Milloin Urho Saariaho kuoli?
Urho Saariaho
Urho Jaakko Saariaho (27. marraskuuta 1911 Raahe – 18. syyskuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen kansanedustaja.
Eero Lumiahon Liikenne
Vuonna 1970 E. Lumiahon Liikenteen tummanvihreällä ja kermanvalkoisella maalattu kalusto käsitti 30 linja-autoa, 32 liharekkaa ja 28 muuta tavara-ajoneuvoa. Yritys oli Suomen suurin yksityinen kuljetusalan yritys. Eero Lumiaho sai liikenneneuvoksen arvonimen vuonna 1968. Hän kuoli auto-onnettomuudessa 1972. Heikki Nousiainen
Teatterityön ohella Nousiainen on esiintynyt paljon myös radiokuunnelmissa ja elokuvissa. Hän esitti myös Uuno Turhapuron appiukkoa elokuvassa "Johtaja Uuno Turhapuro – pisnismies" Tapio Hämäläisen kieltäydyttyä roolista. Nousiaisen tunnetuimpia radiorooleja on ministeriön erikoisosaston vanhempi virkamies Roland Lennox-Brown sarjassa "Knalli ja sateenvarjo", jonka on käsikirjoittanut englantilainen Edward Taylor. Kyseisen roolin Nousiainen sai edellisen näyttelijän Kauko Helovirran kuoltua. Nousiainen on esiintynyt sarjassa vuodesta 1996, tosin tätä ennen hän kyllä esiintyi sarjassa sivurooleissa. Nousiainen on nähty presidentti Urho Kekkosen roolissa televisiosarjoissa "Vallan miehet" (1986), "Presidentit" (2006) ja "Piru ja peijooni" (2008), sekä Jouko Turkan näytelmässä "Presidentin dementia" (1994). Voitto Saario
Vieno Voitto Saario (13. syyskuuta 1912 Turku – 4. heinäkuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen juristi, koulutukseltaan lakitieteen lisensiaatti. Hän oli korkeimman oikeuden oikeusneuvos 1965–1971 ja Helsingin hovioikeuden presidentti 1972–1982. Luettelo televisiosarjan Salatut elämät poistuneista henkilöistä
Yrjö Kalervo Merilä, myöhemmin hautakivessä Yrjö Sakari, (13. joulukuuta 1936 – 7. lokakuuta 2005, es. Paavo Liski, 2005–2006) oli sen iltalukion opettajana, missä Seppo ja Ulla Taalasmaa opiskelivat runoutta. Myöhemmin Ulla ja Yrjö aloittivat seurustelusuhteen, joka päättyi Yrjön saamaan sydänkohtaukseen ja hänen kuolemaansa. Aiemmin Yrjön nimi mainittiin jo vuonna 2000, kun Ulla aloitti käymään iltalukiossa ja kirjoitti runoja Seposta. Itse hahmon ensiesiintyminen nähtiin kuitenkin vasta vuonna 2005. Urho Sirén
Urho Valter Sirén (17. kesäkuuta 1932 Helsinki – 27. marraskuuta 2002 Espoo) oli suomalainen ratapyöräilijä. Suomen presidentinvaali 1982
Suomen presidentinvaali jouduttiin järjestämään ennenaikaisesti vuonna 1982, koska tasavallan presidentti Urho Kekkonen oli ilmoittanut eroavansa huonon terveytensä vuoksi. Varsinaista presidenttipeliä eli keskustelua Kekkosen seuraajasta oli käyty jo kaukaa 1970-luvulta lähtien, jolloin oli alkanut liikkua huhuja presidentin niin fyysisen kuin psyykkisenkin kunnon heikkenemisestä. Sääntömääräinen presidentinvaalien ajankohta olisi ollut vasta vuonna 1984, mutta Kekkosen kuntoa läheltä seuranneet olivat pitäneet jo pian vuoden 1978 vaalien jälkeen ennenaikaisia vaaleja mahdollisina ja 1980-luvulle tultaessa vähitellen jopa todennäköisinä. Urho Saariaho
Saariaho ryhtyi Kokoomuksen Kansallisen eläkeläisliiton puheenjohtajaksi 1978. Liiton tilaisuudessa hän sitten kuoli puhujakorokkeella saamaansa äkilliseen sairauskohtaukseen aivan 70-vuotispäivänsä kynnyksellä 18.9.1981. Urho Saariaho
Urho Saariaho meni talvisodan alussa 1939 naimisiin niin ikään raahelaisen Rauha Kaarina Pekurin (1917-2008) kanssa. Lapsia heille syntyi vuosina 1941–51 seitsemän: Elmi-Kaarina, Elina, alle vuoden ikäisenä kuollut Hannu, Olli, Jaakko, Mirja ja Elsi. Sotien jälkeen Saariaho nimitettiin yhtiön sosiaalipäälliköksi 1948. Yhtyneiden Paperitehtaiden jaossa vuonna 1951 jäi silloinen kansanedustaja Urho Saariaho Myllykosken paperitehdas Oy:n palvelukseen. Kansanedustajana hän oli 21 vuotta vuosina 1945–66. Sosiaalineuvoksen arvo hänelle myönnettiin vuonna 1963. Urho Särö
Urho Antero Särö vuoteen 1925 saakka Österman () oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Tulikasteensa hän sai Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan joukkueen varajohtajana Valkoisen armeijan jääkärijoukoissa. Suharto
Kenraali Haji Muhammed Suharto (ennen vuoden 1972 oikeinkirjoitusuudistusta Soeharto, 8. kesäkuuta 1921 – 27. tammikuuta 2008) hallitsi Indonesiaa 32 vuotta 1967–1998. Hän perusti vahvan hallituksen, joka toi poliittista vakautta hajanaisista saarista koostuvaan Indonesiaan vaimentamalla opposition ja käyttämällä sotilasvoimaa. Hän on tullut tunnetuksi erityisesti hallinnon korruptiosta: Transparency Internationalin mukaan Suharto on maailman eniten itseään rikastuttanut valtionmies, jonka tuloiksi on arvioitu noin 15–35 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Olavi Laiho
Etsivä Keskuspoliisi sai Laihon kiinni 22. joulukuuta 1942, ja hänet tuomittiin sotaoikeudessa 22. kesäkuuta 1943 karkuruudesta, vakoilusta, maanpetoksesta ja valtiopetoksesta kuolemaan. Yleensä kuolemantuomiot muutettiin elinkautisiksi vankeusrangaistuksiksi, mutta metsäkaartin päällikkönä Laiho oli liian merkittävä tekijä. Sotilaspoliisin teloitusryhmä ampui Laihon 2. syyskuuta 1944. Urho Aaltonen
Aaltonen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1909 ja suoritti voimistelunopettajan tutkinnon 1912. Sen jälkeen Aaltonen toimi voimistelunopettajana Kuopiossa, Tampereella ja Porissa. Sisällissodan aikana hän toimi Tampereen alipalomestarina, kun miehistö vaati palomestari K. E. Viitasen erottamista. Hän ei osallistunut politiikkaan ja onnistui saamaan sekä ylempiensä että alaistensa luottamuksen. Lokakuussa 1918 Aaltonen nimitettiin virallisesti palomestarin virkaan, mutta ura palolaitoksella oli lyhyt, sillä hän kuoli espanjantautiin toukokuussa 1919. Aaltosen puoliso vuodesta 1916 oli Aino Saastamoinen, ja heillä oli kaksi lasta. Urho Saariaho
Vanhemmiten kuntolenkkeilijänä sosiaalineuvos Urho Saariaho korosti omakohtaisen kuntourheilun tärkeyttä sekä ruumiillisen kunnon että henkisen vireyden rakentajana. Urbano Lazzaro
Urbano Lazzaro oli italialainen mies, joka kuului toisessa maailmansodassa Benito Mussolinin vastaiseen kommunistiliikkeeseen ja tunnetaan paremmin myös nimellä "Partisaani-Bill". Lazzaro kuului Garibaldin partisaaniprikaateihin ja hän otti 27. huhtikuuta 1945 toisen maailmansodan viime vaiheilla kiinni Benito Mussolinin Dongossa, jossa tämä oli paossa lähimpien kollegojensa kanssa pukeutuneena saksalaiseksi sotilaaksi. Lazzaro löysi saattueesta myös Mussolinin rakastajattaren, Clara Petaccin sekä useita korkeita fasistihallituksen virkamiehiä. Urbano Lazzaro kuoli kolmas päivä tammikuuta 2006. Hän oli kuollessaan 81-vuotias. Vilho Vartiainen
Vilho Bernhard Vartiainen (22. lokakuuta 1927 Sulkava – 22. lokakuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen laulaja, tenori, ooppera-, operetti- ja iskelmälaulaja, jonka suurin hitti on ”Nuoruusmuistoja”. Untamo Utrio
Urho Uljas Untamo Utrio (vuoteen 1927 Ulvén; 22. huhtikuuta 1905 Tyrvää – 9. huhtikuuta 1980 Enontekiö) oli suomalainen kustannusjohtaja, toimittaja, kirjailija ja pakinoitsija. Olavi Laiho
Mauno Olavi Laiho (1907 Halikko – 2. syyskuuta 1944 Oulu) on viimeinen Suomessa teloitettu suomalainen ja viimeinen Suomessa sotilasrikoksesta teloitettu Suomen kansalainen. Sotamies Laiho teloitettiin karkuruudesta, vakoilusta ja maanpetoksesta 2. syyskuuta 1944. Oskar Raja-aho
Oskar Raja-aho kuoli tapaturmaisesti uintiretken aikana heinäkuussa 1932. Andy Warhol
Warholin sappirakko tulehtui vakavasti talvella 1987. Hän lykkäsi leikkausta ja hoiti itseään taikakaluilla, kunnes hänen oli kivun vuoksi pakko suostua leikkaukseen. Warhol kuoli sappileikkauksen jälkeisiin komplikaatioihin sairaalassa New Yorkissa 22. helmikuuta 1987. Hän oli leikkauksen jälkeisenä iltana vielä pirteä ja hyväntuulinen, mutta yllättäen hänet löydettiin seuraavana aamuna sairaalavuoteesta kuolleena. Warholin kerrotaan torjuneen hoitajan tarkkailun. Meri Utrio
Meri Marjatta Utrio (o.s. "Vitikainen"; 23. maaliskuuta 1919 Kotka – 14. joulukuuta 2004 Somero) oli suomalainen toimittaja ja kääntäjä. Hän oli naimisissa kustannusliike Tammen toimitusjohtajan Urho Untamo Utrion kanssa, ja heillä on kolme yhteistä lasta: Kaari (s. 1942), Pirkka (s. 1943) ja Martti (s. 1945). Heistä Kaari Utrio on kirjoittanut yli neljäkymmentä historiallista romaania ja useita tietokirjoja, jotka käsittelevät naisten ja lasten asemaa Euroopan historiassa. Kerttu Saariaho
Kerttu Saariaho ("o.s. Marjala") (28. joulukuuta 1918 Kittilä – 17. maaliskuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen posliinimaalari, joka maalasi posliinilaattatauluja ja maljakoita. Raimo Utriainen
Raimo Arvi Johannes Utriainen (24. syyskuuta 1927 Kuopio – 27. huhtikuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä, jonka työt olivat aiheiltaan yleensä abstrakteja. Urpo Siirala
Uuno Urpo Tapio Siirala, vuoteen 1935 Sirelius (3. tammikuuta 1908 Helsinki – 19. toukokuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori. Urho Hirvonen
Urho Hirvonen (14. maaliskuuta 1933 Pielisensuu – 11. kesäkuuta 2011 Helsinki) oli lihateollisuusteknikko, joka tunnetaan HK Sinisen Lenkin ”isänä”. Urho Saariaho
Myllykoskella Urho Saariaho etsiytyi välittömästi urheilutoimintaan sekä aktiivina että organisaattorina. Hän hoiti urheiluseura Myllykosken Kilpaveikkojen puheenjohtajuutta 31 vuotta, Suomen voimistelu- ja urheiluliiton (SVUL) Kymenlaakson piirin puheenjohtajuutta 26 vuotta ja oli Suomen Urheiluliiton liittohallituksessa ja sen työ-valiokunnassa 12 vuotta. Kielitaitoinen Urho Saariaho toimi useasti Suomen yleisurheilumaajoukkueen johtajana ja mm. vuoden 1952 Helsingin olympiakisojen järjestelytehtävissä. Ansioistaan hänelle myönnettiin lukuisia ansio-merkkejä, mm. Suomen urheilun kultainen ansioristi ja Helsingin olympiakisojen kultainen ansioristi. SVUL:n kunniajäseneksi hänet kutsuttiin vuonna 1967. Ensio Siilasvuo
6. lokakuuta 1998 Tasavallan presidentti Martti Ahtisaari ylensi hänet täyden kenraalin arvoon. Samana päivänä 25 vuotta aiemmin oli alkanut Yom Kippurin sota, jonka jälkiselvittelyissä hänellä oli ollut historiallinen osuus. Siilasvuo kuoli 10. tammikuuta 2003 Kaunialan sotavammasairaalassa. Hänet on haudattu Oulun hautausmaalle sankarihauta-alueen läheisyyteen isänsä kenraali Hjalmar Siilasvuon viereen. Urho Kekkonen
Kekkonen johti virkakautensa viimeiseksi jääneen presidentin esittelyn valtioneuvostossa perjantaina 4. syyskuuta 1981. Läsnä olleiden ministerien mukaan presidentti oli tuolloin melko virkeässä kunnossa. Tässä istunnossa Kekkonen suoritti myös viimeisen virkanimityksensä; kyseessä oli talousjohtaja Asko Saviahon nimitys Posti- ja telelaitoksen postiylijohtajan virkaan lokakuun 1981 alusta lukien. Samana päivänä Kekkonen kävi myös viimeisen kerran Presidentinlinnassa, jossa uusi Kolumbian Helsingin-suurlähettiläs jätti valtakirjansa. Maanantaista 7. syyskuuta 1981 lähtien presidentti peruutti kaikki tapaamisensa kuumeen vuoksi. Juho Niukkanen
Sotien jälkeen Niukkasen vaikutusvalta politiikassa väheni, mutta hän oli siirtokarjalaisten johtavana puhemiehenä edelleen merkittävä kansanedustaja. Hän siirtyi myös itse viljelemään uutta maatilaa Tuusulassa. Politiikan eturiviin Niukkanen palasi vielä kerran, valtiovarainministeriksi Urho Kekkosen maalaisliittovetoiseen vähemmistöhallitukseen vuonna 1953. Tuolloin hän valmisteli kuuluisan ”niukkasbudjetin”, jossa valtion menoja olisi kertaheitolla leikattu neljänneksellä. Budjetti teilattiin julkisuudessa ja eduskunnan käsittelyssä sen sisältämät 28 miljardin markan säästöt muuttuivat lopulta 3 miljardin markan menonlisäyksiksi. Niukkanen valittiin vielä seuraavana keväänä viimeisen kerran eduskuntaan, mutta hän kuoli pian vaalien jälkeen 65-vuotiaana. Yrjö Roiha
Lähtöä seuraavana päivänä Savola huomasi, että Roihan loppu oli lähellä, ja hän kääntyi takaisin kohti Olukondaa. Roiha kävi puhumattomaksi, vatsa pöhöttyi ja ”kasvot tulivat kuolevan näköisiksi”. Puoli tuntia ennen Olukondaan saapumista Roiha kuoli 4. elokuuta 1894. Rautanen ja Pettinen valmistivat yötä myöten ruumisarkun, ja seuraavana päivänä, joka oli sunnuntai, ilmoitettiin kuolemasta kuninkaalle ja ryhdyttiin kaivamaan hautaa, johon Roiha heti haudattiin, kahdeksan päivää aikaisemmin kuolleen poikansa Viljon viereen. Juho Sairio
Juho Oiva Sairio (4. kesäkuuta 1897 Kymi – 1. lokakuuta 1918) oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen vanhempansa olivat välskäri Juho Sairio ja Hildur Josefina Lax. U. W. Walakorpi
Urho Viljo (U. W.) Walakorpi (sukunimi vuoteen 1919 "Haapanen"; 14. elokuuta 1886 Alavus – 15. helmikuuta 1957 Hämeenkyrö) oli suomalainen kirjailija ja toimittaja. Sergio Aragonés
1980-luvulla Aragonés loi Conan barbaaria parodioivan hahmon, Urho Epäonnensoturin. Semic julkaisi sitä myös Suomessa vuosina 1984–1985 yhteensä kahdeksan numeroa. Urho on myyttisessä maailmassa vaeltava soturi, jonka älyssä ei ole kehumista mutta jonka miekkailutaidot ovat erinomaiset. Sarjassa esiintyy myös Tietäjä, joka auliisti jakaa viisaita opetuksiaan kenelle tahansa, vaikka niistä ei aina kuitenkaan hyötyä olekaan. Urho ihastui kauniiseen naissoturiin Chakaaliin, joka ei ollut mikään hölmö vaan palkkasoturijoukon johtaja. Sakari Piha
Runo Sakari Piha (8. joulukuuta 1919 Punkalaidun – 31. heinäkuuta 2008 Helsinki) oli Oulun yliopiston professori, vararehtori ja biokemian uranuurtaja. Urho Lahti
Urho Evert Lahti (7. syyskuuta 1901 Maaninka – 3. joulukuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja. Suomalaisuuden liitto
Suomalaisuuden liitto perustettiin J. V. Snellmanin syntymän satavuotispäivänä 12. toukokuuta 1906. Järjestön tehtäväksi asetettiin ennen kaikkea suomen kielen ja suomalaisen kirjallisuuden vaaliminen sekä kansallishengen herättäminen. Liiton ensimmäiseen hallitukseen kuului edustajia kaikista suomenkielisistä puolueista. Siihen kuuluivat Juhani Aho, Yrjö Sirola, J. K. Paasikivi, Eero Erkko ja Otto Wille Kuusinen.
Pitkäaikainen Suomen tasavallan presidentti Urho Kekkonen liittyi Suomalaisuuden liiton jäseneksi vuonna 1926, samana vuonna kuin toinen myöhemmin tasavallan presidenttinä toiminut liiton jäsen Risto Ryti. Hovioikeuden auskultantti Urho Kekkonen oli vuonna 1927 valtaamassa liittoa aktivistien johtoon. Kekkonen tuli valtauksessa valituksi liiton keskushallitukseen. Kekkonen valittiin vuonna 1929 varapuheenjohtajaksi ja puheenjohtajana hän toimi vuosina 1930−1932. Kekkonen ja muut aktivistit voimistivat liiton suomalaisuustyötä, mikä kiihdytti kielitaistelua. Urho Kekkonen kiinnitti erityisesti huomiota ruotsinkielisten alueiden suomalaisvähemmistöihin, ja kirjoitti Suomalainen Suomi -lehdessä vuonna 1931, että ”Suomessa harjoitetaan kielisortoa – – ruotsalaiset harjoittavat sitä suomenkielisiä lapsia ja heidän vanhempiaan kohtaan häikäilemättömämmin ja laajemmassa mittakaavassa kuin olisi voitu konsanaan ajatella.” Kekkonen oli Suomalaisuuden liiton kunniajäsen elämänsä loppuun asti. Urho Castrén
Urho Jonas Castrén (30. joulukuuta 1886 Jyväskylä – 8. maaliskuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, Korkeimman hallinto-oikeuden presidentti ja Suomen pääministeri. Hän loi elämänuransa oikeuslaitoksessa toimien lyhyen aikaa oikeuskanslerina ja yli neljännesvuosisadan korkeimman hallinto-oikeuden johdossa. Castrén vaikutti myös lainvalmisteluun toimissaan vuosien varrella lukuisien komiteoiden johdossa. Urho Ollikainen
Urho Ollikainen (9. kesäkuuta 1901 Soini – 1986) oli suomalainen kirjailija. Urho Heinänen
Urho Heinänen (3. elokuuta 1895 Helsinki – 12. heinäkuuta 1977 Lammi) oli suomalainen taidearvostelija ja kuvanveistäjä. Francisco Franco
Rautaesiripun toisella puolella puheet ja kirjoitukset olivat täysin toisen sävyisiä. Neuvostoliiton uutistoimiston TASSin Madridin-kirjeenvaihtaja kommentoi Francon kuolemaa lakonisesti: "Diktaattori Franco kuoli tänään täällä. Hän tuli valtaan 1939 fasistisen kapinan seurauksena." Neuvostoliiton hallituksen äänenkannattaja "Izvestija" meni pitemmälle kirjoituksessaan, jonka mukaan Francon tie valtaan oli "päällystetty sadoillatuhansilla ruumiilla". Moskovassa maanpaossa eläneet espanjalaiset kommunistit iloitsivat avoimesti Francon kuolemasta. Francon hallinnon näkyvimpiin vastustajiin kuulunut Ruotsin pääministeri Olof Palme toivoi antamassaan maltillisessa lausunnossa, että Francon kuolema "antaisi espanjalaisille mahdollisuuden rakentaa vapaudelle, yhteiskunnalliselle oikeudenmukaisuudelle ja demokratialle perustuvaa yhteiskuntaa". Aiemmin syksyllä 1975 Palme oli tuominnut jyrkin sanoin vastarintaryhmien johtajien teloitukset Espanjassa. Suomen presidentti Urho Kekkonen lähetti surunvalittelusähkeen Francon leskelle. Sukarno
Sukarno (6. kesäkuuta 1901 Surabaya – 21. kesäkuuta 1970 Jakarta) oli Indonesian ensimmäinen presidentti vuosina 1945–1967. Hänestä tuli presidentti vuonna 1945, jolloin Indonesia julistautui itsenäiseksi valtioksi. Hän menetti tosiasiallisen valtansa syksyllä 1965 suoritetussa sotilasvallankaappauksessa, jonka jälkeen valta Indonesiassa keskittyi kenraali Suhartolle. Kari Kairamo
Kari Kairamo sairastui jo varhain maanis-depressiivisyyteen. Sairaudesta oli paljon merkkejä jo 1960-luvulta, mutta Nokian pääjohtaja ei halunnut hakeutua sairaalahoitoon. Nokian tilanteen käytyä vaikeaksi hän teki itsemurhan kotonaan Espoossa 11. joulukuuta 1988. Hän jätti jälkeensä kuolinviestin, jonka allekirjoituksena oli "Sairas". Kairamon kuolema oli tapahtunut lauantai-iltana, mutta Nokia tiedotti asiasta vasta maanantaina puoliltapäivin. Kairamon jälkeen Nokian johtoon nousi Simo Vuorilehto. Urho Verho
Urho Aleksander Verho (19. huhtikuuta 1912 Turku – 20. toukokuuta 1988 Parainen) oli suomalainen kirjallisuustieteilijä ja professori. Unto Haapa-aho
Unto Johannes "Unski" Haapa-aho (s. 21. heinäkuuta 1932 Tornio) on suomalainen jazzmuusikko, säveltäjä, sovittaja ja pelimanni. Hänen pääinstrumenttinsa ovat klarinetti ja tenorisaksofoni, mutta hän osaa soittaa myös baritoni- ja sopraanosaksofoneja, bassoklarinettia, huilua sekä viulua. Hän on esiintynyt myös useissa Uuno Turhapuro -elokuvissa. Unto-Haapa-aholla on ollut myös omia tanssimusiikkiyhtyeitä, joissa on soittanut suuri määrä tunnettuja suomalaisia sen ajan muusikoita, muun muassa Seppo Sädevuo, hanuri ja koskettimet, Pertti "Pertsa" Kilpeläinen, rummut ja laulu, Eskil Mansikka, hanuri ja piano, Aaro "Arska" Kurkela, hanuri jne. Rikhard Sotamaa
Karl Johan Rikhard "Rikke" Sotamaa, ent. Söderman (21. lokakuuta 1910 Tohmajärvi – 28. lokakuuta 2000 Laukaa) oli suomalainen lääkäri ja lääkintöneuvos. Sotamaa oli presidentti Urho Kekkosen läheinen ystävä ja yksi Kekkosen kolmesta henkilääkäristä. Luis Carrero Blanco
Luis Carrero Blanco (4. maaliskuuta 1903 Santoña, Kantabria, Espanja – 20. joulukuuta 1973 Madrid, Espanja) oli espanjalainen amiraali. Diktaattori Francisco Franco nimitti hänet kesäkuussa 1973 pääministeriksi, ja häntä pidettiin Francon todennäköisenä seuraajana. Bourbonin prinssi Juan Carlos aiottiin palauttaa kuninkaaksi Francon jälkeen, mutta häntä oli tarkoitus ohjata Carrero Blancon avulla oikeaan suuntaan Francon politiikan tulevaisuuden turvaamiseksi Espanjassa. ETA surmasi Carrero Blancon pommi-iskussa, mikä saattoi edesauttaa Espanjan siirtymistä demokratiaan, sillä Francon kuollessa kaksi vuotta myöhemmin hänelle ei jäänyt ideologisesti sopivaa seuraajaa. Urho Ahonurho
Urho Uljas Ahonurho (15. elokuuta 1894 Loimaa – 19. maaliskuuta 1952, alkujaan "Urho Aho") oli suomalainen taidemaalari. Kauko Saarentaus
Kauko Saarentaus (12. joulukuuta 1923 Tuusula – 10. toukokuuta 1998 Espoo) oli suomalainen opettaja ja toimittaja, joka oli pitkään Yleisradion "Viisasten kerhon" puheenjohtajana. Carl Gustaf Emil Mannerheim
Kun kuolinsanoma oli saapunut Suomeen, presidentti Paasikivi kertoi radiossa Suomen kansalle Mannerheimin kuolemasta sanoen, että "”yksi Suomen historian suurimmista miehistä ja loistavimmista hahmoista”" oli mennyt pois. Mannerheimin arkku saapui Helsinki-Malmin lentoasemalle 2. helmikuuta, minkä jälkeen yleisöllä oli tilaisuus käydä Helsingin tuomiokirkossa osoittamassa kunnioitustaan kahden vuorokauden ajan. Mannerheim siunattiin Hietaniemen sankarihautausmaahan 4. helmikuuta kaikin kunnianosoituksin. Hallituksen edustajina hautajaisiin ottivat osaa pääministeri Urho Kekkonen ja ulkoministeri Åke Gartz. Valtion tervehdyksen edesmenneelle marsalkalle esitti eduskunnan puhemies Karl-August Fagerholm. Hautajaissaatto oli 3,7 kilometriä pitkä ja sitä seurasi 100 000–150 000 henkeä. Hautajaisseremonioissa oli kansalliselle suurmiehelle osoitetun kunnioituksen ohella isänmaallisen mielenosoituksen vivahde. Suharto
18. lokakuuta luettiin radiossa tiedotus, jossa kiellettiin kommunistipuolue. Armeija aloitti kommunistien, kiinalaisyhteisön ja presidentti Sukarnolle uskollisten kansalaisten seulimisen. Seuraavien kuukausien aikana vallasta kamppailivat presidentti Sukarno, Nasution ja Suharto. Sukarno pyrki heikentämään Nasutionia erottamalla hänet puolustusministerin virasta ja ylentämällä Suharton kenraaliluutnantiksi 1. helmikuuta 1966. Sisällissodan mittoihin paisuneissa väkivaltaisuuksissa kuoli sadoistatuhansista miljooniin siviiliä. Veikko Pöysti
Jo lokakuussa 1941 oli vastarinnantekijöiden yli pyyhkäissyt pidätysten aalto. Syytteitä nostettiin myöhemmin yli 20:ta pidätettyä vastaan esimerkiksi maanpetoksesta ja avunannosta maanpetokseen. Ankarin rangaistus kohtasi Urho Kaipaista, joka tuomittiin rikoksenuusijana kuolemaan sekä menettämään kansalaisluottamuksensa ainiaaksi.
Pöystin tukiverkosto alkoi ilmiantojen ja pidätysten myötä heiketä. Hän luopui vuoden 1942 puolella viimeisestä asunnostaan Helsingissä, mutta onnistui suhteitaan käyttäen vielä saamaan käyttöönsä rakenteilla olevan talon Tikkurilan Hiekkaharjusta, silloisen Helsingin maalaiskunnan alueelta. Urho Ruhanen
Urho Ruhanen (30. kesäkuuta 1907 Lamposaari – 22. kesäkuuta 2001 Petroskoi) oli suomalaissyntyinen Neuvostoliitossa asunut kriitikko, kääntäjä ja kirjailija. Julius Saaristo
Juho Julius Saaristo (21. heinäkuuta 1891 Tampere – 12. lokakuuta 1969 Tampere) oli suomalainen jääkärimajuri, ensimmäinen suomalainen keihäänheiton olympiavoittaja ja maailmanennätysmies. Hänen vanhempansa olivat ylikonduktööri Kaarlo Saaristo (Lindholm) ja Wilhelmina Lindberg. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1928 Olga Lydia Honkasen kanssa. Urho Talke
Urho August Talke (synt. Tallgren, 9. lokakuuta 1894 Helsinki – 31. joulukuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen kestävyysuoksija. Hesingin Kisa-Veikkoja edustanut Talke osallistui maratonille vuoden 1920 Antwerpenin oympialaisissa ja sijoittui yhdeksänneksi. Urho Saariaho
Saariaho jäi ensimmäiselle varamiessijalle 1966 vaaleissa. Putoamiseen vaikutti osaltaan yleisesti tiedossa ollut edellisenä vuonna koettu sydänkohtaus. Presidentinvaalien valitsijamiehenä Urho Saariaho oli vuosina 1956 ja 1962. Kymenlaakson kokoomuksen puheenjohtajana hän toimi 16 vuotta vuodesta 1950 eduskuntakautensa loppuun. Urho Saariaho
Urho Saariaho kuului suojeluskukuntaan Raahessa 1927-36 ja Myllykoskella tästä eteenpäin. Asevelvollisuutensa hän suoritti Riihimäellä Viestipataljoona 2:ssa 1931-32 ja Reserviupseerikoulun viestilinjalla, minkä päätyttyä Saariaho ylennettiin reservin vänrikiksi 1932. Urho Saariaho joutui lähtemään talvisotaan 28-vuotiaana joulukuussa 1939. Hänelle myönnettiin lyhyt vihkiloma samassa kuussa avioliiton solmimista varten Kaarina Pekurin kanssa. Talvisodassa vänrikki Saariaho toimi joukkueenjohtajana Viestipataljoonassa. Hänet ylennettiin luutnantiksi välirauhan alettua, toukokuussa 1940. Keijo Alho
Hiukan myöhemmin keväällä 1954 Alho oli perustamassa toista "Kerho 56"- eli "Kerho Ukkonen" -nimistä ryhmää, jonka tarkoituksena oli niin ikään vastaehdokkaan löytäminen Urho Kekkoselle. Ryhmään kuuluivat kokoomuksesta Alhon lisäksi Matti Virkkunen ja Tuure Junnila, sosialidemokraateista Tauno Suontausta, maalaisliitosta E. M. Tarkkanen sekä "Vapauden Akateemisessa Liitosta" Eero Hetemäki ja Jaakko Numminen. Ryhmän toiminta päättyi kuitenkin äkillisesti syksyn 1954 tapahtumien vuoksi. Pekkalan hallitus
Carl G. E. Mannerheim oli eronnut tasavallan presidentin virasta 9. maaliskuuta 1946 ja eduskunta oli valinnut hänen seuraajakseen edellisen pääministerin J. K. Paasikiven. Uusi presidentti antoi hallituksen muodostamisen aluksi Maalaisliiton ehdokkaan Urho Kekkosen tehtäväksi, mutta SKDL kieltäytyi tulemasta mukaan hänen johtamaansa Maalaisliiton, SDP:n ja RKP:n yhteiseen hallitukseen. Kansandemokraatit nostivat julkisesti esiin Kekkosen puutteellisen kielitaidon, mutta todellisena syynä heidän asenteelleen oli Kekkosen menneisyys ja erityisesti tämän toiminta jatkosodan aikana. SKDL:n pääministeriehdokas oli Yrjö Leino, mutta varsinaisena tavoitteena heillä oli saada pääministeriksi Eero Wuori. SDP:lle taas kommunisteja myötäillyt Wuori oli kaikkein vastenmielisin ehdokas. Kolmen suurimman puolueen neuvotteluissa päädyttiin lopulta kompromissina kansandemokraattiseen metsähallituksen pääjohtajaan Mauno Pekkalaan, joka oli toiminut edeltäneen Paasikiven hallituksen puolustusministerinä. Eero Saarenheimo
Eero Johannes Saarenheimo (21. kesäkuuta 1919 Helsinki – 16. heinäkuuta 2018 Kauniainen) oli suomalainen professorin arvonimen saanut toimittaja ja tietokirjailija, joka oli pitkään Yleisradion palveluksessa, vuodesta 1965 ohjelmapäällikkönä, kunnes jäi eläkkeelle 1977. Juho Kusti Paasikivi
Vaalin jälkeen Paasikivi aikoi keskittyä muistelmiensa kirjoittamiseen, mutta politiikka ei vieläkään jäänyt kokonaan sivuun, sillä Urho Kekkonen oli jo heti valituksi tultuaan pyytänyt saada kääntyä edeltäjänsä puoleen varsinkin ulko- ja turvallisuuspoliittisissa ongelmissa. Kekkonen kävi Paasikiven luona ainakin huhtikuussa 1956, jolloin Paasikivi arvioi Neuvostoliitossa käynnistyneen destalinisaation vähentäneen suursodan vaaraa maailmassa. Paasikivi ärsyyntyi kevään 1956 aikana ilmestyneestä Yrjö Soinin teoksesta "Kuin Pietari hiilivalkealla", joka antoi hänen mielestään yksinkertaistetun ja väärän kuvan sotasyyllisyysoikeudenkäynnistä; hän katsoi, että ”farssikirjailija” ei ollut pätevä henkilö käsittelemään vakavia asioita. Viimeisen kerran Paasikivi esiintyi julkisuudessa elokuun lopulla 1956 Neuvostoliiton presidentin Kliment Vorošilovin vieraillessa Suomessa. Silloisen puolustusministerin Emil Skogin mukaan Paasikivi oli Presidentinlinnassa järjestetyillä juhlapäivällisillä jo selvästi sivuroolissa Vorošilovin ja Kekkosen keskustellessa pääasiassa keskenään. Marraskuun lopussa Paasikivi joutui sairaalaan sydämen vajaatoiminnan ja siitä johtuneen väsymyksen vuoksi. Aamupäivällä 14. joulukuuta 1956 hän sai sydänkohtauksen, joka johti lääkärien ponnisteluista huolimatta kuolemaan. Paasikivi siunattiin valtiollisin kunnianosoituksin Helsingin tuomiokirkossa 23. joulukuuta 1956 ja haudattiin Hietaniemen hautausmaalle. Niilo Paasivirta
Paasivirta itse on ilmoittanut syntymäajakseen 3. syyskuuta 1956, enteellisesti samana päivämääränä kuin Urho Kekkonen ja samana vuonna kuin tämä astui presidentin virkaan. Samoissa yhteyksissä Paasivirta on myös kertonut liioiteltuja tarinoita väitetystä "aatelistaustastaan" ja "erityistaidoistaan". Jaakko Saariaho
Jaakko Saariaho valmistui vuonna 1904 kansakoulunopettajaksi Kajaanin seminaarista. Hän asui ja työskenteli aluksi kirjakauppiaana Puolangalla, kunnes muutti Saloisiin, jossa toimi kansakoulunopettajana vuosina 1912–1944. Hän oli pitkään mukana Saloisten kunnallispolitiikassa ja luottamustoimissa. Kunnanvaltuuston puheenjohtajana hän oli vuosina 1922–1925, 1926–1931 ja 1936–1939. Hän toimi myös Saloisten suojeluskunnan päällikkönä sisällissodan aikana. Nuorsuomalaisen puolueen kansanedustajana Saariaho oli 11. helmikuuta 1913 – 1. helmikuuta 1914. Hän nousi edustajaksi varasijalta. Myöhemmin Saariaho kuului kokoomukseen. Terho Ovaska
Terho Tapio Ovaska (15. toukokuuta 1940 Suoniemi – 19. lokakuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen poliittinen pilapiirtäjä, joka käytti nimimerkkiä Terho. Ovaska työskenteli "Uuden Suomen" pilapiirtäjänä vuosina 1980–1991 ja "Helsingin Sanomien" vuosina 1991–2005. Ennen pilapiirtäjän uraa hän oli työskennellyt pitkään mainosalalla. Hänet nimitettiin "Helsingin Sanomien" poliittiseksi pilapiirtäjäksi, kun Kari Suomalainen erotettiin. Ovaska jäi eläkkeelle vuonna 2005. Erkki Kivalo
Kivalo oli myös presidentti Urho Kekkosen yksityinen lääketieteellinen neuvonantaja vuodesta 1972 tämän kuolemaan (1986) asti. He olivat tutustuneet kaksi vuotta aiemmin. Kivalo liittyi 1970-luvun alkupuolella Keskustapuolueeseen. Hänen nimityksensä lääkintöhallituksen johtoon oli näin ollen poliittinen virkanimitys ja hän oli tehtävään Kekkosen valinta. Kivalo oli 1970-luvun lopulta alkaen mukana presidentin ulkomaanmatkoilla, jossa hän valvoi, että presidentti noudatti säännöllisiä elämäntapoja. Kekkosen viimeiseksi jääneen sairausloman aikana syksyllä 1981 Kivalosta tuli hetkeksi vaikutusvaltainen mies, kun hän yhtenä kolmesta presidentin henkilääkäristä Richard Sotamaan ja Pentti Halosen kanssa joutui ottamaan kantaa tämän työkykyyn ja päättämään, mitä tietoja terveydentilasta annettiin julkisuuteen. Kivalolla oli tärkeä osuus päätettäessä elokuussa presidentin sairauslomalle jäämisestä ja lokakuussa laadittaessa lääkärintodistusta, jolla presidentin ero voitiin perustella. Hän piti tuolloin tiukasti kiinni vaitiolovelvollisuudestaan eikä antanut myöhemminkään Kekkosen terveydentilasta yksityiskohtaisempia tietoja julkisuuteen. Juho Saaristo
Johan Henrik (Juho Heikki, J.H.) Saaristo (entinen sukunimi Sikanen; 12. joulukuuta 1877 Leppävirta – 30. syyskuuta 1937 Turku) oli suomalainen suutari, toimitsija ja sosialidemokraattien kansanedustaja. Uriah Heep
Yhtyeen pitkäaikainen basisti Trevor Bolder kuoli haimasyöpään 21. toukokuuta 2013. Hänet oli jo maaliskuussa 2013 korvannut Dave Rimmer. Suomi 2000-luvulla
Uuno Turhapuro -elokuvien 1973 alkanut jatkumo päättyi 2004 elokuvaan "Uuno Turhapuro – This Is My Life". Elokuva jäi Ere Kokkosen (1938–2008) viimeiseksi. Vuosikymmenen aikana kuoli useita Uuno-elokuvista tunnettuja näyttelijöitä, jotka toki olivat tehneet varsinaisen taiteellisen uransa muissa yhteyksissä: Tapio Hämäläinen (1922–2008), Marita Nordberg (1929–2009) ja Marjatta Raita (1944–2007). Viimeinen Uuno-elokuva oli kunnianosoitus suomalaisen viihteen monitoimimiehelle Spede Pasaselle (1930–2001). Uuno Laakso
Uuno Alarik Laakso (alk. Uno Adamsson, 1. lokakuuta 1896 Hollola – 6. joulukuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Laakso teki pitkän uran teatterissa ja noin viidessäkymmenessä elokuvassa. Hän näytteli Suomen Kansallisteatterissa vuosina 1930–1956. Elokuvissa hän esitti yleensä koomisia hahmoja, kuten pääosat elokuvissa "Tulitikkuja lainaamassa" (1938) ja "Särkelä itte" (1947). Erkki Huurtamo
Erkki Kalervo Huurtamo (vuoteen 1935 Höydén) (11. helmikuuta 1917 Hollola – 2. huhtikuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen ministeri, kokoomuksen kansanedustaja vuosina 1962–1975, Kymen läänin maaherra vuosina 1975–1984 sekä valitsijamies vuoden 1968 presidentinvaalissa. Värikkäänä persoonana tunnettu Huurtamo oli 1960- ja 1970-luvuilla yksi niistä harvoista kokoomuslaisista poliitikoista, joilla oli hyvät suhteet presidentti Urho Kekkoseen. Urho Saariaho
Sosiaalipäällikkö Urho Saariaho osallistui Myllykosken Paperitehdas Oy:n, sittemmin Myllykoski Oy:n piirissä lukemattomien yhtiölle tärkeiden asioiden hoitamiseen. Hän auttoikin hankkimaan yhtiölle mm. edullista valtion rahoitusta tuotantotoiminnan laajentamiseen. Urho Saariaho ajoi myös rautatien saamista yhtiön Luikonlahden kaivokselle aina tuloksekkaaseen päätökseen saakka. Urho Saariaho toimi aktiivisesti synnyinkaupunkinsa Raahen puolesta, kun väännettiin kättä uuden valtio-omisteisen terästehtaan, Rautaruukin sijaintipaikasta. Useissa muissakin kriittisissä tilanteissa hän toimi mm. valtiovarainvaliokunnan kauppa- ja teollisuusjaoston jäsenenä Pohjois-Suomen hyväksi. Yusuf Dadoo
Yusuf Mohamed Dadoo ( 5. syyskuuta 1909 Krugersdorp, Witwatersrand - 19. syyskuuta 1983 Yhdistynyt kuningaskunta) oli eteläafrikkalainen poliitikko, apartheidin vastustaja ja SACP:n puheenjohtaja. Dadoo liittyi SACP:n vuonna 1939 ja vuonna 1940 hänet valittiin puolueen Johannesburgin paikallisosaston ja jo vuonna 1941 koko puolueen keskuskomiteaan. Vuoden 1960 hätätilalain julistuksen jälkeen Dadoo painui maan alle ja joutui pakenemaan pian Botswanaan. Vuonna 1972 puheenjohtajan J. B. Marksin kuoleman jälkeen hänet valittiin yksimielisesti puolueen puheenjohtajaksi. David Byron
David Byron kuoli liiallisen alkoholin käytön aiheuttamaan sydänkohtaukseen vuonna 1985 38-vuotiaana. Uriah Heep julkaisi vuoden 1998 "Sonic Origami" -albumillaan kappaleen, joka on omistettu edesmenneille Byronille ja Gary Thainille. Mikko Saarenheimo
Sulo Mikael (Mikko) Saarenheimo (vuoteen 1906 Rask; 2. lokakuuta 1887 Helsinki – 26. helmikuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori, kirjallisuuden tutkija ja tietokirjailija. Kaarlo Uskela
Kaarlo Uskela (4. maaliskuuta 1878 Tampere – 19. huhtikuuta 1922 Helsinki) oli suomalainen työläiskirjailija, lehtimies ja anarkisti. Hänet tunnetaan omintakeisesta ja terävästä satiiristaan, joka teki pilkkaa valtaapitävien, kirkon ja porvariston lisäksi myös muun muassa naisasialiikkeestä sekä jopa työväenliikkeestä. Mikään ei ollut Uskelalle pyhää. Hän ärsytti Suomen oikeistoa vielä toistakymmentä vuotta kuolemansa jälkeen, kun oikeus määräsi 1933 takavarikoitavaksi ja poltettavaksi runokokoelman "Pillastunut runohepo". Urho Rinne
Kustaa Urho Rinne (26. marraskuuta 1892 Helsinki – 17. marraskuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen urheiluvaikuttaja, joka toimi muun muassa Työväen Urheiluliiton puheenjohtajana vuosina 1937–1943 sekä Veikkauksen apulaisjohtajana 1940–1944. Urho Särö
Särö saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueen varajohtajaksi 3. Jääkärirykmentin 5. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Tampereella ja Viipurissa, jossa hän haavoittui lievästi 28. huhtikuuta 1918. Uuno Laakso
Uuno Laakson veli Artturi Laakso oli niin ikään näyttelijä. Siviilissä Laakso oli hauska seuramies, mutta kärsi lähes koko elämänsä talousvaikeuksista, äärimmäisestä itsekriittisyydestä ja unettomuudesta. Hän oli naimisissa Rakel Laakson kanssa vuosina 1927–1953. Laakson ero vaimostaan, välirikko näyttelijäkollega Aku Korhosen kanssa sekä Risto-pojan kuolema olivat liikaa herkälle taiteilijalle. Hän kuoli 60-vuotiaana itsenäisyyspäivänä 1956 otettuaan liian suuren määrän unilääkettä. Vaurio (yhtye)
Vaurio oli vuosina 1981–1985 toiminut naantalilainen punk-yhtye. Se perustettiin kesäkuussa 1981 nimellä Sidi & Siivottomat; perustajajäseniä olivat laulaja Sauke, basisti Sidi, kitaristi Masa ja rumpali Brando. Vuonna 1982 Brando jätti yhtyeen ja uudeksi rumpaliksi tuli turkulainen Minni. Tämä kokoonpano muodosti yhtyeen vakiokokoonpanon ja soitti myös kaikilla Vaurion levytyksillä, muut yhtyeessä soittaneet olivat joko vierailijoita tai kuuluivat siihen vain lyhyen aikaa. Vuodenvaihteessa 1982–1983 yhtye vaihtoi nimekseen Vaurio. Yhtye toimi aktiivisesti kesään 1985 asti, minkä jälkeen se kokoontui uudelleen ainoastaan 11. toukokuuta 1990 turkulaisen Auran panimon valtauksen kuusivuotisjuhlissa. Yhtyeen laulaja Sauke menehtyi 38-vuotiaana vuonna 2003. Sakari Tuomioja
YK:n pääsihteeri U Thant kutsui Tuomiojan välittäjäksi Kyproksen kriisissä huhtikuussa 1964. Tuomioja sai aivoverenvuodon 16. elokuuta 1964 ollessaan hoitamassa välittäjän tehtäviään Kyproksella. Hänet lennätettiin erikoiskoneella Genevestä Suomeen 3. syyskuuta. Tuomioja kuoli Kivelän sairaalassa perheensä läsnä ollessa keskiviikkona 9. syyskuuta 1964. Urpo Häyrinen
Urpo Erkki Häyrinen (12. maaliskuuta 1937 Tampere – 28. helmikuuta 1992 Hämeenkyrö) oli suomalainen virkamies, luonnonsuojelija, luontokuvaaja ja luontokirjailija. Urho Kekkonen
Keväällä 1964 Kekkonen viestitti vanhalle puolueelleen maalaisliitolle, että puoluetta koko sotien jälkeisen ajan johtanut V. J. Sukselainen oli syrjäytettävä, ja kesän 1964 puoluekokouksessa Johannes Virolainen voitti puheenjohtajavaalissa Sukselaisen niukalla äänten enemmistöllä. Saman vuoden syksyllä Helsingin työväentalossa pitämässään puheessa Kekkonen ilmaisi olevansa valmis tulemaan sosialidemokraatteja puolitiehen vastaan Pitkänsillan yli ja tarvittaessa ylikin. Näin SDP, jonka puheenjohtajaksi oli edellisenä vuonna tullut Rafael Paasio, alkoi taas näyttää todelliselta vaihtoehdolta hallituspuolueeksi. SDP saavutti suurvoiton vuoden 1966 eduskuntavaaleissa ja 18 vuoden tauon jälkeen muodostettiin kansanrintamahallitus Rafael Paasion johdolla ja Urho Kekkosen tuella. Jussi Rainio
Juho Reino "Jussi" Rainio (vuoteen 1897 Johan Reinhold Lundén, (5. huhtikuuta 1878 Maaria – 10. toukokuuta 1918 Pori) oli suomalainen toimittaja, osuustoimintamies ja kansanedustaja. Vilho Heino
Ferdinand Wilhelm ”Vilho” Juhonpoika Heino (26. syyskuuta 1887 – 11. lokakuuta 1918) oli kiikoislainen työmies, mäkitupalaisen poika ja Kiikoisten punakaartin päällikkö Suomen sisällissodassa. Hän osallistui monien valkoisiksi epäiltyjen vankien kuulusteluihin, ja oli tekemisissä useiden alueellaan tapahtuneiden vankien joukkomurhien kanssa. Sodan lopussa hän pakeni ja jäi Lahdessa vangiksi. Hänet tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin ampumalla Hennalan vankileirissä. Heino oli yksi viimeisistä, jotka ehdittiin ampua ennen kuin valtiorikosoikeuksien langettamien kuolemantuomioiden täytäntöönpano keskeytettiin ja yleinen armahdus lievensi nämä elinkautisiksi kuritushuonerangaistuksiksi. Kaarlo Saarnio
Kaarlo Eerik (Kalle) Saarnio (20. joulukuuta 1885 Rääkkylä – 12. joulukuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, joka esiintyi useissa elokuvissa aina 1920-luvulta kuolemaansa saakka. Vuosisatamme kronikka
Vuosisatamme kronikka on Gummeruksen vuonna 1987 julkaisema tietokirja 1900-luvun merkittävimmistä uutistapahtumista. Yli 1 200-sivuinen A4-kokoinen kirja kattaa vuodet 1900–1986 kuukausi kuukaudelta. Viimeisenä artikkelina on tasavallan presidentti Urho Kekkosen kuolema. Yrjö Roiha
Pian Yrjö Roiha sairastui malariaan, ja kun hän oli siitä jo toipumassa, sairastui samaan tautiin Liisa Roiha. Liisa kuoli malariaan pian saapumisensa jälkeen huhtikuun 5. päivänä. Tämä oli kova isku Yrjö Roihalle, joka nyt alkoi sairastella ja oli pakotettu lähtemään virkistysmatkalle Kapkaupunkiin, jossa hän vietti yli vuoden. Urho Lahti
Kymmenvuotisella elokuvaurallaan Lahti ehti esittää sivurooleja noin kolmessakymmenessä elokuvassa. Hän näytteli Oskar Merikantoa elokuvassa "Ruusu ja kulkuri" (1948), ja oli mukana muun muassa filmeissä "Niskavuoren Heta", "Niskavuori taistelee", "1918 – mies ja hänen omatuntonsa". Urho Lahti menehtyi vain 56 vuoden ikäisenä vaikeaan sairauteen. Urho Saariaho
Opintonsa päätettyään Urho Saariaho tuli 24-vuotiaana keväällä 1936 Yhtyneet Paperitehtaat Oy:n Myllykosken tehtaan palvelukseen kirjanpito-osastolle, jolta hänet samana syksynä siirrettiin lähetysosaston päälliköksi. Kielitaito koheni työnantajan kustantaman puolen vuoden intensiivisen Englantiin perehtymisjakson aikana alkuvuodesta 1939. Urho Lehtovaara
Lehtovaara erosi palveluksesta 28. marraskuuta 1946, siviilissä hän toimi Lapinlahdella elokuvateatterin toimitusjohtajana. Lehtovaara teki itsemurhan 15. tammikuuta 1949, ja hänet on haudattu samaan hautaan vanhempiensa kanssa Salon hautausmaalle. Juho Mäkäräinen
Juho Mäkäräinen (1892 – 4. elokuuta 1967 Hollola) oli suomalainen tunnettu kyläsuutari. Urho Sippola
Sippola saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 2. Jääkärirykmentin konekiväärikomppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, jossa hän haavoittui 28. maaliskuuta 1918 vihollisen konekivääritulessa ylävartaloon ja kuoli haavoihinsa Kangasalan sairaalassa 30. maaliskuuta 1918. Hänet on haudattu Kauhavan sankarihautaan. Juho Henrik Uoti
Juho Henrik (Johannes Heikki) Uoti (14. tammikuuta 1862 Nakkila – 4. lokakuuta 1920 Helsinki) oli suomalainen pappi ja luontaishoitomenetelmien kehittäjä, jota on kutsuttu myös anarkistiksi. Suomi 1980-luvulla
Presidentti Urho Kekkonen kuoli vuonna 1986 ja hänen kotinsa Tamminiemi Helsingin Meilahdessa muutettiin museoksi vuonna 1987. Presidentti J. K. Paasikiven muistomerkki Helsingin keskustassa paljastettiin vuonna 1980 ja hänen päiväkirjansa vuosilta 1944−1956 julkaistiin niiden salassapitoajan umpeuduttua vuosina 1985 ja 1986. Dosentti Juhani Suomi puolestaan aloitti Urho Kekkosen elämäkerran kirjoittamisen ja sai valmiiksi teossarjan kaksi ensimmäistä osaa. Urho Saariaho
Urho Saariaho oli Sotainvalidien Veljesliiton Myllykosken – Ummeljoen osaston puheenjohtajana yli 30 vuotta ja Keskikymen Sotaveteraanien puheenjohtaja kymmenen vuotta. Kalle Kaihari
Kaarle Vihtori ”Kalle” Kaihari (vuoteen 1935 Flinck; 3. elokuuta 1899 Tampere – 9. heinäkuuta 1989 Tampere) oli suomalainen liikemies, kauppatieteiden kunniatohtori, kauppaneuvos ja merkittävä urheiluvaikuttaja. Hänet muistetaan myös presidentti Urho Kekkosen ystävänä ja politiikan taustavaikuttajana. Juho Rissanen
Juho Vilho Rissanen (9. maaliskuuta 1873 Kuopio – 11. joulukuuta 1950 Miami, Florida) oli suomalainen taidemaalari. Kaarlo Varho
Karl (Kaarlo) Eugen Varho (2. maaliskuuta 1877 Pori – 4. tammikuuta 1933 Pori) oli suomalainen suutari ja Sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustaja. Leo Sario
Leo Reino Sario (18. toukokuuta 1916 Lieksa – 15. elokuuta 2009 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) oli suomalaissyntyinen matemaatikko, joka muutti 1950 Yhdysvaltoihin. Leo Sario väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1948. Väitöskirjan nimi oli "Ûber Riemannsche Flächen mit hebbarem Rand". Väitöksen ohjaajana toimi Rolf Nevanlinna. Hän työskenteli vuodesta 1954 Kalifornian yliopistossa, jossa hän teki tutkimuksia funktioteorian alalla, tutki varsinkin Riemannin pintoja. Hänet nimitettiin yliopiston vakituiseksi professoriksi 11. lokakuuta 1954. Hän oli vaikuttamassa Suomen Akatemian perustamiseen. Leo Sario julkaisi yhdessä Lars Ahlforsin kanssa vuonna 1960 "Riemann Surfaces" nimisen matematiikkaa käsittelevän kirjan, joka on vieläkin saatavilla kirjakaupoissa. Urho Kekkonen
Urho Kekkosen kuoltua media alkoi kirjoittaa hänestä vapaammin. Sittemmin on myös julkaistu useita häntä käsitteleviä kirjoja ja hänen päiväkirjansa vuosilta 1958–1981. Urho Kekkonen
Nuoripari siirtyi työmaan mukana Pielavedelle, mistä Juho Kekkonen osti asunnoksi savutuvan, jota hän vähitellen korjaili ja laajensi kunnolliseksi taloksi. Hän rakensi tupaan savupiipun vähän ennen esikoispoikansa Urhon syntymää. Talon takana olevan kauniin lepikon takia taloa alettiin kutsua Lepikon torpaksi. Pihapiirissä sijaitsi savusauna, jossa Urho Kekkonen syntyi 3. syyskuuta 1900. Lepikon torpassa perhe asui kuusi vuotta ja Siiri-tytär syntyi vuonna 1904. Juho Kekkosen savotoiden mukana perhe muutti vuonna 1906 Kuopioon ja 1908 Lapinlahdelle. Tiukkaa oli, mutta puutetta ei kärsitty. Perheen kuopus Jussi syntyi vuonna 1910. Urho Saariaho
Pitkän valtiopäivämiesuransa aikana Urho Saariaholle kertyi tietoa ja kokemusta osallistumisesta usean eri valiokunnan työskentelyyn. Jäsenyysaikaa kertyi pisimpään puolustusvaliokunnassa 20 vuotta, sosiaalivaliokunnassa 13 vuotta ja valtiovarainvaliokunnassa kymmenen vuotta, minkä lisäksi hän oli lyhyemmän ajan kulkulaitos- ja ulkoasiainvaliokunnissa. Hän toimi myös valtiovarainvaliokunnan sivistysjaoston puheenjohtajana. Kansanedustajan toimessaan Urho Saariaho ajoi tarmokkaasti mm. siirtoväen, puolustuslaitoksen ja aliupseereiden palkkaus- ym. asioita. Eritoten hän kiinnitti huomionsa Kymenlaakson maakuntaa hyödyttävään liikenteeseen: Myllykoskella Keskikosken silta ja rautatien alikulku Saviniemeen, Iitissä Virran silta, Haminan ja Kotkan satamien jäänsärkijäkysymys jne.