Milloin St. Louis Blues varasi Klim Kostinin?
Klim Kostin
Klim Sergejevitš Kostin (; s. 5. toukokuuta 1999 Penza, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue St. Louis Bluesissa. Hän pelaa lähinnä AHL-joukkue San Antonio Rampagessa. Blues varasi Kostinin ensimmäisellä kierroksella 31. pelaajana . Hän on lähtökohtaisesti pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Kostin on pelannut viime vuosina enemmän laitahyökkääjänä. Klim Kostin
St. Louis Blues varasi Kostinin ensimmäisellä kierroksella 31. pelaajana . Seura sai hänen varausvuoronsa Pittsburgh Penguinsilta varaustilaisuuden kynnyksellä tehdyssä pelaajakaupassa. Blues varasi ennen Kostinia samana kesänä aiemmin jo Robert Thomasin (20. varaus). Kostin teki jo saman vuoden syyskuussa seuran kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Hän sai NHL-sopimuksen odotettua nopeammin, sillä talousvaikeuksista kärsinyt Dinamo Moskova päätti vapauttaa kaikki sopimuksensa vapaille markkinoille, mikä ei estänyt Kostinia tekemästä NHL-sopimusta. Hän pelasi kauden 2017–2018 kokonaan AHL-joukkue San Antonio Rampagen vahvuudessa, jossa Kostinin tulokaskausi toi 67 runkosarjaottelussa tehot 6+22=28.
Drew Miller
Päävalmentaja Randy Carlylella oli vapaa paikka vasemmalle laitahyökkääjälle Ducksin ensimmäisessä hyökkäyskentässä Andy MacDonaldin ja Teemu Selänteen rinnalla Chris Kunitzin loukkaannuttua. Ensimmäisessä pelissään hänet laitettiin ensimmäiseen kentälliseen MacDonaldin ja Selänteen kanssa. Anaheim voitti kauden päätteeksi Stanley Cupin Millerin pelattua vain neljä ottelua NHL:ssä. Miller pelasi Anaheimissa vielä kahden kauden ajan ennen kuin hänet kaupattiin kesällä 2009 Tampa Bay Lightningiin. Vastineeksi Tampa Bay antoi Anaheimille venäläisen laitahyökkääjä Evgeny Artyukhinin. Roman Turek
Turek myytiin St. Louis Bluesiin 1999 kauden jälkeen, jossa hän viimeinkin sai ykkösmaalivahdin roolin. Hän voitti William M. Jennings Trophyn päästäen vähiten maaleja liigassa. Hän pelasi Bluesissa vielä toisen kauden, ennen kuin hänet hankittiin Calgary Flamesiin. Paul Stanley
Vuonna 1976 "Alive!:n" platinamyynnin vanavedessä Kiss julkaisi jälleen kaksi uutta studioalbumia, Bob Ezrinin tuottaman "Destroyerin" ja Eddie Kramerin tuottaman "Rock and Roll Overin". "Alive!:n", "Destroyerin", "Rock and Roll Overin" sekä vuoden 1977 "Love Gunin" ja uuden livealbumin "Alive II:n" huikean menestyksen johdosta Kissistä tuli yksi kaikkien aikojen suosituimmista - ellei jopa kaikkien aikojen suosituin - rockyhtye. Muun muassa "Rolling Stonen" äänestyksessä vuonna 1977 Kiss valittiin parhaaksi rockyhtyeeksi, vaikka yhtye ei edes ollut ehdolla lehden äänestyksessä, ja Peter Crissin tulkitsema hitiksi muodostunut balladi "Beth" palkittiin arvostetulla People's Choice Award -palkinnolla. Kiss esiintyi loppuunmyydyille urheilustadioneille, konserttisaleille ja urheiluhalleille ilta toisensa jälkeen. Elvis Costello
Costellon seuraavat albumit saivat myös kiitosta. Hän herätti huomiota kiertueillaan myös ivallisuudellaan ja juopottelullaan, mutta 1980-luvun alussa hän siisti käyttäytymistään. Hänen tyylinsä muuttui samalla punkin minimalismista soulmaiseen popmusiikkiin. Hän erosi vaimostaan vuonna 1985 ja nai Pogues-basisti Caitlin O'Riordanin seuraavana vuonna. Costello sai vuonna 1989 hitin Paul McCartneyn kanssa kappaleella "Veronica". Costello levytti 1990-luvulla albumin "The Juliet Letters" England's Brodsky Quartet -jousikvartetin kanssa. Vuonna 1994 hän levytti ja esiintyi jälleen Attractionsin kanssa, kunnes lähti taas omilleen 1995. Hän teki yhteistyötä Burt Bacharachin kanssa, mikä toi kaksikolle Grammyn albumin "Painted from Memory" (1998) kappaleesta "I Still Have That Other Girl". Costello näytteli 1990-luvulla myös joissain elokuvissa. Robert Thomas (jääkiekkoilija)
St. Louis Blues varasi Thomasin ensimmäisellä kierroksella 14. pelaajana . Saman vuoden syyskuussa hän teki seuran kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Syksyn 2017 harjoitusleirin päätteeksi seura lähetti Thomasin takaisin London Knightsin OHL-joukkueen vahvuuteen. Hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Thomas johti Knightsin sisäistä maalipörssiä 20 osumallaan, kunnes tammikuussa 2018 seura kauppasi hänet Hamilton Bulldogsiin vaihdossa Connor McMichaeliin, kesän 2021 toisen kierroksen varausvuoroon sekä valinnaiseen toisen kierroksen varausvuoroihin kesille 2020, 2025 ja 2026 sekä kolmannen kierroksen varausvuoroon kesälle 2022. Hän sijoittui koko OHL:n pudotuspelien pistepörssissä kolmanneksi tehoilla 12+20=32 edellään vain Sault Ste. Marie Greyhoundsin Boris Katchouk ja Taylor Raddysh. Thomas voitti kauden päätteeksi liigan mestaruuden, J. Ross Robertson Cupin ja hänet palkittiin pudotuspelien arvokkaimpana pelaajana Wayne Gretzky 99 Awardilla. Nikolai Žerdev
Kun Žerdevin sopimusta oli jäljellä enää yksi kausi, Columbus myi hänet ja Dan Fritschen ennen kauden alkua New York Rangersiin, josta Columbus sai vaihdossa puolustajat Fjodor Tjutinin ja Christian Bäckmanin. Rangersissa Žerdev oli runkosarjassa joukkueen paras pistemies yhdessä Scott Gomezin kanssa 58 pisteellä ja hän pääsi ensimmäistä kertaa urallaan NHL:n pudotuspeleihin, joista Rangers tosin putosi jo ensimmäisellä kierroksella. Kauden päätteeksi Žerdevistä tuli vapaa pelaaja, eikä hän saanut sovittua palkasta ilman välimieskäsittelyä, jossa hänet arvioitiin niin arvokkaaksi, ettei Rangers halunnut solmia uutta sopimusta hänen kanssaan. Muutkaan NHL-joukkueet eivät olleet kiinnostuneet kalliista laitahyökkääjästä, joten Žerdev solmi sopimuksen HK Atlantin kanssa ja palasi Venäjälle. Mih’ail Stefanovitš
Tammikuussa 2011 Maple Leafs kauppasi Stefanovitšin oikeudet Dallas Starsiin vaihdossa Fabian Brunnströmiin. Stefanovitš jatkoi kaudella 2011–2012 lainalla Dinamossa, mutta suurimman osan kaudestaan hän pelasi kuitenkin Ekstraligaa H’K Homelin vahvuudessa. Stefanovitš oli joukkueen paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 25+20=45. Hän sijoittui koko liigan maalipörssissä toiseksi edellään vain Metallurg Žlobinin Andrei Makrov sekä jakoi pistepörssin yhdeksännen sijan H’K Njoman Hrodnan Maksim Osipovin kanssa. Stefanovitš jakoi kuudella osumallaan Ekstraligan pudotuspelien maalipörssin voiton Metallurg Žlobinin Konstantin Baranovin kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi pronssia. Rod Brind’Amour
Brind’Amour varattiin NHL:ään St. Louis Bluesin riveihin keväällä 1988 . Hän oli Bluesin ensimmäisen kierroksen varaus ja koko liiga yhdeksäs. Tuolloin hän pelasi Michiganin osavaltionyliopiston joukkueessa. Martin St. Louis
Vaikka St. Louis on pienikokoinen kiekkoilijaksi, hän taistelee kovasti ja kuuluu NHL:än nopeimpiin luistelijoihin. St. Louis'sta on epäilty, pärjääkö hän kovassa liigassa pienen kokonsa vuoksi, mutta hän näytti epäilijöilleen voittamalla Art Ross Trophyn, Hart Memorial Trophyn, Lester B. Pearson Awardin ja NHL Plus/Minus Awardin. Samaan ovat pystyneet muun muassa Wayne Gretzky ja Bobby Orr. St. Louis on urallaan vain kerran loukkaantunut vakavasti, vuonna 2002 kun hänet taklattiin kaukalon reunaan pahasti. St. Louis'n uran huippuhetki kuitenkin oli vuosi 2004, kun hän lukuisten muiden palkintojen lisäksi voitti kiekkomaailman arvostetuimman palkinnon: Stanley Cupin. St. Louis'n Tampa Bay Lightning kaatoi loppuottelusarjassa St. Louis'n vanhan seuran Calgary Flamesin otteluvoitoin 4–3. Vitali Kolesnik
Kolesnik teki NHL-seura Colorado Avalanchen kanssa sopimuksen vapaana pelaajana 16. elokuuta 2005. Kaudella 2005–2006 hän pelasi pääosin AHL:ssä, jossa hänelle kertyi 29 peliä Lowell Lock Monstersin joukkueessa. Kolesnik kutsuttiin Coloradon NHL-miehistöön 6. joulukuuta David Aebischerin ja Peter Budajin takavoimiksi. Hän teki debyyttinsä NHL:ssä 7. joulukuuta 2005 Boston Bruinsia vastaan. Kolesnik torjui joukkueelleen voiton estämällä 20 laukausta 4–1-loppulukemiin päättyneessä ottelussa. Kolesnik valittiin kolmen pelaajan tähdistöön 18. joulukuuta 2005 Coloradon 2–1-voitossa New York Rangersia vastaan. Samassa ottelussa hän sai ensimmäisen syöttöpisteensä Joe Sakicin tekemään ylivoimamaaliin. Kolesnik pelasi kaudella 2005–2006 kahdeksan NHL-ottelua. 28. joulukuuta Colorado Avalanche ilmoitti lähettäneensä Kolesnikin takaisin farmiin. Hän oli ollut avauskokoonpanossa seitsemässä ottelussa maalikeskiarvolla 3,29 ja torjuntaprosentilla 88,7. Niklas Lundström
St. Louis Blues varasi Lundströmin viidennellä kierroksella 132. pelaajana . Hän jatkoi kaudella 2011–2012 AIK:n pääasiallisena kolmosmaalivahtina Fasthille ja Markus Svenssonille. Lundström pelasi kauden aikana Elitserienissä kaksi runkosarjaottelua ja puki 15 runkosarja- ja kahteen playoff-otteluun. Hän pelasi kauden aikana myös kolme ottelua lainalla Allsvenskan-joukkue IK Oskarshamnissa. Kaudella 2012–2013 Lundström nousi AIK:n kakkosmaalivahdiksi Daniel Larssonin kannettua suurimman torjuntavastuun. Hän pelasi 14 runkosarjaottelua. Toukokuussa 2013 AIK lainasi Lundströmin Allsvenskan-joukkue Södertälje SK:hon kaudeksi 2013–2014. Samassa kuussa hän teki kolmivuotisen tulokassopimuksen St. Louis Bluesin kanssa. Lundström jakoi Södertäljessä torjuntavastuun varsin tasaisesti Sebastian Idoffin kanssa ja pelasi 24 runkosarjaottelua torjuen yhden nollapelin. Hän pelasi kauden aikana AIK:ssa kaksi ottelua, kun joukkueen pääasiallisena kakkosmaalivahtina Larssonille toimi puolestaan edellisellä kaudella kolmosmaalivahdiksi jäänyt Alexander Hamberg. Scott Gomez
Syksyllä 2015 St. Louis Blues hankki konkarihyökkääjän yhden vuoden sopimuksella korvaamaan loukkaantunutta Patrik Berglundia. Gomez pelasi St. Louisissa vain 21 ottelua, jonka jälkeen hänen sopimuksensa purettiin. Gomez teki joulukuussa 2015 try out -sopimuksen AHL-liigan Hershey Bearsin kanssa, mutta sopimusta ei jatkettu sen päättyessä tammikuussa. Ottawa Senators palkkasi Gomezin vielä maaliskuussa 2016 ja hän pelasi joukkueessa runkosarjan loput 13 ottelua. Antero Kostilainen
Kostilainen pelasi 257 sarjaottelua, joissa hän teki 87 maalia.. Hänen aikanaan KuPS saavutti SM-kultaa kausilla 1956, 1958 ja 1966 sekä hopeaa kausilla 1964, 1967 ja 1969. Mestaruuskaudella 1956 hän ei tosin pelannut otteluakaan. KuPS voitti myös Suomen Cupin mestaruuden vuonna 1968. Kostilainen oli tuolloin toinen joukkueensa maalintekijöistä 2–1-voittoon päättyneessä loppuottelussa Kotkan Työväen Palloilijoita vastaan. Kostilainen pelasi KuPSin kanssa myös Euroopan cupissa vuonna 1967 ja Cup-voittajien cupissa vuonna 1969. Kalevan Pallon historia
Kauteen 1994–1995 lähdettiin uudella valmentajalla, joka oli seurahistorian ensimmäinen ulkomaalainen valmentaja: Neuvostokiekon nimeen vannonut Anatoli Bogdanov. Joukkueeseen tuli muodonmuutos, kun uudeksi päätukijaksi tuli Atria. Näin pelipaidat vaihtoivat värejään keltamustasta valkoviherpunaiseen. Ennen Atriaa seuran päätukijana oli ollut Posti. Muodonmuutoksen perusteluksi toimitusjohtaja Junno sanoi "Uudet aatteet, uudet vaatteet". Eräs ilouutinen oli, että vuoden 1991 hopeakevään sankari Jari Pulliainen palasi seuraan. Samaan aikaan oli NHL:ssä alkanut 100 päivää kestänyt työsulku. Tästä hyötyivät monet SM-liigaseurat siten, että hommasivat riveihinsä NHL-vahvistuksia. KalPa oli Porin Ässien lisäksi ainut SM-liigaseura, joka ei hankkinut NHL-vahvistuksia kalliiden vakuutusmaksujen takia. Joukkueella ei ollut varaa hankkia laadukkaita pelaajia muista liigaseuroista, joten se hankki pelaajansa muun muassa konkurssin tehneistä I-divisioonassa pelaneista Oulun Kärpistä ja Joensuun Jokipojista. Muun muassa Petri Matikainen ja Kai Rautio tulivat seuraan pelaamaan. Muita pelaajahankintoja olivat muun muassa MM-kultamitalisti Konstantin Astrahantsev, Jarno Kultanen ja Petr Korinek. Kausi oli joukkueelle jymy-yllätys: Uuden valmentajan pitämien rankkojen harjoitusten ja aktiivisen pelitavan takia joukkue pelasi niin hyvin, että se pääsi pudotuspeleihin neljän vuoden tauon jälkeen. Kauden aikana joukkue johti kerran kauden aikana sarjaa. Pudotuspeleissä tuli vastaan runkosarjavoittaja Jokerit, joka pudotti kuopiolaiset kesälomalle suoraan kolmessa ottelussa ja tekivät puolivälierissä yhteensä 17 maalia. Loppujen lopuksi Jokerit voittivat kauden päätteeksi SM-hopeaa häviten SM-liigafinaalipelit TPS:lle. Mediassa kirjoiteltiin siitä, miten paljon joukkue oli ylisuorittanut kauden aikana, sillä toimittajien mielestä KalPan pelaajamateriaali ei ollut tarpeeksi laadukas. Konstantin Barulin
St. Louis Blues varasi Barulinin kolmannella kierroksella 84. pelaajana, mutta hän ei tehnyt sopimusta St. Louisin kanssa vaan jäi Venäjälle, missä on pelannut KHL:ssä vuodesta 2008. Blues for the Red Sun
Blues for the Red Sun on Kyussin vuonna 1992 julkaistu toinen studioalbumi. Se on nimetty Carl Saganin TV-sarjan "Cosmos" jakson "Blues for a Red Planet", mukaan. Albumi on yksi stoner rock-genren kantalevytyksiä. Sleepin "Holy Mountain"in ja Monster Magnetin "Spine of God"in ohella se on yksi stoner rockin pilareista. Klim Kostin
Kostin pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2016, jolloin hän toimi Venäjän kapteenina ja johdatti joukkueen pronssiin. Kostin voitti tehoilla 4+3=7 joukkueen sisäisen pistepörssin sekä jakoi sisäisen maalipörssin voiton Andrei Svetšnikovin kanssa. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa, jolloin Kostin toimi Venäjän kapteenina ja voitti hopeaa. Hän pelasi myös alle 19-vuotiaiden World Junior A Challengessa vuonna 2016 voittaen pronssia. Chris Pronger
Muutama viikko loppuottelusarjan päättymisen jälkeen Pronger pyysi siirtoa pois Edmontonista. Edmonton myi hänet heinäkuussa 2006 Anaheim Ducksiin, josta seura sai vaihdossa Joffrey Lupulin, Ladislav Šmídin sekä kolme varausvuoroa. Anaheim voitti vuonna 2007 Stanley Cupin. NHL:n mestaruus oli sekä Anaheimin että Prongerin ensimmäinen. Pronger pelasi Anaheimissa kolme kautta, vuoteen 2009, ja toimi kaudella joukkueen kapteenina. Anaheim myi Prongerin ja Ryan Dinglen kesäkuussa 2009 Philadelphia Flyersiin, josta seura sai vaihdossa Joffrey Lupulin, Luca Sbisan ja kolme varausvuoroa. Cory Stillman
21. kesäkuuta 2003, samana päivänä, kun järjestettiin, Stillman kaupattiin Tampa Bay Lightningiin. Vaihdossa Stillmaniin St. Louis Blues sai Lightningilta toisen kierroksen varausvuoron, jonka seura käytti David Backesiin. Stillman pelasi Lightningin riveissä yhden kauden. Hän teki runkosarjakaudella 2003–2004 NHL-uransa piste-ennätyksen, 80 tehopistettä, 25 maalia ja 55 syöttöpistettä, 81:ssä ottelussa, ja oli näin Lightningin toiseksi paras pistemies runkosarjassa Martin St. Louis'n jälkeen. NHL:n pistepörssissä hän sijoittui kahdeksanneksi ja syöttöpörssissä kolmanneksi Scott Gomezin ja St. Louis'n jälkeen. Keväällä 2004 hän oli voittamassa Lightningin riveissä ensimmäistä Stanley Cupiaan. Seura kaatoi NHL:n loppuotteluissa Stillmanin entisen seuran Calgary Flamesin voitoin 4–3. Chris Osgood
Kesällä 2001 Detroit hankki ykkösmaalivahdikseen Dominik Hašekin Buffalo Sabresista ja ennen uuden kauden alkua New York Islanders hankki Osgoodin Detroitin jätettyä hänet suojaamatta 28. syyskuuta 2001 järjestetyssä waiver draftissa. Osgood pelasi Islandersin maalivahtina kaudella 2001–2002 yhdessä Garth Snow'n kanssa ja kaudella 2003–2003 yhdessä Snow'n ja Rick DiPietron kanssa. Maaliskuussa 2003 Osgood siirtyi St. Louis Bluesiin. Hän oli St. Louisin ykkösmaalivahti kauden 2002–2003 lopun ja kauden 2003–2004. Seura ei päässyt jatkoon pudotuspelien ensimmäiseltä kierrokselta kummallakaan kaudella. Vuonna 2004 St. Louisissa tehtiin kummallinen NHL-ennätys, kun kuusi eri maalivahtia pelasi nollapelin kyseisessä joukkueessa, samalla kaudella. Osgood oli yksi heistä. Kyle Brodziak
Vuonna 2015 vapaana-agenttina Brodziak solmi vuoden sopimuksen St. Louis Blues kanssa. Rick Bowness
Elokuussa 1977 Detroit Red Wings hankki Bownessin NHL-oikeudet Flamesiltä rahallista korvausta vastaan. Red Wingsissä hän pelasi vain kauden 1977–1978, jolla hän pelasi enemmän NHL-otteluita kuin minään muuna kautena, 61 runkosarjaottelua, joissa hänelle kertyi 19 tehopistettä (kahdeksan maalia ja 11 syöttöpistettä), sekä neljä pudotuspeliottelua. Lokakuussa 1978 Red Wings kauppasi hänen pelaajaoikeutensa rahallista korvausta vastaan St. Louis Bluesille. Seuraavat kaksi kautta hän pelasi pääasiassa Salt Lake Golden Eaglesissä CHL:ssä ja oli vuonna 1980 voittamassa toistamiseen CHL:n mestaruutta, Adams Cupia. Hän pelasi myös yhteensä 34 runkosarjaottelua Bluesissa NHL:ssä, 24 ottelua kaudella 1978–1979 ja kymmenen kaudella 1979–1980. Blues
Memphisissä kehittyi oma eloisana tunnettu bluestyyli 1920- ja 1930-luvun aikoihin. Yksi tämän alueen artistien tavaramerkkejä oli omituisten soittimien, kuten viulun, kazoon tai mandoliinin käyttö. Memphisin bluesartisteihin kuuluivat esimerkiksi Frank Stokes, Sleepy John Estes, Robert Wilkins, Joe McCoy ja virtuoosimaisesta kitaransoitostaan tunnettu Memphis Minnie. Myös pianisti Memphis Slim oli kotoisin tuolta alueelta, ja hän yhdisti omaan musiikkinsa selviä swing-vaikutteita. Monet Memphisin alueen muusikoista muuttivat Chicagoon 1930-luvun lopussa tai 1940-luvun alussa ja liittyivät country ja city bluesin yhdistäneeseen uuteen sähköisen bluesin traditioon. Jimi Santala
Santala on Espoo Bluesin kasvatti. Hän pelasi B-junioriksi asti hyökkääjänä ja mutta vaihtoi kesken kauden 2004–2005 nykyiselle puolustajan pelipaikalleen. Santala siirtyi Hämeenlinnan Pallokerhon B-nuoriin kaudeksi 2005–2006. Kaudeksi 2006–2007 hän palasi Bluesiin, jonka SM-liigajoukkueen kanssa Santala teki kaksivuotisen sopimuksen syyskuussa 2006. Hän pelasi kuitenkin molemmat sopimuskautensa kokonaan joukkueen A-nuorissa voittaen SM-hopeaa keväällä 2007. Kaudella 2007–2008 Santala oli Bluesin A-nuorten tehokkain puolustaja ja kolmanneksi paras pistemies Sami Blomqvistin kanssa tehoilla 11+16=27. Hän sijoittui koko A-nuorten SM-liigan puolustajien pistepörssissä viidenneksi. Santala valittiin kauden päätteeksi sarjan parhaaksi puolustajaksi ja ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Roman Polák
Polák on HC Ostravan kasvatti, joka muutti nimensä myöhemmin HC Vítkoviceksi. Hän pelasi seurassa neljä kautta ennen siirtymistään Pohjois-Amerikan WHL-juniorisarjan Kootenay Iceen. St. Louis Blues varasi Polákin kuudennella kierroksella 180. pelaajana vuoden .
Kesäkuussa 2011 Polák teki St. Louis Bluesin kanssa viisivuotisen, arvoltaan 13,75 miljoonan dollarin sopimuksen. Sopimuksen caphit on 2,75 miljoonaa. Fred Brathwaite
St. Louisissa Brathwaite pelasi melkein kaksi kautta. Hänet vapautettiin sopimuksesta kauden 2002–2003 lopulla St. Louisin hankittua Chris Osgoodin joukkueeseensa. Kaudeksi 2003–2004 Brathwaite teki sopimuksen Columbus Blue Jacketsin kanssa. Muutamaa AHL:ssä Syracuse Crunchissa pelaamaansa peliä lukuun ottamatta Brathwaite oli Columbuksen kakkosmaalivahtina. Columbuksessa hän pelasi vain yhden kauden, sillä joukkue ei tehnyt hänen kanssaan jatkosopimusta. Seuraavat kaksi kautta Brathwaite torjui Venäjän pääsarjassa Ak Bars Kazanissa. Mike Keane
Kauden 1995–96 alla Keane nimettiin Montrealin vakituiseksi kapteeniksi. Kesken kauden Keane kuitenkin joutui siirron kohteeksi yhdessä Patrick Royn kanssa. Heidät kaupattiin Colorado Avalancheen vaihdossa Jocelyn Thibaultiin, Andrei Kovalenkoon ja Martin Ručínskýyn. Keane voitti uransa toisen Stanley Cupin vaiherikkaan kautensa päätteeksi, kun Colorado voitti finaaleissa suoraan neljässä ottelussa Florida Panthersin. Keane pelasi vielä toisen kauden Coloradon riveissä, kunnes hänestä tuli vapaa pelaaja kesällä 1997. Hän teki sopimuksen New York Rangersin kanssa, jossa hän pelasi 70 ottelua, kunnes hänet kaupattiin jälleen Dallas Starsiin. Keane pelasi Dallasissa vuoteen 2001, voittaen uransa viimeisimmän Stanley Cupin kaudella 1998–99. Keane aloitti kauden 2001–02 St. Louis Bluesissa ja päätti kautensa jälleen Coloradossa. Clarence Williams
Williamsin omista sävellyksistä menestyneimpiä ovat ”Royal Garden Blues” (1919), ”Baby Won’t You Please Come Home” (1919), ”’Tain’t Nobody’s Business If I Do” (1922) ja ”Sugar Blues” (1923). Hänen johtamansa yhtyeet nauhoittivat usein nimellä Clarence Williams and His Blue Five tai Blue Seven (osallistujien määrästä riippuen). Williamsin yhtyeissä soittivat muun muassa Louis Armstrong, Sidney Bechet, Coleman Hawkins, James P. Johnson, King Oliver ja Willie ”The Lion” Smith. Williams teki vuodet 1923–1937 kattavalla urallaan yli 300 nauhoitusta. Hänen yhtyeensä nauhoitti ensimmäisenä muun muassa Spencer Williamsin kappaleet ”Everybody Loves My Baby” ja ”I’ve Found a New Baby”. Carlo Colaiacovo
Toronton pitkäaikainen lupaus Colaiacovo pelasi kaudella 2008–2009 vielä kymmenen ottelua Maple Leafsissa, kunnes hänet kaupattiin Alexander Steenin kanssa St. Louis Bluesiin vaihdossa Lee Stempniakiin marraskuussa 2008. Colaiacovo teki läpimurtonsa NHL:ssä ja kausi toi yhteensä 73 runkosarjaottelussa tehot 3+27=30. Niistä 29 pistettä syntyi Bluesissa, joiden tehokkain puolustaja hän oli. Kaudella 2009–2010 Colaiacovo teki yhden kauden piste-ennätyksensä NHL:ssä tehoilla 7+25=32. Allan Stanley
Aiemmin Stanleytä Rangersissa valmentanut Lynn Patrick oli Bruinsin toimitusjohtaja ja uskoi Stanleyn auttavan joukkuetta. Stanley olikin tärkeä osa Bruinsin joukkuetta, mutta kaudella 1956–1957 hän loukkasi polvensa kuusi ottelua ennen runkosarjan päättymistä eikä pystynyt pelaamaan pudotuspeleissä. Bruinsin valmentajan Milt Schmidtin mukaan Montreal Canadiens voitti Stanley Cup -finaaleissa Bruinsin, koska Stanley puuttui heidän kokoonpanostaan. Bruins ylsi seuraavallakin kaudella finaaleihin ja hävisi uudestaan Canadiensille. Stanley pelasi tällä kertaa koko kauden, ja hänet valittiin Bruinsin parhaaksi pelaajaksi. Kauden jälkeen Bruins kuitenkin myi Stanleyn uudelleen, sillä Bruinsissa häntä alettiin pitää 32-vuotiaana liian vanhana. Stanley siirtyi Toronto Maple Leafsiin, josta Bruins sai vaihdossa Jim Morrisonin. Volodymyr Klytško
Olympiavoittonsa jälkeen Klytško ryhtyi ammattilaiseksi. Ensimmäisessä ammattilaisottelussaan 16. marraskuuta hän tyrmäsi Fabian Mezan ensimmäisessä erässä. Voitettuaan 16 ottelua, joista kaikki ennen täyttä aikaa, Klytško tyrmäsi helmikuussa 1998 WBC-liiton International-mestaruusottelussa (kyseessä ei siis ollut silloin vielä MM-titteli) Marcus McIntyren. Hän puolusti menestyksekkäästi titteliään Cody Kochia ja Najee Shaheedia vastaan, mutta menetti sen Ross Purittylle. Hän kuitenkin voitti sen takaisin itselleen Joseph Chingangulta. 25. syyskuuta 1999 hän otti nimiinsä myös raskaansarjan Euroopan mestaruuden voittamalla Axel Schulzin. Euroopan-mestaruuttaan hän puolusti menestyksekkäästi Lajos Erosia ja David Bosticea vastaan sekä voitti välissä myös WBA-liiton International-mestaruuden tyrmäämällä Paea Wolfgrammin.
10. lokakuuta 2000 Klytško voitti WBO-liiton maailmanmestaruuden Chris Byrdiltä kaikin tuomariäänin. Hän puolusti titteliään menestyksekkäästi Derrick Jeffersonia, Charles Shuffordia, Francois Bothaa, Ray Merceriä ja Jameel McClineä vastaan voitoilla ennen täyttä aikaa, kunnes hävisi yllättäen Corrie Sandersille toisessa erässä. Hän pääsi kahden voitokkaan ottelun jälkeen jälleen yrittämään mestaruuttaan takaisin huhtikuussa 2004 Lamon Brewsteria vastaan ja olikin alkuerissä johdossa selvästi. Hän käytti Brewsteria lattiassakin, mutta uupui niin pahasti, että Brewster tyrmäsi hänet viidennessä erässä. Monien katsojien mielestä ottelussa oli jotain hämärää ja lehdistössä spekuloitiin jopa, että Klytško olisi jotenkin huumattu ottelun aikana, koska hän viidennessä erässä väsyi niin yllättäen ja laski alas suojauksensa. Ottelun vedonlyöntisuhde muuttui hieman mystisesti muutamaa tuntia ennen ottelua. Kuitenkaan todisteita mistään epämääräisestä toiminnasta ei lopulta löydetty, vaikkakin ottelun jälkeen otetut verinäytteet katosivat salaperäisesti. Klytško haki vauhtia tuon ottelun jälkeen kolmella voitolla, joista ottelu Samuel Peterin kanssa osoittautui yllättävänkin hankalaksi, mutta päättyi kuitenkin Klytškon voittoon kaikin tuomariäänin. Bob Kulick
Bob Kulick (s. 16. tammikuuta 1950) on yhdysvaltalainen kitaristi. Hänet tunnetaan parhaiten KISS-yhtyeen studiomuusikkona ja taustahenkilönä. Kulick on soittanut muutamalla KISSin albumilla, mutta hän ei koskaan ollut bändin varsinainen jäsen. Vuonna 1982 julkaistulla Killersillä hän soitti lähes jokaisella raidalla yhtyeen alkuperäiskitaristi Ace Frehleyn oltua riidoissa muun bändin kanssa. Tämän lisäksi Kulick on soittanut KISSin laulaja-kitaristi Paul Stanleyn sooloalbumilla vuonna 1978 ja Stanleyn soolokiertueella 1989. Bobin veli Bruce Kulick on toiminut päätoimisena KISSin kitaristina.
Bob Kulick on soittanut myös Alice Cooperin bändissä vuosina 1977–1979 ja W.A.S.P.in albumeilla "The Crimson Idol" ja "Still Not Black Enough" sekä 1983 Michael Boltonin albumilla "Michael Bolton". Sergei Plotnikov
Heinäkuussa 2015 Plotnikov teki vuoden mittaisen tulokassopimuksen Pittsburgh Penguinsin kanssa. Seuran GM Jim Rutherfordin ja myöhemmin Plotnikovin itsensä mukaan hän maksoi Lokomotiville peräti 500 000 dollaria purkaakseen KHL-sopimuksensa. Plotnikov otti heti harjoitusleirin päätteeksi pelipaikan NHL:stä ja teki NHL-debyyttinsä näin ollen runkosarjan avauskierroksella 8. lokakuuta 2015 vieraissa Dallas Starsia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 12.42 minuuttia. GM Rutherfordin mukaan Plotnikovilla meni viiden ensimmäisen viikon ajan hyvin NHL:ssä, mutta hänen otteidensa heikennyttyä Plotnikov ehdotti palaavansa kotimaahansa, eikä Penguinsin päävalmentaja Mike Johnston tähän suostunut. Johnsonin saatua potkut Plotnikov joutui vielä pahemmin hänen seuraajansa Mike Sullivanin epäsuosioon, eikä hän pelannut Penguinsissa enää tammikuun 6. päivän jälkeen. Plotnikov seurasi joukkueensa otteita katsomosta, kunnes NHL:n siirtotakarajalla helmikuun lopulla Penguins kauppasi hänet Arizona Coyotesiin vaihdossa Matthias Plachtaan ja kesän seitsemännen kierroksen varausvuoroon. Plotnikov pelasi koko kauden 2015–2016 NHL:n puolella ja teki kaikkiaan 45 runkosarjaottelussa vain kolme syöttöpistettä. Curtis Leschyshyn
Quebec Nordiques varasi Leschyshynin ensimmäisellä kierroksella varausnumerolla 3. Leschyshyn pelasi ensimmäiset NHL-ottelunsa Nordiquesissa kaudella 1988–1989, tätä ennen hän edusti juniorina WHL:n Saskatoon Bladesia. Leschyshyn pelasi Quebecissa yhteensä seitsemän kautta ennen kuin Nordiques muutti Coloradon Denveriin vaihtaen nimensä Colorado Avalancheksi. Kaudella 1991–1992 hän pelasi NHL:n lisäksi kuusi ottelua AHL:n Halifax Citadelsissa. Coloradossa Leschyshyn voitti Stanley Cupin kaudella 1995–1996. Stanley Cupin voiton jälkeisellä kaudella Leschyshyn kaupattiin Washington Capitalsiin yhdessä Chris Simonin kanssa vaihdossa Keith Jonesiin ja ensimmäisen kierroksen varausvuoroon. Vain kahden Capitalsissa pelatun ottelun jälkeen Leschyshyn kaupattiin uudestaan, tällä kertaa Hartford Whalersiin vaihdossa Andrei Nikolišiniin. Kauden jälkeen Whalers muutti Pohjois-Carolinaan ja vaihtoi nimensä Carolina Hurricanesiksi. Kolmen Hurricanesissa pelatun kauden jälkeen NHL:n laajennusjoukkue Minnesota Wild varasi hänet vuoden 2000 laajennusdraftissa. Jaime St. James
Cold Gin on vähemmän suosiota saanut Kiss-coveryhtye johon kitaristi Tommy Thayer liittyi vuonna 1997 erotessaan Black 'n Bluesta. James seurasi perässä, mutta Thayerin lähdettyä vuonna 2002 kitaristiksi Kissiin, Cold Gin hajosi ja James kasasi Black 'n Bluen uudelleen. Doug Kostynski
Varauksensa jälkeen Kostynski pelasi vielä kauden 1982–1983 WHL:ssä. Hän aloitti kauden Brandon Wheat Kingsissä, jossa 11 ottelussa syntyi tehot 4+5=9. Kostynski kuitenkin palasi kesken kauden Kamloops Junior Oilersiin, jossa hän teki kovat tehot 53+54=107 ja tuli joukkueensa sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi Dean Evasonin ja Jim Camazzolan jälkeen. Brandonissa tehdyt pisteet mukaan lukien Kostynski oli Oilersin toiseksi eniten pisteitä WHL-kauden aikana tehnyt pelaaja.
Kaudeksi 1983–1984 Kostynski siirtyi Boston Bruinsin organisaatioon. Hän pelasi kauden pääosin Bruinsin farmijoukkueessa Hershey Bearsissa, AHL:ssä, jossa tulokaskausi toi Kostynskille 67 ottelussa tehot 13+27=40. NHL:n puolella hän pelasi yhdeksän ottelua tehoin 3+1=4. Kaudella 1984–1985 Kostynski pelasi kuusi NHL-ottelua ilman tehopisteitä ja AHL:ssä pisteitä tuli 44. Chris Kunitz
Kunitzin varsinainen läpimurtokausi oli 2005–2006, jolloin hän teki Ducksille 19 maalia ja 41 pistettä, pelattuaan ensin alkukaudesta kaksi ottelua Atlanta Thrashersissa. Atlanta oli ottanut Kunitzin waiver-listalta, josta oli menettänyt Kunitzin hieman myöhemmin uudestaan Anaheimiin. Kunitz rikkoi Anaheimissa seuran tulokkaiden maali- ja piste-ennätykset, jotka olivat aiemmin olleet Paul Kariyan nimissä. Aleksandr Mogilnyi
Vancouver myi Mogilnyin maaliskuussa 2000 New Jersey Devilsiin, josta se sai vaihdossa Brendan Morrisonin ja Denis Pedersonin. New Jersey voitti kauden päätteeksi kesäkuussa 2000 Stanley Cupin. New Jersey voitti loppuottelusarjassa Dallas Starsin otteluvoitoin 4–2. Mogilnyistä tuli Stanley Cup -voiton myötä niin sanotun kolmen kullan klubin jäsen, eli pelaaja, joka on voittanut urallaan jääkiekon maailmanmestaruuden, olympiakultaa ja Stanley Cupin. Hän pelasi New Jerseyssä vielä kauden 2000–2001, jolla oli runkosarjassa joukkueen paras maalintekijä. New Jersey eteni Stanley Cup -finaaleihin myös vuonna 2001, mutta tuolla kertaa Colorado Avalanche voitti ottelusarjan 4–3. Chris Kunitz
Seuraavalla kaudella Kunitz nosti yhä tasoaan. Hän pääsi Ducksin ykkösketjuun Andy McDonaldin ja Teemu Selänteen rinnalle, nousten 25 maalin hyökkääjäksi liigan kovimmassa joukkueessa. Pudotuspeleissä Kunitz loukkaantui konferenssifinaaleissa, mutta hän palasi jäälle 5. loppuottelussa Ottawa Senatorsia vastaan. Ducks voitti ottelun 5–2 ja seurahistoriansa ensimmäisen Stanley Cupin. Seuraava kausi ei ollut enää yhtä menestyksekäs. McDonald myytiin St. Louis Bluesiin, ja Selänne empi uransa jatkamista. Kaikesta huolimatta Kunitz pelasi taas hienon 50 pisteen kauden, tosin joukkue putosi mestaruustaistelusta heti playoffien avauskierroksella. Mike Liut
Liutin ura kohti ammattiliasuutta sai vauhtia hänen mentyään Bowling Green University -yliopistoon 1973. Päästyään kahdesti CCHA-sarjan tähtikentälliseen värvääjät kiinnittivät häneen huomionsa. St. Louis Blues varasi hänet sijalla 56 vuonna 1976, mutta NHL:n sijaan Mike Liut menikin kilpailevan WHA-liigan Cincinnati Stingersiin, jota edusti kaksi kautta. WHA:n alasajon jälkeen 1979 Blues lopulta hyödynsi varauksensa. Columbus Blue Jackets
Kaudelle joukkueeseen tehtiin monia muutoksia. Kesällä Blue Jackets vaihtoi ykkösmaalivahtinsa Marc Denisin Tampa Bay Lightningiin vaihdossa Fredrik Norrenaan ja Fredrik Modiniin. Tällä tavoin Blue Jackets halusi antaa peliaikaa nuorelle maalivahdille Pascal Leclairelle. Blue Jackets hankki myös Anson Carterin, koska näytti siltä että Nikolai Žerdev pelaisi kauden Venäjällä. Žerdev pelasi Venäjällä kahdeksan ottelua, jonka jälkeen hän palasi Blue Jacketsiin päästyään sopuun manageri MacLeanin kanssa. 13. marraskuuta 2006 Blue Jackets erotti valmentajansa Gerard Gallantin. Seuraavana päivänä Blue Jackets ilmoitti, että Gary Agnew olisi väliaikainen korvaaja. 22. marraskuuta Ken Hitchcock nimettiin Blue Jacketsin valmentajaksi. Hitchcockin ensimmäisessä pelissä Blue Jackets voitti Ottawa Senatorsin, tehden viisi ylivoimamaalia, ottelu päättyi 6–2. Blue Jackets ei päässyt tälläkään kaudella pudotuspeleihin.
Kausi oli Blue Jacketsin ensimmäinen kokonainen kausi Hitchcockin alaisuudessa. Kausi oli Blue Jacketsin historian paras; joukkue voitti 34 peliä ja saavutti 80 pistettä. 26. helmikuuta 2008 Blue Jackets vaihtoi kapteeninsa Adam Footen Colorado Avalancheen, mistä vastineeksi Blue Jackets sai valinnaisen varausvuoron. Rick Nashistä tuli joukkueen uusi kapteeni. Kauden jälkeen Nash valittiin "NHL 2K9" -videopelin kanteen. Klim Kostin
Kostin pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016, jolloin hän toimi Venäjän kapteenina ja johdatti joukkueen pronssiin. Kostin sai joukkueesta paikan, kun Venäjän jääkiekkoliitto hyllytti vähin äänin ennen kisoja koko MM-leirille osallistuneen ryhmänsä, josta yli puolet oli lähteiden mukaan jäänyt dopingtesteissä kiinni kielletyksi luokitellun meldoniumin käytöstä. Kisojen pääikäluokkaa eli vuonna 1998 syntyneitä edustaneen rungon tilalle liitto lähetti turnaukseen Venäjän alle 17-vuotiaiden maajoukkueen, jonka runko koostui vuonna 1999 syntyneistä. Joukkueessa pelasi myös kolme vuonna 1998 syntynyttä Pohjois-Amerikassa pelannutta kiekkoilijaa, jotka eivät olleet mukana dopingrikkomuksesta syytetyssä MM-leiriryhmässä. Kostin jakoi neljällä osumallaan Venäjän sisäisen syöttöpörssin voiton Dmitri Samorukovin kanssa. Kris Russell
Russell edusti Columbusta marraskuuhun 2011 asti. Hän siirtyi kesken kauden 2011–2012 St. Louis Bluesiin pelaajakaupassa, jossa Blue Jackets sai vaihdossa puolustaja Nikita Nikitinin. Black ’n Blue
Jaime St. James perusti yhtyeen vuonna 1981 yhdessä kitaristi Tommy Thayerin kanssa. Myöhemmin Warner, Young ja Holmes liittyivät yhtyeeseen, ja yhtyeen debyyttialbumi "Black 'n Blue" julkaistiin 1984. Yhtye hajosi vuonna 1989 neljän studioalbumin jälkeen. Tämän jälkeen yhtye on tehnyt satunnaisia comeback-kiertueita, mutta yhtyeen alkuperäinen kokoonpano ei ole esiintynyt yhdessä vuoden 1997 jälkeen muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta Thayerin liityttyä hard rock-yhtye Kissiin. Yhtye on toiminut yhtäjaksoisesti vuodesta 2008 lähtien nykyisen kokoonpanonsa voimin, ja yhtyeen tuorein studioalbumi "Hell Yeah!" julkaistiin vuonna 2011. Marc Bergevin
Seuraavalla kaudella 1996–1997 Bergevin siirtyi rajoittamattomana vapaana agenttina St. Louis Bluesiin, joka kuului Detroitin tavoin läntisen konferenssin kärkijoukkueisiin. Bergevin nousi Bluesissa tärkeäksi runkopelaajaksi. Bergevin edusti Bluesia kaikkiaan neljän kauden ajan. Joukkue ei kuitenkaan onnistunut kertaakaan pääsemään pudostuspeleissä toista pudotuspelikierrosta korkeammalle. Kaudella 1999–2000 St. Louis Blues pelasi pudostuspelien ensimmäisellä kierroksella San Jose Sharksia vastaan. Pudotuspelisarja muistetaan erityisesti Marc Bergevin tekemästä omasta maalista. Bergevin yritti heittää kiekkoa pois oman maalin edestä, mutta epäonnekseen Bergevin heittämä kiekko päätyi suoraan Bluesin omaan maaliin yllätäen täysin maalivahti Roman Turekin. Costinha
Portossa pelatessaan Costinha oli mukana voittamassa Mestarien liigaa (2004) ja UEFA Cupia (2003). Vuonna 2005 Costinha siirtyi Dinamo Moskvaan Manichen ja Giourkas Seitaridisin kanssa, kun seuran omistaja venäläinen liikemies Aleksei Fedorytšev osti heidät joukkueeseen. Kymmenen Dinamo-ottelun jälkeen Costinha siirtyi espanjalaiseen Atlético Madridiin. Yhden Espanjassa vietetyn vuoden jälkeen Costinha jatkoi uraansa Atalantassa. Helmikuussa 2010 hän purki sopimuksensa italialaisseuran kanssa ja siirtohuhujen mukaan hän olisi siitymässä Sporting Lissabonin urheilutoimenjohtajaksi. Lightnin’ Hopkins
Vuonna 1946 Lola Anne Cullum -niminen kykyjenetsijä löysi Hopkinsin Houstonista ja hankki tälle levytyssopimuksen Alladin-nimiselle levy-yhtiölle. Pianisti Wilson ”Thunder” Smith tuli tällöin Hopkinsin yhteistyötoveriksi. Los Angelesissa vuoden 1946 marraskuussa nauhoitettu single ”Katie May” oli Hopkinsin ensimmäinen myyntimenestys. Vuonna 1948 Hopkins levytti hitin ”Shotgun Blues”. Muita huomattavia kappaleita näiltä ajoilta ovat ”Short Haired Woman”, ”Abilene” sekä ”Big Mama Jump”. 1940- ja 1950-lukujen vaihteessa Hopkins levytti monille eri merkeille (kuten Modern / RPM, Jax, Gold Star, Mercury, Decca, Herald) ja tunnetuimpia kappaleita olivat ”Tim Moore’s Farm” (1949), ”T-Model Blues” (1949), ”Give Me Central 209” (1952), ”Coffee Blues” (1952), ”Lightnin’s Boogie” (1954), ”Lightnin’s Special” (1954) ja ”Hopkins’ Sky Hop” (1954). Vuoden 1954 nopeatempoiset hitit syntyivät rumpali Ben Turnerin ja basisti Donald Cooksin kanssa. Stanimir Stoilov
Joulukuussa 2012 Stoilovista tuli Bulgarian liigassa pelaavan PFK Botev Plovdidin päävalmentaja. Stoilovin johdolla Botev eteni kaudella 2013/14 Bulgarian cupin finaaliin, mutta hävisi sen PFK Ludogorets Razgradille. Kesäkuussa 2014 Stoilov siirtyi FK Astanan päävalmentajaksi. Stoilovin johdolla seura nousi Kazakstanin liigassa kolmossijalta mestariksi. Astana eteni Eurooppa-liigassa karsintojen viimeiseen vaiheeseen, mutta hävisi Villarrealille. Kaudella 2015/16 Astana raivasi ensimmäisetä kertaa tiensä Mestarien liigan lohkovaiheeseen pudottamalla karsinnoissa HJK:n, APOELin ja NK Mariborin. Astana oli vahva kotijoukkue ja pelasi kotonaan tasapelit Galatasarayta, Atlético Madridia ja SL Benficaa vastaan. Pisteet eivät kuitenkaan riittäneet lohkon viimeistä sijaa korkeammalle. Kaudella 2015 Stoilov johdatti Astanan myös toiseen perättäiseen Kazakstanin mestaruuteen. Stoilovin johdolla Astana voitti kaikkiaan neljä perättäistä Kazakstanin mestaruutta, kunnes bulgarialainen jätti seuran kauden 2017 jälkeen. Kirill Tulupov
Lokakuussa 2011 Tulupov siirtyi ammattilaistry-out -sopimuksella AHL-joukkue Oklahoma City Baronsiin, jonne hän sai loppukauden 2011–2012 kattaneen jatkosopimuksen joulukuussa. Tulupovin tulokaskausi toi 33 runkosarjaottelussa tehot 1+7=8 sekä 71 jäähyminuuttia. Lokakuussa 2012 hän siirtyi KHL-joukkue Avtomobilist Jekaterinburgiin oltuaan ilman sopimusta alkukauden 2012–2013. Marraskuussa seura kuitenkin kauppasi Tulupovin Amur Habarovskiin. Hän pelasi KHL:ssä kauden aikana kaikkiaan 19 runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä, kunnes Tulupov siirtyi helmikuussa 2013 taas Pohjois-Amerikkaan ja CHL-joukkue Arizona Sundogsin paitaan. Scott Mellanby
Mellanby siirtyi helmikuussa 2001 St. Louis Bluesiin pelaajakaupassa, jossa Panthers sai vaihdossa Dave Morissetin pelaajaoikeudet ja viidennen kierroksen varausvuoron (jolla Panthers varasi Vince Bellissimon) . Hän oli siirron aikaan Florida Panthersin historian eniten pisteitä ja maaleja tehnyt pelaaja. Olli Jokinen ohitti myöhemmin nämä seuraennätykset. Aiemmin urallaan Mellanby oli vaihtanut joukkuetta pelaajakaupan kautta yhden kerran, toukokuussa 1991, jolloin hän, Craig Berube ja Craig Fisher siirtyivät Philadelphia Flyersista Edmonton Oilersiin vaihdossa Dave Browniin, Corey Fosteriin ja Jari Kurriin. Kirill Kabanov
Islandersin harjoitusleirin jälkeen Kabanov palautettiin QMJHL:ään ja hän siirtyi Blainville-Boisbriand Armadan riveihin lokakuussa 2011. Ennen kuin Kabanov pelasi siellä otteluakaan, Islanders lainasi hänet 6. marraskuuta asti kestävällä sopimuksella Elitserien-seura Färjestads BK:hon. Päivää myöhemmin Färjestad-siirtonsa jälkeen Blainville-Boisbriand Armada kauppasi Kabanovin ja puolustaja Alexandre Gauthierin oikeudet Shawinigan Cataractesille vaihdossa puolustaja Nikita Kolesnikovsiin, maalivahti Storm Phaneufiin ja kuudennen kierroksen varausvuoroon kesällä 2012. Hän tulisi pelaamaan joukkueessa palattuaan Färjestadista. Kabanov ei lopulta siirtynyt ollenkaan joukkueseen, vaan jatkoi pelejään Cataractesissa, jonka paras pistemies ja syöttäjä hän oli kevään 2012 pudotuspeleissä tehoilla 4+9=13. Joukkue voitti kauden päätteeksi QMJHL:n mestaruuden ja isännöi Memorial Cup -turnausta, jonka Cataractes voitti. Vitali Kolesnik
Kaudeksi 2006–2007 Kolesnik siirtyi Venäjän superliigaan Himikin riveihin. Hän pelasi kaudella 38 ottelua. Seuraavalla kaudella Kolesnik pelasi 51 ottelua. Kaudella 2008–2009 Superliiga muutti nimensä KHL:ksi ja Himik Atlantiksi. Kolesnikilla oli liigan paras torjuntaprosentti, 94,5. Hänet nimettiin lokakuussa 2009 kuukauden maalivahdiksi. Kaudeksi 2009–2010 Kolesnik siirtyi Salavat Julajev Ufaan kolmevuotisella sopimuksella. Blues
1980-luvulla myös valkoinen blues nosti taas päätään etelässä. Texasin alueella syntyi brittiläisestä blues rockista vaikutteita saanut suuntaus, jossa kitaroilla oli keskeinen osa. Keskeisiä artisteja ja yhtyeitä tässä suuntauksessa olivat legendaarisen kitarasankarin maineen saanut Stevie Ray Vaughan sekä hänen isoveljensä Jimmie Vaughanin ja huuliharpisti-laulaja Kim Wilsonin johtama Fabulous Thunderbirds. Texasin sähköbluesia edusti 1970-luvun blues-vaikutteisilla levyillään myös ZZ Top. Tomáš Mojžíš
Mojžíš siirtyi kaudeksi 2003–2004 Vancouverin organisaatioon, mutta seura lähetti hänet heti syyskuussa farmijoukkue Manitoba Mooseen. Hän pelasi kaksi seuraavaa kautta kokonaan AHL:ssä; jälkimmäisellä NHL:n työsulkukaudella 2004–2005 Mojžíš teki 80 ottelussa tehopisteet 7+23=30. Kauden 2005–2006 hän aloitti jälleen Manitobassa, mutta pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 4. helmikuuta 2006 Edmonton Oilersia vastaan. Hän sai ottelussa NHL-uransa ensimmäisen syöttöpisteen Daniel Sedinin tekemään maaliin. Mojžíš pelasi kauden aikana Vancouverissa yhteensä seitsemän NHL-ottelua, kunnes maaliskuussa 2006 St. Louis Blues hankki Mojžíšin ja kolmannen kierroksen varausvuoron oikeudet Vancouverista vaihdossa Eric Weinrichiin. St. Louis lähetti Mojžíšin farmijoukkueeseen Peoria Rivermeniin, jossa hän pelasi loppukaudella 12 runkosarjaottelua ja yhden pudotuspeliottelun. Heinäkuussa 2006 Mojžíš teki vapaana agenttina St. Lousin kanssa jatkosopimuksen. Hän aloitti kuitenkin kauden 2006–2007 jälleen farmijoukkueessa, josta hänet kutsuttiin NHL:ään kuuden ottelun ajaksi maaliskuussa 2007. Ensimmäisen NHL-maalinsa Mojžíš teki 24. maaliskuuta 2007 Detroit Red Wingsiä vastaan. Hänet lähetettiin takaisin farmijoukkueeseen huhtikuun alussa. Hän pelasi siellä loppukauden ja teki 69 runkosarjaottelussa tehopisteet 2+24=26.
Toukokuussa 2007 Mojžíš teki sopimuksen Venäjän superliigassa pelaavan Sibir Novosibirskin kanssa. Kesäkuussa 2008 hän palasi yhden Venäjällä vietetyn kauden jälkeen takaisin Pohjois-Amerikkaan ja teki pelaajasopimuksen Minnesota Wildin kanssa. Mojžíš aloitti kauden Minnesotan farmijoukkueessa Houston Aerosissa, mutta hänet kutsuttiin NHL:ään jo kauden alussa lokakuussa 2008. Mojžíš pelasi Minnesotassa neljä NHL-ottelua tehopistein 0+1=1 ja pelasi muun kauden Houstonissa, jossa hän teki 46 runkosarjaottelussa tehopisteet 7+15=22 ja pudotuspelien 15 ottelussa tehopisteet 2+0=2. Bruce Kulick
Kulick teki ensiesiintymisensä Kiss-yhtyeen kitaristina vuoden 1984 Animalize World Tour -maailmankiertueella, kun yhtyeen kitaristi Mark St. John sairastui niveltulehdukseen ja Reiterin tautiin, eikä pystynyt soittamaan. Kiertueesta muodostui St. Johnin osalta hyvin rikkonainen, ja hän soitti vain muutamissa yhtyeen konserteissa. Kulick oli luontainen valinta St. Johnin väliaikaiseksi korvaajaksi, sillä hän oli sijaistanut tätä sessiomuusikkona jo yhtyeen "Animalize"-albumin kappaleissa ”Lonely is the Hunter” ja ”Murder in High Heels”. Kulick soitti valtaosan kiertueen konserteista. St. Johnin terveydellinen tila ei enää kohentunut, joten hän joutui jättämään Kissin lopullisesti vuoden 1984 joulukuussa. Näin Kulickista tuli yhtyeen virallinen kitaristi. Artjom Anisimov
Heinäkuussa 2012 Anisimov siirtyi Columbus Blue Jacketsiin pelaajakaupassa, jossa Blue Jackets sai hänen lisäkseen hyökkääjä Brandon Dubinskyn, puolustaja Tim Erixonin ja ensimmäisen kierroksen varausvuoron, ja jossa Rangersiin siirtyivät hyökkääjä Rick Nash, puolustaja Steve Delisle ja ehdollinen kolmannen kierroksen varausvuoro. Jimmy Roberts (jääkiekkoilija)
St. Louis Blues varasi Robertsin kolmannella kierroksella 15. pelaajana. Hän pelasi urallaan 1 006 NHL:n runkosarjaottelua tehopistein 126+194=320 ja 153 pudotuspeliottelua tehopistein 20+16=36 edustaen Montreal Canadiensia ja St. Louis Bluesia. Pisteillä mitattuna Robertsin paras NHL-kausi oli 1967–1968, jolloin hän teki St. Louis Bluesille 74 ottelussa tehot 14+23=37. Roberts voitti Montreal Canadiensissa Stanley Cupin kausina 1964–1965, 1965–1966, 1972–1973, 1975–1976 ja 1976–1977. ssa hän pelasi , ja . Steve Mason
Mason edusti Columbus Blue Jacketsia kauteen 2012–2013 asti, jolla hän menetti joukkueen ykkösmaalivahdin aseman Sergei Bobrovskille. Hän siirtyi huhtikuussa 2013 juuri ennen kauden siirtotakarajaa Philadelphia Flyersiin, joka antoi Blue Jacketsille vaihdossa maalivahti Michael Leightonin ja kolmannen kierroksen varausvuoron. Philadelphiassa Mason pelasi kauden Ilja Bryzgalovin takana joukkueen kakkosmaalivahtina. Kauden päätyttyä Philadelphia Flyers osti Bryzgalovin sopimuksen ulos, ja Masonista näytti tulevan Flyersin ykkösmaalivahti kaudeksi 2013–2014, kunnes Flyers hankki hänen kilpailijakseen Ray Emeryn. Doug Weight
Mestaruuden jälkeen Weight palasi heinäkuussa 2006 St. Louisin riveihin. Pisteiden valossa parhailla Blues-kausillaan, 2002–2003 ja 2003–2004, hän sai ensiksi mainitulla kokoon 67 tehopistettä, 15 maalia ja 52 syöttöpistettä, 70:ssä runkosarjaottelussa ja jälkimmäisellä 65 tehopistettä, 14 maalia ja 51 syöttöpistettä, 75:ssä runkosarjaottelussa. Joulukuussa 2007 Blues myi Weightin, Michal Birnerin ja 7. kierroksen varausvuoron vuoden 2008 varaustilaisuudessa Anaheim Ducksille Andy McDonaldia vastaan. Weight pelasi Ducksissa kauden 2007–2008 loppuun. Paul Kariya
Heinäkuussa 2007, sopimuksen Nashvillen kanssa päätyttyä, Kariya solmi kolmivuotisen, yhteisarvoltaan 18 miljoonan Yhdysvaltain dollarin sopimuksen St. Louis Bluesin kanssa. Ensimmäisellä kaudellaan St. Louisissa hän pelasi joukkueensa jokaisessa ottelussa keräten tehopisteet 16+49=65. Blues ei kuitenkaan päässyt pudotuspeleihin. Toinen St. Louisissa vietetty kausi oli hänen uransa lyhyin: loukkaantumisista kärsinyt Kariya pelasi runkosarjassa vain 11 ottelua, joissa hän merkkautti tehopisteet 2+13=15. Kaudella Kariya oli mukana 75 ottelussa tehoin 18+25=43. Blues
Etenkin valkoiset muusikot toivat bluesiin särjettyä kitarasoundia. Alettiin puhua "blues rockista", jolla viitataan rocksoundilla soitettuun bluesiin taikka vahvasti bluesvaikutteiseen rockiin. Blues rockin esittäjiä olivat esimerkiksi Canned Heat, Johnny Winter, The J. Geils Band ja Ry Cooder. 1960-luvun legendaarisin kitarasankari, Jimi Hendrix, oli mustaihoisena psykedeelisen rockin tähtenä poikkeustapaus, mutta hänkin pohjasi oman musiikkinsa bluesin ja R&B:n pohjalle, ja hänen "Red House" -nimistä blueskappalettaan pidetään usein bluesstandardina. Hendrixin ja Janis Joplinin kaltaisten rockartistien avulla monet nuoret sekä Yhdysvalloissa että muualla länsimaissa saivat – ja saavat yhä – ensikosketuksensa bluesiin. Hieman paradoksaalisesti blues oli löytänyt valkoisen yleisönsä samalla kun bluesin suosio afroamerikkalaisen nuorison keskuudessa oli hiipunut soul- ja funkmusiikin levitessä. Kiryl Hatavets
Tampa Bay Lightning varasi Hatavetsin seitsemännellä kierroksella 183. pelaajana . hänet varasi myös KHL-joukkue Dinamo Minsk ensimmäisellä kierroksella 18. pelaajana. Hatavets kävi vuodet 2010–2014 Cornellin yliopistoa. NHL-kauden 2012–2013 siirtotakarajalla, huhtikuussa 2013 Lightning kauppasi hänen pelaajaoikeutensa Chicago Blackhawksiin, josta vaihtokaupassa toiseen suuntaan siirtyi Philippe Paradis. Hatavets ei lopulta tehnyt NHL-sopimusta ja siirtyi viimeisen yliopistokautensa 2013–2014 päätteeksi, huhtikuussa 2014 vapaana agenttina amatööritry-out -sopimuksella AHL-joukkue Milwaukee Admiralsin paitaan. Hän pelasi siellä yhden ottelun. Dmitri Kvartalnov
Neuvostoliiton hajottua Kvartalnov siirtyi samaten laitahyökkääjänä pelanneen veljensä Andrein kanssa Pohjois-Amerikkaan IHL-liigan San Diego Gulls -joukkueeseen voittaen sarjan pistepörssin ja saaden sekä vuoden tulokkaan että parhaan pelaajan palkinnot. Seuraavana kesänä vuonna 1992 Boston Bruins varasi Kvartalnovin NHL:ään ensimmäisellä kierroksella. Hän pelasi samaisen joukkueen riveissä ainoat NHL-kautensa, 1992–93 ja 1993–94, joista ensimmäisen lähes piste per peli -tahtia ja tekemällä uuden NHL-ennätyksen vähintään yhdellä pisteellä jokaisessa neljästätoista ensimmäisestä ottelustaan. Jälkimmäisellä kaudella Kvartalnov joutui yksipuolisen hyökkäysorientoituneena pidetyn pelityylinsä vuoksi puolustuskuria painottaneen valmentaja Brian Sutterin epäsuosioon ja pudotettiin farmijoukkue Providence Bruinsiin, AHL:ään. Seuraaviksi kausiksi Kvartalnov palasi Eurooppaan ja pelasi menestyksekkäästi Sveitsissä ja Itävallassa HC Ambrì-Piottan ja Klagenfurter AC:n joukkueissa. Anaheim Ducks
Ennen kautta 2009–2010 Ducks kauppasi Stanley Cupin seurassa voittaneen puolustaja Chris Prongerin Philadelphia Flyersiin vaihdossa puolustaja Luca Sbisaan ja kahteen ensimmäisen kierroksen varausvuoroon. Puolustaja François Beauchemin teki sopimuksen Toronto Maple Leafsiin ja keskushyökkääjä Rob Niedermayer New Jersey Devilsiin, ja Anaheim puolestaan kiinnitti joukkueeseensa vapaana pelaajana sopimuksen seuran kanssa tehneen keskushyökkääjä Saku Koivun. Anaheim varasi muun muassa puolustaja Sami Vatasen. Kauden alkaessa Anaheim aloitti jälleen vaisusti, ja ennen NHL:n siirtorajan umpeutumista seura kauppasi pitkäaikaisen luottomaalivahtinsa Jean-Sébastien Giguèren Toronto Maple Leafsiin vaihdossa laitahyökkääjä Jason Blakeen ja maalivahti Vesa Toskalaan. Lisäksi Anaheim jatkoi aloittavan maalivahdin paikan ottaneen Jonas Hillerin sopimusta. Ennen siirtorajan umpeutumista Anaheim kauppasi myös puolustaja Ryan Whitneyn Edmonton Oilersiin vaihdossa puolustaja Ľubomír Višňovskýyn, ja hankki Carolina Hurricanesista puolustaja Aaron Wardin ja Calgary Flamesista maalivahti Curtis McElhinneyn. Anaheim jäi kauden päättyessä ensi kertaa pudotuspelien ulkopuolelle sitten kauden 2003–2004. Sergei Andronov
St. Louis Blues varasi Andronovin kolmannella kierroksella 78. pelaajana . Kesken kauden 2009–2010 hän siirtyi Ladasta TsSKA Moskovaan. Kaudella 2010–2011 Andronov vahvisti myös Venäjän nuorten sarja MHL:n Krasnaja Armija Moskovaa, jossa hän voitti kauden päätteeksi liigan mestaruuden. Columbus Blue Jackets
Kauden aikana Blue Jackets teki kaksi pelaajavaihtoa. Joukkue hankki Jason Williamsin Atlanta Thrashersista vaihdossa Clay Wilsoniin ja kuudennen kierroksen varausvuoroon. Joukkue hankki myös siirtoajan päättymisen kynnyksellä Ottawa Senatorsin taitavan keskushyökkääjän Antoine Vermetten vaihdossa Pascal Leclaireen. Kaudella 2008–2009 moni nuori pelaaja nousi esiin Blue Jacketsissa, etunenässä maalivahti Steve Mason, joka voitti vuoden tulokkaan palkinnon. Muita esiinnousijoita olivat Derick Brassard, Jakub Voráček ja Nikita Filatov. Blue Jackets pääsi ensimmäisen kerran NHL:n pudotuspeleihin, joissa se putosi ensimmäisellä kierroksella hävittyään Detroit Red Wingsille otteluvoitoin 4–0. Dave Lowry
Lowry debytoi NHL:ssä kaudella 1985–1986 hänet varanneessa Vancouverissa tehden runkosarjassa 73 ottelussa tehopisteet 10+8=18. Lowry pelasi Vancouverissa kolme kautta ennen kuin hänet kaupattiin kaudeksi 1988–1989 St. Louis Bluesiin vaihdossa Ernie Vargasiin. Lowry pelasi suurimman osan ensimmäisestä St. Louisin kaudestaan farmijoukkue Peoria Rivermenissä AHL:ssä, St. Louisissa hän pelasi 22 runkosarjaottelua ja kymmenen pudotuspeliä. Lowry pelasi St. Louisissa viisi kautta ennen siirtymistään Florida Panthersiin. St. Louis Blues
St. Louis Blues liittyi NHL:ään vuoden 1967 laajennuksessa, yhdessä Minnesota North Starsin, Los Angeles Kingsin, Philadelphia Flyersin, Pittsburgh Penguinsin, ja Oakland Sealsin kanssa. 1980-luvun alussa joukkue yritti siirtyä Kanadan Saskatooniin, mikä kuitenkin kaatui NHL-johdon vastustukseen. Vastalauseena Blues boikotoi vuoden 1983 varaustilaisuutta. Blues on vanhin NHL-joukkue, joka ei ole onnistunut voittamaan Stanley Cupia. Jamal Mayers
Mayers pelasi juniorijääkiekkoa Thornhill Thunderbirdsissa vuosina 1990–1992. Hän pelasi yliopistojääkiekkoa Western Michiganin yliopistossa vuosina 1992–1996. St. Louis Blues varasi laitahyökkääjänä pelaavan Mayersin neljännellä kierroksella varausvuorolla 89. Mayers edusti St. Louisia kaudet 1996–2008. Kaksi ensimmäistä kautta hän pelasi suurimmaksi osaksi St. Louisin farmijoukkue Worcester IceCatsissä. Marraskuussa 2002 Mayers loukkasi polvensa ja pelasi sen vuoksi kaudella vain 15 ottelua. Kesäkuussa 2008 St. Louis myi Mayersin Toronto Maple Leafsiin, josta se vai vaihdossa kolmannen kierroksen varausoikeuden. Shavar Thomas
Dallas Burn varasi Thomasin Major League Socceriin vuoden 2003 MLS SuperDraft -varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella ja numerolla 10. Debyyttikautensa 2003 jälkeen hän siirtyi Kansas City Wizardsiin vaihdossa Eric Quilliin ja Carey Talleyyn. Kansasissa hänestä tuli avauskokoonpanon pelaaja, ja hän oli voittamassa läntisen konferenssin mestaruutta kaudella 2004. Pudotuspelit, mukaan lukien tappiollisen MLS Cup -loppuottelun, hän seurasi vaihtopenkiltä. Kurt Thomas
Thomasin varasi NBA-liigaan Miami Heat kesällä kymmenennellä varausvuorolla. Miami Heatin ja New York Knicksin lisäksi Thomas ehti 20 kauden aikana pelata Dallas Mavericksin, Phoenix Sunsin, Seattle Supersonicsin, San Antonio Spursin, Milwaukee Bucksin, Chicago Bullsin ja Portland Trail Blazersin riveissä. Jiří Hrdina
Hrdina pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa Calgary Flamesissa maaliskuussa 1988. Keväällä 1989 Calgary voitti Stanley Cupin. Joulukuussa 1990 Calgary vaihtoi Hrdinan Pittsburgh Penguinsin Jim Kyteen. Keväällä 1991 ja 1992 Pittsburgh voitti Stanley cupin. Kolmannen stanley cup voittonsa jälkeen Hrdina lopetti jääkiekkouransa vuonna 1992. Hän pelasi NHL:ssä neljä kokonaista kautta, joista kolmena voitti Stanley cupin. Tomáš Kaberle
Kaberle aloitti uransa Tšekin Extraliigassa Kladnon riveissä kaudella 1994–1995. Toronto Maple Leafs varasi Kaberlen vuoden 1996 tulokasvarauksessa 8:nella kierroksella varausnumerolla 204. Varauksen jälkeen Kaberle pelasi Kladnossa vielä kaksi kautta ennen siirtymistään Maple Leafsiin. Kaudella 2001–2002 hän käväisi pikavisiitillä Kladnossa, jossa pelasi 9 ottelua ennen palaamistaan Torontoon. Hän pelasi Kladnossa myös työsulkukauden 2004–2005. 
Kaberle iski kaudella 2007–2008 Maple Leafsin riveissä puolustajalle komeat 53 pistettä ja pelasi runkosarjan kaikki 82 ottelua. 18. helmikuuta 2011 hänet kaupattiin Boston Bruinsiin, jossa hän voitti samana keväänä Stanley Cupin. Hän ei kuitenkaan edustanut Bruinsia yhtään kokonaista kautta, kun hän solmi heinäkuun 5. päivä 2011 3-vuotisen sopimuksen Carolina Hurricanesin kanssa. Sopimuksen arvo on 12.75 miljoonaa dollaria. Kaberle on edustanut Tšekkiä neljä kertaa olympialaisissa, neljästi MM-kisoissa, sekä kerran maailmancupissa. Tom Koivisto
Huhtikuussa 2002 Koivisto teki kaksivuotisen sopimuksen Elitserien Frölunda HC:n kanssa, mutta hän siirtyi St. Louis Bluesin organisaatioon yksisuuntaisella sopimuksella kaudeksi 2002–2003 ja Frölunda hankki hänen korvaajakseen aiemmin Koiviston joukkuetoverina pelanneen Erik Kakon. Koivisto pelasi kauden aikana 22 NHL-ottelua tehoin 2+4=6. Muut pelinsä hän pelasi AHL:ssä. Koivisto ei murtautunut NHL:ssä Bluesin kokoonpanoon ja teki toukokuussa 2003 vuoden mittaisen sopimuksen sveitsiläisen Nationalliga A:ssa pelaavan SCL Tigersin kanssa. Hän kuitenkin palasi Bluesin organisaatioon heinäkuussa. Koivisto kaupattiin Phoenix Coyotesiin siirtorajan umpeutuessa maaliskuussa 2004. Kauden aikana Koivisto ei kuitenkaan pelannut ainuttakaan NHL-ottelua Bluesin eikä Coyotesin riveissä, vaan hänen kautensa kului farmijoukkue Worcester IceCatsissä ja Springfield Falconsissa, AHL:ssä. Darryl Sydor
Sydor pelasi ssa kahtena kautena peräkkäin: 1997–1998 ja 1998–1999. Vuonna 1999 Dallas voitti Stanley Cupin. Vuonna 2003 Dallas vaihtoi Sydorin Mike Sillingeriin ja toisen kierroksen varausvuoroon Columbus Blue Jacketsin kanssa. Sydor oli Columbuksen parhaita puolustajia kunnes hänet myytiin Tampa Bay Lightningiin. Lightningissa Sydor voitti toisen Stanley Cupinsa kaudella 2003–2004. Morris Lukowich
Helmikuussa 1985 Jets kauppasi Lukowichin Boston Bruinsiin vaihdossa Jim Nilliin. Hän pelasi Bruinsissa kauden lopun ja muutaman ottelun syksyllä 1985 ennen kuin Los Angeles Kings poimi hänet marraskuussa 1985 riveihinsä waiver-listalta. Kingsissä Lukowich pelasi kaksi kautta, muttei onnistunut saamaan seurassa suurta roolia. Hänen NHL-uransa päättyi vuonna 1987, jolloin hän ei onnistunut enää saamaan vapaana agenttina sopimusta minkään NHL-seuran kanssa. Ennen uransa päätöstä hän pelasi vielä kauden 1987–1988 HC Meranissa Italian pääsarjassa ja kauden 1989–1990 SC Rapperswil-Jonassa Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Lukowich lopetti pelaajauransa vuonna 1990. Columbus Blue Jackets
Blue Jackets koki monia muutoksia ennen kautta ja sen aikana. Heinäkuussa 2012 joukkueen monivuotinen tähtipelaaja Rick Nash myytiin hänen omasta tahdostaan New York Rangersiin, josta Blue Jackets sai vaihdossa muun muassa hyökkääjät Brandon Dubinsky ja Artjom Anisimov sekä puolustajan Tim Erixon. Helmikuussa 2013 suomalaisesta Jarmo Kekäläisestä tehtiin seuran uusi toimitusjohtaja tehtävää vuodesta 2007 hoitaneen Scott Howsonin irtisanomisen jälkeen. Kekäläisestä tuli ensimmäinen NHL-seuran toimitusjohtajana () toiminut eurooppalainen. Huhtikuussa 2013 Blue Jackets hankki NHL-kauden siirtotakarajan kynnyksellä hyökkääjä Marián Gáboríkin New York Rangersista ja antoi vaihdossa muun muassa hyökkääjät Derick Brassard ja Derek Dorsett sekä puolustajan John Moore. Niin ikään huhtikuussa 2013 seura myi maalivahti Steve Masonin Philadelphia Flyersiin, kun ennen kauden alkua juuri Philadelphiasta hankittu Sergei Bobrovski oli ohittanut hänet joukkueen ykkösmaalivahtina. Bobrovski valittiin kauden jälkeen NHL:n parhaan maalivahdin palkinnon Vezina Trophyn saajaksi. Blue Jackets voitti työsulun lyhentämän kauden aikana 24 ottelua ja hävisi 17 varsinaisella peliajalla sekä seitsemän jatkoajalla. Joukkue jäi niukasti pudotuspelien ulkopuolelle sijoittuen läntisen konferenssin yhdeksänneksi samoissa pisteissä (55) konferenssin viimeisen pudotuspelipaikan saaneen Minnesota Wildin kanssa. Maksim Tšudinov
Tšudinov teki kesällä 2012 sopimuksen SKA Pietarin kanssa. Hän voitti kaudella 2013–2014 joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +30. Tšudinov valittiin KHL:n lokakuun 2013 kuukauden puolustajaksi ja hän pelasi kauden aikana myös KHL:n tähdistöottelussa. Huhtikuussa 2014 Tšudinov teki kaksivuotisen jatkosopimuksen SKA:n kanssa. Kaudella 2014–2015, kevään 2015 pudotuspeleissä hän voitti tehoilla 1+8=9 koko KHL:n puolustajien syöttöpörssin ja jakoi puolustajien pistepörssin voiton Sibir Novosibirskin Patrik Hersleyn kanssa. Tšudinov voitti myös pudotuspelien tehotilaston lukemalla +13, taklaustilaston 56 taklauksellaan sekä blokattujen laukauksien tilaston 48 blokillaan. Hän voitti kauden päätteeksi Gagarin Cupin. Tšudinov pelasi kauden aikana myös KHL:n tähdistöottelussa ja hänet valittiin liigan lokakuun 2014 ja huhtikuun 2015 kuukauden puolustajaksi. Dmitri Sjomin
St. Louis Blues varasi Sjominin NHL:ään numerolla 159. Sjominin ura alkoi HK Spartak Moskovassa vuonna 2001. Kaudelle 2006–2007 hän siirtyi HK Lokomotiv Jaroslavliin. Kolmen Jaroslavlissa pelaamansa kauden jälkeen Sjomin siirtyi kaudeksi 2009–2010 HK Atlantiin. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Avangard Omskiin. Fredrik Modin
Modin pelasi Ruotsissa 22-vuotiaaksi asti, kunnes lähti NHL:ään. Hän aloitti NHL-uransa Toronto Maple Leafsissä kaudella 1996–1997. Hänet kaupattiin Tampa Bay Lightningiin 1. lokakuuta 1999. Tampassa Modin voitti Stanley Cupin kaudella . 30. kesäkuuta 2006 hänet kaupattiin Columbus Blue Jacketsiin Fredrik Norrenan kanssa vaihdossa Marc Denis'hin. Maaliskuussa 2010 Modin kaupattiin Los Angeles Kingsiin. Tomi Sallinen
Kausi 2008–2009 oli Salliselle ensimmäinen kokonainen SM-liigassa. Hän teki 51 runkosarjaottelussa tehot 4+9=13. Kauden aikana Sallinen pelasi myös Mestarien liigassa. Tammikuussa 2010 hän teki Bluesin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kevään 2010 pudotuspelien "Villi kortti" -kierroksella Sallinen onnistui ratkaisemaan Bluesille jatkoaikavoiton Oulun Kärpistä peräti 101.55 minuutin pelin jälkeen. Ottelusarja tasoittui 1-1 -lukemiin, mutta lopulta puolivälieriin eteni Kärpät otteluvoitoin 2-1. Jozef Stümpel
Lopullisesti Stümpel vakiinnutti paikkansa Bostonin kokoonpanossa kaudella 1994–1995, jolloin hänen ei tarvinnut enää pelata farmijoukkueessa. Kauteen vaikutti kuitenkin NHL:n työsulku, joten alkukauden Stümpel pelasi DEL-liigassa pelanneessa Kölner Haiessa. Kaudella 1996–1997 Stümpel teki 76 pistettä ja oli Bostonin paras pistemies. Ennen seuraavan kauden alkua hänet kuitenkin kaupattiin Sandy Mogerin kanssa Los Angeles Kingsiin vaihdossa Dmytro H’rystytšiin ja Byron Dafoeen. Ensimmäisellä Kings-kaudellaan Stümpel oli jälleen joukkueensa paras pistemies tehtyään uudet ennätyspisteensä 21+58. Seuraavien kahden kauden ajan Stümpel kärsi loukkaantumisista. Kaudella 1999–2000 hän ei pystynyt pelaamaan 25 ottelussa tyrän ja polviruhjeen takia. Stümpel keräsi silti eniten maalisyöttöjä Los Angelesin joukkueesta. Stümpel ei päässyt Los Angelesin kanssa yhteisymmärrykseen uudesta sopimuksesta, joten Stümpel teki lokakuun alussa kuukauden sopimuksen Slovakian pääsarjassa pelaavan Slovan Bratislavan kanssa. Los Angelesiin Stümpel palasi kuitenkin pian tehtyään joukkueen kanssa uuden monivuotisen sopimuksen. Chris Lee (jääkiekkoilija)
Lee siirtyi kaudeksi 2013–2014 vuoden mittaisella sopimuksella KHL-joukkue Metallurg Magnitogorskiin. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 12+19=31, joilla Lee sijoittui koko liigan puolustajien maalipörssissä toiseksi ja puolustajien pistepörssissä kolmanneksi. Hän pelasi kauden aikana ssa ja valittiin liigan syyskuun 2013 kuukauden puolustajaksi. Lee voitti kauden päätteeksi Gagarin Cupin. Lokakuussa 2014 hänen sopimustaan jatkettiin kevääseen 2017 saakka. Myös kaudella 2014–2015 Lee pelasi KHL:n tähdistöottelussa. Hänet valittiin 1. helmikuuta 2015 liigan viikon puolustajaksi. Kokomo Arnold
Kuuluisa delta blues -muusikko Robert Johnson levytti Kokomo Arnoldin "Old Original Kokomo Bluesista" oman versionsa "Sweet Home Chicago" vuonna 1936. Toisesta Arnoldin kappaleesta "Sagefield Woman Blues" Johnson teki version "I Believe I'll Dust My Broom", josta kehittyi blues-standardi "Dust My Broom". Aerosmith versioi vuonna 1977 Arnoldin kappaleen "Milk Cow Blues" albumilleen "Draw the Line". Elvis Presley levytti kappaleen The Sun Sessioissa ja se julkaistiin singlenä tammikuussa 1955. Chris Campoli
3. marraskuuta 2007 Campoli onnistui ensimmäistä kertaa NHL-historiassa tekemään erikoisesti kaksi maalia jatkoajalla. Hän onnistui laukomaan kiekon jatkoajalla Columbus Blue Jacketsin Fredrik Norrenan taakse ja tuuletti osumaansa. Tuomarivirheen takia maalia ei kuitenkaan hyväksytty ja peli jatkui, mutta Campoli laukoi kiekon kertaalleen maaliin saatuaan sen taas itselleen. Hän onnistui tekemään ottelussa myös yhden maalin varsinaisella peliajalla. Jälkeenpäin katsottu kuvanauha osoitti, että Campolin ensimmäinen jatkoaikaosuma kävi maalissa. Hänelle ei kuitenkaan merkitty pöytäkirjaan kolmea maalia, sillä luonnollisesti jatkoaika ratkeaa yhdestä maalista. Koko kauden 2007–2008 Campoli teki vain neljä, maalia joten hän teki edellä mainitussa ottelussa puolet kauden osumistaan. Tehopisteitä kertyi kaikkiaan 18. Kesken kauden 2008–2009, siirtotakarajalla helmikuussa 2009 Campoli ja Mike Comrie kaupattiin Ottawa Senatorsiin vaihdossa Dean McAmmondiin ja ensimmäisen kierroksen varausvuoroon kesälle . Heinäkuussa 2010 hän teki vuoden mittaisen ja 1,4 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Klim Kostin
Myös kauden 2018–2019 Kostin aloitti San Antonio Rampagen AHL-joukkueessa. Kyle Quincey
Detroit Red Wings varasi Quinceyn neljännellä kierroksella 132. pelaajana . Kauden 2003–2004 alussa London Knights kauppasi hänet Mississauga IceDogsiin vaihdossa Rob Schrempiin. Quincey oli IceDogsin tehokkain puolustaja ja neljänneksi paras pistemies tehoilla 14+23=37. Hän eteni joukkueen kanssa aina J. Ross Robertson Cup -finaaleihin saakka, mutta OHL:n mestaruuden vei lopulta kuitenkin Guelph Storm otteluvoitoin 4–0. Kaudella 2004–2005 Quincey oli IceDogsin neljänneksi paras pistemies tehoilla 15+31=46, joilla hän sijoittui koko OHL:n puolustajien pistepörssissä kymmenenneksi. Quincey valittiin kauden päätteeksi liigan toiseen tähdistökentälliseen. Hän sijoittui myös kolmanneksi OHL:n parhaalle puolustajalle myönnettävän Max Kaminsky Trophyn äänestyksessä. Krystofer Kolanos
Kaudella 2005-06 hän palasi NHL:ään, mutta joutui matkamiehen rooliin, sillä hän vaihtoi seuraa peräti neljä kertaa ja pelasi kahdessa NHL-joukkueessa ja kolmessa AHL-joukkueessa. Marraskuussa yhdeksän ottelun jälkeen Edmonton Oilers otti miehen Phoenixista waiver-listalta. Edmontonissa Kolanos pelasi kuusi ottelua, minkä jälkeen Phoenix otti hänet takaisin itselleen joulukuussa waiver-listalta. Yhdeksän päivää myöhemmin Kolanos myytiin Carolina Hurricanesiin, josta Phoenix sai vaihdossa Pavel Brendlin. Carolinassa Kolanos edusti AHL-seura Lowell Lock Monsters. NHL-kauden siirtoajan viimeisenä päivänä Kolanos myytiin uudelleen, kun hän, Niklas Nordgren ja varausvuoro siirtyivät Pittsburgh Penguinsiin vaihdossa Mark Recchiin. Loppukauden Kolanos pelasi Pittsburghin farmijoukkueessa Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa. Venäjän sisällissota
Trotski määräsi valtamaan Ukrainan ensin. Tämä tehtiin nopealla kampanjalla kevättalvella 1919. Kasakat eivät loppuvuoden 1917 menestyksensä jälkeen olleet kyenneet organisoitumaan ja hyödyntämään voittojaan. Näin ollen kasakkavoimat hajosivat nopeasti puna-armeijan vastahyökkäyksen alettua tammikuussa 1919. Puna-armeija valtasi Kiovan helmikuussa 1919 ja kymmenen päivää myöhemmin kenraali Kaledin teki itsemurhan. Kasakkojen vapaaehtoisarmeija evakuoitiin Kubaniin, josta käsin he aloittivat Kubanin kasakoiden kanssa epäonnistuneen hyökkäyksen Jekaterinodariin. Kenraalit Kornilov ja Aleksejev kuolivat, joten kasakoiden johto siirtyi Denikinille, jonka seuraavat kuukaudet kuluivat kasakka-armeijan uudelleenrakentamisessa. Kun bolševikit näyttivät voitokkailta Ukrainassa, Ranska veti joukkonsa Odessasta huhtikuussa 1919. Steve Moses
Kaudeksi 2014–2015 Jokerit siirtyi pelaamaan KHL:ään, jossa Moses muodosti toimivan "Lokomo-ketjun" Linus Omarkin ja Petr Koukalin kanssa ja voitti joukkueen sisäisen pistepörssin tehoilla 36+21=57. 18. helmikuuta 2015 hän rikkoi runkosarjan neljänneksi viimeisessä ottelussa liigan kaikkien aikojen yhden kauden maaliennätyksen kauden 36. osumallaan, joka syntyi rangaistuslaukauksesta Atlantia vastaan. Mosesia aiemmin 35 maalia KHL:ssä yhden kauden aikana ovat tehneet Pavel Brendl, Marcel Hossa, Jan Marek ja Sergei Mozjakin. Hän ei tehnyt loppukaudella enempää maaleja runkosarjassa. Kaudella 2016–2017 Sergei Mozjakin rikkoi Mosesin ennätyksen tehtyään runkosarjassa peräti 48 maalia. Moses jakoi KHL:n pistepörssin kahdeksannen sijan Dinamo Minskin Matt Ellisonin kanssa. Kevään 2015 pudotuspeleissä hän jakoi Jokereiden sisäisen maalipörssin voiton Tommi Huhtalan kanssa viidellä osumallaan. Moses pelasi kauden aikana myös ssa ja hänet valittiin liigan 19. lokakuuta 2014 liigan viikon hyökkääjäksi. Moses valittiin kauden päätteeksi KHL:n tähdistökentälliseen. Anders Nilsson
Heinäkuussa 2016 Blackhawks kauppasi Nilssonin oikeudet Edmonton Oilersiin vaihdossa hyökkääjä Liam Coughliniin. Nilsson teki samalla vuoden mittaisen sopimuksen Oilersin kanssa. Hän aloitti kauden 2015–2016 seuran NHL-joukkueessa Cam Talbotin aisaparina ja pelasi 26 ottelua. Helmikuussa 2016 Oilers kuitenkin lähetti Nilssonin farmijoukkue Bakersfield Condorsiin, josta seura puolestaan nosti NHL-vahvuuteensa Laurent Broissoitin. Nilsson pelasi siellä kaksi ottelua, kunnes NHL:n siirtotakarajalla, helmikuussa 2016 Oilers kauppasi hänet St. Louis Bluesiin vaihdossa Niklas Lundströmiin ja kesän viidennen kierroksen varausvuoroon. Siirron taustalla oli Bluesin tarve saada tasokas maalivahti paikkaamaan Brian Elliottin loukkaantumista. Nilsson pelasi loppukaudella kolme ottelua, kunnes Elliottin kuntouduttua hän puki muutamaan Chicago Wolvesin otteluun joukkueen AHL-kauden loppuun. Boston Bruins
Uusi nousu Bostonissa alkoi vasta kaudella 1967–1968, jolloin joukkueeseen hankittiin Chicago Blackhawksista Phil Esposito, Fred Stanfield ja Ken Hodge. Joukkueessa oli mukana myös Bostonin oma juniorilupaus Bobby Orr, joka tulevilla kausilla tuli muuttamaan puolustuspelaamista huomattavasti. Kaudella 1969–1970 Boston palasi Stanley Cup -voittajaksi Espositon ja Orrin avittamana. Finaaleissa joukkue voitti puhtaasti voitoin 4–0 St. Louis Bluesin. Seuraavalla kaudella joukkue hävisi finaaleissa Montreal Canadiensille, mutta palasi jälleen Stanley cup -voittajaksi kaudella 1971–1972 jolloin kaatui New York Rangers voitoin 4–2. Seuraavalla kaudella 1972–1973 Boston koki kovia menetyksiä, kun Derek Sanderson ja Ted Green siirtyvät kilpailevaan WHA-liigaan ja Ed Westfall siirtyi New York Islandersiin. St. Louis Blues (kappale)
Blueslaulaja Marion Harrisin versio nousi listaykköseksi vuonna 1920. Seuraavana vuonna neworleansilainen jazzin pioneeriyhtye Original Dixieland Jazz Band nauhoitti ensimmäisen jazzversion laulaja Al Bernardin kanssa, ja kappaleesta tuli nopeasti yksi genren standardeista – se oli jazzmusiikin äänitetyin kappale yli 20 vuoden ajan, kunnes Hoagy Carmichaelin ”Stardust” ohitti sen. ”St. Louis Blues” on edelleen yksi soitetuimmista blues- ja jazzkappaleista ja joidenkin lähteiden mukaan yksi kaikkien aikojen levytetyimmistä kappaleista. Jazzkriitikko Brian Peerless on antanut kappaleelle lisänimen ”jazzsoittajan "Hamlet"”. Klim Kostin
Alle 20-vuotiaiden vuoden 2018 MM-kilpailuissa Kostin valittiin Slovakiaa vastaan pelatun puolivälieräottelun päätteeksi Venäjän ottelun parhaaksi pelaajaksi. Yhdysvaltoja vastaan pelatun välieräottelun päätteeksi hänet palkittiin valmennuksen valitsemana joukkueensa turnauksen yhtenä kolmesta parhaasta pelaajasta. Venäjän 1–2-tappioon päättyneen ottelun päätteeksi palkintoa vastaanottaessaan joukkueensa tappioon pettynyt Kostin herätti kyseenalaista huomiota. Ennen palkinnon vastaanottamista hän paiskasi kypäränsä kaukalon laitaan, vei palkintonsa tämän jälkeen omaan vaihtoaitioonsa, eikä katsonut kameraan palkittujen joukkuetovereidensa yhteiskuvassa. Palatessaan siniviivalle Kostin kiroili häntä kuvanneelle kameralle. Kostin pyysi ottelun jälkeen julkisesti anteeksi käytöstään vedoten tappiosta tulleeseen pettymykseensä. Hänen erikoinen käytönsä jatkui kuitenkin pronssiottelussa Sveitsiä vastaan, kun Kostin tuuletti 3–1-osumaansa provosoivasti tukkimalla korvansa hänelle aiemman käytöksen vuoksi buuanneelle kanadalaisyleisölle. Kostinin osuma jäi lopulta Venäjän 5–2-voittoon päättyneen ottelun pronssin ratkaisseeksi maaliksi. Nikita Nikitin
Nikitin syntyi Venäjän (tuolloin Neuvostoliitto) Omskissa ja hän vietti junioriuransa Avangardissa. Nikitin oli vakiopelaaja Venäjän U18- ja U20-joukkueissa, hänen kykynsä huomattiin ja St. Louis Blues varasi hänet . Kesäkuussa 2011 Nikitin teki sopimuksen Bluesin kanssa. Hän teki ensimmäisen maalinsa Dan Ellisin selän taakse. Blues myi Nikitinin marraskuussa 2011 Columbus Blue Jacketsiin vaihdossa Kris Russelliin. Kesäkuussa 2014 Nikitin teki Edmonton Oilersin kanssa kaksivuotisen 9 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen. Vuonna 2016 hän siirtyi KHL-seura Avangard Omskiin, jossa hän pelasi kaksi kautta. 2017–18 kaudeksi Nikitin siirtyi pelaamaan toiseen venäläiseen seuraan, Traktor Tšeljabinskiin. Ladislav Šmíd
Šmíd siirtyi kaudeksi 2005–2006 Mighty Ducks of Anaheimin organisaatioon tehdessään joukkueen kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen elokuussa 2005. Hän pelasi koko kauden sen farmijoukkue Portland Piratesissa, jossa Šmíd teki 71 runkosarjaottelussa tehot 3+25=28. Heinäkuussa 2006 Ducks kauppasi Šmídin, Joffrey Lupulin, ensimmäisen kierroksen varausvuoron kesälle sekä ensimmäisen ja toisen kierroksen varausvuoron kesälle Edmonton Oilersiin vaihdossa Chris Prongeriin. Šmíd otti paikkansa Oilersin kokoonpanosta syksyn 2006 harjoitusleirin jälkeen ja hän pelasi joukkueessa koko kauden 2006–2007. Šmíd teki tulokaskaudellaan 77 runkosarjaottelussa tehot 3+7=10. Hän pelasi kauden aikana myös NHL:n nuorten tähdistöottelussa. Kauden 2007–2008 Šmíd aloitti AHL-joukkue Springfield Falconsissa, mutta hän pelasi siellä vain kahdeksan ottelua tehoin 1+4=5, kunnes Šmíd kutsuttiin takaisin ylös. Sittemmin hän on vakiinnuttanut paikkansa Oilersin kokoonpanossa. Kirill Martšenko
Columbus Blue Jackets varasi Martšenkon toisella kierroksella 49. pelaajana . Ennen tätä, toukokuussa 2018 Jugra Hanty-Mansijsk kauppasi hänen pelaajaoikeutensa SKA Pietariin rahallista korvausta vastaan. Tomi Sallinen
Kaudella 2012–2013 Sallinen nousi isoon hyökkäyspään rooliin ja murskasi SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 12+23=35, joilla hän oli joukkueen toiseksi paras pistemies Kristian Kuuselan jälkeen. Sallinen toimi kauden aikana myös Bluesin kapteenina Arto Laatikaisen poissaollessa. Hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa tammikuussa 2013. Kaudella 2013–2014 Sallinen oli 14 osumallaan Bluesin toiseksi paras maalintekijä Tommi Huhtalan jälkeen. Hän teki SM-liigauransa ensimmäisen kypärätempun 2. marraskuuta 2013 Kalevan Palloa vastaan. Kevään 2014 pudotuspeleissä Sallinen oli Bluesin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 3+8=11 ja myös hänen teholukemansa +2 oli joukkueen paras. Mike Vernon
Vaikka Flames säilyi vahvana, se ei onnistunut uusimaan menestystään seuraavina kausina. Flames kauppasi Vernonin Detroit Red Wingsiin kesällä 1994 vaihdossa puolustaja Steve Chiassoniin. Vernon auttoi Red Wingsin Stanley Cupin loppuotteluihin työsulun lyhentämällä kaudella 1994–95, mutta seura hävisi loppuotteluissa New Jersey Devilsille suoraan neljässä ottelussa. Kaudella 1995–96, jolloin seuran ykkösmaalivahtina oli Chris Osgood, Red Wings voitti runkosarjassa 62 ottelua, mikä on NHL:n ennätys. Kauden jälkeen Osgood ja Vernon palkittiin William M. Jennings Trophylla, joka jaetaan vähiten maaleja päästäneen joukkueen maalivahdille tai maalivahdeille. Red Wings hävisi kuitenkin konferenssifinaaleissa Colorado Avalanchelle, joka eteni sittemmin ensimmäiseen Stanley Cupin voittoonsa. Tomáš Kubalík
Kaudeksi 2013–2014 Kubalík palasi kotimaahansa ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KHL-joukkue Lev Prahaan. Hän eteni joukkueen kanssa aina Gagarin Cup -finaaleihin saakka, mutta Metallurg Magnitogorsk vei mestaruuden kuitenkin otteluvoitoin 4–3. Kaudeksi 2014–2015 Kubalík siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Kalevan Palloon. Häntä oli houkuttelemassa joukkueeseen myös Lev Prahasta tuttu joukkuetoveri Michal Birner, joka oli tehnyt muutamaa viikkoa aiemmin sopimuksen KalPan kanssa. Kubalíkin sopimuksessa oli myös niin ikään optio sopimuksen purkamisesta, mikäli Kasperi Kapanen palaa joukkueen vahvuuteen yritettyään saada NHL-paikkaa Pittsburgh Penguinsin joukkueesta. Kapanen palasi KalPaan, mutta myös vahvasti kauden aloittaneen Kubalíkin kerrottiin jatkavan joukkueessa kauden loppuun lokakuussa 2014. Kaudeksi 2014–2015 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella DEL-joukkue ERC Ingolstadtiin.