Kuka suunnitteli ensimmäisen Macintosh 128K tietokoneen?
Macintosh 128K
Macintosh (myöhemmin Macintosh 128K) on Apple Computerin 24. tammikuuta 1984 julkaisema, maailman ensimmäinen suurta kaupallista menestystä saanut graafisella käyttöjärjestelmällä varustettu tietokone. Kone oli Applen toinen graafista käyttöliittymää käyttävä tietokone Apple Lisan jälkeen, mutta saavutti suurempaa suosiota halvemman hintansa vuoksi. Macintosh 128K
Macintosh-projekti aloitettiin alkuvuodesta 1979 Jef Raskinin hahmotellessa uuden helppokäyttöisen ja edullisen tietokoneen suunnittelemista tavallisille kuluttajille. Lokakuussa 1979 Raskin sai Applen johdolta luvan työvoiman palkkaamiseen projektia varten, joskin projekti oli jatkuvan lakkauttamisuhan alla ja Raskin joutui pyytämään tiimille lisäaikaa Applen toimitusjohtajana toimineelta Mike Scottilta. Bill Atkinson, joka työskenteli Applen Lisa-projektissa, esitteli Raskinille Burrell Smithin, joka toimi laitteistoinsinöörin tehtävässä. Kolmikon lisäksi Macintosh-projektin työllisti suuren joukon laitteisto- ja ohjelmistokehittäjiä, projektin parissa vaikuttaneita ihmisiä olivat muun muassa Chris Espinosa, Joanna Hoffman, George Crow, Jerry Manock, Susan Kare ja Andy Hertzfeld.
Bruce Horn, joka oli työskennellyt aiemmin Xeroxin Xerox PARC -laboratoriossa dynaamisen Smalltalk-ohjelmointikielen parissa, sai työkseen Finder-käyttöliittymäohjelman luomisen. Smalltalkin tarjoama, ohjelman suorittamisen aikainen lähdekoodin editoiminen sai Hornin ideoimaan uudenlaisen resurssienhallintajärjestelmän, josta tuli osa Macintosh Toolboxia. Macintosh
Macintosh on Applen luoma henkilökohtaisten tietokoneiden perhe. Ensimmäinen malli Macintosh 128K julkaistiin 24. tammikuuta 1984 ja se oli ensimmäinen kaupallisesti menestynyt tietokone, jossa oli graafinen käyttöliittymä. Nykyinen Macintoshien mallisto sisältää kotikäyttöön suunniteltuja edullisia työasemia, ammattikäyttöön suunnattuja tietokoneita, kannettavia tietokoneita ja kevyeen käyttöön suunniteltuja palvelimia. Macintosh 128K
Macintosh-projekti sai alkunsa Applen visionäärin Jef Raskinin luonnostellessa uutta, helppokäyttöistä tietokonetta 1970-luvun lopulla. 1980-luvun alussa projekti kasvoi Lisa -projektin varjossa ja sai lopulta Applen perustajajäsenen Steve Jobsin huomion, joka otti vuonna 1981 projektin haltuunsa ja Raskin erosi Applelta. Paineen alla työskentelevä Macintosh-tiimi onnistui saavuttamaan julkaisupäivän ja Macintosh julkaistiin suuren mainoskampanjan saattelemana. Macintosh 128K
Macintoshin kekseliäs rakenne sai Applen perustajajäsenen Steve Jobsin huomion. Huomatessaan Macintoshin tulevan olemaan markkinoitavissa Applen senhetkistä huippuprojektia Lisaa paremmin, Jobs käänsi huomionsa Macintosh-projektin puoleen. Vuonna 1981 Raskin irrottautui projektista hänen ja Jobsin välisten, henkilökohtaisten riitojen vuoksi. Lopullisen Macintoshin sanottiin olevan lähempänä Jobsin kuin Raskinin visiota. Jobs ja Atkinson vierailivat vuonna 1981 Xeroxin laboratoriossa, jossa Raskin oli kertonut nähneensä tutkimusmielessä rakennetun graafisen käyttöliittymän. Myöhemmin Jobs ja joukko Lisan insinöörejä tekivät toisen tutustumiskäynnin Xeroxille ja idea graafisesta käyttöliittymästä alkoi saada muotoa sekä Lisa- että Macintosh-projekteissa.
Finder-käyttöliittymän kehittäminen aloitettiin vuonna 1982. Lisa Filer, Lisan käyttöliittymäohjelma kirjoitettiin samoihin aikoihin uudelleen ja Lisan julkaisemisen jälkeen Macintosh-projektille tarjottiin uuden Lisan Filer-ohjelman koodia. Rajoittuneella muistilla varustettu Macintosh perustui jo kuitenkin dynaamisiin muistiosoituksiin muistin säästämiseksi ja Horn, Finderin pääkehittäjä, päätti luoda Finderin alusta alkaen Macintoshille sopivaksi. Muistinhallinnan tueksi kehitettiin MFS-tiedostojärjestelmä.
Macintosh 512Ke
Macintosh 512Ke on Apple Computerin 1. syyskuuta 1986 julkaisema, Macintosh 512K -tietokoneen päivitetty versio. Julkaisuhetkenään Macintosh 512Ke oli edullisempi vaihtoehto Macintosh-malliston silloiselle lippulaivalle Macintosh Plus -tietokoneelle. Macintosh Plussaan verrattuna Macintosh 512Ke sisälsi vähemmän keskusmuistia eikä siinä ollut SCSI-liitäntää. Keskusmuisti oli Macintosh 128Kn tavoin integroituna emolevylle ja sen lisääminen oli vaikeampaa kuin SIMM-muistikammoilla toimivan Plussan. Macintosh 512Ke:n keskusmuisti oli mahdollista päivittää 2 Mt:n saakka kolmannen osapuolten laitteistopäivityksillä. MacOS
macOS pohjautuu Nextstep-käyttöjärjestelmään, jonka Apple sai yrityskaupassa 1996 Steve Jobsin "Next, Inc" -yritykseltä. Käyttöjärjestelmän ydinosat perustuvat avoimeen lähdekoodiin, etupäässä BSD:hen. Käyttöjärjestelmän ydin XNU on Mach-tyyppisen mikroytimen ja 386BSD:hen perustuvien Unix-palvelujen hybridi. Apple on julkaissut nämä avoimen lähdekoodin osat nimellä Darwin vapaalla Apple Public Source License 2.0 -lisenssillä. Apple tukee OS X:llä PowerPC-, Intel- ja ARM-suoritinarkkitehtuureja. Apple sai oppia XNU:n ja NeXTStepin kehittämiseen Linuxista 1990-luvulla siitä kehittämällään MkLinux-versiollaan. MkLinuxin idea oli hajauttaa Linuxin monoliittinen arkkitehtuuri Mach-mikroytimen päälle. Amiga
Ensimmäinen Amiga-tietokone tuli markkinoille vuonna 1985, siitä alettiin myöhemmin käyttää nimeä Amiga 1000.
Commodore markkinoi sitä C64:n seuraajana ja Apple Macintoshin kilpailijana. Suhteellisen halpaan 1 295 dollarin hintaan Amiga kykeni näyttämään 4 096 väriä ja tuottamaan 8-bittistä stereoääntä, mitkä olivat pitkään koneen merkittäviä valtteja sen kilpailijoita (Macintosh, IBM PC ja Atari ST) vastaan. Amigasta ei tullut välitöntä menestystä Commodoren aiempien tietokoneiden myynnin jatkuessa. Commodore teki jopa uuden 8-bittisen koneen, Commodore 128, joka ei kuitenkaan menestynyt sekään, sekä omia IBM PC -kloonejaan. Macintosh 128K
Jobsin päätettyä kokouksen Macintoshit lähetettiin jälleenmyyjille. Macintosh-tiimin jäsenet saivat Jobsilta samana päivänä oman kappaleensa laitetta kunniakirjalla varustettuna. Macintosh Quadra
Viimeinen Quadra oli Quadra 630, joka oli päivitetty versio Macintosh LC 630:stä. Quadra 630 oli ensimmäinen Macintosh, jossa oli IDE-liitäntä kiintolevyä varten, aiemmin kiintolevyliitäntä oli toteutettu SCSIn avulla. Kolme ensimmäistä Apple Workgroup Serveriä olivat Quadra-malliston 610, 800 ja 950. Macintosh 128K
Applen markkinointitiimi onnistui saamaan "Newsweekin" kiinnostuneeksi Macintoshista ja lehti julkaisi 30. tammikuuta jutun Macintoshista, Burrel Smithistä ja Andy Hertfeldistä. Juttu oli kansikuva-artikkelin paikalla lehden alussa, mutta "Newsweek" perui poliittisista syistä Macintosh-aiheisen kansikuvan painamisen. Myöhemmin Apple osti 2,5 miljoonan dollarin hinnalla Newsweekin marraskuussa 1984 ilmestyneen vaaliteemanumeron kaikki 39 mainossivua. Joulukuussa 1984 Michael Jackson, Mick Jagger ja Andy Warhol esittäytyivät maailmalle Macintoshin käyttäjinä. Apple käynnisti vuoden 1984 aikana "Test Drive a Macintosh" ("Koeaja Macintosh") -kampanjan, jossa kuluttajat saivat ilmaiseksi hakea jälleenmyyjältä Macintoshin käyttöönsä 24 tunnin ajaksi. Kampanjaan osallistui 200 000 käyttäjää, mutta myynti ei saavuttanut Applen odotuksia. Vuoden 1983 aikana markkinointitiimiin liittyneen Guy Kawasakin johdolla Macintoshin markkinointi kehittyi vuosien aikana käyttämään uudenlaista evankeliointi-menetelmää. Apple esitti uuden, provosoivan mainoksen vuoden 1985 Super Bowlissa, mutta jyrkänteeltä sokeana putoilevia toimistotyöntekijöitä kuvaava mainos ei saavuttanut "1984":n kaltaista, positiivista huomiota. LaserWriterin, PostScriptin ja Pagemakerin sekä suuremmalla keskusmuistilla varustetun Macintosh 512K:n julkaisemiset piristivät Macintoshin myyntiä ja saattoivat ratkaista Applen selviämisen tulevina vuosina. Power Macintosh 6500
Power Macintosh 6500 -mallin valmistaminen lakkautettiin 14. maaliskuuta 1998.300 MHz:n Power Macintosh 6500 oli ensimmäinen mikrotietokone, Macintosh tai PC, joka saavutti 300 MHz:n kellotaajuuden. Macintosh
Macintosh 128K:n myyntiä jarrutti saatavilla olevan ohjelmiston vähyys ja ilmestymisvuotenaan Macintoshin myynti oli Applelle pettymys. Vuoden 1984 loppuun mennessä Macintosheja oli myyty 250 000 kappaletta, joka oli Applen markkinointitiimille odottamaton pettymys. Macintosh 128K
Valmis mainos esitettiin Applen markkinointikonferenssissa Honolulussa ja saamansa positiivisen palautteen rohkaisemina Murray ja Jobs päättivät ostaa kaksi Super Bowlin mainospaikkaa 22. tammikuuta järjestettävään otteluun. Mainospaikat maksoivat yhdessä yli miljoona dollaria ja rahoitusta varten oli toimelle saatava Applen hallituksen hyväksyntä. Joulukuussa, nähtyään mainoksen, hallitus piti sitä huonona ja kehotti Applea vaihtamaan mainostoimistoa. Toimitusjohtaja John Sculley pyysi myymään jo hankitut mainospaikat, mutta Chiat-Dayn johtaja myi vain toisen, ja mainos esitettiin. Finder
Finder kehitettiin graafisen käyttöjärjestelmän erityistarpeisiin. 80-luvun alussa Lisa-projekti kehitti graafisen käyttöliittymän hallintaohjelmistoa, samaan aikaan Macintosh-projekti luonnosteli Macintosh 128K:n muistinhallintaa ja siinä tarvittavia ohjelmistoja. Toisistaan riippumattomat projektit lainasivat ideoita sekä toisiltaan että Massachusettsin teknillisen korkeakoulun Dataland-projektilta. Mac OS
Käyttöjärjestelmä tuli markkinoille vuonna 1984 Applen Macintosh-tietokoneessa. Alun perin se oli vain osa tietokonetta nimellä "Järjestelmä" (). Mac OS oli ensimmäinen laajaan käyttöön otettu graafinen käyttöjärjestelmä, joka käytti työpöytää ja kuvakkeita. Järjestelmää voitiin käyttää vain Applen valmistamissa tai Applen lisenssillä valmistetuissa tietokoneissa. Richard Sapper
Vuonna 1980 Sapper nimitettiin IBM:n johtavaksi muotoilukonsultiksi, ja hänen kynästään syntyivät monet varhaiset kannettavat tietokoneet kuten "ThinkPad 700C" vuonna 1992. Sen musta, suorakulmainen kotelo rikkoi yhtiön perinteisen helmenharmaan linjan ja esitteli keskelle näppäimistöä sijoitetun pienen punaisen napin, jolla ohjailtiin kohdistinta tietokoneen näytöllä. Lenovon ostettua IBM:n PC-osaston vuonna 2005 Sapper sai jatkaa ThinkPad-tuoteperheen muotoilukonsulttina. Steve Jobs
Vuonna 1976 Jobs ja Steve Wozniak perustivat Apple -yhtiön. Vuonna 1977 yhtiö julkaisi Wozniakin suunnitteleman Apple II-tietokoneen, joka oli ensimmäinen kotitietokone, joka kykeni näyttämään värejä, ja Applen ensimmäinen menestynyt tuote. Apple II -sarjan tietokoneet pysyivät yhtiön tärkeimpänä tuotteena aina 1980-luvun loppupuolelle saakka. Vuonna 1979 Jobs ja joukko Applen insinöörejä vieraili Xeroxilla, jossa he näkivät Xerox Alton hiirikäyttöisen graafisen käyttöliittymän. Vuonna 1980 Apple listautui pörssiin ja Jobsin omaisuus kohosi yli 200 miljoonan dollarin. 1983 yhtiö esitteli Xerox inspiroimaa graafista käyttöliittymää käyttäneen Apple Lisan ja 1984 ensimmäisen Apple Macintoshin. Lisa menestyi huonosti, ja Macintoshin heikohko menestys oli yritykselle suuri pettymys. Mac mini
Mac mini on Applen pienikokoinen mikrotietokone. Se on kooltaan 16,51 cm x 16,51 cm x 5,1 cm ja se painaa 1,3 kg. Laite on suunnattu kuluttajamarkkinoille, jossa se edustaa Applen tietokonemalliston helppokäyttöistä ja edullista vaihtoehtoa. Apple ilmoitti laitteen kehittämisestä 11. tammikuuta 2005 Macworld Conference & Expo -messuilla. Laite tuli myyntiin Yhdysvalloissa 22. tammikuuta 2005, ja muualla 29. tammikuuta 2005. Mac ministä julkaistiin ensimmäinen päivitetty versio 26. kesäkuuta 2005 ja Intel-pohjaiset Mac minit tulivat myyntiin 28. helmikuuta 2006. Uudemmat Mac minit julkaistiin 16. lokakuuta 2014. Ohessa on kuva kyseisestä versiosta. Artikkelin lopussa kyseisen version tekniset tiedot. Macintosh II (tietokonemallisto)
Ensimmäinen sarjan tietokone, nimeltään Macintosh II, oli ensimmäinen Macintosh, jossa näyttö ja keskusyksikkö sijaitsivat erillään toisistaan. Ominaisuudesta tuli Macintosh II -sarjan tavaramerkki ja sitä hyödynnettiin myös myöhemmissä, vaativaan käyttöön tarkoitetuissa Macintosh-tietokoneiden mallistoissa. Macintosh II oli myös ensimmäinen Macintosh, jossa oli värinäyttö ja se oli helposti laajennettavissa avattavan kotelon ja runsaiden liitäntäpaikkojen takia. Macintosh 512Ke
Macintosh 512Ke käytti 8 MHz:n Motorola 68000 -prosessoria. Siinä oli 800 kt:n levykeasema ja DB-9- ja DB-19-liitäntäportteja. Keskusyksikön kanssa koteloitu 9" mustavalkoinen näyttö käytti 512x384 pikselin resoluutiota. Laitteiston mukana toimitettiin System 3.0 ja Finder 5.1. Käyttöjärjestelmän pystyi päivittämään System 6.0.8 :aan saakka. Macintosh
PCI-laajennettaviin Power Maceihin saakka Macintoshien laajennettavuus oli Applen omien tekniikoiden varassa. Liitännät ja tietoliikenneportit olivat epästandardeja ja Mac OS:n osia oli kovakoodattu emolevylle, vaikeuttaen vaihtoehtoisen käyttöjärjestelmän asentamista. Nykyiset Macintoshit käyttävät standardiliitäntöjä ja käynnistyvät Open Firmware tai Extensible Firmware Interface -tekniikoiden avulla mahdollistaen muiden käyttöjärjestelmien ajamisen. Multiplan
Multiplan oli Microsoftin vuonna 1982 julkaisema taulukkolaskentaohjelma. Multiplan kehitettiin CP/M-käyttöjärjestelmälle, mutta myöhemmin se käännettiin myös MS-DOSille, Xenixille, Macintoshille, Apple II:lle, Commodore 64:lle, Burroughs B-20:lle ja Texas Instruments TI-99/4A:lle. Macintosh 128K:lle käännetty Multiplan oli maailman ensimmäinen taulukkolaskentaohjelma, jossa oli graafinen käyttöliittymä. Macintosh Toolbox
Macintosh Toolbox (aluksi User Interface Toolbox) on Applen vanhemmissa Macintosh-tietokoneissa käytetty ohjelmointirajapinta. Järjestelmä sisältää ajureita, funktioita ja käyttöjärjestelmärutiineja ja vuoteen 1998 se sijaitsi emolevylle asennetussa ROM-muistissa. Firmware-tyyppinen, kovakoodattu Toolbox latautui aina kun Macintosh käynnistyi ja se latasi Mac OS -käyttöjärjestelmän, hankaloittaen muiden käyttöjärjestelmien asentamista Macintosh-koneisiin. Finder
Finder on Applen Macintosh-tietokoneissa käytettävän OS X tai aiemmin Mac OS -käyttöjärjestelmän oletusohjelma. Finder on ollut osana Macintosh-ohjelmistoa Macintosh 128K:sta alkaen ja sen tehtävänä on antaa käyttäjälle näkymä tietokoneen sisältöön. Ohjelma käynnistyy tietokoneen käynnistyksen yhteydessä ja on vastuussa tietokoneen käyttöliittymän ulkonäöstä. Finderiä käytetään tiedostojen hallintaan ja muiden ohjelmien käynnistämiseen, mutta se ei ole osa käyttöjärjestelmää vaan toimii käyttöliittymänä tavallisille käyttöjärjestelmäpalveluille. Muista tietokoneista (myös uudemmista Macintosheista) tuttu komentoliittymä muistuttaa toiminnaltaan Finderiä, joskin Finder on toiminut alusta alkaen graafisen käyttöliittymän avulla. Finder kirjoitettiin kokonaan uudestaan Applen siirtyessä Unix-pohjaiseen Mac OS X -käyttöjärjestelmään 2000-luvun alussa. PowerBook 100
PowerBook 100 oli Applen valmistama kevytkannettava, joka tuotiin markkinoille 21. lokakuuta 1991 COMDEX-tietokonemessuilla Las Vegasissa. Kolmesta tuolloin julkaistusta PowerBookista se oli 2 300 dollarin hintaluokassaan ns. "low-end-" eli kuluttajille suunnattu malli. Suoritintehonsa ja nopeutensa puolesta PowerBook 100 oli hyvin lähellä sitä edeltänyttä Macintosh Portablea. Siinä oli 16 megahertsin Motorola 68000 -suoritin, 2–8 megatavua keskusmuistia, taustavalaistu kaksivärinen nestekidenäyttö (9″, 640 × 400 px) ja System 7.0.1 -käyttöjärjestelmä. Malli kiinnitti huomiota tiiviillä muotoilullaan: siinä ei ollut lainkaan levykeasemaa, ja osoitinlaitteena toimi näppäimistön eteen integroitu pallohiiri. Palo Alto Research Center
Xeroxilla oli prototyyppi nimeltä Xerox Alto, ja kaupallinen järjestelmä Xerox 8010, jossa graafista käyttöliittymää hyödynnettiin. Se ei menestynyt, mutta tietokoneyritys Applen johtaja Steve Jobs innostui ideasta. Apple teki GUIsta kaupallisen menestyksen, Macintoshin, josta puolestaan Windows myöhemmin kopioitiin. Yhdestä tietokoneteknologian suurimmasta innovaatiosta, radikaalisti paremmasta käyttöliittymästä, ei jäänyt keksijöilleen oikeastaan mitään. Macintosh
Apple julkaisi vuosina 1988 ja 1989 päivitettyjä versioita Macintosh II:sta. Macintosh IIx käytti Motorola 68030 -suoritinta, Macintosh IIcx oli kompakti versio edellisestä ja Macintosh SE:n päivitys Macintosh SE/30 toimi 16 MHz:n kellotaajuudella. 25 MHz:n Macintosh IIci oli ensimmäinen Macintosh, joka käytti 32-bittistä muistiavaruutta, mahdollistaen yli 8 MB keskusmuistin käytön. Macintoshin uusi käyttöjärjestelmä System 7 tuki 32-bittistä muistiavaruutta. Macintosh Portable oli 16 MHz:n nestekidenäytöllä varustettu kannettava tietokone. Macintosh IIfx toimi nopealla 40 MHz:n kellotaajuudella ja maksoi ilmestyessään 13 000 $. Laiteessa oli sovelluskohtaisia lisälaitteita, jotka nopeuttivat koneen sisäistä toimintaa. Macintosh IIx oli ensimmäinen Applen tietokone, jonka levykeasema pystyi lukemaan myös DOS-alustettuja levykkeitä. IIx:n myötä ensimmäiset virukset ilmeistyivät Macintosheille. Macintosh
Vuonna 1985 Macintoshilla pystyi käyttämään julkaisuohjelmistoja, kuten Boston Softwaren MacPublisheria tai Aldus PageMakeria ja tulostamaan Apple LaserWriterillä kokonaisia, tekstit ja kuvat sisältäviä taitettuja sivuja. Julkaisuohjelmistoja oli aluksi saatavilla vain Macintoshiin. Myöhemmin Macintoshille kehitetyt julkaisuohjelmat Macromedia Freehand, QuarkXPress ja Adobe Illustrator vahvistivat Macintoshin asemaa julkaisuohjelmistoalustana. Suunnitteluvaiheessa laajasti kritisoidun LaserWriterin kehittäminen ja julkaisuohjelmistojen saatavuus vaikuttivat suuresti Macintoshin ja Applen menestykseen tulevina vuosina. Von Neumannin arkkitehtuuri
Turing ja Von Neumann tunsivat toisensa vuosien takaa, kun Von Neumann oli professorina Cambridgen yliopistossa 1935. Von Neumann ajautui tietokoneen kehityksen pariin Manhattan-projektin vauhdittamana ja vietti kesän 1944 Pennsylvanian yliopistossa, jossa ensimmäinen nykyisen tyyppinen tietokone ENIAC suunniteltiin John Mauchlyn ja Presper Eckertin toimesta. Eckert oli tammikuussa kirjoittanut, että he aikoivat tallentaa ohjelmat ja datan samaan muistilaitteeseen tietokoneen toiminnan nopeuttamiseksi. Eckert ei ollut tietoinen Turingin koneesta tuohon aikaan. Susan Kare
Vuonna 1982 Kare sai puhelinsoiton entiseltä koulutoveriltaan Andy Hertzfeldilta, joka pyysi häntä työskentelemään Apple Computerin palveluksessa Cupertinossa. Applella hän suunnitteli kuvakkeita, kirjasintyyppejä ja käyttöliittymäelementtejä alkuperäisen Macintoshin graafista käyttöliittymää varten. Pian Macintoshin julkistuksen jälkeen hänet ylennettiin Applen taiteelliseksi johtajaksi. Finder
Ensimmäinen julkaistu Finder toimi Macintosh File System -tiedostojärjestelmän kanssa, joka kehitettiin Macintosh 128K:n levykeaseman käyttöön. Tiedostojärjestelmä mahdollisti graafisen käyttöliittymän hyödyntämisen tarjoten tiedostoille metatietueet ikkunointia, asettelua, kuvaketta ja oletusohjelmistoja varten. Järjestelmä ei tukenut hakemistoja, vaan kaikki tiedostot tallennettiin juurikansioon. Finderin avulla tiedostot voitiin näennäisesti jakaa ensimmäisen tason alihakemistoihin. Finder tarjosi roskakorin tiedostojen poistoa varten. Roskakori oli näennäiskansio, jonka tiedot säilyivät vain keskusmuistissa. Järjestelmä tyhjensi roskakorin sisällön Finderin sammutuksen yhteydessä. Moniajon puuttuessa Finder sammutettiin aina muiden ohjelmistojen ajon ajaksi. Macintosh Centris
Ensimmäinen Centris 650 -malli käytti 610:n tavoin 68LC040-suoritinta, joka vaihdettiin myöhemmissä päivityksissä 68040:een. 25 MHz:n malli käytti samaa koteloa kuin aiempi Macintosh IIvx -malli. Centris 660AV käytti 25 MHz:n 68040-suoritinta ja sisäsi AT&T:n digitaalisen signaaliprosessorin videoeditointia varten. Macintosh LC II
Macintosh LC II on Apple Computerin 23. maaliskuuta 1992 julkaisema, Macintosh LC -sarjan toinen tietokone. Macintosh LC II oli päivitys edelliseen Macintosh LC -malliin, joka oli edullisen LC-sarjan ensimmäinen tietokone. LC II erosi edeltäjästään vain suorittimen version ja keskusmuistin määrän puolesta, mutta oli lähes puolta edullisempi maksaen 1400 dollaria. Macintosh LC II:n tuotanto lakkautettiin 15. maaliskuuta 1993. Laitetta myytiin myös nimillä Performa 400, 405, 410 ja 430. Macintosh Toolbox
Macintosh-projekti kehitti User Interface Toolboxin ("käyttäjärajapinnan työkalut") tarjoamaan graafisen käyttöliittymän tarvitsemia aliohjelmia ja yleisiä muuttujia. Työkaluohjelmaa kehittivät 80-luvun alussa muun muassa Andy Hertzfeld ja Bruce Horn. Macintosh 128K:n suunnittelun vuosina pelkästään tiedon lukemista varten tarkoitettu ROM-muisti oli edullisempaa ja nopeampaa kuin tiedon lukemisen ja kirjoittamisen mahdollistava RAM-muisti. Osa Macintosh System Software -käyttöjärjestelmästä päätettiin kirjoittaa suoraan ROM-muistille, jolloin järjestelmät yleiset rutiinit olivat käytössä ilman niiden lataamista käyttöjärjestelmätiedostosta keskusmuistiin. Toolbox-ohjelma tallennettiin myös ROM-muistiin ja Macintosh 128K:ssa se ei sisältänyt varsinaisen käyttöjärjestelmän rajapintoja, vaan tarjosi ainoastaan rajapinnan graafisen käyttöliittymän ohjelmointiin. Varhaisissa Macintosh-käyttöjärjestelmissä käyttöjärjestelmän arkkitehtuuri ei erottanut käyttöjärjestelmän osia toisistaan tämän selkeämmin. Motorola 68000-suorittemen käyttämää poikkeustenkäsittelymekanismia käytettiin lähettämään Toolboxin järjestelmäkutsuja ROM-muistiin. Mekanismin avulla ROM-muistiin kirjoitettua koodia voitiin ajonaikaisesti päivittää reitittämällä järjestelmäkutsut ROM-muistin sijaan tiettyyn RAM-muistin kohtaan. Macintosh XL
Macintosh XL käytti 5 MHz:n Motorola 68000 -suoritinta. Siinä oli 512 kt:n keskusmuisti, joka oli päivitettävissä 2 Mt:n saakka. Koneessa oli sisäänrakennettu 3.5" 400 kt:n levykeasema ja 720x364 resoluutiota käyttävä näyttö. Resoluutiosta johtuen Macintosh XL ei käyttänyt muiden Macintosh-sarjan tietokoneiden tapaan neliön muotoisia pikseleitä . Resoluutio oli päivitettävissä toimenpiteellä, jossa näyttölaite vaihdettiin 608x431 pikselin resoluutiolla toimivaan. Kuten Lisaan, Macintosh XL:ään tarjottiin lisävarusteena ulkoista 10 Mt:n kiintolevyä. Apple
Applen historiaan on liittynyt monia merkittäviä nimiä. Macintosh-tietokoneiden markkinoinnista 1980-luvulla vastasi tunnettu teknologiakonsultti Guy Kawasaki. Yhtiön tuotekehitykseen on vaikuttanut läheinen yhteys Carnegie Mellonin ja Stanfordin yliopistoihin. Tästä esimerkkinä on OS X -käyttöjärjestelmän kehitystä johtanut Avie Tevanian, joka kirjoitti Mach-kernelin 1980-luvulla Carnegie Mellonin yliopistossa yhdessä Richard Rashidin kanssa. Apple
Myöhemmin vuonna 1984 Apple julkaisi ensimmäisen graafisella Mac OS -käyttöliittymällä varustetun edistyksellisen Macintosh-kotitietokoneen. 9. tammikuuta] 2007 aiemmin nimellä Apple Computer tunnettu yrityksen nimi lyheni muotoon Apple (), joka sopi paremmin kattamaan yhtiön laajentuneet liiketoiminta-alueet. Apple Lisa
Lisa-projekti alkoi 30. heinäkuuta 1978 ja Apple sijoitti graafisen käyttöliittymän toteuttavan, yrityskäyttöön suunnitellun tietokoneen kehittämiseen 50 miljoonaa dollaria. Tietokoneen hinnaksi suunniteltiin 2000 dollaria ja sen tärkein käyttötarkoitus oli tekstinkäsittely , jonka vuoksi näytön tarkkuudeksi valittiin pystysuunnassa korkeita, suorakaiteen mallisia pikseleitä esittävä 760x360. Vuonna 1980 Applen Macintosh-tiimi esitteli 384x256 tarkkuudella toimivan Macintoshin prototyypin, jossa neliön muotoiset pikselit helpottivat graafisten sovellusten kehittämistä. Lisa-projekti jatkoi kuitenkin oman tekniikkansa kehittämistä ja 19. tammikuuta 1983 julkaistu, Assemblyllä ja Pascalilla ohjelmoitu Lisa ei pystynyt käyttämään myöhemmin julkaistulle Macintoshille suunniteltuja ohjelmia. Macintosh 128K
Macintosh sai innostuneen vastaanoton. Huhtikuun loppuun mennessä, 100 päivää julkaisunsa jälkeen Macintosheja oli myyty noin 72 000 kappaletta. Kesäkuun 1984 myynti oli 60 000 Macintoshia, mutta tämän jälkeen myyntiluvut alkoivat pienetä. Miljoonas Macintosh myytiin vasta 17. maaliskuuta 1987. Macintosh LC (tietokonemallisto)
Macintosh LC on joukko Apple Computerin suunnittelemia Macintosh-tietokoneita, joita julkaistiin 90-luvun alkupuolella. LC (, edullinen ja värillinen) -sarjan tietokoneet suunnattiin kuluttaja- ja koulutusmarkkinoille ja ne olivat ensimmäisiä edullisia, värinäytöllä varustettuja Macintosheja. Ensimmäinen Macintosh LC-sarjan tietokone oli nimeltään Macintosh LC. Macintosh
20. tammikuuta 1985, ilmoitettuaan mainoksesta näyttävästi etukäteen, Apple esitti uuden mainoksen jalkapallo-ottelun erätauolla, mutta kampanja epäonnistui . Seuraavia malleja, Macintosh Plus ja Performa, mainostettiin useiden painettujen mainostuotteiden avulla. Vuonna 1990 Apple käynnisti "What's on your PowerBook" ("Mitä sinun "PowerBook"isi sisältää") -kampanjan, joka sisälsi TV-mainoksia ja julisteita, jossa erilaiset ihmiset (muun muassa Samuel L. Jackson ja Martina Navratilova) esittelivät PowerBook-tietokoneidensa sisältöä. Apple vastasi Windows 95:n julkaisuun vuonna 1995 vastamainoksilla, joissa esiteltiin Microsoftin uuden käyttöjärjestelmän heikkouksia. Vuoden 1997 mainoskampanja "Think Different" ("Ajattele erilaista") esitteli Applen uuden iskulauseen, vuoden 2002 kampanja oli nimeltään "Switch" ("Vaihdos"). Uusin Macintoshin mainoskampanja on "Get A Mac" ("Hanki Mac"). Macintosh Portable
Macinctosh Portable oli Applen ensimmäinen yritys saada markkinoille kannettava Macintosh. Markkinoiden reaktiot olivat huonot. Se oli hidas, siinä ei ollut laajennusmahdollisuuksia ja aktiivimatriisinäyttö (myöhemmin taustavalaistu) teki siitä erittäin kalliin. Sitä myytiin 6500 dollarin hintaan. Commodore 128
Commodore 128:ssa on periaatteessa kolme tietokonetta samoissa kuorissa: perus-C128, Commodore 64 ja Z80-pohjainen CP/M-kone. Koneessa on kaksi suoritinta (6502-yhteensopiva MOS 8502 ja Zilog Z80) sekä kaksi videopiiriä (C64:stä tuttu VIC-II ja tarkempaan grafiikkaan kykenevä VDC). VDC:n kuvaa ei saa näkyviin tavallisella tv:llä tai videomonitorilla, mistä johtuen suuri osa C128:n käyttäjistä ei ole edes nähnyt sitä. C128 kykenee käyttämään suoritintaan 1 MHz:n perustaajuuden lisäksi 2 MHz:n taajuudella, mutta tällöin VIC-II-videopiiri ei ole käytettävissä. RAM-muistia on perusmallissa 128 kilotavua. C128-moodissa on käytössä Commodore BASIC 7.0. Macintosh
Apple on käyttänyt Macintoshin markkinointiin runsaasti resursseja alusta alkaen. Macintosh 128K:n mainoskampanja alkoi joulukuussa 1983 tunnettujen aikakauslehtien sivuilla. Julkaisupäivänä 22. tammikuuta 1984 esitettiin "1984"-mainos (, , ) amerikkalaisen jalkapallon loppuottelun puoliajalla. Vuoden 1984 aikana toteutettu Macintoshin koeajokampanja tavoitti 200 000 käyttäjää, mutta sen tuomat tulokset jäivät odotettua pienemmäksi. Mac mini
Suurin muutos uusissa malleissa oli RAM-muistin kaksinkertaistaminen 512 Mt:n.Mallit päivitettiin hiljaisuudessa hieman nopeammiksi ja näyttömuistia lisättiin 64 Mt:n.Ensimmäiset Intel-suorittimilla varustetut Minit julkistettiin 28. helmikuuta 2006:Ominaisuuksia: Macintosh SE/30
Macintosh SE/30 on Apple Computerin 19. tammikuuta 1989 julkaisema tietokone. Laite käytti Macintosh SE:n koteloa, mutta muistutti arkkitehtuuriltaan enemmän Macintosh IIx -mallia. Macintosh SE/30:n tuotanto lakkautettiin 21. lokakuuta 1991.Macintosh SE käytti 32-bittistä muistiosoitusta, mutta sen ROM-muistille tallennettu käyttöjärjestelmän osa (kts. Macintosh Toolbox) sisälsi 24-bittistä koodia. Ilman ROM-päivitystä, jota Apple ei koskaan toimittanut, arkkitehtuuri pystyi osoittamaan muistiavaruutta vain 8 Mt:n saakka . 32-bittinen tila on kuitenkin saavutettavissa Mode32-ohjelmistopäivityksellä, jota Apple tarjoaa nykyään ilmaiseksi . Emolevyn kahdeksan , enintään 16 Mt:n muistikampoja tukevat SIMM-paikkaa mahdollistavat jopa 128 Mt:n keskusmuistin asentamisen. Macintosh Color Classic
Macintosh Color Classic on Apple Computerin 10. helmikuuta 1993 julkaisema tietokone. Se oli Compact Macintosh -tietokonesarjan ensimmäinen värinäytöllä varustettu malli. Color Classic vastaa teknisiltä ominaisuuksiltaan Macintosh LC II -tietokonetta, mutta siinä on 10" Sony Trinitron -näyttö, joka löytyy samasta kotelosta koneen keskusyksikön kanssa. Konetta myytiin myöhemmin myös nimellä Performa 250. Macintosh 128K
Smithin ensimmäinen emolevyn prototyyppi mukaili Raskinin linjausta: siinä oli 64 kilotavun keskusmuisti, Motorolan 6809E -suoritin ja se pystyi ohjaamaan 256x256 pikselin kokoista, mustavalkoista grafiikkanäyttöä. Ohjelmistokehittäjänä työskentelevä Bud Tribble ehdotti Lisan käyttämän Motorola 68000 -suorittimen käyttämistä myös Macintoshissa. Vuoden 1980 joulukuuhun mennessä Smithin onnistui liittää 68000 Macintoshin emolevyyn ja jopa ajamaan sitä Lisan 5 MHz sijaan 8 MHz:n nopeudella. Emolevy tuki nyt 384x256 pikselin kokoista näyttöä. Smithin emolevy oli kustannuksiltaan huomattavasti Lisan mallia edullisempi, sillä se käytti Lisan huiman 1 Mt keskusmuistin sijaan vain 64 kt:n muistia. Lopullinen Macintoshin prototyyppi käytti 128 kt:n keskusmuistia, joka toteutettiin kuudellatoista 64 kilobitin keskusmuistipiirillä. Windows Virtual PC
Ensimmäinen Virtual PC:n versio suunniteltiin ja kehitettiin alun perin Apple Macintosh -tietokoneille, ja se julkaistiin kesäkuussa 1997. Neljä vuotta myöhemmin, kesäkuussa 2001, siitä julkaistiin ensimmäinen Windows-versio (Virtual PC for Windows 4.0). Connectix myi Virtual PC:stä useita räätälöityjä versioita, jotka sisälsivät valmiina eri käyttöjärjestelmiä, kuten Windows, OS/2, ja RedHat Linux. Tässä vaiheessa oli jo tullut selväksi että tietokoneen emulointiohjelmat olivat tärkeitä myös isoille yrityksille. Ohjelmiston suosion takia Microsoft kiinnostui Virtual PC -ohjelmistosta siinä määrin, että se hankki Virtual PC -tuoteperheen (Virtual PC for Mac, Virtual PC for Windows) ja vielä siihen aikaan julkaisemattoman Virtual Server -ohjelmiston Connectix-yhtiöltä helmikuussa 2003. Jean-Louis Gassée
Applen jälkeen Gassée mietti vaihtoehtoja ja harkitsi jopa ostavansa CompuServen tai Commodorelta Amigan, mutta ei päässyt sopuun hinnoista. Vuoden 1990 loppupuolella Gassée ja hänen entinen työtoverinsa Applelta Steve Sakoman ryhtyivät suunnittelemaan uutta tietokonetta AT&T:n Hobbit-suorittimen ympärille. Siitä kehittyi aikanaan BeBox. Ensimmäisen emolevyn prototyypin valmistuttua Gassée päätti perustaa yhtiön markkinoimaan uutta tuotetta ja palkkasi 1991 kolme työntekijää lisää laitteisto- ja ohjelmistokehitykseen, erityisesti kehittämään uutta käyttöjärjestelmää, BeOSia. Quadra 900
Quadra 900 oli rinnakkaismallinsa 700:n kanssa ensimmäinen Macintosh, jossa oli vakiona Ethernet-liitäntä. Porttina käytettiin AAUI-liitäntää. Suuri, tornimallinen kotelo ja viisi NuBus-korttipaikkaa mahdollistivat helpon laajennettavuuden. 303 watin virtalähde pystyi pyörittämään kahta 25 W:n ja kolmea 15 W:n NuBus-lisälaitetta. 16 SIMM-paikkaa oli enemmän kuin tarpeeksi kaikenlaiseen käyttöön. Macintosh
SCSI, äänen sisään- ja ulostulo, USB, FireWire ja IEEE 802.11b ovat olleet tekniikoita, jotka Apple sisällytti tuotteisiinsa jo varhain. iMac (1998) oli eräs ensimmäisiä tietokoneita 90-luvulla, jossa ei ollut levykeasemaa. Kannettavien tietokoneiden kehityksessä Apple oli ensimmäinen valmistaja, joka asetti osoitinlaitteena toimivan osoitinpallon näppäimistön keskelle ja jätti reilusti tilaa näppäimistön alapuolelle, joka mahdollisti ranteiden lepuuttamisen tietokonetta käytettäessä. Vuonna 1994 Apple julkaisi ensimmäisen kannettavan tietokoneen, jossa oli kosketuslevy. Macintosh
6. kesäkuuta 2005 Jobs ilmoitti Applen siirtyvän käyttämään Intelin suorittimia 7. elokuuta 2006 mennessä . Ensimmäiset Intel Core Duo -suorittimella varustetut Macintoshit, iMac ja 15" MacBook Pro julkaistiin tammikuussa 2006. Macintosh Classic
Macintosh Classic (työnimet "XO" ja "Civic") on Apple Computerin 15. lokakuuta 1990 julkaisema, Macintosh-tietokoneiden sarjaan kuuluva henkilökohtainen tietokone. Se oli ensimmäinen Macintosh, jonka sai alle tuhannella dollarilla. 40 Mt:n kiintolevyllä varustettu Macintosh Classic maksoi 1500 dollaria, kiintolevytön versio 1000 dollaria. Classicissa tietokoneen näyttö ja keskusyksikkö on muiden Compact Macintosh -mallien tapaan pakattu yksiin kuoriin. Edullista tietokonetta hankittiin paljon oppilaitoskäyttöön. Koulut saivat Macintosh Classic -tietokoneita myös erilaisten kehittämishankkeiden mukana. Twentieth Anniversary Macintosh
Twentieth Anniversary Macintosh (lyhyemmin TAM) on Applen 20. toukokuuta 1997 julkaisema erikoismallinen tietokone, jota valmistettiin 12 000 kappaletta yhtiön 20-vuotisjuhlavuoden kunniaksi. Tietokoneena laite oli keskinkertainen, mutta innovatiivisen muotoilunsa ja lisävarusteidensa kanssa se erottui selvästi muista aikansa Macintosheista. Steve Jobs
Vuonna 1976 Steve Jobs ja Steve Wozniak perustivat Apple-yhtiön. Vuonna 1977 yhtiö julkaisi Wozniakin suunnitteleman Apple II -tietokoneen, joka oli ensimmäinen kotitietokone, joka kykeni näyttämään värejä ja Applen ensimmäinen menestynyt tuote. Apple II -sarjan tietokoneet pysyivät yhtiön tärkeimpänä tuotteena aina 1980-luvun loppupuolelle saakka. Vuonna 1979 Jobs ja joukko Applen insinöörejä vierailivat Xeroxilla, jossa he näkivät hiirikäyttöisen graafisen käyttöliittymän. Tällä oli vaikutus vuonna 1983 Apple Lisa -tietokoneen ja vuotta myöhemmin julkaistun Macintosh-tietokoneen syntyyn. Kvanttitietokone
Vuonna 1998 Isaac Chuang Los Alamos National Laboratorysta, Neil Gershenfeld Massachusetts Institute of Technologystä (MIT) ja Mark Kubinec Kalifornian yliopistosta Berkeleyssä kehittivät ensimmäisen, 2-kubittisen kvanttitietokoneen, johon voisi syöttää dataa ja saada ulostulossa ratkaisun. Vaikka heidän järjestelmänsä oli koherentti vain muutaman nanosekunnin ja triviaali merkittävien ongelmien ratkaisemisen kannalta, se demonstroi kvanttitietokoneiden toimintaperiaatteita. Subatomisen hiukkasen eristämisen sijaan he hajottivat suuren määrän kloroformimolekyylejä (CHCL) huoneenlämpöiseen veteen ja käyttivät magneettikenttää sen hiili- ja vetyatomien spinien orientoimiseen. Koska normaalilla hiilellä ei ole magneettista spiniä, heidän ratkaisunsa käytti isotooppi hiili-13:a. Spin samansuuntaisena ulkoista magneettikenttää vasten voitiin tulkita 1:ksi ja vastasuuntaisena 0:ksi, ja vety-ydintä ja hiili-13-ydintä voitiin kollektiivisesti pitää 2-kubittisena järjestelmänä. Ulkoisen magneettikentän lisäksi radiotaajuista pulssia käytettiin spin-tilojen ”täyskäännökseen” luoden päälle yhdensuuntaisen ja vastasuuntaisen tilan. Lisäpulsseja lähetettiin yksinkertaisen algoritmin suorittamiseen ja järjestelmän lopputilan tutkimiseen. Tämän tapaista kvanttitietokonetta voi laajentaa käyttämällä molekyylejä, joissa on enemmän yksilöllisesti kohdistettavia atomiytimiä. Vielä maaliskuussa 2000 Emanuel Knill, Raymond Laflamme ja Rudy Martinez Los Alamokselta ja Ching-Hua Tseng MIT:stä kertoivat luoneensa 7-kubittisen tietokoneen käyttämällä trans-krotonaldehydihappoa. Monet tutkijat ovat kuitenkin skeptisiä tämän magneettisen menetelmän laajentamisesta yli 10:n ja 15 kubitin, koska koherenssi pienenee nopeasti atomiytimissä. Jerry Manock
Jerry Manock on yhdysvaltalainen teollinen muotoilija, joka työskenteli Apple Computerilla vuosina 1977–1984. Manock oli mukana Apple II ja Macintosh-projekteissa. Hän muotoili Apple II, Macintosh 128K ja Apple III -tietokoneiden kotelot. Manoch valmistui Stanfordin yliopistosta muotoilukonsultiksi. Hän opettaa teollista muotoilua Vermontin yliopistossa. Quadra 610
Macintosh Quadra 610 ja Macintosh Centris 610 ovat Apple Computerin vuonna 1993 julkaisemia, kevyeen työasemakäyttöön suunniteltuja tietokoneita. Maaliskuussa 1993 Apple avasi uuden Centris -malliston esittelemällä Centris 610 ja 650 -tietokoneet. Myöhemmin samana vuonna Centris-mallisto yhdistettiin Quadra-mallistoon päivittämällä ja uudelleennimeämällä julkaistut Centrikset Quadriksi. Centris 610 ja Quadra 610 eroavat toisistaan suorittimiltaan. Samaa tietokonetta myytiin myös palvelinohjelmiston sisältävänä Workgroup Server 60 -palvelimena. IMac
Steve Jobs ilmoitti 10. tammikuuta 2006 Macworld Conference and Expo -messuilla tulevan iMacin olevan Applen ensimmäinen Intelin suoritinta käyttävä tietokone. iMacin ulkoasu, hinta ja komponentit pysyivät samoina edellisen iMac G5:n kanssa. Applen mukaan Intelin suorittimella varustettu iMac on 2–3 kertaa PowerPC:llä varustettua iMacia tehokkaampi.Myynnissä vain oppilaitoksille. Jef Raskin
Ennen siirtymistään Applen työntekijöiden joukkoon Steve Jobs ja Steve Wozniak palkkasivat Raskinin tuottamaan Apple II -koneen BASIC-ohjelmointikielen käyttöopasta. Applella Raskin toimi aluksi testaus- ja dokumentointityössä, jolloin hänellä oli paljon mahdollisuuksia vaikuttaa loppukäyttäjille suunnattujen tuotteiden ulkoasuun ja toiminnan yksityiskohtiin. Raskin piti jopa edistyksellistä Apple II:sta liian vaikeakäyttöisenä ja visioi helppokäyttöisemmän työaseman toteuttamisesta. Vuonna 1979 Raskin palkkasi entisen oppilaansa Bill Atkinsonin tiimiinsä ja aloitti Macintosh-projektin. Hänen visionsa Macintoshista oli lähempänä nykyisiä kämmentietokoneita kuin työpöydälle asetettavia työasemia. Power Macintosh 7600
Power Macintosh 7600 on Apple Computerin 22. huhtikuuta 1996 myyntiin tuoma tietokone. Laite on muuten samanlainen kuin Power Macintosh 7500 -tietokone, mutta sisältää nopeamman suorittimen. Ensimmäisissä 7600-malleissa käytettiin 120 MHz:n ja 132 MHz:n PowerPC 601 -suorittimia, 17. helmikuuta 1997 julkaistussa mallissa 200 MHz:n PowerPC 604 -suoritinta. Power Macintosh 7600 -mallien tuotanto päättyi 1. marraskuuta 1997. Laitteen seuraajaksi tuli Power Macintosh 7300, jonka mallinumero oli, toisin kuin Applella yleensä, edeltäjän numeroa pienempi. IMac
iMacien tullessa markkinoille Apple oli ainoa tietokoneiden valmistaja, joka valmisti näyttölaitteen ja keskusyksikön samassa kotelossa sisältäviä laitteita. Ulkonäöltään iMac poikkesi suuresti kilpailijoistaan: kirkkaansiniseen muovikuoreen sijoitettu, munanpuolikkaan muotoinen laite oli aivan muuta, mitä tavallisesti kulmikkailta ja kömpelönnäköisiltä, harmailta mikrotietokoneilta osattiin odottaa. Jonathan Iven muotoilemassa laitteessa oli 15-tuumainen kuvaputkinäyttö, jonka sisältä löytyi emolevy, suoritin, keskumuisti, kovalevy ja muut komponentit. Laitteen päällä oli kantokahva ja oikeanpuoleisella sivulla luukku konetilaan. Koneen alaosassa oli sisäänrakennetut kaiuttimet. iMacin hinta Yhdysvaltain kuluttajamarkkinoilla oli 1299 dollaria.
Macintoshin perinteiset liitännät (Apple Desktop Bus, SCSI ja GeoPort) korvattiin USB-porteilla ja levykeasema jätettiin pois. Ratkaisut olivat ainutlaatuisia ja aiheuttivat paljon keskustelua. Ilman ulkoisen USB-levykeaseman hankkimista iMacilla ei voinut siirtää edes pieniä tiedostoja ilman lähiverkkoyhteyttä. iMacin hiiri sai myös kirkkaan muovisen ulkoasun ja se muotoiltiin kiekon muotoiseksi. Hiiri oli muotonsa takia hankala käytössä, mutta Apple jatkoi sen toimittamista vastalauseista huolimatta. iMacin näppäimistö oli edeltäjiään pienempi ja väriltään musta. RISC
Applen Macintosh-tietokoneet siirtyivät Motorola 68000 -sarjan suorittimista RISC-tyyppisiin PowerPC-suorittimiin vuonna 1994 ja myöhemmin x86-suorittimiin vuonna 2006. Macintosh
Macintoshiin liittyvät tekniikat ovat olleet toistuvasti oikeudenkäyntien aiheena. Eniten huomiota saanut tapaus oli Applen haaste Microsoftia ja Hewlett Packardia vastaan vuonna 1988, jossa Apple syytti yhtiöitä graafisen käyttöliittymänsä kopioinnista. Apple hävisi ja mielipiteet jakautuivat Applen hirmuvallasta saada oikeudet itselleen ylivoimaisen, graafisen käyttöliittymän haltijana huomioon, että graafisen käyttöliittymän voisi toteuttaa myös kehittämällä käyttöliittymän elementtejä, jotka poikkeaisivat Applen käyttämästä ikkunointijärjestelmästä. Free Software Foundation ilmaisi Applen vastaisen mielipiteensä asettamalla Macintosh-alustan boikottiin seitsemäksi vuodeksi . Graafisesta käyttöliittymästä käräjöitiin aiemminkin kun Macintosh 128K:n menestyksen herättämä Xerox haastoi Applen oikeuteen graafisen käyttöliittymänsä varastamisesta. Tapaus päättyi Applen voittoon. Power Macintosh 5260 LC
Power Macintosh 5260 on Apple Computerin 3. elokuuta 1995 julkaisema tietokone. Laite perustuu Power Macintosh 6200/5200 -malleihin, mutta sisältää nopeamman suorittimen. 5260 jäi edustamaan edullisempaa LC-sarjaa samankaltaisen Power Macintosh 5400:n tullessa markkinoille puoli vuotta myöhemmin. 5260:n valmistaminen lakkautettiin 1. maaliskuuta 1997. Macintosh Color Classic II
Macintosh Color Classic II on Applen 31. lokakuuta 1993 julkaisema tietokone. Laitetta myytiin vain Kanadassa, Euroopassa ja Aasiassa ja se perustui Macintosh Color Classic-tietokoneeseen. Ensimmäiseen Color Classiciin verrattuna Color Classic II sisälsi kehittyneemmän, Macintosh LC III -mallisen emolevyn ja 33 MHz:n suorittimen. Myöhemmin laitetta myytiin myös nimellä Performa 275. Laitteiden tuotanto lakkautettiin 1. syyskuuta 1995. Macintosh LC (tietokonemallisto)
Vuosina 1993-1996 Apple valmisti Compact Macintosh -malliseen, CRT-näytön sisältävään koteloon rakennettuja Macintosheja. Ensimmäinen 14" monitorilla varustetuista malleista oli Macintosh LC 520. Sarjasta kehitettiin myös Macintosh TV, joka oli Applen ensimmäinen yritys yhdistää kotitietokone ja televisio. Quadra 950
Macintosh Quadra 950 on Apple Computerin 18. maaliskuuta 1992 julkaisema Quadra-mallistoon kuuluva tietokone. 33 MHz:n Motorola 68040 -suorittimella varustettu työasema oli Quadra 900 -mallin päivitys. Nopeampaa suoritinta lukuun ottamatta mallit ovat lähes identtiset. Vuonna 1993 julkaistut Quadra 800 ja Quadra 840AV -mallit sisälsivät nopeamman keskusmuistin ja parannellun SCSI-väylän. Uudet koneet pakattiin kuitenkin pienempiin koteloihin ja jättimäiseen koteloon pakattu Quadra 950 säilyi palvelinmarkkinoiden suosimana. Apple jatkoi Quadra 950:n tuotantoa 14. lokakuuta 1995 saakka, jolloin tehokkaammat PowerPC-pohjaiset Power Macintoshit syrjäyttivät vanhemmat mallit myös palvelinkoneina. Macintosh Toolbox
Macintosh Toolbox kehitettiin Pascalilla ja kirjoitettiin tuotantoa varten Motorola 68000:n konekielelle. Myöhemmin koodia käännettiin C ja C++ -ohjelmointikielille, jolloin ohjelmaa voitiin ajaa suoraan Power Macintosh -koneissa. Macintosh
Mac OS oli ensimmäinen laajasti käytössä ollut järjestelmä, jossa oli graafinen käyttöliittymä. Vanhemmissa Mac OS:issa ei ollut lainkaan komentoliittymää, joka oli tavallinen käyttöliittymä muissa sen ajan järjestelmissä. Järjestelmästä 5.0 lähtien Mac OS:ssa oli mahdollisuus moniajoon ja samalla käyttöliittymästä tuli värillinen. Mac OS:ää kehitettiin versioon 9.2.2 asti, joka ilmestyi vuonna 2001. Järjestelmän arkkitehtuurin vanhentuminen (yhteistyömoniajo, yhden käyttäjän järjestelmä) johti vanhan koodin hylkäämiseen. Henkilökohtainen tietokone
macOS (aiemmilta nimiltään OS X ja Mac OS X) on Applen kehittämä käyttöjärjestelmäperhe Macintosh-tietokoneisiin. macOS on seuraaja alkuperäiselle Mac OS -käyttöjärjestelmäperheelle, joka oli ollut Applen ensisijainen käyttöjärjestelmä vuodesta 1984 lähtien. Toisin kuin edeltäjänsä on macOS rakennettu Darwinin päälle, joka on BSD Unix -käyttöjärjestelmä. Macintosh IIci
Macintosh IIci oli ensimmäinen Macintosh II -sarjan malli, jossa oli emolevylle integroitu näytönohjain. Näyttömuisti otettiin koneen keskusmuistista, joten NuBus-väylään asennettu, ylimääräinen näytönohjain nopeutti laitteen suorituskykyä merkittävästi. Toinen suorituskykyä lisäävä, suosittu päivitys oli 32 kt:n L2-prosessorivälimuistin asentaminen. Päivitys osoittautui niin suosituksi, että Apple lisäsi lopulta L2:n IIci:n vakio-ominaisuudeksi. Burrell Smith
Smith tuli tunnetuksi yrityksessä elokuussa 1979, kun hän toimitti Andy Hertzfeldille työnsä ulkopuolella tekemänsä täydellisen dokumentaation Steve Wozniakin suunnittelemasta Apple II:n laitteistoratkaisuista. Myöhemmin Smith kutsuttiin Macintosh-projektiin, jossa hän suunnitteli ja testasi Macintoshin laitteistoa. Macintosh 128K:n julkaisemisen jälkeen Smith kehitti muiden vanhojen, taloon jääneiden Macintosh-projektin jäsenten kanssa Macintoshin seuraajaa, Turbo Macia, jossa oli sisäänrakennettu kovalevy. Smith jätti Applen helmikuussa 1985 ja oli myöhemmin mukana perustamassa Radius-yritystä. Macintosh 128K
Applen suurin ja tärkein kilpailija oli IBM ja sen tuote IBM PC klooneineen. 7. lokakuuta 1983 Macintoshin markkinointitiimi otaksui Applen pystyvän kilpailemaan nykyisellä, Lisaan pohjautuvalla tekniikallaan IBM PC:n kanssa vuoden 1986 puoliväliin. Vuonna 1984 Applen oma Apple II oli varteenotettava kilpailija Macintoshin kanssa ja Sculley päätti korottaa Macintoshin hintaa 500 dollarilla saadakseen marginaalia Applen kahden tietokoneen välille. Vuonna 1983 julkaistua Lisaa ei enää nähty kilpailijana sen korkean hinnan ja huonon menestyksen takia, sen sijaan 1. tammikuuta 1985 Lisa muuttui Macintoshiksi Macintosh XL:n julkaisun ansiosta. Macintosh
Macintosh-projekti aloitettiin alkuvuodesta 1979 Jef Raskinin hahmotellessa uuden helppokäyttöisen ja edullisen tietokoneen suunnittelemista tavallisille kuluttajille. Lokakuussa 1979 Raskin sai Applen johdolta luvan työvoiman palkkaamiseen projektia varten, joskin projekti oli jatkuvan lakkauttamisuhan alla ja Raskin joutui pyytämään tiimille lisäaikaa Applen toimitusjohtajana toimineelta Mike Scottilta. Bill Atkinson, joka työskenteli Applen Lisa-projektissa, esitteli Raskinille Burrell Smithin, joka toimi laitteistoinsinöörin toimessa. Kolmikon lisäksi Macintosh-projekti työllisti suuren joukon laitteisto- ja ohjelmistokehittäjiä, projektin parissa vaikuttaneita ihmisiä olivat muun muassa Chris Espinosa, Joanna Hoffman, George Crow, Jerry Manock, Susan Kare ja Andy Hertzfeld. Macintosh
Apple on kehittänyt useita uusia tekniikoita, varsinkin Macintosh 128K -malliin liittyviä, jotka ovat levinneet koko tietotekniikkateollisuuteen. Näkyvin muutos on Macintoshin graafinen käyttöliittymä, joka oli ensimmäinen laajassa käytössä oleva. 90-luvulta alkaen lähes kaikkiin käyttöjärjestelmiin on saatavilla graafiset käyttöliittymät ja monet suunnittelumallit nojaavat edelleen Macintoshin ensimmäisiin käyttömalleihin (hiiren klikkaus, tiedostojen ja elementtien raahaaminen). Macintosh 128K mukana tuli tekstin- ja kuvankäsittelyohjelmistoja, jotka toimivat WYSIWYG-periaatteella. Muihin vakio-ominaisuuksiin kuuluivat pitkät tiedostonimet, 3,5-tuumainen levykeasema, 8-bittinen äänikortti, sisäänrakennetut kaiuttimet ja liitäntä äänen ulostuloa varten. Macintosh Plus
Compact Macintosh -mallisessa laitteessa sisäänrakennettu näyttö oli kooltaan 9":n 512x342 pikselinen, 72 PPI:n mustavalkonäyttö. Laitteessa ei ollut tuuletinta. Macintosh Plussan mukana toimitettiin System 3.0, Finder 5.1 sekä MacPaint ja MacWrite -ohjelmistot. Elokuusta 1987 alkaen ohjelmistopakettiin kuuluivat myös HyperCard ja MultiFinder. Kolmannen osapuolen ohjelmistotarjontaan kuuluivat MacDraw, Microsoft Word, Excel ja PowerPoint sekä Aldus PageMaker. PowerBook 100
PowerBook 100:ssa oli yksi ulkoinen sarjaportti tulostimen tai muun RS-422-yhteensopivan laitteen liittämiseksi. Se oli ensimmäinen Macintosh, jossa ei ollut ulkoista modeemiporttia vaan valinnaisena komponenttina sisäinen, 2 400 baudin modeemi tietoliikenneyhteyksiä varten. Ensimmäistä kertaa sillä ei siis voinut samanaikaisesti käyttää sekä tulostinta että AppleTalkia tai nopeampaa ulkoista modeemia. Myös edistyneempien MIDI-liitinten ja muiden kahta porttia vaativien laitteiden kytkentä oli mahdotonta. Näin menetettyjä toiminnallisuuksia tarvitsevien käyttäjien oli kuitenkin mahdollista asentaa erillinen sarjaportti sisäiselle modeemille tarkoitettuun paikkaan. Jef Raskin
Vuonna 1981 Steve Jobs siirtyi Lisa-projektista Macintosh-projektin pariin, jolloin Jobsin ja Raskinin välit kiristyivät. Raskin jätti Applen vuonna 1982 ja perusti Information Appliance, Inc. -yhtiön, jonka ensimmäinen tuote oli SwyftCard, laajennuskortilla toimitettava ohjelmistopaketti Apple II:lle. Myöhemmin ohjelmistopaketti julkaistiin omana, kannettavana tietokoneenaan. Raskin myi ohjelman lisenssin Canonille, joka julkaisi vuonna 1987 ohjelmistoon pohjautuvan Canon Cat -tietokoneen. Adobe Photoshop
Thomas Knoll kehitti tietojenkäsittelytieteen jatko-opiskelijana omaan käyttöönsä Display-nimisen harmaasävykuvien näyttöohjelmiston vuonna 1987. Hänen elokuva-alalla Industrial Light and Magic -yhtiössä työskennellyt veljensä John Knoll kannusti kehittämään ohjelmaa pitemmälle. Ohjelmiston ensimmäistä kaupallista versiota toimitettiin filmiskannerin oheistuotteena nimellä Barneyscan XP. Adobe kiinnostui tuotteesta ja Photoshop 1.0 esiteltiin Macintoshille helmikuussa 1990. Hierarchical File System
Apple kehitti HFS:n Macintosh 128K:ta varten tehdyn Macintosh File Systemin (MFS) seuraajaksi. Monet MFS:n ominaisuuksista periytettiin HFS:lle, kuten mahdollisuus pitkille tiedostojen nimille ja laajoille metatietueille. Kovalevyjen ja nopeampien levykeasemien tarpeisiin MFS oli riittämätön. HFS:ssä nopeutettiin tiedostolistausten hakua ja hakemistorakenne toteutettiin b-puu -tiedonhakumenetelmän erityistapauksen avulla, jossa tietueiden maksimikoko rajoitettiin 2/3:aan täydestä tietueesta ennen tietueen avainten jakoa. Suurten osoittimien tallennusta varten HFS tuki 32-bittisiä kokonaislukuja kaikissa attribuuteissa lukuun ottamatta hakemistotietueita. Macintosh Quadra
Macintosh Quadra on Apple Computerin tietokonemallisto. Quadra-Macintosheja myytiin ammattilaiskäyttöön tarkoitettuina työasemina vuosina 1991–1994. Ensimmäiset Quadra-mallit olivat Quadra 700 ja Quadra 900, jotka Frank Casanovan johtama Quadra-projekti julkaisi lokakuussa 1991. Apple I
Apple I oli varhainen mikrotietokone. Apple I:n suunnitteli Steve Wozniak alun perin henkilökohtaiseen käyttöön. Wozniakin ystävä Steve Jobs sai idean ryhtyä myymään tietokonetta. Huhtikuussa 1976 siitä tuli Applen ensimmäinen myyntituote. Laitteen myyntihinnaksi oli suunniteltu 777,77 dollaria, mutta Jobs piti sitä liian suurena ja hinta laskettiin 666,66 dollariin juuri ennen julkistusta. Apple I:tä valmistettiin noin 200 kappaletta. Toisin kuin muut aikansa harrastekäyttöön tarkoitetut tietokoneet joita myytiin rakennussarjoina, Apple I oli valmiiksi koottu piirilevy joka sisälsi noin 30 mikropiiriä. Käyttökuntoinen tietokone vaati kuitenkin vielä sen, että käyttäjän täytyi itse lisätä kotelo, virtalähde, näppäimistö ja tietokonenäyttö. Myöhemmin julkaistiin lisävarusteena kasettiliitäntä tallennusta varten 75 dollarin hintaan. Macintosh
Apple on historiansa varrella tullut tunnetuksi innovatiivisista ja rohkeista ratkaisuista. Toisinaan Applen suunnanmuutokset eivät palvele vanhoja asiakkaita parhaalla mahdollisella tavalla. Mac OS X:n tullessa uusien Macintoshien pääasialliseksi järjestelmäksi vanhojen Mac OS 9:lle kehitettyjen ohjelmien käyttämiseksi järjestelmään lisättiin Classic-tila, jolla Mac OS 9 -ohjelmia saattoi ajaa. Ohjelmat toimivat Classicissa kuitenkin tehottomammin kuin aidossa Mac OS 9 -ympäristössä, eikä Classic tukenut Mac OS X -ympäristön uusia ominaisuuksia. Intel-prosessorilla varustetut Macintoshit eivät enää sisällä Classic-rajapintaa. Arkkitehtuurin vaihtumisen takia kaikki PowerPC-suorittimen Mac OS X -ohjelmistot on käännettävä uudelleen Intel-arkkitehtuurille, Universal-nimellä kutsuttuun muotoon. PowerPC-ohjelmia voi ajaa Intel-koneissa Rosetta-tulkilla, joka toimii Classicin tapaan. Monet ohjelmistotoimittajat eivät suosittele tuotteidensa ajamista Rosettan kautta, vaan kehottavat käyttäjiä odottamaan käännösten valmistumista. Suorittimen muutoksesta seurasi vastaavia vaikeuksia myös vuonna 1994, jolloin 68k-suorittimet korvattiin PowerPC:illä. Power Macintosh 8100
Power Macintosh 8100 on Apple Computerin 14. maaliskuuta 1994 julkaisema tietokone. Mallia myytiin Japanissa nimellä Power Macintosh 8115 ja siitä oli AWS-versio nimeltä Apple Workgroup Server 8150 ja multimediaversio nimeltä Power Macintosh 8100AV. Power Macintosh 8100 otti Quadra 800-tietokoneen paikan suorituskyvyltään raskaan sarjan Macintosh-koneiden joukossa. Laitteen seuraajaksi tuli Power Macintosh 8500, viimeisen 110 MHz:n suorittimella varustetun 8100-mallin valmistaminen lopetettiin 14. lokakuuta 1995.Power Macintosh 8100AV sisälsi äänen ja videon käsittelyyn tarvittavat liitännät, mutta näyttömuistin määrää ei voinut päivittää. Perusmallin PDS-kortilla olevaa näyttömuistia saattoi lisätä 4 Mt:n saakka. Levyke
Vuonna 1984 Apple valitsi Sonyn 90 × 94 millimetrin levykeformaatin käytettäväksi Macintosh-tietokoneissaan ja siten pakotti sen standardiformaatiksi Yhdysvalloissa. Formaattia oli käytetty jo Macintosia aiemmin Hewlett-Packardin HP-150:ssä (1983). Tuotetta markkinoitiin sittemmin tuumamitalla 3½, minkä oli tarkoitus painottaa levykkeen pienempää kokoa 5¼″-standardiin verrattuna. Myös IBM siirtyi 3½ tuuman levykkeisiin PS/2-tuotesarjassaan, kun IBM:n aiemmat PC ja AT-mikrotietokoneet olivat käyttäneet 5¼ tuuman levykkeitä. Power Macintosh 5500
Power Macintosh 5500 on Apple Computerin 17. helmikuuta 1997 julkaisema tietokone. Power Macintosh 5400 -malliin perustuva laite sisälsi nopeamman 225 MHz:n suorittimen ja kiihdytetyn näytönohjaimen. 1. syyskuuta 1997 työasemasta julkaistiin 250 MHz:n suorittimella varustettu versio. Power Macintosh 5500:n keskusyksikkö ja näyttö oli koteloitu yhteen. Rinnakkaismalli Power Macintosh 6500 oli saatavilla ilman näyttöä. Power Macintosh 5500:n tuotanto lakkautettiin 31. maaliskuuta 1998.Power Macintosh 5500 -tietokonetta myytiin vain oppilaitoksille. Euroopassa koneen kotelo oli musta, kuten 250 MHz:n "Director's Edition" -mallissa, jota myytiin Australiassa. Macintosh LC
Macintosh LC käytti ikääntyneitä ratkaisuja. Koneessa ei ollut NuBus-väylää ja se käytti vanhempaa Motorola 68020 -suoritinta. Kevyempi näytönohjain mahdollisti 8-bittisen RGB-näytön vain 584x384 pikselin resoluutiolla. Monet kolmannen osapuolen Macintosh-sovellukset vaativat kuitenkin resoluutioksi vähintään 640x480. Emolevyn 16-bittinen väylä hidasti komponenttien viestintää ja kokonaisvaltainen suorituskyky jäi vaatimattomaksi. Macintosh LC III
Macintosh LC III on Apple Computerin 10. helmikuuta 1993 julkaisema, Macintosh LC -sarjaan kuuluva tietokone. Macintosh LC III päivitti LC-mallistoa tehokkaampaan suuntaan, pitäen hinnan edelleen matalana. Näytön resoluutio saavutti 640x480 pikselin rajan, jolla useimmat sen ajan sovellukset toimivat, ilman erillistä päivitystä. LC III :sta julkaistiin päivitetty versio Macintosh LC III+ 18. lokakuuta 1993. LC III -mallien tuotanto lakkautettiin 14. helmikuuta 1994. LC III :sta myytiin myös nimellä Performa 450 ja LC III+ :aa nimillä Performa 460, 466 ja 467. Jerry Manock
Manockin ensimmäinen työ Applelle oli Apple II-koneen kotelon suunnitteleminen, jonka hän teki freelancerina. Työn jälkeen Manock otettiin Applen työntekijäksi. Steve Jobs asetti Manockin Macintosh-projektin muotoilutiimin johtoon. Jef Raskin, Macintosh-projektin aloittaja, oli kaavaillut laitteesta ajan hengen mukaista, vaakatasossa lepäävää mallia, jossa laitteisto ja monitori sijaitsevat vierekkäin. Jobs halusi Macintoshista ajattomampaa, pystysuuntaista mallia, joka vei mahdollisimman vähän tilaa työpöydältä ja joka oli kauniisti muotoiltu kaikista suunnista. Lukuisten Manockin ja Terry Oyaman suunnittelemien prototyyppien jälkeen Macintoshin kotelo valittiin tuotantoa varten helmikuussa 1982. Kotelo oli ensimmäinen lopulliseen tuotteeseen valmistunut osa. Macintosh
iBook, uusi kuluttajatason kannettavien tietokoneiden sarja julkaistiin myös vuonna 1999. Ensimmäiset iBookit suunniteltiin ensimmäisen iMacin hengessä värikkäiksi ja läpikuultaviksi. iBookit menestyivät iMacien tapaan erittäin hyvin. PowerBook 100
Vuoden 1989 lopulla Apple lähestyi Sonya, koska sillä ei itsellään ollut tarpeeksi insinöörejä hoitamaan kaikkia vuodelle 1991 suunniteltuja tuotelanseerauksia. Applen toimittamien piirustusten, komponenttiluetteloiden ja Portablen arkkitehtuurin pohjalta Sony pienensi ja valmisti ensimmäiset PowerBook 100 -kannettavat Kalifornian San Diegossa ja Japanissa. Vaikka Sonyn insinööreillä oli vain vähän aiempaa kokemusta mikrotietokoneiden rakentamisesta, laittamalla muita hankkeita jäihin ja asettamalla PowerBook 100:n tärkeysjärjestyksessä ensimmäiseksi he saivat Applen pienimmän ja keveimmän koneen lopulta valmiiksi alle kolmessatoista kuukaudessa. Sonyn pääjohtaja Norio Ohga valtuutti projektipäällilkkö Kihey Yamamoton rekrytoimaan insinöörejä kaikilta Sonyn osastoilta. MacBook Pro
MacBook Pro korvasi aiemman PowerPC-suorittimilla varustetun PowerBook-malliston ja oli ensimmäinen kannettava Macintosh-tietokone, jossa käytettiin Intelin Core Duo ja Core 2 Duo -suorittimia. Intel-suorittimien lisäksi MacBook Pro -mallistossa esiteltiin ensimmäistä kertaa toinenkin merkittävä parannus, MagSafe-virtaliitin joka korvattiin USB-C liitännällä Late 2016 malleissa. Macbook Pro on saatavissa joko 13,3-, 15-tuumaisella näytöllä. Macbook Pro päivitettiin viimeksi 27. lokakuuta 2016. Graafinen käyttöliittymä
Ensimmäisenä laajemmin levinneenä graafisena käyttöjärjestelmänä on pidetty Apple Macintosh -tietokoneiden käyttöjärjestelmää vuodelta 1984. Siitä puuttuu kokonaan tekstipohjainen komentotulkki ja tietokonetta on siis mahdollista käyttää ainoastaan graafisen käyttöliittymän avulla, yleensä hiirellä. Seuraavana vuonna markkinoille tulleissa 16-bittisen sukupuolven kotimikroissa, Atari ST:ssä ja Amigassa, oli myös lähtöoletuksena graafiset käyttöjärjestelmät, joskin näissä tietokoneissa komentokehoitteen sai myös halutessaan auki nopeasti ja sillä pystyi käyttämään tietokonetta perinteiseen tapaan. Jo vuoden 1984 kesäkuussa julkaistiin myös tuolloin erityisesti suurikokoisissa tietokoneissa käytetyn UNIX -käyttöjärjestelmän graafinen käyttöliittymä, X Window System (ensimmäinen ulkopuolisille yrityksille lisensoitu versio X6 julkaistiin 1985 tammikuussa). Sitä käytti kuitenkin aluksi vain kourallinen yhtiöitä ja meni useampia vuosia, ennen kuin graafinen käyttöjärjestelmä yleistyi UNIXia käyttäneissä koneissa. Samoin 1985 marraskuussa Microsoft julkaisi ensimmäisen version Windows -käyttöjärjestelmästä, mutta Windowsin todellinen läpimurto tapahtui vasta 1990-luvun puolella 3.X -versioiden myötä ja PC-tietokoneissa suosittiin pitkään MS-DOSia tai muita tekstipohjaisia käyttöjärjestelmiä. Vuonna 1986 julkaistiin Berkeley Softworksin (myöhemmin GeoWorks) toimesta 1980-luvun suosituimmalle kotitietokoneelle, Commodore 64:lle, graafinen käyttöliittymä nimeltä GEOS, josta tuli varsin suosittu. Käytännössä Commodore 64:n sukupolveen kuuluneita 8-bittisiä tietokoneita käytettiin kuitenkin jatkossakin lähes aina tekstipohjaisin käyttöliittymin. ADB (tietotekniikka)
Steve Wozniak kehitti ADB:n vuonna 1986. Ensimmäinen ADB-liitäntää käyttävä laite oli syyskuussa 1986 julkaistu Apple IIgs. Macintosh II- ja Macintosh SE -malleista alkaen ADB oli Macintoshien vakiovarusteena vuoteen 1998 saakka, jolloin USB-liitännällä varustettu iMac-sarja julkaistiin. ADB:tä käytettiin myös viimeisissä NeXT-tietokoneissa. Nykyään ADB-liitäntä ei ole enää käytössä, mutta vielä helmikuussa 2005 valmistetut PowerBook- ja iBook-tietokoneet käyttivät ADB-väylää sisäisesti näppäimistön ja kosketuslevyn ja järjestelmän väliseen viestintään. Macintosh XL
Macintosh XL on Apple Computerin Lisa-projektin tuottaman tietokoneen viimeinen malli. Vuonna 1983 julkaistu Lisa menestyi huonosti ja seuraavana vuonna julkaistu Macintosh 128K ja myöhemmät Macintosh-mallit söivät Lisan markkinat täysin. Lisan päivitysversio Macintosh XL julkaistiin 1. tammikuuta 1985. Samaan aikaan myytiin Lisa 2/10-konetta, joka toimi Lisan käyttöjärjestelmällä. Macintosh XL sisälsi MacWorks XL -ohjelman, jolla Macintosh-koneiden ROM-muistia emuloitiin, mahdollistamalla Macintoshille tehtyjen sovellusten ajamisen Lisan alustalla. Commodore PET
Commodore PET syntyi, kun MOS Technologyn Chuck Peddle vakuutti Commodoren omistaneen Jack Tramielin kehittämällään 6502-mikroprosessorilla. Commodore osti MOS Technologyn ja ryhtyi kehittämään ensimmäistä versiota omasta kotitietokoneesta. Ensimmäinen malli, PET 2001, julkistettiin tammikuussa 1977 ja ensimmäiset yksiköt toimitettiin saman vuoden lokakuussa. Alkuperäisessä mallissa oli 4 kilotavun keskusmuisti, mutta myöhemmin ilmestyi malleja, joissa oli muistia 8–32 kilotavua. Power Macintosh 9500
Power Macintosh 9500 on Applen 1. toukokuuta 1995 julkaisema tietokone. Euroopassa laitetta myytiin nimellä Power Macintosh 9150. 9500 oli ensimmäinen Macintosh, jonka suoritin sijaitsi tytärlevyllä, tehden suorittimen päivittämisestä vaivattoman toimenpiteen. Laitteessa oli myös kuusi PCI-liitäntää, tytärlevyn ja monipuolisten liitäntöjen takia 9500 oli eräitä parhaiten laajennettavissa olevia Power Macintosheja. Power Macintosh 9500 mallien tuotanto lakkautettiin 17. helmikuuta 1997 Power Macintosh 9600 ottaessa sen paikan Macintoshien suorituskykyisimmässä luokassa. Power Macintosh 5400
Power Macintosh 5400 on Apple Computerin 15. huhtikuuta 1996 julkaisema tietokone. Laite sisälsi PCI-liitännän ja Power Macintosh 6300/160:n päivitetyn emolevyn. Euroopassa ja Aasiassa laitteesta myytiin versiota, jossa oli Applelle poikkeuksellisesti musta kotelo. Power Macintosh 5400:n kotelo sisälsi näytön, Power Macintosh 6400 oli käytännössä 5400 ilman koteloon rakennettua näyttöä. Mallin valmistaminen lakkautettiin 1. joulukuuta 1997. Commodore 64
Commodoren vuonna 1983 julkaisema Commodore SX-64 oli kannettava tietokone, joka sisälsi Commodore 64:n lisäksi Commodore 1541 -levyaseman. Se oli myös maailman ensimmäinen värinäytöllinen kannettava tietokone. Commodore SX64 ei kuitenkaan sisältänyt akkua, vaan se tarvitsi toimiakseen verkkovirtaa. Tämän takia Commodore SX64:ää ei aina määritetä kannettavaksi tietokoneeksi. Koneessa oli kuitenkin tehty teknisiä ratkaisuja niin, että sen akkukäyttöön muuttaminen olisi ollut kohtuullisen helppoa. Esimerkiksi peruskoneen toc-kelloihin tarvitsema 9 voltin vaihtovirta on korvattu sx-koneessa värähtelijällä. Quadra 840AV
Macintosh Quadra 840AV on Apple Computerin 29. kesäkuuta 1993 julkaisema Macintosh Quadra -sarjan tietokone. Yhdessä Centris 660AV :n kanssa julkaistu Quadra 840AV oli suunniteltu erityisesti videotyöskentelyyn ja laitteet sisälsivät digitaalisen signaaliprosessorin ja videon sisään- ja ulostuloliitännät. Quadra 840AV:n tuotanto lakkautettiin 18. heinäkuuta 1994 ilman seuraajamallia. Myöhemmät AV-versiot Power Macintosh 8100 vastasivat lähinnä Quadra 840AV:n kokoonpanoa.
Julkaisunsa aikaan Quadra 840AV oli tehokkain Macintosh-tietokone. 40 MHz:n Motorola 68040 -suorittimella ja 4 Mt:n keskusmuistilla (60 ns 72-pin SIMM) varustettuna Quadra 840AV jäi myös tehokkaimmaksi 68k-sarjan Macintosh-koneeksi, sillä myöhemmät mallit käyttivät jo PowerPC-suorittimia. 66 MHz:n AT&T:n digitaalinen signaaliprosessori antoi lisätehoa äänen ja kuvankäsittelyyn. Quadra 840AV käytti Quadra 800 :n koteloa, mutta komponenttien asettelussa oli eroja: PDS-liitännän tilalla oli toinen ADB-liitäntä ja uusi GeoPort-portti. Laitteen mukana toimitettiin System 7.1-käyttöjärjestelmä. Intel Core Duo
Uudistukset Pentium M:ään verrattuna:Core Duo ja Solo -suorittimet olivat käytössä ensimmäisissä Intel-pohjaisissa Macintosh-tietokoneissa Applen siirryttyä käyttämään Intelin suorittimia aiempien PowerPC-suorittimien sijaan. Macintosh Plus
Macintosh Plus on Apple Computerin 16. tammikuuta 1986 julkaisema tietokone. Macintosh Plus oli kolmas Macintosh-sarjaan julkaistu malli. Ensimmäiset laitteet olivat beigen värisiä, mutta vuonna 1987 mallisto muutettiin harmaaksi. Macintosh Plus sisälsi ensimmäisenä Macintoshina SCSI-liitännän, mikä helpotti lisälaitteiden kytkemistä.