Onko hifi-laitteiden tarkoitus toistaa tallennettu materiaali muokkaamattomana?
Hifi
Hifi (myös "Hi-Fi") on lyhenne, joka tulee englanninkielisistä sanoista "high fidelity", ”korkea todenmukaisuus”, mikä tarkoittaa äänen tallennuksen ja toiston valiolaatua. Hifi-laitteiden tarkoitus on toistaa tallennettu materiaali muokkaamattomana, alkuperäisen kaltaisena, oli sitten kyse videosta, still-kuvasta tai – kuten yleisemmin hifistä puhuttaessa – äänestä. Samantyyppisiä periaatteita liittyy myös auto-hifiin, mutta kotioloissa tietyt tavoitteet on mahdollista saavuttaa helpommin. Toiston laadun arviointiin on olemassa mittausmenetelmiä.
Klaffi
Klaffitaulun käyttö on alkujaan syntynyt äänielokuvien filmikuvauksessa tarpeesta, jossa filmikameran lisäksi kuvaustilanteessa tallennettu ääni erillisellä ääninauhurilla on pitänyt saada tahdistettua keskenään kuvan kanssa elokuvaa leikattaessa. Klaffitaulun avulla elokuvan leikkaaja voi hyvin tarkasti ajoittaa filmikuvan ja ääninauhan keskenään samaan tahtiin. Lisäksi klaffitaulun filmikuvassa näkyvien tietojen perusteella leikkaaja voi varmistua ääninauhalta kuullen, että leikkauspöydällä ovat saman otoksen kuvafilmi ja ääninauha. Riffi
Riffi tai riff on lyhyt yksittäisistä sävelistä tai soinnuista koostuva aihe, jota toistetaan musiikkikappaleessa. Länsimaisessa taidemusiikissa ilmiö tunnetaan nimellä ostinato. Riffejä käytetään paljon jazz-, blues-, funk- ja rockmusiikissa. Monet tunnetuimmista riffeistä on soitettu sähkökitaralla, mutta myös muilla soittimilla on soitettu kuuluisia riffejä. The Hype Machine
The Hype Machine on MP3-blogeja kokoava musiikkitietokanta. Käyttäjät voivat kuunnella musiikkikappaleita suoratoistona sivustolta käsin ja tallentaa niitä suosikit-listalleen. Sivustolle löytyy myös samanniminen kännykkäsovellus, joka muiden ominaisuuksiensa lisäksi sallii useimpien kappaleiden toiston offline-tilassa. Äänentoisto
Toistettava ääni voi olla puhetta, musiikkia tai mitä tahansa ääntä, joka halutaan kuulumaan äänentoistolaitteista. Äänentoiston alkuaikoina tallennettua ääntä toistettiin mekaanisilla laitteilla, kuten gramofonilla, mutta nykyisin äänentoistojärjestelmät ovat lähes yksinomaan sähköisiä. Xiph.org
Xiph.org-säätiö on voittoa tavoittelematon organisaatio, jonka tavoitteena on tarjota yleiseen jakeluun vapaita multimediatiedostoformaatteja ja -työkaluja. Säätiön pääpaino on Ogg-perheen tiedostoformaateissa ja koodekeissa, joista menestynein on ollut Ogg Vorbis, avoin ja patenttivapaa audioformaatti ja koodekki, joka on suunniteltu kilpailemaan patentoitujen MP3- ja AAC-formaattien kanssa. Tämänhetkisen kehitystyön painopisteenä on Ogg Theora, avoin ja patenttivapaa videoformaatti patentoitujen MPEG-4, Real Video ja Windows Media Video-formaattien kilpailijaksi. Hifi
Päätevahvistimen tunnistaa siitä, että siinä ei ole ollenkaan äänenvoimakuuden tai äänilähteen valintakytkimiä etulevyssä ja puolijohteilla toteutetun päätevahvistimen ulkonäköä hallitsevat valtavat jäähdytyslevyt, joita tarvitaan huonon hyötysuhteen takia estämään päätetransistorien tuhoutuminen liiallisen lämmöntuoton takia. Yleensä ainoa katkaisin on virtanappi. Päätevahvistimen etuina ovat yleensä helpompi laajennettavuus kuin integroiduilla vahvistimilla. Tehon loppuessa pääte voidaan vaihtaa tehokkaampaan malliin helposti ja esivahvistin jää ennalleen. Päätevahvistin voi olla toteutettu transistoreilla tai putkilla. Nykyään ovat yleistyneet myös täysin digitaalitekniikkaa hyödyntävät päätevahvistimet (englanniksi "Class D amplifier" tai "switching amplifier"). Hyvän hyötysuhteen ansiosta näissä ei tarvita suurikokoisia jäähdytyslevyjä ja sen johdosta ne voidaan rakentaa erittäin pienikokoisiksi. Monien hifiharrastajien mielestä parhaiden T-amp -toteutusten äänenlaatu lähestyy parhaiden putkivahvistinten äänenlaatua. Laserdisc
Philips huomasi jo CD-äänilevyn kehitystyön alussa mahdollisuuden tallentaa optisesti luettaviin laserlevyihin videokuvaa ja ääntä. Tekniikka mahdollisti videomateriaalin esittämisen erittäin korkeatasoisena sen ajan kotivideonauhureihin verrattuna. Vaikka levyillä olevan videomateriaalin käyttö olikin yksisuuntaista eli käyttäjä ei pystynyt itse tallentamaan levylle, se alkoi kaikesta huolimatta saada suosiota varsinkin niiden keskuudessa, jotka arvostivat suuresti äänen ja kuvan laatua. Videotykkien tuleminen markkinoille avasi LaserDisc-levyille markkinat niiden kotielokuvaharrastajien keskuudessa, jotka tahtoivat katsoa elokuvia kotioloissa valkokankaalta kustannuksista huolimatta. Kotivideonauhureiden tekniikan epävakaa kuvanlaatu näkyi jo liiaksi videotykillä valkokankaalle heijastetussa kuvassa, mihin LaserDisc-levyjen laatu toi parannuksen. Levy ei myöskään laserluennasta johtuen videonauhan tavoin kulunut käytössä, ja levylle tallennettujen kappaleiden ansiosta tietty kohta tallenteesta löytyi helposti, siinä missä videonauhaa joutui kelaamaan vastaavassa tilanteessa. Tuolloin videonauhureiden kelausnopeudet eivät myöskään olleet yhtä nopeita kuin myöhemmissä laitteissa, mikä tosin oli parempi kasettien kunnon säilyttämiseksi. Philips yritti 80-luvun alussa markkinoida LaserDisc-levyjä myös tietokoneilla luotavien tietokantojen tallennuskäyttöön, mutta luopui yrityksestä hyvin lyhyessä ajassa ja keskittyi enemmän CD-levyjen kehitystyöhön. WavPack
WavPack voi pakata 8-, 16-, 24- ja 32-bittisiä yksi-, kaksi- tai useampikanavaisia WAV-muotoisia äänivirtoja häviöttömästi tai häviöllisesti. Näytteenottotaajuus voi olla välillä 6 – 192 kHz. Koodekin erikoisuutena on ns. "hybriditila", jolloin ääntä pakatessa muodostetaan häviöllisesti pakattu tiedosto ja sille korjaustiedosto, jonka avulla häviöllinen tiedosto voidaan koota takaisin alkuperäiseen muotoonsa häviöttömästi. Häviöllinen tila käyttää hyväkseen pelkkiä kvantisointimatriiseja eikä psykoakustisia malleja kuten kehittyneemmät koodekit. Metatietojen (esimerkiksi esittäjä, kappaleen nimi, Replay Gain -arvot) säilytykseen käytetään APEv2- ja ID3v1-tageja. Hifi
Äänilähde tuottaa tyypillisesti linjatasoista analogista signaalia, joka on vahvistettava kaiuttimille syöttämistä varten. Linjatasoisen signaalin siirto tapahtuu tyypillisesti RCA-liittimillä varustetuilla kaapeleilla. Digitaalista signaalia välitetään S/PDIF-protokollalla ja RCA-kaapeleilla tai optisesti TOSLINK-kaapeleilla. Arkisto
Arkisto tarkoittaa järjestelmää, jonka kohteena ovat kirjoitus-, kuva-, äänite- ja tietokonetuotosten talletus. Arkisto tarkoittaa myös niiden luettelointia, säilytystä, kuljetusta että yleistä hallinnointia. Arkistolla voidaan tarkoittaa myös asiakirjojen säilytykseen tarkoitettua tilaa tai rakennusta. Yleensä tässä yhteydessä tuodaan nimessä esille aineistoa säilyttävä yhteisö, viranomainen tai laitos. Häviöllinen pakkausmenetelmä
Häviölliset pakkausmenetelmät pienentävät pakatun tiedoston kokoa rajusti poistamalla siitä informaatiota, jolloin pakkauksen jälkeen purettu tiedosto ei ole täysin samanlainen alkuperäisen kanssa. Useimmiten häviöllisiä menetelmiä käytetään äänen, kuvien ja videon pakkaamiseen. Tyypillisesti häviölliset pakkausmenetelmät perustuvat diskreetin kosinimuunnoksen tai joissain tapauksessa aallokemuunnoksen hyväksikäyttöön. Häiveteknologia
Absorboivat materiaalit muuntavat tutkan lähettämän sähkömagneettisen säteilyn lämmöksi. Resonoivilla materiaaleilla pyritään saamaan pinnoitteesta ja suojattavan kohteen pinnasta heijastuvat sähkömagneettiset kentät kumoamaan toisensa. Dispersiiviset materiaalit aiheuttavat kohteesta siroavan aallon dispersiota. Nykyisin häiveteknologian avulla kohde yritetään sulauttaa taustaansa yhä laajemman spektrin alueella. Puhdastila
Puhdastilalla tarkoitetaan kontrolloitua tilaa, missä valittuja olosuhteita ylläpidetään työskentelyn tai tuotteen puhtauden varmistamiseksi. Puhdastilan teknisessä toteutuksessa suuri määrä ilmaa painetaan ylhäältä HEPA-suodattimen läpi alas mahdollisemman tasaisena laminaarisena virtauksena, jonka tarkoitus on työntää männän tavoin epäpuhtaudet pois kriittisiltä vyöhykkeiltä. Tämä toteutetaan pääasiassa puhtaimmissa ISO-luokissa. Luokasta ISO 6 ja sitä "likaisemmissa" käytetään nimitystä turbulenttinen ilmavirtaus. Turbulenttisessa ilmanjaossa pääpaino on ilman epäpuhtauksien laimentaminen haluttuun tasoon. Puhdastilaan rakennettu tuotantolaitteisto on yleensä ritilälattialla ja katto on kauttaaltaan peitetty hepa-suodattimilla, jolloin ilmavirtaus koko tuotantotilan alalta on tasainen. Suuren kiertävän ilmamäärän vuoksi energiaa kuluu paljon, minkä vuoksi lattianeliöt tällaisessa tilassa ovat kalliita. Suurin epäpuhtauksien lähde on käyttöhenkilöstö, joka joutuu olemaan erityisessä puhdastila-asussa. GMP-puhdastiloissa "ritilälattioita" ei saa käyttää kontaminaatiovaaran vuoksi. Digitaalinen elokuva
Vastatakseen tai ylittääkseen katsojien aikaisempaa elokuvakokemusta digitaalisen elokuvateatterin tulee kyetä laadukkaaseen ääneen ja kuvaan. Elokuvateatterit varustetaan videoserverillä joka ohjaa elokuvaesitystä ja joissain tilanteissa sisältää myös kiintolevytilan elokuvia ja trailereita varten. Elokuvastudiot haluavat suojata eli kryptata elokuvansa turvallisella toimittamisella, esittämisellä ja esityskertojen rekisteröimisellä levitysyhtiöille. Yleisimmin digielokuvalaitteisto koostuu mediaserveristä, digitaaliprojektorista ja ääniprosessorista. Elokuvat toimitetaan teattereihin siirrettävillä kiintolevyillä, yhden elokuvan tiedostokoko vaihtelee 80 gigabitistä 200 gigabittiin. Elokuvien tiedostomuoto on DCI:n standardisoima DCP (Digital Cinema Package). Elokuva itsessään on JPEG2000-formaatilla pakattuja valokuvia, jotka serveri esittää yhtenäisenä elokuvana nykyisen standardin mukaisesti 24 kuvaa sekunnissa. HDV
Formaatti on alun pitäen kehitetty edulliseksi ratkaisuksi kuluttajien siirtyä HD-tasoiseen kuvaukseen. HDV-kamerat käyttävät SD-laitteista tutuksi käynyttä MiniDV-nauhamediaa tai sisäistä kovalevyä tallennukseen. Videokuva pakataan digitaaliseen muotoon MPEG-2 pakkausalgoritmillä 19.7 Mbit/s (720p) tai 25 Mbit/s (1080i) tiedonsiirtonopeuksilla. TIFF
TIFF:n etuna on kyky tallentaa useita kuvia samaan tiedostoon. Tämä helpottaa esimerkiksi kuvasarjojen ja monisivuisten asiakirjojen käsittelyä. Tiedostomuoto onkin ollut laajasti käytössä erityisesti asiakirjojen jäljennyksessä ja arkistoinnissa, esimerkiksi faksipalvelimissa. TIFF-tiedostoja voidaan lisäksi käyttää häviöttömästi, jolloin niiden uudelleentallentaminen muokkaamisen jälkeen ei aiheuta kuvatiedon katoamista toisin kuin JPEG:n kaltaisissa pakkausmenetelmissä. W-VHS
W-VHS:n tallennusmedia on puolen tuuman magneettinen ja metallinen nauha, joka on samankokoisessa kotelossa kuin VHS. Nauhaa voidaan käyttää MUSE-enkoodatun videon – resoluutiona 1125 juovaa – kahden yhtäaikaisen tavallisen tarkkuuden NTSC-signaalin tai monen tunnin NTSC-lähetyksen tallentamiseen. Video tallennetaan nauhalle komponenttimuodossa. Ääni tallennetaan VHS HiFinä tai S-VHS Digital Audio -formaatissa. Hifi
Huoneakustiikan vaikutus toistoon on myös erittäin olennainen ja mitattavissa oleva suure. Monissa tapauksissa sen vaikutus on suurempi kuin kaiuttimien. Hyvä kaiutin kuitenkin soi huonoa paremmin myös huonossa tilassa. Monet kaiutinsuunnittelijat pyrkivät ottamaan huomioon tai minimoimaan akustiikan vaikutuksen. Mikrofoni
"Mäntä-äänilähde" () on mikrofonien kalibrointiin tarkoitettu laite, joka tuottaa tunnetun äänenpaineen. Kalibroitava mikrofoni asetetaan mäntä-äänilähteen kalibrointionteloon, jonka tilavuutta yksi tai useampi jaksollisesti liikkuva mäntä muuttaa. Mäntien iskutilavuuden, ontelon tilavuuden sekä ilman ominaisuuksien avulla voidaan laskea ontelossa vaikuttava äänenpaine. Kalibrointitaajuus on tavallisesti 250 Hz ja kalibrointitaso 124 dB. Mäntä-äänilähteellä ei toimintaperiaatteen vuoksi päästä kovin suuriin taajuuksiin. Teräväpiirtotelevisio
Ääni lähetyksissä on AC-3-standardilla (Dolby Digital) purettavaa kotiteattereihin sopivaa 5.1-monikanavaääntä. AC-3:lla saavutetaan hyvä pakkaussuhde säilyttäen hyvä äänenlaatu toistossa. HDTV:ssä ei kuitenkaan käytetä kaikkia AC-3-standardin ominaisuuksia, ainoastaan HDTV:hen soveltuvat osat ovat mukana. Lyhyesti sanottuna HDTV:ssä alkuperäinen äänilähde ensin pakataan pienempään tilaan paketeiksi ja sitten lähetetään. Lähetys vastaanotetaan kuluttajan vastaanottimessa ja puretaan lähetyspaketista. Tämän jälkeen itse informaatio voidaan purkaa kuultavaksi ääneksi. Vastaavantasoisen äänen lähettäminen olisi mahdollista myös nykyisessä digi-TV:ssä, mutta esimerkiksi Yle pidättäytyy siitä, koska ääni veisi 0,5 Mb/s enemmän kaistaa. HD DVD- ja Blu-ray-levyillä käytetään häviötöntä Dolby TrueHD-, DTS-HD Master Audio- tai LPCM-ääntä, jotka voivat olla peräti 7.1-kanavaisia. TV-lähetyksissä häviöttömiä ääniformaatteja ei todennäköisesti nähdä lähiaikoina suuren kaistantarpeen takia. Firmware
Kun sähköisesti uudelleenohjelmoitavat haihtumattomat muistit tulivat sekä teknisesti että taloudellisesti kilpailukykyisiksi, niitä alettiin käyttää firmwaren tallentamiseen. Tämä mahdollisti firmwaren muuttamisen jälkeenpäin ohjelmallisesti. Päivitettävä firmware kuuluu useimmiten johonkin sulautettuun järjestelmään, mutta päivitystarve voi koskea myös tietokoneita, joiden käynnistyksestä ja perustoiminnoista vastaava bios tai oheislaitteiden firmware voidaan joskus joutua päivittämään. Parhaassa tapauksessa laite voi huolehtia päivityksestä täysin omatoimisesti, kuten osa digisovittimista tekee, jos päivitystiedot välittyvät televisiosignaalin mukana. Yleensä päivittäminen vaatii kuitenkin käyttäjältä toimenpiteitä ja perehtymistä. Digitaalikamera
Digikamera voi tallentaa kuvia pakkaamattomana tai pakattuna. Yleensä digitaalikameroiden kuvatiedostot ovat pakattuja JPEG-kuvia. JPEG-pakkaus pienentää kuvan tiedostokokoa, minkä ansioista pakattuja kuvia mahtuu muistikortille enemmän kuin pakkaamattomia. Toisaalta JPEG-pakkauksen yhteydessä väritarkkuus vähenee. Kuvasta tulee epäterävämpi ja vaaleilla alueilla näkyy artefakteja. Kuvan jälkikäsittely vaikeutuu. Tavalliselle kameranomistajalle näillä kuvatiedostossa näkyvillä muutoksilla ei yleensä ole merkitystä. Musiikkitiedonhaku
Symbolimuotoinen musiikki koostuu musiikin kulkua kuvaavista diskreeteistä symboleista, kuten nuoteista tai MIDI-informaatiosta. Symbolit sisältävät tietoa mm. äänen korkeudesta, kestosta ja voimakkuudesta. Symbolimuotoinen musiikki ei kuvaa todellista akustista ääntä, vaan se on ohje musiikin tuottamiseksi. Symboliseen musiikkisisältöön perustuvassa haussa käyttäjä voi antaa hakuehdon esim. kirjoittamalla nuotteja tietokoneella tai soittamalla MIDI-yhteensopivalla sähköpianolla. Haku toteutetaan yleensä soveltamalla merkkijonoalgoritmeja. Kansallinen audiovisuaalinen instituutti
Jokainen suomalainen elokuvantekijä ja -tuottaja voi saada elokuvansa talletetuksi Kansalliseen audiovisuaaliseen instituuttiin. Tähän ns. tallettajapalveluun kuuluu ilmainen ja luottamuksellinen tallettajan aineistojen selvitys- ja kunnostustyö. Tarvittaessa materiaali luovutetaan tallettajan käyttöön, jonka jälkeen se palautuu arkiston kokoelmiin. Äänentoisto
Digitaaliset signaalin käsittelylaitteet ovat herkkiä vastaanottamaan sekä lähettämään häiriöitä radiotaajuuksilla. Äänentoistolaitteissa häiriö tarkoittaa sitä, että siirrettävään signaaliin kytkeytyy halutun in-formaatin lisäksi ei toivottu signaali, tällöin siirrettävä informaatio muuttuu, tai siitä menetetään osa. Häiriöt voidaan havaita myös esimerkiksi kohinana ja surinana.Häiriöiden vähentämiseksi tai poistamiseksi tulee selvittää häiriön kytkeytymismekanismi. Fonografisylinteri
Uudet jäljennökset sylinteri- ja äänilevytallenteista antavat yleensä vaikutelman, että äänilevyn keksiminen oli valtava hyppäys eteenpäin äänenlaadussa, mutta tämä johtuu nykyaikaisista toistolaitteista. Vuoden 1900 tienoilta olevilla laitteilla soitettuna sylintereissä ei ole huomattavasti enempää häiriöitä eikä heikompi bassoääni kuin levyissä. Toisekseen, monet sylintereistä ovat amatööriäänityksiä, kun äänilevyjen tekoon tarvittava kalusto taas oli yksinkertaisesti liian kallis kenellekään muulle kuin ammattilaisäänittäjille. Toisin sanoen sylintereille tehtiin monia äärimmäisen heikkotasoisia äänityksiä, mutta levyäänitykset olivat pääsääntöisesti ammattimaisesti tehtyjä. Tämä ei kuitenkaan tarkoita, ettei ammattiäänittäjä pääse sylinterillä yhtä hyviin tuloksiin kuin levyllä. Äänentoisto
Nykyaikaisissa äänentoistojärjestelmissä voidaan digitaalisen prosessoinnin avulla luoda myös keinotekoisia tilavaikutelmia, joista tyypillisimpiä ovat reaaliaikaisessa äänentoistossa usein käytettävät kaiku ja kaje, joilla aikaansaadaan "täyteläisyyttä" ääneen lisäämällä siihen keinotekoisia kaikuelementtejä. Tallennetusta stereofonisesta musiikista voidaan myös luoda digitaalisen prosessoinnin avulla useampikanavaista nykyaikaisissa AV-vahvistimissa; tässä kaksikanavaisesta äänitallenteesta luodaan esimerkiksi äänentoistojärjestelmän takakaiuttimille keinotekoisesti signaalia, joka aikaansaa laajemman tilavaikutelman kuin tallennettu stereoääni. Konversio
Tietotekniikassa konvertointia tehdään yleensä siksi, että materiaalia saadaan katseltua tai toistettua jollain tietyllä laitteella, joka ei tue tiedon alkuperäistä muotoa (kuten mp3-soittimet, DVD-soittimet ja matkapuhelimet). Konvertoinnin yhteydessä tietoa voidaan myös muokata, esimerkiksi lisätä tekstiä videoon tai normalisoida audioraita. Fonografisylinteri
1900-luvun lopussa ja 2000-luvun alussa on tehty joitakin uusia sylinteriäänityksiä entisajan tekniikan käytön uutuusarvon takia. Näistä kuuluisin on ehkä They Might Be Giants -yhtyeen vuonna 1996 äänittämä “I Can Hear You”, joka on soitettu ilman sähköä ja äänitetty vuoden 1898 Edisonin vahaäänitysstudion fonografilla Edison National Historic Site -museossa New Jerseyn West Orangessa. Kappale julkaistiin Factory Showroom -levyllä vuonna 1996 ja uudelleen vuonna 2002 kokoelmalla Dial-A-Song: 20 Years of They Might Be Giants. (Yhtye esitti ja levytti myös Edisonista kertovan kappaleen, jonka studioversio oli mukana heidän vain internetissä julkaistulla Long Tall Weekend:llä ja myöhemmin heidän ensimmäisellä nuoremmalle yleisölle suunnatulla No!-levyllään.)
Äänitemuodon luonteesta johtuen sylinterien toistaminen voi aiheuttaa tallenteen tason heikkenemistä. Tällä hetkellä ainoa sylinteriäänitteiden toistoon valmistettu ammattilaistason laite on Henri Chamoux’n suunnittelema Archeophone Series I -soitin. Archeophone-soitinta käyttää nykyisin Edison National Historic Site -museo, Bowling Greenin yliopisto Ohiossa ja Donald C Davidson -kirjaston The Department of Special Collections -osasto Kalifornian yliopistossa Santa Barbarassa. Optinen levy
Optinen levy on tallennusväline, jota luetaan valon heijastumisen avulla. Levyllä on pieniä kuoppia ja tasaisia alueita, jotka vastaavat bittitiloja 0 ja 1.
Optiset levyt ovat korvanneet tietokoneissa aiemmin yleiset magneettisesti luettavat levykkeet sekä pelikonsoleissa käytetyt pelimoduulit. Levyjä käytetään audion, videon ja tietokoneohjelmien tallentamiseen. Rippaus
Siirtokopiointi () eli rippaus on toiminto, joka mahdollistaa videon tai audioleikkeen tallentamisen tietokoneen kiintolevylle. Siirtokopioinnin yleisimpiä lähdemateriaaleja ovat muun muassa CD ja DVD. Toiminnon yhteydessä poistetaan yleensä myös alkuperäisen sisällön mahdollinen kopiosuojaus ja data voidaan myös pakata häviöttömästi tai häviöllisesti. Thief: The Dark Project
Pelin pääasiallisena tarkoituksena on varastaa aarteita ja erilaisia esineitä (). Garrettin vastuksena on usein aseistautuneita vartijoita, siviilejä (jotka saattavat hälyttää apua) ja erilaisia eläimiä, velhoja sekä hirviöitä. Garrett voi piiloutua varjoihin, jolloin hänen havaitseminen vaikeutuu; tätä tarkoitusta varten pelaajalla on myös mittari, joka indukoi Garrettin näkyvyyttä. Muut hahmot voivat paitsi nähdä Garrettin, myös kuulla hänen askeleensa. Pelaajasta lähtevien äänien lujuus riippuu hänen nopeutensa lisäksi myös liikkumisalustan pintamateriaalista. Tekoälyn ohjastamat hahmot reagoivat myös tiettyihin poikkeavuksiin, kuten veritahroihin tai kuolleisiin vartijoihin nostamalla hälytyksen. Pelaaja voi kuitenkin halutessaan siirrellä ja piilottaa ruumiita. Klaffi
Videokuvaustuotannossa klaffitaulua käytetään samasta syystä kuin filmikuvauksissakin, jos kuvaustilanteen ääni tallennetaan erillisellä äänentallennuslaitteella tai otos kuvataan usealla videokameralla samanaikaisesti. Editoija tahdistaa erillisen videokuvan ja ääniraidan tai useamman kameran kuvan ja äänimateriaalin keskenään samalla tavalla kuin filmileikkauksessa. S/PDIF
Yleensä S/PDIF:iä käytetään siirtämään pakkaamatonta PCM-äänivirtaa CD-soittimen ja vahvistimen välillä. Toinen yleinen käyttökohde on DVD-soittimen ja vahvistimen välillä siirrettäessä häviöllisesti pakattua monikanavaista MPEG-2-, Dolby Digital- tai DTS-äänivirtaa. Muita käyttökohteita ovat mm. MiniDisc-soittimet ja tietokoneiden äänikortit. Funk
Samoin 1970-luvun disko-musiikki oli varsinkin rytmikkäimmässä muodossaan varsin suora funkin perillinen. Monissa disko-hiteissä, kuten Chicin "Le Freak" tai Heatwaven "Boogie Nights" on säilytetty funkille tyypilliset riffit. Diskomusiikin tuoma keskeinen muutos oli palauttaa rytmi takaisin aiempaa yksinkertaisempaan muotoon. Samoin siinä lisättiin tuotannollisia keinoja, kuten jousien käyttöä, musiikin pehmentämiseksi. Entisöinti
Entisöinti eli entistäminen, restaurointi (latinan sanasta "restauratio") tarkoittaa esineen, rakennuksen tai muun vastaavan kohteen saattamista alkuperäistä muistuttavaan kuntoon. Useimmiten pyritään entisöinnissä käyttämään alkuperäisiä materiaaleja ja työmenetelmiä. Tavoitteena on usein saattaa entisöitävä kohde käyttöön kelpaavaksi. Entisöitävät kohteet voivat olla kulttuurihistoriallisesti merkittäviä tai suvun perintöesineitä. Jälkiäänitys
Dialogi tallennetaan äänenlaadultaan mahdollisimman neutraalina ja kaiuttomana, jotta sitä voitaisiin käyttää eri kohtauksissa. Kaiku ja tilavaikutelma lisätään jälkeenpäin. Ääninäyttelijä työskentelee kaiuttomassa ADR-kopissa, jonka rakenne imee itseensä hajaäänet. Hi-MD
Hi-MD on Sonyn vuoden 2004 tammikuussa julkistama tallennusformaatti MiniDiscin päivitys
. Formaatti julkistettiin myöhemmin samana vuonna ja sitä tukevat laitteet kykenivät käyttämään uusia yhden gigatavun Hi-MD-levyjä, jotka ulkoisesti muistuttivat Minidiscejä.Hi-MD tarjoaa monia tallennusmuotoja äänen nauhoittamiseksi: PCM, Hi-SP ja Hi-LP, jotka voidaan valita suoraan tallennuslaitteesta. PCM on laadultaan paras muoto, sitten Hi-SP (oletus) ja viimeiseksi Hi-LP.Jokainen nimetyistä tallennusmenetelmistä löytyy suoraan jokaisesta Hi-MD laitteesta. Lisää bittinopeuksia pakkaamisen hienosäätämiseen voi valita SonicStage -ohjelmasta tietokoneelta. Kehnoimmalla Sonicstagesta valitulla laadulla yhdelle levylle mahtuu jopa 45 tuntia ääntä. Tekno
Tekno on vahvasti toistoon perustuvaa instrumentaalimusiikkia, joka on usein tarkoitettu katkeamattoman DJ:n soittaman kappaleiden "setin" osaksi. Yleensä rytmi on tasainen 4/4, jossa bassorumpu soittaa tahdin jokaisella neljäsosanuotilla, virveli tai "clap" (käsien yhteenlyöntiä muistuttava ääni) tahdin toisella ja neljännellä nuotilla, ja avoin hi-hat joka toisella kahdeksasosa nuotilla. Tempo vaihtelee suunnilleen 120 ja 150 bpm:n (iskua minuutissa) välillä riippuen teknon alalajista. Musiikin tuotantoteknologian, kuten rumpukoneiden, syntetisaattorien ja digitaalisten audiotyöasemien, käyttö nähdään tärkeänä osana teknon estetiikkaa. Monet tuottajat käyttävät vanhoja elektronisen musiikin laitteita luodakseen soundin, jota he pitävät autenttisena. 1980-luvun rumpukoneet, kuten Rolandin TR-808 ja TR-909, sekä vanhojen laitteiden emulaatio tietokoneilla on suosittua teknomusiikin tuottajien keskuudessa. Äänitehoste
Suuren yleisön virhekäsitys elokuvaäänestä on usein, että kaikki elokuvassa kuuluvat äänet on tallennettu kuvaustilanteessa kameran suuntaan osoittavalla mikrofonilla. Todellisuudessa kuvaustilanteessa tallennetaan lähinnä näyttelijöiden puhe, ja kaikki muut äänet kerätään eri lähteistä ja liitetään elokuvan ääniraidalle äänileikkausvaiheessa. Usein kuvassa näkyvä puhekin tehdään jälkiäänityksenä studiossa, jolloin kuvauksissa ei äänitetä kuin jälkituotantoa helpottava heikkolaatuinen "apuääni". Näyttelijöiden liikkeestä aiheutuvat askel- ja muut niin sanotut foley- eli synkroniäänet tehdään vasta valmiiksi leikattuun kuvaan siinä näkyvien liikkeiden tahtiin. Kuuloharha
Kuuloharhailmiöitä käytetään hyväksi esimerkiksi häviöllisessä äänenpakkauksessa, jossa digitaalinen äänidata pyritään tiettyä algoritmia käyttäen pakkaamaan pieneen tilaan siten, että se kuulostaa mahdollisimman tarkasti alkuperäiseltä äänitteeltä. Tämä tapahtuu poistamalla ne osat äänestä, joita ihmisen kuulon on vaikea havaita. Näitä ovat esimerkiksi hyvin korkeat taajuudet ja voimakkaampien osuuksien alle peittyvät äänet. Ohjelmistoradio
Ohjelmistoradiolla tarkoitetaan yleensä "ohjelmistolla määritettyä radiota", jossa otetaan huomioon toteutuksen teknologiset rajoitteet. Tässä radiossa kaikki radiojärjestelmän toiminnot toteutetaan ohjelmistolla. Radioon voidaan tallettaa ja ladata uusia aaltomuotoja () tai lisätä uusia ominaisuuksia vanhoihin aaltomuotoihin ilman laitteistomuunnoksia, esimerkkinä häirinnän vaimennus. Radion toimintaa rajoittavat etupään (RF/IF-osat, A/D-ja D/A-muuntimet) kaistanleveys ja dynamiikka-alue. Taajuusalueen muutos voi edellyttää RF/IF-osien vaihtamista. Tämän vuoksi ohjelmistolla määritettävät radiot suunnitellaan usein modulaarisiksi, jolloin RF/IF-moduulin vaihto on kohtalaisen helppoa. Tiiviste (tietotekniikka)
Tiiviste eli hajautusarvo () on tietotekniikassa termi, joka tarkoittaa tiedon tiivistämistä pienempään tilaan sitä varten, että alkuperäistä tietoa voidaan vertailla vertailemalla niiden tiivisteitä. Tiivisteestä ei voi palauttaa alkuperäistä tietoa kuten pakkaamisessa. Tiivistämiselle on useita erilaisia käyttötarkoituksia: tiiviste- eli hajautustaulusta tiedot voidaan löytää nopeasti ja digitaalinen allekirjoitus perustuu "kryptograafiseen tiivisteeseen". Tiivistettä voidaan käyttää tarkistussummana, jonka avulla voidaan myös todeta onko tiedonsiirtovirhe tai virus muuttanut tiedostoa. MIDI
Nykyisin yleisesti käytössä ovat tietokoneissa VST-instrumentit ja -efektit. Niitä ohjataan joko MIDI:llä tai sekvensseri-ohjelman automaatio-toiminnolla. Sekvensseriin voi nykyisin syöttää nuottidataa vaikkapa pelkästään kanavalla yksi. Sekvenseriohjelmassa näitä kanavia tai raitoja voi olla esimerkiksi 48, tai rajattomasti, riippuen tietokoneen tehosta. Yleisimpiä MIDI-sekvenssereitä ovat Cubase, Reason, Ableton Live, Reaper, SONAR, FL Studio sekä LMMS. 1970-luvun lopulla elektroniset musiikintekovälineet alkoivat yleistyä niiden hinnan laskemisen seurauksena. Kuitenkin useimmat laitteet eri valmistajilta olivat yhteensopimattomia keskenään ja ne tarvitsivat useita lisälaitteita toimiakseen yhdessä. Vuonna 1981 ääni-insinööri ja syntetisaattorisuunnittelija Dave Smith esitteli Audio Engineering Societylle suunnittelemansa MIDI-standardin ratkaisuna tähän ongelmaan. Ehdotus herätti laajaa kiinnostusta. MIDI-standardimäärittely 1.0 on kirjoitettu vuonna 1982, mutta on päivitetty useita kertoja sen jälkeen. Quadruplex
Ampex keksi Quadruplex-videonauhureiden kehitystyössä erinomaisen tavan tallentaa monimuotoinen videosignaali häiriöttömästi ja mahdollisimman alkuperäisenä nauhalle. Ajatus lainattiin suoraan radiotekniikasta: Videosignaalin amplituudi (voimakkuus) taajuusmoduloi kantoaaltoa (FM-modulaatio) ja tämä moduloitu kantoaalto tallennettiin videoraidoille. Toistettaessa kantoaallosta poimittiin tallennettu videosignaali.
FM-kantoaallon käyttäminen vähensi merkittävästi nauhakohinan vaikutusta (vrt. AM-radio / ULA-radio). Menetelmää on käytetty kaikissa analogisissa videonauhureissa näihin päiviin saakka. Quadruplex-nauhureissa värikkyyssignaali tallennettiin suoraan sellaisenaan, koska se on jo valmiiksi moduloitu kantoaallolla.
Quadruplex-nauhureilla tallennettu ohjelmamateriaali oli tarvittaessa leikattava leikkurilla videoraitojen väleistä ja liitettävä teipillä yhteen, jonka jälkeen leikattu nauha kopioitiin toiselle nauhalle lähetystä varten. Tämä siksi, että liitoskohdat eivät kestäneet useaan kertaan nauhurista läpiajettuna ja ne saattoivat revetä auki varsinkin kuvarummun kohdalla. Nauhojen leikkaamisen apuna käytettiin hienojakoista jauhoa, joka asettui nauhan pinnalle visuaalisesti näyttäen videoraitojen sijainnin. Jokaisessa tapauksessa liitoskohdat aiheuttivat TV-kuvassa väistämättä hetkellisiä synkronointihäiriöitä, joten tämäntapaista editointia yritettiin välttää mahdollisimman paljon. Videonauhoille tallennettiin enemmänkin monikamerakuvauksella ohjattuja TV-ohjelmia, jotka olivat valmiita sellaisenaan lähetykseen. Mixtape
Alkeellisessa mixtapessa on vain äänitetty halutut kappaleet tietyssä järjestyksessä, kehittynemmässä mixtapessa kappaleet on esimerkiksi voitu miksata siten, että ne jatkuvat saumattomasti, ilman että kuuntelija välttämättä edes huomaa kappaleen vaihtumista. Yleensä mixtape sisältää tekijänoikeuksien suojaamaa musiikkia. Perinteisesti mixtapet on äänitetty c-kaseteille, mutta nykyään itsepoltetut CD-levyt ovat yleisempiä. Mixtape voi olla esimerkiksi itselle tai ystäville äänitetty kokoelma mieluisia kappaleita tai se voi olla vaikkapa DJ:n taidonnäyte ja osoitus hänen musiikkimaustaan. DVB-CPCM
Sekä HDCP että DTCP-IP ovat linkkisuojaus- eli "näytä ja heitä pois"-tekniikoita, jotka yleensä kieltävät vastaanottavaa laitetta tallentamasta ja uudelleenjakamasta sisältöä. Kumpikin on suunniteltu estämään yhdistämästä laitteita, jotka eivät ole lähietäisyydellä toisiinsa nähden. CPCM sen sijaan voi sallia tallentamisen ja/tai etäyhteyden yli siirtämisen riippuen sisällön mukana annetuista oikeuksista. Äänentoisto
Perinteisin monikanavainen äänentoistojärjestelmä on stereojärjestelmä, jossa on kaksi eri kanavaa ja sen myötä vähintään kaksi eri kaiutinta, jotka on sijoitettu sopivan etäisyyden päähän toisistaan. Äänentoistojärjestelmien kanavien lukumäärälle ei ole mitään ylärajaa, ja etenkin elokuvien äänissä käytetään usein 5-7 kanavaa (monikanavaääni), jolloin elokuvan tapahtumien äänimaailma saadaan levitettyä ympäri elokuvasalia, pyrkimyksenä vaikutelma, että katsoja on elokuvan tapahtumien ympäröimä. Musiikki on tyypillisesti tallennettu stereofonisena eli kaksikanavaisena. Mikrofoni
Langattomat mikrofonit käyttävät äänen siirtoon radioaaltoja. Kukin mikrofonijärjestelmä (mikrofoni ja vastaanotin) käyttää tiettyä taajuutta, joka on sama lähettimessä ja vastaanottimessa. Useissa järjestelmissä on muutama oletustaajuus, mutta ammattijärjestelmissä on mahdollisuus valita käytännössä mikä taajuus tahansa. Taajuus ilmoitetaan megahertseinä. Langattomat mikrofonit käyttävät taajuusalueita VHF (Very high frequency 30 MHz – 300 MHz) ja UHF (Ultra high frequency 300 MHz – 3000 MHz), joista jälkimmäinen on käytetympi. Esimerkki hertsitaajuudesta on 427,500 MHz. DVD-soitin
Levyltä saatu informaatio puretaan ja viedään liittimistä näyttölaitteelle, vahvistimeen tai ulkoiseen dekooderiin. Soittimien kuvan- ja/tai äänenlaadussa on harvoin isoja eroja. Erot ovat yleensä käyttömukavuudessa, soittimien toimintanopeuksissa sekä liitännöissä. Audiofiili
Termiä käytetään myös halventavasti myös merkityksessä, että henkilö pyrkii hyvään äänentoistoon, jonka laatua hän ei voi kuvailla muilla kuin subjektiivisilla termeillä, tarkoittaa että henkilö on vakuuttunut pelkästään omiin tuntemuksiinsa pohjaten siitä, että jokin tietty äänentoistojärjestelmä kuulostaa paremmalta kuin toinen. Esimerkiksi monet hyvän äänentoiston ystävät pitävät LP-levyjä CD-levyjä parempina; voidaan osoittaa että ääni toistuu eri järjestelmissä eri tavalla, mutta "paremmuutta" ei voida osoittaa, voidaan vain esittää mielipide. Lisäksi joidenkin pitkälle erikoistuneiden laitteiden ja äänenlaatua parantavien laitteiden (esimerkiksi kalliiden kaapelien) vaikutusta äänen laatuun on vaikea osoittaa tieteellisin keinoin. Akvaario
Suodattimen tehtävänä on pitää vesi roskista puhtaana ja kemialliselta koostumukseltaan kaloille sopivana. Tämän takaa suodatinmateriaalissa tapahtuva mekaaninen roskien poisto ja bakteeritoiminta. Suodattimia on erilaisia pienistä mekaanisista sisäsuodattimista suuriin ulkosuodattimiin. Ulkosuodattimissa voidaan käyttää lisäksi erilaisia kemiallisia suodatinmateriaaleja, joilla poistetaan vedestä lääkejäämiä (aktiivihiili), nitraattia, fosfaatteja tai silikaatteja. Myös turve luetaan kemiallisiin suodatinmateriaaleihin, sillä se laskee veden karbonaattikovuutta ja lisää veteen luonnon humuksia ja humushappoja. Steadicam
Steadicam on Garrett Brownin kehittämä, tärinättömän video- ja filmikuvaamisen mahdollistava mekaaninen kuvanvakain, jota käytetään yleisesti liikkeessä sen sijaan, että käytettäisiin staattista jalustaa, tai tärisevää käsivarakuvausta. Steadicamilla voidaan korvata myös dolly-ajot, sillä se on ulottuvampi, ketterämpi käyttää, eikä sitä tarvitse erikseen "pystyttää". Se on ollut vuoden 2000 lokakuusta saakka yhdysvaltalaisen The Tiffen Companyn rekisteröity tavaramerkki. Monet yhtiöt valmistavat myös kopioita Steadicamista, tunnetuimpana Glidecam ja eemov. BeOS
Tiedostojärjestelmä BFS oli osin aikaansa edellä. Se on 64-bittinen, journaloiva tiedostojärjestelmä, joka muistuttaa suuresti tietokantaa. Jokaiseen tiedostoon voi liittää mielivaltaisen määrän mielivaltaisia määreitä, esimerkiksi äänitiedostoon määreet Artist, Title ja Genre (tai vaikka suomenkieliset Esittäjä, Nimi ja Musiikkityyli). Tiedostojärjestelmään voi suorittaa "kyselyitä" määreiden perusteella, esimerkiksi hakea kaikki Blues-äänitiedostot, jotka on julkaistu vuonna 1985 ja joiden esittäjän nimessä on merkkijono "Ray", mutta ei merkkijonoa "Charles". Tiedostojärjestelmään tehdyt muutokset päivittyivät reaaliajassa tietokantaan, kuten Applen uudessa Spotlight-järjestelmässä. Digitaalinen suodatus
Digitaalisista suodattimista on helppo tehdä tarkkoja, ja niiden ominaisuudet pysyvät samoina koko käyttöajan. Digitaalisten suodatinten ominaisuudet määräytyvät niiden suodattimen painokertoimien kautta, jote ne eivät muutu esimerkiksi ajan myötä tai lämpötilan vaihdellessa. Tarkkuus saadaan myös paremmaksi lisäämällä laskentatehoa ja laskentatarkkuutta. Usein sanotaankin, että digitaalinen CD-soitin toi Hifi-laadun tavallisen kuluttajan ulottuville. Audiofiili
Audiofiili (, kuulla, kreik. philos, rakastaa) on henkilö, joka arvostaa musiikin toiston äänenlaatua, erityisesti Hifi-äänentoistoa. Termiä käytetään pääosin High End -äänentoistojärjestelmiä harrastavista henkilöistä. Eräs tavoite heillä on se että toistettava ääni vastaisi mahdollisimman tarkasti esim. yhtyeen live-esitystä. Audiofiilit saattavat valita äänitteitä sen perusteella onko äänitteen tuottaja arvostettu laadukkaiden äänitteiden tuottajana. Akustointiakin voidaan tehdä jotta huoneakustiikka ei värittäisi ääntä. Taajuusvaste
Pyrittäessä mahdollisimman luonnolliseen äänentoistoon signaalin koko siirtoketjun taajuusvasteen tulisi olla mahdollisimman tasainen. Hifi-järjestelmissä pyritään tasaiseen taajuusvasteeseen audioalueella 20 Hz – 20 kHz. Äänentoistojärjestelmän taajuusvastetta halutaan kuitenkin usein erikseen säätää äänen värin säätimillä eli basso ja diskantti-säätimillä. Suomalainen elokuva
Kansallisen audiovisuaalisen instituutin (KAVI) eli entisen Kansallisen audiovisuaalisen arkiston (KAVA) eli entisen Suomen elokuva-arkiston (SEA) tehtäviin kuuluu kotimaisen elokuvaperinnön pelastaminen ja säilyttäminen jälkipolville. KAVIn kokoelmista löytyy muun muassa elokuvia eri formaateissa, suomalaisten elokuvien valokuvia, julisteita ja käsikirjoituksia sekä eri elokuvayhtiöiden arkistoja. KAVIn toimenkuvaan kuuluu myös tutkimus- ja julkaisutoiminta. KAVI järjestää elokuvaesityksiä usealla paikkakunnalla. Helsingissä Orion-teatterin (Eerikinkatu 15) tiloja voi myös vuokrata. KAVI tarjoaa elokuviin liittyvää maksullista tietopalvelua. Kansallisesta audiovisuaalisesta instituutista löytyy myös Suomen suurin elokuva-aiheinen kirjasto sekä Elävän kuvan museo, jonka näyttely on sulkettu ksesästä 2015 alkaen. Yksityisen kopioinnin hyvitysmaksu
Suomen tekijänoikeuslaki sallii muutaman kopion valmistamisen yksityiseen käyttöön julkistetuista teoksista, kunhan kopion valmistamiseksi ei tarvitse murtaa "tehokasta teknistä suojausta". Tämän oikeuden vastineeksi kerättiin aiemmin tyhjistä tallennusvälineistä kuten tyhjät CD- ja DVD-levyt, C- ja VHS-kasetit sekä digitaaliset musiikkisoittimet (kuten iPod) tallennuskapasiteettiin perustuva maksu, jonka jakamisesta opetusministeriö päätti vuosittain. Yritykset ja yhdistykset jotka käyttävät tallennusvälineitä ammatillisiin tarkoituksiin, oli vapautettu maksusta. Hyvitysmaksut keräsi ja hallinnoi Teosto. Hifi (lehti)
Hifi oli vuonna 1978 perustettu viihde-elektroniikan harrastajille tarkoitettu erikoislehti. Lehden päätoimittaja oli Pekka Koistinen vuosina 1978–1995, Lauri Kotilainen 1995–2004 ja Marko "Hifi" Haikonen 2004–2006. Lehden koko olemassaoloajan lehdessä vaikutti voimakkaasti DI Pekka Tuomela. Myös Yleisradion äänisuunnittelija Jaakko Eräpuun sokkokuunteluarviot tulivat tutuksi tuhansille lukijoille. Äänitetuottaja
Soundillinen tuottaja valitsee äänentallentamisessa käytettäviä laitteita - jossain tapauksessa myös soittimet - ja tekee myös useimmat muut erilaiset nauhoituksessa tarvittavat tekniset ratkaisut. Tuottajilla on toisinaan myös vaikutusvaltaa kappaleiden sovituksiin, ja he saattavat osallistua laajemmin levyjen tekoprosessiin. Tefifon
Tefifon (Teficord, Tefi) on saksalainen äänentoistolaitetuotemerkki, joka tuli markkinoille 1950-luvulla. Koteloitu, VHS-nauhan levyinen nauha toisti soittoa Möbiuksen nauhaa muistuttavalla pyöritystavalla jopa 4 tuntia. Tämän ansiosta nauhaa saattoi pyörittää ympäri kerta toisensa jälkeen. Laitteissa esiintyi kuumenemista. Tärkein laitevalmistaja oli Porz. Häiveteknologia
Kone pyritään piilottamaan aktiivisesti toimivilta haku- ja seurantajärjestelmiltä kuten tutka- ja kaikuluotauslaitteet sekä passiivisesti toimivilta seurantajärjestelmiltä minimoimalla koneen aktiivisesti tuottamat signaalit kuten äänet ja infrapunasäteily. MPEG-2
DVD-Video on ”pakattu” studio ITU-R 601 -formaatista MPEG-2-formaattiin, joka poistaa datavirrasta
tarpeettomat tiedot, joita ei voi havaita ihmissilmällä. MPEG-2 on häviöllinen digitaalinen koodausjärjestelmä. Häviöllisyys merkitsee, ettei kerran koodattua signaalia voi enää palauttaa alkuperäiseksi. Lopputuloksena syntynyt video, varsinkin jos se on monimutkainen tai kuvat vaihtuvat nopeasti, voi joskus sisältää häiriötekijöitä, kuten esimerkiksi kuvan sekaisuutta. Tämä riippuu tekemisen laadusta ja pakkauksen määrästä. Normaalissa 3,5 Mb/s määrässä saattavat jotkut häiriötekijät esiintyä. Fonografisylinteri
Sylinterijärjestelmässä oli tiettyjä etuja. Kuten sanottu, vahasylinterejä voitiin käyttää kotiäänityksiin, ja ”indestructible”-mallin sylintereitä voitiin soittaa uudelleen ja uudelleen paljon useampia kertoja kuin levyjä. Sylinterit pyörivät yleensä suuremmalla nopeudella kuin levyt, mikä kasvattaa neulan lineaarista nopeutta uralla. Teoriassa tämä parantaa äänenlaatua. Lisäksi sylintereillä on vakiokulmanopeuden (CAV) sijaan vakiouranopeus (CLV), sillä spiraaliraidan säde on vakio, eikä näin synny ongelmia sisemmillä urilla, kuten äänilevyillä. Vuoden 1900 tienoilla sylinterien keskimääräinen äänenlaatu oli todella huomattavasti korkeampi kuin sen aikaisilla levyillä, mutta kun levyjen valmistajien tekniikka kehittyi, vuoteen 1910 mennessä laatuerot parempien levyjen ja sylinterien välillä olivat jo häviävän pieniä. Digitaalinen pitkäaikaissäilytys
Digitoinnin tärkeimpiä syitä on uhka alkuperäisen aineiston tuhoutumisesta. Tavoitteena on parantaa säilytettävien aineistojen käytettävyyttä ja saatavuutta. Digitoinnin jälkeen aineistoa voi lukea altistamatta alkuperäistä, mahdollisesti haurasta dokumenttia kulumiselle. Kun aineisto on verkossa jaossa, fyysinen sijainti ei rajoita sen käyttöä. Digitointi myös mahdollistaa eri organisaatioiden väliset yhteiset arkistot. Tätä tavoitetta varten on Suomessa luotu kirjastojen, museoiden ja arkistojen yhteinen Kansallinen digitaalinen kirjasto -hanke.
Laki kulttuuriaineistojen tallettamisesta ja säilyttämisestä (1433/2007) velvoittaa esimerkiksi Kansalliskirjastoa, vapaakappalekirjastoja ja audiovisuaalista arkistoa säilyttämään kokoelmansa käyttökuntoisena myös tulevaisuudessa. Usein tämä on mahdollista vain digitoimalla aineistoa. Velvoite koskee myös ”Suomessa sijaitsevia palvelimilla olevia verkkoaineistoja, sekä muita verkkoaineistoja, jotka on tarkoitettu yleisön saataville Suomessa”, jolloin niiden alkuperäinen muoto on digitaalinen. Wah-wah
Periaatteessa pedaali on suodatin, joka jalalla käytettävän potentiometrin ohjaamana päästää taajuuksia läpi tai vaimentaa ne. Efekti syntyy suodatettavien taajuusalueiden jatkuvalla vaihtelulla. Suodin voi olla liitettynä suoraan itse potentiometriin.
Toinen tapa on muuttaa potentiometrillä valonlähteen kirkkautta, johon suodatinta ohjaava optinen sensori reagoi. Markkinoilla on myös ns. autowah laitteita, jotka reagoivat tulevan signaalin tason muutoksiin, ja joissa reagointinopeutta sekä efektin syvyyttä voi tavallisesti säätää. Säätimiä voi käyttää tuottamaan varsinaisesta wah-efektistä poikkeavia sointeja ja joskus laitteiden katsotaan olevan lähempänä äänen syntetisoimista erityisesti, jos suodinta ohjaa soiton voimakkuuden vaihteluja seuraava matalataajuusoskillaattori. Ensimmäinen tällainen laite oli Musitronics Mu-Tron III. AIFF
Audio Interchange File Format (AIFF) on audiotallennusmuoto (tiedostomuoto), jota käytetään tietokoneissa. Muoto itsessään ei pakota pakkausta audiodatalle vaan se voi olla pakkaamattomana PCM tai LPCM koodattuna. Riffi (lehti)
Riffi-lehti käsittelee musiikin tekemiseen, tallentamiseen, esittämiseen sekä jakeluun liittyviä taiteellisia ja teknisiä menetelmiä. Lehden keskeistä sisältöä ovat tästä näkökulmasta toimitetut haastattelut, konserttitapahtumien, musikaalien ja levytyshankkeiden toteutusta esittelevät artikkelit sekä soittimien ja laitteiden esittelyt ja käyttötestit. Lehti sisältää myös perustietoa esimerkiksi akustiikasta, soitinten ja soitinlaitteiden käytöstä sekä ylläpidosta. 
Ilmestymistiheys: 1996–1997 neljä numeroa vuodessa, 1998–1999 neljä vakionumeroa ja kaksi teemanumeroa vuodessa, 2000–2003 kuusi numeroa vuodessa, 2004–2013 seitsemän numeroa vuodessa, 2014 kuusi numeroa vuodessa. High End
High End on nimitys äänentoistolaitteistolle ja -harrastukselle, jossa on tavoitteena luonnollinen äänentoisto ilman minkäänlaisia kompromisseja rakenteiden, materiaalien tai hinnan suhteen.
Normaalista Hifi-harrastajasta High-Endisti poikkeaa lähinnä siinä, että jälkimmäinen on valmis maksamaan hyvinkin suuria summia äänentoistolaitteistosta. Esimerkiksi kaiutinkaapelit voivat maksaa tuhansia euroja, kaiuttimet, vahvistimet ja levysoittimet jopa kymmeniäkin tuhansia. 
Hifin ja High Endin ero ei ole kuitenkaan aivan tarkasti määriteltävissä ja molempia käytetäänkin esimerkiksi mainonnassa varsin vapaasti. DVD
DVD-Video-levy on tarkoitettu videokuvan ja -äänen tallentamiseen. Kuva tallennetaan levylle MPEG-2-muodossa resoluution ollessa (NTSC) 720/704×480 tai (PAL) 720/704×576. Levyjen toistoon tarvitaan DVD-asema ja MPEG-2-dekooderi, toisin sanoen DVD-soitin tai tietokoneeseen kytketty DVD-ROM-asema tarvittavine ohjelmineen. Ääniraita voidaan tallentaa MPEG-, PCM-, DTS-, MP2- tai Dolby Digital -muodossa, joista Dolby Digital on selvästi yleisin. Huomionarvoista on lisäksi se, että ainoastaan eurooppalainen DVD-Video-standardi tukee monikanavaista MPEG-ääntä (jopa 7.1 kanavaa) – joskin sen tuki on lopetettu käytännössä myös Euroopassa – sekä MP2-ääntä. Digitaalinen pitkäaikaissäilytys
Kopiointi tarkoittaa tässä tapauksessa analogisten aineistojen muuntamista digitaalisen formaattiin. Analogiset tallennusvälineet, kuten magneettinauhat tai c- kasetit, käyvät vanhetessaan epäluotettaviksi, eikä niitä voi tallentaa uudestaan analogisesti ilman aineiston laadun heikkenemistä. Digitaalisessa tallenteessa on sen sijaan kyse bittien säilyttämisestä, joten esimerkiksi kuvan ja äänen laatu eivät kärsi ajan kuluessa. Bittijonot sellaisenaan eivät kuitenkaan aukea käyttäjälle, joten aineistojen kuvailu kopioinnin yhteydessä on tärkeää. Kuvailutietoihin pitäisi sisällyttää, millaisella tietokoneohjelmalla aineistoa voi tarkastella. Kopiointi aiheuttaa organisaatioille taloudellisen haasteen, sillä vanhojen ja mahdollisesti rikkinäisten tallennusvälineiden käsittely vaatii aina asiantuntevan työvoiman palkkaamista. Hifi
Jos yksielementtisiä koaksiaali- tai laajakaistakaiuttimia ei lasketa mukaan, yleisin ja yksinkertaisin kaiutintyyppi on 2-tie jalustakaiutin, jossa tyypillisesti on bassokaiutin sekä diskanttikaiutin. Se on helppo tehdä hyvin soivaksi ja oikea etäisyys seinästä saadaan 60–70 cm korkealla kaiutinjalustalla, kun kaiutin sijoitetaan vähintään noin 50 cm seinästä. On olemassa myös elekrostaattisia kaiuttimia, joissa värähtelevän, ääntä tuottavan pinnan muodostaa ohut sähköä johtava muovikalvo, joka värähtelee siihen syötetyn musiikkisignaalin tahdissa. Elektrostaattinen kaiutin on kuitenkin rakenteeltaan monimutkaisempi ja siten kalliimpi valmistaa; tässä kaiutintyypissä on myös ongelmia saavuttaa hifi-käyttöön riittävän hyvä bassotoisto. CD-levy
CD-standardi ei sisällä mitään kopioinnin estävää mekanismia, mikä tekee CD:iden kopioinnista tietokoneelle helppoa. Vuodesta 2002 alkaen jotkin levy-yhtiöt ovat käyttäneet CD:issään omia kopiosuojausmenetelmiään, jotka perustuvat tahallisten virheiden tai muiden CD-ROM-asemaa hämäävien tietojen lisäämiseen levyihin. Suojausten tarkoitus on estää levyjen käyttö tietokoneiden CD-ROM-asemissa, joiden virheidenkorjausjärjestelmä ei siedä virheitä yhtä hyvin kuin tavalliset CD-soittimet. Monet kopiosuojausmenetelmät kuitenkin haittaavat myös levyn toistamista CD-soittimella ja tekevät levyn herkäksi lialle ja naarmuille. Erityisesti autostereoiden CD-soittimissa kopiosuojatut levyt eivät usein toimi. Osa kopiosuojatuista levyistä sisältää niin sanotun ”tietokoneilla soitettavan” osion, joka sisältää useimmiten musiikkivideoita ja kopion äänitteen sisällöstä pakatussa ja kopiosuojatussa tiedostomuodossa, jonka äänenlaatu on useimmiten CD-muotoon verrattuna melko huono. Näiden melkein aina WMA-muodossa olevien tiedostojen yhteensopivuus rajoittuu yleisimpiin käyttöjärjestelmiin, käytännössä Microsoft Windowsin uusimpiin versioihin. Usein vaaditaan kuitenkin lisäohjelmien asentamista levyltä, eivätkä levyjen kopiosuojatut tiedostot välttämättä toimi muissa mediasoittimissa. Jotkin kopiosuojausmenetelmät asentavat tietokoneeseen ohjelman, joka valvoo levyn käyttöä ja kopiointia. Ohjelma voi myös asentua käyttäjältä lupaa kysymättä ja piiloutua käyttöjärjestelmältä. Tällaisia ohjelmia pidetään yleisesti haittaohjelmina. Miksauslaite
Nykyään markkinoilla on myös digitaalisia miksauslaitteita, jotka ovat pienempiä, kevyempiä ja tarjoavat enemmän ominaisuuksia kuin vastaavat analogiset laitteet. Monissa digitaalimiksereissä on sisäänrakennettuna tehosteita (kuten kaikuja) ja muita signaalin muokkaustoimintoja (esimerkiksi äänenvoimakkuuden vaihtelua rajoittavia tai korostavia laitteita), joita varten analogimikserin kanssa käytetään erillisiä, mikseriin kaapeleilla kytkettäviä laitteita. LHCf
Laitteistoa käytetään havaitsemaan hiukkastörmäyksessä syntyneitä "etu"hiukkasia, joiden kulkulinja on samansuuntainen kuin törmäävien hiukkassuihkujen. Tämän on tarkoitus simuloida kosmista säteilyä. Highway Hi-Fi
Levykotelo sisälsi levylle tehdyn varastotilan, keraamisen äänivarren ja safiirisen neulan, joka oli kolme kertaa ohuempi kuin kotisoittimissa. Äkkikäännökset, ajoneuvon asento ja nopeus eivät vaikuttaneet soittimen ääneen, sillä lukuisat testit olivat minimoineet värähtelyt ja takasivat levyn pyörimisnopeuden tasaisuuden. Hifi
Hifi jakautuu nykyään 2-kanavaiseen hifiin ja monikanavaiseen äänentoistoon, jota myös kotiteatteriksi kutsutaan. Jälkimmäisessä laitteistoon on liitetty äänen lisäksi myös kuvaa tuottavia laitteita. HTPC
HTPC-laitteiston avulla voidaan katsoa elokuvia DVD- tai BluRay-levyiltä sekä koneelle tai optiselle levylle tallennetuista videotiedostoista. Yleisiä toistettavia medioita ovat erilaiset audiomuodot (MP3, Ogg, AC-3) ja videoformaatit (DivX/XviD, ogm, matroska). Usein HTPC:tä käytetään erikoiskoodekkien avulla pakattujen elokuvatiedostojen toistamiseen, joihin normaalit viihdelaitteet, kuten DVD-soitin, eivät pysty. Recording Industry Association of America
RIAA-taajuuskorjaus on analogisisissa äänilevyissä ja levysoittimissa käytetty taajuuskorjaustapa. Se määrittelee ääntä levylle tallennettaessa ja levyltä toistettaessa käytettävät taajuuskorjaukset. Tallennuksen aikana matalia ääniä vaimennetaan ja toiston aikana vastaavasti vahvistetaan. Tämän avulla uran amplitudi levyllä pienenee ja urat voidaan kaivertaa levyn pintaan tiheään ilman että ne koskettavat toisiaan. RIAA osallistuu edelleen myös monien muiden äänentoistolaitteiden standardien tuottamiseen. Muistiorganisaatio
Kansalliseen audiovisuaaliseen arkistoon kuuluu audiovisuaalinen arkisto, radio- ja tv-arkisto sekä elävän kuvan museo. KAVAssa on erilaisia kokoelmia, kuten filmi-, video-, museoesine- ja dokumenttikokoelmia. Sen eräänä tärkeänä tehtävänä on edistää elokuvakulttuuria Suomessa ja järjestää erilaista esitystoimintaa sekä lukuisia elokuva-alaan liittyviä näyttelyitä vuosittain. Lisäksi Kansallinen audiovisuaalinen arkisto osallistuu erilaisten festivaalien organisoimiseen. Muistiorganisaatio
Arkistot ovat talletus-, luettelointi-, säilytys-, kuljetus- ja hallinnointivälineitä muun muassa kirjoitus-, kuva-, äänite- ja tietokoneasiakirjoille. Arkistolaitos säilyttää asiakirjallista kulttuuriperintöä. Arkistolain mukaan arkistolaitoksen tehtävänä on varmistaa kansalliseen kulttuuriperintöön kuuluvien asiakirjojen säilyminen ja niiden käytettävyys, edistää tutkimusta sekä ohjata, kehittää ja tutkia arkistotointa. Mikrofoni
Mikrofoni (lempinimeltään joskus myös "mikki" tai "maikki") on sähköakustinen muunnin, joka muuntaa äänivärähtelyn vastaavaksi sähköiseksi värähtelyksi. Mikrofoneja käytetään yleisimmin musiikin ja puheen muuttamiseen sähköiseen muotoon vahvistusta tai tallennusta varten. Äänenpakkaus
Äänenpakkaamisen tavoitteena on pakata digitaalinen äänisignaali käyttötarkoitukseen sopivaan pienimpään mahdolliseen tilaan. Tähän tavoitteeseen pyritään poistamalla äänisignaalista tarpeeton ja toistuva informaatio sekä toisaalta pakkaamalla signaalia perinteisillä häviöttömillä tiedonpakkausmenetelmillä kuten Huffman-koodauksella. Esivahvistin
Elektronisesti esivahvistimen voi toteuttaa vaikka muutamalla transistorilla tai operaatiovahvistimella. Syynä erillisen esivahvistimen käyttöön voi olla se, että halutaan kokeilla erilaisia päätevahvistimia. Käytettäessä impedanssiltaan matalia kaiuttimia ei tarvitse kokeiluvaiheessa aina ostaa uutta esivahvistinta koska voi hankkia pelkästään kookkaamman päätevahvistimen. Lisäseikka voi olla se että hifiä arvostavalla alan harrastajalla on tietyt vaatimukset esivahvistimen ominaisuuksien suhteen joita tyypilliset ratkaisut eivät välttämättä toteuta. Massamuisti
Massamuistien tarkoitus on taltioida tietokoneen dataa sen hetkistä tai tulevaa käyttöä varten. Toisin kuin useimmat käytön aikaiset sähköiset muistit, massamuistit säilyttävät datan myös laitteen ollessa pois päältä. Tällä saavutetaan tietoteknisten laitteiden erinomainen uudelleenkäytettävyys. Dataa ei tarvitse joka kerta syöttää uudestaan tietokoneelle, kuten varhaisten keskustietokoneiden kanssa piti tehdä. Massamuistille voidaan taltioida niin käyttäjän tuottama data kuin myös tietokoneen tarvitsemat ohjelmat. Hifimaailma
Hifimaailma on äänen- ja kuvantoiston harrastajille tarkoitettu erikoislehti. Lehti perustettiin lakkautetun Hifi-lehden tilalle loppuvuodesta 2006. Lehden päätoimittaja on Mauri Eronen, ja sitä kustantaa Fokus Media. Tiedonpakkaus
Häviöllisessä pakkausmenetelmässä sen sijaan tiedon muuttuminen sallitaan, pyrkien kuitenkin mahdollisimman pieneen muutokseen ihmisen saaman kokemuksen kannalta. Esimerkiksi television katselija ei todennäköisesti havaitse, jos taustalta poistetaan joitakin yksityiskohtia tilanteessa, jossa hänen katseensa kohdistuu etualalla keskusteleviin henkilöihin. Myöskään ihmisen kuulo ei ole täydellinen; monet erilaiset ääninäytteet voivat kuulostaa samalta, vaikka ovatkin hyvin erilaisia tietokoneanalyysin mukaan. Kun löydetään sellaiset korvaavat palaset, jotka voidaan kuvata vähemmällä tietomäärällä kuin toiset, ja ne kuitenkin havainnoitsijasta tuntuvat samalta kuin alkuperäiset, voidaan saavuttaa pienempiä tiedostokokoja. Musiikkituottajat – IFPI Finland
Yhdistyksen toiminnan tarkoitus on parantaa tallennetuotannon kulttuuripoliittista asemaa ja oikeudellista suojaa, kehittää äänitteiden ja musiikkivideoiden tuotannon ja jakelun toimintaedellytyksiä sekä osallistua tuottajaoikeuksien hallinnointiin ja valvontaan. Musiikkituottajat on kansainvälisen tuottajajärjestö IFPI:n edustaja Suomessa. Se on myös yksi Gramexin kolmesta jäsenyhdistyksestä. MIDI
MIDI (lyhenne englannin kielen sanoista "Musical Instrument Digital Interface", joka tarkoittaa musiikkisoittimien digitaalista liitäntää tai rajapintaa) on tiedonsiirtojärjestelmä, joka on suunniteltu välittämään viestejä sähköisten musiikkilaitteiden välillä. Mikrofoni
"Normaliäänilähde" () on eräänlainen kaiutin, jota voi käyttää mikrofonien herkkyyden tasaukseen. Se on erityisen täsmällinen taajuusgeneraattori, joka ei ei muuta signaalin tasoa lämpötilan vaihteluista huolimatta. Mikrofonikapselin voi asettaa siten, että ympärillä olevat hälyäänet eivät paljon voi vaikuttaa mittaustulokseen. Siirtolaisuusinstituutti
Arkistoinnin tavoitteena on siirtolaisten sekä muuttajien elämään ja itse muuttotapahtumaan liittyvän aineiston kerääminen ja tallentaminen sekä yhteyksien ylläpito muihin arkistoihin. Arkistossa on mm. seuraavia aineistoryhmiä: asiakirjat, siirtolaislehdet, kirjeet, postikortit, haastattelut, musiikkiäänitteet, valokuvat, diat, videot, elokuvat. Lisäksi Siirtolaisuusinstituutti on kerännyt historiallista esineistöä, kuten esim. matka-arkkuja ja kotitaloustavaroita. Kaikulaite
Nykyään harvinaisempia analogisia kaikutyyppejä ovat fyysisesti paljon tilaa vievät levykaiku ja hallikaiku. Levykaiussa äänen muokkaamisesta vastaa tukevaan kehikkoon kireälle pingotettu suurikokoinen, yleensä noin 2 m × 1 m, suorakaiteenmuotoinen teräslevy. Hallikaiussa suljettuun tilaan asetetaan kaiutin ja mikrofoni, ja ääni ajetaan kaiuttimeen ja napataan takaisin mikrofonilla, jolloin itse tila toimii kaiun tuottajana. Kuuloke
Kuulokkeita voidaan käyttää estämään muita ihmisiä kuulemasta, esim. heidän häiriintymisensä estämiseksi, tai jotta kuuntelijalla olisi paremmat mahdollisuudet kuulla äänitettä. Ne voivat myös tarjota paljon parempaa äänenlaatua, kuin mitä samalla hinnalla tuotetuista kaiuttimista saataisiin aikaiseksi. Tämä voidaan kuulla erityisesti basson, eli matalien taajuuksien alueella, missä kaiuttimet aiheuttavat huoneessa resonanssia, joka muokkaa alkuperäistä toistettavaa taajuusvärähtelyjen spektriä. Hyvät kuulokkeet, jotka sulkevat korvan, voivat toistaa erittäin matalia taajuuksia jopa 20 Hz:n taajuudella. Suljetuissa kuulokkeissa on tekniikkaa, joka vähentää ulkoisten äänilähteiden vaikutusta. Niitä käytetään erityisesti äänityksessä studioilla ja meluisissa ympäristöissä. Videopelejä pelattaessa kuulokkeilla on parempi mahdollisuus käyttää hyväksi kolmiulotteista äänen mallinnusta kuin kaiuttimilla. Pelaajat voivat paremmin huomioida, mistä äänilähde on tulossa (esimerkiksi FPS-peleissä huomioida vastustajan juoksuäänet). Säiliömuoto
Säiliömuoto () on tiedostoformaatti, joka voi sisältää standardoitujen koodekkien pakkaamaa dataa. Säiliötä käytetään eri datatyyppien tunnistamiseen ja lomittamiseen. Yksinkertaisemmat säiliöt voivat tukea monia äänikoodekkeja, kun taas kehittyneemmät mahdollistavat äänen, videon, tekstityksen, kappaleiden ja metadatan (tägi) sisällyttämisen – nämä yhdessä synkronointi-informaation kanssa, jota tarvitaan eri datavirtojen toistamiseen yhdessä. Takaisinheijastin
Takaisinheijastin on passiivinen laite tai rakenne, joka heijastaa valon, mikroaallot tai ääniaallot suoraan takaisin muotonsa ansiosta. Copy control
Copy control () on musiikki-CD-levyjen kopiosuojausjärjestelmä, jota on käytetty joissakin EMI:n CD-julkaisuissa. Järjestelmä pyrkii estämään äänen digitaalisen lukemisen suojatulta levyltä ja näin vaikeuttamaan musiikin kopioimista tietokoneelle. Järjestelmän tavoitteena on lopettaa musiikin kopiointi eteenpäin tietokoneelta toiselle estämällä musiikin päätyminen tietokoneelle. Levysoitin
1980-luvun lopulla CD-levy syrjäytti analogiset äänilevyt ja levysoittimet valta-asemastaan. Harrastaja- ja ammattilaispiireissä niiden suosio on kuitenkin säilynyt ja elinvoimainen. DJ:t käyttävät niitä yhä työpaikoillaan, sekä vannoutuneet hifi-harrastajat kuunteluhuoneissaan. Vuosituhannen vaihteen paikkeilla on tuotu markkinoille uusia huippuvinyylisoittimia, mikä kertoo vinyyliharrastuksen elpymisestä. On myös levysoittimia, joissa on digitaalinen liitäntä (kuten USB-liitäntä tietokoneeseen kytkentää varten). Markkinoilla on myös stereoyhdistelmiä, joissa on radion, CD ja -kasettisoittimien lisäksi vinyylilevysoitin. Digital Theater Sound
Kotiteatterissa DTS:n normaali bittinopeus on 768–1536 kbit/s kun Dolby Digitalin bittinopeus puolestaan on 192–448 kbit/s. Tässäkin tapauksessa suuremman kaistanleveytensä vuoksi DTS:llä pakattu ääni on korkealaatuisempaa, joten esimerkiksi hifi-harrastajien keskuudessa se on saavuttanut suosiota. DTS ei kuitenkaan ole nykyisen DVD-soitinstandardin vaadittu koodekki. Siksi monista soittimista löytyy vain DTS Digital Out. Tämä tarkoittaa sitä, että kotiteatterivahvistimessa täytyy olla DTS-purkaja, mutta monissa laitteissa tätä ominaisuutta ei ole. Dolby Digital on eittämättä tämän hetken käytetyin ja suosituin äänenpakkausmenetelmä, mutta DTS:ää on viime vuosina alettu käyttää yhä enemmän DVD-julkaisuissa. Hionta
Hionta perustuu hiovan aineen pieniin särmiin, jotka irrottavat pieniä määriä ainetta työstökappaleen pinnasta. Hiovan aineen rakeiden välit toimivat hiotun aineen varastona. Hiovan aineen käyttökelpoisuus perustuu pääosin rakeiden väliseen tilaan ja sen kykyyn ottaa vastaan ainetta hiotusta kappaleesta. Hiovan aineen esimerkiksi hiomapaperin voi puhdistaa aukaisemalla hiomapaperi jollakin toisella hiomismenetelmällä kuten teräsharjalla. Tällöin hiomapaperi on jälleen käyttökelpoinen, mikäli rakeita on jäänyt jäljelle.