Mikä on vaarallinen määrä UV-säteilyä?
Ultraviolettisäteily
UVC-säteily on vaarallisinta, koska sillä on säteilyalueista lyhin aallonpituus ja siten suurin fotonin energia. Se imeytyy kokonaan otsonikerrokseen. Otsoni absorboi voimakkaasti UVC-säteilyä, ja se myös synnyttää tavallisista happimolekyyleistä otsonia. Ultraviolettisäteily
Ultraviolettisäteily eli lyhennettynä UV-säteily, on sähkömagneettista säteilyä. Sen aallonpituus on lyhyempi kuin näkyvän valon, mutta pidempi kuin röntgensäteilyn. Lyhyt aallonpituus merkitsee sitä, että ultraviolettisäteilyn taajuus ja vastaavasti fotonin energia on suuri.
Melanooma
Melanooman tärkein riskitekijä on auringon ultraviolettisäteily. Melanoomariski lisääntyy erityisesti, jos vaalea iho altistuu runsaasti auringonvalolle ennen puberteettiä. Paras keino melanooman ehkäisemiseksi on ihon palamisen välttäminen. Ydinräjähdyksen säteilyvaikutukset
formula_30 on keskimäärin noin 3,75 Auringonotto
Auringon UVB-säteily muodostaa D-vitamiinia ihmisen iholla. Sitä muodostuu riittävä määrä kymmenessä minuutissa. Tämän jälkeen D-vitamiinin muodostuminen lakkaa. Tähteä ympäröivä elämänvyöhyke
Melkoisen optimistisesti on ajateltu elinkelpoisen vyöhykkeen olevan Auringolle noin 0,7–1,6/1,75 AU eli kattavan Venuksen ja Marsin.. Äärirajat vyöhykkeelle ovat eri tutkijoiden mukaan 0,5 – 3 AU. Eräs arvio sijoittaa elinkelpoisen vyöhykkeen etäisyydelle 0,8–1,6 AU. Kolmannen optimistisen arvion mukaan elinkelpoinen vyöhyke HZ olisi Auringolle 0,9–1,4 AU. Pessimististen arvioiden mukaan sen sisäraja olisi karkaavan kasvihuone-ilmiön takia vain 0,93–0,96 ja ulkoraja jäätymisen takia 1,1–1,02 AU. Auringon soihtu
Purkauksille altistumisen on oletettu olevan vaarallista pitkillä avaruuslennoilla. Avaruusaluksessa olevalle astronautille harvinaisen voimakas purkaus saattaisi aiheuttaa vakavan säteilysairauden tai olla jopa hengenvaarallinen . Pienemmät altistumiset lisäävät syöpäriskiä. Joidenkin arvioiden mukaan voimakas, vuoden 1972 havaitun kaltainen suurroihu aiheuttaisi avaruuskävelyn aikana (monissa tapauksissa muutaman viikon sisällä kuolemaan johtavan) 4 Sv annoksen, ja avaruusaluksen sisälläkin sallittua huomattavasti suuremman 0,1 Sv annoksen, joka saattaa kasvattaa syöpäriskiä. Mikrokiteinen titaanidioksidi
Mikrokiteisen titaanidioksidin kidekoko on alle 100 nanometriä. Se ei anna maalille valkoista väriä vaan on läpinäkyvää. Mikrokiteinen titaanidioksidi absorboi ja heijastaa ultraviolettisäteilyä ("UV"). UV suoja-aineena käytettävät 10–50 nanometrin kokoiset kiteet on pinnoitettu sopivilla yhdisteillä, jotta kiteiden fotoaktiivisuus jäisi hyvin pieneksi. Aurinkovoiteisiin saadaan sekä UVA että UVB suojaus pinnoitetun mikrokiteisen titaanidioksidin avulla. Tuote on tullut markkinoille 1990-luvun alussa. Mikrokiteinen titaanidioksidi on tehokas UV-suoja-aine ja se on paljolti korvannut oksibentsoaatteja ja oksinoksaatteja, joilla on haitallisia vaikutuksia ihmisille ja ympäristölle. Mikrokiteinen titaanidioksidi on turvallista iholla eikä imeydy kudoksiin. Radioaktiivisuus
Lähinnä säteilyn biologisia vaikutuksia käsiteltäessä käytetään suureita absorboitunut annos ja ekvivalenttiannos. Absorboitunut annos merkitsee aineeseen absorboitunutta säteilyenergiaa massayksikköä kohti. Sen SI-yksikkö on gray, J/kg. Ekvivalenttiannosta mittaa sievert, joka on gray kerrottuna säteilyn haitallisuudella. Beeta- ja gammasäteilyllä kerroin on yksi, neutronisäteilyllä 10 ja alfasäteilyllä 20. Ydinvoima
Ydinvoimalaitosten toiminta Suomessa aiheuttaa eniten altistuvalle väestöön kuuluvalle yksilölle alle 0,05 mikrosievertin vuosiannoksen, mikä on alle 0,05 % viranomaisten määrittelemästä 100 mikrosievertin rajasta ja noin 0,0001 %:n lisäys säteilyannokseen, jonka keskivertosuomalainen saa luonnollisista säteilylähteistä vuosittain. Muu osa väestöä saa vielä pienemmän annoksen. Näin vähäpätöiset säteilyannokset paitsi alittavat taustasäteilyssä esiintyvän luonnollisen vaihtelun, niin täysin katoavat siihen. On selvää, että mitään terveysvaikutuksia ei näin pienillä muutoksilla säteilyssä ole koskaan havaittu. Säteilyturvakeskus
STUK:n toimialaan kuuluvat sekä ionisoimaton että ionisoiva säteily. Ensimmäiseen kuuluvat muun muassa UV- ja laservalo sekä radioaallot, jälkimmäiseen muun muassa radon, radioaktiivisuuden ja röntgenlaitteiden synnyttämä säteily. STUK valvoo säteilyn käyttöä terveydenhuollossa ja teollisuudessa sekä tutkimuksessa ja koulutuksessa. STUK myöntää säteilyn käyttöön liittyvät luvat. Ydinturvallisuuden alalla STUK valvoo Suomessa toimivia ydinlaitoksia, ydinmateriaaleja sekä ydinjätteiden loppusijoitusta. STUK valvoo myös ympärivuorokautisesti säteilyn esiintymistä ympäristössä. STUK tekee yhteistyötä EU-maiden ja muiden lähialueiden maiden viranomaisten kanssa sekä kansainvälisten järjestöjen kuten YK:n alaisen Kansainvälisen atomienergiajärjestön (IAEA) ja Kansainvälisen säteilysuojelukomission (ICRP) kanssa. Otsonikato
Otsonikerros suojaa elämää maapallolla. Ilmakehän happi ja otsoni estävät kokonaan kaikkein vaarallisimman UV-säteilyn (niin sanottu UV-C-säteily) pääsyn Maan pinnalle. Lisäksi otsoni absorboi suuren osan UV-B-säteilystä, joka voi aiheuttaa muutoksia solujen DNA:ssa. Ohentunut otsonikerros ei pysty absorboimaan UV-B-säteilyä yhtä tehokkaasti, joten säteily Maan pinnalla voimistuu. Tämä voi aiheuttaa eliöissä sairauksia ja pahimmillaan jopa tuhota niitä. Otsonikerroksen ohentumisella on arveltu olevan vaikutuksia muun muassa metsiin, viljelykasveihin, vesiekosysteemeihin ja ihmisten terveyteen. UV-säteilyn määrään vaikuttavat kuitenkin monet muutkin tekijät kuin otsonikerroksen paksuus, tärkeimpinä maantieteellinen sijainti, auringon korkeuskulma, pilvisyys ja ilmakehän epäpuhtaudet. Säteily vaimenee sitä tehokkaammin, mitä pidemmän matkan se kulkee ilmakehässä. Sen takia säteily on voimakkainta tropiikissa ja vuoristoseuduilla. Ympäristöterveys
Suomen ympäristöterveystoimikunta arvioi vuonna 1997, että Suomessa merkittävimmät tekijät ovat yhdyskuntailman epäpuhtaudet, joiden arvioitiin aiheuttavan vuodessa 200 - 400 kuolemantapausta ja kymmeniätuhansia sairastumisia ja sairauksien (esim. astman) pahenemisjaksoja. Arvio kuolemantapauksista on myöhemmin kasvanut noin 1300:aan (ks. jäljempänä). Suomessa radonin on arvioitu aiheuttavan 300 - 400 keuhkosyöpää ja ympäristön tupakansavun 60 keuhkosyöpää ja 700 sydänkuolemaa. Ultraviolettisäteilyn (ylenmääräisen auringonoton ja solariumien) aiheuttavan noin 100 ihosyöpää, tämäkin on myöhemmin arvioitu suuremmaksi, niistä aiheutuu ehkä noin 500 melanoomaa. Sisäilman mikrobien on arvioitu aiheuttavan runsaasti infektioita ja hengitystieoireita. Mammografia
Mammografiakuvauksessa käytetään röntgensäteilyä, joka on ionisoivaa säteilyä ja saattaa siten olla vahingollista keholle. Yhdestä kuvauksesta saatava säteilyannos on kuitenkin hyvin pieni. Keskimääräinen efektiivinen annos yhtä seulontamammografiatutkimusta kohti on noin 0,2 mSv, ja diagnostisessa kuvauksessa jonkin verran enemmän. Vertailun vuoksi luonnon taustasäteilystä aiheutuva efektiivinen annos on Suomessa noin 3 mSv vuodessa. Seulontamammografioista aiheutuu vain 1,2 prosenttia siitä säderasituksesta, jonka lääketieteelliset tutkimukset aiheuttavat koko väestön keskuudessa. Suomessa tehtävien mammografioiden säteilyannokset ovat Euroopan unionin suositusten mukaisten vertailurajojen sisällä. Ydinräjähdyksen vaikutukset
Odotettu 0.05 sievertin vuosikertymä, käytännössä monesti kokonaisannos aiheuttaa evakuointitarpeen. 0,1 sievertin säteilyannos kasvattaa syövän riskiä ollen siksi jo vaarallinen. 0,5 Sv aiheuttaa hoitoa vaativan säteilysairauden mm hiusten lähtöä ja oksentelua.
Ehkä jo 1,5 Sv:ssä, viimeistään 2,5 ihmisiä alkaa kuolla ja tarvitaan sairauden hoitoa. 5 Sv säteilyä tappaa noin puolet väestöstä. Yli 6 Sv tappaa käytännössä kaikki. Sähkömagneettinen säteily
Espanjalaisessa tutkimuksessa havaittiin, että säteily, lyhytaikaisenakin, vaikuttaa lasten aivoihin vielä pitkään altistuksen jälkeenkin. Tätä tulosta ei kuitenkaan ole onnistuttu toistamaan muualla. Lasten kallo on joidenkin tiedemiesten mukaan huomattavasti ohuempi ja läpäisee säteilyn vaivatta, eräiden toisten mielestä taas lapset ovat immuunimpia kuin aikuiset. Tietokonesimulaatiokuvista on voitu päätellä, että 5–10 vuotiaalla säteily tunkeutuu reippaasti yli puolen pään, kun puhelin on korvalla. Ranskassa, Englannissa ja monessa maassa on annettu lasten kännykänkäyttöä koskevia varoituksia; tämä on kuitenkin tehty vain, koska turvallisuudesta ei olla täysin varmoja, vaikka riskeistäkään ei ole näyttöä. Taiwanissa on esitetty säädettäväksi lakia, joka kieltäisi lapsilta kännykänkäytön terveysriskien vuoksi. Hyvin voimakas radiotaajuuskenttä kuumentaa ja voi tuhota kudoksia. Tähän perustuu muun muassa mikroaaltouunin toiminta . Lämpösäteily
Tavanomaisissa olosuhteissa huoneenlämmössä ihminenkin luovuttaa merkittävästi energiaa lämpö­säteilyn vuoksi. Ihmisen ihon emissiivisyys onkin lähellä arvoa 1.0. Tämä infrapunasäteilynä menetetty energia saadaan kuitenkin osittain takaisin, koska ihminen myös absorboi ympärillään olevien kappaleiden säteilemää energiaa; erotus korvautuu aineen­vaihdunnassa syntyvällä lämmöllä. Jäljempänä esitettävien kaavojen avulla voidaan laskea, että kun ihmisen pinta-ala on noin 2 m ja lämpötila noin 307 K (34 °C), ihmisestä lähtee jatkuvasti säteilyä noin 1 000 watin teholla. Sisätiloissa, jossa lämpötila on 296 K (23 °C), hän tästä takaisin huoneen seinistä, katosta ja muiden ympäröivien esineiden lähettämänä säteilynä, joten nettomääräinen lämmön poistuminen on vain noin 100 wattia. Tämä lämmön siirtyminen riippuu kuitenkin suuresti myös muista tekijöistä, esimerkiksi vaatetuksesta, joka vähentää lämmön johtumista ja samalla lämmön poistumista ihmisestä. Kun lisäksi ympäröivien esineiden emissiivisyys vaihtelee, vain täysin harmaiden eli sellaisten esineiden säteilyteho, joiden emissiivisyys on riippumaton säteilyn aallon­pituudesta, on käytännössä arvioitavissa Stefanin–Boltzmannin lain avulla. Tällaista "ideaalisesti laskettavissa olevaa" tilannetta ei käytännössä esiinny, joskin lämpö­taloudellisissa laskelmissa usein "oletetaan" ympäristön olevan tämän mallin mukainen. Näin saadaan kuitenkin hyviä likiarvoja, sillä useimmiten poikkeama Stefanin–Boltzmannin lain mukaisiin ratkaisuihin nähden on varsin pieni. D-vitamiini
Auringosta tuleva UVB-säteily muuttaa ihon 7-dehydrokolesterolia D-vitamiinin esiasteeksi. Tropiikissa D-vitamiinin puutetta ei käytännössä esiinny, koska auringonvaloa on runsaasti kaikkina vuodenaikoina. Suomen pimeinä vuodenaikoina ei ole mahdollista saada riittävästi UV-säteilyä D-vitamiinin tarpeen tyydyttämiseksi, ja saanti jää kesälläkin riittämättömäksi, jos henkilö ei oleskele 2 tai 3 kertaa viikossa noin 30 tai 15 minuuttia ulkona auringon ollessa korkeimmillaan noin kello 13.20. Säteilyturvallisuus
Säteilytyössä, eli työssä jossa on mahdollista altistua ionisoivalle säteilylle (esimerkiksi röntgenhoitaja), työntekijöiden suojelemisessa noudatetaan säteilylaissa määrättyjä periaatteita, eli oikeutus-, optimointi- ja yksilönsuojaperiaatetta. Yksilönsuojaperiaatteen mukaisesti säteilytyössä noudatetaan ICRP:n suositusten mukaisia Säteilyasetuksen () 3§:ssä määrättyjä annosrajoja, joiden mukaan "säteilytyöstä työntekijälle aiheutuva efektiivinen annos ei saa ylittää keskiarvoa 20 millisievertiä (mSv) vuodessa viiden vuoden aikana eikä minkään vuoden aikana arvoa 50 mSv." Annosrajat on säädetty niin tiukaksi, että niitä noudattamalla pysytään kaukana (alle 5%) annoksista, jollaisia tarvittaisiin että työntekijällä voisi ilmetä akuutteja terveyshaittoja. Infrapunasäteily
Auringosta Maan ilmakehään saapuvasta lyhytaaltoisesta säteilystä yli puolet on infrapunasäteilyä (53 % kokonaisenergiasta). Ultraviolettisäteilyä on 8 % ja näkyvää valoa 39 %. Otsonikato
Ihosyöpäriskiä ja silmäsairauksia on yleensä pidetty ihmisille ongelmallisimpina lisääntyneen UV-säteilyn seurauksina. Säteily ei tunkeudu ihon pintakerrosta syvemmälle, joten vaarassa ovat vain iho ja silmät. UV-B-säteily ruskettaa ja aiheuttaa ihon palamista, minkä lisäksi se vaikuttaa immuunijärjestelmän toimintaan heikentäen vastustuskykyä. Lisäksi säteily vanhentaa ihoa muuttaen sen kuivaksi, kimmottomaksi ja karheaksi sekä aiheuttaa ihoon värimuutoksia. Toisaalta ihminen tarvitsee UV-säteilyä D-vitamiinin muodostamiseen. Otsonikato ja siitä seurannut UV-B-säteilyn lisääntyminen ei kuitenkaan automaattisesti tarkoita haittavaikutusten lisääntymistä, koska iho voi sopeutua kasvaneeseen säteilymäärään erilaisin mekanismein. Solariumi
Solariumista saatava säteily saa aikaan keinotekoisen rusketuksen. Tämä rusketus ei kuitenkaan suojaa ihoa palamiselta, koska se jättää ihon ohueksi. Vanhemmissa solariumeissa ei muodostu D-vitamiinia, mutta joissakin uudemmissa solariumeissa on myös D-vitamiinisynteesin vaatimat, UVB-säteilyä tuottavat lamput. Solarium parantaa eräitä ihovaivoja, mutta solariumin säännöllinen käyttö lisää ihosyövän riskiä jopa 75 prosenttia. Liiallinen solariumissa käyminen vanhentaa ihoa. Ultraviolettisäteily
Ultraviolettisäteily jaetaan kolmeen säteilyalueeseen pääasiassa säteilyn ihmisterveyteen ja ympäristöön aiheuttamien vaikutusten mukaan:Suurina kerta-annoksina, usein ja pitkään altistettaessa ultraviolettisäteily on haitallista eliöille ja useimmille materiaaleille. Ultraviolettisäteily on lämmittävää, ja säteilyalueista UVC on polttavaa. Ultraviolettisäteilyllä on mahdollista tappaa bakteereja, minkä vuoksi sitä käytetään juomaveden puhdistamiseen ja esimerkiksi kirurgien leikkausvälineiden steriloimiseen. Syöpä
UV-säteily altistaa ihosyövälle. Muiden syöpien vähentämiseksi jotkut tutkijat silti suosittelevat olemaan 15–30 minuuttia auringossa lähes alasti keskipäivällä ilman aurinkorasvaa pari kertaa viikossa, kuitenkin niin vähän, ettei pala. Toiset varoittavat auringosta. Syövän jo saaneille auringon hyöty voi olla suurin. Ekvivalenttiannos
Suomalaisen saama säteilyannos eri lähteistä yhteensä noin 3,7 mSv vuodessa. Säteilysairauden aiheuttaa kerralla saatu noin 1000 mSv annos.Ekvivalenttiannokselle on myös SI-järjestelmään kuulumaton yksikkö rem (tunnus rem), jonka koko on 0,01 Sv. Lämpöherkkyys
Altistuminen UV-säteilylle, liuottimille ja korkeille lämpötiloille lyhentää leukoväriaineiden ja niihin perustuvien painovärien elinikää. Yli 200–230 °C lämpötila aiheuttaa tyypillisesti peruuttamatonta vahinkoa leukoväriaineille. Jo yli 140 °C lämpötila voi aiheuttaa vaurioita. Jotkin yhdisteet kestävät valmistusprosessin aikana tapahtuvaa lyhytaikaista altistusta noin 250 °C lämpötilalle. Mikäli väriainetta sisältävät polymeerikapselit vaurioituvat, väri menettää kykynsä muuttua lämmön vaikutuksesta. Leukoväriaineisiin perustuvilla painoväreillä on yleensä verrattain heikko valonkesto. 
Esimerkkinä käytännön sovelluksesta on Hypercolor-muoti, jossa kideviolettilaktonia, heikkoa happoa, ja erotettavissa olevaa suolaa dodekanoliin liuotettuna sisältävät mikrokapselit kiinnitetään kankaaseen. Kun liuotin on kiinteä, väriaine on sen laktoni leukomuodossa. Liuottimen sulaessa suola hajoaa, pH mikrokapselin sisällä laskee, väriaine protonoituu, sen laktonirengas aukeaa, ja sen absorboimien aallonpituuksien spektri siirtyy huomattavasti, jonka seurauksena se näkyy syvän violettina. Tässä tapauksessa näkyvä lämpöherkkyys on itse asiassa halokromaattisuutta. Auringonpolttama
Liiallinen UV-säteily on ihokasvainten yleisin aiheuttaja. Aurinkovoiteen uskotaan laajalti suojaavan auringonpolttamalta, joskin joidenkin tutkijoiden mukaan se ei välttämättä suojaa tehokkaasti pahanlaatuiselta melanoomalta, jota aiheuttaa joko ultraviolettisäteilyn spektrin toinen osa tai jokin auringosta riippumaton tekijä. Vaatetusta pidetään parhaana keinona suojata ihoa. Maltillinen rusketus ilman palamista nostaa ihon melaniinin määrää ja voi siten myös suojata myöhemmältä auringonpolttamalta. Sekä auringonpolttaman että ruskettumisen aiheuttaa suora DNA-vaurio. Kun ihosolujen DNA tuhoutuu UV-säteilyn vaikutuksesta, tyypin I solukuolema käynnistyy ja iho korvautuu uudella. Pahanlaatuinen melanooma voi syntyä epäsuoran DNA-vaurion johdosta, jos vaurio ei korjaudu kunnolla. Auringonpolttama paranee hitaasti, joskin jotkin ihovoiteet voivat lievittää oireita. Vedenkäsittely
UV-säteilytystä käytetään yleisesti verkostoon johdettavan veden hygieenisyyden varmistamiseen. UV-laitteessa vesi virtaa yhden tai useamman UV-lampun ohi, jolloin veden bakteerit ja virukset tuhoutuvat. Säteilyn aallonpituus UVC alueella (245-285 nm) vahingoittaa tehokkaasti mikrobien DNA:ta. Lamppuina käytetään joko matalapainelamppuja tai keskipainelamppuja. UV-säteilyn teho ei kuitenkaan vaikuta verkostossa oleviin mikrobeihin. UV-laite on helppohoitoinen. Huoltotoimenpiteenä täytyy huolehtia UV-lamppujen riittävästä säteilytehosta vaihtamalla lamppuja määrävälein. Säteilyturvallisuus
Ydinlaitoksessa sattuvan poikkeuksellisen vakavankaan onnettomuuden tapauksessa ei akuutteja terveysvaikutuksia pidetä realistisena uhkana koska päästö laimenisi ympäristöön päästessään nopeasti niin, ettei sen aiheuttama annosnopeus riitä vähänkään kauempana onnettomuuspaikasta akuutisti uhkaamaan terveyttä. Ydinonnettomuuden aiheuttamassa säteilyvaaratilanteessa ei siis terveys ole välittömässä vaarassa, saati sitten että kukaan joutuisi hengenvaaraan. Sen sijaan säiteilyvaaratilanteessa ryhdytään toimenpiteisiin väestön säteilyannoksen minimoimiseksi. Tämä on hyödyllistä koska säteilyaltistus voi vaikuttaa syöpäriskiin. Vaikka yksilön kannalta suurenkin säteilyannoksen vaikutus on tässä mielessä vähäinen koska todennäköisyyden muutos on pieni verrattuna sairastumisriskiin, joka on olemassa muutenkin, saattaa syöpätapausten esiintyminen yleistyä väestössä havaittavasti jo pienelläkin todennäköisyyden muutoksella. Suojelutoimet siis tähtäävät säteilyaltistuksen minimoimiseen myöhemmin ilmenevien syöpätapausten torjumiseksi. Tarkempi kuvaus säteilyn biologisista vaikutuksista on artikkelissa ionisoiva säteily. Neilikkaöljy
Neilikkaöljyä pidetään turvallisena vain pienissä määrissä käytettynä. Se on soluja tappava myrkky, jonka yliannostus saattaa aiheuttaa hengenvaarallisia komplikaatioita, kuten maksavaurion. Neilikkaöljyn tappava yliannostus on 3,752 grammaa per ihmisen painokilo. Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuus
Tilanteen vakavuudesta oli aluksi epäselvyyttä. Vasta kun Neuvostoliitto pyysi apua muilta mailta, tilanteen vakavuus alkoi paljastua. Lähes kaikkien ydinlaitoksessa käytettävissä olleiden säteilymittareiden asteikko päättyi 1 000 mikroröntgeniin sekunnissa (R/s). Vain kahden mittarin asteikko riitti ylittämään 1 000 R/s:n, mutta niistä toisen luo ei räjähdyksen takia päästy, kun taas toinen rikkoutui käynnistettäessä. Työntekijät pystyivät näin ollen vain päättelemään, että ydinlaitoksen säteilytaso ylitti noin neljä R/h. Todellinen taso saattoi olla paikallisesti jopa 20 000 R/h (tappava annos on noin 500 R viiden tunnin aikana). Esimies Aleksandr Akimov uskoi, että reaktori oli ehjä ympäristöön levinneestä grafiitista ja polttoaineesta huolimatta. Kello 4.30 paikalle tuodun säteilymittarin näyttämä hylättiin, koska mittarin pääteltiin olevan rikki. Auringonotto
Auringonoton tarkoitus on ihon ruskettaminen. Iho ruskettuu altistuessaan UV-säteilylle. UVA ruskettaa jo olemassa olevaa pigmenttiä, kun taas UVB saa aikaan ihon pintasolukon lisääntymistä eli ihon paksunemista ja uuden pigmentin muodostumista iholla. Ruskettuminen näyttäisi olevan nopeampaa, jos auringossa käy vain joka toinen päivä. Hafnium
Ihmiset voivat altistua hafniumille työpaikallaan hengittämällä sitä, nielemällä sitä, ihokontaktilla tai silmäkontaktilla. Yhdysvaltain Työterveys ja -turvallisuusvirasto OSHA on asettanut laillisen sallitun rajan hafniumille ja sen yhdisteille altistumiselle tasolle TWA 0,5 mg/m 8-tuntisen työpäivän aikana. National Institute for Occupational Safety and Health NIOSH on asettanut samat suositukset. Tasolla 50 mg/m hafnium muodostaa välittömän vaaran hengelle ja terveydelle. Säteilyturvallisuus
Säteilyn normaalikäyttö ei aiheuta väestölle merkityksellistä säteilyannosta. Esimerkiksi Suomessa ydinvoimalaitosten toiminta aiheuttaa "eniten altistuvalle" väestöön kuuluvalle yksilölle alle 0,05 "mikro"sievertin vuosiannoksen, mikä on alle 0,05 % viranomaisten määrittelemästä 100 mikrosievertin rajasta ja noin 0,0001 %:n lisäys säteilyannokseen, jonka keskivertosuomalainen saa luonnollisista säteilylähteistä vuosittain. Muu osa väestöä saa vielä pienemmän annoksen. Näin vähäpätöiset säteilyannokset paitsi alittavat taustasäteilyssä esiintyvän luonnollisen vaihtelun, niin täysin katoavat siihen. On selvää, että mitään terveysvaikutuksia ei näin pienillä muutoksilla säteilyssä ole koskaan havaittu. Syöpä
Auringosta tuleva UVB-säteily saa ihon tuottamaan D-vitamiinia, ja auringosta saatuna se näyttäisi suojaavan monilta syöviltä, etenkin syöpien myöhemmissä vaiheissa. Tutkimusta tarvitaan kuitenkin lisää (2013). Suomen pimeinä vuodenaikoina ei ole mahdollista saada riittävästi UV-säteilyä D-vitamiinin tarpeen tyydyttämiseksi, ja saanti jää kesälläkin riittämättömäksi, jos henkilö ei oleskele 2 tai 3 kertaa viikossa noin 30 tai 15 minuuttia ulkona auringon ollessa korkeimmillaan eli noin kello 13.20 K-tyypin pääsarjan tähtijärjestelmien elinkelpoisuus
K-tyypin tähden elinkelpoinen vyöhyke on likimääräisesti 0,1–0,4 ja  0,3–1. AU:n etäisyydellä tähdestä. Siinä eksoplaneetat altistuvat suhteellisen pienelle määrällä ultraviolettisäteilyä, etenkin vyöhykkeen ulkorajoille mentäessä. Tämä on elämän kannalta edullista, koska se tarkoittaa, että on tarpeeksi säteilyä tukemaan nestemäisen veden olemassa oloa planeetan pinnalla, mutta ei niin paljon säteilyä, että se tuhoaisi elämän. Sähkömagneettinen spektri
Röntgensäteilyä käytetään muun muassa röntgenkuvauksessa. Röntgensäteily on ionisoivaa säteilyä ja suurina annoksina ihmiskeholle vaarallista. Röntgensäteilyä syntyy muun muassa radioaktiivisen hajoamisen yhteydessä ja varauksellisten hiukkasten kiihtyessä. Avaruudessa miljoonien asteiden lämpöiset kaasupilvet säteilevät röntgensäteilyä. Röntgensäteily voidaan jakaa pehmeään ja kovaan röntgensäteilyalueeseen. Pehmeän röntgensäteilyn energia on suunnilleen 1–10 keV ja kovan noin 10–100 keV. Raja ei ole tarkkaan määritelty. Suodin (valokuvaus)
Ultraviolettisuodin on väritön, tavalliselta lasilta näyttävä suodin. Se vähentää filmille tai kennolle pääsevän ultraviolettivalon määrää, jonka katsotaan esimerkiksi korkealla vuoristossa tai aavalla merellä pehmentävän värikontrastia. Yleisesti ultraviolettisuotimia käytetään kuitenkin suojaamaan objektiivin etummaista linssielementtiä suojalasin tavoin. Lämpösäteily
Huoneenlämpötilassa olevien kappaleiden lämpö­säteily on näkymätöntä infrapunasäteilyä, mutta yli 500 °:n lämpötilassa osa siitä on näkyvää valoa, vielä korkeammassa lämpötilassa jopa ultraviolettisäteilyä. Esimerkiksi hehkulamppujen ja tulenliekkien lähettämästä lämpö­säteilystä merkittävä osa on näkyvää valoa. Sen sijaan infra­puna­säteily on näkymätöntä, mutta se voidaan havaita infrapunakameralla. Gammasäteily
Gammasäteily on kaikkein suurienergisintä sähkömagneettista säteilyä. Yksittäisen gammakvantin energia on tyypillisesti yli 100 keV, taajuus luokkaa 10 Hz ja aallonpituus alle 10 pm. Pienen aallonpituutensa vuoksi gammakvantin keskimääräinen vapaa matka väliaineessa on suuri ja siksi se on hyvin läpitunkevaa. Gammasäteilyn tehon vähentämiseksi 50 %:iin vaaditaan 1 cm lyijyä, 4,6 cm graniittia tai 6 cm betonia. Ydinräjähdyksen säteilyvaikutukset
Yleisesti ottaen yli 2 grayta (Gy) ihmiseen imeytynyttä säteilyä saattaa tappaa. 50 % kuolee, jos annos on noin 5 Gy. 7 Gy tappaa varmasti. Jos säteily saadaan 30 päivässä, 1 Gy aiheuttaa säteilysairauden. 2 Gy aiheuttaa vakavan sairauden, johon voi kuolla. 3 Gy tappaa yli 50 % 30 päivässä. 10 Gy tappaa kaikki päivien sisällä. Ydinräjähdyksen vaikutukset
Säteilyn annosnopeus joko mitatan tai lasketaan. Kun annosnopeus ensimmäisenä korkeimman annosnopeuden tuntina on 100 mikrosievertiä tunnissa, on mentävä sisälle, syötävä joditabletteja ja rajoitettava liikkumista ulkona, jos tähän on mahdollisuus. Lapsille tämä raja on 10 uSv/h ja kotieläimille 1 uSv/h. 100 uSv/h annosnopeus vastaa kahden vuoden annosta 0,4–0,5 millisievertiä. Näin muunnoskerroin tunnittaisella annosnopeudella ja pitkän ajan kokonaisannoksella on 4-5. Ydinräjähdyksen säteilyvaikutukset
Muutamassa päivässä suojattoman tappava alue on tällöin noin 200x60 km, noin 7 020 km. Ihmisiä kuolee vielä alun annosnopeudella 300 mSv/h, jonka ellipsi ulottuu 260x60 km alueelle. Säteilysairaus tulee vielä 825x77 km alueella, jolla tulee 70 mSv/h. Paljon kauempana tarvitaan suojautumista syöpäriskin takia. Säteily
Ionisoiva säteily on sähkömagneettista tai hiukkassäteilyä, jossa yksittäisen hiukkasen tai kvantin energia on niin suuri, että se pystyy ionisoimaan atomeja. Sellaista ovat röntgensäteily sekä radioaktiivisista aineista lähtevät alfa-, beeta- ja gammasäteily. Otsonikato
Kasvit reagoivat lisääntyneeseen UV-säteilyyn, mutta ne pystyvät jossain määrin myös sopeutumaan suurempaan säteilymäärään. Otsonikadon pelätään pienentävän viljelykasvien satoja ja vaikeuttavan siten ihmiskunnan ruokahuoltoa. UV-säteilyn vaikutuksista kasveihin tiedetään kuitenkin vielä liian vähän, koska tutkimukset on tehty lähinnä viljelykasveille kasvihuoneissa tai muuten koeolosuhteissa. Lisäksi UV-säteilyn suoraa vaikutusta tärkeämpi saattaa olla sen vaikutus kasvitauteihin ja tuholaisiin. Metsistä tiedetään vielä vähemmän, mutta pienetkin muutokset säteilymäärässä voivat pitkäikäisille kasveille olla merkittäviä. Sauna
Suositeltava ilmankosteus saunomisen aikana on 40–60 (kovissa löylyissä 70) grammaa vettä kuivaa ilmakiloa kohti. Alle 40 gramman tai yli 70 gramman pitoisuudet voivat aiheuttaa epämiellyttävää hajua. Tällä ilmankosteusalueella sopiva saunomislämpötila saunojan pään korkeudella on yleensä 70–100 °C. Noin 70–85 asteen kylpemislämpötila mielletään kyseisellä ilmankosteudella leppoisaksi, 80–95 asteen lämpö normaaliksi ja 90–105 astetta kovaksi saunomislämpötilaksi. Lämpötilaa on muun muassa paloturvallisuussyistä turha nostaa yli 100–105 asteen, sillä kylpijään kohdistuva lämpökuorma saadaan erittäin suureksi jo nostamalla ilmakosteus ylärajalle 70 grammaan ilmakiloa kohti. Toisaalta kylvettäessä matalissa alle 70 asteen lämpötiloissa ilmankosteus nousee helposti yli suositellun, ja voi ilmetä hygieenisiä tai rakennusteknisiä haittoja. Ilmanvaihdon tulee olla vähintään 6 litraa sekunnissa jokaista saunan huonealan neliömetriä kohti. Uudenmaan maakunta
Uudenmaan etelä–pohjoissuuntainen ulottuvuus on noin 115 kilometriä. Etelässä maakunnan manneralue ulottuu leveysasteelle 59°48 ja pohjoisessa vastaavasti leveysasteelle 60°50. Maakunnan eteläisimmässä osassa auringon korkeus keskipäivällä on talvipäivänseisauksessa noin 6,9° ja kesäpäivänseisauksessa noin 53,6°. Pohjoisessa luvut ovat ääripäissään 5,9° ja 52,6°. Päivän pituus pimeimpänä vuodenaikana on kuutisen tuntia ja valoisimpana aikana noin 19 tuntia. Auringon säteilyteho on etelässä talvipäivänseisauksen aikaan 68 W/m² keskipäivällä. Kesäpäivänseisauksen aikaan luku on 968 W/m². Pohjoisessa vastaavat luvut ovat 50 ja 953 wattia. Aurinkolasit
Aurinkoisella säällä silmiin kohdistuu paljon ultraviolettisäteilyä lumesta, jäästä, vedestä ja vaaleasta hiekasta, jopa ilmassa leijuvista hiukkasista. UV-säteily on merkittävin ulkoinen tekijä harmaakaihin synnyssä. Säteily heijastuu hyvin vaaleista pinnoista. Siksi esimerkiksi auringossa ulkoillessa, vesillä liikuttaessa ja hiekkarannalla oleskellessa on hyödyllistä suojata silmät aurinkolaseilla. On kuitenkin todettu, että laadukkaatkin aurinkolasit voivat päästää silmiin muodosta riippuen jopa puolet ympäröivästä säteilystä, elleivät leveät lasien sangat suojaa silmiä. Piilolinsseissä suojaa UV-säteilyltä on harvoin. Optinen tiedonsiirto vapaassa tilassa
FSO:ssa käytetty laser on näkymätöntä ja vaaratonta ihmissilmälle, kunhan laserin lähetystehoja rajoitetaan IEC:n määrittelemien "IEC Class 1M" -turvaluokitusten mukaan. Vanhoista lyhyehköistä (800 nm:n) aallonpituuksista pidempiin (1550 nm:n) aallonpituuksiin siirtymisen jälkeen myös käyttöturvallisuus on parantunut huomattavasti. Pidemmillä aallonpituuksilla säteet eivät enää vahingoita verkkokalvoa. Samalla pidemmät aallonpituudet tarjoavat mahdollisuuden suurempien lähetystehojen käyttöön. Tämä mahdollistaa yhä suuremmat tiedonsiirtonopeudet ja pidemmän lasersäteen kantaman. Myös ympäristön aiheuttamien häiriöiden vaikutukset pienenevät. UV-indeksi
Sääennusteissa ilmoitettu UV-indeksi on ennuste UV-säteilyn suurimmasta voimakkuudesta vuorokauden aikana. Säteily on yleensä voimakkainta neljän tunnin ajanjaksona tähtitieteellisen keskipäivän molemmin puolin. Ennuste tehdään tietokonemallin avulla, joka huomioi säteilyn voimakkuuteen vaikuttavat tekijät, mm. paikan korkeuden, pilvisyyden ja otsonikerroksen paksuuden. Ennusteessa painotetaan niitä UV-säteilyn
aallonpituuksia, joille ihmisen iho on kaikkein herkin. Polonium
Poloniumin LD-arvo akuutille säteilysairaudelle on yleensä noin 4,5 Sv. Kehon sisälle joutuessaan Po on 0,51 µSv/Bq nieltynä ja 2,5 µSv/Bq hengitettynä. Koska Po säteilee 166 TBq grammaa kohti (1 gramma tuottaa 166×10 hajoamista sekunnissa), kuoleman tuottavan 4,5 Sv:n annoksen voi saada nielemällä 8,8 MBq, noin 50 nanogrammaa, tai hengittämällä 1,8 MBq, noin 10 ng. Teoriassa Po-grammalla voisi myrkyttää 20 miljoonaa ihmistä, joista puolet kuolisi. Poloniumin varsinainen myrkyllisyys on näitä pienempi, koska radioaktiivinen altistus vähenee viikkojen kuluessa (puoliintumisaika kehossa on 30–50 päivää). LD-arvo Po:lle on 15 megabecquerelliä tai 0,089 mikrogrammaa, joka silti on erittäin pieni annos.Säteilylle altistuminen lisää syöpään kuolemisen riskiä 5–10 % per Sv. Pienelle määrälle poloniumia altistuu radonin hajoamistuotteena sisäilmassa; Po ja Po -isotooppien arvioidaan aiheuttavan Yhdysvalloissa suurimman osan vuotuisista 15 000–22 000 keuhkosyöpäkuolemista, jotka pannaan radonin piikkiin. Lannoitteilla kasvatetun tupakan savu sisältää myös poloniumia. Infrapunasäteily
Infrapunasäteily on sähkömagneettista säteilyä, jonka aallonpituus on suurempi kuin näkyvän valon mutta pienempi kuin mikroaaltojen. Infrapunasäteilyn aallonpituus on siis väliltä 700 nm...1 mm. Aurinkolasit
Aurinkolasit ovat silmälasien kaltaiset lasit, joissa on tummennetut linssit. Aurinkolaseja käytetään estämään auringon häikäisyä. Tummennuksen vuoksi aurinkolasit vähentävät silmään tulevan valon määrää, jonka vuoksi pupillit laajenevat. Laajentuneena pupilleihin kohdistuu vaarallista ultraviolettisäteilyä tavallista enemmän. Sen vuoksi myynnissä saa olla vain aurinkolaseja, joihin on lisätty UV-säteilyltä suojaava kerros. Ydinräjähdyksen säteilyvaikutukset
Yli 400 mikrometrin hiukkaset putoavat pilvestä jo sen nousuvaiheessa. 40-400 mikrometrin hiukkaset synnyttävät varhaislaskeuman, koska ne leijuvat pitkään ilmassa. Noin 50 % syntyneistä radioaktiivista aineista laskeutuu maahan 16 tunnin kuluessa räjähdyksestä. 24 tunnin kuluessa on laskeutunut maahan 50-80 %. Ilmassa leijuessaan hiukkaset menettävät radioaktiivisuuttaan ja tiheä hiukkaspilvi hajaantuu. Toisaalta hiukkaset kulkeutuvat tuulen mukana yhä kauemmas vaaraa aiheuttamaan. Lävistys
Hyvän lävistäjän ammattietiikkaan kuuluu välineiden, korujen ja työalueen puhtaudesta huolehtiminen, eikä tämä koskaan vaaranna lävistettävän terveyttä anatomisesti epäkäytännöllisillä tai vaarallisilla lävistyksillä. Yleensä ammattilävistäjä ei lävistä alle 14-vuotiaita edes vanhempien suostumuksella (poikkeuksena yleensä korvalehdet). Lävistyskoruina käytettävien korujen materiaalivalintoja ohjaa EU:n nikkelidirektiivi
Ammattiliikkeissä kuuluu aina selvittää terveydentilan lisäksi myös veren tai syljen välityksellä kulkeutuvat vakavat tartuntataudit, kuten HIV-infektio, hepatiitti tai tuberkuloosi. Tartuntavaaran takia puhtaudesta ja steriilistä työskentelystä pitää huolehtia. Tietyt sairaudet ja lääkitys pitäisi selvittää ennen lävistystä. Sydänvika, diabetes tai muu antibioottisuojaa vaativa sairaus voi vaatia suojalääkityksen lävistystä tehtäessä ja haavan paranemisen aikana. Lävistäjällä olisi hyvä olla ensiaputaitoa yllättävien reaktioiden takia. Aurinkovoide
Aurinkovoiteen "suojakerroin" kertoo karkeasti, kuinka monta kertaa normaalia kauemmin auringossa voi voidetta käyttämällä oleskella saamatta auringonpolttamaa. Sopiva suojakerroin on Suomessa 20–25 mutta etelän aurinkolomakohteissa yli 30. Suomen Syöpäyhdistyksen ylilääkärin mukaan tuotteita, joiden suojakerroin jää alle 15:n, ei kannattaisi lainkaan käyttää. Eräät asiantuntijat suosittelevat päivittäiseen käyttöön kuitenkin vain suojakerrointa 15, sillä suurempaa kerrointa käytettäessä auringossa saatetaan oleskella liian kauan. Herkkäihoisille voidaan puolestaan suositella jopa suojakertoimeltaan 50–60 olevia voiteita. Valokemia
Valokemia eli fotokemia on kemian ala, joka tutkii sähkömagneettisen säteilyn aikaansaamia kemiallisia reaktioita ja muita ilmiöitä. Valokemiassa ”valoksi” luetaan tavallisesti näkyvän valon ohella lähi-infrapunasäteily ja ultraviolettisäteily vakuumi-UV-alueelle asti, joten säteilyn aallonpituus on suunnilleen 100–1000 nanometrin välillä. Ihmiselle tärkein valokemiallinen reaktio on yhteyttäminen eli fotosynteesi. Harmaakaihi
Altistus UV-säteilylle sekä ionisoivalle säteilylle kasvattavat harmaakaihin riskiä. Icelandairin lentäjien keskuudessa tehty tutkimus osoitti, että harmaakaihin riski oli lentäjillä kolminkertainen muuhun väestöön nähden, koska säteily on lentokorkeudessa voimakkaampaa kuin maan pinnalla. Ionisoiva säteily
Luonnossa on runsaasti ionisoivan säteilyn lähteitä: esimerkiksi avaruudesta tulee kosmista säteilyä ja maaperässä on luonnostaan radioaktiivisuutta (mm. uraanin hajoamistuotteena syntyvä radon-kaasu). Useimpien aineiden atomien joukossa on myös radioaktiivisia isotooppeja. Näin ollen kaikki aineet, eliöt ja myös ihmiset jatkuvasti altistuvat heikolle ionisoivalle säteilylle ja eliöt, ihminen mukaan lukien, ovat sopeutuneet ympäristön normaaliin säteilyyn. Säteilyannosta mitataan millisieverteissä, mSv. Luonnonsäteilystä saatavat vuosiannokset ovat normaalisti välillä 2–20 mSv. Sähköisku
230 V verkkojännite voi aiheuttaa jopa 200 mA virran kehon läpi. Yli 50 mA suuruista ihmisen kehon läpi kulkevaa virtaa pidetään hengenvaarallisena. Virran suuruuden lisäksi vaarallisuuteen vaikuttaa sähköiskun ajallinen kesto. Akroleiini
Yli 2 ppm pitoisuus akroleiinia hengitysilmassa on hengenvaarallista. Tämä on noin 4580 mikrogrammaa (µg) kuutiometrissä ilmaa. Maailman terveysjärjestö suosittaa päiväsaannin ylärajaksi 7,5 µg per painokilo: 75 kg painoiselle henkilölle tämä on 525 µg. Yksittäisessä poltetusta savukkeesta saadaan noin 56,7 µg (ISO-standardoidun 3R4F standarditupakan mukaan), joista valtaosa on todennäköisesti peräisin savukkeen valmistuksen aikana vapautuneiden sokereiden pyrolyysistä ja muista reaktioista. Vetypommi
Yhden megatonnin pommi räjäytettynä noin 2,5 kilometrin korkeudessa aiheuttaa paineaallon, joka tappaa kaiken kolmen kilometrin säteellä ja puolet väestöstä noin kymmenen kilometrin säteellä. Kuumuus tappaa puolet väestöstä kahdeksan kilometrin säteellä. Ionisoiva säteily tappaa puolet välittömästi noin 2 900 metrin säteellä. Välähdys sokaisee siihen katsovat pysyvästi tai tilapäisesti vielä noin 18 kilometrin päässä, ja se nähdään aurinkoa kirkkaampana vielä 80 kilometrin päässä. Vetypommi
Kuumuus aiheuttaa kolmannen asteen palovammoja suojaamattomana 10–13 kilometrin päässä (iho palaa karrelle), toisen asteen vammoja 13–17 kilometrin päässä (rakkuloita) ja ensimmäisen asteen palovammoja (iho punoittaa) 17–20 kilometrin päässä. Palovammojen vakavuuteen vaikuttaa muun muassa vaatetus (niiden syttyvyys, kyky imeä säteilyä) ja sumu, joka hajottaa ja heikentää pommin säteilyä. Helposti syttyvä materiaali syttyy 14 kilometrin päässä ja maalattu puu noin seitsemän kilometrin päässä. Näin vielä 14 kilometrin päässä syttyy runsaasti tulipaloja. D-vitamiini
Toisaalta aurinko aiheuttaa ihosyöpää vaikka vähentäisi muita syöpiä. Jotkut tutkijat suosittelevat olemaan 15–30 minuuttia auringossa keskipäivällä melkein alasti ja ilman aurinkorasvaa pari kertaa viikossa, kuitenkin niin vähän, ettei pala. Toiset varoittavat auringosta. Syövän jo saaneille auringon hyöty voi olla suurin. D-vitamiinilisiä pitäisi käyttää suositusten mukaan, ellei lääkäri toisin määrää. Markkinoiduissa tuotteissa pitoisuus on usein paljon yli suositusten. Avaruuspuku
Avaruus on monella tapaa ihmiselle vihamielinen ympäristö, merkittävimpänä uhkanaan hyvin alhainen, miltei tyhjiön saavuttava paine. Sen lisäksi ihmistä täytyy suojella äärimmäiseltä kylmyydeltä varjossa ja kuumuudelta auringonvalossa. Silmiä ja ihoa täytyy suojella auringon ultraviolettisäteilyltä. Toisaalta täytyy huolehtia hengitysilman saannista sekä siitä, että kosteus ja hengityksen hiilidioksidi johdetaan pois. Ionisoiva säteily
Vaaralliset säteilyannokset ovat erittäin harvinaisia. Saatavilla olevat tiedot ovat peräisin lähinnä Hiroshiman ja Nagasakin ydinpommituhoalueilta ja ydinreaktorionnettomuuksista. Historia tuntee tapauksia, joissa ammatillinen altistus esimerkiksi röntgenlaitteiden tai radioaktiivisuuden parissa työskenneillä on tapaturmaisesti aiheuttanut vaarallisen säteilyannoksen. Näin kävi suurelle joukolle Tšernobylin ydinvoimalan voimalaitostyöntekijöitä ja pelastushenkilökunnan jäseniä, joista noin kolmekymmentä sai nopeaan kuolemaan johtavan säteilyannoksen vuoden 1986 ydinonnettomuudessa. Uraanikaivos
Uraanikaivoksissa työskentelevien säteilyturvallisuuteen pätevät samat periaatteet kuin muihinkin ammatteihin, joissa ionisoivan säteilyn kanssa ollaan tekemisissä. Näitä ovat "oikeutusperiaate", "optimointiperiaate" ja "yksilönsuojaperiaate". Alan kansainvälisistä suosituksista vastaa Kansainvälinen säteilysuojelukomissio ICRP (International Commission on Radiological Protection) ja Suomessa nämä periaatteet on kirjattu Säteilylakiin, jonka 2§ määrää säteilyn käytöstä seuraava: UV-indeksi
Suojautumissuositukset eri indeksin arvoilla:
Taulukon suojautumissuositukset on tarkoitettu aikuisille. Lasten iho on herkempi UV-säteilyn haittavaikutuksille. Lasten ihon toistuva palaminen ja muutenkin kertynyt suuri elinikäinen UV-kertymä lisäävät ihosyöpäriskiä tulevaisuudessa. Ydinräjähdyksen säteilyvaikutukset
Amerikkalaiset räjäyttivät vuonna 1954 Bikinin alueella 15 megatonnin räjähteen. Noin 0,02-0,5 millimetrin kalkkihiukkaset kulkeutuivat tuulen mukana 450x100 km alueelle. Noin 225x30 km alueella säteily oli tappavaa. Tälle alueelle tuli neljässä vuorokaudessa yli 15 Sv. Noin 250 km etäisyydellä noin puolet olisivat voineet kuolla yli 10 Sv säteilyyn. Tällä etäisyydellä lumisadetta muistuttava laskeuma alkoi noin 8 tunnin kuluttua räjähdyksestä, jatkuen tuntikausia. 300 km etäisyydellä 5-10 % olisi saattanut kuolla. Tällä alueella tuli neljässä vuorokaudessa ainakin 5 Sv. Noin 350 km päässä säteily ei olisi ollut enää tappavaa. 1Sv tuli vielä noin 460 km päästä alatuuleen, 16 tunnin kuluttua räjähdyksestä. Pilvi ehti 250 km päähän noin 8 tunnissa. Ultraviolettisäteily
Ultraviolettisäteilyllä voidaan myös hoitaa ihotauteja, kuten psoriasista, aknea, atopiaa sekä punajäkälää. Hoitoon käytetään luonnonvalon lisäksi UVA- ja UVB- sekä SUP-lamppuja. SUP tulee sanoista "Selective Ultraviolet Phototherapy". Rusketus
UV-säteily tuhoaa ja vanhentaa ihosoluja. Rusketus on luontainen vastustusreaktio, jossa iho yrittää estää vahingollisten säteiden pääsyä syvemmälle ihoon. Luontainen suoja on harvoin tarpeeksi vahva. Ilman lisäsuojaa iho palaa, kuivuu ja rypistyy, siihen ilmaantuu pigmenttiläiskiä ja ihottumaa ja se menettää kimmoisuuttaan. Vakavin terveysuhka on melanooma eli tummasolusyöpä. Sähkömagneettinen spektri
Aurinko säteilee rusketusta ja ihosyöpää aiheuttavia ultraviolettisäteitä eli UV-säteitä, joilta Maan ilmakehän otsonikerros kuitenkin suojaa.
Ultravioletti jaetaan lähiultraviolettiin ja kaukoultraviolettiin (Exterme Ulraviolet, EUV). Ihmiskehon kannalta (lähi)ultravioletti jaetaan UVA- ja UVB-säteisiin. Nikkeli
Nikkeli on terveyden kannalta haitallinen. Sen pölyn hengittäminen saattaa aiheuttaa hengitysteiden syöpiä. Sen kaasumainen yhdiste nikkelikarbonyyli on tappavaa pieninäkin annoksina. Nikkelille allergisoituminen on hyvin yleistä, siksi EU:n nikkelidirektiivillä on rajoitettu nikkelin käyttöä esimerkiksi koruissa ja napeissa. Koruissa olevaa nikkelimäärää on rajoitettu EU-lainsäädännöllä siten, että sen alueelle ei saa tuoda tai myydä muita kuin nikkelivapaita koruja. Ydinräjähdyksen säteilyvaikutukset
ja leveys Ultraviolettisäteily
Astronomiassa erittäin kuumat kappaleet lähettävät ultraviolettisäteilyä Wienin lain mukaan. Avaruuden kappaleita on mahdollista tutkia ultraviolettisäteilyn avulla, sillä varsinkin nuoret tähdet lähettävät paljon ultraviolettisäteilyä. Tutkimista rajoittaa maata suojaava otsonikerros, joten tutkimukset tehdään avaruudesta käsin. Ionisoiva säteily
Säteilysairaus syntyy, kun kerta-annos on tuhansia mSv:ejä. Sairauden varhaisiin oireisiin kuuluu väsymystä, heikotusta, oksentelua ja yleistä pahoinvointia. Lievään säteilysairauteen ei välttämättä liity muita oireita, vaan se paranee aikanaan ilman hoitoa. Suuremmilla annoksilla vakavammat oireet ilmenevät usein vasta parin viikon jälkeen altistuksesta, jolloin annoksen suuruudesta riippuen esiintyy infektioita, suolistovaurioita ja verianemiaa luuytimen vaurioitumisen takia. Säteilysairautta hoidetaan oireiden mukaisin toimin: yleensä nesteytyksellä, verensiirroilla ja mikrobilääkkeillä. Säteilysairaudesta kärsivän ennuste on varsin hyvä, jos annos on jäänyt alle 5 000 mSv:n. Kuolettava säteilyannos on noin 10 000 mSv. Alfasäteily
Alfasäteily on alfahiukkasten sähkövarauksen ja massan takia erittäin huonosti läpäisevää säteilyä, edes ilmassa alfasäteily ei pääse etenemään kuin muutamia senttimetrejä. Koska alfasäteilyn pysäyttämiseen riittää jo muutaman solun paksuinen ihon kuollut pintakerros, on ulkoinen alfasäteily varsin harmitonta. Sen sijaan elimistön sisään päässeet alfa-aktiiviset aineet ovat haitallisia. Haitallisuus johtuu hiukkasten suuresta liike-energiasta ja lyhyestä vapaasta matkasta, jolloin pieneen kudosmäärään alfa-aktiivisen aineen ympärillä kohdistuu huomattavan suuri ionisoiva energia. Tämä aiheuttaa kudosvaurioita tai jopa säteilymyrkytyksen. Ydinräjähdyksen säteilyvaikutukset
u_mph=15.0 ja f_skale=1.0 Ydinräjähdyksen säteilyvaikutukset
Ekvivalenttiannoksen osalta yli 6 sievertiä (Sv) saattaa tappaa, ja yli 8 Sv tappaa alle 1–4 viikossa. Annosnopeuden osalta yli 1 mikrosievertiä tunnissa vaatii suojautumista. Aurinkovoide
Suojakerroin ei kuitenkaan välttämättä kerro voiteen kyvystä suojata UVA-säteilyä vastaan. Kun voide suojaa tehokkaasti myös UVA-säteilyltä, pakkauksessa on tavallisesti merkintä "UVB+UVA-suoja". Väärin valittu valmiste voi antaa näennäisen suojan tunteen, vaikka iho samalla altistuisi haitallisen suurelle UVA-säteilyannokselle. Voidetta on myös levitettävä iholle riittävän runsaasti, sillä liian ohut annostus heikentää saavutettavaa suojakerrointa vastaavasti. Lupauksiin voiteen vedenkestävyydestä tulee suhtautua varauksella, sillä testeissä on havaittu, että vedenkestäväksi mainostetut voiteetkin saattavat liueta uidessa pois. Aurinkosuojakalvo
Paitsi lämmönsäätelyyn aurinkosuojakalvoja käytetään myös tehokkaan UV-suojan takia. Ikkunakalvo voi torjua 99 prosenttia ikkunoista tulevasta UV-säteilystä, joten kalvo suojaa ihmisiä terveyshaitoilta sekä sisutusta, tauluja, tapetteja ja kankaita haalistumiselta ja vaurioitumiselta. Tästä syystä aurinkosuojakalvoja asennetaan usein esimerkiksi museoihin, liike- ja toimistorakennuksiin, sairaaloihin ja hoitolaitoksiin sekä kouluihin ja päiväkoteihin. Aurinko
Auringon voimakkaalle UV-säteilylle pitkäaikaisesti altistunut iho palaa, mikä lisää riskiä sairastua ihosyöpään. Palamisalttiutta kuvaamaan on kehitetty UV-indeksi. Myös ihon palamisherkkyys vaihtelee eri henkilöillä. Vaaleilla henkilöillä ihoa suojaavan pigmentin muodostuminen on heikompaa, jolloin on käytettävä korkeamman suojakertoimen omaavia aurinkovoiteita tai valoa läpäisemätöntä suojavaatetusta. Tämän vuoksi aurinkorasvan käyttö on tietyissä olosuhteissa melkein välttämätöntä ihosyövältä suojautumiseksi. Polonium
Poloniumin vaarallisuus johtuu sen erittäin suuresta radioaktiivisuudesta. Se on erittäin toksinen (myrkyllinen) ihmiselle ja muille nisäkkäille, mutta vain jos se joutuu kehon sisälle, jolloin polonium pääsee leviämään kaikkialle elimistöön ja sen lähettämä alfasäteily aiheuttaa kudoksien vahingoittumista. Koska alfasäteilyn pysäyttämiseen riittää jo muutaman solun paksuinen ihon kuollut pintakerros, on iholla oleva polonium varsin harmitonta. Jopa mikrogramman määrä polonium-210:tä nieltynä, hengitettynä tai absorboituna on erittäin vaarallinen. Tämän takia poloniumin käsittelyyn tarvitaan erityislaitteita. Suurin sallittu kehon altistus poloniumille nautittuna on vain 1 100 becquereliä, mikä vastaa noin 7 miljoonasosaa grammaa poloniumia (6,8 × 10 grammaa; 0,0068 μg). (Vertailun vuoksi, yksi ruokasuolakide painaa noin 0,06 mg = 60 μg.) Ydinaseiden polttovaikutukset
1 megatonnin räjähdys polttaa suojaamattoman ihon karrelle 12 km päässä, aiheuttaa rakkoja noin 14,5 km päässä ja voi polttaa ihon vielä 18 km päässä räjähdyksestä. Tulipaloja syttyy varmasti 9,3 km päässä maanpintakeksipisteestä, mahdollisesti vielä 12 km päässä. Käytännössä paineaalto sytyttää tulipaloja kauempanakin. Miten pahoja tulipaloja syntyy, riippuu rakennuskannasta ja kasvillisuudesta. Pahimmassa tapauksessa syntyy suuri palo, tulimyrsky, joka saattaa imeä ihmisiä palavaan pätsiin. Tulimyrsky vaatii palavaa ainetta ainakin noin 40 kilogrammaa neliömetriä kohti. Tuulen on oltava alle 3,5 m/s. Hiroshimassa tulimyrsky tuhosi noin 11,5 km. Metsäpalo saattaa kuivissa oloissa levitä ainakin 10 km päähän. Hiroshimassa 190 J/cm aiheutti 1 800 °C lämpötilan, mikä sulatti kattotiiliä. 25 J/cm hiillytti puisia pylväitä, jotka eivät vielä syttyneet. Säteilyturvallisuus
Säteilyturvallisuuteen ei aluksi kiinnitetty kovin suurta huomiota, sillä ionisoivan säteilyn biologisia vaikutuksia ei tunnettu. Tieto suurten säteilyannosten vaarallisuudesta saatiin röntgenlaitteiden käyttökokemuksista. Ensimmäisenä tunnistettiin säteilysairaus ja säteilypalovammat, joita syntyy erittäin suuren säteilyannoksen seurauksena. Varhaisin dokumentoitu säteilyn aiheuttama oire oli amerikkalaisen sähköinsinöörin Elihu Thomsonin vuonna 1896 suorittamasta kokeesta, jossa hän tarkoituksella altisti sormensa röntgensäteilylle ja julkaisi hyvin täsmällisen ja seikkaperäisen kuvauksen saamistaan palovammoista. Thomson onnekseen toipui terveeksi ja tuli samalla aloittaneeksi säteilysuojelun nykyään yli satavuotiaan tieteen. Europa (kuu)
Kun Europa kiertää Jupiterin hiukkassäteilyä sitovassa magneettikentässä, säteily tappaisi Europan pinnalla olevan suojaamattoman ihmisen noin vuorokaudessa. Vuorokautinen säteilyannos on 5,40 Sv.. Ionisoiva säteily
Ydinreaktorin reaktorisydämessä voi nähdä ilmiön nimeltä Tšerenkovin säteily, joka ilmenee kun reaktorissa liikkuvat hiukkaset ylittävät valon nopeuden väliaineessa, yleensä reaktorin hidastinaineena toimivassa vedessä. Tšerenkovin säteily sisältää kaikkia aallonpituuksia laajalta kaistalta. Pääosa siitä on ultraviolettisäteilyä, ja näkyvän valon alueella vallitsevat lyhyet aallonpituudet, siis violetti ja sininen. Tämä ilmiö näkyy paljain silmin lähes yksinomaan reaktorisydämeen katsottaessa, minkä voi turvallisesti tehdä kun välissä on tarpeeksi (yleensä jotain metrejä) vettä vaimentamaan säteilyä. Ultraviolettisäteily
UVA- ja UVB-säteily vahingoittavat ihoa. Ihosyöpä oli vuonna 2004 yksi yleisimpiä syöpiä Suomessa. Vuonna 2004 miehillä havaittiin 411 melanoomaa, 501 muuta ihosyöpää ja 2748 basalioomaa. Naisilla vastaavasti 389, 388 ja 3296. Melanooma on vaarallisin ihosyöpä. Puolet melanoomista saa alkunsa luomesta. Suurin osa luomista on vaarattomia. Jos luomi näyttää huolestuttavalta, se kannattaa näyttää lääkärille. Varhainen syövän havaitseminen ja ehkäisy ovat parhaat hoitokeinot. Varhaisessa vaiheessa havaittu ihomelanooma on hoidettavissa leikkauksella. Pitkälle edennyt melanooma voi levitä muihin elimiin. Efektiivinen annos
Efektiivinen annos on suure, joka kuvaa ionisoivan säteilyn aiheuttamaa terveydellistä kokonaishaittaa. Sen laskemisessa käytettävät suureet ovat kudoksen saama säteilyn ekvivalenttiannos ja kullekin kudokselle määrätty painokerroin, joka kuvaa kyseisen kudoksen säteilyherkkyyttä. Solariumi
Solariumi on laite ja paikka, jota käytetään ultraviolettisäteilyä kosmeettisiin ja tai lääketieteellisiin tarkoituksiin. Laitteessa käytetään loisteputkia, joista tulee yleensä UVA-säteilyä, nykyisin myös UVB-säteilyä. Loisteputket on yleensä asetettu kahdeksi kanneksi, joista alimmaisella maataan ja joista toinen lasketaan päälle. 2000-luvulla ovat yleistyneet seisten käytettävät "aurinkosuihkut", joissa iho ei painu rusketuslaveria vasten ja jotka ovat myös hygieenisempiä. Ultraviolettisäteily
Ultraviolettisäteilyn myönteinen vaikutus on D-vitamiinin tuotannon mahdollistuminen ihossa. D-vitamiinin esiaste 7-dehydrokolesteroli (7-DHC) on fotosensitiivinen vain hyvin kapealla UV-valon aallonpituusalueella, n. 270–305 nm, mikä sijoittuu UVC- ja UVB-alueiden rajalle, suurimman herkkyyden ollessa 300 nm kohdalla. Tämä on aivan alimpia aallonpituuksia, mitä auringonvalosta saavuttaa maanpinnan. D-vitamiinisynteesin ylläpitäminen edellyttää siten ihon altistumisen melko runsaalle suurienergiaiselle säteilylle, mikä vaikeuttaa turvallisen annostelun saavuttamista. Auringonotto
Auringonotto voi olla vaarallista heti talven jälkeen kun iho on vielä ohut ja kalpea. Tällöin iho ei kestä yhtäkkistä suurta UV-säiteilymäärää vaan palaa helposti. D-vitamiini
Kansanterveyslaitoksen emeritusprofessorin Antti Aron mukaan aikuinen ihminen sietää haitatta D-vitamiinia jopa yli 100 µg/vrk, mutta lapsille ei pitäisi antaa 25 mikrogrammaa suurempaa päiväannosta. Amerikkalaisten ja kanadalaisten tutkijoiden mukaan aikuiselle turvallinen päiväannos olisi peräti 250 mikrogrammaa. Kerta-annoksena voidaan antaa turvallisesti jopa 2,5 milligrammaa (2 500 µg) esimerkiksi tuberkuloosin ennaltaehkäisyyn. Radioaktiivinen laskeuma
Radioaktiivisen laskeuman päästö koostuu radioaktiivisista pienhiukkasista, joiden koko on mikrometrin luokkaa. Hiukkasissa olevat radioaktiiviset isotoopit vähenevät ajan mittaan eksponentiaalisesti, joten laskeuma on vaarallisin heti räjähdyksen tai onnettomuuden jälkeen. Olennaista laskeumalta suojautumisessa onkin estää voimakkaasti säteileviä hiukkasia pääsemästä iholle tai kehon sisäpuolelle. Sisätiloissa tämä toteutetaan tiivistämällä ovet ja ikkunat sekä sammuttamalla ilmastointi. Ulkona liikuttaessa käytetään suojapukua tai sen puuttuessa sadevaatteita sekä hengityssuojainta, jotka huuhdellaan ennen sisätiloihin tuloa saastehiukkasten poistamiseksi. Väestönsuoja antaa erinomaisen suojan laskeumalta. Ultraviolettisäteily
Ultraviolettisäteily tarkoittaa ”yliviolettisäteilyä”, jonka nimessä sana ultra on latinaa. Violetti on lyhyin näkyvän valon aallonpituuden väri. Ultraviolettisäteilyä kutsutaan usein mustavaloksi, koska ultraviolettisäteily on ihmissilmälle näkymätöntä ja mahdollinen näkyvä aallonpituus on väriltään tummanviolettia. Otsonikato
Otsonimolekyyli syntyy, kun aallonpituudeltaan alle 242 nanometriä (nm) oleva Auringon ultraviolettisäteily hajottaa ilmakehän happimolekyylin (O) kahdeksi happiatomiksi (O). Näin lyhytaaltoista säteilyä ei esiinny alle 30 kilometrin korkeudella. Atomaarinen happi yhdistyy sitten tavalliseen happimolekyyliin, jolloin syntyy otsonia. Otsoni absorboi voimakkaasti lyhytaaltoista (200–310 nm) UV-säteilyä, joka saa sen hajoamaan. Näin se estää UV-säteilyn etenemisen Maan pinnalle asti. Hajoamistuotteet voivat reagoida keskenään ja muodostaa jälleen otsonia. Auringonotto
Suomessa UV-säteilyä tulee eniten kesällä kello 11-15 välillä, jolloin auringossa tulisi oleilla harkiten ihosyövän välttämiseksi. Auringonsuojavoiteella voi suojautua liialliselta UV-säteilyltä. Lämmönsäätely
Ihmisen ydinlämpö on noin 37 °C. Se miten suuri osa elimistöstä kuuluu tähän ydinosaan, riippuu ympäristön lämpötilasta. Pienimmillään hyvin kylmässä ympäristössä ydinosaan kuuluvat vain keskushermoston ja rinta- ja vatsaontelon elimet. Sen sijaan raajojen ja etenkin sormenpäiden ja varpaiden lämpötila on useita asteita matalampi. Kun ympäristön lämpötila on korkea, ydinosa kattaa lähes koko elimistön. Ihmisen täytyy pitää ruumiinlämpönsä 25 ja 42 asteen välillä tai hän on vaarassa kuolla. Jo alle 33 asteessa lämmönsäätelykyky heikkenee, ja 27–30 asteen ruumiinlämpö aiheuttaa tajunnan menettämisen. Ruumiinlämpö nousee aterian jälkeen sekä lihastyössä. Mustavalolamppu
Mustavalolamppu on lamppu, joka tuottaa suuritaajuista, lähes täysin vaaratonta ultraviolettisäteilyä (UV-A). Ultraviolettisäteily saa fluoresoivat ja fosforisoivat aineet säteilemään näkyvää valoa, esimerkiksi valkaistun paperin ja kankaan, hampaat ja neonvärit sekä pimeässä loistavat materiaalit. Mustavalolamppuja käytetään muun muassa seteleiden aitouden tunnistavissa laitteissa ja viihdelaitteena tanssiravintoloissa. Mustavalolamput ovat teknisesti loisteputkia, elohopeahöyrylamppuja tai hehkulamppuja. Useimmat mustavalolamput säteilevät myös himmeää näkyvää violettia valoa. Ultraviolettikatastrofi
Ultraviolettikatastrofi on seurausta klassisen tilastomekaniikan tasajakoteoreemasta, jonka mukaan kaikkien tasapainossa olevan järjestelmän moodien (vapausasteiden) keskimääräinen energia on ½"kT", missä "k" on Boltzmannin vakio ja "T" on lämpötila. Klassisen sähkömagnetismin mukaan, sähkömagneettisten moodien lukumäärä 3-ulotteisessa kaviteetissa per taajuus, on suhteessa taajuuden neliöön. Tästä seuraa, että säteilytehon per taajuus pitäisi seurata Rayleigh-Jeansin lakia ja olla suhteessa taajuuden neliöön. Siksi sekä annetun taajuuden teho että kokonaissäteilyteho kasvavat äärettömyyksiin kun taajuus kasvaa korkeammaksi ja korkeammaksi, mikä on selvästikin mahdotonta. Lääketieteellinen röntgenkuvaus
Taulukossa esitetyt tiedot vastaavat Säteilyturvakeskuksen selvityksen mukaan keskimääräistä suomalaisen säteilyaltistusta. Sädeannoksissa voi olla huomattavia paikkakohtaisia eroja. Yli 30 prosentin vaihtelu ei ole harvinaista. Potilaan paksuus vaikuttaa huomattavasti kuvauksessa käytettävään annokseen. Hoikalla potilaalla pienempi sädeannos riittää diagnostisen kuvanlaadun saavuttamiseen. PA-suunta tarkoittaa kuvausta röntgenputki potilaan selän puolella. YK:n maailmanlaajuisen raportin mukaan ihminen saa kaikista röntgentutkimuksista keskimäärin 0,4 mSv säteilyä vuosittain. Suomessa vastaava luku on 0,5 mSv Säteilyturvallisuuskeskuksen selvityksen mukaan. Molemmista luvuista puuttuu isotooppikuvaukset, joita ei siis pidetä röntgentutkimuksina. Suomessa kaikista röntgentutkimuksista saatava säteily kattaa noin 13,5 prosenttia kokonaissäteilystä ja maailmalla keskimäärin 14,2 prosenttia ihmisen vuotuisesta kokonaissäteilyannoksesta. Vaikka määrällisesti tavallisia röntgenkuvauksia tehdään enemmän kuin tietokonetomografia tutkimuksia, niin silti tietokonetomografiatutkimuksien säteilyannos tekee merkittävämmän osuuden kokonaissädeannokseen kuin tavalliset röntgenkuvaukset. Ydinräjähdyksen säteilyvaikutukset
Yli 100 kt räjähteellä kuumuus ja paine tappavat kauempana kuin alkusäteily. Tällöin alkusäteilyn vaikutus peittyy paineaallon ja kuumuuden alle. Yhden megatonnin pintaräjähdys aiheuttaa sairastuttavan 150 millisievertin säteilyn 3,35 km päässä, ja muutamassa tunnissa-muutamassa viikossa ilman hoitoa 50-90% tappavan 5 Sv säteilyn. Vertailun vuoksi noin 50% kuolee yli 35 kPa:n painevaikutuksen aiheuttamiin rakennusten sortumisin ym. 4,58 km säteellä ja monet suojattomat saavat usein tappavia 3. asteen palovammoja 10,7 km päässä räjähdyspisteestä. Yhden kilotonnin räjähteellä 35 kPa paine ulottuu 0,46 km päähän ja 3. asteen palovammat 0,5 km päähän. Mutta 50-80 % tappava 5 Sv alkusäteily ulottuu 840 m päähän ja säteilysairautta aiheuttava 0,15 Sv säteily 1,49 km päähän.