Missä Emanuel Swedenborg kuoli?
Emanuel Swedenborg
Vaikka Swedenborg kirjoitti jonkin verran avioliitosta, hän ei koskaan mennyt naimisiin eikä hänellä ollut lapsia. Swedenborg kuoli Lontoossa 29. maaliskuuta 1772. Kuolinvuoteellaan hänen kerrotaan sanoneen, että olisi jo julkaisemiensa uskonnollisten tekstien lisäksi halunnut kertoa ihmisille monia muitakin henkimaailman salaisuuksia, mutta hänelle ei annettu siihen lupaa. Swedenborg haudattiin Lontoon ruotsalaisen seurakunnan hautausmaahan, mutta ruumis siirrettiin Uppsalaan vuonna 1908. Tuolloin Uppsalaan haudattiin myös Swedenborgin pääkallo, joka oli ollut pitkään kateissa. Emanuel Swedenborg
Emanuel Swedenborg (vuoteen 1719 asti Swedberg) (29. tammikuuta 1688 Tukholma – 29. maaliskuuta 1772 Lontoo) oli ruotsalainen tiedemies, filosofi, mystikko ja teologi. Swedenborg oli tuottelias kirjoittaja, jonka tuotanto käsittää yli neljä hyllymetriä teoksia eri aloilta.
Björn Berg
Berg piirsi muun muassa "Industria", "Söndagsnisse-Strix" ja "Dagens Nyheter" -lehtiin, mutta kaikkein tunnetuimpia ovat hänen kuvituksensa Alf Henriksenin, Alf Prøysenin ja Astrid Lindgrenin kirjoissa. Etenkin Vaahteramäen Eemeli -kirjojen kuvitus nosti Björn Bergin suuren yleisön suosikiksi. Björn Berg asui vuosien ajan Djursholmissa. Kuollessaan 14. heinäkuuta 2008 hän oli 84-vuotias. Emanuel Lasker
Lasker muutti vuonna 1937 vaimonsa kanssa Yhdysvaltoihin, jossa hän vietti elämänsä viimeiset vuodet. Hän hankki elantonsa muun muassa opettajana ja antamalla simultaaninäytöksiä. Hänen terveydentilansa alkoi hiljalleen heikentyä, ja hän kuoli sairaalassa 72-vuotiaana 11. tammikuuta 1941. Syynä oli munuaistulehdus. Hänet haudattiin New Yorkin Queensissä sijaitsevalle Beth Olomin hautausmaalle. Selma Lundahl
Viipurin jälkeen Lundahl asettui Lempäälään, jonne myös Ongelin muutti hänen luokseen jatkamaan kirjailijantyötään. Köyhyydessä elänyt Lundahl avioitui norjalaisen liikemiehen Isak Bergströmin kanssa vuonna 1899 ja muutti Norjaan, josta hän jälleen leskeksi jäätyään palasi Lempäälään Lundahl oli jo lähes unohdettu, kunnes toimittajat Kaarlo Aatra ja Fanny Davidsson nostivat hänet 1920-luvulla julkisuuteen yhtenä suomalaisen näyttämötaiteen pioneereista ja viimeisenä Kaarlo Bergbomin aikalaisena. Viimeiset elinvuotensa Lundahl vietti Pyynikillä toimineessa ruotsinkielisessä mummokodissa ja Koukkuniemen kunnalliskodissa, jossa hän kuoli 81-vuotiaana lokakuussa 1934. Lundahl haudattiin Kalevankankaan hautausmaalle, jossa siunauksen toimitti tuomiorovasti K. H. Seppälä. Ludvig XVII
Virallisten tietojen mukaan Ludvig kuoli Templen vankilassaan tuberkuloosiin 8. kesäkuuta 1795. Yksikään niistä ihmisistä, joka olivat tunteneet hänet eläessään, eivät tunnistaneet häntä kuolleena. Ludvigin sisarelle ja perheen palvelijoille kruununperillisen ruumista ei näytetty koskaan. Armid Sandberg
Sandberg vietti kesät huvilallaan jossa hän maalasi muun muassa Verner Thomén kanssa. Talvet hän asui Helsingissä tai matkusteli ulkomailla kuten Italiassa. Sandberg aikoi kuitenkin ryhtyä asumaan Torisevalla ympäri vuoden ja tätä varten hän alkoi 1920-luvun puolivälissä rakennuttaa kaksikerroksista hirsistä talviasuntoa "Keskisen Toriseva"-järven rannalle. Tämä rakennustyö keskeytyi kuitenkin kun Sandberg kuoli tapaturmaisesti huvilallaan elokuun alussa 1927. Hän kompastui tuvan parvella, putosi alas portaita ja löi päänsä takkamuurin kylkeen. Sandberg kuoli muutaman päivän kuluttua onnettomuudesta. Hänet on haudattu Virtain hautausmaalle. Emanuel Swedenborg
Swedenborg julkaisi eläessään yli 30 kirjaa. Jos pienpainatteet lasketaan mukaan, on julkaisujen määrä yli 50. Kirjansa hän painatti omakustanteina, joskin on esitetty, että hänellä olisi ollut yksi tai useampia rahoittajia. Swedenborg jätti oman nimensä usein pois kirjoistaan. Teokset voidaan jakaa kolmeen luokkaan: matemaattis-luonnontieteellisiin, anatomisiin ja mystillis-teologisiin. Antifasismi
Ruotsin antifasistisen liikkeen historiaan liittyy kiinteästi Björn Söderbergin murha vuonna 1999. Söderberg oli ammattiliitto SAC:n aktiivi ja antifasisti, jonka uusnatsit ampuivat kotitalonsa ovelle. Joulukuussa 2008 uusnatsit yrittivät polttaa SAC:n aktiivien kodin Tukholmassa, kun vanhemmat ja pikkulapsi olivat vielä sisällä kerrostaloasunnossa. Johan Mannerheim
Carl Fridolf Johan Mannerheim (27. joulukuuta 1868 Askainen – 25. syyskuuta 1934 Grensholm, Vånga, Ruotsi) oli suomalaissyntyinen, pitkään Ruotsissa asunut vapaaherra ja teollisuusjohtaja. Karl Emil Stenbäck
Karl Emil Stenbäck (30. marraskuuta 1834 Utsjoki – 13. tammikuuta 1919 Ulvila) oli suomalainen pappi, valtiopäivämies ja uskonnollisen kirjallisuuden suomentaja. Friedrich Hornemann
Marraskuussa 1798 matkakunta saavutti nykyisen Libyan alueella olevan Murzukin, jossa Frendenburgh kuoli. Kesäkuussa 1799 Hornemann matkusti Tripoliin lähettääkseen muistiinpanonsa Lontooseen. Seuraavana päämääränä Hornemannilla oli matkustaa Tšadjärvelle ensimmäisenä eurooppalaisena ja sieltä edelleen Katsinan hausakaupungiin ja lopulta Guineanlahdelle. Hornemannista ei kuultu mitään vuosien 1800–1819 aikana. Lopulta kävi ilmi, että hän oli päässyt Katsinaan ja kuollut tämän jälkeen pienessä Bokanin kylässä varhain helmikuussa 1801. Edward Mannock
Edward Mannock sai surmansa ilmataistelussa hänen lentokoneensa sytyttyä vihollisen maatulesta palamaan ja pudottua linjojen taakse. Virallisesti hänen ruumiinsa hautapaikka on tuntematon, mutta BBC:n Timewatch -sarjan episodin "Ensimmäiset lentoässät" (esitetty YLEn ykkösellä 3. maaliskuuta 2010) mukaan on erittäin luultavaa, että hänen leposijansa on "tuntemattoman brittiläisen lentäjän" paikalla Laventien sotilashautausmaalla. Mannockin nimi on kaiverrettu Faubourg d'Amiensin sotilashautausmaan muistomerkkiin Arrasissa, Canterburyn tuomiokirkon seinälaattaan ja Wellingboroughin sotamuistomerkkiin. Gösta Sandberg
Sandberg kuului jalkapallossa Ruotsin maajoukkueeseen sen voittaessa olympiapronssia Helsingissä 1952. Vuonna 1956 hänet palkittiin Guldbollenilla. Sandberg pelasi miesten maaotteluita myös jääkiekossa ja jääpallossa, joista ensimmäisessä hän voitti EM-pronssia Sveitsissä 1961. Sandberg kuoli 73-vuotiaana 27. huhtikuuta 2006 oltuaan palaamassa kotiin Tukholman paikallisottelusta. Erwin Schrödinger
Toukokuussa 1960 Schrödinger alkoi kärsiä keuhkojen vajaatoiminnasta. Hän kävi tutkimuksissa Innsbruckissa ja Wienissä. Lääkärien diagnoosin mukaan hän sairasti tuberkuloosia. Schrödinger yritti hoitaa itseään lepäämällä Alpbachissa. Hän ei kuitenkaan toipunut, vaan kuoli 73-vuotiaana Wienissä keskiviikkona 4. tammikuuta 1961 vaimonsa Annemarien vieressä noin kello seitsemän aikaan illalla. Hänet haudattiin Alpbachiin 9. tammikuuta. Emanuel Swedenborg
Myöhemmällä iällä Swedenborg alkoi kiinnostua yhä enemmän hengellisistä asioista, joskin uskonnollinen hän oli ollut lapsesta saakka. Swedenborg väitti itsellään olevan yliluonnollisia kykyjä, joiden ansiosta hän muun muassa kykeni kommunikoimaan kuolleiden ihmisten kanssa. Friedrich Oetingerille marraskuussa 1766 kirjoittamassaan kirjeessä Swedenborg väittää keskustelleensa satoja kertoja Martti Lutherin kanssa, vuoden ajan apostoli Paavalin kanssa ja kerran Mooseksen kanssa. Hän uskoi, että Jumala ilmaisi hänelle totuuden kuolemanjälkeisen elämän erilaisista tiloista ja viimeisestä tuomiosta. Swedenborg katsoi, että hänen uskonnollinen oppinsa toimii yhdessä Raamatun kanssa pohjana aivan uudelle kirkolle, mutta ei ennustanut tämän kirkon saavuttavan suosiota nopeasti. Swedenborgin opetukset jakoivat aikalaisten mielipiteitä jyrkästi. Henkimaailmaa ja aviollista rakkautta käsitellyt teos "Deliciae sapientiae de amore conjugiali" jopa takavarikoitiin vuonna 1769, kun Ruotsin luterilainen kirkko syytti Swedenborgia harhaoppisuudesta. Eugen Schauman
Eugen Schauman (10. toukokuuta 1875 Harkova, Venäjän keisarikunta – 16. kesäkuuta 1904 Helsinki) oli suomenruotsalainen virkamies ja sortovuosien aktivisti, joka ampui vuonna 1904 Suomen kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikovin ja välittömästi sen jälkeen itsensä. Kyseessä lienee Suomen tunnetuin poliittinen murha. Carl Gustaf Emil Mannerheim
Carl Gustaf Emil Mannerheim (4. kesäkuuta 1867 Askainen, Suomen suuriruhtinaskunta, Venäjä – 27. tammikuuta 1951 Lausanne, Sveitsi) oli Suomen toinen valtionhoitaja (1918–1919), kuudes presidentti (1944–1946) ja Suomen marsalkka. Mannerheim palveli noin kolmekymmentä vuotta Venäjän keisarillisessa armeijassa, jossa osallistui Venäjän–Japanin sotaan ja ensimmäisen maailmansodan itärintaman taisteluihin. Hän toimi puolustusvoimien ylipäällikkönä jokaisessa Suomen itsenäisyyden ajan sodassa lukuun ottamatta heimosotia. Jo eläessään Mannerheim oli kiistatta tunnetuin suomalainen henkilö Jean Sibeliuksen ohella. Emanuel Swedenborg
Vuonna 1710 Swedenborg lähti kahdeksi vuodeksi Lontooseen saadakseen lisätietoja matematiikkaa ja luonnontieteitä koskien. Hän opiskeli vielä lisää Alankomaissa, Ranskassa ja Saksassa. Matkustellessaan Swedenborg asui erilaisissa kodeissa ja omaksui samalla erilaisiin ammatteihin liittyviä käytännön taitoja. Matkustellessaan hän toimi samalla eräänlaisena Uppsalan yliopiston kiertävänä asiamiehenä hankkien kirjoja ja tutkimusvälineistöä niiden ohjeiden mukaisesti, joita hän sai langoltaan Erik Benzelius nuoremmalta. Benzelius työskenteli yliopistossa kirjastonhoitajana. Ruotsiin Swedenborg palasi 1715. Emanuel Schäfer
Emanuel Schäfer (20. huhtikuuta 1900 – 4. joulukuuta 1974) oli Reinhard Heydrichin alainen SS-upseeri toisen maailmansodan aikana natsi-Saksassa. Hänen korkein arvonsa SS-Oberführer. Friedrich Karl
Suomen kuningaskuntahankkeen kaaduttua Friedrich Karl vietti enimmäkseen hiljaiseloa. Hänen pääasuntonaan toimi Frankfurt am Mainin lähellä sijainnut Friedrichshofin linna, nykyinen Kronbergin linnahotelli, jonka hänen vaimonsa oli perinyt äidiltään leskikeisarinna Viktorialta. Friedrich Karl menehtyi ensimmäisessä maailmansodassa saamiensa sotavammojen myöhäisseurauksiin Kasselin sairaalassa 28. toukokuuta 1940. Hänet haudattiin linnan kappeliin. Suomen ulkoministeriön toimeksiannosta Suomen Berliinin-lähetystö laski hänen haudalleen Suomen hallituksen seppeleen, Adolf Hitlerin ja Italian kuninkaan Viktor Emanuel III:n seppelten viereen. Herman Emanuel Hornborg
Herman Emanuel Hornborg (15. helmikuuta 1774 Koivisto – 18. marraskuuta 1843 Uusikirkko) oli suomalainen kirurgi, pappi ja runoilija. Emanuel Swedenborg
Emanuel Swedenborg syntyi Tukholmassa 29. tammikuuta 1688. Hän oli kolmanneksi vanhin yhdeksänlapsisen perheen lapsista. Nimi Emanuel tulee heprean sanasta "immanuel", joka tarkoittaa ”Jumala kanssamme”. Emanuelin isä oli luterilainen pappi ja hovisaarnaaja Jesper Swedberg, josta vuonna 1703 tuli Skaran piispa. Varakkaasta perheestä lähtöisin ollut äiti Sara Behm puolestaan kuoli Emanuelin ollessa kahdeksanvuotias. Friedensreich Hundertwasser
Hundertwasser kuoli helmikuussa 2000 ollessaan Queen Elizabeth 2 -aluksella matkalla Aucklandista Itävaltaan. Toivomuksensa mukaisesti hänet haudattiin Uuteen-Seelantiin maatilalleen, jonka hän oli nimennyt "onnellisen kuoleman puutarhaksi". Eliel Sundström
Eliel Sundström kuoli 21. marraskuuta 1939 ja hänet siunattiin Turun tuomiokirkossa 25. marraskuuta . Eliel haudattiin syntymäpitäjänsä Sundin kirkkomaalle. Eerik XIII Pommerilainen
Vuonna 1434 Ruotsissa puhkesi Engelbrektin kapina, johon Ruotsin valtaneuvosto liittyi ja joka johti Eerikin ja ruotsalaisten välillä pitkällisiin välienselvittelyihin, joita ei saatu soviteltua. Vuonna 1439 Eerik erotettiin lopulta kaikkien Pohjoismaiden kuninkuudesta. Hän linnoittautui Gotlantiin, josta käsin hän häiritsi meriliikennettä merirosvouksella, kunnes sopi kuningas Kristianin kanssa saaren luovuttamisesta. Hän palasi Pommeriin, jossa kuoli 1459. Erik Johan Längman
Längman saapui syksyllä 1863 Viipurista Helsinkiin samaan aikaan kun siellä olivat alkamassa vuoden 1863 säätyvaltiopäivät. Pitkään terveysongelmista kärsinyt Längman kuoli 16. lokakuuta sairaskohtaukseen huonessaan "Kleineh"-hotellissa. Viime aikoina erityisesti Malmöön keinovillatehtaaseen ja Porin tulitikkutehtaaseen liittyneet ongelmat olivat rasittaneet Längmanin voimia. Hän oli joutunut myös Ummeljoelta lähtönsä jälkeen viettämään useita vuosia kiertävää elämää asuen lyhyen aikaa useissa paikoissa Suomessa ja ulkomailla. Längman haudattiin Helsingin Hietaniemen hautausmaalle 26. lokakuuta 1863. Tukholma
Merkittäviä tukholmalaisia ja Tukholmaa kuvanneita kirjailijoita ovat August Strindberg (1849–1912) ja Hjalmar Söderberg (1869–1941). Nykyajan kirjailijoista voitaneen mainita Jens Lapidus sekä Stieg Larsson, jonka maailmallakin mainetta saaneet dekkarit sijoittuvat suurelta osin Tukholmaan. Runoilija ja lauluntekijä Carl Michael Bellman (1740–1795) tunnetaan persoonallisista Tukholma-kuvauksistaan, jotka tuovat esille kaupungin alaluokan elämän 1700-luvulla. Myös lastenkirjoistaan tunnettu Astrid Lindgren asui suurimman osan elämästään Tukholmassa, ja osa hänen kirjojensa tapahtumista sijoittuvat Tukholmaan. Norrmalmin uudelleenjärjestely
Vilkkaan väittelyn jälkeen valittiin jatkosuunnittelun pohjaksi Celsingin ehdotus, koska se oli yleiskaavan mukainen, mutta sitä muunneltiin. EGT-ryhmän ehdotuksen hylkääminen johtui osittain kielteisestä arvostelusta, jonka se sai osakseen City 67 -suunnitelmassa. Niinpä Peter Celsingin Kulturhuset Sergelin torin laidalla ja Riksbankenin talo Brunkebergstorgetin laidalla täyttivät alueen viimeisen suuret tyhjät tontit vuosina 1968–1976, ja vanha ajatus näköyhteyden avaamisesta Hagaparkenista Sveavägeniä myöten Kustaa Aadolfin torille ja kuninkaanlinnalle haudattiin täten lopullisesti. Celsing ei ehtinyt nähdä töitään valmiina, sillä hän kuoli vuonna 1974. Christian Gottfried Ehrenberg
1820–1825 hän teki tutkimusmatkan Egyptiin, Niilinlaaksoon ja Lähi-itään yhdessä ystävänsä Wilhelm Hemprichin kanssa. Hän tutki muun muassa Punaisenmeren koralleja. Hemprichin kuoltua Massawassa Ehrenberg palasi Eurooppaan. Hän julkaisi tutkimusmatkan tulokset "Symbolae physicae" (1828–1834) molempien nimellä, sekä useita tutkielmia hyönteisistä ja koralleista. Emanuel Swedenborg
Vuonna 1745, kirjoittaessaan samanaikaisesti myös anatomisia tekstejä, Swedenborg julkaisi kaksi ensimmäistä osaa teoksestaan "De Cultu et Amore Dei", joka kuvaili luomiskertomusta. Tämä oli alku Swedenborgin laajalle teologiselle tuotannolle. Mainitun teoksen kolmas osa jäi julkaisematta. Neljä vuotta myöhemmin Swedenborg alkoi julkaista osia seuraavasta kahdeksanosaisesta teoksestaan, "Arcana Coelestiasta". Viimeinen osa ilmestyi vuonna 1756. Luultavasti juuri "Arcana Coelestia" sisältää Swedenborgin radikaaleimmat uskonnolliset väitteet. Kirjassaan hän esittää, että kaikilla aineellisilla asioilla on henkiset vastaavaisuutensa, ja kutsuu tätä vastaavaisuuksien tieteeksi. Swedenborgin mukaan lähes koko Raamattu on kirjoitettu vastaavaisuuksien avulla, jolloin siihen sisältyisi runsaasti kätkettyjä tietoja. Jakob Karl Emil Chydenius
Chydenius sai Ruotsin tiedeakatemian Lindbomin palkinnon Huippuvuorten astemittausmahdollisuuksia käsitelleestä tutkimuksestaan. Hänen työnsä ei tosin ollut vaatinut syvällisempää tieteellistä asiantuntemusta ja sillä oli heikkoutensa, sillä hän oli sekoittanut eräitä havaintopisteinä käyttämiään maantieteellisiä kohteita toisiin. Kun suunniteltu astemittaus vuosina 1898–1902 lopulta toteutettiin, retkikunta seurasi kuitenkin saarten pohjoisosassa pitkälti Chydeniuksen suunnittelemaa reittiä. Chydeniuksen oli tarkoitus osallistua myös vuoden 1864 tutkimusmatkaan Huippuvuorille, mutta hän kuoli ennen sitä. Hänen vuoden 1861 tutkimusretkestä kirjoittamansa kertomus julkaistiin vuonna 1865. Axel Sjöberg
Axel Sjöberg (1866–1950) oli ruotsalainen, öljy- ja vesivärejä käyttänyt taidemaalari. Hän kuvasi Tukholman saaristoa, saariston asukkaita sekä lintuja 1930-luvulla Jämtlandin tuntureita. 1890-luvun tunnelmamaalauksesta hän päätyi kohti modernimpia suuntauksia. Olof Rudbeck (vanhempi)
Vuonna 1702 Uppsalassa riehui suuri tulipalo, ja suuri osa Rudbeckin kirjoituksista tuhoutui. Rudbeck itse johti sammutustöitä huutaen komentoja erään talon katolta, samaan aikaan kun hänen oma talonsa paloi. Hän kuoli samana vuonna, pian tulipalon jälkeen, ja hänet haudattiin Uppsalan tuomiokirkkoon. Axel Strindberg
Bengt Axel Emanuel Strindberg (17. helmikuuta 1910 Tukholma Ruotsi – 7. marraskuuta 2000) oli ruotsalainen kirjailija ja kirjallisuusarvostelija. Hän julkaisi näytelmiä ja kuunnelmia sekä marxilais-sosiologisesta näkökulmasta esitetyt kulttuurihistorialliset tutkimukset "Arbetare och radikaler i 1700-talet Sverig" (1935) ja "Bondenöd och stormaktsdröm" (1937). Hänen setänsä oli kirjailija August Strindberg
Strindberg sai Arbetarnas Bildningsförbundin kirjallisuuspalkinnon 1949. Gudrun Ensslin
Ensslin opiskeli Tübingenissä ja Berliinissä englantia, saksaa ja kasvatustieteitä. 1970-luvun alussa hän kuului Saksan etsityimpiin terroristeihin. Hänet pidätettiin 8. kesäkuuta 1972 Hampurissa. Hän kuoli Stammheimin vankila‎ssa Stuttgartissa ilmeisesti hirttäytymällä samanaikaisesti kuin Andreas Baader ja Jan-Carl Raspe. Johan August Sandels
Myöhemmin Sandels otti osaa sotaan Napoleonia vastaan. Hän toimi myös Ruotsin Pommerin kenraalikuvernöörinä 1812–1815 sekä Norjan käskynhaltijana vuosina 1818–1827. Sandels haudattiin Tukholman Klaaran kirkkoon, missä sijaitsee myös hänen muistomerkkinsä.
Johan Ludvig Runeberg kuvaa "Vänrikki Stoolin tarinoissa" Sandelsin rohkeana sankarina, mutta myös hyvän ruoan ja juoman intohimoisena ystävänä, jonka on vaikea nousta päivällispöydästä taistelun keskelläkin. Medborgarplatsen
Medborgarplatsenilla sijaitsee myös muun muassa vuonna 1950 avattu tunnelbanan-metroasema sekä Ruotsin entisen ulkoministerin Anna Lindhin muistomerkki. Lindh piti aukiolla viimeisen julkisen puheensa, ennen kuin hänet surmattiin vuoden 2003 syyskuussa. Eduard Tubin
Vuonna 1944 Tubin pakeni Ruotsiin, jossa hän asui kuolemaansa saakka. Hän työskenteli vuosina 1945–1972 Drottningholmin linnateatterissa sovittajana ja nuotistonhoitajana. Kun Tubin kuoli vuonna 1982, häneltä jäi kesken yhdestoista sinfonia, josta hän oli ehtinyt säveltää vain ensimmäisen osan. Elias Lönnrot
Lönnrot kuoli synnyinpaikkakunnallaan Sammatissa vuonna 1884. Lönnrot oli halunnut hautajaisistaan vaatimattomat, mutta niistä tuli kuitenkin varsin suurelliset. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran edustajat kantoivat arkun kirkosta haudalle, ja seppelien lasku kesti myöhäiseen iltaan asti. Ylioppilaskunnan Laulajat lauloivat haudalla Suomen laulun ja Maamme-laulun.
Ylivoimaisesti parhaiten Lönnrot tunnetaan Suomen kansalliseepoksen, "Kalevalan", kokoamisesta. Vanha Kalevala on runokokoelma, jossa on yhteensä 32 runokoostetta ja 12 078 säettä. Uudessa Kalevalassa, eli toisessa painoksessa, on 22 795 säettä, jotka on jaettu 50 runoon. Kalevalan sisarteoksena pidetään "Kanteletarta", joka ilmestyi yhdeksän vuotta Kalevalaa aikaisemmin eli vuonna 1840. Ennen Kalevalaa hän julkaisi useita niin sanottuja esiteoksia "(Kts. Kalevalan runojen kerääminen ja julkaiseminen)". Henrik III (Englanti)
Ja vain viisitoista kuukautta myöhemmin Edvard Pitkäsääri oli paennut vankeudesta ja johti kuningasmielisten joukot voittoon Eveshamin taistelussa 4. elokuuta 1265. Simon de Montfort sai surmansa taistelukentällä. Henrik eli viimeiset vuotensa nimellisenä hallitsijana, tosiasiallista valtaa käytti jo hänen poikansa Edvard. Vuonna 1269 uusi Westminster Abbey valmistui ja Edvard Tunnustajan jäännökset siirrettiin sinne. Kun Henrik kuoli vuonna 1272, hänen ruumiinsa asetettiin tilapäisesti Edvard Tunnustajan hautakammioon. Johan Ludvig Runeberg
Runeberg kuoli 6. toukokuuta 1877, ja hänet haudattiin Näsinmäen hautausmaan korkeimmalle kummulle. Kallioon louhittu hautaholvi somistettiin kasvein. Runebergin hautajaiset 12. toukokuuta 1877 olivat suuret ja juhlalliset. Helsingistä tuli kolme junavaunullista hautajaisvieraita ja hautajaisiin osallistuivat koko valtiopäivät. Hautajaissaaton reitti Runebergin kotitalolta oli peitelty kuusenhavuilla ja reunustettu pikkukuusilla. Kuusenhavuilla oli koristeltu myös Porvoon rakennuksia, kaupungin kaupat olivat kiinni koko päivän ja Helsingissäkin kolme tuntia. Kulkue oli niin pitkä, että sen alkupää oli jo haudan äärellä eivätkä viimeiset olleet vielä päässeet lähtemään vainajan kotitalolta. Kulkuetta johtivat Suomen Kaartin soittokunta ja Ylioppilaskunnan Laulajat, joka lauloi haudalla Fredrik Paciuksen johdolla Runebergin sanoittaman Maamme-laulun. Hautapuheen koko kansan puolesta piti J. V. Snellman, myös Zachris Topelius ja kaupunginvaltuuston puheenjohtaja Georg Wallgren puhuivat. Runebergin vaimo, kirjailija Fredrika Runeberg haudattiin miehensä rinnalle vuonna 1879, hänen nimensä on muistomerkin toisella puolella.
Hautamuistomerkin saamiseksi järjestettiin pian Runebergin kuoleman jälkeen kansalaiskeräys ja vuonna 1879 suunnittelukilpailu, joka oli lajissaan Suomen ensimmäinen. Kilpailu jouduttiin uusimaan vuosina 1880 ja 1885, koska ensimmäisen kilpailun voittanut ruotsalaisen kuvanveistäjä Per Hasselbergin ehdotus osoittautui liian kalliiksi toteuttaa ja toisella kerralla palkintolautakunta ei ollut tyytyväinen jätettyihin ehdotuksiin. Kolmannen kilpailun voitti kuopiolainen arkkitehti Ferdinand Öhman. Muistomerkki paljastettiin lopulta 5. toukokuuta 1888. Se on korkea musta graniittipaasi, jonka etusivua koristaa tähti ja takasivua tähti ja lyyra. Siihen on kirjoitettu sanat "”Fosterlandet reste vården”". Emil Wikström
Viimeiset vuotensa Wikström työskenteli jälleen Visavuoressa, kunnes sairaudet ja sota-ajan kehno ravinto mursivat kuvanveistäjän terveyden. Emil Wikström kuoli 78-vuotiaana Helsingissä 25.9.1942. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle. Johan Elias Strömborg
Strömborg muutti perheineen loppuvuodesta 1868 asumaan J. L. Runebergin ja Fredrika Runebergin naapuriin. Runebergien koti oli tullut liian suureksi lasten muutettua pois ja niinpä se remontoitiin kahdeksi eri asunnoksi joista toisen Strömborg sai. Strömborgista tuli 1880 perustetun Runebergin kotimuseon intendentti 1882 ja myöhemmin hänen tyttärensä Ida jatkoi tässä tehtävässä yli 50 vuoden ajan. Charles Sjöberg
Karl Emil (Charles) Sjöberg (5. syyskuuta 1877 Parainen – 14. kesäkuuta 1930 Michigan, Yhdysvallat) oli suomenruotsalainen runoilija. Emil Schybergson
Schybergson oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen ja hänet valittiin valtiopäiville porvarissäädyn edustajaksi toistuvasti vuosina 1885–1900 sekä 1905–1906. Ruotsalaisen puolueen muiden poliitikkojen tavoin hän kannatti sortovuosien aikana perustuslaillista vastarintaa, ja kuului lähetystöön, joka kävi valittamassa keisarille Helsingissä 1902 tapahtuneesta kasakoiden riehumisesta. Kesällä 1904 Schybergson karkoitettiin mielipiteidensä vuoksi Nižni Novgorodiin, josta hän kuitenkin sai jo samana syksyn siirtyä ulkomaille ja seuraavan vuoden alussa palata kotimaahan. Koska Privatbankenille oli sillä välin valittu uusi toimitusjohtaja, Schybergson siirtyi 1906 Suomen Hypoteekkiyhdistyksen toimitusjohtajaksi, missä tehtävässä jatkoi kuolemaansa asti. Walter Sjöberg
Walter Sjöberg oli vapaa-ajattelija, joka jo 1880-luvun lopulla vaikutti Tukholmassa toimineessa utilitaristisessa Utilistiska samfundet -järjestössä. Sjöberg toimi muun muassa yhdistyksen luennoitsijana, kun sen perustaja Viktor Lennstrand joutui uskonnonvastaisten puheidensa vuoksi vankilaan. Sortokausien aikana Sjöberg oli mukana aktivistiliikkeessä avustamalla venäläisiä vallankumouksellisia. Suomessa vaikuttaneen bolševikin Vladimir Smirnoffin mukaan hän avusti eri tavoin jopa tuhatta venäläistä vallankumouksellista. Sjöberg muun muassa antoi Helsingin keskustassa sijainneen liikehuoneistonsa bolševikkien kohtauspaikaksi, piilotteli heitä asunnossaan ja järjesti väärennettyjä passeja. Vuoden 1906 Viaporin kapinan jälkeen hänen asunnossaan piileskeli kymmeniä venäläisiä matruuseja, joille Sjöberg hankki matkustusasiakirjoja ja auttoi heitä pois Suomesta. Myös Vladimir Leninin sanotaan kuuluneen hänen ystäväpiiriinsä. Sjöberg ei kuitenkaan itse kuulunut mihinkään poliittiseen puolueeseen. Baruch Spinoza
Vuonna 1669 Spinoza muutti Amsterdamista Haagiin. Vuonna 1673 hänelle tarjottiin professorin virkaa Heidelbergin yliopistosta. Spinoza kuitenkin kieltäytyi, koska halusi säilyttää riippumattomuutensa. Leibniz ja Spinoza tapasivat vuonna 1676, vuotta ennen Spinozan kuolemaa, Haagissa ja keskustelivat "Etiikasta", joka oli juuri ilmestynyt. He eivät ilmeisesti päässeet yhteisymmärrykseen monestakaan seikasta. Spinoza kuoli vuonna 1677 ennenaikaisesti, mahdollisesti sen vuoksi, että oli hengittänyt linssien hiomisen seurauksena lasipölyä ja se oli pahentanut hänen keuhkotautiaan. Emanuel Swedenborg
Myöhemmissä teoksissaan Swedenborg muun muassa selitti Raamatun sanomaa omien menetelmiensä mukaisesti, ja vähän ennen kuolemaansa hän julkaisi vielä kirjan "Vera Christiana Religio", jonka tarkoituksena oli lähinnä selittää hänen omia opetuksiaan luterilaisille kristityille. "Vera Christiana Religiossa" Swedenborg myös vakuuttaa, että Jumala on antanut hänelle tehtävän kertoa ihmisille taivaallisista salaisuuksista. Gustaf Lundberg
Gustaf Lundberg (17. elokuuta 1695 Tukholma – 18. maaliskuuta 1786) oli yksi Ruotsin kaikkein tuotteliaimpia ja taloudellisesti menestynempiä taiteilijoita. On arvioitu, että hän maalasi Pariisissa lähes koko Versaillesin kuninkaallisen hovin, ja Ruotsissa lähes 300 perhettä. Hän oli hyvin menestynyt taiteilija. Eric Stenbock
Stenbock opiskeli Balliot Collegessa, Oxfordin yliopistossa, neljä lukukautta vuodesta 1879 vuoteen 1884, mutta keskeytti opinnot. Hän julkaisi useita runo- ja novellikokoelmia, joista tunnetuimpia ovat "Love, Sleep and Dreams" (1881) ja "Rue, Myrtle and Cypress" (1883). Stenbock asui suurimman osan elämästään Englannissa, ja kirjoitti myös teoksensa englannin kielellä. Hän kuoli vuonna 1895 ollessaan 35-vuotias. Näsinmäen hautausmaa
Hautausmaalla on kallio paikoitellen liian lähellä maan pintaa tavanomaiseen hautaukseen ja vanhan osan yksi kohta pysyikin pitkään tyhjänä. Kansallisrunoilija Johan Ludvig Runeberg kuoli toukokuussa 1877 ja hänen leposijakseen tuli tämä hautausmaan korkein kumpu. Kallioon louhittu hautaholvi somistettiin kasvein. Runebergin vaimo, kirjailija Fredrika Runeberg haudattiin miehensä rinnalle vuonna 1879, hänen nimensä on kultakirjaimin muistomerkin toisella puolella. Tukholman arkkitehtuuri
Tukholmaan nousi muutamia rakennuksia ja rakennelmia, jotka lasketaan nykyään kaupungin arkkitehtuurin tärkeimpien monumenttien joukkoon; Ragnar Östbergin kaupungintalo (1904–1923), Ivar Tengbomin konserttitalo (1920–1926), Gunnar Asplundin kaupunginkirjasto (1920–1928) ja Asplundin ja Sigurd Lewerentzin Skogskyrkogården Enskedessä (1914–1940). Uutta, 1920-luvulla arkkitehtuurissa ja taiteessa vallinnutta tyylisuuntaa kutsutaan 20-luvun klassisismiksi (): ulkomailla se tunnettiin myös nimellä "Swedish grace". Anders Celsius
Anders Celsius kuoli tuberkuloosiin vuonna 1744 Uppsalassa.
Celsiuksen kuva on ollut maalattuna Norwegian Air Shuttlen kahden sittemmin käytöstä poistetun Boeing 737–800 -koneen pyrstöön. Henrik Ibsen
Ibsen haudattiin Grav Felserin hautalehtoon 1. kesäkuuta vuonna 1906. Hautajaisseremonia pidettiin täydessä Oslon Trefoldighetskirkenissä, jonka ulkopuolella hautajaisia seurasi arvioiden mukaan 20 000 ihmistä. Peräti 44 seppelettä laskettiin arkulle. Tilaisuuden jälkeen arkkua kannettiin pitkin Ullevålsveien-katua kulkueessa, johon kuului edustajia Norjan suurkäräjiltä, hallituksesta, korkeimmasta oikeudesta, Oslon kaupunginvaltuustosta sekä ulkomaisista edustustoista. Kirkkomaalla pidettiin yksinkertainen seremonia, jonka aikana kauppiaskuoro esitti kappaleen "Vaag o sjæl o bed" ja kaartinorkesteri soitti Edvard Griegin säveltämän Rikard Nordaakin surumarssin. Emanuel Swedenborg
Swedenborg eli aikuisiälläkin vuosikausien ajan isänsä varallisuuden turvin. Vuonna 1716 hänet tosin nimitettiin Ruotsin Kuninkaalliseen kaivoslautakuntaan ylimääräiseksi asessoriksi, mutta virka oli palkaton. Vasta kahdeksan vuotta myöhemmin hänestä tuli lautakunnassa palkallinen asessori. Eduard von Toll
Eduard Gustav von Toll (, 14. maaliskuuta 1858 Tallinna – 1902 Itä-Siperian meri) oli Venäjän palveluksessa toiminut baltiansaksalainen geologi ja naparetkeilijä, joka teki useita tutkimusmatkoja Pohjoiselle jäämerelle. Hän kuului vapaaherralliseen von Toll -aatelissukuun ja opiskeli Tarton yliopistossa eläintiedettä. Von Toll teki 1880-luvulta alkaen useita tutkimusmatkoja varsinkin Uuden-Siperian saarille. Vuosina 1900–1902 hän johti sinne suuntautunutta Venäjän tiedeakatemian tukemaa retkeä, jonka yhtenä päämääränä oli löytää Sannikovin maana tunnettu oletettu saari, jonka tutkimusmatkailija Jakov Sannikov väitti nähneensä 1800-luvun alussa. Vietettyään "Zarja"-aluksella kaksi talvea Uuden-Siperian saarten seudulla ankarissa olosuhteissa, von Toll matkasi keväällä 1902 reellä retkikuntansa kolmen miehen kanssa silloin huonosti tunnetulle Bennettinsaarelle. "Zarja" ei päässyt suunnitelmien mukaan hakemaan heitä kesällä, eikä heitä enää sen jälkeen nähty; he kuolivat ilmeisesti syksyllä 1902 yrittäessään vaeltaa jalkaisin takaisin mantereelle. Seuraavana vuonna pelastusretkikunnat löysivät joitakin von Tollin retkikunnan tavaroita, mutta eivät heidän jäännöksiään. Sähkötuoli
Viimeisin sähkötuolin valinnut kuolemaantuomittu oli David Earl Miller, joka teloitettiin 6. joulukuuta 2018 Riverbend Maximum Security Institution -vankilassa, Nashvillessa, Tennesseessa. Edmund Zagorski teloitettiin sähkötuolilla samassa vankilassa 1. marraskuuta 2018, vain 35 päivää ennen Milleriä. Theodor Svedberg
Theodor (The) Svedberg (30. elokuuta 1884 Valbo – 25. helmikuuta 1971 Kopparberg) oli ruotsalainen kemisti, joka sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1926 kolloidien tutkimisesta. Hänen tutkimuksensa tukivat Albert Einsteinin ja Marian Smoluchowskin näkemystä Brownin liikkeestä. Svedberg kehitti ultrasentrifugin ja osoitti sen käyttökelpoisuuden proteiinien erottamiseen toisistaan. Emanuel Swedenborg
Kirjojensa aiheissa Swedenborg eteni melko suoraviivaisesti ihmisen ulkopuolisista luonnontieteellisistä ilmiöistä ihmisen ruumiinrakenteeseen ja lopulta sieluun sekä Jumalaan. Swedenborgin uskonnollisissa teoksissa korostuu hänen näkemyksenä siitä, että sokea usko ei ole ymmärrystä jalompaa, vaan Jumalaan, taivaaseen ja helvettiin liittyviä asioita voidaan ymmärtää valaistuneella ihmisjärjellä. Emil Škoda
Emil Škoda ei ollut vain insinööri ja tuotannonjohtaja vaan myös hyvä kauppamies. Hänellä oli nenää uusille kehityksille ja hän pystyi taitavasti ratkaisemaan ongelmia.
Škoda kuoli 8. elokuuta 1900 Selzthalin (Obersteiermark) lähellä junamatkalla kylpylään Bad Gasteiniin. Hänet on haudattu Nicolasin hautausmaalle Pilseniin. Hautajaiset olivat paikkakunnalla valtava tapahtuma. Hautamuistomerkin on vuonna 1903 tehnyt italialainen kuvanveistäjä Raffaella Romanelliho. Hänen seuraajakseen yrityksessä tuli hänen poikansa Karl Freiherr von Škoda. Ragnar Nordström
Valpo jahtasi häntä kolme vuotta asekätkennän, kommunismin vastaisen toiminnan ja saksalaissuhteiden takia. Hänen jahtaamisensa kuitenkin päättyi Valtiollisen poliisin lakkauttamiseen vuonna 1948.
Sodan jälkeen hän oli merkittävä sijoittaja Suomen yrityselämässä. Hän omisti osakkeita muun muassa Fenniasta, Enso-Gutzeitista ja Kansallis-Osake-Pankista. 1950-luvulla hänen laivanvarustustoimintansa joutui suuriin vaikeuksiin ja lopulta vararikkoon. Nordström kuoli jouluyönä 1982. Algernon Charles Swinburne
Swinburne herätti aikanaan huomiota elintavoillaan. Hän oli kiinnostunut sadomasokismista, oli tunnettu ateisti sekä mahdollisesti homoseksuaali. Swinburne oli myös alkoholisti, ja hänen terveytensä kärsi juomisen seurauksena. Swinburne muutti vuonna 1879 Putney Hilliin ystävänsä Theodore Watts-Duntonin luokse, jossa hän asui viimeiset 30 elinvuottaan. Swinburne kuoli influenssaan ja keuhkokuumeeseen vuonna 1909 Putneyssa, Englannissa, ollessaan 72-vuotias. Hänet haudattiin Bonchurchiin Wightsaarelle. Edith Södergran
Syksyllä 1922 Södergran tunsi itsensä heikoksi ja vietti pitkiä aikoja vuoteessa. Olsson yritti saada Södergranin sairaalaan, mutta tämä piti kiinni vuonna 1914 tekemästään päätöksestä välttää laitoshoitoa viimeiseen asti. Hän kirjoitti viimeiset runonsa ”Landet som icke är” ja ”Ankomst till Hades”. Viimeisen kirjeensä hän lähetti Diktoniukselle ennen kuolemaansa juhannuksena 1923. Emil Elo
Emil Nestor Elo (vuoteen 1907 Emil Viktor Hytönen, 18. joulukuuta 1879 Rautalampi – 5. tammikuuta 1953 Lontoo) oli suomalainen toimittaja ja sosiaalidemokraatti, joka 1900-luvun alkuvuosina kuului SDP:ssä vaikuttaneisiin siltasaarelaisten ryhmään. Sisällissodan aikana hän toimi kansanvaltuuskunnan posti- ja tiedotusosaston johtajana. Sodan jälkeen Elo pakeni Neuvosto-Venäjälle, jossa hän liittyi Muurmannin legioonaan ja suoritti myöhemmin myös punaupseerikurssin. Viimeiset vuosikymmenensä Elo asui maanpaossa Iso-Britanniassa. Väinö Stenbäck
Emil Väinö Stenbäck (13. kesäkuuta 1862 Alavus – 19. marraskuuta 1937 Porvoo) oli suomalainen tehtailija, maallikkosaarnaaja ja suomentaja. Erik Sjöberg (runoilija)
Erik Sjöberg (14. tammikuuta 1794 Ludgo, Södermanland, Ruotsi – 4. maaliskuuta 1828 Tukholma) oli ruotsalainen romantiikan ajan runoilija ja kirjailija. Hänet tunnetaan pseudonyymillä Vitalis. Sven Landberg
Sven Axel Richard Landberg (6. joulukuuta 1888 Tukholma – 11. huhtikuuta 1962 Tukholma) oli ruotsalainen voimistelija ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Hän oli mukana voittamassa kultaa joukkuevoimistelussa vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa ja sitten ruotsalaisen järjestelmän joukkuekilpailussa vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa. Ebba Stenbock
Niskoittelunsa takia Ebba Stenbock joutui kotiarestiin ja hänet kuljetettiin tyttärineen Tukholmaan, missä hän eli vangittuna. Hänen poikansa Johan Fleming teloitettiin Turun verilöylyssä marraskuussa 1599. Ebba Stenbockin omaisuus takavarikoitiin kruunulle, mutta hän sai sen takaisin vuoteen 1608 mennessä. Charles Emil Lewenhaupt (vanhempi)
Sodan alkuvaihe sujui Ruotsin joukoilta huonosti, ja Lappeenrannan taistelun 1742 jälkeen Lewenhaupt nimitettiin Suomessa olevien joukkojen ylipäälliköksi Henrik Magnus von Buddenbrockin tilalle. Lewenhaupt ei kuitenkaan osoittanut merkittäviä sotapäällikön kykyjä, vaan solmi Venäjän kanssa aselevon pyrkimättä hyötymään vastapuolen sisäisestä hajanaisuudesta. Taistelujen puhjettua uudelleen hän vetäytyi joukkoineen Helsinkiin. Tämän takia hänet ja hänen lähin miehensä Henrik Magnus von Buddenbrock kutsuttiin Tukholmaan, tuomittiin Ruotsin sotilaskunnian tahraamisesta kuolemaan ja mestattiin kesällä 1743. Önningebyn taiteilijasiirtokunta
Westerholm palasi sodan päätyttyä 1918 ja maalasi innokkaasti, mutta hän sairastui ja kuoli vuonna 1919. Samana vuonna kuolivat myös Elin Danielson ja Ellen Favorin. Westman oli kuollut jo pari vuotta aiemmin. Hanna Rönnberg ja Anna Wengberg tulivat Önningebyhyn vielä tämänkin jälkeen, mutta siirtokunnan hengestä ei ollut enää mitään jäljellä.Önningebyssä on taide- ja kulttuurihistoriallinen museo, jossa on esillä taidetta sekä esineitä ja kuvia Önningebyn taiteilijoiden ajalta. Museon johtajana toimii etnologi Kjell Ekström, joka on kirjoittanut monia kirjoja niin Önningebyn yhteisöstä kuin muustakin ahvenanmaalaisesta taiteesta. Museossa on tehty aiheesta pääosin arkistokuvista koostuva dokumenttifilmi "Bland kor, björkar och paletter", jonka musiikin sävelsi Arvo Pärt. Yhteistyössä virolaisten kanssa järjestetään Tallinnassa Viron kansallismuseossa 2011 näyttely Önningebyn naismaalareista. Museossa on ollut myös Noor-Eestiläisten Önningebyssä työskennelleiden taiteilijoiden näyttely. Sven Elof Kristiansson
Suomen sisällissodan aikana Kristiansson oli Kansanvaltuuskunnan virkailijana. Hän pakeni nähtävästi sodan loppuvaiheessa Venäjälle, mutta hänen kuolemastaan on ristiriitaista tietoa. On oletettu, että hänet tapettiin sisällissodassa tai sen jälkeen. Toisen käsityksen mukaan hän kuoli hukkumalla Norjassa 1920–1923. Kristianssonien sukuseuran mukaan hän siirtyi Venäjälle, jossa joutui Stalinin vainojen uhriksi vuonna 1929. Hänen kerrotaan palvelleen 1920-luvulla Edvard Gyllingin aikana toimihenkilönä Karjalan tasavallassa. Vanha kirkkopuisto
Puistossa on säilynyt 48 hautakiveä vuosilta 1790–1829. Kauppaneuvos Johan Sederholm, Sederholmin talon rakennuttaja, haudattiin kuoltuaan vuonna 1805 aluksi vanhalle Ulrika Eleonooran kirkon kirkkomaalle. Kun kyseinen hautausmaa myöhemmin hävitettiin Senaatintorin tieltä, hänen jäännöksensä siirrettiin Kamppiin, johon valmistui C. L. Engelin suunnittelema hautakappeli. Se oli Sederholmin suvun omistuksessa vuoteen 1890, jolloin senaattori Theodor Cederholm luovutti sen seurakunnalle. Se toimi myöhemmin myös väliaikaisena ruumishuoneena. Rakennus on yhä jäljellä puiston pohjoisessa kulmassa. Aivan sen vieressä on kenraalimajuri ja senaattori Heribert Conrad Reuterskjöldin hautamuistomerkki. Entiselle Kampin hautausmaalle on haudattu myös muun muassa arkkitehti Pehr Granstedt sekä alueen asemakaavan suunnitellut Anders Kocke. Heidän hautakivensä ovat säilyneiden joukossa. Pelle Lindbergh
Lindbergh kuoli auto-onnettomuudessa marraskuussa 1985. Hän suistui Porsche 930 -autollaan jyrkässä kaarteessa päin kiviseinää lähes 130 kilometrin tuntinopeudella ja menehtyi saamiinsa aivo- ja selkäydinvammoihin muutamaa tuntia myöhemmin sairaalassa. Ennen onnettomuutta Lindbergh oli nauttinut alkoholia ja hänen verensä alkoholipitoisuudeksi todettiin 2,4 promillea. Lindberghin kyydissä olleet kaksi matkustajaa saivat vakavia vammoja, mutta selvisivät hengissä. Lindbergh on haudattu Skogskyrkogårdenin hautausmaalle Tukholmaan. Juliana Söderborg
Söderborgin ja Lagerbladin esimerkkiä seurasivat pian myös useat muut lounaissuomalaiset naiset, kuten Sofia Rosnell, Maria Neckström ja Anna Lönbergh. Miessaarnaajista tunnetuin oli räätäli Iisak Lemberg. Muihin unissasaarnaajiin verrattuna Juliana Söderborg tunnettiin kuitenkin hillittynä ja hän nauttikin rukoilevaisten keskuudessa suurinta arvostusta. Söderborgin kerrottiin jopa saaneen pitää saarnaa kuningas Kustaa III:n teltan ulkopuolella tämän Suomen vierailun aikana. Hän liikkui ahkerasti myös sairaiden ja köyhien luona eri puolilla Satakuntaa. Söderborgin kuoltua vuonna 1799, hänen hautajaisiinsa saapui sankka surijoiden joukko. Axel Hamborn
Axel Harald Hamborn (19. helmikuuta1892, Solberga, Skåne – 1987, Malmö) oli ruotsalainen taidemaalari, kuvataiteilija ja graafikko. Hän opiskeli Tukholman taideakatemiassa ja teki opintomatkoja mm. Saksaan, Hollantiin, Belgiaan ja Ranskaan. Hambornin taulujen aiheita olivat usein rannikot, satama-aiheet ja veneet. Hän maalasi sekä öljyväritöitä että akvarellejä. Hambornin teoksia on nähtävillä Tukholman kansallismuseossa, Malmön museossa, Landskronan museossa ja Helsingissä. Kansallisgallerian kokoelmissa on hänen teoksensa "Sadekuuro tasangolla" vuodelta 1931. Einar Lundborg
Hän menehtyi Jaktfalkenin koelennolla Itä-Götanmaan lääniissä Malmslättissä 1931. Hänet on haudattu Linköpingiin. Eduard Steinberg
Eduard Arkadjevitš Steinberg () (3. maaliskuuta 1937 Moskova, Neuvostoliitto – 28. maaliskuuta 2012 Pariisi, Ranska) oli venäläinen taidemaalari, filosofi ja toisinajattelija. Lemun taistelu
Yli-Lemun kartanon pihalla olleessa Swedenborgin kappelissa siunattiin taistelussa kaatuneita uhreja, osa muualle kuljetettavista ruumiista myös säilytettiin kappelin kellarissa, kunnes ne saatettiin haudan lepoon. Kartanon maille pystytettiin 2008 kesällä kuvanveistäjä Heidi Limnellin veistämä muistomerkki "Kuoleva Soturi" taistelussa kaatuneiden muistoksi. Teos perustuu Runebergin Vänrikki Stoolin tarinoiden samannimiseen runoon. Elämänmäki
Elämänmäki oli Vilppulassa 1900-luvun alkuvuosikymmeninä toiminut hermotauti- ja luonnonparantola jonka perusti 1904 tohtori Edvard Wilhelm Lybeck (1864–1919). Parantolarakennus sijaitsi 15 kilometrin päässä Vilppulan asemalta 189 metriä korkean "Elämänmäen" päällä josta oli näköala neljälle eri järvelle. Parantolassa käytettiin hoitomuotoina ravinto-, ilma- ja aurinkokylpyjä, uintia, savihauteita sekä paastoa ja siellä oli potilaina monia sen ajan kuuluisuuksia kuten Akseli Gallen-Kallela, Mathilda Wrede, Järnefeltit, Juhani Aho, Ilmari Kianto ja F. E. Sillanpää. Lybeckin hoitomenetelmissä oli lähtökohtana se olettamus että ihminen on osa luontoa, ja että luonnon rauha ja kauneus sinällään ovat parantavia elementtejä. Jesper Svedberg
Hänet tunnetaan myös Emanuel Swedenborgin isänä. Eva Ljungberg
Eva Ljungberg kuoli kotikaupungissaan Raumalla elokuussa 1919. Hän on jäänyt kuolemansa jälkeen jokseenkin unohdetuksi kirjailijaksi, jota kirjallisuushistoriat eivät juuri mainitse, vaikka hän oli yksi varhaisista historiallisen romaanin kirjoittajista Suomessa. Hänen Rauman historiaa käsittelevistä kertomuksistaan on tosin koottu kotiseutujärjestöjen julkaisema suomennosvalikoima "Pyrman trumbutta" (1982). Peter Carl Fabergé
Lokakuun vallankumouksen kaaos pakotti Fabergén luopumaan tuotannosta. Hän myi yrityksen osakkeet työntekijöilleen ja pakeni Neuvosto-Venäjältä viimeisellä diplomaattijunalla Riian, Berliinin, Frankfurtin ja Hampurin kautta Wiesbadeniin, Saksaan. Fabergé kuoli kaksi vuotta myöhemmin Bellevue Hotellissa Lausannessa, Sveitsissä. Hänet on haudattu puolisonsa Augustan viereen Cannesiin, Ranskaan. Ragnar Wahlbeck
Talvisodan ja välirauhan aikana Wahlbeck toimi koulutusupseerina Jääkäripataljoona 1:ssä (JP 1) ja myöhemmin JP 1:n komentajana. Talvisodassa hän osallistui taisteluihin Summa–Kollaa–Nietjärvi akselilla. Jatkosotaan hän osallistui edelleen Jääkäripataljoona 1:n (JP 1)komentajana osallistuen taisteluihin Ilomantsissa, Tolvajärvellä, Onkamuksessa, Säämäjärvellä, Mundjärvellä, Kendjärvellä, Kontupohjassa, Karhumäessä ja Tulvojassa. Vuonna 1943 hänet siirrettiin Osasto W:n eli Jalkaväkirykmentti 49:n komentajaksi ja osallistui Lempaalan taisteluun ja kaatui taistelussa Vuosalmella 4. heinäkuuta 1944. Hänet haudattiin Helsingin Hietaniemen hautausmaalle sankarihautaan. Adolf Erik Nordenskiöld
Asetuttuaan jo Ruotsiin Nordenskiöld pääsi 1860-luvun alussa vierailemaan Suomessa, josta löysi itselleen puolison, vapaaherratar Anna Mannerheimin (1840–1924). Heidät vihittiin 1. heinäkuuta 1863 Mannerheim-suvulle kuuluvassa Louhisaaren kartanossa. Anna Mannerheim oli luonnontutkijan ja hovioikeuden presidentin Carl Gustaf Mannerheimin tytär ja myöhemmän Suomen marsalkan C. G. E. Mannerheimin täti. Nordenskiöld sai vaimonsa kanssa viisi lasta, joista kolme syntyi hänen ollessaan tutkimusmatkoillaan. Vanhin poika Gustaf Erik Adolf Nordenskiöld (1868–1895) osallistui tutkimusmatkoille Huippuvuorille ja Pohjois-Amerikkaan, nuorin Nils Erland Herbert (1877–1932) puolestaan Etelä-Amerikkaan. Perhe asui Tukholman keskustassa Norrmalmilla ja oleskeli paljon Nordenskiöldien omistamassa Dalbyössä Tukholman eteläpuolella. Medborgarhuset
Medborgarhuset (; myös "Forsgrénska Medborgarhuset") on Tukholman Södermalmilla, Medborgarplatsenin aukion laidalla sijaitseva rakennuskompleksi. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Karl Martin Westerberg, joka voitti vuonna 1930 järjestetyn suunnittelukilpailun. Talo valmistui 1939. Kompleksi koostuu kolmesta rakennuksesta, joissa sijaitsee muun muassa luentosali, uimahalli ja kirjasto. Sisäänkäynti on toisen kerroksen korkeudella. Julkisivut on verhoiltu keltaisilla tiilillä. Sisustuksessa ja siäänkäynnissä on käytetty paikalta puretusta vanhasta rakennuksesta peräisin olevia koristeita. Pääoven eteen on pystytetty vuonna 2003 surmatun Ruotsin ulkoministeri Anna Lindhin muistomerkki. Wolter Stenbäck
Sortovuosien aikana Stenbäck oli mukana muun muassa aktivistien taistelujärjestön toiminnassa. Erään kertomuksen mukaan hän oli myös yksi kenraalikuvernööri Bobrikovin murhanneen Eugen Schaumanin arkunkantajista. Lokakuussa 1907 Stenbäck joutui Pietarissa pidätetyksi yhdessä kolmen muun aktivistin Johannes Gummeruksen, Aino Malmbergin ja Filemon Tidermanin kanssa. Aktivistien johtohahmoihin lukeutunut Arvid Neovius teki pidätyksen johdosta eduskunnassa välikysymyksen. Vietettyään viisi kuukautta Pietarissa sijaitsevassa Krestyn vankilassa, Stenbäck tuomittiin kolemn vuoden pituiseen karkotukseen. Hänet kuljetettiin aluksi Vologdan alueelle Vjatkaan, josta matka jatkui edelleen Komin alueen Ust-Sysolskiin. Stenbäck onnistui kuitenkin karkaamaan ja oli maanpaossa aina vuoteen 1917 saakka. Stenbäck asui aluksi Kööpenhaminassa, jossa hän suoritti fysioterapeutin tutkinnon 1910 ja harjoitti sen jälkeen ammattiaan myös Englannissa, Italiassa ja Ranskassa. Eric Tigerstedt
Yhdysvalloissa Tigerstedt tapasi Thomas Alva Edisonin, jonka kanssa hän oli ollut jo aiemmin kirjeenvaihdossa, ja perusti "The Tiger Manufacturing Co" -nimisen yrityksen, joka valmisti kolmipiirisiä kideradiovastaanottimia ja kryptografoneita. Meksikon hallitus osti kaksi tällaista kryptografonia ja radioiden myynti lähti myös hyvin käyntiin. 20. huhtikuuta 1924 Tigerstedt joutui kuitenkin auto-onnettomuuteen ja loukkaantui siinä vakavasti. Pian sen jälkeen hän sairastui myös tuberkuloosiin, joka levisi nopeasti eri puolille elimistöä, muun muassa munuaisiin, joista toinen jouduttiin poistamaan leikkauksessa. Tigerstedt kuoli huhtikuussa 1925 New Yorkissa. Hänen tuhkauurnansa tuotiin Suomeen ja haudattiin Helsingin vanhalle hautausmaalle. Kronborgin linna
Kronborg tunnetaan yleisesti myös nimellä "Elsinore", joka on William Shakespearen kuuluisan tragedian "Hamlet" tapahtumapaikka. Näytelmä esitettiin ensimmäistä kertaa Kronborgissa Shakespearen kuoleman 200-vuotisjuhlapäivänä. Näyttelijöinä toimivat linnan varuskunnan sotilaat ja näyttämönä lounaiskulman lennätintorni. Tämän jälkeen Hamlet on esitetty linnan pihalla ja monissa muissa paikoissa useita kertoja. Emanuel Swedenborg
1740-luvulla Swedenborg suunnitteli myös laajempaa, 17-osaista anatomista teosta, jolle hän antoi nimeksi "Regnum Animale". Kirjan kirjoittaminen jäi kesken, mutta yksittäisiä osia siitä on julkaistu. Ruotsin historia
Kaarle X Kustaan hallituskaudella (1654–1660) Ruotsi kävi useita sotia aggressiivisia naapureitaan vastaan. Ruotsi valloitti lisää alueitakin eri puolilta Pohjois-Eurooppaa, muun muassa Trondheimin läänin Norjasta, sekä Bornholmin saaren, jotka kuitenkin palautettiin takaisin Tanskalle Roskilden rauhassa vuonna 1660. Useimmat aluevaltauksensa Ruotsi siis menetti pian, mutta pysyväksi jäi siihen saakka Tanskalle kuuluneen Skånen liittäminen Ruotsiin Roskilden rauhansopimuksella 1658. Samoihin aikoihin Ruotsiin liitettiin myös Gotlanti. Kaarle menehtyi keuhkokuumeeseen Göteborgissa 13. helmikuuta, 1660.
Kaarle X Kustaan puoliso Hedvig Eleonoora (1636–1715), rakennutti Drottningholmin linnan vuonna 1662. Johan August Wahlberg
1853 Wahlberg palasi Afrikkaan ja saapui Kapkaupunkiin jouluna 1853, josta hän matkusti huhtikuussa 1854 Walvis Bayn kaupunkiin nykyiseen Namibiaan. Täällä hän liittyi Charles Anderssonin seurueeseen, joka lähti tutkimaan Ngamijärven seutua. Wahlberg osallistui norsujahtiin ja kuoli onnettomuudessa jäätyään haavoittuneen elefantin ruhjomaksi. Ufokontakti
Jo 1758 Emanuel Swedenborg väitti saaneensa psyykkisen yhteyden toisiin planeettoihin. Riddarholmskyrkan
Kirkkoon on haudattu 17 kuninkaallista perheineen eli kaikki Ruotsin hallitsijat vuonna 1632 kuolleesta Kustaa II Aadolfista aina vuonna 1950 kuolleeseen Kustaa V:en asti, lukuun ottamatta Roomaan haudattua kuningatar Kristiinaa. Sittemmin Ruotsin kuninkaallisten hautapaikkana on toiminut Kungliga begravningsplatsen Solnassa. Vuosisatojen ajan on uskottu, että kirkossa on vuonna 1290 kuolleen Maunu Ladonlukon hauta, mutta haudan avanneet tutkijat ovat todenneet, että kyseessä on 1400-1500-luvulla eläneen ihmisen ruumis. Onkin arveltu, että 1500-luvulla hallinnut kuningas Juhana III nimesi vainajat uudestaan vahvistaakseen omaa valtaansa. Tutkimuksia on tarkoitus jatkaa, ja lupahakemus muiden hautojen avaamiseksi on jätetty. Kirkkoon on haudattu myös joitakin kolmikymmenvuotisessa sodassa taistelleita sotilaita. Villa Elfvik
Emil Standertskjöld osti Bredvikin kartanon ja aikoi rakennuttaa huvilan Laajalahden rannalle. Suunnitelma jäi toteutumatta, koska hän kuoli varsin nuorena vuonna 1900. Muutaman vuoden kuluttua hänen leskensä Elvira Standertskjöld rakennutti huvilan, josta tuli hänen ja hänen lastensa koti. Elvira Standertsjöld kuoli Elfvikissä vuonna 1955. Karl Fredrik Eneberg
Karl Fredrik Eneberg (19. maaliskuuta 1841 Närpiö – 24. toukokuuta 1876 Mosul, Mesopotamia) oli suomalainen orientalisti ja assyriologi joka kirjoitti myös runoja ruotsin kielellä. Fredrik Runeberg
Runeberg matkusti vuonna 1875 tuberkuloosin johdosta etelään ja asui mm. Roomassa. Hänen kesällä 1875 ottamansa valokuvat Johan Ludvig Runebergista olivat viimeiset kansallisrunoilijasta otetut kuvat. Fredrik Runeberg kuoli kesäkuussa 1884 ollessaan matkalla Ruotsissa. Carl Johan Cederberg
Penttilän sahaa palvelleista tervahöyryistä S/S Suomi on nykyisin Lappeenrannan satamassa kahvilana nimellä Prinsessa Armaada.
Carl Johan Cederberg kuoli työmatkalla Pariisissa 1908
. Carl Johan Cederberg, Hanna Cederberg ja useita muita Cederberg-suvun henkilöitä on haudattu Joensuun hautausmaalle. Hautamuistomerkin on suunnitellut Eliel Saarinen. Carl Eneas Sjöstrand
Sjöstrand kuoli Tukholmassa, mutta hänet on haudattu Helsinkiin. Emanuel Swedenborg
Vuosina 1736–1740 toteutettu opintomatka ulkomailla antoi Swedenborgille valmiudet kirjoittaa myös anatomiasta ja fysiologiasta. Vuonna 1740 hän julkaisi kirjan "Oeconomia Regni Animalis", jonka keskeisiä teemoja olivat verenkierto, veren koostumus ja sydän. Teoksessa puhutaan tosin myös ihmisen sielusta. Enoch Sontonga
Sontonga kuoli vain 32-vuotiaana 18. huhtikuuta 1905 ja hänen hautansa paikka unohtui. Vuonna 1994 Etelä-Afrikan kansallisten muistomerkkien lautakunta sai tietää, että hänet olisi mahdollisesti haudattu Johannesburgin Braamfonteinin hautausmaalle ja halusi paikantaa sen julistaakseen paikan kansalliseksi monumentiksi. Vaikeuksien jälkeen hauta saatiin paikannettua, ja 24. syyskuuta 1996 presidentti Mandela vihki paikalle pystytetyn muistomerkin ja Sontongalle myönnettiin "Order of Meritorious Service" -kunniamerkki. Ethelred Neuvoton
Ethelred pakeni Normandiaan vaimonsa Emman ja lastensa kanssa vuonna 1013. Hän pystyi palaamaan Englantiin vasta seuraavan vuoden helmikuussa Svenin kuoltua. Ethelred jatkoi kuninkaana, mutta hänen poikansa Edmund Rautakylki lähti riitauduttuaan isänsä kanssa pohjoiseen, jossa Utred, vaikutusvaltainen northumbrialainen aatelismies, tunnusti hänet hallitsijaksi. Etelässä Svenin poika Knuut Suuri hyökkäsi Wessexiin. Edmund alkoi koota armeijaa häntä vastaan, mutta suuri osa miehistä kieltäytyi taistelemasta ellei Ethelred tulisi johtajaksi. Edmund lähti Lontooseen tapaamaan sairasta isäänsä, mutta on epäselvää tekivätkö he sovinnon.
Ethelred kuoli Lontoossa 23. huhtikuuta 1016, jonne hänet myös haudattiin. Hänen poikansa Edmund II Rautakylki seurasi häntä valtaistuimella.