaan, ja siksi sana Atlas on myöhemmin muuntunut tarkoittamaan kartastoa tai kuvateosta, jonka symbolina usein käytetään Atlasta kannattelemassa Maapalloa hartioillaan. Altair (avaruusalus)
LSAM nimettiin Altairiksi joulukuussa 2007. Nimessä on viittaus 1960–1970-lukujen Apollo-ohjelmaan. "Altair" on lyhennelmä arabiankielisestä ilmauksesta, joka tarkoittaa "lentävää kotkaa". Lisäksi Altair on tähti Kotkan tähdistössä. Apollo 11 -aluksen kuumoduulin nimi oli "Eagle" eli Kotka. Ennen Altair-nimen valintaa huhuttiin myös nimestä "Artemis". Artemis on Kreikan mytologian mukaan Apollo-jumalan sisar. Afrodite
Afrodite () on kreikkalaisessa mytologiassa rakkauden, kauneuden, sulouden, hedelmällisyyden ja seksuaalisuuden jumalatar. Roomalaisessa mytologiassa Afroditea vastaa Venus. Antiikin Kreikan uskonto
Selvimmin mykeneläisistä teksteistä voidaan tunnistaa Zeus ("di-we", "di-wo"), Hera ("e-ra") ja Poseidon ("po-se-da-o", "po-se-da-wo-ne"). Tunnistettavissa vaikuttavat olevan myös muun muassa myöhempi Apollonin nimitys Paian ("pa-ja-wo-ne"), Ares ("a-re") eli Enyalios ("e-nu-wa-ri-jo"), Artemis ("a-te-mi-to", "a-ti-mi-te"), Athene eli Athena ("a-ta-na"), Dionysos ("di-wo-nu-so"), Eileithyia eli Eleuthia ("e-re-u-ti-ja") sekä Hermes tai Hermes Areias ("e-ma-*25 a-re-ja"). Vaikka teksteissä esiintyy tuttuja nimiä, ne eivät kuitenkaan kerro siitä, oliko näillä jumalilla sama tehtävä kuin myöhemmin. Jotkut tutkijat ovat katsoneet, että erityisesti kreikkalaisen mytologian vahvat naisjumaluudet, kuten Hera ja Artemis, olisivat peräisin jo minolaisesta uskonnosta. Atlas (mytologia)
Myöhemmässä traditiossa myytti Atlaksesta taivaankantajana sekoittui muihin tarinoihin ja konkretisoitui edelleen. Hänet esitettiin vaikutusvaltaisena ja suurikokoisena kuninkaana, jolla oli laaja tietämys tähtitieteestä. Kun Perseus saapui hänen luoksensa pyytäen suojaa päänsä päälle sitä kuitenkaan saamatta, Perseus muutti mukanaan kantamallaan Medusa-hirviön päällä Atlaksen valtavaksi vuoreksi. Näin kreikkalaiset selittivät Atlasvuorten syntyneen. Arkku
Antiikin tarustossa esiteltiin viinin jumalan Dionysoksen mystinen arkku. Siinä säilytettiin vertauskuvallisia esineitä, ja sitä kantoivat valitut papit (kreik. Kistophoroi). Eleusiin juhlamenoihin kuului arkun päällä istuvan maan ja kasvun jumalattaren Demeterin (lat. Ceres) kuva. Rooman valtakunnan aikana "cista" oli mysteeriuskonnoissa tavallinen symboli. Artemis Brauronian pyhäkkö
Pyhäkössä on mahdollisesti ollut Brauronin temppelin tavoin Artemiin puinen kulttipatsas. Pausaniaan mukaan pyhäkössä oli myös toinen, Praksiteleen veistämä kulttikuva. Sen pää on nykyisin Akropolis-museossa. Artio
Artio oli gallialaisten ja helvetialaisten palvoma metsän ja metsästyksen jumalatar. Hänen tunnuseläimensä oli karhu. Hänen nimensä merkitsee itse asiassa "karhu" gallin kielellä ja korostaa tiivistä yhteyttä suojelemaansa eläimeen. Sveitsin Murista löydetyssä pronssisessa pienoispatsaassa jumalatar on esitetty istumassa vieressään hedelmämalja, josta hän ojentaa hedelmiä edessään seisovalle suurelle karhulle. Karhun takana on puunrunko. Veistoksen jalustaan on kaiverrettu kirjoitus "jumalatar Artiolle". Hedelmät viittaavat siihen, että Artio oli metsästyksen lisäksi myös runsauden ja hedelmällisyyden jumalatar. Horat
Horat ( 'tunnit') olivat kreikkalaisessa mytologiassa alun perin luonnonjärjestyksen ja vuodenaikojen jumalattaria, mutta hellenistisellä ajalla he muuttuivat yleisen järjestyksen ja oikeuden jumalattariksi. Useimmiten heidän vanhemmikseen mainitaan Zeus ja Themis ja Moirat heidän sisarpuolikseen, mutta vuodenaikojen jumalattarina heidät mainitaan myös Helioksen ja Selenen tyttäriksi, jotka vartioivat Olympoksen portteja ja huolehtivat maan hedelmällisyydestä ja ohjasivat säätä. Antiikin Kreikan uskonto
Jumalat muodostivat hierarkian, jossa Zeuksella, jumalten kuninkaalla, oli usein asema muiden yläpuolella, vaikkakaan hänkään ei ollut kaikkivaltias. Joillakin jumaluuksilla oli täysi hallintavalta luonnon tiettyihin puoliin; esimerkiksi Zeus oli taivaan jumala, joka lähetti ukkosia ja salamoita; Poseidon hallitsi merta ja maanjäristyksiä; ja Helios hallitsi Aurinkoa. Toiset jumalat hallitsivat abstrakteja käsitteitä, kuten esimerkiksi Afrodite rakkautta.
Vähäisempiä jumaluuksia, jotka olivat enemmän tai vähemmän kytköksissä olympolaisiin jumaliin, oli lukuisia. Suosituimpiin kuului viinin ja ekstaattisen hurmion jumala Dionysos, jota kutsuttiin usein myös Bakkhokseksi. Muita suosittuja jumalia olivat Pan, sarvipäinen paimenten ja kansanmusiikin jumala, sekä Hekate, joka oli noituuden ja tienristeysten jumala. Erymanthoksen metsäkarju
Varhaisilla Arkadian ylängoillä, joissa edelleen harjoitettiin vanhoja menoja, oleili pahansisuinen Erymanthoksen metsäkarju Erymanthoksen vuorella, joka oli pyhitetty Artemikselle. Yleisesti ottaen karju oli varsin vaarallinen eläin. Meleagroksen tarinassa Artemis, halutessaan kostaa kuninkaan unohduksen uhrata hänelle, lähettää raivoavan metsäkarjun hävittämään peltoja. Toisen puolestaan lähetti Apollon tappamaan nuorta Adonista, Afroditen suosikkia, Apollonin halutessa kostaa Afroditelle tämän sokaistua hänen kuolevaisen poikansa Erymanthoksen, joka oli sattumalta osunut paikalle kesken jumalattaren kylpemisen. Apelles
Apelles (400-luku eaa.) oli kreikkalainen taidemaalari. Hänen pääteoksensa on "Afrodite Anadyomene". Se esittää merestä nousevaa rakkauden jumalatarta Afroditea. Apelles teki kuvia myös Aleksanteri Suuresta. Neilikat
Antiikin Kreikassa tunnettiin taru neilikoiden synnystä. Sen mukaan metsästyksen jumalatar Artemis rakastui paimeneen. Kerran oikukas jumalatar kuitenkin raivon puuskassa repi paimenen silmät irti ja heitti ne maahan. Näistä silmistä kasvoivat tarun mukaan ensimmäiset neilikat. Tmolos
Plutarkhos kertoo Tmoloksen olleen Areen ja Theogonen poika, joka nähdessään Artemiin seuralaisiin kuuluneen nymfi Arrhippen rakastui tähän palavasti. Kun hän ei muuten saanut neitoa itselleen, hän päätti maata tämän väkisin. Arrhippe pakeni kuningasta Artemiin temppeliin, jossa Tmolos kaikesta huolimatta toteutti mielihalunsa. Teon seurauksena Arrhippe hirtti häpeästä itsensä, jolloin Artemis lähetti raivon härän, joka heitti kuninkaan sarvillaan kivikkoon kuolemaan. Tmoloksen poika Theoklymenos hautasi isänsä vuorelle ja nimesi vuoren isänsä mukaan. Anemokset
Anemokset (, , "tuulet") olivat kreikkalaisessa mytologiassa tuulen jumalia, jotka kukin liitettiin johonkin pääilmansuunnista. Niissä henkilöityi kyseistä suunnasta puhaltava tuuli. Samalla kukin niistä liitettiin tähän tuuleen liittyvään vuodenaikaan ja sen mukanaan tuomiin sääoloihin. Välistä anemoksia kuvattiin vain tuulen henkäyksiksi, mutta varsinaisina henkilöityminä heitä kuvattiin kahtena erilaisena hahmona: siivekkäinä miehinä tai tuulispäisinä hevosina, joita pidettiin Aioloksen talleissa. Anemoksien vanhemmiksi nimetään Astraios ja Eos. Nemesis (mytologia)
Vaikka Nemesis onkin leppymätön oikeudenjakaja – siis oikeuden, jonka on määritellyt Zeus Olympoksen hallitsemassa maailmassa – on selvää, että Nemesiksen palvonta ulottuu aikaan ennen Zeusta. Hänestä tehdyt kuvat yhdistävät hänet toisiin jumalattariin, jotka ovat ilmentymiä aiemmasta Äiti Maasta: Kybele, Rhea, Demeter ja Artemis. Elis (kaupunki)
Pyhäkköalue keskittyi agoran eteläpuolelle. Kaupungissa tiedetään olleen Afrodite Uranialle omistettu temppeli, jossa oli Feidiaan veistämä, kullasta ja norsunluusta tehty jumalattaren kulttikuva; erillinen Afrodite Pandemoksen pyhäkkö, jossa oli Skopaksen veistämä Afroditea ja vuohta esittänyt veistos; Apollon Akesiuksen temppeli; Haadeen temppeli; Artemis Filomeiraksin pyhäkkö; Akhilleen kenotafi; Tykhen ja Sosipoliin temppeli; Silenoksen temppeli; sekä roomalaisella kaudella myös keisarikultille omistettu tholos eli pyörötemppeli. Dionysos
Dionysos (, roomalaisten Bacchus) on viinin, näyttämötaiteen, päihtyneen hurmion ja hedelmällisyyden jumala antiikin Kreikan mytologiassa. Orion (tähdistö)
Erään tarinan mukaan Orion oli ryöstänyt aamuruskon jumalatar Eoksen puolisokseen, minkä seurauksena mustasukkainen metsästyksen jumalatar Artemis surmaa Orionin. Toisessa tarinassa Orion oli väittänyt, ettei mikään maapallolla elävistä eläimistä pystyisi tätä voittamaan, minkä johdosta alkujumala Gaia lähetti skorpionin surmaamaan Orionin myrkyllisellä pistoksella. Tarinasta on olemassa myös versio, jossa skorpionin lähettäjä oli Artemis. Artemis Agroteran temppeli
Artemis Agroteran temppeli oli antiikin aikainen Artemis-jumalattarelle omistettu temppeli Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisten Ardittoú- ja Koútoula-katujen kulmauksessa Metsin kaupunginosan alueella. Temppeli oli olemassa vielä 1700-luvulla, mutta se ei ole säilynyt nykyaikaan.