Kuka on tunnettu lausahduksesta 'heureka'?
Heureka (sana)
Huudahduksen esittäjänä kuvataan tunnetuimmin kreikkalainen oppinut Arkhimedes. Hänen kerrotaan huutaneen ”heureka!” astuttuaan kylpyyn ja huomattuaan, että veden pinta nousi. Tällöin hän ymmärsi yht'äkkiä, että syrjäytetyn veden tilavuus on sama kuin vedenpinnan alla olevan ruumiinosan tilavuus. Tämä tarkoitti esimerkiksi sitä, että epäsäännöllisten kappaleiden tilavuus voitiin laskea tarkasti, mikä oli aiemmin ollut vaikea ongelma. Kertomuksen mukaan Arkhimedes oli löydöstään niin innostunut, että hyppäsi kylpyammeestaan ja juoksi Syrakusan katujen halki alasti. Tiedekeskus Heureka
Heureka on suomalainen tiedekeskus Vantaan Tikkurilassa. Se sijaitsee pääradan ja Keravanjoen risteyskohdassa. Vuonna 1989 toimintansa aloittaneessa tiedekeskuksessa tutustutaan tieteeseen ja teknologiaan hauskalla tavalla itse tehden ja kokeillen. Yleisö voi kokea oivaltamisen iloa elämyksellisissä vuorovaikutteisissa näyttelyissä, planetaariossa ja tapahtumissa. Heurekan ydinajatuksena on jakaa oivaltamisen iloa kaikille. Heureka on yksi Suomen suosituimmista vapaa-ajan keskuksista, jossa käy keskimäärin lähes 300 000 vierailijaa vuosittain. Nimi Heureka viittaa Arkhimedeen sanomaksi arveltuun lauseeseen "Olen löytänyt sen!". 
Tiedekeskus Heureka on taloudellista voittoa tavoittelematon yleishyödyllinen yhteisö, jonka toiminnasta vastaa Tiedekeskussäätiö. Tiedekeskussäätiö on laajapohjainen yhteistyöjärjestö, johon osallistuvat Suomen tiedeyhteisö, opetuselämä, elinkeinoelämä, valtiovalta ja paikallishallinto. Säätiön 10 taustayhteisöä osallistuu aktiivisesti Heurekan toimintaan sitä tukien ja kehittäen. Säätiön korkein päättävä elin on valtuuskunta, jonka päätökset toteuttaa hallitus. Päivittäistä toimintaa johtaa Heurekan toiminnanjohtaja apunaan johtajisto ja muu Heurekan henkilökunta.
Eldankajärven jää
mukaan. Bieloje (valkia), Tshirni ja Tshorneje (musta) ovat pienten järvien (ozero) nimiä. Tiltun tie viittaa Neuvostoliiton radiopropagandan kahteen kuuluttajaan, joita suomalaiset sotilaat kutsuivat Tiltuiksi. Muonituslotta Elsa Vanhala (o. s. Lampi, 1918-2016) palveli jatkosodassa Uhtualla samassa yksikössä kuin kappaleen sanoittanut Erkki Tiesmaa. Hän oli laulun "lotta Lunkreeni", Tiesmaa muutti lotan sukunimen, koska Lampi ei sopinut riimeihin. Irma Seikkula
Kotkasta ohjaaja Nyrki Tapiovaara "löysi" Seikkulan elokuvan "Juha" naispääosaan. Tammikuussa 1937 ensi-iltaan tullut "Juha" ja samana vuonna filmatisoitu "Juurakon Hulda" olivat Seikkulan läpimurtoelokuvat. "Juhassa" hän näytteli Marjaa ja sai roolisuorituksestaan suorastaan ylistäviä arvioita. Nimiosa Valentin Vaalan ohjaamassa Hella Wuolijoen aiheeseen perustuvassa "Juurakon Huldassa" sai varovaisemman vastaanoton. Vuonna 1938 Seikkula näytteli keskeisen roolin komediaelokuvassa "Markan tähden"; kriitikkokunta jakautui kahtia hänen roolityönsä suhteen. Eräät kriitikot pitivät häntä tragediennena, jonka näyttelijänlaadulle farssi oli vieras tyylilaji, toisten mielestä hän oli myös komediennena erinomainen. Harun Yahya
Adnan Oktar (s. 1956), joka tunnetaan myös nimellä Adnan Hoca ja kirjailijanimellä Harun Yahya, on kreationismin puolestapuhujana ja holokaustin kieltäjänä tunnetuksi tullut turkkilainen. Yahya ilmoittaa kirjoittaneensa yli 200 kirjaa, joita on julkaistu yli 150 maassa noin 50 eri kielellä. Joidenkin väitteiden mukaan kirjoja olisi kuitenkin ollut tekemässä useampia kirjoittajia.Turkish Daily News, Creationist Adnan Hoca's views evolving, September 26, 2008. Luettu 17.10.2008. Hän on kansainvälisesti tunnetuimpia luomisoppia julkisuudessa puoltaneista muslimeista. Teuvo Aura
Teuvo Aura oli suosittu kaupunginjohtaja ja hänen virkahuoneensa ovi oli aina auki kaupunkilaisille, joista monet kävivätkin purkamassa huoliaan kuunteluvalmiille ylipormestarille. Auran uudenvuoden puheista Senaatintorilla tuli suorastaan instituutio. Hän naureskeli eräässä haastattelussa, että vaikea sanoa mistä huomionosoituksesta piti enemmän: siitä, että uusi satamajäänmurtaja sai nimen "Teuvo", vai siitä, että Korkeasaaren eläintarhaan hankittu myskihärkäpariskunta sai nimet "Teuvo" ja "Aura". Epikurolaisuus
Roomalaisista myös runoilija Horatius kuului Epikuroksen opetusten kannattajiin. Hänen tunnetun lausahduksensa "carpe diem" voidaan nähdä kuvastavan epikurolaista ajattelua. Muita merkittäviä lähteitä tuon ajan epikurolaisuuden tuntemisen kannalta ovat Cicero, Diogenes Oinoandalainen ja Diogenes Laertios. Cicero oli hyvin kriittinen epikurolaisuutta kohtaan ja tuomitsi sen hillittömäksi hedonismiksi, joka on tyhjä kaikesta hyveestä ja velvollisuuksista. Lisäksi hän syytti epikurolaisia siitä, että nämä vetäytyivät julkisesta elämästä. Diogenes Oinoandalainen kirjoitutti Lyykiassa sijaitsevaan kotikaupunkiinsa suuren niin kutsutun Oinoandan piirtokirjoituksen, joka sisälsi epikurolaisia opetuksia. Diogenes Laertioksen teos "Merkittävien filosofien elämät ja opit" sisältää useita epikurolaisia kirjoituksia, muun muassa Epikuroksen "Pääopit" sekä hänen kolme kirjettään. Harmonikka
Harmonikan kehittyminen nykymuotoonsa on ollut monien 1700-luvun lopulla ja 1800-luvun alussa kehitettyjen vapaalehdykkäkielisten soitinrakennelmien summa. Perusajatuksen uskotaan pohjautuvan kiinalaisiin suu-urkuihin, maailman ensimmäiseen vapaalehdykkäsoittimeen, joka levisi Eurooppaan 1600-luvun jälkeen. Johann Wilde teki esityksillään suu-urut suosituksi Pietarin seurapiireissä 1740-luvun puolivälissä, mikä inspiroi vapaalehdykkäsoittimien kehitystä 1770-luvulta 1790-luvulle osaltaan harmonikkaa ja harmonia muistuttavien soitinten suuntaan. Henry Doktorskin mukaan tiedemies ja fyysikko Christian Kratzenstein oli kuullut Wilden suu-urkusoittoa Pietarissa, ja hän kehitteli sen innoittamana laitetta puheen keinotekoisen tuottamisen tutkimustaan varten 1770. Laite tuotti viisi puheääntä muistuttavaa vokaaliääntä. Kehittelyn yhteydessä keksitty vapaalehdykkäkielen urkupilliin yhdistävä periaate oli pitkään käytössä myös urkurakennuksessa. Laitteessa käytetyt vapaalehdykkäkielet myös poikkesivat kiinalaisista suu-uruista rakenteellisilta ja akustisilta ominaisuuksiltaan. Kratzensteinin apuna kokeessa oli tšekkiläinen urkurakentaja Franz Kirsnik, joka kehitti ajatusta eteenpäin lisäämällä vapaalehdykkäkieliin oikealle kädelle koskettimiston ja vasemmalla kädellä käytettävän palkeen. Instrumentti tuli tunnetuksi "Kirsnikin harmonica" -nimellä. Toisissa lähteissä puolestaan kerrotaan, ettei kiinalaisilla suu-uruilla olisi ollut yhteyttä Kratzensteinin ja Kirsnikin kehittämiin ja Euroopassa sittemmin levinneisiin vapaalehdykkäkielten rakennusperiaatteisiin juuri suu-uruissa käytetyistä vapaalehdyköistä huomattavasti poikkeavien rakenteellisten ja akustisten erojen vuoksi. Joka tapauksessa juuri heidän kehittämänsä vapaalehdykkäkielten rakenne tuli huuliharpuissa, concertinoissa ja harmonikoissa käytettävien kielten perustaksi, koska kielet eivät enää tarvinneet äänen tuottamiseksi isokokoisia putkia tai muita resonoivia apurakenteita, vaan ääni saatiin syntymään huomattavasti pienemmissäkin rakenteissa. Mirkka Rekola
Mirkka Elina Rekola (26. kesäkuuta 1931 Tampere – 5. helmikuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen kirjailija. Hän kirjoitti runoja, aforismeja ja esseitä. Häntä on pidetty vaikeasti tulkittavana lyyrikkona, mikä voi johtua ilmaisun äärimmäisestä tiiviydestä ja monimerkityksisyydestä. Esikoisteos "Vedessä palaa" julkaistiin 1954, ja se sai hyvin ristiriitaiset arvostelut. Kesti pitkään, ennen kuin kriitikkojen enemmistö alkoi suhtautua runoilijan kirjoituksiin myötämielisesti. Rekola itse kuvaa hyvin osuvasti vastaanottoaan teoksessa "Miten kirjani ovat syntyneet": ”perinteisen runon lukijoille olin aivan vieras, yltiömodernisteille en kyllin moderni”. Täysin huomiotta kirjailijan alkutaival ei jäänyt, sillä kirjailijapalkintoja myönnettiin useita. Sittemmin kunniatohtoriksi korotetun runoilijan arvostus on erittäin korkealla, ja esimerkiksi 1995 Rekolalle myönnetyn taiteen Suomi-palkinnon perusteluissa hänen sanataiteensa nostettiin maailman merkittävimpien joukkoon. Jules Verreaux
Hänen kunniakseen on nimetty eteläntöyhtökuku ("Coua verreauxi"), Alfred Grandidier (1836-1921), juoksukyyhky ("Leptotila verreauxi") Charles Lucien Bonaparte (1803-1857), kultanokkatimali ("Paradoxornis verreauxi") Richard Bowdler Sharpe (1847-1909) ja mustakotka ("Aquila verreauxii") René-Primevère Lesson (1794-1849). Aneka
Aneka (oik. Mary Sandeman, s. 20. marraskuuta 1954) on skotlantilainen laulaja, jonka uran huippukohta osui vuosiin 1981–1982. Hänen tunnetuin kappaleensa ja oikeastaan ainoa hitti on vuonna 1981 ilmestynyt "Japanese Boy", joka nousi muun muassa Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Sveitsissä ja Ruotsissa listaykköseksi. 
Suomessa käännöskappaleen ”Iltaloma” esitti Armi Aavikko. Mary Sandeman on omalla nimellään esittänyt skotlantilaista kansanmusiikkia, eikä ollut kiinnostunut pop-urasta. Ivan Mazepa
Mazepasta kerrotut tarinat innoittivat suuresti 1800-luvun eurooppalaisia kirjailijoita ja säveltäjiä. Englantilainen lordi Byron kirjoitti hänestä runoelman "Mazeppa" (1819) ja ranskalainen Victor Hugo samannimisen runon (1828). Myös venäläisen Aleksandr Puškinin runoelma "Pultava" (1828) käsittelee Mazepaa. Puolalainen Juliusz Słowacki kirjoitti hänestä näytelmän "Mazepa" (1839). Hän innoitti myös Franz Lisztin sinfonisen runon "Mazeppa" (1851) ja Pjotr Tšaikovskin oopperan "Mazeppa" (1884). J. H. Erkko
Monet Erkon runoista ovat tunnettuja lauluja, muun muassa Hämeen maakuntalaulu "Hämäläisten laulu", "Jouluaatto" (alkaa sanoin: No onkos tullut kesä) ja "Kansalaislaulu" (alkaa: Olet maamme armahin Suomenmaa). Erkko oli suomalaisen aforismin uranuurtaja, hän julkaisi tiettävästi ensimmäiset suomenkieliset aforismit vuonna 1899 teoksessaan Runoelmia ja ajatelmia. Kaisa Leka
Leka kuuluu Sri Caitanya Sangha -liikkeeseen, joka kuuluu Hare Krishna -yhteisön tavoin Gaudiya Vaishnava -perinteeseen. Lekan kiinnostus vaishnavismiin herätti huomiota hänen syksyllä 2006 Ranskaan tekemällään esiintymismatkalla. Leka on kasvissyöjä. Kaisa Lekan kumppani on Christoffer Leka. Leka on innokas pyöräilijä ja toiminut Keuruun pyöräretken suojelijana vuonna 2014. Oikeudenmukaisuus
Jürgen Habermas (s. 1929) on keskeinen teoreetikko saksalaisella kielialueella. Hänen lähtökohtanaan on tarkoituksenmukainen ja paras ajateltavissa oleva ajatustenvaihto, sen vapaat ja tasa-arvoiset osallistujat ja vapaa puhetilanne. Näitä arvoja hän pitää yhteiskunnallisena ihanteena ja hän haluaa yleistää ne yhteiskunnan valta- ja taloussuhteita koskevaksi vapaaksi viestinnäksi. Habermasin mukaan oikeudenmukaisuudessa on keskeisintä itsemääräävyys sekä julkinen ja yksityinen itsenäisyys. Heuristiikka
Heuristiikka (sana juontaa juurensa kreikan kielen ilmaisusta "heureka", ”löysin”) on kognitiivisen psykologian määrittelemä epäformaali menetelmä ongelmanratkaisuun. Etenkin rahoituksen käyttäytymistaloustieteellinen koulukunta on kiinnostunut yksilöiden heuristisista prosesseista sekä niiden soveltamisesta taloudellisten toimijoiden tehdessä päätöksiä epävarmuuden vallitessa (ks. Prospektiteoria). Sitä käytetään metodina, joka johtaa yleensä varsin nopeasti riittävän lähelle parasta mahdollista lopputulosta. Heuristiikkaa ovat esimerkiksi erilaiset nyrkkisäännöt, akateemiset arvaukset, intuitiiviset päätökset sekä niin sanottu "maalaisjärki". Kyseessä on valmiiden, etukäteen mietittyjen tai hankittujen ratkaisumallien soveltaminen ongelmanratkaisussa, sekä tietokoneohjelmissa että ihmismielessä. Yksinkertainen esimerkki heuristiikasta on niin sanottu ”yritys ja erehdys”: kun polkupyöräremontin aikana valitaan ruuvia laatikosta, niin sopivan kokoisen ruuvin löytämiseen ei yleensä käytetä mittareita eikä lajittelua, vaan yksinkertaisesti kokeillaan parhaalta näyttävää vaihtoehtoa ja tarvittaessa uusitaan yritys. Heuristiset prosessit ovat yksi määritelmä ongelmalle. Asia ei itsessään ole ongelma, mikäli se ei synnytä yksilössä heuristisia prosesseja. Näitä edellä mainittuja prosesseja ovat muun muassa ajatteluprosessin käynnistäminen, ylläpitäminen sekä säätely. Heuristiikkojen ja heurististen prosessien käytössä on suuria eroja yksilöiden välillä, etenkin verrattaessa ongelmaa ratkaisevien noviisien sekä eksperttien kognitiivisia kykyjä. Hymyhuulet
Naima-Aslak ja Soikiapää on Aake Kallialan ja Pirkka-Pekka Peteliuksen esittämä saamelaisparivaljakko. Miehillä on usein jokin tehtävä, esimerkkinä naisen iskeminen, mutta tämä ei oikein tahdo onnistua. Parivaljakko tunnetaan ainakin sitaateista "Nunnuka-nunnuka-lai-lai" ja melkein joka sketsin lopussa sanotusta lauseesta "Luostholle lysthinpittoon". Kaksikolla on useimmiten kilisevät muovipussit mukanaan ja he herättivät kiistelyä esittämistään stereotyyppisistä juopoista saamelaisista. Kuulas
Yhtyeen solisti Heidi Puurula on laulanut 1990-luvulla Aikakone-yhtyeessä. Hän toimi yhtyeessä taiteilijanimellä ”Vera” sekä laulajana että kappaleiden sanoittajana. Aikakoneen jälkeen Puurula alkoi suunnitella kokonaan uudenlaista kokoonpanoa, jonka musiikissa kuuluisi akustisten soittimien yhdistyminen elektroniseen maisemaan. Jyllinmaa ja Puurula loivat kappaleita, joiden tyylilajille annettiin nimeksi "runopop". Myöhemmin kokoonpanoon liittyi muun muassa Chisun yhtyeessä kosketinsoittimia soittava Emilia Takayama. Takayama vastaa suurelta osin Kuulas-kappaleiden koskettimista ja sovituksista. Vuonna 2014 yhtyeen lisätuottajaksi ryhtyi Kalle Sundström. Junes Lokka
Lokka sai julkisuutta vuonna 2013, kun hän käytti Ylen toimittajasta alatyylistä nimitystä. Lokka oli julkaissut videopalvelu YouTubessa puhelinkeskustelun otsikolla ”Ylen joku huora soitti 2.11.” Lokka oli vaatinut oikaisua Ylen Islam-iltaa koskevan keskustelun koosteeseen, jossa hänet oli tituleerattu bloggariksi. Hän olisi halunnut esiintyä eurovaaliehdokkaana. Lokka kertoi laittaneensa videon nettiin osoittaakseen Ylen suhtautuvan epätasa-arvoisesti puolueisiin. Francisco Núñez Olivera
Francisco Núñez Olivera (13. joulukuuta 1904 Extremadura – 29. tammikuuta 2018 Extremadura) oli espanjalainen yli 110-vuotiaaksi elänyt mies. Hänestä tuli maailman vanhin mies Yisrael Kristalin kuoltua 11. elokuuta 2017. Hän liittyi armeijaan 19-vuotiaana ja taisteli Rifin sodassa. Hän on myös Espanjan sisällissodan veteraani. Hänen toinen munuaisensa poistettiin, kun hän oli 90-vuotias, ja 98-vuotiaana hänelle tehtiin kaihileikkaus. Hän sai lempinimen "Marchena" yhdennäköisyydestään espanjalaiseen flamencolaulaja-lauluntekijä Pepe Marchenaan. Jakob Bernoulli
Bernoulli tunnetaan myös latinankielisen lausahduksen ”Eadem mutata resurgo” (suom. ”Nousen jälleen muuttuneena ja silti ennallani”) kehittäjänä. Lentävä lause viittasi alun perin logaritmiseen spiraaliin, jonka Descartes esitteli ensimmäisenä. Lausahdus on kirjoitettu Bernoullin hautakiveen. Tzedaka
Tzedaka () merkitsee juutalaista hyväntekeväisyyttä. Sana tulee hepreankielisestä sanasta "tzedek" (צדק‎), joka merkitsee vanhurskautta ja oikeudenmukaisuutta. Tzedakaa pidetään juutalaisen tärkeimpänä velvollisuutena. Turku
Musiikin puolella useita vuosikymmeniä kansansuosiota ovat  nauttineet Matti ja Teppo, veljeään Seppoa unohtamatta. Vee Pee Lehdon kynästä ovat hitit "Et voi tulla rajan taa", "Mä joka päivä töitä teen" ja "Näitä polkuja tallaan". Tuula Amberla löi aikoinaan läpi Lulu-hitillään. Muita kuuluisia turkulaisia artisteja ovat muiden muassa Kauko Röyhkä, Anna Hanski, Tamara Lund ja Karita Mattila. Elektronisen musiikin puolella turkulaisia tai Turussa vaikuttaneita nimiä ovat Jori Hulkkonen, Darude, Jaakko Salovaara, Jori Sjöroos ja Bomfunk MC’s yhtyeen Dj Gismo. Kauko Käyhkö
Klassinen laulu pysyi kuitenkin Käyhkön harrastuksena, sillä vuonna 1956 hän vieraili Suomalaisen Oopperan "Ryöstö seraljista" -tuotannossa. Hänen työskentelynsä musiikin parissa ulottui myös esiintymisen ulkopuolelle. Käyhkö oli tuottelias lauluntekijä. Satojen iskelmien ja laulelmien joukossa ovat muun muassa "Kangastusta", "Tunturisatu" ja "Suviserenadi". Kappaleisiin "Kissa vieköön" ja "Orvokkeja äidille" Käyhkö teki tekstin. Lauluja hän teki nimimerkeillä, joista tunnetuin on Justeeri; tämä nimimerkki syntyi 1940-luvun lopulla silloista Metsäradiota varten. Monista Toivo Kärjen ja Reino Helismaan sävelmistä tuli ikivihreitä juuri Käyhkön tulkitsemina (mm. "Rovaniemen markkinoilla", "Moukan tuuri" ja "Kaksi vanhaa tukkijätkää" sekä joululaulu "Kirje Korvatunturille"). Levytysten joukossa on myös muutamia tuoreita iskelmiä, kuten venäläinen "Oi niitä aikoja" vuodelta 1969. Viimeisen, Pauli Granfeltin yhtyeen kanssa tekemänsä levyn "Kehuisit edes joskus", jonka kaikki kappaleet olivat hänen omia sävellyksiään, Käyhkö julkaisi vuonna 1976. Vuonna 1975 Käyhkö lauloi neljä kappaletta Dallapé-orkesterin 50-vuotisjuhlalevylle. Vasta näillä levyillä olivat Käyhkön omat tulkinnat hänen jo vuosikymmeniä aiemmin säveltämistään kappaleista "Irja" ja "Tunturisatu". Käyhkön viimeiseksi levytykseksi jäi single "Sinuhen laulu" / "Tulipunaruusu ennen ja nyt" vuodelta 1978. Kaarlo Valkama
Valkaman tunnetuimpana sävellyksenä pidetään Usko Kempin sanoittamaa tangoa ”Valkovuokot”, jonka ovat levyttäneet mm. Olavi Virta (1952), Eino Grön (1965) ja Erkki Junkkarinen (1978). Valkama sävelsi myös elokuvamusiikkia Valentin Vaalan ohjaamaan elokuvaan "Minä ja mieheni morsian" vuonna 1955. Akateemisissa juhlissa Valkaman säveltämä ”Poloneesi”, joka on levytetty 1955 ja 1974, on noussut huomattavaksi kilpailijaksi näissä yhteyksissä poloneesina perinteisesti soitetulle Michał Kleofas Ogińskin teokselle ”Jäähyväiset isänmaalle”. Aune Perälä
Aune Ester Perälä, o. s. "Yli-Luukko" (10. marraskuuta 1909 Ilmajoki – 23. marraskuuta 1993 Espoo) oli suomalainen kansakoulunopettaja, joka kirjoitti nimimerkillä Une Haarnoja sanat joululauluun Rauhaa, vain rauhaa kellot ne soi. Jarkko Martikainen
Jarkko Ilari Martikainen (s. 24. lokakuuta 1970 Greifswald, Itä-Saksa) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten YUP-yhtyeen laulajana ja sanoittajana. Martikainen on työskennellyt myös kolumnistina, tuottajana ja dokumentaristina sekä julkaissut kaksi kirjaa. Martikainen on syntynyt Itä-Saksan Greifswaldissa, jossa hänen vanhempansa opiskelivat lääkäreiksi. Perhe muutti takaisin Suomeen Martikaisen ollessa kolmivuotias. Koulutukseltaan hän on medianomi. Zequinha de Abreu
José Gomes "Zequinha" de Abreu (19. syyskuuta 1880 Santa Rita do Passa Quatro, Brasilia – 22. tammikuuta 1935 São Paulo, Brasilia) oli brasilialainen säveltäjä, orkesterinjohtaja ja muusikko. Hän on erityisesti tunnettu choro-sävellyksestään "Tico-tico no fubá" (Tico Tico), josta tuli kansainvälinen menestysiskelmä hänen kuolemansa jälkeen. Eureka (Kalifornia)
Eureka sijaitsee Humboldtinlahdella. Alueen alkuperäisasukkaat olivat wiyot-kieltä puhuneita intiaaneja, jotka asuttivat aluetta tuhansia vuosia ennen eurooppalaisten tuloa. Kieltä ei enää puhu kukaan, mutta toista alkuperäiskieltä yurokia yritetään Eurekan alueella estää katoamasta. Vantaa
Huhtikuussa 1989 avattu Heureka on suomalainen tiedekeskus Vantaan Tikkurilassa. Tiedekeskuksen tarkoituksena on tieteellisen tiedon ymmärrettävyyden lisääminen ja tiedeopetuksen menetelmien kehittäminen. Nimi Heureka viittaa Arkhimedeen sanomaksi arveltuun lauseeseen ”Olen keksinyt sen!” Linnut
Evankelista Johanneksen symboli on kotka. Kotka oli Rooman keisarin ja myöhemmin Bysantin keisarikunnan tunnus. Kaksipäinen kotka kuvataan Venäjän keisarikunnan vaakunassa. Persiaa hallittiin riikinkukkovaltaistuimelta. Adolf Hitlerin alppiasunnon nimi oli Kotkanpesä. Useat urheilujoukkueet ovat ottaneet nimensä linnuilta: esimerkiksi Anaheim Ducks, Portland Winterhawks, Atlanta Hawks, Jäähaukat ja Pelicans. Eagle (kotka) on niin automerkki, lentokone, avaruusalus kuin golftermikin. 
Kyyhkynen on rauhan symboli. Japanissa kurki on onnen symboli. Linnun uskotaan voivan liikkua maan ja taivaan välillä. Siksi niitä näkee kuolinilmoituksissa ja hautakivissä. Jussi Jurkka
Jurkan komediatehtäviä olivat muun muassa taiteilijan rooli Matti Oraviston elokuvassa "Tähtisilmä" (1955), miespääosa lasitaiteilijana Kassilan elokuvassa "Lasisydän" (1959), vävyn rooli Laineen elokuvassa "Myöhästynyt hääyö" (1960) ja Vilhelmin osa Toivo Särkän elokuvassa "Miljoonavaillinki" (1961). Valtaosa Jurkan elokuvarooleista oli niin sanottua "parempaa väkeä". Köyhän kansan miehiä edusti muun muassa Siukolan rooli Laineen elokuvassa "Akseli ja Elina" (1970). Niin ikään 1970 Jurkka näytteli päämajoitusmestaria Kassilan sotadraamassa "Päämaja" ja sai erinomaisia arvosteluita roolisuorituksestaan. Jurkan viimeisten vuosien rooleihin lukeutuu poliisin osa Laineen elokuvassa "Viimeinen savotta" (1977). Franz Lehár
Franz Lehár (30. huhtikuuta 1870 Komárom, Itävalta-Unkari – 24. lokakuuta 1948 Bad Ischl, Itävalta) oli itävaltalais-unkarilainen säveltäjä, joka on erityisen tunnettu opereteistaan, etenkin "Die Lustige Witwe", (Iloinen leski). Muista teoksista muistetaan valssi "Kultaa ja hopeaa" ("Gold und Silber"). Vuodesta 1899 lähtien hän asui Wienissä. J. V. Viheriälaakso
Vaikka Viheriälaakson Suomussalmella pitämän puheen sisältöä ei tarkkaan tunneta, aikalaiskuvauksista on päätelty, että Kianto kopioi sen lähes sanatarkasti kirjaansa agitaattori Puntarpään pitämäksi vaalipuheeksi. Myöhemmin se tuli tunnetuksi vuonna 1959 Matti Kassilan ohjaamassa elokuvaversiossa, jossa puheen esitti Puntarpäätä näytellyt Jussi Jurkka. Hän sai roolistaan myös Jussi-palkinnon. Matsuo Bashō
Vasta 1800-luvun lopussa Bashōn runojen yksimielinen ihailu päättyi. Masaoka Shiki, luultavasti Bashōn kuuluisin kriitikko, hajotti pitkäaikaisen oikeaoppisuuden rohkeilla vastaväitteillään. Shikillä oli kuitenkin myös keskeinen rooli Bashōn runouden tuomisessa älykköjen ja suuren yleisön saataville. Hän keksi termin haiku (korvaamaan hokkun) viittaamaan itsenäiseen 5–7–5-tavuiseen muotoon, jota hän piti haikai no rengan taiteellisimpana ja puoleensavetävimpänä osana. Heureka (sana)
"Heurēka" on yksikön ensimmäisen persoonan aktiivin indikatiivin perfektimuoto muinaiskreikan sanasta "heuriskō" (), joka tarkoittaa ”löytää”. Näin se voidaan suomentaa ”olen löytänyt” tai täsmällisemmin ”olen siinä tilassa että olen löytänyt”. Kauko
Kaukon yleistyminen etunimenä ajoittuu kansallisromanttiseen kauteen. Nimen käyttöönottoa ehdotti H. A. Reinholm "Uudessa Suomettaressa" vuonna 1879. Kaukon on nähty pohjautuvan nimiin Kaukamoinen ja Kaukomieli, jotka esiintyvät kansanrunoissa. Kalevalassa "Kauko, Kaukomieli" on Lemminkäisen kertonimi. Tosiasiassa nimi on vanhempi; kansanrunous on vain tehnyt sen uudelleen tunnetuksi. Stenka Razin
Suomeksi laulun yksi kertosäkeistä kertookin Volgasta: "Volga, Volga, äiti armas..." Suomennetut sanat alkavat "Uivat venhot virran uomaa". Laulu tunnetaan Suomessa juomalauluna sanoilla "katon rajass' kulkee hauki" sekä "vodka vodka jag vill dricka". Lauluun ovat lisäksi laatineen suomenkieliset omat sanoituksensa muun muassa Jukka Kuoppamäki, Urpo Jokinen ja Saukki. Linda Evangelista
Evangelista tunnetaan myös kuuluisesta lausahduksestaan ”We have this expression, Christy and I: We don't wake up for less than $10,000 a day” (”Minulla ja Christy Turlingtonilla on tapana sanoa: me emme nouse sängystä alle 10 000 dollarilla”). Maria Luukka
Maria Luukan laulurunoja ja loitsuja ovat merkinneet muistiin Vyötermaalla käyneet runonkerääjät Volmari Porkka vuonna 1883, Vihtori Alava vuonna 1892 sekä viimeisenä ja kaikkein perusteellisimmin J. F. Ruotsalainen vuonna 1900. Vyötermaalla vuonna 1909 käynyt Jussi Lukkarinen ei häntä enää tavannut. Kerääjät saivat Luukalta noin 6 000 runosäettä, enemmän kuin keltään muulta narvusinsuomalaiselta laulaja-tietäjältä. Maria Luukan valikoituminen alueen parhaaksi runonlaulajaksi on kuitenkin osittain sattumaa, koska kerääjät eivät kiinnittäneet enemmän huomiota hänen oppimestariinsa, kaipaalaiseen Porisan Anniin. Antti Puhakka
Puhakka oli taitava kalevalamitan käyttäjä, joka sai myöhemmin Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran jäsenyyden. Hänen runoistaan tunnetuimmat ovat "Tuhman Jussin juttureissu", joka kuvaa kansanmiehen ongelmia ruotsin kieltä käyttäneen oikeuslaitoksen kanssa, sekä "Surulaulu 1850 vuoden kiellosta". Runoilla oli merkitystä siksikin, että rahvas oli vielä monin tavoin sidoksissa sivistyneistön siitä aiempina vuosisatoina luomiin kuviin eikä rahvaanrunoudella ollut ollut yhteiskuntajärjestystä kiistävää merkitystä. Haukka (politiikka)
Suhdannepolitiikan ja julkisen sektorin budjettivajeen tasapainottamisen yhteydessä puhutaan usein "velkahaukoista" tai "velkakyyhkyistä". Sixten Korkman määrittelee Helsingin Sanomien kolumnissaan "haukkojen" janoavan Suomen valtion kolmen miljardin euron lisäsäästöjä, eli menojen leikkauksia ja/tai veronkiristyksiä, välittömästi, "kyyhkyjen" tyytyessä maltillisempaan lisäsäästöjen jaksottamiseen muutamalle vuodelle. Lauri Holappa ja Jussi Ahokas kuitenkin huomauttavat, että Korkmanin näkemys kotimaisten "velkakyyhkyjen" oletetusta tyytymisestä säästöjen jaksottamiseen eroaa merkittävästi yhdysvaltalaisista "kyyhkyistä", jotka kannattavat julkisen sektorin budjetin tasapainottamista vasta talouden palauduttua taantumasta. Aiheita
"Aiheita" voitti J.H. Erkon kirjallisuuspalkinnon ilmestymisvuonnaan 1982. Palkintolautakunta perusteli valintaansa seuraavasti:Jouko Turkan "Aiheita" on häikäisevä teos. Suomalaisen näyttämöilmaisun uudistaja osoittautuu jutun kertojana, tarinaniskijänä verbaaliksi Chapliniksi tai Buster Keatoniksi tai kirjallista vertauskohtaa etsittäessä Gogoliksi. Lyhyillä lauseilla, joista jokainen tuntuu olevan täysi teko, Turkka sepittää kohtalot, luo draamat ja ajattelee ajatukset niin pidäkkeettömän varmasti, että tuntuu kuin nykykirjallisuutemme olisi saanut omat kansansatunsa. Asmo Hurula
Hurula laulaa Juice Leskisen "Taivaan kappaleita" -albumin kappaleen ”Action!!!”. Juicen Bluesia Pieksämäen asemalla -kappaleen sanoituksessa mainitaan Hurula nimeltä. Osaka
Osaka on tunnettu talouskulttuuristaan, joka perustuu ”käytännöllisyyteen, yrittäjähenkeen ja tunteeseen itsenäisyydestä ja itseriittoisuudesta”. Osakalaisten kriittisyys ja rationaalisuus on tuottanut tiedostavia kuluttajia: monet japanilaiset innovaatiot, kuten karaoke, pikanuudelit, liukuhihnasushi ja esivalmistetut talot ovatkin lähtöisin juuri Osakasta. Osakalaisia koskeviin stereotypioihin kuuluukin juuri bisnesmielisyys. Yleinen tervehdys Osakan murteella ei suinkaan ole ”päivää!” vaan ”ansaitsetko hyvin?” (もうかりまっか, "mōkarimakka"), johon standardivastaus on ”jotenkuten” (ぼちぼちでんな, "bochibochidenna"). Françoise Sagan
Sagan on tunnettu monista lausahduksistaan. "Raha ei tee ketään onnelliseksi, mutta itken mieluummin Jaguarissa kuin linja-autossa" on kuuluimpia Sagan-sitaatteja. Bifurkaatio (argumentaatiovirhe)
Tunnetuin esimerkki bifurkaatiosta on ns. "Mortonin haarukka", joka on saanut nimensä Henrik VII:n kanslerin Sir John Mortonin mukaan. Hänen mukaansa "valtakuntamme aateliset näyttäytyvät meidän silmiimme köyhinä tai rikkaina; jos he näyttäytyvät köyhinä, heillä on varmasti rahoja säästössä ja kätkössä, joten heitä voidaan verottaa, ja jos he esiintyvät rikkaina, heiltä varmasti liikenee rahaa verotettavaksi asti". Jos Morton iski silmänsä johonkuhun aateliseen, tämä joutui ojasta allikkoon: olivatpa hänen elämäntapansa millaiset tahansa, verottaja iski aina kovalla kädellä. Morton ei ottanut huomioon sitä mahdollisuutta, että kyseinen aatelinen aivan oikeasti oli köyhä eikä hänellä ollut varaa maksaa veroja. Mielummin vanha kuin aikuinen
Sävellykset ja sanoitukset Kauko Röyhkä, paitsi A1 "Matkustaa" säv. Maritta Kuula ja Kauko Röyhkä sekä B4 "Kolme asetelmaa" säv. Heikki Tikka, Kauko Röyhkä ja Jarmo Heikkinen. Sovitukset Kauko Röyhkä & Narttu.
Sävellykset ja sanoitukset Kauko Röyhkä, paitsi 1 "Paha maa" säv. Kauko Röyhkä ja Tommi Viksten / 2 "Pois valoista" säv. Kauko Röyhkä ja Heikki Tikka / 5 "Väärässä filmissä" säv. Kauko Röyhkä ja Heikki Tikka.
Sovitukset Kauko Röyhkä & Narttu. Marja-Leena (laulaja)
Marja-Leena Hyvärinen (o.s. Hentunen, s. 7. tammikuuta 1950 Sorsakoski) on suomalainen iskelmälaulaja, jonka kulta-aikaa oli 1970-luku. Hänen tunnetuimpiin kappaleisiinsa kuuluu muun muassa "Sätkynukke". Hyvärinen käytti taiteilijanimenään "Marja-Leena". Laukon Kurki-suku
Tähän aikakauteen liittyy "Elinan surma" -runosta kuuluisaksi tullut Klaus Kurki (1400-luvulla). Ylä-Satakunnan kihlakunnantuomari Klaus Kurki mainitaan useissa asiakirjoissa vuosina 1456–1477. Kansanrunossa Klaus on rälssimies, joka polttaa petolliseksi luulemansa Elina-vaimonsa. Runo lienee ainakin osaksi kuvitteellinen, tai sitten henkilö on sekoitettu. Kaarlo Sarkia
Sarkialla on sanottu olleen suomenkielisistä runoilijoista täydellisimmän kielentajun. Hän saattoi luoda harmonian tunnelman vain sanojen asunmerkityksen ja runosäkeiden poljennon avulla. Sarkian sanotaankin lausahtaneen ”Minun suurin onneni on se, että saan runoilla suomeksi.” Jouko Turkka
Turkka nimettiin teatteritaiteen kunniatohtoriksi kun Teatterikorkeakoulu nimesi historiansa ensimmäiset tohtorit vuonna 2009. Muut promovoidut olivat presidentti Tarja Halonen, tanssitaiteilija Deborah Hay, ohjaaja Kaisa Korhonen, professori Juha Varto ja valo- ja äänisuunnittelija Ilkka Volanen. Jouko Turkka
Turkka kävi Tampereen klassillista lyseota, joka opetti hänelle ”Tampereen perusmoraalin”: ”Kun annatte nyt sortaa itseänne, niin pääsette aikanaan sortamaan toisia.” Turkan mukaan lyseossa ”tieteellisin käsittein latinaksi opetettiin alistumista”. Turkka kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1963. Arja Havakka
”Lokki” on vanha venäläinen kansansävelmä, johon suomenkieliset sanat on tehnyt opetusneuvos Antti Henttonen. Valssin oli levyttänyt moni ennen Havakkaa, mutta vasta hänen tulkinnastaan tuli hitti. Vaikka ”Lokki” onkin Havakan uran tärkein kappale, hänen laulunsa eivät ole vain valsseja ja iskelmiä, vaan joukossa on myös muutamia amerikkalaisia vanhoja rock-kappaleita, kuten ”Johnny B. Goode” ja ”King Creole”. Havakka onkin itse sanonut pitävänsä Elviksen, Johnny Cashin ja niin sanottujen mustien laulajien musiikista. Cevan lause
Varhaisimman säilynyeen teoreeman ja sen todistuksen on esittänyt Yusuf ibn Ahmad al-Mu'taman ibn Hūd (kuoli vuonna 1085), joka hallitsi Espanjassa Zaragosassa. Kirjassaan "Kitab al-Istikmal" ( eli suomeksi ""Täydellisyyksien kirja"") hän esitti lauseen lähes nykymodossaan. Espanjalainen jesuiitta, joka käytti nimeä José Zaragozà, julkaisi Toledossa teoksen "Geometría magna in minimis" vuonna 1674, missä hän esitteli laajan teorian geometriasta sisältäen todistelut Cevan lauseesta. Zaragozàn todistelut perustuivat eri menetelmään kuin aikalaisellaan italialaisella Giovanni Cevalla. Hän esitti lauseen todistuksen neljä vuotta myöhemmin vuonna 1678 julkaisemassaan teoksessa "De lineis rectis", jossa hän todisti lauseen edellä esitetyssä muodossa. Myöhemmin lause on merkitty hänen nimelleen muodossa "Cevan lause". Urut
Tunnettuja suomalaisia urkureita ovat tai olivat muun muassa Erkki Alikoski, Geo Böckerman, Sixten Enlund, Enzio Forsblom, Kaj-Erik Gustafsson, Marko Hakanpää, Markku Hietaharju, Osmo Honkanen, Kati Hämäläinen, Kari Jussila, Sirkka-Liisa Jussila-Gripentrog, Markku Ketola, Jarkko Yli-Annala, Timo Kiiskinen, Kalevi Kiviniemi, Susanne Kujala, Taneli Kuusisto, Aimo Känkänen, Jan Lehtola, Maija Lehtonen, Oskar Merikanto, Seppo Murto, Elis Mårtenson, Pauli Pietiläinen, Juhani Pohjanmies, Olli Porthan, Tuomas Pyrhönen, Paavo Raussi, Santeri Siimes, Tapio Tiitu, Ville Urponen, Tapani Valsta, Harri Viitanen, Kari Vuola, Håkan Wikman ja Tauno Äikää. Heureka
Heureka (, ”olen löytänyt”) tai eureka voi viitata seuraaviin: Heureka (sana)
Yhdysvalloissa ”heureka” on osana Kalifornian osavaltion mottoa vuodesta 1849, virallisesti vuodesta 1963. Se viittaa Kalifornian kultaryntäykseen vuonna 1848. Samaan viittaa kalifornialaisen Eurekan kaupungin nimi. ”Heureka” liittyy myös Australian kultaryntäykseen. Eureka Stockade oli australialaisten kullankaivajien kapina vuonna 1854. Uloste
Lähinnä biologiaan liittyvän, oppitekoisen uloste-sanan puhekielinen vastine on "paska". Nykyisin paskaa pidetään yleensä alatyylisenä nimityksenä, mutta todellisuudessa se on erittäin vanha suomalais-ugrilainen sana. Sanan vastineita on esimerkiksi saamen kielissä "bâi'kâ", joka merkitsee ulostetta ja ripulia, ja unkarissa "fos", joka merkitsee ripulia. Marin kielestä tunnetaan sana "puškedaš", joka on ulostamista merkitsevä verbi. Suomen kirjakielessä "paska" on esiintynyt Agricolasta alkaen (vuodesta 1551). "Paskantaa"-verbi on ensi kerran mainittu Ericus Schroderuksen tulkkisanakirjassa vuodelta 1637. Ulosteesta käytetään myös lapsekasta nimitystä "kakka", joka on vierasperäinen lainasana. Monien kotieläinten ulosteesta käytetään nimitystä "lanta" tai "sonta"; lehmän jättämä vetelä ulostekasa tunnetaan myös leikkisällä nimityksellä "liukumiina". Säännöllisestä, tasapaksusta ja suhteellisen kiinteästä ulosteesta käytetään nimitystä "kakkapökäle" tai "paskaläjä". Pökäleen muotoilevat suoliston ja peräaukon pinnat. Heureka (sana)
Suomessa Tiedekeskus Heureka on nimetty huudahduksen mukaan. Okei
Okei-ilmaus on mainittu maailman levinneimmäksi sanaksi, mutta sen alkuperää ei tiedetä täysin varmasti. Varhaisin esiintymä on muodossa "o. k." vuodelta 1839. Kirjainten OK (O.K. jne.) rinnalle on myöhemmin tullut kirjoitustapa okay.  Yleisimmin hyväksytyn selityksen mukaan ilmaus tulee sanoista "oll korrect" ja sen teki Yhdysvalloissa tunnetuksi Martin Van Burenin presidentinvaalikampanja 1840. Tätä etymologiaa esitti Columbian yliopiston professori Allen Walker Read, joka kertoi tutkimuksistaan vuosina 1963 ja 1964 American Speech -lehdessä julkaistuissa artikkeleissa. Ilkka Jääskeläinen
Jääskeläinen kuuluu helluntaiseurakuntaan. Hän sai kilpailun aikana julkisuudessa maineen vitsailevana humoristina. James Potkukelkka
James Potkukelkka on Pirkka-Pekka Peteliuksen luoma ja näyttelemä hahmo, joka esiintyi vuosina 1990–1992 MTV:n sketsisarjoissa Pulttibois ja Manitbois. Hänen tunnettu huudahduksensa oli "Apuva!". Pulttibois -sarjan esittäminen aiheutti 1990-luvun alussa "apuva!"-huudahduksen yleistymisen erityisesti lasten keskuudessa. Jorma Etto
Valtakunnallisesti Etto tunnetaan parhaiten runostaan ”Suomalainen” (runokokoelmasta "Ajastaikaa", 1964), jota presidentti Kekkonen siteerasi uudenvuodenpuheessaan ja Suomen itsenäisyyden 50-vuotisjuhlassa jäähallissa. Runo alkaa sanoilla: Juurakon Hulda (vuoden 1937 elokuva)
Aikalaisarvioijat antoivat Vaalalle ohjauksesta pääasiassa kiitosta, jopa niin, että "Vaala oli ehkä paras mahdollinen ohjaaja Huldan tapaiselle filmille", kuten Arvo Ääri (Helsingin Sanomat) kirjoittaa. Ongelmien syyt hän sysää kreditoimattoman käsikirjoittajan (Jaakko Huttunen) syliin. Muutenkin "Juurakon Hulda" sai aikalaiskriitikoilta pääasiassa suopean vastaanoton. Ilta-Sanomien arvostelija kirjoittaa: "Vaala on onnellisesti osannut peittää paljon ja toisaalta vetää esiin paljon sellaista, mikä on edesauttanut Huldan menestymistä elokuvana, jopa siinä määrin, että "Juurakon Hulda" kaiken kaikkiaan voidaan esittää todistuksena siitä, että kotimaisen elokuvan taso todellakin on noussut." Helsingin Sanomien arvostelija luonnehtii elokuvaa Vaalan suureksi ohjaajavoitoksi. Aamulehden arvostelijan Orvo Kärkösen mukaan Vaala ei täyttänyt odotuksia, komedian juonesta ja vuorosanoista jäi uupumaan pirteyttä ja iskevyyttä. Emmi Jurkka
Jurkan laajan näyttelijäsuvun oma, Helsingin ensimmäisiin kuuluva ja yhä toimiva huoneteatteri Teatteri Jurkka perustettiin 1953, ja Emmi Jurkka oli sen kantava voima ja johtaja 1953–1974 ja 1976–1981. Teatterissaan Emmi Jurkka esiintyi sekä näyttelijänä että ohjaajana. Hänen sydäntään lähellä olivat nuoret näyttelijät, joiden uran alkua hän halusi tukea. Jurkka esitti myös useita operettirooleja hurmaten muun muassa "Iloisen lesken" Sylva Varescuna 1970-luvulla. Vielä yli 80-vuotiaana hän esitti yksinpuheluita. Emmi Jurkan näyttelijänlaadulle oli ominaista, että hän ei juuri tarvinnut ohjaajaa, vaan hän rakensi roolitulkintansa sisältäpäin. Jean Anthelme Brillat-Savarin
Uuteen eloon nykyajan gastronomien keskuudessa eri puolilla maailmaa on hänen maineensa nostanut hänestä vaikutteita saanut televisio-ohjelman "Iron Chef" juontaja Takeshi Kaga, joka on tehnyt ohjelmassa tunnetuksi ajatelman "Kerro minulle mitä syöt, minä sanon kuka olet." Sanonta on nykyisin usein lyhentynyt muotoon "Mitä syöt sitä olet". Juuso Karikuusi
Juuso Henri Karikuusi on suomalainen tubettaja. Karikuusi on tullut tunnetuksi tekemällä videoita YouTubeen "Herbailua" -nimiselle kanavalleen, jossa häntä seuraa tammikuussa 2019 yli 305 000 tilaajaa. Hän on aloittanut tubettamisen jo ennen "Herbailua"-kanavaa kanavalle "KumiankkaFilms", joka pystytettiin elokuussa 2011. Itse Herbailua-kanava pystytettiin 13. helmikuuta 2013. Karikuusi tunnetaan sosiaalisissa medioissa paremmin nimellä Herbalisti, tai lyhyemmin Herba. Harmonikka
Harmonikka on yhteisnimitys näppäin- tai kosketinsormiolla ja palkeella varustetuille kannettaville vapaalehdykkäkielisille kosketinsoittimille. Se tunnetaan myös monilla lempinimillä, kuten "haitari", "hanuri", "sirmakka", "taljankka", "kurttu", "köyhän urut", "ryppy", "vetopeli" ja "pirunkeuhko". Harmonikka kehittyi 1800-luvun puolivälin yksinkertaisesta ”rahvaan” soittimesta ensin monimuotoiseksi populaarimusiikin instrumentiksi ja lopulta vakavamman taidemusiikinkin parissa hyväksytyksi soittimeksi hieman yli sadassa vuodessa. Samalla soittimen suosio ja käyttö on levinnyt syntysijoiltaan Keski-Euroopasta, Italiasta ja Venäjältä maailmanlaajuiseksi. Savolaismurteet
Savolaismurteeita on Suomessa käytetty sekä taide- että kevyessä musiikissa. Taidemusiikista tunnetaan Aaro Jalkasen alkujaan virolaisen kuorolaulun sävelmään kirjoittama "Kallavesj". Kevyessä musiikissa Savolaismurretta ovat käyttäneet muiden muassa säveltäjä ja sanoittaja Eino Kettunen, jonka tunnettuja savolaismurteella sanoitettuja kappaleita ovat muiden muassa Joensuun Elli ja 2000-luvulla myös internet-ilmiönä tunnetuksi tullut Ievan polkka, sekä näyttelijä Esa Pakarinen, jonka esittämiin tunnettuihin kappaleisiin kuluu muiden muassa Lentävä kalakukko, 1900-luvun loppuvuosikymmeninä savolaismurretta on käyttänyt lauluissaan laulaja-lauluntekijä Jaakko Teppo. Huumorimusiikkia savolaismurteella ovat esittäneet myös huumoriryhmä Halavatun papat, ja sen johtohahmo Jamppa Kääriäinen. Vuonna 2006 ensimmäisen pitkäsoittonsa julkaisi Verjnuarmu, joka omien sanojensa mukaan "yhistää mussiikissaan savon ylen kaaniin murteen raskaaseen tuomijopäevän soetantaan". Laura Jurkka
Jurkka on laulava näyttelijä, harvoja naiskoomikoita Suomessa. Lisäksi hän on opiskellut klassista laulua ja pitää konsertteja kevyestä klassiseen. Hän pitää myös esiintymistaidon kursseja, luennoi kehonkielestä ja opettaa ilmaisutaitoa laulajille. Jurkka toimi vakinaisena näyttelijänä Seinäjoen kaupunginteatterissa vuodesta 2004 vuoteen 2011, jolloin joutui keskeyttämään uransa sydänoireiden vuoksi. Heureka (yhtye)
Heureka on suomalainen gospel-yhtye. 
Yhtye on levyttänyt pääasiassa jäseniensä säveltämää ja sanoittamaa tuotantoa. Aegukga (Etelä-Korea)
Aegukga (, ) on Korean tasavallan kansallislaulu. Myös Korean demokraattisen kansantasavallan kansallislaulusta käytetään samaa nimeä. Kyseessä on kuitenkin eri laulu (vrt. Achimŭn pinnara (아침은, 빛나라). Laulun sanoittajaa ei tiedetä. Sen arvellaan syntyneen 1900-luvun alkupuolella, ja sen tekijäksi on veikattu joko poliitikko Yun Chihoa tai An Chang-hoa, itsenäisyysmiestä ja opettajaa. Alun perin Aegukgaa laulettiin vanhan skottilaisen kansanlaulun Auld Lang Syne sanoin. Japanin miehityksen aikana (1910-1945) Aegukgan laulaminen oli kielletty. Maan ulkopuolella asuvat korealaiset jatkoivat kuitenkin sen laulamista, tuoden näin ilmi uskonsa maansa tulevaan vapautukseen. Vuonna 1937 Ahn Eak-tae, kansainvälisesti tunnettu korealainen muusikko, joka asui Espanjassa, sävelsi Aegukgaan oman sävelmän. Tämä julistettiin Korean tasavallan kansallislauluksi Shanghaissa, Kiinassa, jossa maanpakolaishallitus kokoontui. Aegugkka esitettiin virallisesti Korean tasavallan itsenäistymisjuhlassa 15. elokuuta 1948. Samana vuonna sen asema virallistettiin. Eureka (Kalifornia)
Kalifornian kultaryntäyksen aikoihin kullanetsijöitä tuli meritse vasta löydetylle Humboldtinlahdelle. Kaupunki onkin saanut nimensä kreikan kielen sanasta "heureka" ’minä löysin sen’. ”Eureka!” on myös Kalifornian osavaltion virallinen tunnuslause. Steinerkoulu
Tunnettuja suomalaisia steinerkoulun käyneitä ovat muun muassa muusikko Lauri Porra, lastenpsykiatri Raisa Cacciatore, näyttelijä Heidi Herala, kansanedustaja Oras Tynkkynen, kansanedustaja Sofia Vikman, kuvataiteilija Heta Kuchka, kokki Sara La Fountain, näytelmäkirjailija Laura Ruohonen, rumpali Antti Lehtinen, sarjakuvataiteilija Ville Ranta, säveltäjä Kaija Saariaho, ohjaaja Lauri Maijala, kirjailija Hanna Tuuri, performanssitaiteilija Mimosa Pale sekä runoilija Juhana Vähänen. Fukuzawa Yukichi
Fukuzawa edisti myös retoriikan omaksumista Japanissa. Perinteisesti maassa ei ollut harjoitettu julkisten puheiden pitämistä, ja jotkut japanilaiset olivat pitäneet kieltään siihen soveltumattomana. Fukuzawa joutui jopa keksimään uuden sanan tarkoittamaan puheenpitoa: "enzetsu". Samoin hän kehitti väittelyä tarkoittavan sanan "tōron" yhdistämällä kiistaa ja mielipidettä tarkoittavat sanat. Hänen toukokuussa 1874 Keiō Gijukuun perustamansa puheenpitosali Enzetsukan on yhä pystyssä Mitan kampuksella. István Csurka
Csurka hiljennettiin ensimmäisen kerran kommunismihallinnon aikana 1972, kun hän oli lausunut antisemitistisiä ja kumouksellisia mielipiteitä.
Csurka aloitti 1973 Magyar Nemzet -sanomalehden toimittajana. Hän työskenteli lehdessä vuoteen 1986. Csurkan menestynein näytelmä on todennäköisesti ollut vuonna 1978 ilmestynyt "Házmestersirató". Hänet palkittiin uudelleen Attila József -palkinnolla vuonna 1980. Toisen kerran hän sai julkaisukiellon, kun hän 1986 julkaisi New Yorkissa esseen ”Unacceptable Reality”, jossa hän käsitteli Unkarin naapurimaiden unkarilaisvähemmistöjen yhdistämistä. Vuodet 1988–1989 Csurka toimi taide- ja kulttuurilehti Hitelin toimituskunnassa. Hän oli 1989 perustamassa äärioikeistolaista Magyar Fórum -lehteä ja oli sen päätoimittaja 1989–1990. Lehti alkoi ilmestyä jälleen tammikuussa 1991 oltuaan sitä ennen hetken lakkautettuna. Kieli maanpaossa
Kieli maanpaossa on unkarilaisen Nobel-kirjailija Imre Kertészin kaksi puhetta sisältävä lyhyt kirja, jonka on julkaissut Otava vuonna 2003. ”Kieli maanpaossa” on ilmestynyt esseekokoelmassa "A száműzött nyelv" (2001). ”Heureka!” on Kertészin Nobel-puhe vuodelta 2002 Jarna Kuiva
Jarna Kuiva on Pirkka-Pekka Peteliuksen luoma ja esittämä sketsihahmo, joka tuli tunnetuksi radion "Yömyöhä"-ohjelmista. Jarnan tunnettu hokema on ”Se on kyllä hyvä…!”. Petelius kertoo "Toopelivisio"-kirjassa, että hän kehitti Jarnan eräästä "Mutapainin ystävät" -viihdesarjan sketsistä, missä eräs hahmo kertoi Jarnasta ja hänen edesottamuksistaan. Sitten siitä hahmosta, joka kertoi Jarnasta, kehittyi myöhemmin itse Jarna Kuiva. Hahmo esiintyi myös television puolella sketsisarjoissa "Hei hulinaa" ja "Hui helinää". Heprea
Nykyheprea eroaa Raamatun hepreasta ehkä eniten ääntämiseltään ja lauseopiltaan. Eurooppalaiselle vaikeita kurkkuäänteitä (qof, 'ain, xet) ei yleensä vaivauduta lausumaan oikein: itse asiassa ainoastaan arabimaista muuttaneet niin sanotut orientaalijuutalaiset osaavat ääntää nämä äänteet, koska ne ovat saaneet tukea arabiasta. Eurooppalaisperäiset askenaasijuutalaiset taas ovat tavallisesti paremmin koulutettuja ja vierastavat taikauskoisina pitämiään orientaalijuutalaisia, joten heidän ääntämistapansa, vaikkakin se on lähempänä heprean raamatullista ääntämystä, on Israelissa jäämässä alaluokkaisuuden merkiksi. Jukka Hauru
Jukka Tapani Hauru (s. 13. huhtikuuta 1950 Oulu) on Kirkkonummella asuva musiikkikriitikko, joka kirjoittaa artikkeleita, kolumneja ja arvosteluja "Helsingin Sanomiin" ja musiikkialan ammattilehtiin. Hän kirjoittaa myös pakinoita nimimerkillä Usko Leka. Evankeliumi Luukkaan mukaan
Luukkaan tyyli on hiotumpaa kuin Matteuksella ja Markuksella. Hänen kreikan kielensä on parempaa, ja sisältää vähemmän hepreasta lainattuja sanoja ja sanontatapoja. Luukas käyttää joitakin latinan kielen sanoja, kuten 'denaari' (rahayksikkö); 'legioona'; 'modius' (mittayksikkö); 'assarium' (rahayksikkö) ja 'sudario' (liina). Syyrian tai hepreankielisistä sanoista esiintyy ainoastaan 'sikera', heprean 'shakar', viinintapainen juoma, jota ei kuitenkaan ollut valmistettu rypäleistä vaan todennäköisesti palmusta. Fakta homma
Hahmoilla on omat, usein toistuvat sanontansa. Aulis päättää sanottavansa usein: "Näin on, joo-o, joo-o", hän rykii alati ja sanoo saman sanan usein kahteen kertaan peräkkäin. Hansun tunnusomaisia sanontoja ovat "ihan sit kans", "juu", ja "kun on se (jokin asia)", esimerkiksi "kun on se outo hymy". Pirren usein toistuvia fraaseja ovat "mä harvoin sanon, mutta nyt mä sano(i)n", "herran jesta (ja varren kans)", " ja etenkin "kamalan kiva!". Hekalle tunnusomaisinta on vaikeneminen. Silloin tällöin hän tekee jonkin painavan huomion, jolloin hänen vaimonsa vaikenee hetkiseksi. Tarleena Sammalkorpi
Sammalkorpi toimitti 1970-luvun alussa Pentti Kemppaisen kanssa Tutka-ohjelmaa, jossa juontajat kritisoivat valitsemaansa musiikkia. Myös taiteilijanimeä ”Tarkku” käyttänyt Sammalkorpi suomensi laulunsanoituksia muun muassa Paula Koivuniemelle. Hänet tunnetaan useiden joululaulujen kääntäjänä, joista kuuluisin lienee "Lumiukko"-animaatioelokuvan tunnuskappaleen ”Walking in the Air” suomennos nimellä ”Avaruus”. Sen ovat levyttäneet muun muassa Cantores Minores, Antti Tuisku sekä Samuli Edelmann. Sankarialokas
Fennada-filmin kolmen edellisen sotilasfarssin nimessä on käytetty sotilasslangin alokasta tarkoittavaa sanaa "monni". Tässä on kuitenkin päädytty yleiskieliseen sanaan. Tapio Ilomäki on käyttänyt musiikissa hyväkseen muun muassa vanhoja tuttuja sotilasfarsseja. Hän kuoli neljä päivää ennen elokuvan ensi-iltaa. Sakari Jurkan nimi on alkuteksteissä, mutta roolia ei ole lopullisessa versiossa. Yliluutnantti von Klingsporia salanimellä Esko Saros esittävä harrastajanäyttelijä Esko Sorsa on laulaja Riki Sorsan isä. Hän näyttelee myös roolit arabipetturina ja matruusina. Leo Jokela esittää tässä ensimmäisessä merkittävässä roolissaan romania. Välkkyä yksilöllisyyden opiskelijaa Antti Ojalaa näyttelee elokuvassa Kai Lappalainen. Chico Buarque
Francisco Buarque de Hollanda (s. 19. kesäkuuta 1944 Rio de Janeiro), tunnettu nimellä Chico Buarque [ˈʃikʊ ˈbwaɾkɪ], on brasilialainen laulaja, kitaristi, säveltäjä ja kirjailija. Hänet tunnetaan Brasilian yhteiskunnallisia oloja 1960-luvulta saakka kommentoineena lauluntekijänä. Hänen tuotantonsa katsotaan kuuluvaksi musiikkityyliin Música Popular Brasileira (MPB). Hekku Haukka
Hekku Haukka () on Looney Tunes ja Merrie Melodies -sarjoissa esiintyvä piirroshahmo, pienikokoinen ja sisukas kanahaukan poikanen. Hekku esiintyy yleensä yhdessä Kukko Koppavan kanssa. Huumori syntyy pääasiassa siitä, että Hekku pyrkii pyydystämään kanoja, mutta ei tiedä miltä kana näyttää, jolloin Kukko Koppava usuttaa hänet naapurin koiran kimppuun väittäen sitä kanaksi. Hekku Haukan ääninäyttelijänä on toiminut muun muassa Mel Blanc. Ilkka (runo)
Ilkka on Kaarlo Kramsun kirjoittama runo, joka kertoo nuijasodan kapinapäälliköstä Jaakko Ilkasta. Runon tunnetuimmat säkeet ovat sananparreksi muodostuneet ”"Ken vaivojansa vaikertaa, / On vaivojensa vanki. / Ei oikeutta maassa saa, / Ken itse sit' ei hanki."” Runossa Kramsu esittää nuijasodan kansallisena sekä yhteiskunnallisena vapaustaisteluna ja Ilkan Suomen kansan aatteellisena herättäjänä. Tekstin on katsottu muovanneen suomalaista identiteettiä. Kaarlo Valkama
Kaarlo Valkaman monipuolinen ja mittava musiikkiura alkoi 1920-luvulla ja kesti aina 1970-luvulle saakka. Hänet tunnetaan erityisesti sovittajana, ja esimerkiksi Lauri Jauhiaisen mukaan hän oli jopa aikansa paras alallaan. Valkaman sovittajaura alkoi jo 1920-luvun loppupuolella Levytukku Oy:lle. Hänen sovituksiaan levyttivät yhtiölle useat ajan tähdet, kuten Veikko Tuomi ja Olavi Virta. Muun muassa Virran levytykset ”Aamu Airistolla”, ”Assuncion”, ”Iltarusko”, ”Kultainen nuoruus”, ”Kun ilta ehtii” (vuoden 1963 versio), ”Kuolleet lehdet”, ”Liekki”, ”Tiikerihai” ja ”Tähti ja meripoika” (vuoden 1963 versio) ovat Valkaman sovittamia. 1960-luvun lopulla hän sovitti Erkki Junkkarisen tuolloin ensi kertaa levyttämän valssin ”Ruusuja hopeamaljassa”. Hänen tunnetuin 1960-luvun sovituksensa lienee kuitenkin Reijo Taipaleen levyttämä ja Unto Monosen säveltämä tango ”Satumaa”. Kauko Kare
Kauko Aatos Kare (sukunimi vuoteen 1932 saakka Karén) (19. huhtikuuta 1914 Hattula – 21. maaliskuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, toimittaja, kääntäjä ja kustantaja ja Urho Kekkosen ajan tunnettu toisinajattelija. Kare käytti muun muassa nimimerkkejä "Kaksiparta", "Antti Kaleva Keinonen", "Oka", "Teemu" ja "Martinpoika". Kauko Röyhkä
Kauko Röyhkä (oikealta nimeltään Jukka-Pekka Välimaa, s. 12. helmikuuta 1959 Valkeakoski) on suomalainen rockmuusikko ja kirjailija. Röyhkän ura levyttävänä muusikkona ja romaanikirjailijana alkoi vuonna 1980. Kauko Röyhkän tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa ”Lauralle”, ”Talo meren rannalla”, ”Paska kaupunki” ja ”Paha maa”. Röyhkän romaani "Kaksi aurinkoa" oli Finlandia-palkintoehdokkaana 1996. Vuonna 1995 Röyhkä sai Suomi-palkinnon ja vuonna 2009 Taiteen valtionpalkinnon. Luettelo vuoden 2007 Eurovision laulukilpailuun osallistuneista kappaleista
Saksalainen naistenlehti EMMA kritisoi kappaleen sanoitusta. Lehti äänesti Ciceron "kuukauden Pashaksi", joka annetaan miehille, jotka sanovat tai tekevät epämukavia asioita naisille. Närää aiheutti lause ""Und schon öffnen sich Tasche und Herz Und dann kaufst du ´n Ring und ´n Nerz"" (). Yoshida Kenkō
Kenkō tunnetaan parhaiten teoksesta "Joutilaan mietteitä" ("Tsurezuregusa"). Kenkō oli elinaikanaan maineikas runoilija, mutta jälkimaailman parissa hänen runonsa eivät ole saavuttaneet yhtä kestävää suosiota kuin "Tsurezuregusa". Kenkō kritisoi teoksessa tuon ajan runon tasoa, mutta noudattaa omassa runoudessaan silti ajan vaatimuksia. Kenkō sai perinpohjaisen kasvatuksen, niin japanilaiseen kuin kiinalaiseenkin kirjallisuuteen. Lestadiolaisuuteen liittyvät kiistat
Lestadiolaisuuden tutkimuksessa on mainittu useimmiten ainakin nämä kolme varhaista puhujaa: Magdaleena ja Maria Jokela sekä Angelica Laestadius. Oskari Heikki Jussilan mukaan juuri naiset käyttivät ensimmäisinä sittemmin liikkeen tunnusmerkiksi muodostunutta synninpäästön muotoa: ”Jeesuksen nimessä ja veressä ovat synnit anteeksi annetut”. Aulis Zidbeck puolestaan kertoo juhani raattamaan käyttäneen ensimmäisenä nykyistä synninpäästön sana muotoa Kirjassaan Ole vapaa vapaaksi ostettu lauma- Juhani Raattamaa- opettaja ja sielunhoitaja(s.24). Martti Innanen
Martti Mikko Sakari ”Huuhaa” Innanen (20. maaliskuuta 1931 Helsinki – 3. joulukuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen muusikko, laulaja, kirjailija ja taidemaalari. Hän tuli tunnetuksi kappaleillaan ”Elsa, kohtalon lapsi”, ”Urjalan taikayö”, ”Gunnar vierasmaalainen” ja ”Kumiteräsaappaat”. Innanen tunnettiin erityisesti parodisista kappaleistaan, joilla hän pilkkasi mielestään huonoa suomalaista musiikkimakua, kuten iskelmää ja tangoa. Martti Innaselle on vuonna 1968 ainoana suomalaisena myönnetty yhdysvaltalaisen "Billboard"-lehden vuotuinen tunnustuspalkinto. Puhuva Kone
Puhuva Kone (oik. Pyry Joonatan Karjalainen, s. 18. marraskuuta 1998) on tuusulalainen entinen rap-artisti. Hän kirjoitti kappaleidensa sanat itse. Puhuva Kone aloitti tekemällä yhdessä Kameleontin kanssa kappaleen "Maailmankiertäjä" Navetta Records -nimisen omakustannelevy-yhtiön levylle. Myöhemmin Elastinen huomasi pojan ja tarjosi hänelle levytyssopimusta Rähinä Recordsilta. Puhuvan Koneen ensimmäinen Rähinä-julkaisu "Jokainen tavallaan" ilmestyi 6. lokakuuta 2010. Albumin kappaleista "Puhuva Kone" ja "Lintu" on julkaistu myös musiikkivideot. Puhuvan Koneen toinen albumi "Tää hetki" julkaistiin 9. marraskuuta 2011 ja sen kappaleesta "Hyvä kiertää" on julkaistu musiikkivideo. Puhuva Kone toimi vielä 2012 AnkkaRäp-musiikkikilpailun juontajana, mutta sen jälkeen hän vetäytyi pois julkisuudesta ja jatkoi koulunkäyntiä. Juhana Torkki
Juhana Torkki (s. 1977) on suomalainen puhetaidon kouluttaja, kirjailija ja teologian tohtori. Häneltä ovat ilmestyneet teokset "Puhevalta" (2006), "Neuvotteluvalta" (2008) "Tarinan valta" (2014), "Puhevalta käyttöön" (2015) sekä latinasta suomennettu kokoelma roomalaisen filosofin Senecan tekstejä ("Elämän lyhyydestä", 2018). Heureka (sana)
Kertomus esiintyy ensimmäisen kerran kirjallisessa muodossa Vitruviuksen teoksessa "De architectura" kaksisataa vuotta sen jälkeen kun lausuma olisi lausuttu. Jotkut tutkijat ovat epäilleet kertomuksen aitoutta esimerkiksi siksi, että ongelman toteaminen ratkaistuksi olisi vaatinut tarkkoja mittauksia, jotka olivat vaikeita toteuttaa Arkhimedeen aikana. Pekka Simojoki
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon nykyisessä virsikirjassa on viisi Pekka Simojoen säveltämää virttä: numerot 502 (”Jeesus, meitä kosketa nyt”), 503 (”Taivaan Isä suojan antaa”), 513 (”Jeesus, sinä huomaat meistä jokaisen”), 517 (”Herra, kädelläsi”) ja 581 (”Kiitos Jumalamme kun annoit kauniin maan”). Kaikissa näissä virsissä on Anna-Mari Kaskisen sanat. Simojoki onkin tehnyt paljon yhteistyötä Kaskisen kanssa. Heidän tunnetuimpia yhteisiä teoksiaan ovat muun muassa "Afrikkalainen gospelmessu", "Liekit"-musikaali, "Hiljaisuuden messu" ja "Pyhiinvaeltajan messu". Seneca nuorempi
Kirjoitusvuodet ovat arvioita.
Seneca mainitaan usein länsimaisessa kirjallisuudessa, mikä kertoo osaltaan hänen suosiostaan läpi vuosisatojen. Tertullianus nimittää Senecaa ”usein meikäläiseksi” tai ”usein meille edulliseksi” (”Seneca saepe noster”). Dante sijoittaa "Jumalaisessa näytelmässään" ”siveellisen Senecan” helvetin ensimmäiseen piiriin, jossa hyveellisiä pakanoita rangaistaan ainoastaan toivon menettämisellä. Seneca on yksi Thomas Moren "Utopian" tärkeä lähde, jonka tämä myös mainitsee nimeltä. Voltaire kirjoittaa satiirissaan "Candide", että on lukuisia saarnakokoelmia, ”jotka eivät kaikki yhdessä vastaa edes yhtä Senecan kirjoittamaa sivua.” Nietzsche runoilee Senecasta pilkallisesti teoksessaan "Iloinen tiede": ”"Seneca et hoc genus omne" (Seneca ja koko tämä laji) / Niin selittää ja setvii se / etovan viisas vaari, / kuin pitäis "primum scribere", / "deinde philosophari" (ensin kirjoittaa, sitten filosofoida).” Heureka (sana)
Monissa kielissä huudahduksen alussa oleva vahva henkäys ("spiritus asper") jätetään pois ja se esitetään muodossa "eureka". Suomi on niitä kieliä, joka säilyttää henkäyksen, jota suomessa vastaa h-äänne. Songhait
Songhailla on rikas suullinen perinne, joka käsittää muun muassa kansan historiasta kertovia taruja. Kiertelevistä laulajista ja tarinankertojista käytetään soninkelaisperäistä nimitystä "gesere". Tunnettu songhaimuusikko on Ali Farka Touré.