Minä vuonna ebola ekan kerran havaittiin?
Ebola
Ebolavirus tunnistettiin vuonna 1976, kun Zairessa (nykyinen Kongon demokraattinen tasavalta) puhkesi Ebola-epidemia. Sen jälkeen tautia on havaittu ihmisillä Kongon demokraattisessa tasavallassa, Ugandassa, Sudanissa, Gabonissa, Guineassa, Sierra Leonessa ja Senegalissa. Vuonna 2014 puhkesi ennennäkemättömän laaja Länsi-Afrikan ebolaepidemia, jonka myötä tauti levisi myös Liberiaan ja Nigeriaan sekä yksittäistapauksina muun muassa Espanjaan, Yhdysvaltoihin ja Maliin.
Heroiini
Vuonna 1897 saksalaisessa Bayer-lääkeyrityksessä huomattiin, että diasetyylimorfiini oli morfiinia voimakkaampaa. Bayer rekisteröi aineen tuotemerkikseen nimellä Heroin. Nimi tulee luultavasti saksan sanasta "heroisch", jolla viitattiin ”sankarilliseen” oloon, jota Bayerin testaajat olivat kokeneet aineesta saaneensa. Vuodesta 1898 vuoteen 1910 heroiinia markkinoitiin riippuvuutta aiheuttamattomana morfiinin korvaajana ja (lasten) yskänlääkkeenä. Morfiinia käytettiin samaan aikaan yleisesti yskänlääkkeissä. Unitauti
Tautia esiintyy säännöllisesti joillakin Saharan eteläpuolisen Afrikan alueilla, ja tartuntavaarassa on noin 70 miljoonaa ihmistä 36 maassa. Vuonna 2010 tautiin kuoli noin 9 000 ihmistä, kun vuonna 1990 kuolleita oli vielä 34 000. Arviolta 30 000 ihmistä on tällä hetkellä saanut tartunnan. Vuonna 2012 uusia tartuntoja oli 7 000. Yli 80 % tartunnan saaneista on Kongon demokraattisessa tasavallassa. Lähihistoriassa on kolme suurta unitautiepidemiaa: ensimmäinen 1896–1906 pääasiassa Ugandassa ja Kongon altaan alueella ja kaksi muuta vuosina 1920 ja 1970 useissa Afrikan maissa. Eläimet, esimerkiksi lehmät, voivat kantaa tautia ja saada tartunnan.
Unitautia tiedetään esiintyneen Afrikassa ainakin 1300-luvulta lähtien. Paul Ehrlich ja Kiyoshi Shiga kehittivät sairauteen ensimmäisen lääkkeen vuonna 1906. Lääkkeellä havaittiin kuitenkin pian mahdollinen vakava sivuvaikutus, sokeus. Unitauti oli jo lähes hävinnyt 1960-luvulla, mutta se on ollut taas yleistymässä viimeisten vuosikymmenten aikana. Ebola
Muutamia ebola-tapauksia ilmeni lokakuun alussa Yhdysvalloissa, Espanjassa ja Makedoniassa. Espanjassa ja Yhdysvalloissa tauti tarttui sairaaloissa ebola-potilaista näitä hoitaneisiin henkilöihin. Ebolan pelättiin alkavan levitä Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Muun muassa Iso-Britanniassa harjoiteltiin ebolan vastaisia toimia mahdollisen epidemian varalta. Lääkärit ilman rajoja -järjestön mukaan maailmaa uhkasi ebolapandemia. Toisaalta monet asiantuntijat kiistivät laajan epidemian mahdollisuuden länsimaissa, ja pitivät ebolaa enemmän köyhiä maita uhkaavana tautina. Monet länsimaat aloittivat kuumeen mittaamisen niille lentomatkustajille, joiden matkustushistoria oli epäilyttävä. Suomessa Ulkoministeriö suositteli välttämään matkustamista Liberiaan, Sierra Leoneen ja Guineaan. Ebola
Gabonissa tehdyssä tutkimuksessa, jossa tutkittiin 4 000 ihmisen verinäytteet, peräti 15,3 prosentilta tutkituista löydettiin vasta-aineita Ebola-virukselle. Tutkituista moni asui alueilla, joilla ei ollut koskaan ollut Ebola-epidemiaa. Metsäisillä alueilla vasta-aineita löytyi eräissä kylissä jopa kolmannekselta tutkituista. Kun otetaan huomioon Gabonin asukasmäärä (1,5 miljoonaa), yksistään tässä valtiossa voi arvioida Ebola-vasta-aineita löytyvän yli 200 000 ihmiseltä. On vielä epäselvää, onko näin moni sairastanut Ebola-tartunnan oireettomasti vai mistä vasta-aineet ovat peräisin. Koska Ebola-virukseen on kuollut epidemioissa yhteensä vain muutama tuhat ihmistä, on taudin kuolleisuuslukuja arvioitaessa huomioitava se mahdollisuus, että moni sairastaa Ebola-viruksen tietämättään eikä kirjaudu sairastaneiden määrään. Raportoimattomia Ebola-tapauksia on myös luultavasti sattunut tiettömien viidakkotaipaleiden takana muulloinkin. Länsi-Afrikan ebolaepidemia 2014
Ebolasta toipuneilla on ilmennyt monenlaisia ikäviä vaivoja, kuten näkö- ja kuulohäiriöitä. Vielä keväällä 2015 ei tiedetä johtuvatko itse taudista vai esimerkiksi desifiointiaineista. Ehlers–Danlosin syndrooma
Sairaus on nimetty sen tunnistaneiden lääkärien, tanskalaisen Edvard Ehlersin (1863–1937) ja ranskalaisen Henri-Alexandre Danlosin (1844–1912), mukaan. Ensimmäinen Ehlers–Danlosin syndrooman oirekuva esiteltiin kirjallisuudessa 1900-luvun alkupuolella. Pogostantauti
Viruksen nimi Sindbis tulee egyptiläisestä kylästä, josta virus eristettiin 1950-luvulla. Suomessa viruksen vasta-aineita on löydetty vuonna 1965, ja epidemiaksi se puhkesi vuonna 1974. Tauti puhkeaa epidemiaksi seitsemän vuoden välein Länsi-Afrikan ebolaepidemia 2014
Koska ebolaa ei ollut aiemmin havaittu Länsi-Afrikassa, tautia ei alussa tunnistettu siellä ebolaksi ja se levisi vapaasti muutamia kuukausia. Kun sairaus tunnistettiin maaliskuussa 2014, se oli levinnyt Guineassa ja tautiepäilyjä alkoi ilmetä myös Liberiassa ja Sierra Leonessa. Sierra Leone
Vuosina 2014–2015 Sierra Leone oli yksi kolmesta Länsi-Afrikan ebolaepidemiasta pahimmin kärsineestä maasta. Ebolaan kuoli Sierra Leonessa yhteensä 3 956 ihmistä. Ebolaepidemia todettiin päättyneeksi Sierra Leonessa marraskuussa 2015, ja päättyminen vahvistettiin taudin jälkiseurannan jälkeen maaliskuussa 2016. Ebola
Loppuvaiheessa uhri saattaa saada voimakkaita epileptisiä grand mal -kouristuskohtauksia. Tällöin ravistuksen seurauksena uhri saattaa levittää tautia ympärillä oleviin eläviin olentoihin. Marburgin tauti
Marburgin tauti on hengenvaarallinen verenvuotokuume, jota aiheuttaa Marburg-virus. Sekä virus että sairaus ovat sukua Ebolalle ja ovat peräisin samalta Afrikan alueelta (Ugandasta ja Länsi-Keniasta). Taudin isäntäeläintä ei tunneta. Hullun lehmän tauti
Hullun lehmän tauti (, lyh. BSE) on nautaeläimillä esiintyvä sienimäinen aivorappeutumasairaus, joka tunnistettiin ensimmäisen kerran Isossa-Britanniassa vuonna 1986. BSE-taudin aiheuttajana tiedetään nykyisin olevan prioni. Tauti johtaa lopulta eläimen kuolemaan. Kenema
Sisällissodan jälkeen vuoden 2005 loppuun asti iso joukko pakistanilaisia rauhanturvaajia oli sijoitettuina Kenemaan. Vuosina 2014–2015 Keneman piirikunta oli pahimpia ebolan esiintymisalueita. Sittemmin tartuntatauti saatiin hallintaan ja uusia kuolemia ei enää ole esiintynyt. Apinarokko
Apinarokko löydettiin 1950-luvulla, kun poliorokotteen kehittämiseen tarvittiin apinan munuaissolukkoa ja rokotteen turvallisuutta testattiin apinoilla. Koe-eläiminä käytetyt apinat tuotiin Länsi-Afrikasta ja Aasiasta. Eläimissä todettiin aika ajoin infektiotauteja, joihin kuului myös ensimmäisen kerran vuonna 1958 Kööpenhaminassa havaittu rakkulainen ihottuma. Apinoista viljelty rokkovirus muistutti isorokon aiheuttajaa mutta poikkesi siitä kuitenkin monien biologisten ominaisuuksien osalta. Rotavirus
Vaikka rotavirus havaittiin ensimmäisen kerran jo vuonna 1973 ja jopa 50 % vakavasti ripuloivista vauvoista ja pikkulapsista joutuu sen takia sairaalahoitoon, sen kansanterveydellistä merkitystä ei vieläkään tunnisteta kansainvälisessä yhteisössä, varsinkaan kehitysmaissa. Vaikka rotavirus on helposti hoidettavissa oleva lastentauti, silti lähes kaksi miljoonaa sairastuu vakavasti sen takia ja siihen kuolee vuosittain yli 450 000 alle viisivuotiasta lasta, joista suurin osa kehitysmaissa. Rotavirustartunnat eivät kuitenkaan rajoitu pelkästään kehitysmaihin, vaan esimerkiksi Yhdysvalloissa vakavan gastroenteriittitartunnan sai aikaisemmin vuosittain noin 2,7 miljoonaa lasta ennen kuin siellä alettiin rokottaa virusta vastaan. Näistä lapsista sairaalahoitoon joutui lähes 60 000 ja keskimäärin 37 kuoli. Kansanterveyskampanjoiden pääkohteina ovat olleet lapsipotilaiden oraalinen rehydraatio eli suun kautta annettu nestehoito ja terveille tarkoitettu rokote. Niissä maissa, joissa lasten rokotusohjelmaan on lisätty rotavirusrokote, rotavirustartuntojen määrä ja vakavuus ovat huomattavasti vähentyneet. IgA-nefropatia
IgA-nefropatia eli Bergerin tauti on maailman yleisin glomerulonefriitti eli munuaiskerästulehdus. Nefropatia kuvattiin ensimmäisen kerran vuonna 1968.
Tautiepäily herää, kun virtsanäytteessä näkyy verta ja valkuaista sekä muut taudit on poissuljettu. Valtaosalla potilaista ei ole oireita, mutta kolmasosalla esiintyy ajoittain makroskooppista hematuriaa. Tautia ei toistaiseksi voida parantaa, mutta sen etenemistä voidaan hidastaa. Tauti diagnosoidaan useimmiten munuaisbiopsian avulla, johon päädytään yleensä rutiininomaisen terveystarkastuksen yhteydessä havaitusta korkeasta verenpaineesta.
IgA:ta tavataan iästä riippumatta. Yleisintä se on yli 30-vuotiailla. Ebola
Ebola aiheuttaa verenvuotokuumeen myös monissa muissa nisäkkäissä. Ebolaa on havaittu muun muassa simpansseissa, gorilloissa, muissa kädellisissä, hedelmälepakoissa, piikkisioissa, sioissa ja sukeltaja-antiloopissa. Ebolaa on löytynyt eläimistä muualtakin kuin Afrikasta, muun muassa Bangladeshista ja Filippiineiltä. Länsi-Afrikan ebolaepidemia 2014
Lokakuussa 2014 havaittiin yksittäisiä ebolatapauksia Yhdysvalloissa ja Espanjassa. Sairastuneet saivat ebolan Afrikasta tai hoitamalla kotimaassa siellä tartunnan saaneita. Afrikasta ebolan saanut liberialaismies kuoli Dallasissa 8. lokakuuta 2014. 12. lokakuuta 2014 miestä hoitaneella sairaalatyöntekijällä todettiin ebola. 15. lokakuuta 2014 varmistui myös toisen sairaanhoitajan saama tartunta. Marburgin tauti
Vuoden 2005 alussa Maailman terveysjärjestö WHO alkoi tutkia Angolassa puhjennutta tunnistamatonta verenvuotokuume-epidemiaa, joka keskittyi maan koillisosaan. Epidemian arveltiin alkaneen jo maaliskuussa 2004 Uigen provinssin lastenosaston ahtaissa tiloissa. Eräs lääkäreistä huomasi, että erään sittemmin kuolleen lapsen oireet viittasivat verenvuotokuumeeseen. Taudinaiheuttaja tunnistettiin lopulta 22. maaliskuuta 2005 Marburg-virukseksi; tällöin kuolleiden määrä lähestyi jo sataa. Angolan terveysviranomaiset ilmoittivat viruksen levinneen seitsemään maan 18 provinssista; 16. toukokuuta todettuja tartuntatapauksia oli 336, joista 292 oli kuollut. Chikungunya
Chikungunya kuvattiin ensimmäisen kerran Tansaniassa, Afrikassa vuonna 1952. Intiassa sitä tavattiin ensimmäisen kerran vuonna 1963 Kalkutassa. Vuonna 1999 se aiheutti Pelabuhan Klangissa, Malesiassa 27 ihmisen sairastumisen. Ebola
Virusviljelynäytteet ovat hengenvaarallisia ja Ebola onkin tarttunut myös laboratorio-onnettomuuksissa. Vuoden 2009 influenssapandemia
Lääketieteellinen yhteisö kiinnitti huomiota influenssapandemian ja narkolepsian mahdolliseen yhteyteen, koska H1N1-influenssaan on aiemmin liittynyt neurologisia sairauksia: vuosina 1916–1923 esiintyi encephalitis lethargica -tautia samoihin aikoihin tuolloisen H1N1-pandemian, espanjantaudin kanssa; vuonna 1977 H1N1-rokote aiheutti Guillain-Barrén oireyhtymää. Länsi-Afrikan ebolaepidemia 2014
Ebolan hoitoa ovat hankaloittaneet paikallisen terveydenhoitohenkilöstön puutteelliset työskentelyolosuhteet. Osa Liberian terveydenhoitoalan työntekijöistä meni lokakuussa 2014 lakkoon, koska heiltä puuttui kunnollisia suojavarusteita. Lisäksi hoitajat vaativat ebolapotilaista vaarallisen työn lisää. Lokakuun 2014 puoliväliin mennessä 201 Liberian terveydenhuollon työntekijää oli saanut ebolan ja 95 sairastuneista kuollut. Lakosta huolimatta Liberian sairaaloista suurin osa kykeni toimimaan normaalisti. Lokakuussa 2014 hautaustyöntekijät menivät lakkoon Sierra Leonessa maksamattomien palkkojen vuoksi. Marraskuussa 2014 neljäsataa sierraleonelaista terveydenhoidon työntekijää lakkoili maksamattomien vaarallisen työn lisien vuoksi. Psykedeelit
Ensimmäinen raportti siperialaisten heimojen punakärpässienen käytöstä julkaistiin 1730. Havaijilaisten kavasta julkaistiin raportti 1771. Vuonna 1772 Joseph Priestly tuotti ensimmäisenä ilokaasua. Alexander von Humboldt julkaisi 1800-luvun alussa raportin amazonialaisen yopon käytöstä. Tietämys psykedeeleistä alkoi kasvaa voimakkaasti 1800-luvun puolivälissä. Kannabis ja hasis tulivat Eurooppaan, ja Richard Spruce selvitti amazonialaisia ayahuasca-rituaaleja. Ernst Freiherr von Bibra julkaisi vuonna 1855 raportin seitsemästätoista kasvista, jotka vaikuttivat mieleen. Vuonna 1864 julkaistiin raportti afrikkalaisen "Tabernantha ibogan" psykoaktiivisista vaikutuksista. Hantavirukset
Ensimmäisen kerran hantavirus tunnistettiin vuonna 1950 Korean sodassa. Sen aiheuttamaa sairautta oli havaittu korealaisissa maanviljelijöissä jo aiemmin. Viruksen eristi tohtori Lee Ho-Wang vuonna 1976, ja se nimettiin korealaisen Hantan-joen mukaan. Diabolo
Diabolo on kehittynyt kiinalaisesta jojosta, joita on käytetty tuhansien vuosien ajan. Nykyistä diaboloa muistuttavia jojoja on kuvattu Ming-dynastian (1368–1644) aikaisissa kirjoituksissa. Diabolon toi Eurooppaan Kiinassa 1700-luvulla työskennellyt suurlähettiläs, sitä ennen peli oli ollut pelkästään kiinalainen. Diabolo sai heti suuren suosion eri ikäryhmissä ja yhteiskuntaluokissa, mutta välillä harrastus oli unohduksissa. Diabolon nykyinen nimi on johdettu romaanisten kielten paholaista tarkoittavista sanoista (, , ). Modernin diabolon edelläkävijöitä on ranskalainen sirkusryhmä "The Mad French Posse". Stonewallin mellakat
Vuonna 1952 American Psychiatric Association lisäsi homoseksuaalisuuden "Diagnostic and Statistical Manualiin" sosiopaattisena persoonallisuuden häiriönä. Kattava tutkimus homoseksuaalisuudesta vuonna 1962 oikeutti sen lisäämisen sairauksien joukkoon, sillä se katsottiin patologiseksi vastakkaisen sukupuolen peloksi, jonka aiheutti vanhemman ja lapsen traumaattinen suhde. Näkemyksellä oli huomattavasti vaikutusta lääkärien toimintaan. Kuitenkin vuonna 1956 Evelyn Hooker teki tutkimuksen, joka vertasi homoseksuaaleina itseään pitävien miesten onnellisuutta ja sopeutuvuutta heteroseksuaalisiin miehiin, eikä löytänyt näiden ryhmien väliltä eroja. Hänen tutkimuksensa hämmästytti lääkäriyhteisöä ja teki hänestä monien homomiesten ja lesbojen sankarin, mutta homoseksuaalisuus pidettiin "DSM"-tautiluokituksessa vuoteen 1973 saakka. HIV
Ensimmäinen HIV-tapaus todettiin Suomessa vuonna 1983. Kaikkiaan todettuja tapauksia kesäkuussa 2008 oli 2 317. Heteroseksissä saadut tartunnat ovat lisääntyneet tasaisesti. Miesten välisessä seksissä saadut tartunnat ovat aiemman vähenemisen jälkeen lisääntyneet uudestaan 2000-luvulla. Vuonna 1998 puhkesi suonensisäisiä huumeita käyttävien keskuudessa epidemia, joka on sittemmin saatu hallintaan. Länsi-Afrikan ebolaepidemia 2014
Maailman terveysjärjestö WHO katsoi pandemiariskin pienentyneen huhtikuussa 2015. Zombi
Yhdysvaltalainen William Seabrook kirjoitti Haitissa asuttuaan vuonna 1929 kirjan "The Magic Island", jolla hän toi Haitin zombi-perinteen muun maailman tietoisuuteen. Seabrook kuvaili zombit kuulemansa perusteella "sieluttomiksi ihmisruumiiksi, yhä kuolleiksi mutta haudasta nostetuiksi, noituudella eläväntapaiseksi palautetuiksi; he ovat vainajia, jotka on saatu kävelemään, käyttäytymään ja liikkumaan kuin olisivat elossa". Zombeja käytettiin Seabrookin mukaan orjina. Heidän kasvonsa olivat ilmeettömät ja tyhjät, katse sokea ja tuijottava. Pian Seabrookin kirjan julkaisun jälkeen zombiet alkoivat näkyä yhdysvaltalaisessa populaarikulttuurissa. Ensimmäisiä esiintymisiä oli Kenneth Webbin näytelmä "Zombie", joka sai ensi-iltansa New Yorkissa 1932. Ebola
Ebola-epidemioiden alkuperänä pidetään tautiin kuolleiden eläinten ruhoja ja kanssakäymistä sairastuneiden eläinten kanssa. Ebolan on todettu tarttuneen ihmiseen muun muassa sairaista tai kuolleista simpansseista, gorilloista ja hedelmälepakoista. On havaittu, että ihmisten keskuudessa leviävää Ebola-epidemiaa edeltää eläinten keskuudessa etenevä epidemia, joka aiheuttaa romahduksen eläinkannassa. Ebola
Länsi-Afrikassa vuonna 2014 alkanut, ja vuoden 2016 alussa loppuneeksi julistettu ebola-epidemia on historian laajin, ja sen pelättiin lokakuussa 2014 saapuvan teollisuusmaihinkin. Liikkeellä olleen ebolan Zaire-muunnoksen kanta tappoi jopa 50–75 % siihen sairastuneista. Säteilyturvallisuus
Säteilyturvallisuuteen ei aluksi kiinnitetty kovin suurta huomiota, sillä ionisoivan säteilyn biologisia vaikutuksia ei tunnettu. Tieto suurten säteilyannosten vaarallisuudesta saatiin röntgenlaitteiden käyttökokemuksista. Ensimmäisenä tunnistettiin säteilysairaus ja säteilypalovammat, joita syntyy erittäin suuren säteilyannoksen seurauksena. Varhaisin dokumentoitu säteilyn aiheuttama oire oli amerikkalaisen sähköinsinöörin Elihu Thomsonin vuonna 1896 suorittamasta kokeesta, jossa hän tarkoituksella altisti sormensa röntgensäteilylle ja julkaisi hyvin täsmällisen ja seikkaperäisen kuvauksen saamistaan palovammoista. Thomson onnekseen toipui terveeksi ja tuli samalla aloittaneeksi säteilysuojelun nykyään yli satavuotiaan tieteen. Ebola
Ebolavirukseen on kehitteillä rokote, joka on kenttäkokeiden perusteella tehokas. WHO arvioi, että kun tuloksia saadaan pidemmältä ajalta, niin rokote estää 75–100 % uusista ebolatapauksista. Ebola
Ebola on Filoviridae-heimoon kuuluva virussuku ja sukuun kuuluvien viruslajien aiheuttama verenvuotokuume, joka usein johtaa nopeasti kuolemaan. Tautia tavataan ihmisessä, mutta sitä esiintyy myös muilla nisäkkäillä, erityisesti ihmisapinoilla ja hedelmälepakoilla. Johanson-Blizzardin oireyhtymä
Johanson-Blizzardin oireyhtymä tai JBS on erittäin harvinainen autosomaalisesti peittyvästi periytyvä geneettinen sairaus, jota ilmenee Euroopassa elävänä syntyneillä lapsilla todennäköisyydellä noin 1/250 000 (0,0004 %). Tapauksia on raportoitu maailmanlaajuisesti yli 100 kappaletta. Oireyhtymä on nimetty sen ensimmäisinä vuonna 1971 kuvanneiden Ann J. Johansonin ja Robert M. Blizzardin mukaan. Tautiin liittyvän geenin yksilöi Martin Zenker ym. vuonna 2005. Elbe
Elbe oli yksi Euroopan saastuneimmista joista toisen maailmansodan ja 1980-luvun välillä. 1800-luvulla Hampuri otti juomavettä Elbestä, ja myös viemärit johdettiin sinne. Tämä johti koleraepidemiaan vuonna 1892. Keuhkokuume
1900-luvun alussa keuhkokuume oli tappava tauti. Kun sulfalääkkeet tulivat käyttöön 1930-luvulla ja penisilliini kymmenen vuotta myöhemmin, aikaisemmin synkkä keuhkokuumeen ennuste muuttui paremmaksi. Modernit kirurgiset tekniikat ja tehohoidon kehittyminen vähensivät osaltaan keuhkokuumekuolleisuutta. Kuitenkin vielä 1950-luvulla pneumokokin aiheuttama keuhkokuume ja sen sivutaudit, erityisesti aivokalvontulehdus, olivat tavallinen kuolinsyy vanhuksilla ja muilla riskiryhmillä. Lapsia alettiin rokottaa Yhdysvalloissa "Haemophilus influenzae" tyyppi b (Hib)- bakteeria vastaan vuonna 1988, mikä johti pian sairaustapausten vähenemiseen. Suomessa Hib-rokote lisättiin yleiseen rokotusohjelmaan 1980-luvun lopulla, minkä seurauksena varsinkin pikkulasten vakavat Hib-infektiot hävisivät. Samoin pneumokokkirokotusten aloittaminen Yhdysvalloissa aikuisille vuonna 1977 ja lapsille vuonna 2000 on muuttanut vakavat pneumokokki-infektiot harvinaisemmiksi. Äkillinen vakava keuhkotieoireyhtymä
12. maaliskuuta 2003 WHO antoi maailmanlaajuisen hälytyksen ensimmäistä kertaa yli kymmeneen vuoteen. WHO suositteli, että epäillyt tartuntatapaukset hoidetaan eristetyissä tiloissa. Määritelmän mukaan "epäilyttävä tapaus" oli potilas, joka tuli hoidettavaksi 1. helmikuuta 2003 jälkeen ja jolla oli:Virustutkijat tunnistivat elektronimikroskooppien avulla Saksassa ja Hongkongissa potilaista eristettyjen viruspartikkelien kuuluvan paramyksoviruksiin. Viruksen emäsjärjestys määriteltiin Hongkongissa, ja virus löydettiin kolmesta muusta potilaasta PCR-tekniikan avulla. Terveysviranomaiset muistuttivat kuitenkin, että paramykso-tartunnat ovat varsin yleisiä, eikä ole takeita, että virus olisi varsinainen taudinaiheuttaja. Länsi-Afrikan ebolaepidemia 2014
23. lokakuuta 2014 New Yorkissa todettiin tartunta 33-vuotiaalla Guineasta palanneelta mieslääkärillä. Lääkäri parantui taudista ja pääsi kotiin sairaalasta 12. marraskuuta 2014. Jean Delay
Delay teki paljon merkittävää tutkimustyötä. Vuonna 1939 hän perusti Ranskan ensimmäisen EEG-laboratorion. Hän toi myös sähköhoidon Ranskaan ja tutki tämän fysiologisia ja psykologisia vaikutuksia. Delayn tunnetuimmat työt lienevät kuitenkin psykofarmakologian puolella. Hän tutki monien huumeiden, kuten LSD:n, vaikutusta ihmisen psykologiaan ja käyttäytymiseen. Kumppaninsa Pierre Denikerin kanssa hän ehdotti ensimmäisenä fenotiatsiinin käyttöä skitsofrenian hoidossa vuonna 1952. Länsi-Afrikan ebolaepidemia 2014
Maailmanpankin johtaja Jim Kim katsoi ebolan riskin kasvaneen länsimaissa merkittävästi. Toiset asiantuntijat katsoivat ebolan tyyppisen sairauden uhkaavan eniten köyhiä maita, muun muassa Intiaa. Minnesotan yliopiston tartuntatautien laitoksen johtaja Michael T. Osterholm spekuloi syyskuussa 2014, että ebolavirus saattaisi mahdollisesti muuttua ilmateitse leviäväksi ja näin erittäin vaaralliseksi, ruttoa muistuttavaksi. Etambutoli
Etambutoli (EMB) on eräs tuberkuloosilääke, jonka kliiniset kokeet alkoivat vuonna 1961. Sen käyttöönotto Suomessa oli vielä 1970-luvulla, niin kutsuttuna toisen asteen eli sekundäärisenä tbc-lääkkeenä. Myöhemmin siitä tuli primaarinen eli niin kutsuttu ensilinjan hoitolääke, jota annetaan tubi-potilaalle ensisijaisesti. Lääke syrjäytti aiemmasta käytöstä para-aminosalyylin. Sen sijaan isoniatsidi, "Tubilysin" lienee edelleen käytettävissä bakteriosidina. Länsi-Afrikan ebolaepidemia 2014
24. lokakuuta 2014 Malissa varmistui ensimmäinen ebolatapaus. Sairastunut pikkutyttö menehtyi seuraavana päivänä. 12. marraskuuta 2014 Malissa paljastui aiempaan liittymätön toinen tapaus, jossa guinealaista ebolapotilasta Malin pääkaupungissa Bamakossa hoitanut sairaanhoitaja menehtyi ebolaan. Myös kaksi muuta kuoli samassa yhteydessä saadusta tartunnasta. Aujeszkyn tauti
Ensimmäiset muistiinpanot Aujeszkyn taudiksi epäillystä sairaudesta ovat vuodelta 1813 Yhdysvalloista. Tiedoissa mainitaan karjan sairastuneen ankaraan kutinaan, jota kutsuttiin "hulluksi kutinaksi". Vuonna 1902 unkarilainen eläinlääkäri Aladár Aujeszky eristi taudin aiheuttajan koirasta, härästä ja kissasta. Hän osoitti, että virus aiheutti saman sairauden siassa ja kanissa. Nimityksen "valeraivotauti" sairaus sai siitä, että se aiheuttaa kanissa samankaltaisia oireita kuin raivotauti. Rotavirus
Vuonna 1974 Thomas Henry Flewett ehdotti nimeä "rotavirus" todettuaan elektronimikroskoopin avulla, että rotavirus näytti pyörältä (). Neljän vuoden kuluttua International Committee on Taxonomy of Viruses hyväksyi nimen virallisesti. Vuonna 1976 sukuviruksia kuvailtiin myös muissa eläimissä. Nämä virukset, jotka kaikki aiheuttavat akuuttia gastroenteriittiä, tunnistettiin yhteiseksi patogeeniksi, johon sairastuvat sekä ihmiset että eläimet. Mali
Elinajanodote Malissa on vuoden 2015 arvion mukaan noin 55 vuotta. Se on miehillä hieman naisia huonompi. Lapsikuolleisuus on erittäin korkea, sillä Maailman terveysjärjestön vuoden 2015 yhteenvedon mukaan 11,5 prosenttia malilaisista lapsista menehtyi ennen 5 vuoden ikää. Väestöstä HIV-positiivisia on vuoden 2013 arvion mukaan 0,86 %. Mediaani-ikä on 16 vuotta. Vuonna 2015 väestöstä lukutaitoisia arivoitiin olevan 38,7 % yli 15-vuotiaista. Miehillä lukutaitoisuus on suurempi (48,2 %) kuin naisilla (29,2 %). Länsi-Afrikan ebolaepidemia 2014 yhteydessä maassa havaittiin joitakin ebolan yksittäistapauksia, jotka liittyivät Guineasta Maliin matkustaneeseen mieheen. John Snow
John Snow (15. maaliskuuta 1813 York – 16. kesäkuuta 1858 Lontoo) oli brittiläinen lääkäri, jota pidetään yhtenä epidemiologian perustajista. Hän osoitti vuonna 1854 tilastollisella tutkimuksella, että kulkutauti kolera levisi saastuneen juomaveden välityksellä. Snow oli myös merkittävä anestesiologian edelläkävijä. Edwin Klebs
Edwin Klebs tuli tunnetuksi tutkimuksistaan infektiosairauksien parissa. Hän tutki muun muassa tuberkuloosia, malariaa, pernaruttoa ja kuppaa. Hän kuvaili vuonna 1884 ensimmäisenä kurkkumädän aiheuttajan, "Corynebacterium diphtheriae" -bakteerin, joka tunnetaan myös nimellä "Klebs-Löffler"-basilli. "Klebsiella"-bakteerisuku on nimetty Edwin Klebsin mukaan. Sierra Leone
Ebolaepidemia aiheutti koulutyössä yhdeksän kuukauden tauon. Koulut avattiin uudestaan huhtikuussa 2015. Tilastojen perusteella kouluihin palasi vuoden 2015 aikana ainakin 1,8 miljoonaa oppilasta. Määrä vastasi ennen epidemiaa koulua käyneiden oppiladen määrää. Margaret Sanger
Sanger toi esille ajatuksen ehkäisypilleristä jo vuonna 1912. Hänen oma äitinsä oli ollut raskaana 18 kertaa ja kuoli 50-vuotiaana. Sangerin aloitteesta Gregory Pincus ja John Rock kehittivät myöhemmin e-pillerin, ja ehkäisystä tuli yleistä. Sanger ajatteli että ehkäisypillerin avulla pystytään välttämään menehtymiset ja loukkaantumiset itseaiheutettuissa aborteissa sekä välttämään lukuisten synnytysten negatiiviset terveysvaikutukset. Sanger myös järkeili että ehkäisypilleri mahdollistaisi naisten löytää enemmän nautintoa seksuaalisesta kanssakäymisestä, kun nainen pystyy päättämään milloin ja josko tulee raskaaksi. Länsi-Afrikan ebolaepidemia 2014
Ebolan löytänyt tutkija varoitti Eurooppaa 16. joulukuuta 2014 siitä, että sen maiden pitäisi ottaa ebola vakavasti kansallisena uhkana, ja tiedustella ebolatilannetta Yhdysvalloista riippumatta. Piotin mielestä Euroopan mailla pitäisi olla koulutetut, kokeneet ebolantorjuntajoukot, joita voisi liikutella tarpeen mukaan. Kolera Suomessa
Suomalaisen hygienian ja vesihuollon paraneminen lievensi seuraavia koleraepidemioita selvästi, vaikka tauti levisikin vauhdilla Venäjältä Suomeen. Helsingissä oli lievät koleraepidemiat vuosina 1871 ja 1872. Viidennen koleran pandemian aikaan Suomessa esiintyi koleraa hajatapauksina. Yhteensä 73 koleratapausta tuli ilmi vuosina 1892-1894.
Vuoden 1893 syksyllä Silakkamarkkinoille tullut nauvolainen laivuri Johannes Mickelsson kuoli koleraan aluksessaan. Sittemmin selvisi, että sairastuneen ulosteet ja oksennukset oli kaadettu satama-altaaseen. Turvatoimenpiteinä silakka-alukset hinattiin pois satamasta ja rantaan määrättiin vartijat joksikin aikaa, koska pelättiin kaupunkilaisten ryhtyvän käyttämään saastunutta vettä. Näin Kauppatorin edustalla olevaa satama-allasta Helsingin Eteläsatamassa ryhdyttiin kutsumaan nimellä Kolera-allas. Keuhkokuume
Saksalainen patologi Edwin Klebs totesi ensimmäisen kerran bakteereja keuhkokuumeeseen kuolleiden henkilöiden ilmateissä vuonna 1875. Saksalaiset Carl Friedländer ja Albert Fränkel löysivät keuhkokuumeen kaksi yleistä aiheuttajamikrobia, "Streptococcus pneumoniae"- ja "Klebsiella pneumoniae -"bakteerit, vuosina 1882 ja 1884 julkaistuissa tutkimuksissaan. Tanskalainen bakteriologi Hans Christian Gram kuvaili tutkimuksessaan vuodelta 1884 gramvärjäyksen, jonka avulla keuhkokuumeen aiheuttajabakteerit pystyttiin erottamaan toisistaan. Hän myös osoitti, että sairauden voi aiheuttaa useampi kuin yksi mikrobi. Ebla
Ebla oli muinainen kauppakaupunki ja valtio nykyisessä Syyriassa Lähi-idässä noin 3500–1600 eaa. Eblan valtio kattoi mahtavimmillaan noin vuonna 2400 eaa. osia Turkista, Iranista ja Syyriasta. Ebla hankki monien tuon ajan seemiläisten kaupunkien tapaan elantonsa kaupalla ja kasvoi kaupankäynnin ansiosta suureksi. Sen sijainti kauppateiden solmukohdassa ja setrimetsien lähellä sekä Anatolian ja Mesopotamian välillä teki maasta vauraan. Ebla-nimen merkitys on ”Valkoinen kivi”, joka viittaa kaupungin linnavuoren pohjakallioon. Italialaisten arkeologien tekemä Eblan löytö ja kaivaminen 1960-luvulta alkaen oli merkittävä löytö alallaan. Eblalaiset puhuivat seemiläistä kieltä ebliittiä. Ebla
Eblan löytäjistä Giovanni Pettinato julkisti 1970-luvulla, että eblalaiset olisivat juutalaisten esi-isiä. Ajatus herätti närää silloin voimakkaasti kuohuvassa Lähi-idässä. Syyrialaiset pitivät Pettinaton esittämää ajatusta sionismin värittämänä, eivätkä israelilaiset arkeologitkaan kannattaneet ajatusta. Myöhemmin Pettinato on lieventänyt kantojaan. Eblan ja Raamatun yhteyksissä lienee kyse Lähi-idän seemiläislle kansoille ominaisesta yleisestä kulttuuriperinteestä. Ebla vaikutti Kanaanin maankin alueella, mutta huomattavan kauan ennen Vanhan testamentin aikoja. On sen takia vaikeaa vetää suoria yhteyksiä Eblan uskonnon ja Raamatun välille. Länsi-Afrikan ebolaepidemia 2014
Skotlannin Glasgow’ssa ilmeni ebola eräällä Länsi-Afrikasta palaneella avustustyöntekijällä 29. joulukuuta 2014. Sierra Leone
Sierra Leonen talouden kehitys koki pahoja takaiskuja 2010-luvulla, kun maahan julistettiin heinäkuussa 2014 Länsi-Afrikan ebolaepidemian takia hätätila. Lisäksi vuonna 2015 rautamalmin hinta maailmanmarkkinoilla romahti. Puolitoista vuotta kestäneen ebolaepidemian vuoksi Sierra Leonessa kuoli lähes 4 000 ihmistä. Kuppa
Napolin piirityksen aikana vuonna 1494 kuppa sai Euroopassa ensimmäisen kerran epidemian luonteen ja alkoi herättää yleistä kauhua. Italialaisten joukkojen on väitetty tietoisesti lähettäneen tautia kantavia naisia ranskalaisten piirittäjien keskuuteen, mitä voidaan pitää yhtenä varhaisimmista esimerkeistä biologisesta sodankäynnistä. Näin tauti iski ranskalaisiin sotilaisiin ja kulkeutui heidän mukanaan Ranskaan ja edelleen muualle Eurooppaan. Ranskan ulkopuolella tautia alettiin kutsua "ranskantaudiksi", kun taas ranskalaiset kutsuivat sitä "italiantaudiksi". Länsi-Afrikan ebolaepidemia 2014
YK varoitti 15. lokakuuta 2014, että maailmalla on 60 päivää aikaa pysäyttää Afrikan ebola-epidemia. Yhdysvaltain presidentti Barack Obama arvosteli voimakkaasti ebolan vastaisten toimien riittämättömyyttä. Äkillinen vakava keuhkotieoireyhtymä
Äkillinen vakava keuhkotieoireyhtymä eli SARS () on epätavallinen keuhkokuume, joka havaittiin ensimmäistä kertaa Itä-Aasiassa helmikuussa 2003. Taudinaiheuttaja on nimetty SARS-koronavirukseksi (SARS-CoV), ja sen käyttäytyminen ihmisessä tunnetaan huonosti, sillä lyhyen epidemian jälkeen tapauksia ei ole ollut lisää. Tehokasta lääkettä tai rokotetta ei toistaiseksi tunneta. Eeta Carinae
Ensimmäistä kertaa Eeta Carinaen tiettävästi havaitsi Edmond Halley vuonna 1677. Tällöin sen kirkkaus oli neljättä magnitudia. Tähden kirkkauden havaittiin vaihtelevan huomattavasti, ja 1730-luvulla se oli kirkastunut toiseen magnitudiin, mitä seurasi jälleen uusi himmeneminen. 1800-luvun ensimmäisinä vuosikymmeninä tähden kirkkaus nousi jälleen, ja se saavutti vuonna 1827 ensimmäisen magnitudin, joka oli sen suurin koskaan mitattu kirkkaus. AIDS
Geneettinen tutkimus näyttää osoittavan HIV:n olevan peräisin Afrikan länsi- tai keskiosista 1800-luvun lopulta tai 1900-luvun alusta. AIDS:ista raportoi ensi kerran Yhdysvaltojen tartuntatautien valvonta- ja ehkäisykeskus vuonna 1981 ja sen syy, HIV, tunnistettiin varhain 1980-luvulla. Rift Valley -kuume
Tautia on esiintynyt epidemioina vain Afrikassa ja Arabian niemimaalla. Epidemioita esiintyy yleensä runsaiden sateiden aikaan, jolloin hyttysten määrä lisääntyy. Tautia todettiin ensi kerran karjassa Kenian Rift Valleyssa 1900-luvun alkupuolella, ja virus eristettiin ensimmäisen kerran vuonna 1931. Ebla
Ebla mainitaan melko harvoin Kaksoisvirtainmaan lähteissä; muun muassa Akkadin savitaulut ja Egyptin faarao Thutmosis III:n annaalit mainitsevat Eblan. Alussa 2900–2350 eaa. Ebla kasvoi nopeasti kontrolloiden lopulta alueen puutavaran, kuparin ja hopean kauppaa. Voimakkaimmillaan Ebla oli vuosina 2400–2240 eaa. Samaan aikaan kukoistivat muun muassa Kišin dynastia ja Hamazi, joka sijaitsi Iranissa. Noin 2450 eaa. Eblaa hallitsi kuningas nimeltä Igriš-Halam. Tunnetuin Eblan kuninkaista on Ebrium tai Ibrium, joka sopi Assyrian kuninkaan Tudian kanssa, että Ebla valvoo suurta osaa kauppateistä. Ebriumin poika Ibbi-Sipiš julistautui itsevaltiaaksi. Hän oli kuninkaana, kun akkadilaiset hyökkäsivät maahan ja Ebla ryöstettiin ja poltettiin. Guinea
Vuosina 2014 ja 2015 Guineassa havaittin tuhansia ebolatapauksia osana Länsi-Afrikan ebolaepidemiaa. Sittemmin tämä merkittävän osan siihen sairastuneista tappanut virustauti on saatu hallintaan eikä matkailijoita enää niin painokkaasti varoiteta ebolasta. Ebolavirusta voi yhä esiintyä esimerkiksi taudin sairastaneiden kehon nesteissä (silmissä, aivossa, selkäytimessä ja siemennesteessä). Myös eläinkontakteja (kuten lepakoita ja apinoita) ja raakaa tai vähän kypsennettyä lihaa sekä riistasta valmistettua ruokaa on syytä välttää. Jonas Salk
Rokotetta testattiin ensimmäiseksi apinoilla HeLa-soluilla ja lopuksi D. T. Watson Home for Crippled Childrenin potilailla. Onnistuneiden testien jälkeen vuonna 1952 Salk testasi rokotettaan vapaaehtoisilla. kuten itsellään, laboratoriohenkilökunnallaan, puolisollaan ja omilla lapsillaan. Progeria
Maailmassa on todettu toistaiseksi vain noin sata progeriatapausta. Tällä hetkellä elossa on alle 60 progeerikkoa. Sairauden totesivat ensimmäisinä Jonathan Hutchinson vuonna 1886 ja Hastings Gilford 1904. Vahvistetut progeriatapaukset ovat perinteisesti olleet satunnaisia mutaatioita. Sen vuoksi tieteellisen mielenkiinnon kohteeksi on päätynyt intialainen perhe, jossa on viisi progeriasta kärsivää lasta. Pregabaliini
Pregabaliinin löysi lääkekemisti Richard Bruce Silverman Northwestern-yliopistossa Yhdysvalloissa. Euroopan unioni hyväksyi lääkeaineen vuonna 2004. Yhdysvaltain lääkevirasto FDA hyväksyi sen käytön epilepsian, diabeetikkojen neuropaattisiin kipuihin ja herpeksen aiheuttamaan neuralgiaan joulukuussa 2004 ja se tuli Yhdysvaltain markkinoille syksyllä 2005. Länsi-Afrikan ebolaepidemia 2014
Ensimmäinen tunnettu Länsi-Afrikan ebolaepidemian tapaus oli kaksivuotias Emile-poika Guéckédoun prefektuurin syrjäisessä, Guéckédoun kaupungin läheisessä Meliandoun kylässä Guineassa lähellä Liberian rajaa. Hän sai tartunnan todennäköisesti kuolleesta lepakosta. Pojalle nousi korkea kuume, hän oksenteli ja kuoli kahden päivän kuluttua 28. joulukuuta 2013. Pojan 3-vuotias sisar, äiti ja isoäiti menehtyivät ebolaan tammikuussa 2014. Lisää pojan isoäidin hautajaisissa olleita sukulaisia sairastui, ja luultavasti nämä veivät taudin kotikyläänsä. Ensimmäisiä sairastuneita hoitanut sairaanhoitajakin sairastui. Ziehl-Neelsenin värjäys
Vuonna 1881 Magdeburgin kaupunginsairaalan sisätautien osaston johtava lääkäri Emanuel Aufrecht löysi tuberkkeleissa esiintyvän sauvabakteerin. Hänen esityksessään ei kuitenkaan mainittu, kuinka organismit ilmenivät.
Vuonna 1882 Robert Koch julkaisi Berliinissä kuvauksen epätavallisesta bakteerista, jonka avulla hän sai aiheutetuksi tuberkuloosia. Saksalainen patologisen anatomian professori Paul Clemens von Baumgarten (1848–1928) vahvisti kymmenen päivää myöhemmin Kochin löydöksen. Radioaktiivisuus
Säteilyturvallisuuteen ei aluksi kiinnitetty kovin suurta huomiota, sillä ionisoivan säteilyn biologisia vaikutuksia ei tunnettu. Aluksi tieto suurten säteilyannosten vaarallisuudesta saatiin röntgenlaitteiden käyttökokemuksista. Ensimmäisenä tunnistettiin säteilysairaus ja säteilypalovammat, joita syntyy erittäin suuren säteilyannoksen seurauksena. Varhaisin dokumentoitu säteilyn aiheuttama oire oli amerikkalaisen sähköinsinöörin Elihu Thomsonin vuonna 1896 suorittamasta kokeesta, jossa hän tarkoituksella altisti sormensa röntgensäteilylle ja julkaisi hyvin täsmällisen ja seikkaperäisen kuvauksen saamistaan palovammoista. Thomson onnekseen toipui terveeksi ja tuli samalla aloittaneeksi säteilysuojelun, nykyään yli satavuotiaan tieteen. Bulimia nervosa
Bulimiaan viittaavia tapauksia tunnetaan lukuisia jo hyvin varhaisilta ajoilta, mm. Antiikin Roomasta. Bulimiaa kuvattiin muutamia kertoja 1700-luvun kuluessa. Termi mainittiin jo Encyclopedia Britannican ensimmäisessä painoksessa vuonna 1797, vaikka englannin kielellä bulimiaan viittaavia oireita oli kuvattu jo aiemmin. Ebola
Kakkosvaiheen testit alkavat vuoden 2015 alussa, ja rokote lienee valmis aikaisintaan vuoden 2015 lopussa. Laronin oireyhtymä
Sairaudesta raportoi ensimmäisenä Zvi Laron kumppaneineen vuonna 1966. Oireyhtymä-tapauksia on havaittu kaikkiaan vain noin 350. Laronin oireyhtymä on yleisintä sukulaisten välisistä avioliitosta syntyneillä lapsilla Lähi-idässä. Lisäksi Ecuadorissa asuu satakunta oireyhtymän omaavaa henkilöä. Brugadan oireyhtymä
Ensimmäisen kerran Brugadan oireyhtymä havaittiin puolalaisella pojalla vuonna 1986. Sairautta tavataan kaikkialla maailmassa, vaikkakaan sen maailmanlaajuisesta esiintyvyydestä ei ole tarkkaa tietoa. Se aiheuttaa äkkikuolemista ilmeisesti noin 4–12 prosenttia, ja alueellisia eroja esiintyy. Vihurirokko
Vihurirokon vastainen rokotusohjelma on osoittautunut menestyksekkääksi Kuubassa, joka ilmoitti 1990-luvulla saaneensa taudin hävitetyksi alueeltaan, ja Yhdysvalloissa, joka antoi vastaavan ilmoituksen vuonna 2004. Tauti pyrittiin saamaan hävitetyksi kaikista Amerikan maista vuoteen 2010 mennessä, missä onnistuttiin; WHO:n mukaan luonnollisesti levinnyttä vihurirokkoa ei ole havaittu mantereella vuoden 2009 jälkeen. Ebola
Uusin Ebola-viruslaji on Bundibugyo-ebolavirus (BDBV), joka tunnistettiin Ugandassa 2007. Sen aiheuttamien epidemioiden kuolleisuus on ollut 34–54 %. Se on aiheuttanut epidemiat Ugandassa 2007–2008 ja Kongossa 2012. Länsi-Afrikan ebolaepidemia 2014
Ebolan leviäminen hidastui huomattavasti tammikuussa 2015 kaikissa ebola-maissa. Varsinkin Liberiassa epidemia oli lähellä tyrehtymistä. Silti taudin leviämistä ei vieläkään oltu saatu kuriin. Sierra Leonessa oli yhä paljon sairastuneita, ja taudin leviäminen kiihtyi Guineassa. Liberia avasi rajansa helmikuussa 2015. Tällöin epidemia levisi enää kymmenesosavauhdilla siitä, mitä huipussaan. WHO hyväksyi 20. helmikuuta 2015 ebolan toteamisen soveltuvan pikatestin. Kolera
Kolera saapui Suomeen ensimmäistä kertaa vuonna 1831 osana koleran toista epidemiaa. Tautia havaittiin kesäkuussa Viipurissa, ja elokuussa sitä tavattiin jo Helsingissä ja Turussa. Tuona kesänä koleraan sairastui lääkintöylihallituksen mukaan 1 258 henkilöä. Kuolleisuus oli yli 50 %. Kolmannen koleraepidemian aikana vuonna 1848 tautia tavattiin taas Suomessa. Tauti levisi Laatokan rantamilta Suomenlahden rannikkokaupunkeihin. Tällä kertaa tauti esiintyi myös sisämaassa, muun muassa Hämeenlinnassa. Sairastuneita arvioidaan olleen 1 747, ja kuolleisuus oli jälleen noin 50 %:n luokkaa. Länsi-Afrikan ebolaepidemia 2014
Yhdysvaltojen ja Espanjan tapausten on pelätty lisäävän taudin leviämisen riskiä myös muihin teollisuusmaihin. WHO varoitti tulevista yksittäisistä ebolatartunnoista Euroopassa. Ennusteen mukaan ebola leviäisi lokakuussa 2014 Afrikan-lentoliikenteen solmukohtiin Ranskaan ja Britanniaan. 10. lokakuuta 2014 ebolan pelkoa pidettiin itse tautia suurempana haittana Afrikan taloudelle. Espanjantauti
Ensimmäiset espanjantautitapaukset havaittiin yhdysvaltalaisella sotilasleirillä 11. maaliskuuta 1918. Pandemian, maailmanlaajuisen epidemian, alkuperämaasta ei ole varmuutta. Koska sotivissa maissa sotasensuuri salasi tautiuutiset, pandemia tuli julkisuuteen vasta, kun tauti levisi sodan ulkopuolella olleeseen Espanjaan. Näin sen nimeksi vakiintui espanjantauti. Malaria Suomessa
Malarian taudinkuva on Suomessa ollut yleensä lievä ja menehtyminen kotoperäiseen malariaan on ollut harvinaista. Piirilääkärien mukaan Suomessa kuolleisuus oli 1850-luvulla pahimmillaankin vain pari prosenttia. Näin epidemioidenkin yhteydessä. Vuosina 1853–1862 Suomessa esiintyi voimakas ja laajalle levinnyt epidemia, joka ulottui Oulun korkeudelle asti. Pohjoisin dokumentoitu malarian esiintymispaikka Suomessa on Utsjoelta, eli käytännössä malariaa on esiintynyt koko Suomen alueella. Kuolleisuus on kuitenkin ollut suhteellisen vähäistä. Kuopiosta on olemassa piirilääkärin raportti, jossa noin 550 sairastuneesta henkilöstä kerrotaan neljän kuolleen. Epidemiat ilmaantuivat tavallisesti erityisen kuumien kesien jälkeisten vuosien alkukesästä. Pyörätuoli
Pyörätuoliurheilu esiteltiin Stoke Mandeville Hospitalissa Aylesburyssa, Englannissa kuntoutusmuotona. Lontoon olympialaisten 1948 avajaispäivänä paikassa järjestettiin kilpailutapahtuma toisessa maailmansodassa selkäydinvamman saaneille brittiveteraaneille. Kilpailu järjestettiin toisen kerran 1952, jolloin mukaan osallistui myös alankomaalaisia veteraaneja. Kyseinen tapahtuma oli ensimmäinen kansainvälinen liikuntavammaisille organisoitu urheilutapahtuma. "Stoke Mandeville Games"iä (nyk. "The World Wheelchair and Amputee Games") pidetään paralympialaisten edeltäjänä. Pyörätuoliurheilun kehittyessä syntyi tarve valmistaa uudenlainen pyörätuoli aktiivikäyttöön. Haasteeseen tarttuivat 1976 Errol Markheim Saksassa (Sopur), Jeff Minnebraker Yhdysvalloissa (Quadra) ja Rainier Küschall Sveitsissä ("Küschall"). He asettivat tavoitteekseen luoda kevytrunkoinen alumiininen pyörätuoli, jossa on monipuoliset säätömahdollisuudet. Heidän pioneerityönsä myötä pyörätuolien kehityksessä otettiin suuri harppaus eteenpäin. 1990-luvulla kehitettiin pyörätuoliin soveltuva jousitus. Länsi-Afrikan ebolaepidemia 2014
26. syyskuuta 2014 yksi viruksen löytäjistä, belgialainen mikrobiologi Peter Piot kertoi näkevänsä tilanteen käsittämättömänä katastrofina, jos epidemia leviää laajasti Nigerian metropoleihin, kuten Lagosiin tai Port Harcourtiin. Marraskuun 2014 alussa Piot kertoi olevansa huolestunut viruksen mahdollisesta leviämisestä Kiinaan, Guangdongin alueelle. Lepra Suomessa
Leprasta Suomessa on ensimmäinen maininta vuodelta 1355, jolloin Turun Pyhän Yrjänän hospitaalille testamentattiin rahasumma. Lepra ei kuitenkaan ole koskaan ollut Suomessa kovin yleinen verrattuna Manner-Eurooppaan. Suomen tunnetuin leprasiirtola oli Seilin saari Turun saaristossa Rymättylän ja Nauvon välillä. Siirtola perustettiin saarelle 1600-luvulla. Potilaat joutuivat tuomaan mukanaan ruumisarkun tai puutavaraa arkun rakentamista varten, eikä sieltä ollut paluuta. Leprasairaala suljettiin vuonna 1785, mutta vuonna 1755 saarelle avattu mielisairaala jatkoi toimintaansa vuoteen 1962. Länsi-Afrikan ebolaepidemia 2014
Huhtikuun alussa 2015 ebola oli lähellä hiipumista myös Sierra Leonessa. Tautia oli yhä varsinkin Guineassa ja Sierra Leonessa, ja WHO piti tautia yhä kansainvälisenä uhkana. Pedofilia
Termiä pedofilia käytti ensimmäisen kerran wieniläinen psykiatri Richard von Krafft-Ebing kirjoituksessan Psychopathia sexualis vuonna 1886. Pedofiilisen häiriön ("pedophilic disorder") nykyinen lääketieteellinen määritelmä kuuluu: Ebola
Syyskuun lopussa ja lokakuun alussa tauti alkoi herättää maailmanlaajuista huolta. Syyskuussa muun muassa Yhdysvallat ja YK:n turvallisuusneuvosto julistivat taudin turvallisuusuhaksi. Ebola
Ebola-viruksen esimuotoja on esiintynyt eläinmaailmassa jopa miljoonia vuosia. Ebola-epidemiat ovat toistaiseksi yleensä lähteneet liikkeelle Ebolaan sairastuneista eläimistä saaduista tartunnoista, jonka jälkeen epidemia leviää ihmisestä ihmiseen erityisesti ruumiinnesteiden välityksellä. O’nyong’nyong
O’nyong’nyong on aiheuttanut kaksi tunnettua epidemiaa. Niistä ensimmäinen levisi vuosina 1959–1962 Ugandasta Keniaan, Tansaniaan, Zaireen (nykyiseen Kongon demokraattiseen tasavaltaan), Malawiin ja Mosambikiin. Yhteensä yli kaksi miljoonaa ihmistä sairastui. Tämä oli laajin tunnettu arboviruksen aiheuttama epidemia. Vuonna 1959 virus eristettiin ensimmäisen kerran Entebbessä sijaitsevassa Uganda Virus Research Institutessa sääskistä ja ihmisverestä Gulussa, Ugandan pohjoisosassa kerätyistä näytteistä. Länsi-Afrikan ebolaepidemia 2014
13. lokakuuta 2014 Istanbulista Helsinkiin kulkeneessa koneessa oli ensimmäinen Suomea koskeva ebolatartuntaepäily, mutta se oli aiheeton. 30. lokakuuta 2014 Meilahden sairaalan infektio-osastolle tuotiin toinen ebolaepäilty korkeakuumeisen infektion vuoksi, mutta myös tämä osoittautui aiheettomaksi. Lepra Suomessa
Suomessa lepra mainitaan ensimmäisen kerran Pyhän Yrjänän hospitaalille vuonna 1355 osoitetussa testamentissa. Samalla se on ensimmäinen sairaus, josta on Suomesta kirjallista lähdeaineistoa. Hospitaali toimi Maarian kunnan Aninkaistenkylässä, Puolalanmäen rinteellä. Turussa lepraparantola toimi vakituisesti, sillä Turun piispa Bero Balk mainitsee sen toiminnan kirjeessään vuonna 1396. Turun kaupunki pyrki tasaamaan Pyhän Yrjänän hospitaalin taloutta vuonna 1440. Länsi-Afrikan ebolaepidemia 2014
Guineasta epidemia levisi laajana sen naapurimaihin Liberiaan ja Sierra Leoneen tartuttaen tuhansia ihmisiä. Joitakin tapauksia oli myös Nigeriassa ja Senegalissa. Vaikka varotoimia lisättiin, ebola levisi lokakuun 2014 alussa yhä hallitsemattomasti Länsi-Afrikassa. Yksittäisiä tartuntoja ilmeni lokakuussa myös Yhdysvalloissa ja Espanjassa ebolapotilaiden hoitajilla. Lokakuun lopulla todettiin ensimmäinen ebolatapaus myös Malissa. 3. tammikuuta 2016 mennessä vahvistettuja, todennäköisiä ja epäiltyjä ebolatapauksia oli yhteensä ja tilastoituja kuolemia . Etoumbi
Etoumbi on ollut neljän viimeaikaisen Ebola-viruksen puhkeamisen sijaintina. Tämän on uskottu saaneen aikaan paikallisten tavan syödä metsästä kuolleina löytämiensä eläinten liha pois. Vuonna 2003 kuoli 120 ihmistä viruksen päästyä irti. Vuonna 2005 viruksen irtipääsy johti kaupungin asettamiseen karanteeniin. Krooninen väsymysoireyhtymä
Monet seikat viittaavat siihen, että ainakin osalla potilaista sairauden puhkeamisen taustalla olisi virusinfektio. Merkittävin tarttuvan viruksen puolesta puhuva tapaus oli vuonna 1984 puhjennut Yhdysavaltojen Tahoejärven epidemia. Alueella diagnosoitiin vuosien 1984–1987 välillä 259 CFS-tapausta. Tutkija Elaine DeFreitas löysi vuonna 1991 väsymysoireyhtymää sairastavilta potilailta HIV:n kaltaisen retroviruksen, mutta kyseistä tulosta ei kyetty toistamaan enää seuraavissa tutkimuksissa. Vincent Lombardin ryhmä yhdysvaltalaisesta Whittemore Peterson -instituutista löysi vuonna 2009 XMRV:n nimeä kantaneen uuden retroviruksen yli 95 %:lla kroonista väsymysoiretta, fibromyalgiaa tai atyyppistä MS-tautia sairastavalta. Toisaalta yhdeltäkään englantilaiselta potilaalta ei löytynyt kyseistä virusta seuraavana vuonna tehdyssä tutkimuksessa. Kolera Suomessa
Kolera saapui Suomeen ensimmäistä kertaa vuonna 1831. Tämän jälkeen koleran pandemiat ulottuivat säännöllisesti Suomeen asti, kunnes vuosisadan vaihteen lääkäreiden keskuudesta siinneet torjuntatoimet saivat taudin esiintymisen kuriin ja hallintaan. Tärkeitä suojatoimia oli puhtaan juomaveden saanti, hygienian tärkeyden ymmärtäminen ja sairastuneiden eristys. Elvytys
Sähkön vaikutus sydämen toimintaan selvitettiin 1800-luvulla, kun John McWilliam huomasi kuolemaa edeltävän sydänlihaksen värinän eli "fibrillaation". Tutkimuksissa osoitettiin, että koiran sydämeen kohdistettu sähköisku aiheutti kammioiden fibrillaation eli kammiovärinän, ja uusi sähköisku palautti sydämen normaaliin rytmiin eli "defibrilloi" sydänlihaksen. Pian huomattiin defibrillaation onnistuvan suoraan sydämen pintaan annetun iskun lisäksi myös rintakehän seinämän läpi. Ensimmäisen ihmisellä onnistuneen avoimen defibrillaation teki Claude Beck vuonna 1947, ja ensimmäisen rintakehän päältä suoritetun defibrillaation Paul Zoll vuonna 1955. Tasavirta osoitettiin defibrillaattoreissa aiemmin käytettyä vaihtovirtaa paremmaksi vuonna 1962, ja ensimmäinen kannettava defibrillaattori kehitettiin vuonna 1979. Rotavirus
Nicaraguassa sairastui rotaripuliin vuonna 2005 ennätyksellinen määrä ihmisiä. Tämä epätavallisen suuri ja raju epidemia johtui rotavirus A:n genomissa tapahtuneista mutaatioista, jotka lienevät edistäneen viruksen leviämistä jo suojatun väestön keskuudessa. Samankaltainen epidemia esiintyi vuonna 1977 Brasiliassa. 2010-luku
Vuonna 2014 Länsi-Afrikassa puhkesi laaja ebolaepidemia.