Kuka Bobby Moore oli?
Bobby Moore
Robert Frederick Chelsea ”Bobby” Moore (12. huhtikuuta 1941 – 24. helmikuuta 1993) oli englantilainen jalkapalloilija. Hän oli Englannin vuoden 1966 maailmanmestarijoukkueen kapteeni.
Moore (autonvalmistaja)
Moore oli yhdysvaltalainen kilpa-autojen valmistaja, jonka perusti entinen kilpa-ajaja Lou Moore. Tallin autot osallistuivat Formula 1:n Indianapolis 500 -osakilpailuun kausilla 1950, 1951 ja 1959. Lee Wallard ja Henry Banks toivat auton kuudentena maaliin kahdesti, mutta siihen aikaan vain 5 parasta saavuttivat pisteitä. Vuoden 1959 kilpailussa Bob Veith oli 12. Formula 1 -kausien lisäksi autot kilpailivat jo Indianapolis 500 -kilpailussa 1930-1940-luvuilla, jolloin niillä voitettiin viisi kilpailua (vuosina 1947-49 kolme peräkkäistä voittoa samalta radalta samalle tallille, jonka toisti uudelleen Penske Racing vuosina 2001-03). Bobby Ball
Robert 'Bobby' K. Ball (26. elokuuta 1925 Phoenix, Arizona–27. helmikuuta 1954 Phoenix, Arizona) oli yhdysvaltalainen moottoriurheilija. Garry Moore
Garry Moore (oik. Thomas Garrison Morfit 31. tammikuuta 1915 Baltimore, Maryland – 28. marraskuuta 1993 Hilton Head Island, Etelä-Carolina) oli yhdysvaltalainen koomikko, tietokilpailuisäntä ja viihdyttäjä. The Bobby Fuller Four
The Bobby Fuller Four oli yhdysvaltalainen rock and roll-yhtye, joka perustettiin El Pasossa Texasissa vuonna 1962. Yhtyeen perustajana ja keulahahmona toimi itse Bobby Fuller. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat: "I Fought the Law, "Let Her Dance" ja "Love's Made a Fool of You." Bobby Farrell
Roberto "Bobby" Alfonso Farrell (6. lokakuuta 1949 Aruba – 30. joulukuuta 2010 Pietari) oli arubalaissyntyinen tanssija ja viihdyttäjä. Hänet tunnettiin parhaiten diskoyhtyeestä Boney M., johon hän liittyi toimittuaan DJ:nä Saksassa. Bobby Orr
Robert Gordon ”Bobby” Orr, O.C. (s. 20. maaliskuuta 1948 Parry Sound, Ontario, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija. Hän oli puolustaja, ja häntä pidetään varsin yleisesti pelipaikkansa parhaana pelaajana. Hänen keskiarvonsa NHL:ssä on 1,39 pistettä ottelua kohden. Orrin lisäksi vain Paul Coffey on ainoa NHL-puolustaja joka on ylittänyt rajapyykin 1 piste per ottelu uran aikana. Orr voitti 1966–1978 kestäneellä ammattilaisurallaan NHL:n tärkeimmät palkinnot, monet useaan kertaan. Bobby Aro
Robert Leroy ”Bobby” Aro (22. lokakuuta 1926 Zim, Minnesota, USA – 19. tammikuuta 1996) oli toisen polven amerikansuomalainen radiotoimittaja ja viihdetaiteilija Yhdysvaltojen Minnesotassa. Hän tuli tunnetuksi myös Suomessa vuonna 1979 julkaistun kokoelma-albumin "Kapakka in the Kaupunki" myötä. Levyn humoristiset, amerikansuomalaisten fingelskankielellä höystetyt kupletit soivat 1980-luvulla usein Suomenkin radio-ohjelmissa, ja Aro kävi Suomessa esiintymässä vuonna 1980 säestäjänään suomalainen kantrirockyhtye Vanha Isäntä. Bobby Ryan
Bobby Ryan syntyi New Jerseyn osavaltiossa Cherry Hillissä nimellä Robert Shane Stevenson. Hänen vanhempansa ovat Bob ja Melody. Koko perhe pakeni New Jerseystä Kaliforniaan isän saadessa syytteen tappoyrityksestä ja he vaihtoivat sukunimensä Stevensonista Ryaniksi. Bob pahoinpiteli Melodya, mutta sai anteeksi ja perhe pysyi koossa. Valtion poliisi pidätti Bobin rynnäkössä perheen asuntoon Los Angelesissa, ja hän sai neljän vuoden vankeustuomion. Nykyisin perhe on jälleen yhdessä. Bobby Ryan
Bobby Ryan (syntymänimeltään Robert Shane Stevenson, s. 17. maaliskuuta 1987 Cherry Hill, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-joukkue Ottawa Senatorsia. Ryan on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä ja hän laukoo oikealta. Michael Moore
Moore tuli Yhdysvalloissa tunnetuksi "Roger ja minä" -elokuvalla, joka kuvasi mitä Flintissa tapahtui, kun General Motors sulki tehtaansa ja avasi uuden Meksikossa, jossa palkat olivat pienemmät. Nimi Roger viittaa Roger B. Smithiin, entiseen General Motorsin toimitusjohtajaan ja johtokunnan puheenjohtajaan. Bob Ross
Robert Norman "Bob" Ross (29. lokakuuta 1942 – 4. heinäkuuta 1995) oli yhdysvaltalainen öljyvärimaalari, taideopettaja ja televisiojuontaja. Hänet muistetaan parhaiten maalausohjelma "The Joy of Paintingin" isäntänä. Ohjelmaa tehtiin 11 vuotta, vuodesta 1983 vuoteen 1994. Roger Moore
Moore syntyi Lontoossa. Hänen isänsä oli poliisi ja äitinsä kotirouva. Vuodesta 1945 Moore esiintyi statistina elokuvissa mutta joutui vielä samana vuonna armeijaan 18-vuotiaana, heti toisen maailmansodan jälkeen, palveli Saksassa pienen varikon komentajana ja yleni kapteeniksi. Bobby Brown (freestylehiihtäjä)
Bobby Brown (s. 5. kesäkuuta 1991 Denver) on yhdysvaltalainen freestylehiihtäjä. Hän kilpailee slopestyle- ja big air -kisoissa. Scotty Moore
Winfield Scott ”Scotty” Moore III (27. joulukuuta 1931 Gadsden, Tennessee – 28. kesäkuuta 2016 Nashville, Tennessee) oli yhdysvaltalainen kitaristi. Hänet tunnettiin parhaiten Elvis Presleyn soolokitaristina vuosina 1954–1958 ja uudelleen 1960–1968. Hänet valittiin Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 2000 ja Memphis Music Hall of Fameen vuonna 2015. G. E. Moore
George Edward Moore, usein G. E. Moore (4. marraskuuta 1873 – 24. lokakuuta 1958), oli aikansa tunnetuimpia englantilaisia filosofeja. Häntä pidetään usein yhdessä Bertrand Russellin, Ludwig Wittgensteinin ja Gottlob Fregen kanssa yhtenä analyyttisen filosofian historian merkittävimmistä hahmoista. Bobby Brown
Bobby Brown (s. Robert Barisford Brown, 5. helmikuuta 1969 Boston, Massachusetts) on yhdysvaltalainen R&B-laulaja.
Brown on ollut yksi kirkkaimmista R&B-tähdistä 1980-luvun lopulta 1990-alkuun saakka. Hänen parhaiten menestynyt albuminsa on "Don't Be Cruel", joka yksin Yhdysvalloissa myi yli kymmenen miljoonaa kappaletta. Hänet tunnetaan "My Prerogative" -hitistä, josta Britney Spears levytti oman versionsa vuonna 2004. Brown teki tunnetuksi New Jack Swingin, joka yhdisteli klassista soulia, urban synth-funkia, ja hip-hop-rytmejä, joissa usein oli mukana rap-riimejä tavanomaisen melodisen säkeen ja kertosäkeen välissä. Bobby Joe Morrow
Ensimmäinen Morrown kultamitali tuli olympialaisten sataselta. Seuraavaksi hän jatkoi yhdysvaltalaisten mitaliketjua 200 metrin olympiajuoksuissa, sivuten matkalla olympiaennätystä. Lisäksi hän oli ankkurina Yhdysvaltojen 4 x 400 metrin viestijoukkueessa, joka voitti kultaa ja teki uuden maailmanennätyksen.
Olympialaisten jälkeen Morrown menestys kansallisella tasolla jatkui, mutta hän vetäytyi kilpakentiltä vuonna 1958. Hän yritti vielä paluuta ennen Rooman olympialaisia, muttei selviytynyt Yhdysvaltojen olympiajoukkueeseen. Bobby Orr
Boston Bruinsissa hän muodosti keskushyökkääjä Phil Espositon ja maalivahti Gerry Cheeversin kanssa kolmikon, joka johti joukkueen kahdesti Stanley-cupin voittoon. Todelliseen kiekkoilulliseen "Grand slamiin" Orr ylti vuonna 1970, jolloin puolustaja Stanley Cupin voiton lisäksi sai Norris Trophy-, Art Ross Trophy-, Hart Trophy-, ja Conn Smythe Trophy -palkinnot samalla kaudella toistaiseksi ainoana pelaajana lajin historiassa. 23-vuotiaana häntä alettiinkin kutsua supertähdeksi. Michael Moore
Moore on kotoisin Flintista Michiganista. Hänen isänsä oli autotehtaan liukuhihnatyöntekijä. Suku on irlantilainen ja Moore onkin katolilainen. Hän opiskeli viestintää Michiganin yliopistossa mutta jätti opinnot kesken. Hän kirjoitti jo opiskelijana opiskelijalehteen ja perusti 22-vuotiaana "The Flint Voicen", joka laajeni osavaltionlaajuiseksi. Lehti kuitenkin lopetettiin 1986, kun Moore muutti Kaliforniaan. Hän työskenteli hiukan aikaa "Mother Jones" -lehdessä ennen kuin meni töihin Ralph Naderin palvelukseen. Bobby Sands
Robert Gerard "Bobby" Sands (, 9. maaliskuuta 1954 Newtownabbey, Pohjois-Irlanti – 5. toukokuuta 1981 Downin kreivikunta, Pohjois-Irlanti) oli Irlannin tasavaltalaisarmeijan (IRA) aktivisti, joka tuli kuuluisaksi vankeustuomionsa aikana vuonna 1981 yli kaksi kuukautta kestäneestä nälkälakostaan, jonka tarkoituksena oli vaatia IRA-vangeille poliittisen vangin statusta. Sands menehtyi nälkälakkonsa seurauksena Lisburnin kaupungin lähistöllä sijainneessa Mazen vankilassa. Sitä ennen hänet oli valittu Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentin alahuoneen jäseneksi. Roger Moore
Mooren tienestit Bond-ajalta on pidetty salaisena, mutta hänen väitetään tienanneen kahdesta viimeisestä elokuvastaan noin viisi miljoonaa puntaa kappaleelta. Moore on edelleen eniten (seitsemän kappaletta) virallisia Bond-elokuvia tehnyt henkilö. Hän pystyi elämänsä aikana hyödyntämään kuuluisuuttaan toimimalla Unicefin hyvän tahdon lähettiläänä. Moore kirjoitti myös kirjan "Nimeni on Moore, Roger Moore" (2008, suom. 2009), jonka promootiokierroksella hän vieraili Helsingissä 3.–5. toukokuuta 2009. Tätä ennen hän oli vieraillut Suomessa Unicefin hyvän tahdon lähettiläänä vuonna 2005. Roger Moore
Moore teki vielä kaksi Bond-elokuvaa, "Octopussy – mustekala" (1983) ja "007 ja kuoleman katse" (1985), joista jälkimmäinen ei menestynyt erityisen hyvin. Moore sanoi viimeisen Bondinsa olleen elokuvasarjan huonoin ja totesi olleensa liian vanha rooliin. Joulukuussa 1985 Moore ilmoitti jättävänsä Bondin roolin, ja samalla hänen seuraajakseen ilmoitettiin Timothy Dalton. Bobby Joe Morrow
Bobby Joe Morrow kasvoi maatilalla, lähellä Texasin San Benitoa. Ennen pikajuoksijaksi erikoistumistaan, Morrow pelasi high school –aikanaan myös amerikkalaista jalkapalloa. High schoolin jälkeen Morrow jatkoi opintojaan Abilene Christian Universityssä.
Morrow voitti Yhdysvaltojen mestaruuden (AAU:n kisat) 1955 100 jaardin matkalla. Hänen menestyksekkäin vuotensa oli vuosi 1956, jolloin Sports Illustrated –lehti valitsi hänet vuoden urheilijaksi. Tuona vuonna hän voitti NCAA:n kisoissa 100 ja 200 metrin juoksut ja AAU:n kisoissa 100 metriä. Kauden lopussa hän matkusti Melbournen olympialaisiin Yhdysvaltojen pikajuoksujoukkueen johtajana. Hän palasi sieltä kolmen olympiakullan kanssa. Bobby McFerrin
Robert "Bobby" McFerrin, Jr. (s. 11. maaliskuuta 1950 Manhattan, New York, New York) on jazz-musiikilla aloittanut a cappella -laulaja. McFerrin tuli tunnetuksi vuoden 1988 hitistä "Don't Worry, Be Happy", joka nousi listaykköseksi USA:ssa. Hän myös sovitti ja esitti Cosby Show'n neljännen tuotantokauden tunnusmusiikin. Näissä kappaleissa McFerrin päällekkäisäänitti moniäänisen kappaleen studiossa esittäen itse kaikki lauluosat. Vuonna 1993 hän lauloi Henry Mancinin säveltämän tunnussävelen elokuvaan Vaaleanpunaisen pantterin poika. Bobby V
Löydettyään musiikin Bobby teki ensimmäiset oikeat kokeilunsa laulajana teinibändissä Mista. Hän oppi kuinka musiikkia tehdään, hänen vaikutteita olivat muun muassa OutKast, TLC ja Goodie Mob. Vuonna 1996 hänen yhtyeensä julkaisi debyyttialbuminssa ja tuotti erittäin suositun ”Blackberry Molasses” -kappaleen, joka on edelleenkin klassikko. Vähän aikaisemmin julkaistu albumi oli äänitetty lauluntekijöiden Tim & Bob ja Deliten kanssa, mutta luovat erimielisyydet hajottivat ryhmän. Pian sen jälkeen Bobby päätti palata opiskelujen pariin. Koulun ohella hän jatkoi musiikin tekemistä vapaa-ajallaan, toivoen pääsevänsä vielä jonakin päivänä esiintymään. Tänä aikana hän asui serkkunsa Kayon Robertsin kanssa Detroitissa Michiganissa. Bobbyn valmistuttua vuonna 2003 siirtyi hän kokopäiväisesti studiolle. Hän yritti myös aloittaa uraansa osallistumalla "American Idolin" ensimmäisellä tuotantokaudella, mutta tuomarit Simon Cowell ja Randy Jackson eivät päästäneet häntä jatkoon. Tästä huolimatta Bobbyn kolmen albumin demot päätyivät sattumalta Grammy-voittaja Ludacrisin käsiin, josta Bobbyn ura lähti nousuun. Bobby Moore
Ollessaan koulupoika Moore liittyi West Ham Unitediin ja nousi seuran edustusjoukkueeseen vuonna 1960. Hän pelasi keskuspuolustajana, missä hän menestyi hyvin enemminkin pelinlukutaitonsa kuin taklaustensa ansiosta. Pelé kuvaili Moorea reiluimmaksi puolustajaksi, jota vastaan hän on pelannut. Moore pelasi Englannin maajoukkueessa 1962 MM-kisoissa Chilessä, missä joukkue selvisi puolivälieriin. Moore oli kahden vuoden ajan maajoukkueen kapteenina, kuten myös omassa seurajoukkueessaan. Vuonna 1963 Moore johdatti West Hamin FA Cupin voittoon. Loppuottelussa Wembleyllä kaatui Preston maalein 3–2. Vuotta myöhemmin samalla stadionilla Mooren kipparoima West Ham kaatoi Cup-voittajien Cupin loppuottelussa Bayern Münchenin. Moore pääsi juhlimaan suurvoittoa samalla stadionilla vielä kolmannenkin kerran, kun Englanti MM-kotikisojen 1966 loppuottelussa kaatoi Saksan liittotasavallan maalein 4–2. Bobby Fischer
Robert James ”Bobby” Fischer (9. maaliskuuta 1943 Chicago, Illinois, Yhdysvallat – 17. tammikuuta 2008 Reykjavik, Islanti) oli yhdysvaltalaissyntyinen shakin yhdestoista maailmanmestari. Häntä pidetään yhtenä kaikkien aikojen lahjakkaimmista shakinpelaajista. Bobby Bloom
Bobby Bloom (1946 – 28. helmikuuta 1974) oli yhdysvaltalainen poplaulaja-lauluntekijä. Hän nousi vuonna 1970 maineeseen Jeff Barryn kanssa tekemällään laululla "Montego Bay", mutta jäi yhden hitin ihmeeksi. Laulu julkaistiin samannimisellä albumilla 1970. Alan Moore
Alan Moore (s. 18. marraskuuta 1953, Northampton, Englanti) on brittiläinen sarjakuvakäsikirjoittaja, jonka tunnetuimpiin teoksiin kuuluvat "Vartijat", "V niin kuin verikosto", "Helvetistä" ja "Kerrassaan merkillisten herrasmiesten liiga". Hän on myös kirjoittanut monien tunnettujen sarjakuvahahmojen seikkailuja, kuten Teräsmiehen ja Rämeen olennon, ja keksi Hellblazer-sarjakuvan päähenkilön, John Constantinen. Moore on monissa sarjakuvaharrastajien äänestyksissä nostettu parhaaksi elossa olevaksi sarjakuvakäsikirjoittajaksi. Demi Moore
Demi Gene Guynes (s. 11. marraskuuta 1962 Roswell, New Mexico, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan taitelijanimellä Demi Moore. Ray Moore
Raymond. "Ray" S. Moore (1905 – 13. tammikuuta 1984) loi yhdessä Lee Falkin kanssa seikkailusarjakuvan Mustanaamio, josta tuli hyvin suosittu ympäri maailmaa. Bobby Kerr
Robert ”Bobby” Kerr (9. kesäkuuta 1882 – 12. toukokuuta 1963) oli irlantilais-kanadalainen yleisurheilija ja olympiavoittaja Lontoossa 1908. Bobby Jones
Bobby Jones voi tarkoittaa muiden muassa seuraavia henkilöitä: Gary Moore
"Bad for You Baby" jäi Mooren viimeiseksi studioalbumiksi. Hän kuoli helmikuussa 2011 lomamatkallaan Espanjassa alkoholin aiheuttamaan sydänkohtaukseen. Wayne Moore
Wayne Richard Moore (30. marraskuuta 1931 Bridgeport, Connecticut – 20. helmikuuta 2015 Trumbull, Connecticut) oli yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja. Bobby Vinton
Bobby Vinton (syntyään Stanley Robert Vinton, Jr.; s. 16. huhtikuuta 1935) on yhdysvaltalainen, puolalaissukuinen poplaulaja, jonka vuonna 1962 julkaistu "Roses Are Red" -single pääsi heti ensimmäiselle sijalle Yhdysvalloissa. Sitä myytiin yli miljoona kappaletta, ja se menestyi myös Englannissa ja Saksassa päästen Top-20-listalle. Dickie Moore
Moore edusti Montreal Canadiensia 1951–1963. Hyökkääjä Moore aloitti uransa Montreal Jr. Royals -joukkueessa, jossa hän pelasi vuodesta 1947 vuoteen 1950. Hänet tunnettiin taitavana mailankäsittelijänä. Dickie Moore rikkoi Gordie Howen runkosarjan yhden kauden piste-ennätyksen kaudella 1958–1959 tehoilla 96 (41 maalia ja 55 syöttöä). Tämän ennätyksen rikkoi Bobby Hull vuonna 1966. Archie Moore
Vaikka Moore lopetti nyrkkeilemisen, hän ei jättänyt kehää lopullisesti. Hän toimi Alin uran alkuaikoina hänen avustajanaan. Myöhemmin hän avusti George Foremania Rumble in the Jungle -ottelussa. Uransa jälkeen Moore ryhtyi ajamaan afroamerikkalaisten oikeuksia. Moore kuoli 84-vuotiaana sairastettuaan lyhyen aikaa. Lenny Moore
Leonard Edward ”Lenny” Moore (s. 25. marraskuuta 1933 Reading, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon keskushyökkääjä. Hän pelasi koko NFL-uransa (1956–1967) ajan Baltimore Coltsissa. Harvey Mason
Bobbi Humphrey Roger ja minä
Roger ja minä ("Roger & Me") on Michael Mooren ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1989. Moore tuli Yhdysvalloissa tunnetuksi "Roger ja minä" -elokuvalla, joka kuvasi mitä Michiganin Flint-kaupungissa tapahtui, kun General Motors sulki tehtaansa ja avasi uuden Meksikossa, jossa palkat olivat pienemmät. Nimi Roger viittaa Roger B. Smithiin, entiseen General Motorsin toimitusjohtajaan ja johtokunnan puheenjohtajaan. Bobby Richardson
Robert Clinton ”Bobby” Richardson (s. 19. elokuuta 1935) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja (toinen pesämies). Hän otteli ensimmäisen kerran Major League -tasolla 5. elokuuta 1955 ja viimeisen kerran 2. lokakuuta 1966. Bobby Wood
Bobby Shou Wood (s. 15. marraskuuta 1992 Honolulu, Havaiji) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Hamburger SV:tä. Pelipaikaltaan oikeajalkainen Wood on hyökkääjä. Hän kuuluu myös Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkueeseen. Carl ”Bobo” Olson
Olsonilla oli suuria vaikeuksia pitää painonsa kurissa ja vuonna 1955 hän siirtyi pykälää ylempään painoluokkaan, ylempään keskisarjaan. Samana vuonna 22. kesäkuuta hän otteli suurena ennakkosuosikkina ylemmän keskisarjan maailmanmestaruudesta tuolloin 41-vuotiasta Archie Moorea vastaan, mutta tuli tyrmätyksi jo kolmannessa erässä. Tappionsa jälkeen Olson palasi takaisin keskisarjaan, missä hän voitti Jimmy Martinezin ja Joey Giambran ennen kuin otteli maailmanmestaruudesta Sugar Ray Robinsonia vastaan Chicagossa 9. joulukuuta. Myös tähän kamppailuun Olson lähti ennakkosuosikkina, mutta Robinson tyrmäsi hänet jo toisessa erässä. Uusintaottelu käytiin seuraavan vuoden toukokuussa Los Angelesissa, mutta myös siinä Robinson tyrmäsi Olsonin, tässä tapauksessa neljännessä erässä. Bobby Kerr
Kerr syntyi Enniskillenissä, Pohjois-Irlannissa, mutta hänen perheensä muutti Kanadaan hänen ollessaan viisivuotias ja asettui asumaan Hamiltoniin, Ontariooon. Kerr oli ammatiltaan palomies ja harjoitteli juoksua vapaa-ajallaan. Hänestä tuli pian alueensa paras pikajuoksija. Vuonna 1904 hän käytti säästönsä matkustaakseen St. Louisin olympialaisiin. Siellä hän karsiutui alkueristä 60 metrillä, 100 metrillä ja 200 metrillä. Mary Tyler Moore
Moore oli kolmesti naimisissa. Puolisot ovat aikajärjestyksessä Richard Meeker, Grant Tinker ja Robert Levine. Kolmas avioliitto Levinen kanssa kesti vuodesta 1983 Mooren kuolemaan saakka. Moore teki myös hyväntekeväisyystyötä mm. diabetestietoisuuden kasvattamiseksi; hän oli itse diabeetikko. Hänellä oli yksi poika, Richie, joka kuoli tapaturmaisesti vuonna 1980. Bobby Jones (golfaaja)
Jonesilla diagnosoitiin selkäytimen rakkula vuonna 1948 ja hän viettikin loppuelämänsä pyörätuolissa. Bobby Jones menehtyi synnyinkaupungissaan Atlantassa vuonna 1971, ja hänet haudattiin Oakland Semeteryn hautausmaalle. Bobby Grim
Robert ”Bobby” Grim (4. syyskuuta 1924 Coal City, Indiana, Yhdysvallat – 14. kesäkuuta 1995 Indianapolis, Indiana, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui yhdeksään Indianapolis 500 -kilpailuun kausina 1959–1964 ja 1966–1968. Hän oli parhaimmillaan kymmenes vuosien 1964 ja 1968 kilpailuissa. Grim sai vuoden tulokas -palkinnon vuoden 1959 kilpailussa vaikka oli 26:s. Hän kilpaili USAC-sarjassa voittaen Syracusessa vuonna 1960. Grim voitti IMCA Sprint car -mestaruuden vuosina 1955–1958 ajaen Hector Honoren kuuluisalla ”Black Deucella”. Davey Moore
David S. ”Davey” Moore (1. marraskuuta 1933 Lexington – 25. maaliskuuta 1963 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen nyrkkeilijä, joka oli höyhensarjan maailmanmestari maaliskuusta 1959 maaliskuuhun 1963. Bobby Brown (jalkapalloilija)
Bobby Brown (s. 19. maaliskuuta 1923) on skotlantilainen entinen jalkapallovalmentaja ja maalivahti. Dudley Moore
Dudley Stuart John Moore (19. huhtikuuta 1935, Dagenham, Essex, Iso-Britannia – 27. maaliskuuta 2002, Plainfield, New Jersey, Yhdysvallat) oli englantilaissyntyinen koomikko ja näyttelijä. Mäki vs. Moore
Mäki vs. Moore oli Helsingin olympiastadionilla 17. elokuuta 1962 käyty World Boxing Association -liiton nyrkkeilyn höyhensarjan maailmanmestaruusottelu, jossa kohtasivat suomalainen Olli Mäki ja yhdysvaltalainen Davey Moore. Kohtaaminen päättyi ottelun toisessa erässä, kun Mäki putosi kanveesiin ja Moore julistettiin voittajaksi teknisellä tyrmäyksellä. Ottelua oli Olympiastadionilla seuraamassa lähes 24 000 katsojaa. Bobby Brown (baseballpelaaja)
Robert William ”Bobby” Brown (s. 25. lokakuuta 1924) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja (kolmas pesämies). Hän syntyi Seattlessa, Washingtonin osavaltiossa, ja valmistui lääkäriksi. Bobby Zamora
Bobby aloitti ammattilaisuransa kaudella 1999–2000 Bristol Roversissa, jossa hän ehti pelata 4 ottelua ennen kuin siirtyi Bath Cityyn. Bathissa Bobby teki 8 maalia kuudessa ottelussa ennen kuin siirtyi lainalle Brighton & Hove Albion FC:hen. Kuuden lainaottelun jälkeen Albions osti Zamoran pelaajaoikeudet 100 000:lla punnalla. Kolmen kauden ja 70 maalin jälkeen Tottenham osti Zamoran 1,5 miljoonalla punnalla. Kaudet 2004–2008 Zamora on pelasi West Hamissa. Kaudeksi 2008–2009 Zamora siirtyi Fulhamiin yhdessä joukkuekaverinsa John Paintsilin kanssa. Kaupan arvo oli 6,3 miljoonaa puntaa. Zamora siirtyi Queens Park Rangersiin tammikuun 2012 siirtoikkunan viimeisen tunnin aikana. Hänen sopimuksensa on kahden ja puolen vuoden mittainen. Steve Moore
Steve Moore (s. 22. syyskuuta 1978) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edusti ammattilaisurallaan NHL-joukkue Colorado Avalanchea. Mooren lyhyt ura päättyi loukkaantumiseen Todd Bertuzzin lyötyä häntä nyrkillä päähän. Ku Klux Klan
1950-luvun alussa suuri joukko erilaisia itsenäisiä klaaneja alkoi vastustaa Yhdysvaltojen mustien kansalaisoikeusliikettä. Tämä vastarinta sisälsi useita väkivallantekoja ja erinäisiä uhkailuja. Tunnetuimmat ja tärkeimmät tapahtumat tältä aikakaudelta olivat:Klaanit surmasivat myös useita muita näihin aikoihin, mutta moni näistä tapauksista jäi ilmoittamatta. Esimerkiksi vuonna 1951 opettaja ja NAACP:n osavaltiojohtaja Harry T. Moore kuoli vaimonsa Harrietten kanssa, kun heidän makuuhuoneensa lattian alle asetettu pommi räjähti. Vaikka FBI:n tutkimuksissa nousi esille useita eri epäiltyjä, ketään vastaan ei nostettu syytteitä. Myöhemmin eräs klaanilainen ja Yhdysvaltain merijalkaväen sotilas kertoi NAACP:n toimijoilla, että hän ja eräät muut klaanilaiset olivat viranomaisten kanssa suunnitelleet Mooren murhaa ja sen toteuttamista. Atlantan Southern Regional Councilin tekemän murhanjälkeisen raportin mukaan neljänkymmenen mustan etelävaltiolaisen perheen koteja oli pommitettu 1951-52 välisenä aikana. Moore oli juuri sellaisia henkilöitä, jotka olivat jatkuvasti vaarassa, mutta suurin osasurmansa saaneista oli viattomia tai sellaisia, jotka eivät välittäneet klaaneja myötäilevästä ilmapiiristä. Bobby Timmons
Robert Henry "Bobby" Timmons (19. joulukuuta 1935 – 1. maaliskuuta 1974) oli yhdysvaltalainen jazzpianisti ja -säveltäjä. Hän syntyi Philadelphiassa, Pennsylvaniassa. Hänet tunnetaan roolistaan Art Blakeyn Jazz Messengers -yhtyeessä (1958–1961) sekä soul jazz -sävellyksistä "Moanin'", "Dat Dere" ja "This Here". Timmons soitti myös Cannonball Adderleyn, Chet Bakerin, Kenny Dorhamin, Hank Mobleyn, Lee Morganin, Donald Byrdin, Kenny Burrellin, Sonny Stittin ja Maynard Fergusonin kanssa. Ensimmäisen äänitteensä hän teki Dorhamin kanssa livenä toukokuussa 1956; leaderina hänen ensimmäinen albuminsa oli "This Here is Bobby Timmons" (1960). Roger Moore
Vuonna 1977 ensi-iltansa saanut Mooren seuraava Bond-elokuva "007 rakastettuni" oli menestyksekäs. Tuolloin siitä tuli elokuvasarjan katsotuin osa. Moore on itse sanonut kyseisen elokuvan olleen hänen uransa paras elokuva. Myös kaksi seuraavaa elokuvaa, "Kuuraketti" (1979) ja "Erittäin salainen" (1981), rikkoivat katsojaennätyksiä, ja viimeistään nyt Roger Moore liitettiin Bond-elokuvien historian keulahahmoksi. Bobby Goldsboro
Bobby Goldsboro keskeytti opintonsa Auburnin yliopistossa Alabamassa ja aloitti muusikon uransa Roy Orbisonin yhtyeen kitaristina 1960-luvun alussa. Vuonna 1964 hän ryhtyi soolouralle ja sai muutamia pikkuhittejä lauluista ”See the Funny Little Clown”, ”Little Things” ja ”Voodoo Woman”, ennen kuin suurmenestys tuli 1968 laululla ”Honey”. Ted Moore
Moorelle myönnettiin parhaan värikuvauksen Bafta-palkinto vuonna 1963 elokuvasta "Salainen agentti 007 Istanbulissa". Elokuvasta "Kunnian mies" hänelle myönnettiin parhaan värikuvauksen Oscar-palkinto vuonna 1966 ja parhaan brittiläisen värikuvauksen Bafta-palkinto vuonna 1967. Michael Moore
Michael Moore (s. 23. huhtikuuta 1954 Flint, Michigan) on yhdysvaltalainen dokumentaristi ja kirjailija. Moore tunnetaan yhteiskuntakriitikkona, joka on arvostellut dokumenteissaan muun muassa Yhdysvaltain suurteollisuutta, asejärjestö NRA:ta ja presidentti George W. Bushin hallintoa. Moore voitti parhaan dokumentin Oscar-palkinnon elokuvallaan "Bowling for Columbine" ja Cannesin elokuvajuhlien pääpalkinnon Kultaisen palmun elokuvastaan "Fahrenheit 9/11". Bobby Unser
Robert William "Bobby" Unser (synt. 20. helmikuuta 1934 Colorado Springs, USA) on amerikkalainen kilpa-ajaja. Hän kuuluu moottoriurheilusukuun, sillä kilpa-ajajat Al Unser ja Jerry Unser ovat hänen veljiään, Robby Unser hänen poikansa ja Al Unser Jr. ja Johnny Unser hänen veljenpoikiansa. Bobby Doerr
Robert Pershing ”Bobby” Doerr (7. huhtikuuta 1918 Los Angeles, Kalifornia – 13. marraskuuta 2017 Junction City, Oregon) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän oli kakkospesämies ja pelasi koko nelitoistavuotisen MLB-uransa Boston Red Soxille. Bobby Richardson
Richardsonin joukkue oli New York Yankees. Hän oli American Leaguen seitsenkertainen All-Star-pelaaja, World Seriesin "Most Valuable Player" 1963 ja viisinkertainen Gold Glove -voittaja. Lisäksi hänelle myönnettiin vuonna 1963 Lou Gehrigin muistopalkinto. Ted Moore
Moore syntyi Etelä-Afrikassa. Hän muutti Englantiin vuonna 1930. Toisen maailmansodan aikana hän palveli kuninkaallisissa ilmavoimissa, ensiksi lentäjänä ja sitten kuvausyksikössä. Sodan jälkeen hän siirtyi työskenteli brittiläisessä elokuvateollisuudessa kamerankäyttäjänä. Hän työskenteli muun muassa elokuvien "Aissa – ruskea viettelys" (1951) ja "Vauhtihirmut valloillaan" (1953) parissa. 1950-luvun puolessavälissä Mooresta tuli kuvaaja ("Director of Photography"). 1960-luvulla häntä pidettiin Britannian parhaimpina väri- ja laajakuvakuvaajana. Tätä kautta Moore päätyi kuvaamaan tunnistettavaan tyyliin kuvattuja James Bond -elokuvia. Scotty Moore
Mooren ura Elvis Presleyn ja basisti Bill Blackin kanssa alkoi Sun Recordsilla 5. heinäkuuta 1954. Tämän jälkeen Moore soitti useimmilla Elviksen tunnetuimmista kappaleista. Kappaleita, joilla hän soitti, olivat muun muassa ”That's All Right”, ”Heartbreak Hotel”, ”Blue Suede Shoes”, ”Hound Dog” ja ”Jailhouse Rock”. Bobby Orr
Orr menestyi ammattilaiskiekossa varsin eurooppalaisin opein ja esimerkiksi väkivaltaisuus puuttui lähes tyystin hänen otteistaan. Mies itse totesi ainakin puoliksi tosissaan suurimmaksi saavutuksekseen läpi uran ehjänä säilyneen hammaskaluston. Neuvostovalmentaja Anatoli Tarasov nimesi kanadalaispuolustajan jääkiekon todelliseksi kymmenottelijaksi tämän monipuolisuuden ansiosta. Puolustajana Bobby Orr oli pikemminkin kiekonriistäjä kuin taklaaja. Orrin tavaramerkkejä olivat kovat ja matalat laukaukset, jotka torjuttuinakin olivat omiaan aiheuttamaan vaarallisia maalinedustatilanteita. Fyysisesti hänen vahvuutensa olivat voimakkaat jalat, ja luistelijana hän olikin aivan omaa luokkaansa. Liikkuvat puolustajat Brad Park, Paul Coffey, Denis Potvin ja Ray Bourque ovat paljossa velkaa Orrin kahden suunnan työskentelylle. Mary Tyler Moore
Mary Tyler Moore (29. joulukuuta 1936 Brooklyn, New York – 25. tammikuuta 2017 Greenwich, Connecticut) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan ehkä parhaiten vuosien 1970–1977 tv-sarjasta "Mary Tyler Moore Show", mutta jo 1960-luvulla hän saavutti menestystä roolillaan "Dick Van Dyke Show’ssa". Gary Moore
Sooloalbumin julkaisun jälkeen Moore hyväksyi Lynottin pyynnön tulla auttamaan Thin Lizzyä, jonka kitaristi Eric Bell oli jättänyt. Mooren aika Thin Lizzyssa kesti kuitenkin vain pari kuukautta. Tämän jälkeen hän soitti jonkun aikaa Jon Hisemanin perustamassa fuusiojazzyhtyeessä Colosseum II. Moore levytti yhtyeen kanssa kolme albumia. Thin Lizzyyn hän palasi 1978, kun hän korvasi loukkaantuneen Brian Robertsonin Queenin kanssa tehdyllä Yhdysvaltain-kiertueella. Moore soitti kitaraa Thin Lizzyssä myös sen menestysalbumilla "" (1979).
Thin Lizzysta Moore palasi soolouralleen ja julkaisi albumin "Back On The Streets", joka sisälsi Mooren tunnetuimman soolohitin, ”Parisienne Walkwaysin”, joka nousi huhtikuussa 1979 Britannian listan kymmenen parhaan joukkoon. Yhdysvaltain-kiertueen aikana Moore ja Lynott riitautuivat. Moore palasi Britanniaan ja muodosti lyhytaikaisen G-Force-nimisen yhtyeen. Se teki vain yhden, flopanneen albumin. Lynott houkutteli tämän jälkeen Mooren jälleen takaisin Thin Lizzyyn. Hän soitti Thin Lizzyn konserttitallenteella "Life" ja jätti jälleen yhtyeen. Samoihin aikoihin hän julkaisi sooloalbumit "Corridors of Power" (1982), "Victims of the Future" (1983) ja "Run for Cover" (1985). Viimeksi mainittu sisälsi ”Out in the Fields” -nimisen kappaleen, joka oli Mooren ja Lynottin viimeinen yhteistyö ennen Lynottin tammikuussa 1986 tapahtunutta kuolemaa. Henry Moore
Sodan jälkeen perheeseen syntyi tytär Mary Moore vuonna 1946. Lapsi sai nimensä Mooren äidin mukaan, joka oli kuollut muutama vuosi aiemmin. Äidin kuolema ja vauvan syntymä saivat Mooren keskittymään enemmän perheeseen, mikä sai ilmauksensa hänen työssään niin että hän teki useita ”äiti ja lapsi” -aiheisia teoksia, vaikkakin lepäävät hahmot olivat edelleen suosiossa. Samana vuonna Moore kävi Amerikassa, kun hänen teostensa retrospektiivinen näyttely avattiin Museum of Modern Artissa New Yorkissa. Kenneth Clarkista tuli yllättävä mutta vaikutusvaltainen Mooren työn esitaistelija, ja asemassaan Ison-Britannian taideneuvoston jäsenenä hän sai aikaan taiteilijalle näyttelyjä ja toimeksiantoja. Vuonna 1948 Moore sai kansainvälisen kuvanveistopalkinnon Venetsian biennaalissa ja oli yksi merkittävimpiä vuonna 1951 pidetyn Festival of Britainin ja vuonna 1955 pidetyn ensimmäisen Documenta-näyttelyn taiteilijoita.
Toisen maailmansodan jälkeen Moorea oli lähestynyt pedagogi Henry Morris, joka pyrki uudistamaan opetusta kehittämällään "Village College" -järjestelmällä. Morris oli palkannut Walter Gropiuksen arkkitehdiksi toiseen village collegeen, jota suunniteltiin Impingtoniin lähelle Cambridgea, ja hän halusi Mooren suunnittelevan sen alueelle suuren julkisen veistoksen. County Council ei kuitenkaan pystynyt rahoittamaan Gropiuksen koko suunnitelmaa ja supisti hanketta, kun Gropius muutti Amerikkaan. Varojen puutteessa Morris joutui perumaan Mooren veistoksen, joka ei ollut edennyt alustavaa vaihetta pitemmälle. Moore käytti suunnitelmaa uudestaan vuonna 1950 samanlaisessa toimeksiannossa veistoksesta uuden Stevenagen kaupungin kouluun. Tällä kertaa hanke toteutui ja "Family Group" oli Mooren ensimmäinen suuri julkinen pronssiveistos. Bunny Wailer
Bunny Wailer ja reggaelegenda Bob Marley kasvoivat samassa perheessä, vaikka he eivät olleet veljeksiä. Bunnyn isä Thaddeus "Toddy" Livingston eli Bobin äidin Cedella Bookerin kanssa, ja heillä oli myös tytär, Pearl Livingston. Wailer perusti Marleyn ja Peter Toshin kanssa The Wailers -yhtyeen 1960-luvun alussa. Hänen roolinsa yhtyeen laulajana ja lauluntekijänä jäi jonkin verran Marleyn ja Toshin varjoon. Wailerin 1960-luvulla yhtyeelle tekemät kappaleet olivat gospel- ja Curtis Mayfield -vaikutteisia. Bobby Blotzer
Robert John (Bobby) Blotzer (s. 22. lokakuuta 1958 Pittsburgh, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rumpali, joka parhaiten tunnetaan Ratt-yhtyeen rumpalina. Hän on myös ollut mukana useissa sivuprojekteissa vuosien varrella. Joe Bonamassa
Kuusikielisen blues-kitaran virtuoosi Joe Bonamassa syntyi samana päivänä, joka olisi ollut Robert Johnsonin 66. syntymäpäivä. Hänen isänsä Len on kitaristi ja kitaramyymälän omistaja, ja niinpä Joe alkoi soittaa isältään saamaansa lyhytskaalaista Chiquita-kitaraa jo neljävuotiaana. Seitsemänvuotiaana hän oli siirtynyt soittamaan täysikokoista JB Player Stratocaster kitaraa ja hallitsi jo Stevie Ray Vaughanin ohjelmistoa. ”Sankareitani olivat englantilaiset Paul Kossoff, Peter Green ja Eric Clapton, sekä irlantilaiset Rory Gallagher ja Gary Moore, sekä tietysti Jeff Beck ja Jimmy Page”, kertoo Bonamassa. Kymmenvuotiaana hän keikkaili kotikaupunkinsa Utican lähettyvillä, ja tuolloin kuuluisa blueskitaristi B.B. King huomasi Bonamassan taidot. Bonamassa yhtyeineen toimi 13-vuotiaana Kingin esiintymisissä lämmittelyesiintyjänä. Tuohon aikaan Joe oli puoli vuotta kantrivirtuoosi Danny Gattonin seurassa. Gatton opetti hänelle eri soittotyylejä, kuten kantria, varhaista rock'n rollia ja jazzia. ”Danny Gatton avasi korvani eri tyylilajeille, maailmani vaihtui monosta stereoon.” Bonamassa kertoo Guitarist-lehden artikkelissa. Basil Dearden
Basil Deardenin viimeiseksi ohjaustyöksi jäi vuoden 1970 psykologinen melodraama "Elä kahdesti", jossa Roger Moore esittää hiljaista perheenisää, joka auto-onnettomuuden jälkeen huomaa kaksoisolentonsa ottaneen paikan hänen elämässään häntä itseään paremmin. Kohtalon ivaa on, että Dearden itse joutui pian itse auto-onnettomuuteen, jonka seurauksena kuoli 60-vuotiaana maaliskuussa 1971. Ennen sitä hän ehti ohjata Roger Moorea vielä kolmessa televisiosarjan "Veijareita ja pyhimyksiä" jaksossa. Gabriel Moore
Gabriel Moore (1785–1845) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän toimi Alabaman viidentenä kuvernöörinä 1829–1831. Häntä edelsi John Murphy ja seurasi Samuel B. Moore. Tony Moore
Tony Moore on brittiläinen muusikko. Hän oli brittiläisessä heavy metal -yhtyeessä Iron Maidenissä vuonna 1977, mutta vain yhden konsertin ajan, koska Iron Maidenin perustajan Steve Harrisin mielestä koskettimet eivät sopineet Iron Maidenin musiikkityyliin. Bobby Zamora
Robert Lester "Bobby" Zamora (s. 16. tammikuuta 1981 Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, joka seura on Englannin Valioliigaa pelaavaa Queens Park Rangers. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Bobby Orr
Bobby Orr teki NHL-urallaan 270 maalia ja 645 syöttöä 657 ottelussa. Uransa päättyessä hän oli johtava puolustajapelaaja tehopisteiden lukumäärässä liigahistoriassa. Ainoastaan hyökkääjäsuuruudet Wayne Gretzky, Mario Lemieux ja Mike Bossy ovat tehneet häntä enemmän tehopisteitä ottelua kohden. Lisäksi Bobby Orr on edelleenkin ainoa puolustaja, joka on kyennyt voittamaan NHL:n pistepörssin. Bobby Clarke
Robert Earle "Bobby" Clarke O.C. (s. 13. elokuuta 1949 Flin Flon, Manitoba, Kanada) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija ja Philadelphia Flyers -seuran entinen toimitusjohtaja. Clarke on NHL:n maineikkaimpia keskushyökkääjiä ja 1970-luvun menestyneimpiä kanadalaispelaajia. Bobby Edner
Robert Charles "Bobby" Edner (s. 5. lokakuuta 1988) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt paitsi vieraana useissa tunnetuissa televisiosarjoissa, myös tärkeässä roolissa muun muassa elokuvassa "Kosto avaruudesta" (2001). Bobby Aro
Bobby Aro on kotoisin samasta Saint Louisin piirikunnasta kuin Bob Dylan. Hän syntyi Zimin kaupungissa metsästäjä ja metsätyömies Victor Aron ja opettaja Hulda Aron pojaksi. Äiti Hulda kuoli, kun poika oli kolmevuotias. Bobby Aro kävi koulunsa paikkakunnalla nimeltä Leonidas. Hänen isoisänsä oli viihdeorkesterin johtaja, joka kierteli esiintymässä alueen iltamissa. Bobby Doerr
Doerr osallistui yhdeksään "All star" -otteluun ja tuli vuonna 1986 kelpuutetuksi Baseball Hall of Fameen. Hän asui 1930-luvun lopulta saakka Oregonissa. Toby Leonard Moore
Toby Leonard Moore (s. 21. huhtikuuta 1981 Sydney) on australialainen näyttelijä, joka tunnetaan erityisesti rooleistaan Victorina elokuvassa "John Wick", James Wesleynä televisiosarjassa "Daredevil" ja Bryan Connertyna sarjassa "Billions". Bobby Bland
Bobby ”Blue” Bland eli Robert Calvin Bland (27. tammikuuta 1930 – 23. kesäkuuta 2013) oli afroamerikkalainen laulaja. Roger Moore
Sir Roger George Moore, (14. lokakuuta 1927 Lontoo, Iso-Britannia – 23. toukokuuta 2017 Crans-Montana, Sveitsi) oli englantilainen näyttelijä. Hän esiintyi useissa toimintaelokuvissa. Lisäksi hän oli toiminut Unicefin hyväntahdon lähettiläänä. Hänet tunnettiin parhaiten roolistaan James Bondina (1973–1985) sekä "Pyhimys"-televisiosarjan Simon Templarina (1962–1969). Elä elämäsi laulaen
Bob Moore - kontrabasso Bobby Womack
Robert ”Bobby” Dwayne Womack (4. maaliskuuta 1944 Cleveland, Ohio – 27. kesäkuuta 2014) oli yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja muusikko. Hän teki pääasiassa R&B- ja soul-musiikkia, ja hänen menestyksensä oli suurimmillaan 1970- ja 1980-luvuilla. Bob Marley
Robert Nesta ”Bob” Marley (kasteestaan 1981 alkaen Berhane Selassie; 6. helmikuuta 1945 Saint Ann, Jamaika – 11. toukokuuta 1981 Miami, Florida, Yhdysvallat) oli jamaikalainen laulaja-lauluntekijä, muusikko, rastafari-liikkeen tunnettu edustaja ja The Wailers -yhtyeen johtohahmo. Marley oli yksi jamaikalaisperäisen reggae-musiikin kehittäjistä ja sen kuuluisin esittäjä. Monet hänen tunnetuimmista lauluistaan ovat yhteiskunnallisesti kantaa ottavia, ja hänet tunnettiin myös afrikkalaisen vapautusliikkeen tukijana. Marley aloitti uransa 1960-luvulla ska-musiikilla, mutta varsinainen suosio kohtasi häntä vasta 1973 julkaistujen albumien "Catch a Fire" ja "Burnin’" myötä. Marleyn tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa ”One Love”, ”No Woman, No Cry”, ”Could You Be Loved”, ”Get Up, Stand Up”, ”Exodus”, ”I Shot the Sheriff”, ”Redemption Song” ja ”Buffalo Soldier”. Marley kuoli syöpään vuonna 1981. Bobby Sands
Bobby Sands kuoli Mazen vankilassa 5. toukokuuta 1981 66 päivän nälkälakon jälkeen. Hän ehti olla parlamentin jäsenenä 25 päivää. Sandsin lisäksi vuoden 1981 nälkälakossa kuoli yhdeksän muuta vankia. Belfastissa järjestettyihin Sandsin hautajaisiin osallistui yli 100 000 ihmistä. Hänen kuolemansa aiheutti levottomuuksia Pohjois-Irlannin lisäksi myös useissa muissa paikoissa: Milanossa 5 000 opiskelijaa osallistui mielenosoitukseen, jossa muun muassa poltettiin Iso-Britannian lippuja. Myös Pariisissa järjestettiin tuhansia ihmisiä kerännyt mielenosoitus. Belgian Gentissä Britannian konsulaatti joutui hyökkäyksen kohteeksi, ja Oslossa kuningatar Elisabetia heitettiin tomaateilla. Mielenilmauksia oli myös muun muassa Portugalissa, Yhdysvalloissa ja Israelin palestiinalaisalueilla. Myös Nelson Mandelan kerrotaan aloittaneen nälkälakon Sandsin innoittamana. Bobby Rush
Bobby Rush (s. 23. marraskuuta 1946 Albany, Georgia) on yhdysvaltalainen poliitikko demokraattisesta puolueesta. Vuoden 1993 alusta alkaen hän on ollut Yhdysvaltain kongressin edustajainhuoneen jäsen Illinoisin osavaltion 1. piiristä. Hänen piirissään on suurempi määrä afroamerikkalaisia (65 %) kuin yhdessäkään muussa Yhdysvaltain vaalipiirissä. Bob Fosse
Robert Louis ”Bob” Fosse (23. kesäkuuta 1927 Chicago – 23. syyskuuta 1987 Washington, DC) oli yhdysvaltalainen musikaalien koreografi ja ohjaaja sekä elokuvaohjaaja. Hän voitti urallaan kahdeksan Tony-palkintoa, kolme Emmy-palkintoa ja sai vuonna 1972 parhaan ohjauksen Oscarin ja Bafta-palkinnon elokuvasta "Cabaret". Colleen Moore
Moore teki menestyksekkään uran Hollywoodissa mykkäelokuvan kultakaudella, jolloin hän näytteli kaikkiaan yli 50 elokuvassa. Hän oli suosionsa huipulla 1920-luvulla, jolloin hän myös oli Clara Bow’n ja Louise Brooksin ohella yksi mykkäelokuvan johtavia flapper-tyttöjä. Uransa huipulla hän ansaitsi peräti 12 500 dollaria viikossa. Mooren skaala ulottui äänielokuvaan asti, mutta monien muiden mykkäfilmitähtien tavoin hänen valkokangasuransa päättyi kokonaan jo vuonna 1934 eikä hän palannut enää koskaan elokuviin, vaikka eli vielä yli 50 vuotta. Demi Moore
Demi Gene Guynes syntyi ja varttui New Mexicon Roswellissa. Hänen biologinen isänsä Charles Harmon, Sr. jätti äidin, Virginia Kingin, ennen tyttären syntymää. Demin ollessa kolmekuinen hänen äitinsä avioitui uudelleen sanomalehtimies Dan Guynesin kanssa. Guynes vaihtoi työtä usein, mistä johtuen perhe myös muutti useasti. Moore kertoi myöhemmin isäpuolensa kasvattaneen hänet ja pitävänsä tätä oikeana isänään, ja ettei hänellä ole kunnollista suhdetta biologiseen isäänsä. Moore sai tietää totuuden biologisesta isästään vasta 13-vuotiaana, löydettyään äitinsä ja isäpuolensa vihkitodistuksen. Michael Moore (poliitikko)
Michael Kevin Moore (s. 3. kesäkuuta 1965 Dundonald, Pohjois-Irlanti) on brittiläinen poliitikko. Hän on Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentin alahuoneen jäsen vuodesta 1997 ja Skotlanti-ministerinä David Cameronin hallituksessa 29. toukokuuta 2010 lähtien. Moore korvasi Danny Alexanderin, joka siirtyi toiseksi valtiovarainministeriksi eronneen David Lawsin tilalle. Moore on yksi viidestä liberaalidemokraattisesta ministeristä Cameronin koalitiohallituksessa. Mäki vs. Moore
25-vuotias Olli Mäki oli noussut Euroopan huipulle saavuttamalla 60 kg:n sarjassa EM-hopeaa Prahassa 1957 ja EM-kultaa Luzernissa 1959. Ammattilaiseksi hän siirtyi vuotta myöhemmin, kun Suomen olympiakomitea ei poliittisista syistä valinnut Työväen Urheiluliittoon kuulunutta Kokkolan Jymyä edustanutta Mäkeä Rooman kesäolympialaisiin. Kokkolan Jymy jopa erosi TUL:sta, mutta Olli Mäki erosi puolestaan Jymystä ja perusti muutaman muun urheilijan kanssa Kokkolan Työväen Urheilijat, joka liittyi TUL:oon. Mäen mielestä ei ollut mahdollista, että Työväen Urheiluliiton jäseniä ei otettaisi Olympialaisiin mukaan. Hallitsevana euroopanmestarina hän olisi ollut jopa yksi suurimmista kultamitalisuosikeista. Tämän skandaalin myötä Olli Mäki ryhtyi ammattilaiseksi. Elis Askin ammattilaistallista käsin Mäki otteli ensimmäisen kerran lokakuussa 1960. Hän onnistui jo vajaata kahta vuotta myöhemmin nousemaan hallitsevan mestarin Davey Mooren haastajaksi, osittain myös Askin promoottorintaitojen ansiosta. Euroopan ammattilaislistoilla Mäki oli ennen Mooren kohtaamistaan ollut parhaimmillaan kolmantena. Bowling for Columbine
Bowling for Columbine on Michael Mooren 119-minuuttinen dokumenttielokuva. Se on dokumentti yhdysvaltalaisten tuliasehulluudesta ja kyseenalaistaa amerikkalaista "kulttuuria". Elokuvan on levittänyt Sandrew Metronome. Suomen ensi-ilta oli 7. helmikuuta 2003. Elokuva palkittiin Oscarilla parhaasta dokumentista. Bobby (vuoden 1973 elokuva)
Bobby on vuonna 1973 ilmestynyt intialainen Bollywood-elokuva, jonka ohjasi Raj Kapoor. Päärooleja näyttelevät Kapoorin poika Rishi Kapoor ensimmäisessä pääroolissaan ja Dimple Kapadia ensimmäisessä elokuvassaan. Bobby Bare
Robert Joseph "Bobby" Bare (s. 7. huhtikuuta 1935) on yhdysvaltalainen countrylaulaja-lauluntekijä.
Bare kasvoi vaatimattomissa oloissa, työskenteli maatilalla, tehtaissa ja jäätelönmyyjänä 15-vuotiaasta asti. Hän rakensi itse ensimmäisen kitaransa ja alkoi esiintyä alle 20-vuotiaana. 1950-luvun lopulla hän muutti Los Angelesiin ja teki ensimmäisen levynsä vuonna 1958. Jimmy Cobb
Bobby Timmons Bobby Jones (golfaaja)
Robert Tyre "Bobby" Jones Jr (17. maaliskuuta 1902 Atlanta, Georgia, Yhdysvallat – 18. joulukuuta 1971) oli yhdysvaltalainen amatöörigolfaaja. Hän voitti 7 major-turnausta, neljästi US Openin (1923, 1926, 1929 ja 1930) ja kolmesti British Openin (1926, 1927 ja 1930). Jones teki historiaa kaudella 1930 voittamalla molempien ammattilaisturnauksien lisäksi myös vastaavat amatööriturnaukset. Saavutusta kutsuttiin golfin Grand Slamiksi, ennen kuin kaksi major-turnausta, The Masters Tournament ja PGA Championship syrjäyttivät amatööriturnaukset. Kauden 1930 jälkeen Jones lopetti suoraan huipulta vain 28-vuotiaana.