Miksi Neuvostoliitto ampui Korean Air 007 lennon alas?
Korean Airin lento 7
Korean Airin lento 007 oli Neuvostoliiton ilmavoimien 1. syyskuuta 1983 Japaninmeren yllä alas ampuma Korean Airin Boeing 747 -matkustajalentokone. Alun perin New York Citystä Souliin Anchoragen kautta matkalla ollut kone poikkesi vahingossa Kamtšatkan niemimaan yli Sahalinin saarelle ja joutui siten Neuvostoliiton ilmatilaan. Neuvostoliiton ilmavoimien Suhoi Su-15 -hävittäjä ampui matkustajakoneen alas ohjuksella Moneronin saaren lähellä, kun hävittäjän lentäjä sai suoran käskyn johdolta. Kaikki 269 matkustajaa ja miehistönjäsentä saivat surmansa, mukaan lukien yhdysvaltalainen poliitikko Lawrence ”Larry” McDonald. Välikohtaus hiersi entisestään Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton välejä kylmässä sodassa ja herätti kansainvälistä pahennusta Neuvostoliittoa kohtaan. Korean Airin lento 7
Kylmän sodan jännitteiden takia tapahtuman kulusta ei saatu heti tarkkaa tietoa. Kuusi tuntia alasampumisen jälkeen Etelä-Korean hallitus ilmoitti, että Korean Airin lennon 007 Boeing 747 oli lentoasemalla Neuvostoliitossa, mutta kaikki matkustajat ja miehistönjäsenet olivat kunnossa. Yhdysvaltain ulkoministeri George P. Shultz piti lehdistötilaisuuden välikohtauksesta 1. syyskuuta. Juri Andropovin hallinto ei alun perin halunnut tunnustaa matkustajakoneen alasampumista, vaan yritti salata välikohtauksen. Kaksitoista tuntia alasampumisen jälkeen Neuvostoliiton uutistoimisto Tass väitti neuvostoliittolaisten hävittäjien kohdanneen tunnistamattoman lentokoneen, joka rikkoi Neuvostoliiton ilmatilaa Sahalinilla. Totuus Korean Airin lennon 007 kohtalosta varmistui 2. syyskuuta ja 5. syyskuuta presidentti Reagan tuomitsi alasampumisen televisiopuheessa, jossa hän nimitti tapausta ”rikokseksi ihmisyyttä vastaan” ja ”epäinhimilliseksi raakalaismaisuudeksi”. Reagan syytti turmasta Neuvostoliiton johdon välinpitämättömyyttä inhimillisestä kärsimyksestä. 6. syyskuuta Yhdysvaltain YK-lähettiläs Jeane Kirkpatrick todisti Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvostolle Neuvostoliiton syyllistyneen Korean Airin lennon alasampumiseen äänitallenteella, jossa Japanin itsepuolustusvoimien Wakkanain tukikohta oli salakuunnellut Neuvostoliiton viestintää alasampumisen aikana. Samana päivänä Neuvostoliitto tunnusti ensimmäisen kerran koneen alasampumisen, mutta syytti välikohtausta Yhdysvaltain tahalliseksi provokaatioksi. Shultz tapasi Neuvostoliiton ulkoministeri Andrei Gromykon Madridissa 8. syyskuuta, mutta Gromyko ei vastannut Yhdysvaltain kysymyksiin välikohtauksesta. Neljä päivää myöhemmin Neuvostoliiton veto-oikeus esti YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman, jossa tuomittiin matkustajakoneen alasampuminen. Korean Airin lento 7
Yhdistyneet kansakunnat asetti Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön tutkimaan Korean Airin lennon 007 Boeing 747:n alasampumista. Tutkimuslautakuntaa johti kanadansuomalainen Caj Frostell. 2. joulukuuta 1983 julkaistussa raportissa tutkimuslautakunta päätyi lopputulokseen, jonka mukaan Korean Airin lennon 007 Boeing 747 oli joutunut Neuvostoliiton ilmatilaan inhimillisen virheen takia. Raportin mukaan koneen musta laatikko ja ihmisten ruumiit olivat kadonneet turmassa. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Venäjän presidentti Boris Jeltsin avasi vuonna 1992 alasampumista käsittelevät Neuvostoliiton arkistot tutkijoille. Arkistoista löytyi muun muassa Neuvostoliiton puolustusministeri Dmitri Ustinovin allekirjoittama muistio, jonka mukaan neuvostoliittolaiset sukeltajat olivat nostaneet koneen mustan laatikon merenpohjasta 26. lokakuuta 1983. Neuvostoliittolaiset olivat kuitenkin salanneet löydön muilta mailta. Jeltsin ilmoitti Etelä-Korealle 11. syyskuuta 1992, että mustan laatikon ääninauhat olivat venäläisillä. Vuoden 1992 marraskuussa hän luovutti Etelä-Korean presidentti Roh Tae-woolle kaksi matkustajakoneen nauhurilaitetta, mutta venäläiset pitivät vielä ääninauhat hallussaan. 8. tammikuuta 1993 ääninauhat luovutettiin Pariisissa Kansainväliselle siviili-ilmailujärjestölle, joka teki uusien tietojen pohjalta päivitetyn tutkimusraportin alasampumisesta. Vuoden 1993 raportin mukaan turman monista syistä keskeisin oli se, että Neuvostoliitto ei noudattanut kansainvälistä käytäntöä tuntemattomien lentokoneiden tunnistamisesta ja pidättämisestä. Korean Airin lento 7
Neljä hävittäjää havaitsi Neuvostoliiton ilmatilaan palaavan koneen Sahalinin yllä. Matkustajakoneen paluu vakuutti neuvostoliittolaiset siitä, että tuntematon kone oli tullut vakoilemaan Neuvostoliiton tukikohtia. Maan lennonjohto määräsi majuri Gennadi Osipovitšin Suhoi Su-15:n tulittamaan varoituslaukauksia koneelle. Korean Airin Boeing 747:n lentäjät eivät nähneet varoituslaukauksia, koska Osipovitšin hävittäjän konetykissä ei ollut valojuova-ammuksia. Osipovitš ampui yli 200 laukausta, mutta matkustajakone jatkoi takaisin kansainvälisille vesille. Tokion lennonjohto myönsi koneelle luvan hidastaa nopeutta ja nostaa korkeutta. Osipovitš tulkitsi tällöin koneen tekevän tahallisen väistöliikkeen vältelläkseen hävittäjiä. Kenraali Kornukov ei halunnut koneen pakenevan kansainvälisille vesille, joten hän antoi everstiluutnantti Titovninin kautta Osipovitšille käskyn tuhota Korean Airin lennon 007 Boeing 747:n kello 18.26 UTC. Osipovitšilla ei ollut aikaa harkita alasampumista, koska hänen hävittäjänsä polttoaine oli loppumassa. Osipovitš ampui kaksi Kaliningrad K-8 -ilmatorjuntaohjusta koneen perään Moneronin saaren liepeillä. Pitkään uskottiin lentäjän erehtyneen luulemaan Boeing 747 -matkustajakonetta RC-135-tiedustelukoneeksi. Vuonna 1996 Osipovitš kuitenkin kertoi haastattelussa, ettei lennonjohto edes kysynyt häneltä koneen mallista, vaikka hän oli huomannut vilkkuvalot koneen siivenkärjissä. Korean Airin lento 7
Kone saapui Neuvostoliiton kiellettyyn ilmatilaan Kamtšatkan niemimaalla kello 15.51 UTC. Neuvostoliiton ilmavoimat lähetti Sahalinilla sijaitsevasta Smirnykhin lentotukikohdasta yhden MiG-23:n ja Dolinsk-Sokolin lentotukikohdasta kolme Suhoi Su-15:tä jäljittämään konetta, joka oli 80 kilometrin päässä niemimaan rannikosta. Neuvostoliittolaisten upseerien näkemykset menettelystä ilmatilaa rikkovan koneen kanssa poikkesivat toisistaan: kenraali Valeri Kamenski puolsi koneen mallin tunnistamista, mutta Dolinsk-Sokolin lentotukikohdan komentaja kenraali Anatoli Kornukov halusi antaa hävittäjille hyökkäyskäskyn. Hävittäjät eivät kuitenkaan onnistuneet jäljittämään konetta. Korean Airin lennon 007 lentokone lensi tunnin ajan Neuvostoliiton ilmatilassa kunnes Kamtšatkan niemimaan ylitettyään se siirtyi Ohotanmeren kansainvälisten vesien ylle. Kone palasi kuitenkin Sahalinin saarella takaisin Neuvostoliiton ilmatilaan. Ennen alasampumista lento oli viipynyt yhteensä kahden tunnin ajan Neuvostoliiton ilmatilassa.
Tupolev Tu-4
Kehitysvaiheessa koneessa oli lukuisia teknisiä ongelmia. Vuoden 1949 loppuun mennessä oli valmistettu jo 300 konetta, jotka osoitettiin kaukolentovoimille. Muutamasta koneesta tuli merivoimien kaukotiedustelukoneita. Neuvostoliiton ilmavoimilla oli 1949 kyky pommittaa ydinasein Yhdysvaltoja. Neuvostoliitto räjäytti ensimmäisen 20 kilotonnin atomipomminsa 29. elokuuta 1949 Semipalatinskissa ja toisen 40 kilotonnin pommin 24. syyskuuta 1951. Kolmas pommi pudotettiin Tupolev Tu-4:stä 18. lokakuuta 1951. Korean Airin lento 7
Korean Airin lennon 007 Boeing 747 oli 11 000 metrin korkeudessa maanpinnasta, kun ilmatorjuntaohjukset vaurioittivat koneen runkoa. Ohjukset vahingoittivat koneen hydrauliikkaa ja puhkoivat pikkuruisia reikiä runkoon. Reikien takia ilmanpaine katosi matkustamossa ja matkustajien oli otettava happinaamarit. Kello 18.27 UTC viimeisessä ohjaamon ääninauhurin tallenteessa koneen lentäjät ilmoittivat Tokion lennonjohdolle menettävänsä korkeutta, kun kone oli enää 5 000 metrissä maanpinnasta. Kello 18.28 UTC Boeing 747 teki käännöksen pohjoiseen. Osipovitš ilmoitti lennonjohdolle ampuneensa kohteen alas, mutta todellisuudessa kone ei pudonnut välittömästi. Kone jatkoi matkaansa lähes yhdeksän minuutin ajan ennen kuin se putosi 4 000 metristä Japaninmeren kansainvälisille vesille kello 18.35 UTC. 300 metrin korkeudessa Korean Airin lennon 007 Boeing 747 katosi Japanin itsepuolustusvoimien tukikohdan tutkasta Hokkaidōn Wakkanaissa. Kaikki koneessa olleet 269 matkustajaa ja miehistön jäsentä kuolivat turmassa. Korean sota
Kun ilmahyökkäykset Pohjois-Korean kohteita vastaan kiihtyivät, Neuvostoliitto lisäsi tukeaan Pohjois-Korean ja Kiinan ilmapuolustukselle. 12.4.1951 yleisesikunta esitti "Stalinille" kenraalieversti "P. A. Belovin" ilma-armeijakunnan vahventamista siirtämällä kaksi hävittäjädivisioonaa ja yksi yötaisteluun soveltuva rykmentti (La-5) Kiinaan ja Koreaan. Ilmavalvontaa varten armeijakunnalle annettiin kaksi tutka-asemaa. Sotatoimialueelle keskitettiin myös kaksi ilmatorjuntadivisioonaa; ensimmäisessä oli kolme rykmenttiä, ja niillä 86 kpl 85 mm ja 72 kpl 37 mm tykkejä, ja toisessa divisioonassa kaksi rykmenttiä, 64 kpl 85 mm ja 48 kpl 37  mm tykkejä. Lisäksi siirrettiin yksi valonheitinrykmentti Moskovasta Koreaan. Nikolai Sutjagin
Sutjagin palveli 303. lentodivisioonan 17. laivueessa, kun se siirtyi toukokuussa 1951 Mantšuriaan tukemaan 324. lentodivisioonaa Korean sotatoimissa. Sutjagin lensi ensimmäisen sotalentonsa tässä sodassa kesäkuun alussa 1951. Hän lensi koko sodan ajan MiG-15-hävittäjällä pudottaen etupäässä F-86-hävittäjiä. 10. lokakuuta 1951 Sutjagin sai kultaisen ansiomerkin ja hänestä tuli Neuvostoliiton sankari. Korean sodan jälkeen Sutjagin suoritti Lentoakatemian vuonna 1956 ja Sotilasakatemian vuonna 1964. Hän yleni kenraalimajuriksi ja siirtyi eläkkeelle vuonna 1978. Hän kuoli 12. marraskuuta 1986. Asiana Airlinesin lento 733
Asiana Airlinesin lento 733 oli Asiana Airlinesin kotimaan matkustajalento Soulin ja Mokpon välillä Etelä-Koreassa 26. heinäkuuta 1993. Boeing 737 -kone yritti laskeutua kahdesti huonossa säässä ja kolmannella yrittämällä törmäsi vuoreen noin neljä kilometriä ennen kiitotietä. Miehistön kuudesta jäsenestä kaksi kuoli, ja 110 matkustajasta kuoli 66. Avoin taivas -sopimus
Alkujaan yhdysvaltalaisten Avoin taivas -ehdotuksen tarkoituksena oli 1950-luvulla tarjota mahdollisuus luvalliseen ilmavalokuvaukseen luottamusta lisäävänä toimena. Kylmän sodan aikana Yhdysvallat ja Neuvostoliitto ampuivat kymmeniä toistensa lentokoneita alas pääosin luvattoman ilmatiedustelun vuoksi. Matkustajakone Kalevan pudotus
Tapauksella oli tosin kymmeniä silminnäkijöitä Viron rannikolla, mutta Suomen puolella kukaan ei nähnyt itse alasampumista. Rannikkotykistön pattereista havaittiin vain Kalevan jälkeensä jättämä musta savuvana. Paikalle Helsingin lentoasemalta lähetetty vääpeli Ilmari Juutilainen ehti Brewster-hävittäjällään perille niin myöhään, ettei nähnyt neuvostopommittajia. Tilanne oli ohi, ja paikalla oli vain suuri öljyläikkä, jonka keskellä Štš-301 keräsi hylkytavaraa virolaiskalastajilta. Myöskään Suomessa pikavauhtia perustettu tutkijalautakunta ei ehtinyt saada virolaisten todistajalausuntoja, sillä Neuvostoliitto katkaisi Viron yhteydet ulkomaailmaan kaksi päivää Kalevan tuhon jälkeen, 16. kesäkuuta. Seuraavana päivänä 17.kesäkuuta Neuvostoliitto miehitti koko Baltian. Neuvostoliiton kuuohjelma
Kuuohjelmassa tarvittavaa suurta Sojuzia oli tarkoitus kokeilla pienennettynä versiona maata kiertävällä radalla. Sojuz 1 laukaistiin maata kiertävälle radalle. Kosmonautti Vladimir Komarovin telakoituminen Sojuz 1:llä kohdealukseen keskeytyi ohjaajan virheen takia. Komarov kuoli palatessaan maahan, kun laskuvarjon köydet sotkeutuivat toisiinsa. Tämä viivytti Sojuz-aluksen käyttöönottoa 1,5 vuodella. Vuonna 1967–1968 epäonnistuivat myös kolme ensimmäistä Protonilla laukaistavaa miehittämätöntä kuunkiertolentoa eli Zond-luotainta. Vuonna 1967–1968 onnistui tosin automaattinen telakointi avaruudessa Kosmos 186/188:lla. Tämä oli merkittävä askel tulevaa kuulentoa ajatellen. Syyskuussa 1968 Zond 5 kiersi Kuun ja palasi Maahan. Paluukiihtyvyys oli liian iso, noin 15 G. Lokakuussa 1968 maahan palaava Zond 6 kimposi ilmakehästä suunnitellusti palatessaan Maahan, ja sukelsi uudestaan ilmakehään niin kuin pitikin. Tämä hyppypaluu on harvoin käytetty maahanpaluutapa Kuun suunnasta. Zond 6 onnistui sikäli, että kiihtyvyys oli kyllin pieni ihmiselle, 4-6 G. Mutta laskuvarjo avautui liian aikaisin, ja alus murskautui maahan. Boris Trajkovski
Trajkovski ja kahdeksan muuta matkustajaa menehtyivät helmikuussa 2004, kun heitä kuljettanut Beech 200 Super King Air -lentokone törmäsi huonossa säässä vuoreen Bosnia ja Hertsegovinan alueella. Onnettomuus johtui tutkimusten mukaan miehistön tekemästä virheestä. Boeing 777
6. heinäkuuta 2013 Etelä-Koreasta Asiana Airlinesin lentona 214 saapunut Boeing 777 -kone teki epäonnistuneen laskun törmäten penkkaan ennen kiitotien alkua ja syttyi San Franciscon lentokentän kiitotiellä tuleen. Kaksi ihmistä kuoli. Lockheed U-2
Kymmenen päivän kuluessa Neuvostoliitto jätti asiasta nootin. Ensimmäisessä yhdysvaltalaisten reaktiossa pysyttiin edelleen selityksessä, että kone liittyi NASAn ilmakehätutkimuksiin. Lopulta presidentti Eisenhower tunnusti lentojen olevan sotilaallisia Neuvostoliiton esiteltyä alasammutun koneen ottamia kuvia sotilaskohteista. Neuvostoliiton ylilennot lopetettiin. Iran Airin lento 655
USS Vincennesin miehistö oletti virheellisesti Airbus A300:n olevan iranilainen F-14-hävittäjä, joka olisi pudottanut korkeutta ja lisännyt nopeutta hyökkäystä varten. Miehistö tulkitsi tarjolla olevaa informaatiota väärin, sillä USS Vincennesin oman AEGIS-järjestelmän mukaan lento 655 kone nousi jatkuvasti tasaisella nopeudella. AEGIS-järjestelmän omakonetunnistus myös tunnisti koneen siviilikoneeksi, mutta väärintulkintojen takia USS Vincennesin miehistö piti konetta silti Iranin sotilaskoneena. Väärintulkintaa edesauttoi, ettei tunnistamisesta vastannut upseeri saanut yhteyttä Iran Airin koneeseen radiolla armeija- ja siviilihätäkanavien kautta. USS Vincennes ampui Iran Airin lentokoneen alas, kun se oli 13 kilometrin päässä aluksesta. Korean sota
Neuvostoliiton johtaja "Josef Stalin" viestitti Kiinan johtaja "Mao Tse Tungille" lokakuussa 1951 ohjeita ilmapuolustuksen järjestelyistä. Pohjois-Koreaa piti tukea ensisijaisesti hävittäjäilmavoimilla, joiden toiminnan turvaamiseksi piti kiirehtiä kahden uuden lentokentän (Nansi, Taisen) rakentamista; niiden suojana oli venäläisiä ilmatorjuntayksiköitä. Kaksi venäläistä ilmatorjuntadivisioonaa oli suojaamassa Andun-Singisjun lentokenttää ja Jalatszjan-joen yli menevää siltaa. Stalinin kirjeestä käy ilmi, että Neuvostoliitto oli jo tällöin toimittanut Kiinalle sotaluoton turvin 1 854 ilmatorjuntatykkiä ja 3 268 ilmatorjuntakonekivääriä. 64. ilma-armeijakunnan vahvuus syksyllä 1952 oli noin 26 000 henkilöä. Pohjois-Korean joukkotuhoaseet
1990-luvun alussa Neuvostoliitto hajosi ja venäläiset myivät Pohjois-Korealle Musudan-ohjuksen tekniikan. Musudan pohjautuu R-27 Zyb-ohjukseen. Tämäkin ohjus on melko vanhentunut, koska käyttää nestemäistä polttoainetta. Pohjois-Korea sai myös taktisia OTR-21 Totška-tykistöohjuksia, josta se loi oman ohjuksensa KN-02. Vaikka KN-02:n kantama on hyvin lyhyt, ohjuksen kiinteää polttoainetta käyttävä tekniikka on nykyaikainen. Kiinteä polttoaine mahdollistaa ohjuksen laukaisun suhteellisen lyhyessä ajassa. Mutta Pohjois-Korea ei kyennyt vielä vuoden 2010 tienoilla tuottamaan kyseistä kiinteää polttoainetta itsenäisesti. Huhtikuussa vuonna 2009 Pohjois-Korea testasi pitkän matkan ohjusta yrittäen laukaista sillä satelliitin maan kiertoradalle. Laukaisu Taepodong-2-ohjuksen muunnelmalla epäonnistui. Tarkkailijat arvioivat, ettei Pohjois-Korea kykene rakentamaan tarkkaa, toimivaa mannertenvälistä ohjusta. Raketti lensi tällä kertaa pidemmälle kuin mikään muu Pohjois-Korean aiemmin laukaisema raketti, noin 3200 km:n päähän. Rakettikoe herätti voimakkaita vastalauseita YK:ssa. Sputnik 4
Aluksen hyötykuormana oli paineistetussa Vostok-kapselissa tieteellisiä sensoreita, televisiokamera sekä ihmisnukke. Lennon tarkoitus oli testata Vostok-järjestelmien kelpoisuutta miehitettyyn lentoon ja mukana oli myös nauhuri, joka toisti lennon aikana ihmisen puhetta radiojärjestelmien riittävyyden testaamiseksi. Näitä signaaleja vastaanotettiin monessa paikassa ympäri maailmaa, mikä sai jotkut tahot erheellisesti luulemaan että kyseessä oli miehitetty lento ja se on edelleen suosittu salaliittoteoria. Malaysia Airlinesin lento 17
Alueella on käynnissä sota. Kumpikaan taistelujen osapuolista ei ole tunnustanut alasampumista. Monien läntisten tietojen mukaan koneeseen osui Itä-Ukrainan separatistien vahingossa ampuma ohjus. Venäjän media syytti Ukrainaa koneen alasampumisesta ohjuksella tai hävittäjällä. Neuvostoliiton asevoimat
Neuvostoliitto kuitenkin toimitti Pohjois-Korealle MiG-15-hävittäjiä, jotka vaikuttivat Yhdysvaltain kykyyn järjestää strategisia pommituksia sitä vastaan ja ajoittain poistivat yhdysvaltalaisten ilmaylivoiman. Osa MiG-15-hävittäjälentäjistä oli neuvostoliittolaisia ilman neuvostoliittolaista univormua tai kansallisuustunnuksia. Lentäjien valtaosa oli palvelukseen käskettyjä kansan vapautusarmeijan ilmavoimien lentäjiä, jotka myös olivat saaneet neuvostoliittolaisilta koulutuksellista tukea ja apua. 007 vaaran vyöhykkeellä
SAS:n ja 00-osaston yhteinen harjoitus päättyy epäonnistumiseen. Yksi 00-agenteista tulee "ammutuksi" värikuula-ammuksella ja jää vangiksi SAS:lle, ja toisen agentin surmaa oikea salamurhaaja (Carl Rigg). Kolmas agentti James Bond, 007 (Timothy Dalton) ei onnistu saamaan kiinni salamurhaajaa, joka menehtyy takaa-ajon aikana. Bratislavaan siirtyneen Bondin pitää turvata loikkaavan KGB-kenraali Georgi Koskovin (Jeroen Krabbé) turvallisuus. Sekin onnistuu suuremmitta ongelmitta, ja Koskov kertoo huolestuttavia uutisia KGB-päällikkö Puškinista (John Rhys-Davies) ja joutuu silti kaapatuksi takaisin. Huolestuttavat huhut ja kaappauksen nopeus ja tehokkuus kehottavat toimimaan ja Bond lähetetään Tangeriin tappamistehtävään. Q:n (Desmond Llewelyn) pajasta tulee mukaan tarpeelliseksi osoittautuvia teknisiä ihmelaitteita. Bond kylläkin koukkaa Bratislavan kautta ja ottaa yhteyttä Koskovin sellisti-tyttöystävään Kara Milovyyn (Maryam d’Abo) ja auttaa tätä loikkaamaan Itävaltaan. Tangerissa Bond ottaa yhteyden Puškiniin omien epäilyjensä vuoksi, ja he järjestävät juonen Koskovin intressien paljastamiseksi. Afganistaniin kuljetettu Bond pääsee pakoon venäläisiltä, saa yhteyden mujahideen-sissiliikkeeseen, jonka komentaja Kamran Shan (Art Malik) tulee hänen avukseen. Juonitteleva Koskov on pimittänyt rahaa, ostaa niillä huumeita ja toimittaa amerikkalaisen yhteyskumppaninsa Brad Whitakerin avulla (Joe Don Baker) aseita ja siinä sivussa kähmii itselleen suuret voitot. Bond apureineen tärvää juonen, pahoinpitelee Necrosin (Andreas Wisniewski), huimassa kohtauksessa ja vielä käy tekemässä selvää Whitakerista. Koskov jää ylempiensä käsiin, ja hänelle on luvassa lyhyt ja epämukava loppuelämä – toisin kuin Bondille, Karalle, Kamranille ja muille hyviksille. Paikalla käy myös entinen KGB-pomo Gogol (Walter Gotell). Eyjafjallajökullin tulivuorenpurkaus 2010
Tunnetaan tapauksia, joissa tulivuoren tuhkapilveen lentäminen on aiheuttanut vaaratilanteita moottorien sammumisen vuoksi, ainakin KLM:n lento 867 Amsterdamista Tokioon Boeing 747:llä 15. joulukuuta 1989 Alaskan Mount Redoubtin purkautumisen yhteydessä ja British Airways:n lento 9 Lontoosta Aucklandiin Boeing 747:llä 24. kesäkuuta 1982 Jaavalla sijaitsevan Galunggungin purkautumisen yhteydessä. Näissä tapauksissa suoritettiin onnistuneet hätälaskut Anchorageen ja Jakartaan. Japan Airlinesin lento 351
Kun Yamamura nousi koneeseen, kaapparit vaativat, että kansanedustaja Sukeya Aben olisi tultava koneeseen tunnistamaan, että panttivanki todella oli Yamamura. Kaapparit pelkäsivät, että jos he lähtisivät Soulista ilman panttivankia, Etelä-Korean hävittäjät ampuisivat koneen alas. Korean Airin lento 7
Korean Airin lennolla 007 oli yhteensä 246 matkustajaa, joista suurin osa oli kotoisin Etelä-Koreasta ja Yhdysvalloista. Koneessa oli myös 23 eteläkorealaista miehistön jäsentä. Koneen lentokapteeni oli Chun Byung-in. Matkustajista 22 oli alle 12-vuotiaita lapsia. 130 matkustajaa aikoi jatkaa Soulista muilla lennoilla Tokioon, Hongkongiin ja Taipeihin. 1980-luvulla Korean Air oli edullinen lentoyhtiö, joten monet Pohjois-Amerikkaan matkustaneista aasialaisista lensivät Soulin kautta. U-2-välikohtaus
Neuvostoliiton ilmapuolustuksen tutkat havaitsivat koneen jo ennen kuin se oli ehtinyt maan ilmatilaan. Moskovassa politbyroo hälytettiin koolle ja koko Neuvostoliiton ilmatila suljettiin. U-2:n perään lähetettiin hävittäjät. 
Sverdlovskin alueen yläpuolella U-2:n ohjaamossa istuva Powers lensi konetta manuaalisesti, teki muistiinpanoja ja otti valokuvia alueesta. Konetta kohti laukaistiin useita ohjuksia ja sitä koettivat pudottaa useat neuvostohävittäjät. Yksi maasta ammutuista S-75 Dvina -ohjuksista räjähti lähellä U-2:ta sen vasemmalla puolella vaurioittaen konetta. U-2 vajosi hallitsemattomaan kierteeseen maata kohti, ja ohjaamon paineistus katosi. Powers sai laukaistua painepukunsa varahappisäiliön. Koneen istuin oli siirtynyt väärään asentoon, eikä heittoistuinta voinut käyttää, joten Powers irrotti pukunsa happiletkut, avasi ohjaamon kuvun ja hyppäsi ulos vapaaseen pudotukseen. Powersin laskuvarjo avautui 4 500 metrin korkeudella. Hän laskeutui rajusti pellolle, jossa hänet otettiin kiinni. Paikka oli Aramilin kaupungin lähellä oleva kolhoositila 15 kilometrin päässä Sverdlovskista. Powers ei käyttänyt hänelle annettua myrkkyneulaa, jolla olisi voinut surmata itsensä vangiksi joutumisen uhatessa. Neuvostoliiton ilmavoimat
Neuvostoliittolaiset asiantuntijat, jotka kuten useat Yhdysvaltain lentäjät olivat toisen maailmansodan konkareita, lensivät taistelulentoja kiinalaisten ja korealaisten lentäjien kanssa, vaikka Neuvostoliitto ei valtiona osallistunutkaan Korean sotaan. Sodan johtavat hävittäjä-ässät olivat venäläisiä. Korean Airin lento 858
Pohjoiskorealaiset agentit olivat nousseet koneeseen Bagdadissa ja jäivät itse Abu Dhabissa. He kuitenkin jäivät kiinni Bahrainissa yritettyään poistua maasta lennolla Roomaan väärennetyin japanilaisin passein. Pidätyksen yhteydessä molemmat agentit nielivät myrkkyä. Vanhempi miesagentti Kim Seung-il kuoli, mutta 25-vuotias naisagentti Kim Hyun Hee selvisi. Hänet siirrettiin Souliin, Etelä-Koreaan, jossa hän tunnusti teon. Hän oivalsi joutuneensa Pohjois-Koreassa laajamittaisen propagandan uhriksi: hänelle oli uskoteltu, että koneen räjäyttäminen aikaansaisi vuoden 1988 olympialaisten vetämisen uusien terrori-iskujen pelossa pois Etelä-Koreasta ja täten olisi ratkaiseva askel kohti Koreoiden yhdistymistä. 007 ja kuoleman katse
Zorin tapaa neuvostoliittolaisen kenraali Gogolin (Walter Gotell), joka moittii Zorinia, ettei tämä ollut pyytänyt lupaa Bondin eliminointiin eikä ole muutenkaan pitänyt yhteyttä KGB:hen. Zorin ei kuitenkaan pidä itseään enää KGB:n agenttina. Myöhemmin hän järjestää ilmalaivassaan kokouksen, jonne on kutsuttu eri yhtiöiden johtajia. Zorin esittelee suunnitelmansa kartellista, joka valvoisi mikrosirujen valmistusta ja jakelua. Se kuitenkin edellyttäisi San Franciscossa sijaitsevan mikrosirumarkkinoita hallitsevan teollisuusalueen Piilaakson tuhoamista. 007 Quantum of Solace
Bodenjärven rannalla sijaitsevassa oopperatalossa Greene, White ja muut Quantumin avainjäsenet keskustelevat Tierra-projektista. Bond salakuuntelee keskustelua ja ottaa valokuvat jäsenistä. MI6 tunnistaa jäsenet, joihin kuuluu Britannian pääministerin neuvonantaja Guy Haines. Bondin vakoilu paljastuu Quantumin jäsenille, jolloin Greene ampuu henkivartijansa julkisella paikalla. Bond lavastetaan syylliseksi henkivartijan kuolemaan, jolloin MI6 mitätöi hänen passinsa ja luottokorttinsa, jotta Bond voidaan poistaa palveluksesta. Bond matkustaa Réne Mathisin luokse Italiaan ja kertoo Greenen suunnitelmista. Bond ja Mathis matkustavat La Paziin, jossa he osallistuvat Greenen järjestämiin juhliin. Bond poistuu juhlista Camillen kanssa, mutta poliisit pysäyttävät heidän autonsa ja avaavat takakontin, jossa on Greenen miesten pahoinpitelemä Mathis. Poliisit tappavat Mathisin, ja Bond ampuu heidät. Bond ja Camille matkustavat tarkistamaan Greenen ostaman erämaan DC-3-lentokoneella, kun Aermacchi SF.260 -hävittäjä ampuu heidät alas. Kaksikko loikkaa laskuvarjolla rotkoon, jossa käy ilmi, että Tierra-projektissa ei ole kyse öljystä vaan Bolivian vedenjakelusta. Quantum on padonnut maan vesivarat Greenen ostaman erämaan alla oleviin luolastoihin, joten vallankaappauksen jälkeen Medranon hallitus olisi riippuvainen Quantumin vedenjakelusta. Bondille paljastuu myös, että Medrano murhasi Camillen perheenjäsenet ja poltti heidän kotinsa. Vesna Vulović
Myöhemmin kaksi tšekkiläistä tutkijaa ovat väittäneet, että kone joutui jostain syystä vaikeuksiin, harhautui kurssistaan ja joutui syöksyyn, jolloin Tšekkoslovakian ilmavoimat ampui sen alas sen lähestyessä sotilasaluetta, jolla varastoitiin ydinaseita. Tällöin koneen hajoamiskorkeus olisikin ollut vain 800 metriä. Oulun lentokonekaappaus
Lentokonekaappauksista oli tullut Suomessa vakavasti otettava uhka, kun neuvostoliittolainen kotimaan lennolla ollut Aeroflotin matkustajakone kaapattiin Suomeen heinäkuussa 1977. Kaappaajien, kahden venäläisnuorukaisen, oli tarkoitus päästä Ruotsiin, mutta polttoaineen vähyyteen vedoten miehistö ohjasi koneen laskeutumaan Helsinki-Vantaan lentoasemalle. Tilanne laukesi, kun toinen kaappaajista nukahti vartiovuorollaan ja koneessa vielä olleet panttivangit pääsivät pakenemaan. Lockheed U-2
"Missile-gap"-kiistelyyn vaikuttivat se, että CIA:lla oli asiasta selvää faktaa, mutta sen lähdettä U-2:ta ei voitu paljastaa, joten tietoihin ei luotettu. Lisäksi arvovaltainen Neuvostoliiton ylin johto liioitteli vakuuttavasti oman ICBM-ohjusohjelmansa tilaa julkisuudessa useaan otteeseen ja toisaalta Neuvostoliiton avaruusohjelma eteni näyttävästi (Sputnik 1, Luna 2). Lisäksi Neuvostoliiton ylilentoihin alun jälkeen nihkeästi suhtautunut presidentti Eisenhower ei julkisuuden ja erimielisen tiedusteluyhteisön painostuksessakaan ryhtynyt laajamittaisiin Neuvostoliiton ylilentoihin – Neuvostoliiton rajaa pitkin tehtiin kuvauslentoja ja elektronista tiedustelua. Eisenhoweria huolestutti mahdollisen U-2-koneen alasampumisen aiheuttama vaikutus neuvotteluihin Neuvostoliiton kanssa. Korean sota
Vaikka Neuvostoliitto ei virallisesti osallistunut sotatoimiin, se tuki Pohjois-Koreaa auttamalla ylintä johtoa strategian suunnittelussa ja toimittamalla tarvikkeita ja aseita. Kyseessä oli tyypillinen kylmän sodan ”proxy-sota”, jossa Yhdysvallat ja Neuvostoliitto kävivät epäsuoraa sotaa jonkin muun maan alueella. Neuvostoliiton ilmavoimat
Sota käytiin Yhdistyneiden kansakuntien ja Korean demokraattisen kansantasavallan välillä, tosin käytännössä Yhdysvaltojen ja sen eräiden NATO- ja SEATO-liittolaisten edustaessa YK:ta. Yhdistyneiden kansakuntien osallistuminen mahdollistui sen 51. artiklan pohjalta ja Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöksellä. Jälkimmäinen mahdollistui, koska veto-oikeuden omaava Neuvostoliitto ei osallistunut Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston työskentelyyn päätöksenteon aikana, koska Kiinan kansantasavaltaa ei päästetty Yhdistyneiden kansakuntien jäseneksi. Tämä taas johtui "yhden Kiinan politiikasta", jossa Kiinaa edusti Yhdistyneissä kansakunnissa Kiinan tasavalta eli Taiwan, joka oli YK:n perustajajäsen aikana, jolloin Kiinan kansantasavalta ei ollut syntynyt. Matkustajakone Kalevan pudotus
On arveltu, että Neuvostoliitto halusi joko estää tietyn materiaalin pääsyn länteen tai vaihtoehtoisesti saada jotain aineistoa haltuunsa. Korean Airin lento 902
Sirpaleet puhkaisivat myös rungon, minkä seurauksena yksi eteläkorealainen ja yksi japanilainen matkustaja saivat surmansa ja 15 haavoittui. Kapteeni Kim Chang Ky yritti ottaa radioyhdeyttä hävittäjään kansainvälisellä hätätajuudella 121,5 MHz. Tämä kuultiin Rovaniemen aluelennonjohdossa Suomen puolella. Neuvostoliittolaisen osapuolen virallinen selitys oli se, että lentokone kieltäytyi noudattamasta laskeutumisvaatimusta. Ampuminen johtui siitä, että neuvostoliittolaiset luulivat koneen olleen yhdysvaltalainen Boeing 707:stä kehitetty sotilasversio, RC-135. Yhdysvaltalaisen radiotiedustelun mukaan hävittäjän lentäjä kuitenkin yritti muutaman minuutin ajan saada päällystönsä kumoamaan käskyn, koska hän oli nähnyt lentokoneen kyljessä "KAL"-lentoyhtiön merkin. No Kum-Sok
No Kum-Sok pakeni Pohjois-Koreasta vuonna 1953, muutama viikko Korean sodan päättymisen jälkeen. Hän lensi harjoituslentoa ja päätti yksinkertaisesti lentää vapauteen. Non pako oli erittäin uskalias, sillä hän lensi suoraan Etelä-Korean pääkaupungin Soulin lähellä sijaitsevaan amerikkalaiseen lentotukikohtaan, jossa viholliskone ammuttaisiin normaalisti heti alas. Non onneksi tukikohdan ilmavalvontatutka oli sammutettu korjauksen ajaksi, minkä vuoksi hän pääsi laskeutumaan turvallisesti Etelä-Korean maaperälle. Korean Airin lento 7
Ennen Korean Airin lentoa 007 Yhdysvaltain laivasto järjesti pohjoisella Tyynellämerellä FleetEx ’83 -meriharjoituksen. Harjoituksen aikana lentotukialusten USS "Midwayn" ja USS "Enterprisen" lentokoneet lensivät Neuvostoliiton huippusalaisten ohjustukikohtien ylitse Kuriileilla. Neuvostoliiton ilmapuolustuksen kyvyttömyys ampua ilmatilaa rikkovia yhdysvaltalaisia hävittäjiä alas herätti tyytymättömyyttä tukikohtien komentajissa. Neuvostoliiton ilmavoimien hävittäjillä oli kuitenkin rajallinen toimintasäde, koska niihin tankattiin polttoainetta vain 50 minuutin lennon ajaksi. Neuvostoliitto halusi estää hävittäjälentäjien loikkaukset länteen, kun yliluutnantti Viktor Ivanovitš Belenko oli lentänyt MiG-25:llä Japaniin vuonna 1976. Kolavian lento 348
Onnettomuus tapahtui noin kello 13.12 paikallista aikaa (8.12 UTC) Surgutin kansainvälisellä lentoasemalla. Kone oli rullaamassa kiitotielle, kun palo syttyi ja levisi nopeasti matkustamoon. Palo oletettiin aluksi saaneen alkunsa koneen moottoreista, mutta myöhemmin tutkinnan aikana palon on todettu alkaneen koneen rungon keskiosasta, mahdollisesti oikosulusta. Koneen miehistö antoi välittömästi evakuointimääräyksen havaittuaan uhkaavan palon. Onnettomuudessa menehtyi kolme ihmistä ja loukkaantui 43 ihmistä, pääasiassa hengitettyään vaarallisia palosta aiheutuneita kaasuja. Kone räjähti palon saavutettua polttoainetankit, jolloin tuli levisi yli sadan neliömetrin alueelle. Suurin osa matkustajista oli ehditty evakuoimaan ennen räjähdystä. Onnettomuuden silminnäkijöiden mukaan evakuointi oli tapahtunut verkkaisesti ja kesti kauan ennen kuin varauloskäynnit saatiin auki. Kone tuhotui kokonaan onnettomuudessa. Palo saatiin sammumaan kello 13.45 paikallista aikaa (8.45 UTC). Tapahtumahetkellä lämpötila oli noin −30 °C. Koneen käyttöhistorian aikana koneen moottoreissa tiedetään olleen ongelmia. Finnairin lento 915
Pari päivää artikkelin julkaisun jälkeen Jukka Rislakki arveli "Helsingin Sanomissa", että ohjus olisi ammuttu Plesetskistä, Arkangelista etelään, ja että sen räjäyttäminen olisi liittynyt vuoden 1987 alussa supervaltojen eli Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton sopimukseen kaikkien keskimatkan ballististen ohjusten hävittämisestä eli INF-sopimukseen. Maanpuolustuskorkeakoulun dosentti Stefan Forss, jonka erityisalaa on sotatekniikka ja erityisesti ydinasejärjestelmät, kumosi kuitenkin tämän olettamuksen, sillä näiden ohjusten tuhoaminen aloitettiin vasta heinäkuun loppupuolella 1988. Sen sijaan oletus ilmatorjuntaohjuksesta sai Forssilta tukea. Rislakki esitti kuulemiinsa asiantuntijalausuntoihin nojaten myös ajatuksen siitä, että tapahtuma olisi liittynyt Neuvostoliiton ohjuspuolustusjärjestelmän kokeilemiseen. Lockheed U-2
Neuvostoliitto esitti vastalauseensa lentojen vuoksi Yhdysvaltain Moskovan lähetystölle 10. heinäkuuta. Vastalauseesta selvisi, että konetta ei kuitenkaan oltu pystytty seuraamaan jatkuvasti, ja yllättäen tutkaverkosto oli heikoin Leningradin ja Moskovan alueella – neuvostoliittolaiset eivät tienneet koneen lentäneen kaupunkien yli. Eisenhower oli suostuteltu U-2-ylilentoihin muun muassa sillä, että U-2 olisi hyvin todennäköisesti tutkassa näkymätön. Huolestuneena Neuvostoliiton nootista Eisenhower keskeytti ylilennot itäblokin ilmatilassa. Aeroflotin lento 7867
Aeroflotin lento 7867 oli Aeroflotin reittilento Minskistä Kuibyševin ja Tjumenin kautta Surgutiin. Lennolla 27. helmikuuta 1988 käytetty Tupolev Tu-134AK syöksyi maahan laskeutuessaan Surgutin lentoasemalle. Miehistö menetti lähestymisen aikana mittarilento-olosuhteissa näköyhteyden maahan. Laskeutumista jatkettiin silti, ja kone osui maahan kiitotien vieressä. Se hajosi laskeutumisen voimasta osiin ja syttyi tuleen. Lennolla oli 51 ihmistä, joista 20 kuoli maahansyöksyssä. Neuvostoliiton ensimmäinen pommituslento Berliiniin
Majuri Konstantin P. Jegorovin lentämän nelimoottorisen Petljakov Pe-8:n kaksi samanpuoleista moottoria lakkasi käymästä, ja kone syöksyi Itämereen vieden mukanaan 11 hengen miehistön kenenkään pelastumatta. Kapteeni Aleksandr N. Tjaginin ohjaaman lentokoneen sanotaan joutuneen suomalaishävittäjän hyökkäyksen kohteeksi, joka konekivääriampujien osumilla pudotettiin mereen. Suomen ilmavoimat ei tunnista tapausta. Luutnantti Vasili D. Bidnyn ohjaaman koneen oikea sisempi moottori syttyi tuleen 40 minuutin kuluttua lentoon lähdöstä, mutta sammutettuaan moottorin hän lensi Danzigiin asti. Siellä 19 685 jalan korkeudessa myös vasen ulompi moottori vikaantui. Kahdella jäljellä olevalla moottorilla ja täydellä pommilastilla koneen lentokorkeus laski 6 560 jalkaan, jolloin Bidny suuntasi Berliinin sijasta toissijaiseen kohteeseen Lauenburgin asemalle Stettinissä. Bidny onnistui tuomaan lentokoneen takaisin Leningradiin polttoaineen ollessa loppumaisillaan laskeuduttaessa. Neuvostoliiton avaruusohjelma
Koroljovilla oli useita kilpailijoita, muun muassa Jangel ja Tšelomei, jotka olivat pääasiassa ohjusinsinöörejä ja tämän ohessa avaruusinsinöörejä. N1-kuuraketin epäonnistumisen on katsottu johtuneen Koroljovin äkillisen kuoleman synnyttämästä kilpailusta hänen seuraajiensa kesken. Avaruustoiminnan siirtyminen kypsään vaiheeseen loi lisää byrokratiaa ja antoi vähemmän tilaa uusille näkemyksille. Avaruusohjelma oli hyvin suosittu kansan ja neuvostojohdon parissa, mutta aikaa myöten se kehittyi taloudellisesti tehottomaksi; ohjelma oli kuitenkin niin vahva, että se kesti Neuvostoliiton lakkautuksen Venäjällä ja jossain määrin myös Ukrainassa. Korean Air Cargon lento 6316
Korean Air Cargon lento 6316 oli Korean Air Cargon reittilento Shanghaista Souliin. Lentoa operoinut rahtilentokone McDonnell Douglas MD-11F (rekisteritunnus HL7373) syöksyi maahan 15. huhtikuuta 1999 Shanghain lähellä Xinzhuangissa pian lentoonlähdön jälkeen. Kone osui siirtotyöläisten asuinrakennukseen, jonka asukkaista viisi kuoli. Lisäksi kaikki kolme miehistön jäsentä kuolivat. Yhdysvallat
Toisen maailmansodan jälkeen alkoi kylmä sota, jossa olivat vastakkain kaksi suurvaltaa: Neuvostoliitto ja sitä tukevat kommunistiset maat ja Yhdysvallat ja sitä tukevat kapitalistiset maat. Yhdysvallat osallistui Korean sotaan 1950–1953 ja Vietnamin sotaan 1964–1975. Lisäksi maa tuki Sikojenlahden maihinnousuyritystä Kuubaan ja oli mukana Kuuban ohjuskriisissä. Neuvostoliittoa vastaan käytiin myös avaruuskilpaa. Presidentti Kennedy asetti Yhdysvaltain tavoitteeksi miehitetyn kuulennon, jonka teki Apollo 11 vuonna 1969. 007 ja kuoleman katse
Bond ja Stacey saavat Piilaaksossa selville, että Zorin aikoo laukaista räjähteet Piilaakson alla aiheuttaakseen suuren maanjäristyksen ja hukuttaakseen San Franciscon ja Piilaakson niin, että tapahtunut näyttäisi luonnonmullistukselta. Pommin asennettuaan Zorin tappaa työntekijänsä. Bond, Stacey ja vielä äsken Zorinin kätyrinä toiminut May Day (Grace Jones) vievät pommin ulos, ja Piilaakso pelastuu. Zorin kaappaa ilmalaivasta käsin Staceyn, mutta Bond tarttuu köyteen. Zorin ohjaa ilmalaivan Golden Gate -sillalle, jossa Bond ja Zorin ottavat lopullisesti yhteen. Zorin tarttuu kirveeseen tappaakseen Bondin mutta menettää otteensa ja putoaa mereen. Zorinin esikuva ja oppi-isä, entinen natsitohtori Karl Mortner (Willoughby Gray), ottaa ilmalaivan kaapista dynamiittia heittääkseen sen kohti Bondia. Bond ottaa Zorinilta jääneen kirveen ja katkaisee siltaan kiinni jääneen ilmalaivan köyden, jolloin Mortner kaatuu dynamiitin kanssa. Ilmalaiva räjähtää, ja rippeet leijailevat Golden Gate -salmeen. Kun MI6:n etsii kuolleeksi luultua agenttiaan, Bond viettää Staceyn luona romanttisen suihkuhetken 
Lista elokuvassa esiintyvästä Q-laitteistosta. Matkustajakone Kalevan pudotus
Ampumisen syynä pidetään Neuvostoliiton halua saada haltuunsa koneessa ollutta ranskalaista diplomaattipostia. Tapahtuma oli dramaattisimpia Suomeen liittyviä tapahtumia välirauhan aikana ja sai liikkeelle huhuja Baltian maiden miehityksen kiristämässä ilmapiirissä. Neuvostoliiton ensimmäinen pommituslento Berliiniin
Luutnantti Aleksandr Panfilovin ohjaama Peltjakov Pe-8 sai osumia omasta ilmatorjunnasta Saarenmaalla Virossa ja joutui kääntymään takaisin. Kone yritti palata Suomen rannikon kautta, mutta kaksi oikeanpuoleista moottoria pysähtyi öljyvuodon takia, ja kone putosi Lapinjärvelle. Miehistöstä 6 kuoli ja 5 joutui vangiksi, kone tuhoutui. Majuri Mihail M. Urgjamovin lentämästä koneesta loppui polttoaine, ja se joutui laskeutumaan Kalininiin traktoritehtaan lähelle, missä se tankattiin kanistereista uudelleen ja pystyi palaamaan myöhemmin lentokentälleen. Majuri Aleksander A. Kurbanin lentämä Petljakov-koneen moottorit sammuivat, jolloin hän joutui käynnistelemään niitä pienin syöksyin, jotka kuluttivat ylimääräistä polttoainetta. Krasnoje seloon pakkolaskeutuneena kone tankattiin Puskinoon paluuta varten, mikä onnistui. Operaatio Keltainen nauha
Korean Airin Boeing 747-230B oli matkalla välilaskupaikalleen Anchorageen Alaskaan, (josta jatkoyhteys John F. Kennedyn lentoasemalle New Yorkiin), kun sen luultiin joutuneen kaappauksen uhriksi. Anchoragessa evakuoitiin useita rakennuksia varotoimena mahdollisen terrori-iskun varalta. Lentokone ohjattiin Whitehorsen lentoasemalle Yukoniin territoriossa Kanadaan. Boeing 787 Dreamliner
ANA:n 787 teki hätälaskun 15. tammikuuta 2013 Takamatsun lentokentälle litium-ioniakun vaurion ja savun hajun vuoksi. Välittömästi koneen pysähdyttyä kapteeni komensi evakuoimaan koneen. Matkustajat poistuivat evakuointiliukumäkiä pitkin rullaustielle. Koneen litium-ioniakusta purkautui savuavaa elektrolyyttiä koneen sähköosastoon ja koneen pohjan läpi kiitotielle. ANA ja JAL määräsivät kaikki omat 787 -koneensa lentokieltoon. 16. tammikuuta 2013 Yhdysvaltain ilmailuviranomainen FAA määräsi kaikki Boeing 787 -koneet lentokieltoon. Lentokielto on ensimmäinen vuonna 1979 McDonnell Douglas DC-10:lle määrätyn kiellon jälkeen. Lentokielto voidaan purkaa vasta, kun on osoitettu, että koneen sähköjärjestelmä on turvallinen. Euroopan EASA ja muiden konetta käyttävien maiden viranomaiset seurasivat FAA:n esimerkkiä ja asettivat koneen samoin lentokieltoon. Boeing 787 Dreamliner
NTSB antoi alustavan lausunnon tutkinnan edistymisestä 27. tammikuuta 2013. Lausunnossa viraston johtaja Deborah Hersman painotti, että tulipalo matkustajalentokoneessa on ehdottomasti asia, mitä ei voida hyväksyä. Tutkinnassa Yhdysvalloissa ja Japanissa ei oltu vielä saatu intensiivisestä tutkimuksesta huolimatta selville akustojen syttymisen perussyytä. Kummankaan maan tutkimusviranomaisen loppuraporttia ei oltu vielä julkaistu. Koska syttymisen perussyy oli epäselvä eikä Boeing halunnut vaihtaa akkutyyppiä turvallisempaan, Boeing päätti ratkaista ongelman sulkemalla akut palonkestävään ruostumattomasta teräksestä valmistettuun paineenkestävään suojakoteloon, josta johtaa titaanista valmistettu putki koneen ulkopuolelle mahdollisten palokaasujen turvallista poistoa varten. Akkukennojen lämpöeristystä parannettiin ja koneen sähköjärjestelmään sekä akkujen latausjärjestelmään tehtiin lisäksi turvallisuutta parantavia muutoksia. FAA hyväksyi nämä muutosehdotukset 19. huhtikuuta 2013 ja vapautti Boeing 787:n lentokiellosta 26. huhtikuuta 2013. Kukin kone pitää vielä modifioida FAA:n tarkoitusta varten antaman lentoturvallisuusdirektiivin mukaisesti. Suurin käyttäjä, japanilainen ANA ei ollut täysin tyytyväinen, vaan ilmoitti, että se tulee tekemään korjatuilla koneilla vielä 100–200 koelentoa ilman matkustajia ennen reittiliikenteeseen palauttamista. Euroopan ja Japanin lentoturvallisuusviranomaiset vapauttivat koneen lentokiellosta pian FAA:n jälkeen. NTSB:n entinen puheenjohtaja (1994–2001) James E. Hall arvosteli kovasanaisesti FAA:ta alkuperäisen sertifioinnin leväperäisyydestä sekä liian kevein perustein hyväksytystä lyhytnäköisestä pikakorjauksesta. Parannukset eivät kyenneet poistamaan litiumakkujen syttymissyytä, sillä vielä vuonna 2014 akkukennot syttyivät ja tuhoutuivat JAL:in koneessa. Teräksinen suojakotelo kuitenkin esti tulen leviämisen koneeseen ja palokaasujen poistoputki johti savun koneen ulkopuolelle. Lauda Airin lento 004
Kone ehti lentää noin viisi minuuttia, kun koneen varoitusvalo syttyi ja varoitti viasta suihkujarrussa, joten myöhemmin miehistö päätti kääntää sivuperäsintä vasemmalle. Kello 23.17 perämies huusi: "Suihkujarru aktivoitui!" Tämän jälkeen kone alkoi nopeasti pudota nokka edellä ja koneen sivuperäsin repeytyi irti, ja kone alkoi hajota perästä päin, kunnes koko runko hajosi ja putosi vuoristoiselle viidakkoalueelle. Talvisodan pommitukset Lahdessa
Neuvostoliiton kuudennen lentorykmentin pommikoneet alkoivat yrittää tuhota Lahden radioasemaa ainakin 6. tammikuuta 1940 alkaen, jolloin lentokoneet hyökkäsivät Lahteen aikaisemmin jo noin viikon ajan viisi kertaa käytettyä, ennustettavaksi tullutta reittiä pitkin. Ollessaan paluumatkalla seitsemän koneen muodostelma purkautui, koska enintään 439 km/h lentävät DB-3:t yrittivät paeta nopeutensa turvin enintään 419 km/h lentäviä Fokker D.XXI:ia. Jorma Sarvanto ampui Fokker FR-97:llä kuusi DB-3-lentokonetta, mutta ei saanut seitsemättä ammusten loputtua. Seitsemännen DB-3:n ampui alas Per-Erik Sovelius hetkeä myöhemmin. Lahden radioasemaan radiomäellä osui pommi 12. tammikuuta, jolloin se vaikeni kymmeneksi päiväksi. Lahden radioasema oli suojattu selluloosapaalella, mutta sirpalepommi meni lähetinsaliin. Dwight D. Eisenhower
Suhteessa Neuvostoliittoon vallitsi kaksijakoisuus: liennytystä pyrittiin rakentamaan, mutta Neuvostoliittoon suhtauduttiin hyvin epäluuloisesti. Tämä johti muun muassa moniin Neuvostoliiton ylittäneisiin vakoilulentoihin, joista Gary Powersin U-2-vakoilukoneella tekemä lento vappuna 1960 johti etenkin Nixonin epäedulliseen asemaan seuraavissa vaaleissa. Kun lokakuussa 1953 ehdotettiin lännen ja idän välistä konferenssia, Eisenhower ilmoitti 28. lokakuuta vastustavansa konferenssia, ennen kuin Neuvostoliiton aikeet on selvitetty. Kun Neuvostoliitto hyväksyi konferenssin järjestämisen, Eisenhower sanoi 2. joulukuuta osallistuvansa siihen vain, jos saa varmuuden Neuvostoliiton kunniallisista aikeista. Hän hyväksyi konferenssin järjestämisen vasta 8. joulukuuta Bermudalla kokouksessa Winston Churchillin ja Joseph Lanielin kanssa. Eisenhower ehdotti samana päivänä myös koko maailman ydinpolttoaineiden luovuttamista YK:lle, joka varmistaisi, että ydinenergiaa käytettäisiin vain rauhanomaisiin tarkoituksiin. 7. tammikuuta 1954 hän kertoi kongressille suunnittelevansa ulkomaiden taloudellisen avun supistamista sekä pyrkivänsä pysymään aloitteellisena ulkopoliittisissa kysymyksissä. Eisenhower ehdotti Neuvostoliitolle 21. heinäkuuta 1955 vapaata vakoilulentojen tekemistä puolin ja toisin ja sotilaallisten asiakirjojen vaihtoa. Korean Airin lento 7
Korean Airin lentokoneeseen lähetettiin ilmoitus, että Anchoragen VOR-majakka ei ollut käytössä huollon takia, mutta lentäjät eivät piitanneet siitä. He eivät siirtyneet inertiasuunnistukseen, vaikka kone oli radionavigointimajakoiden kantaman ulottumattomissa. Kymmenen minuuttia nousun jälkeen Anchoragen kansainväliseltä lentoasemalta matkustajakone teki 245 asteen käännökseen pohjoiseen, mutta kallistuksen takia kone poikkesi alkuperäisestä lentoreitistä, jonka piti olla Tyynenmeren yllä 30 kilometrin päässä Neuvostoliiton ilmatilan rajasta. Kone poikkesi 500 kilometriä suunnitellusta reitistä ja lensi Kamtšatkan niemimaan ylitse, kun sen piti alun perin välttää Neuvostoliiton ilmatilaa ja lentää etelän kautta Japanin pohjoissaarten yläpuolelta Japaninmeren kautta Souliin. Kone lensi viiden ja puolen tunnin ajan Beringinmeren yllä suoraan Neuvostoliiton alueelle. Päiväys vaihtui 31. elokuusta 1. syyskuuksi, kun lento ylitti Tyynellämerellä päivämäärärajan. Lentäjät eivät tienneet virheestä, vaan luulivat alasampumiseen asti lentävänsä suunnitellulla reitillä. RJAN
Operaation tarkoitus oli selvittää, oliko Ronald Reaganin hallinnolla suunnitelmia ensi-iskuista ydinaseella Neuvostoliittoon. Sen käynnisti toukokuussa 1981 KGB:n silloinen johtaja Juri Andropov. Rjanin merkitys vahvistui, kun tuli tieto suunnitelmista sijoittaa Länsi-Saksaan Pershing-W50-ydinkärkiä. Ohjukset oli suunniteltu siten, että ne voitiin laukaista liikkuvista kulkuneuvoista, jolloin niiden paikantaminen olisi vaikeaa. Lentoaika Länsi-Saksasta Euroopan-puoleiseen Neuvostoliittoon oli vain neljästä kuuteen minuuttia (keskimääräinen lentoaika Länsi-Saksasta Moskovaan oli kuudesta kahdeksaan minuuttia), eikä neuvostoliittolaisilla siten olisi ollut juuri ollenkaan aikaa valmistautua. Halhin-Golin taistelut
Vuonna 1937 Neuvostoliitto oli alkanut tukea Kiinan tasavaltaa sen taistelussa Japania vastaan lähettämällä Espanjan sisällissodan tapaan tueksi uusia Polikarpov I-16 -hävittäjiä sekä Polikarpov I-15 -hävittäjiä, kaksisataa vapaaehtoista lentäjää sekä hävittäjien tarvitseman teknisen tuen. Japani ja Neuvostoliitto olivat keskenään välillisesti julistamattomassa ilmasodassa keskenään. Vuonna 1938 Neuvostoliitto lähetti Mongolian kansantasavallan turvaksi 57. erityisen jalkaväkiosaston, joka koostui moottoroidusta jalkaväkidivisioonasta ja neljästä panssariprikaatista. Joukot eivät asettuneet Mongolian kansantasavallan rajoille, mutta olivat läsnä maassa. Pohjois-Korean kriisi 2017
Pohjois-Korea alkoi viimeistään 90-luvulla havitella itselleen ydinasetta. Sysäys tähän tuli sosialistisen maailman romahduksesta. Neuvostoliiton seuraaja Venäjä ei ole tukenut Pohjois-Koreaa samalla tavoin kuin Neuvostoliitto. Singapore Airlinesin lento 006
Singapore Airlinesin lento SQ006 oli Singapore Airlinesin matkustajalento Taipei-Chang Kai Chekin kansainväliseltä lentoasemalta Taiwanista Los Angelesin kansainväliselle lentoasemalle Yhdysvaltoihin kello 23 illalla 30. lokakuuta 2000. Nousussa Boeing 747-412 -lentokone törmäsi rakennustyömaan käyttämiin materiaaleihin ja syttyi palamaan. Koneen 179 matkustajasta ja miehistön jäsenestä 83 kuoli. Onnettomuus oli kolmanneksi pahin Taiwanissa tapahtunut onnettomuus. Kaga (laiva)
Osa aluksen lentokoneista samoin kuin "Hōshōn" lentokoneista siirrettiin 7. helmikuuta Kundan lentokentälle, mistä ne lensivät maajoukkojen taistelun tukena. 22. helmikuuta "Kagalta" nousseet kolme type 13 -pommikonetta ja kolme type 3 -hävittäjää kohtasivat vasta Kiinaan saapuneen Kiinan ilmavoimien Boeing P-12 -hävittäjän. Kahden minuutin taistelun päätteeksi P12 ammuttiin alas, jolloin sen lentäjänä ollut yhdysvaltalainen Robert Short sai surmansa. Seuraavana päivänä Japanin tiedustelupalvelu ilmoitti kiinalaisten kokoavan ilmavoimiensa joukkoja hyökkäykseen Japanin ilmavoimia ja lentotukialuksia vastaan. Viirikön pommikoneet hyökkäsivät 23.-26. helmikuuta kiinalaisten hallussa oleville Hongqiaon, Hangzhoun ja Suzhoun lentokentille, joissa tuhoutui yhdeksän lentokonetta. Hangzhoussa syntyi suuri ilmataistelu, jossa kahdeksantoista japanilaista hyökkääjää kohtasi viisi kiinalaista hävittäjää. Kolme kiinalaista tuhoutui. Laivaston ilmavoimat ei menettänyt koneita ilmataisteluissa, mutta ilmatorjunta pudotti kolme konetta. 007 ja kultainen silmä
Bond ja Simonova matkustavat Kuubaan etsimään satelliittiantennia, jota tarvitaan toisen satelliitin laukaisuun. He suorittavat etsintöjä pienlentokoneella, kunnes kone ammutaan ohjuksella alas viidakkoon. Onatopp laskeutuu helikopterista tappamaan heidät, mutta Bond saa taisteltua hänet hengiltä. Bond ja Simonova löytävät antennille, joka onkin piilotettu järven sisään. Ennen vangitsemistaan Simonova ohjelmoi Mishka-satelliitin palaamaan maahan. Grishenko yrittää uudelleenohjelmoida satelliitin kurssin, mutta Bond onnistuu estämään antennin kääntimiä liikkumasta, jolloin satelliitti palaa ilmakehässä. Trevelyan ja Bond taistelevat, ja tappelu päättyy Trevelyanin putoamiseen antennin huipulta. Bond pakenee paikalta Simonovan ohjaamalla helikopterilla hetken ennen antennin räjähtämistä (johtuen jumiutetusta koneistosta) ja kaatumista, joka tappaa Trevelyanin. Grishenko jäätyy, kun nestemäistä typpeä sisältäneet säiliöt räjähtävät hänen lähellään. Bond ja Simonova putoavat pellolle, josta Wade ja Yhdysvaltain merijalkaväen sotilaat hakevat heidät. Helsingin suurpommitukset
Pommituksista vastasivat suoraan Neuvostoliiton korkeimman sodanjohdon eli käytännössä Stalinin alaisuudessa toimineet kaukotoimintailmajoukot , joita oli täydennetty ja vahvistettu Helsinkiä varten tehtävää hyökkäystä varten. ADD:n komentajana toimi marsalkka Aleksandr Golovanov. ADD oli tottunut ankariin taisteluihin: vuonna 1943 se oli suorittanut yhteensä 75 000 pommituslentoa ja pudottanut yli 78 000 tonnia pommeja. Konemäärästä puolet oli menetetty tappioina. Neuvostoliiton ensimmäinen pommituslento Berliiniin
Peltjakov Pe-8:ien lisäksi Puskinin lentokentältä hyökkäykseen lähetettiin Jermolajev Je-2 -pommikoneita. 420. lentorykmentin ensimmäisen laivueen luutnantti Alesandr I. Molotshyn ohjaama Je-2 ei ylilastissa noussut kentältä kunnolla. Kummankin moottorin menettäessä tehoaan hän yritti ilmaan. Jarrut vioittuivat. Kone nousi ilmaan ja tuli takaisin kentälle suistuen kiitotieltä. Miehistö selvisi onnettomuudesta. Myös muissa koneissa oli samanlaisia ongelmia. Luutnantti Vladimir M. Malininin ohjaama kone pääsi Berliiniin saakka pudottaen pomminsa matalasta pilvestä 2 700 jalan korkeudesta. Paluumatkalla oma ilmatorjunta ampui koneen alas ja koko miehistö menehtyi. Komentaja V. A. Kubyshko onnistui pommittamaan Berliiniä, mutta paluumatkalla Neuvostoliiton omat hävittäjät ampuivat koneen alas palavana, mutta miehistö onnistui pelastautumaan. Kolmas, kapteeni A. G. Stepanovin ohjaama kone pääsi Berliiniin, muttei koskaan palannut. Kim Hyun Hee
Vuonna 1987 25-vuotias Kim Hyon-hui ja 70-vuotias Kim Seung-il saivat Pohjois-Korean hallituksen käskyn räjäyttää Korean Airin lento 858. Heille annettiin väärennetyt japanilaiset passit, joiden mukaan Kim Hyon-hui oli "Mayumi Hachiya" ja Kim Seung-il oli hänen isänsä "Shinichi Hachiya". Molemmat matkustivat Unkarin pääkaupunkiin Budapestiin, jossa Pohjois-Korean agentit antoivat heille 350 grammaa C-4-muoviräjähdettä. Pommi oli kätketty radiovastaanottimen sisälle. Kim Hyon-hui ja Kim Seung-il nousivat Korean Airin lennolle 858 Bagdadissa ja jättivät pommin lojumaan rahtiruumaan. He poistuivat koneesta Abu Dhabissa Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa. Pommi räjähti tuhoten Boeing 707 -matkustajalentokoneen Andamaanienmeren yllä kesken lentomatkan Bangkokiin. Koneen kaikki 115 miehistönjäsentä ja matkustajaa menehtyivät räjähdyksessä. Malaysia Airlinesin lento 17
MH17:n putoamisen jälkeen eritysesti venäläislähteet syyttivät Ukrainan hallitusta koneen tuhoamisesta. Erinäiset teoriat Ukrainan hallinnon osallisuudesta MH17:n putoamiseen ovat jääneet heikolle pohjalle. Venäläisviestimet ovat jääneet kiinni muun muassa kuvamanipulaatioista, myös Venäjän federaation yleisesikunnan tiedotustilaisuudessaan jakama tieto paljastui virheelliseksi. Tiedotustilaisuudessa väitettiin esimerkiksi, että Ukrainan ilmavoimien SU-25-hävittäjä (syytetty lennon alasampumisesta) kykenisi operoimaan 10 kilometrin reittilentokorkeudessa lyhytaikaisesti. Valmistaja Sukhoi antaa kuitenkin kattokorkeudeksi seitsemän kilometriä ilman aseita tai ulkoista kuormaa. Täydessä lastissa Sukhoi antaa kattokorkeudeksi viisi kilometriä. Samaan aikaan SU-25:a koskevassa Wikipedia-artikkelissa hävittäjän lentokorkeutta muokattiin heijastamaan yleisesikunnan väitteitä; artikkelin muokkaushistorian mukaan muokkaus tehtiin eräältä Kremlin IP-osoitteelta. Myöhemmin venäläiset viestimet ovat uutisoineet muun muassa ”"nimettömän todistajan"” lausunnosta, jonka mukaan ukrainalaishävittäjän ohjukset olisivat kadonneet lennon aikana. Lockheed U-2
Adanasta tehtiin tauon jälkeen ensimmäinen Neuvostoliiton ylilento 20. marraskuuta 1956. Gary Powersin ohjaama U-2 lensi ensin itään Iranin yllä, kääntyi takaisinpäin ja lensi Iranin ja Neuvostoliiton rajaa pitkin Neuvosto-Armenian rajalle, josta kone lensi Neuvostoliiton ilmatilaan ja kuvasi Jerevania – hävittäjät tekivät epäonnistuneita torjuntayrityksiä. Sähkövika koneessa pakotti koneen takaisin Adanaan. Neuvostoliiton hallitus protestoi lentoa salaisessa viestissä Washingtoniin. Tomskavian lento 5007
Lento lähti Bogashevon lentoasemalta Tomskista kello 10:10 paikallista aikaa mukanaan 33 matkustajaa ja neljä miehistön jäsentä. Noin kello 11:48 koneesta ilmoitettiin toisen moottorin olevan tulessa. Miehistö päätti yrittää pakkolaskua läheiselle Nižnevartovskin lentoasemalle. Kone laskeutui kuitenkin Ob-jokeen noin 60 kilometriä Nižnevartovskista itään lähelle Medvedevon kaupunkia. Onnettomuuspaikka sijaitsee noin 120 kilometriä lennon määränpäästä Surgutista itään. Kone kärsi onnettomuudessa pahoja vaurioita ja koko koneen peräsin repesi irti. Kone pysähtyi matalaan veteen ja täyttyi myös jonkin verran vedestä. Sää oli onnettomuushetkellä hyvä. Neuvostoliiton ensimmäinen pommituslento Berliiniin
Iltayöllä 10. elokuuta 1941 neljätoista Petljakov Pe-8:aa nousi ilmaan Puškinin lentokentältä. Alun perin hyökkäykseen oli varattu 18 lentokonetta, mutta neljässä oli moottorivikoja, minkä vuoksi ne jouduttiin palauttamaan tehdashuoltoon. Yksi lentoon lähteneistä Petljakoveista sai ilmatorjunnasta osuman ja melkein putosi vaurioiden vuoksi lähestyessään kohdettaan. Samaan aikaan Saarenmaan lentokentältä nousi kaksi laivuetta Iljušin Il-4:iä. Vesna Vulović
8. tammikuuta 2009 saksalainen tv-ajankohtaisohjelma "Tagesschau" kertoi internetsivuillaan uudelleen onnettomuudesta. Artikkelin mukaan koneen ampui alas Tšekkoslovakian ilmavoimat, koska kone oli todennäköisesti lähestynyt sotilasaluetta. Artikkelin mukaan kone lensi tuolloin vain 2000–3000 jalan korkeudessa. Artikkelissa väitettiin, että Tšekkoslovakian ja Jugoslavian salaiset palvelut olivat todennäköisesti lavastaneet kroaattien olleen koneen pommituksen takana. Avaruustoiminta
Neuvostoliitto tavoitteli kosmonauttien lähettämistä Kuuhun (katso "Neuvostoliiton kuuohjelma"), mutta suuren kantoraketin (N1) kehittämisen epäonnistumisen jälkeen hanke lopetettiin. Tähän saakka avaruuskilpaa johtanut Neuvostoliitto menetti johtoasemansa Yhdysvalloille, jonka Apollo-hanke oli nimenomaan tähdätty tähän propagandavoittoon. Apollo-ohjelman tavoite oli tehdä miehitetty lento Kuuhun. 16. heinäkuuta 1969 laukaistu Apollo 11 saavutti tavoitteen, kun 21. heinäkuuta klo 2.56 Neil Armstrong astui Kuun pinnalle ja lausui kuuluisuutta saaneen lauseen ""That's one small step for (a) man, one giant leap for mankind."" (""Tämä on pieni askel ihmiselle, suuri harppaus ihmiskunnalle.""). Apollo-ohjelman lopettamisen (1975) jälkeen Yhdysvallat luopui miehitetyistä avaruuslennoista, kunnes avaruussukkula oli saatu käyttöön vuonna 1981. El Alin lento 402
Lento lähti Wienistä kohti Tel Avivia kello 2.53. Se lensi normaalisti Amber 10 -reittiä 18 000 jalan korkeudessa. Jugoslavian yllä miehistö kone kuitenkin kääntyi kohti Jugoslavian ja Bulgarian rajaa. Kone päätyi Bulgarian ilmatilaan, jossa sitä vastaan hyökkäsi kaksi Bulgarian ilmavoimien MiG-15-hävittäjää. Lento 402 alkoi laskeutua alemmas, jolloin hävittäjät hyökkäsivät uudestaan 8 000 jalan korkeudella. Kone syttyi tuleen ja jatkoi laskeutumista. Noin viiden minuutin kuluttua hävittäjät tekivät kolmannen hyökkäyksen. Kone sai osuman oikeaan siipeensä, räjähti ja hajosi kappaleiksi 2 000 jalan korkeudella. Kiinan kansantasavallan ulkopolitiikka
Näin tavallaan Yhdysvallat kykeni kytkemään Korena sotaan myös Yhdistyneet kansakunnat Kiinan kansantasavallan ja Neuvostoliiton tukemaa Korean demokraattista kansantasavaltaa vastaan. Kiinan kansantasavalta lähetti Korean demokraattisen kansantasavallan tueksi vapaaehtoisiksi nimeämiään jalkaväkisotilaita, ja myös hävittäjälentäjiä, jotka saavuttivat Yhdysvalloille yllättävää menestystä MiG-15-hävittäjillään. Neuvostoliittolaisten tuki Korean sodalle oli rajoittuneempi ja enemmän asiantuntijatehtäviin liittyvää. Graf Zeppelin (laiva)
16. elokuuta 1947 alus oli Neuvostoliiton ilmavoimien ja merivoimien kohteena harjoituksessa, jonka tarkoituksena oli hankkia tietoa lentotukialuksen upottamisesta. Alukseen kohdistettiin 24 pommia ja tykinammusta, mutta se upposi vasta kun siihen oli ammuttu kaksi torpedoa. Alus oli mahdollisesti lastattu lentopommeilla taistelutilanteessa olevan lentotukialuksen aseistuksen simuloimiseksi. Jugoslovenski Aerotransportin lento 367
Äärioikeistolainen, nationalistinen emigranttikroaattien terroristijärjestö Ustaša oli sijoittanut pommin lentokoneeseen. Räjähtäessään pommi repi koneen palasiksi, ja se putosi lumisille vuorille. Lentoemäntä Vesna Vulović oli ainoa eloonjäänyt. Hän selvisi hengissä pudottuaan 10 160 metriä ilman laskuvarjoa, koska hän onnistui kiinnittämään itsensä istuimeensa koneen takaosassa.
8. tammikuuta 2009 saksalainen aikakauslehti "Tagesschau" kertoi uudelleen onnettomuudesta. Artikkelin mukaan koneen ampui alas Tšekkoslovakian ilmavoimat, koska kone oli todennäköisesti lähestynyt sotilasaluetta. Artikkelin mukaan kone lensi tuolloin 2 000–3 000 jalan korkeudessa, eli Vesna Vulovićin selviytyminen olisi ollut todennäköistä ja koko putoaminen olisi lavastettu. Artikkelissä todettiin, että Tšekkoslovakian ja Jugoslavian salaiset palvelut olivat todennäköisesti lavastaneet kroaattien olleen koneen pommituksen takana. Korean Airin lento 7
Neuvostoliitto suoritti ohjuskokeen Kamtšatkan niemimaalla 1. syyskuuta 1983. Ohjuskoetta seurasi Yhdysvaltain ilmavoimien Boeing RC-135 -tiedustelukone, jonka neuvostoviranomaiset sanoivat vakoilleen tukikohtia. Länteen loikannut Neuvostoliiton ilmavoimien kapteeni Alexander Zujev paljasti vuonna 1993, että kymmenen vuorokautta ennen Korean Airin lentoa 007 arktiset tuulenpuuskat olivat sammuttaneet Neuvostoliiton tutkat Kamtšatkan niemimaalla. Rajallinen tutkan kantama viivytti Neuvostoliittoa tunnistamattomien lentokoneiden havainnoinnissa ja jäljittämisessä. Lauda Airin lento 004
Lauda Airin lento NG004 oli entisen F1-kuljettajan Niki Laudan omistaman Lauda Airin reittilento Hongkongista Bangkokin kautta Wieniin. Lento päättyi onnettomuuteen,
eikä kukaan koneessa ollut jäänyt henkiin. Kyseessä on Thaimaan pahin lento-onnettomuus. Noottikriisi
Vuoden 1957 Sputnik 1 -avaruuslento tarkoitti myös, että Neuvostoliitolla oli kantoraketti, joka pystyi viemään ydinaseen mihin tahansa maapallon kolkkaan. Neuvostoliitto antoi ymmärtää ohjusvalmiutensa olevan parempi kuin se todellisuudessa olikaan. Neuvostoliitto aloitti elokuussa 1961 kahden kuukauden ydinkoesarjan Novaja Zemljalla joka huipentui historian suurimpaan ydinkokeeseen 30. lokakuuta, samana päivänä, jolloin nootti­kriisi alkoi. All Nippon Airwaysin lento 58
All Nippon Airwaysin lento 58 Sapporosta Tokioon 30. heinäkuuta 1971 päättyi pian Sapporosta nousun jälkeen yhteentörmäykseen Japanin ilmavoimien Mitsubishi F-86F Sabre -sotilashävittäjän kanssa. Matkustajakone Boeing 727-281:n koko miehistö ja kaikki matkustajat saivat surmansa törmäyksessä ja sitä seuranneessa maahansyöksyssä. Hävittäjän lentäjä pelastautui heittoistuimen avulla. 162 ihmishenkeä vaatinut onnettomuus oli siihenastisen ilmailuhistorian pahin. Sen syy oli harjoituslennolla olleen sotilaslentäjän virhe. Kolavian lento 9268
Isisiin kytköksissä oleva egyptiläisryhmä on väittänyt olevansa vastuussa koneen pudottamisesta. Siinailla toimivien ääri-islamilaisten kapinallisryhmien roolia koneen pudottamisessa pidettiin aluksi epätodennäköisenä. Esimerkiksi Venäjän duuman kansainvälisten asioiden komitean puheenjohtaja Konstantin Kosatšev suhtautui epäillen terrorismiväitteisiin ja kuitasi terrorismiväitteet länsimaiseksi etupiiriajatteluksi. Putoamisen syyksi epäiltiin aluksi koneen teknisiä ongelmia. Lentoyhtiöllä on erityisen huono maine Venäjällä. Yhdysvaltain tiedustelu tiedotti, että sillä olisi hallussaan materiaalia, joka viittaisi siihen, että Isis olisi asettanut pommin koneeseen. Myös Britannian tiedustelupalvelu epäili, että kyseessä olisi terroriteko. Venäjän hallitus on vahvistanut, että lentokoneen pudotti pommi. GoldenEye 007
Elokuvassa ei näe seuraavia tehtäviä, joissa 007 menee satelliitinohjausasemaan Severnajaan Venäjällä, missä Natalya Simonova ja Boris Grishenko työskentelevät, sekä ”Silo”-tehtävä (joka tapahtuu kaksi vuotta ennen päätarinaa, joka tapahtuu luultavasti 1993), jossa Bond tutkii Kirgisiassa sijaitsevan ohjuksen testilaukaisua, jonka uskotaan peittelevän GoldenEye-nimellä tunnetun satelliitin laukaisua. Tämä avaruuspohjainen ase lähettää voimakkaan sähkömagneettisen pulssin mihin tahansa Maan kohteeseen saaden aikaan oikosulun kaikissa sähköisissä laitteissa kantomatkan sisällä. Kiertoradaltaan se voi uhata mitä tahansa Maan kaupunkia. "Ourumov" näyttäytyy Silo-tasolla. Suhoi Su-15
V-PVO:n pääasiallisena kalustona Su-15 osallistui muutamiin näyttäviin tapauksiin koskien ulkomaisia ilma-aluksia. 20. huhtikuuta]] 1978 Su-15 ampui ohjuksen kohti Korean Airin lentokonetta (lento 902) Murmanskin yläpuolella. Vaikka siviilikone kesti ohjuksen osuman, se putosi ja kaksi matkustajaa sai surmansa. Vuonna 1981 Bakusta noussut Su-15 törmäsi iranilaisen Canadair CL-44:n kanssa. 1. syyskuuta 1983 Su-15 ampui alas Korean Airin lennon 007 Ohotskin meren yllä, jolloin 246 matkustajaa ja 23 miehistön jäsentä sai surmansa. Sofian lento-onnettomuus 1988
Onnettomuuden aikaan lentoliikenne Vraždebnan lentoasemalla oli pysäytetty, koska Bulgarian johtaja Todor Živkovia kuljettanut Bulgarian ilmavoimien Tu-154 valmistautui lähtöön. Lennon lähtö kuitenkin myöhästyi, jolloin lennonjohtaja antoi Hemus Airin lennolle Varnaan lähtöluvan kehottaen miehistöä kiirehtimään. Lähtökiireessä miehistö unohti säätää korkeusvakaajan trimmin. Se jäi täyteen ala-asentoon, kun sen lentoonlähtöä varten olisi tullut olla suunnattuna 2,5–3,5 astetta ylöspäin. Niinpä kone ei noussut lainkaan ilmaan,
vaan jatkoi kiitotien päätyttyä matkaa maata pitkin, syöksyi Iskar-joen rotkoon ja syttyi tuleen. Missile gap
"Missile-gap"-kiistelyyn vaikuttivat se, että tiedustelupalvelu CIA:lla oli asiasta selvää faktaa, mutta sen lähdettä eli salaista vakoilukone U-2:ta ei voitu paljastaa, joten tietoihin ei luotettu. Lisäksi arvovaltainen Neuvostoliiton ylin johto liioitteli vakuuttavasti oman mannertenvälisten ohjusten (ICBM) ohjelmansa tilaa julkisuudessa useaan otteeseen ja toisaalta Neuvostoliiton avaruusohjelma eteni näyttävästi (Sputnik 1, Luna 2). Lisäksi Neuvostoliiton ylilentoihin alun jälkeen nihkeästi suhtautunut Yhdysvaltain presidentti Dwight D. Eisenhower ei julkisuuden ja erimielisen tiedusteluyhteisön painostuksessakaan ryhtynyt laajamittaisiin Neuvostoliiton ylilentoihin – Neuvostoliiton rajaa pitkin tehtiin kuvauslentoja ja elektronista tiedustelua. Eisenhoweria huolestutti mahdollisen U-2-koneen alasampumisen aiheuttama vaikutus neuvotteluihin Neuvostoliiton kanssa. 007 ja kultainen silmä
Bond saa tehtäväkseen etsiä GoldenEye ja estää sen käyttö. Hän matkustaa Pietariin ja saa CIA-yhteyshenkilönsä Jack Waden (Joe Don Baker) kautta kontaktin mafiapäällikkö Valentin Zukovskyyn (Robbie Coltrane). Zukovsky järjestää Bondille tapaamisen Januksen johtomiehen kanssa hotellissa, mutta jossa Onatopp yrittää tappaa Bondin. Tämän epäonnistuttua Bond käskee Onatoppia viemään hänet johtohenkilön luokse, joka paljastuu Trevelyaniksi, jonka kuolema Arkangelissa olikin lavastettu. Hän haluaa kostoa vanhempiensa kuoleman vuoksi, jotka britit olivat pettäneet toisessa maailmansodassa ja palauttaneet Neuvostoliittoon. Hän aikoo toteuttaa kostonsa räjäyttämällä toisen GoldenEye-satelliitin, Mishkan, Lontoon yllä. Räjäytys tappaisi useita ihmisiä ja peittäisi jäljet tietokoneitse toteutetusta pankkiryöstöstä Bank of Englandista, joka saattaisi aiheuttaa maailmanlaajuisen pankkikriisin. Trevelyan yrittää epäonnistuneesti tappaa Bondin ja Simonovan. Tupolev Tu-134
Kuten alkuvuosina, vielä Neuvostoliiton hajottuakin Tu-134 pysyi tilastojen perusteella turvallisena konetyyppinä. Onnettomuuden johtivat kuitenkin lopulta sen käytöstä poistamiseen Venäjällä. UTairin lento 671 syöksyi maahan laskeutuessaan Samaraan 17. maaliskuuta 2007. Vaikka onnettomuuden syy oli lentäjän virhe, Aeroflot päätti sen jälkeen poistaa ikääntyvän konetyypin laivastostaan. Sillä oli tuolloin enää 14 konetta, ja viimeinen Tu-134-lento Kaliningradista laskeutui Moskovaan 1. tammikuuta 2008. Tu-134 jäi kuitenkin vielä muiden lentoyhtiöiden käyttöön, kunnes RusAirin lento 9605 syöksyi maahan 20. kesäkuuta 2011. Vaikutti siltä, että tekninen vika oli haitannut miehistön toimintaa, ja niinpä Venäjän viranomaiset antoivat määräyksen poistaa kaikki Tu-134:t kaupallisesta liikenteestä vuoden loppuun mennessä. Salainen agentti 007 Istanbulissa
Blofeld kuulee Grantin epäonnistuneen tehtävässään ja syyttää Klebbiä sekä uhkaa tappaa hänet, mutta yllättäen Morzeny iskee Kronsteenia myrkkyterällä, joka tappaa hänet muutamassa sekunnissa. Blofeld antaa Klebbille yhden ainoan mahdollisuuden eliminoida Bond. Bond ja Romanova saapuvat satamaan, josta he ottavat veneen ja jatkavat matkaa. Pian he huomaavat Morzenyn ja tämän alaisten jahtaavan heitä pikaveneillä. Morzeny tulittaa Bondin ja Romanovan venettä ja samalla Bond huomaa, että heidän veneessään olevat polttoainetynnyrit ovat vaarassa räjähtää. Hän työntää ne veteen ja ampuu niitä hätäraketilla, jolloin tynnyreiden räjähdysvoima tuhoaa Spectren veneet ja tappaa Morzenyn. Vuoden 1970 lentokonekaappaukset Jordaniaan
Kaappaus epäonnistui, koska El Alissa oli kaksi Mossadin agenttia. Agentit huomasivat, että kaksi epäilyttävää henkilöä ensimmäisessä luokassa oli varannut paikkaliput vain kaksi päivää ennen lentoa, kun ne yleensä varataan paljon aiemmin. Lennolla Khaled ja Arguello lähtivät pistoolit taskussa kohti ohjaamoa. Kapteeni Uri Bar Leville kerrottiin heistä, sillä pariskuntaa oli pidetty silmällä koko lennon ajan. Kapteeni päätti yrittää torjua kaappauksen pudottamalla koneen korkeutta äkillisesti. Äkillinen liike aiheutti sen, että Arguellon päähän osui viskipullo ja pistooli putosi. Hän ehti kuitenkin ampua agentti Shlomo Videria. Khaled säilyi koneen pudotuksesta vahingoittumattomana, mutta matkustajat alkoivat pahoinpidellä häntä. Kone teki hätälaskun Heathrow'n lentoasemalle. Kaappaajat vietiin Hillingdonin sairaalaan, ja Britannian poliisi pidätti molemmat kaappaajat. Arguello kuoli sairaalassa. Tomskavian lento 5007
Tomskavian lennon 5007 onnettomuus tapahtui Siperiassa 11. heinäkuuta 2011, kun Angara Airlinesin Tomskavialle operoiman Antonov An-24RV -matkustajakoneen toinen moottori syttyi tuleen ja lentäjät joutuivat tekemään pakkolaskun Ob-jokeen. Koneen oli tarkoitus yrittää pakkolaskua Nižnevartovskin lentoasemalle. Koneessa oli tapahtumahetkellä 33 matkustajaa ja neljä miehistön jäsentä. Seitsemän henkeä kuoli ja 20 vietiin sairaalaan. Phobos (avaruusohjelma)
Yhteys siihen menetettiin 12. syyskuuta 1988 kesken siirtolennon. Neuvostoliitto oli siirtänyt lennonjohtokeskuksen Krimiltä Moskovan lähelle ja väitetään, että alukselle lähetettiin virheellisiä komentoja. Myös Auringon säteily on voinut aiheuttaa avaruusaluksen tietojenkäsittelyjärjestelmän kaatumisen. Call of Duty: Black Ops
Vuonna 1963 Mason, Woods, Bowman ja Weaver lähetetään Kazakstaniin sabotoimaan venäläinen avaruusoperaatio ja eliminoimaan neuvostoliittolaisen ”nousu”-ohjelman jäsenet: natsit, joille oli annettu turvapaikka Venäjältä vastalahjaksi heidän tiedoistaan. Weaver joutuu vangituksi ja kidutetuksi, mutta Mason tovereineen pelastavat hänet ja tuhoavat Soyuz-avaruusraketin. Presidentti John F. Kennedy antoi valtuudet Dragovichin salamurhalle, mutta tämä välttää salamurhan ja Mason jahtaa häntä seuraavat viisi vuotta. Ilmailulääketiede
Psyykkiset tekijät liittyvät pääosin opittuun kykyyn seurata useita lentoturvallisuuteen liittyviä tekijöitä (lentonopeus, lentokorkeus, lentokoneen asento) myös tilanteessa, jossa muita päätöstä ja toimintaa vaativia tekijöitä on paljon (esimerkiksi voimalaitteen sammuminen lentoonlähdössä, sotilaskoneeseen kohdistuva tulitus). Myös pitkien lentojen tapahtumaköyhyys ja kolmivuorotyö ovat tekijöitä, jotka eivät saa herpaannuttaa lentäjää. On väitetty, että esimerkiksi Korean Air Lines -yhtiön alasammutun KAL 007 -lennon koko ohjaamomiehistö nukkui koneen lentäessä väärin syötetyn autopilotin suunnan ohjaamana Neuvostoliittoon. Korean Airin lento 902
Saatuaan osuman, KAL902:n kapteeni vähensi korkeutta nopeasti 35 000 jalasta 5 000 jalkaan pilvien sekaan, jolloin neuvostoliittolaiset hävittäjät kadottivat näköyhteyden koneeseen. Tällöin kone hävisi myös Neuvostoliiton ilmatorjunnan tutkasta. Pilven alla keväisen myöhäisillan pimeydessä kapteeni miehistöineen etsi sopivaa hätälaskupaikkaa alueen lukuisten jäätyneiden järvien joukosta. Lopulta lasku suoritettiin onnistuneesti noin kello 22.17 Louhen Korpijärvelle Venäjän Karjalassa, noin 400 kilometriä Murmanskista etelään (). Sinä aikana ilmatorjuntajoukoilla ei ollut minkäänlaista tietoa lentokoneen sijainnista ja kohtalosta. Neuvostokopterit saapuivat seuraavana aamuna paikalle pelastaen hytisevät matkustajat järven jäältä. 107 matkustajaa ja miehistön jäsentä kaikista 109 koneessa olleista selviytyi turmasta elossa. Neuvostoliiton ilmavoimien helikopterit hakivat matkustajat ja miehistön ja veivät heidät Murmanskiin, josta heidät vietiin lentokoneella Helsinki-Vantaan lentoasemalle, jonne Korean Air Linesin toimitusjohtaja Cho Choong-hoo saapui viedäkseen heidät takaisin kotimaahansa. Koneen lentäjä pidätettiin ja vietiin kuulusteluihin. Hän palasi myöhemmin takaisin Souliin. Luettelo televisiosarjan Lentoturmatutkinta jaksoista
Vuonna 1985 China Airlinesin lento 006 melkein putoaa mereen kun neljäs moottori sammuu. Syy oli lentäjän virhe. 
Konetyyppi: Boeing 747 Stafford Cripps
Vuonna 1946 Neuvostoliiton lentokonesuunnittelijat keskustelivat Stalinin kanssa lentokonesuunnittelusta ja vaativat hankkimaan uusinta tietoa läntisistä lähteistä. Stalin oli sanonut: ”Kuka hullu tulisi meille myymään salaisuuksiaan.” Kuitenkin hän antoi apulaisilleen luvan, jolloin neuvostotiedemiehet ja suunnittelijat matkustivat Isoon-Britanniaan tapaamaan Crippsiä ja uudistamaan koneita. Stalinin hämmästykseksi Cripps ja työväenpuolueen hallituksen jäsenet antoivat täydellistä tietoa uusimmasta tekniikasta, Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien upseerin Frank Whittlen suunnittelemasta Rolls-Royce Nene -lentokoneen moottorista ja keskustelivat valmistuslisenssin myöntämisestä heille. Nene-moottorin kopiota käytettiin Neuvostoliiton Klimov VK-1 -hävittäjissä ja myöhemmin MIG-15:ssä, jota käytettiin YK:n sotavoimia vastaan Korean sodassa vuonna 1950. Se aiheutti lukuisia B-29-pommittajien putoamisia sekä keskeytyksiä pommituksiin Pohjois-Korean yllä. Korean sota
Ennen Toista maailmansotaa Koreaa oli hallinnut Japani. Japani ja Korean Joseon-dynastia olivat solmineet protektoraattisuhteen vuonna 1905 ja vuonna 1910 Korea oli liitetty suoraan Japaniin. Vielä ennen maailmansodan loppua sodan voittaneet liittoutuneet olivat päättäneet, että Korean itsenäisyys palautettaisiin sodan jälkeen "in due course" eli sopivan ajan tullen. Japanin antautuessa Yhdysvallat oli ehdottanut Mantšuriaan edenneelle Neuvostoliitolle, että Neuvostoliitto ottaisi vastaan japanilaisten antautumisen 38. leveysasteen pohjoispuolella ja Yhdysvallat sen eteläpuolella. Neuvostoliitto suostui ja miehitti Korean niemimaan pohjoisosat amerikkalaisjoukkojen saapuessa syyskuussa 1945. Vielä Moskovan konferenssissa joulukuussa 1945 ajatuksena oli, että Koreasta tehtäisiin Yhdysvaltain, Neuvostoliiton, Britannian ja Kiinan välinen holhousajatus viiden vuoden ajaksi ennen itsenäisyyttä, mutta Neuvostoliitto luopui lopulta ajatuksesta. Korea jäi näin Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton miehittämiin kahteen osaan. Niobe (ilmatorjunta-alus)
"Niobe" oli siirretty 10. heinäkuuta 1944 jatkosodan aikana Kotkaan, jossa sen tehtävänä oli turvata tärkeää Kotkan satamaa. Neuvostoliittolaiset luulivat alusta miltei samankokoiseksi panssarilaiva "Väinämöiseksi" ja tekivät sitä vastaan 16. heinäkuuta 1944 ilmahyökkäyksen ("operaatio Hirmumyrsky"). Hyökkäystä on väitetty Neuvostoliiton suurimmaksi yhtä kohdetta vastaan tehdyksi ilmaiskuksi tai suurimmaksi Neuvostoliiton Itämeren laivaston ilmavoimien iskuksi yksittäistä kohdetta vastaan. Hyökkäykseen osallistui 131 konetta, ja se kesti 11 minuuttia. Koneina oli muun muassa neljä Douglas A-20G Boston -pommikonetta sekä 28 kappaletta Petljakov-2-pommikonetta. Varsinaiseen "Nioben" upottamiseen osallistui kolme torpedokonetta, jotka oli varustettu veden pinnasta kimpoavilla pommeilla. Tulittaessaan suurta pommikonelaivuetta torpedokoneet hyökkäsivät matalalta ja alus sai osuman kylkeensä. Pommitukseen osallistuneet koneet onnistuivat suurimmaksi osaksi välttämään voimakkaan ilmatorjuntatulen, menettäen vain yhden koneen, useamman vaurioituessa. Alus upposi Hallan ja Hietasen väliselle alueelle. Hyökkäyksessä kuoli 60 aluksen miehistön jäsentä, noin 260 pelastui. Hyökkäyksen johtaja kapteeni Rakov sai toisen Neuvostoliiton sankarin kultaisen tähden kunniamitalinsa. Korean Airin lento 7
Korean Airin lennolla 007 käytettiin Boeing 747-230B -matkustajalentokonetta, jonka sarjanumero oli CN20559/186 ja rekisteritunnus HL7442. Kone oli toimitettu palvelukseen 28. tammikuuta 1972. Lentokone lähti 31. elokuuta 1983 kello 23.50 EDT (3.50 UTC) New Yorkin John F. Kennedyn kansainvälisen lentoaseman portilta 15, 35 minuuttia myöhässä. Kone teki polttoainetankkausta varten välilaskun Alaskan Anchoragen kansainvälisellä lentoasemalla, josta se lähti Souliin kello 13.00 UTC. Lennon määränpää oli Etelä-Korean Gimpon lentoasema. Korean Airin lento 902
Korean Air Linesin lento 902 viittaa Korean Airin Boeing 707 -matkustajakoneen lentoon 20. huhtikuuta 1978 Pariisista Alaskan Anchoragen kautta Souliin, joka kuitenkin eksyi reitiltään, päätyi Neuvostoliiton ilmatilaan Kuolan niemimaalla ja jouduttuaan tulitukseen teki pakkolaskun järven jäälle Venäjän Karjalassa. Elät vain kahdesti
Neuvostoliitto syyttää aluksensa kaappauksesta Yhdysvaltoja. Yöllä salamurhaaja tiputtaa lankaa pitkin myrkkyä kohti Bondin suuta tarkoituksenaan tappaa hänet, mutta myrkky tippuukin Akin suuhun, ja hän kuolee. Myös toinen surmayritys epäonnistuu. Saadakseen peitetarinan Bond solmii valeavioliiton Kissy Suzukin (Mie Hama) kanssa. Asiana Airlinesin lento 214
Asiana Airlinesin lento 214 oli Asiana Airlinesin matkustajalento Incheonista, Etelä-Koreasta San Franciscoon, Yhdysvaltoihin 6. heinäkuuta 2013. Lentokoneen laskeutuminen San Franciscon lentoasemalle epäonnistui, kun kone oli laskeutunut liian aikaisin liian matalalle ja pyrstö osui ennen kiitotietä olevaan rantakiveykseen, lentäjien yrittäessä jo vetää laskua ylös. Kone pyöri ja pomppi kiitotiellä hurjasti jä päätyi kiitotien viereen toisen moottorin palaessa. Koneessa oli yhteensä 307 ihmistä, joista suurin osa kiinalaisia, korealaisia ja yhdysvaltalaisia. Onnettomuudessa kuoli kaksi 16-vuotiasta kiinalaista, ja yli 180 loukkaantui. Yksi henkilö kuoli vammoihinsa myöhemmin sairaalassa, jolloin uhriluku nousi kolmeen. Korean sota
Korean sota käytiin vuosina 1950–1953 Korean demokraattisen kansantasavallan (Pohjois-Korea) ja Kiinan kansantasavallan yhteisen "kansanarmeijan" sekä Korean tasavallan (Etelä-Korea) ja Yhdysvaltojen johtamien Yhdistyneiden kansakuntien (YK) joukkojen välillä. Yhdistyneiden kansakuntien asettuminen Pohjois-Koreaa vastaan Etelä-Korean tueksi perustui Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjan 51. artiklaan ja turvallisuusneuvoston päätökseen, jonka istuntoja Neuvostoliitto boikotoi siksi, ettei Kiinan kansantasavallan asemaa YK:ssa ollut tunnustettu. U-2-välikohtaus
U-2-välikohtaus syntyi 1. toukokuuta vuonna 1960, kun Neuvostoliiton ilmapuolustus ampui alas yhdysvaltalaisen Lockheed U-2 -tiedustelulentokoneen syvällä Neuvostoliiton ilmatilassa. Kone oli ollut 6 000 kilometrin pituisella tiedustelumatkalla halki Neuvostoliiton, Pakistanin Peshawarista Norjaan Bodøhön. Konetta ohjasi Gary Powers, CIA:n peiteoperaatiossa toiminut lentäjä. Powers pelastautui koneesta laskuvarjolla, ja neuvostoliittolaiset vangitsivat hänet vakoojana.