Onko Kauhajoella muistomerkkiä Kauhajoen taistelusta?
Samelinlakson taistelu
Kauhajoen Heikkilänkylässä, Päntäneelle johtavan tien varressa on taistelun muistomerkki. Se on pystytetty vuonna 1938.
Luettelo Kauhavan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Kauhavan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Kauhavan kaupungissa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Kauhavaan on liitetty Alahärmän, Kortesjärven ja Ylihärmän kunnat. Talvisodan kansallinen muistomerkki
Talvisodan kansallinen muistomerkki eli Valon tuoja on Helsingin Kasarmitorilla sijaitseva teräspatsas, joka valmistui vuonna 2017. Muistomerkki on kuvanveistäjä Pekka Kauhasen suunnittelema noin 10 metriä korkea sotilas. Se on Suomen suurin teräspatsas. Kauhanen voitti kulttuuriministeriön järjestämän suunnittelukilpailun vuonna 2013. Hauhon taistelu
Hauholla on useita vuoden 1918 taisteluihin liittyviä muistomerkkejä ja hautapaikkoja. Kirkonkylän Vihniössä on joukkohauta, jonne on haudattu 75 teloitettua punaista. Paikalle pystytettiin muistomerkki 1947. Vuonna 1982 samaan paikkaan siirrettiin vielä 42 eri puolilla Hauhoa teloitetun punaisen jäännökset. Hauhon kirkon pihassa puolestaan on Hauhon taistelussa kaatuneiden valkoisten muistomerkki, joka paljastettiin taistelun vuosipäivänä 1924. Lisäksi Hauhon hautausmaalla on paikallisen suojeluskunnan vuonna 1918 pystyttämä muistomerkki. Kauhajoen koulusurmat
Välikohtauksessa sai surmansa yksitoista ihmistä, ampuja mukaan lukien. Uhreista kaksi oli miehiä ja loput naisia. Uhrit olivat pääosin nuoria aikuisia, nuorimmat parikymppisiä. Vanhin uhri oli syntynyt vuonna 1957. Uhrit olivat kotoisin Kauhajoen lähialueilta Pohjanmaalta, neljä heistä Ilmajoelta ja yksi Tampereen seudulta. Yksi uhreista oli miespuolinen opettaja. Hän opetti muun muassa yritystoiminnan ja markkinoinnin perusteita ja oli toiminut Kauhajoella tuntiopettajana noin kolme vuotta. Keskusrikospoliisi ei julkistanut uhrien henkilöllisyyksiä. 2. joulukuuta 2009 MTV3 julkaisi nettisivuillaan uhrien omaisten luvalla näiden kuvat ja nimet. Marttilan taistelu
Marttilan taistelun muistomerkki sijaitsee Mäntsälän kylässä Hämeen Härkätien ja Paimionjoen välisellä kaistalla. Muistomerkin pystytti vuonna 1934 Marttilan Suojeluskunta. Kauhajoen kapina
Perimätiedon mukaan Kauhajoen kirkon kello piilotettiin kapinan aikana erääseen Sahankylässä sijaitsevaan lampeen, eikä ole tiedossa, onko kello yhä lammessa. Venäläiset polttivat Kauhajoen kirkon tapuleineen ja pappilan lopulta 1. syyskuuta 1808. Kaipiaisten taistelu
Kaipiaisten taistelu käytiin vuonna 1789 Venäjän ja Ruotsin välillä. Taistelu käytiin 15. heinäkuuta Kaipiaisissa, joka sijaitsee nykyään Kouvolan kaupungissa. Ruotsalaisten ja suomalaisten sotilaiden vetäytyminen Mäki-Kouvolaan aamulla 16. heinäkuuta päätti taistelun. Kauhajoen kapina
Kauhajoen kapina ja sitä seuranneet kostotoimet tapahtuivat Kauhajoella Suomen sodan aikaan 8.–12. heinäkuuta vuonna 1808. Kapinassa pohjalaiset talonpojat yrittivät ryöstää venäläisten huoltokuormaston. He epäonnistuivat siinä, ja venäläiset, Vasili Orlov-Denisovin johtamat kasakat hävittivät kostoksi Kauhajokea polttaen ja ryöstäen. Mouhun–Hillosensalmen taistelut
Mouhun taistelun muistomerkki sijaitsee Mouhun kylässä aivan Savon radan ja vierellä kulkevan maantien varrella. Mouhun vanhalta asemalta on paikalle noin 100 metrin kävelymatka. Ilmajoki
Jaakko Ilkan Nuijasodan muistomerkki on pystytetty Ilkan kentälle. Kauhajoki (joki)
Kauhajoki (myös Hyypänjoki) on Kauhajoella ja Kurikassa virtaava 73 kilometriä pitkä joki. Joki on yksi Kyrönjoen kolmesta päähaarasta Seinäjoen ja Jalasjoen ohella. Joki kuuluu Kauhajoen vesistöalueeseen ja Kauhajoen valuma-alueeseen. Kauhajoen alkulähteet sijaitsevat Lauhanvuoren alueella Kauhajoen ja Isojoen rajalla. Ylempänä Kauhajoki tunnetaan nimellä Hyypänjoki. Kauhajoen kaupungin keskustan jälkeen, Aronkylässä Kauhajokeen yhtyvät Kainastonjoki ja Ikkelänjoki. Kauhajoen ja Jalasjoen yhtyessä Kurikassa, alkaa varsinainen Kyrönjoen pääuoma. Kauhajoen maatalousoppilaitos
Kauhajoen maatalousoppilaitos on Kauhajoella toimivanut maatalousalan oppilaitos, joka aloitti toimintansa 1919 ja on nyt osa Suupohjan ammatti-instituuttia. Se sijaitsee joen rannalla Kauhajoen kaupungin keskustan tuntumassa. Koulussa on 90 vuoden kuluessa opiskellut noin 5 000 nuorta ja aikuista. Kaukajärvi
Kaukajärvellä sijaitsee Haiharan kartano, jonka alueella on nykyisin taidekeskus ja kesäkahvila. Kaukajärvellä on huomattava määrä palveluita ja liikeyrityksiä, kuten kauppoja, ravintoloita, apteekki, kirjasto, posti ja terveysasema, mutta lähialueen teollisuus on keskittynyt Ruskoon ja järven pohjoispuolelle. Väinö Valve
Väinö Valveen kunniamerkit ovat esillä Museo Militariassa Hämeenlinnassa. Lisäksi Suomen Jääkärimuseossa Kauhavan Kortesjärvellä on Valveelle omistettu muistohuone, jossa on runsaasti hänelle kuuluneita esineitä. Helsingin Herttoniemessä Siilitien ja Oravatien väliin jäävässä Väinö Valveen puistossa on kenraali Valveen muistomerkki. Kauhajoki
Kauhajoen palvelualojen oppilaitoksessa tapahtui 23. syyskuuta 2008 ampumavälikohtaus, jossa kuoli yksitoista ihmistä. Kauhajoen taistelu
Juhlaohjelma valmistui ja ennen juhlaa kivi kuljetettiin Seinäjoelta Kauhajoelle. Juhlapäivää edeltävänä yönä noin kymmenen "toisilleen tuntematonta" miestä saapui sovitulle paikalle ja kiven pystytys alkoi. Yritys kuitenkin epäonnistui, sillä nostohirsi pääsi luiskahtamaan, joka johti kiven kaatumiseen kummulle. Tämän jälkeen miehet poistuivat vähin äänin nostolaitteet mukanaan, sillä lähellä kulkeneella tiellä oli liikennettä. Kauhajoki
Pohjanlahteen Mustasaaressa laskeva Kyrönjoki saa alkunsa Kauhajoen eteläosassa sijaitsevasta Kauhajärvestä, joka virtaa aluksi Kauhajoki-nimisenä. Aronkylässä Ikkelänjoki ja Kainastonjoki yhtyvät Kauhajokeen, joka puolestaan yhtyy Kurikassa Jalasjoen kanssa, jolloin nimi muuttuu Kyrönjoeksi. Kainastonjokeen yhtyy Kauhajoen Kokonkylässä myös Päntäneenjoki. Kainastonjokeen laskee myös muun muassa Ohmeroluoma. Sodanajan naisen muistomerkki
Joukko kansalaisjärjestöjä, veteraanijärjestöjä ja kaatuneitten omaisten järjestöjä käynnisti muistomerkkihankkeen vuonna 1985. Aluksi muistomerkin paikaksi kaavailtiin Hakasalmen puiston kalliota ja suunnitelma tilattiin sotamuistomerkkeihin erikoistuneelta kuvanveistäjä Ensio Seppäseltä, joka olisi toteuttanut sen useita naishahmoja esittävänä patsaana. Helsingin kaupunginhallitus torjui tämän suunnitelman ja tarjosi vuonna 1989 muistomerkille vaihtoehtoisen paikan Porthaninrinteen kallioleikkauksen luota. Suunnittelijaksi pyydettiin abstraktista julkisesta taiteestaan tunnettu Heikki Häiväoja, jolta muistomerkin tilaajat kuitenkin toivoivat esittävää ja selkeää teosta. Häiväoja yhdisti muistomerkissä abstraktin konstruktion esittäviin reliefeihin. Muistomerkin paljasti 12. lokakuuta 1996 patsastoimikuntaa johtanut kauppaneuvos Ensio Hukkataival. Se oli Suomen ensimmäinen naisten sota-ajan toiminnalle omistettu valtakunnallinen muistomerkki. Kauhajoen Karhu (koripallo)
Kauhajoen Karhu on vuonna 1910 perustettu suomalainen urheiluseura, joka on tunnettu nykyisin erityisesti koripallotoiminnastaan. Kaudella 2017–2018 Karhun edustusjoukkue pelaa kymmenettä kauttaan miesten SM-sarjassa eli Korisliigassa. Joukkueen kotikenttänä toimii Kauhajoen koulukeskuksen liikuntahalli. Surun risti
27. kesäkuuta 2000 paljastettu muistomerkki sijaitsee Pitkärannan ja Suolijärven sekä Petroskoin ja Värtsilän välisten maanteiden risteyksen tuntumassa Impilahden Koirinojan kylässä. Alueella käytiin taisteluja joulukuusta 1939 aina sodan päättymiseen saakka. Paljastajina toimi neljä talvisodan veteraania, jotka edustivat sodan kumpaakin osapuolta. Valtiovallan edustajina tilaisuudessa olivat paikalla Suomen pääministeri Paavo Lipponen ja Venäjän varapääministeri Aleksei Kudrin. Olhava (Ii)
Olhavassa käytiin eräs Lapin sodan ensimmäisistä taisteluista 29. syyskuuta 1944 suomalaisten ja saksalaisten joukkojen kesken. Taistelussa saksalaiset räjäyttivät Olhavan yhdistetyn rauta- ja maantiesillan. Taistelussa kaatui viisi suomalaista sotilasta, joista tuli Lapin sodan ensimmäiset suomalaiset kaatuneet. Olhavan koulun edessä on taistelun muistomerkki. Nuijamiesten muistomerkki
Nuijamiesten muistomerkki on Ilmajoella, Koskenkorvan Kapalankankaalla sijaitseva vuonna 1925 paljastettu muistomerkki. Se on tehty nuijasodan aikana vuonna 1597 käydyn Santavuoren taistelun muistoksi. Nummijärvi
Nummijärvellä käytiin Suomen sodan aikaan 1808 Nummijärven taistelu, josta on alueella pystytetty muistomerkki. Lapuan päivä
Ruotsin armeijalle voitokas Lapuan taistelu käytiin Suomen sodan aikana 14. heinäkuuta 1808. Pian taistelun jälkeen pystytettiin taistelukentälle muistoksi luonnonkivi, mutta varsinaisen ”kiviristin” eli valurautapatsaan hankki myöhemmin Seinäjoen Östermyran kartanon patruuna G. A. Wasastjerna. Tukholmassa valettu patsas juuttui kuitenkin tulliin venäläisten viranomaisten kiellettyä sen luovuttamisen. Muistomerkki lojui jo roskien joukossa, kun se haettiin Turusta salaa ja tuotiin Lapualle. Kauhajärvi (järvi)
Kauhajärvi on Kauhajärven kylässä Kauhajoella sijaitseva järvi, jonka vesipinta-ala on 102 hehtaaria. Se kuuluu Kauhajoen valuma-alueeseen. Järven valuma-alue on 600 hehtaarin laajuinen. Kauhajärven laskujoki on Kauhajoki. Punakaarti
Muita tunnettuja punaisten muistomerkkejä ovat muun muassa kuvanveistäjä Jussi Hietasen veistos Kalevankankaan joukkohaudalla Tampereella, Erkki Kannoston vuonna 1978 paljastettu "Punavankien muistomerkki" Lahdessa, 1988 paljastettu muistomerkki Tammisaaren joukkohaudalla sekä Marja Kanervon 2004 paljastettu ympäristötaideteos "Suomenlinnan vankileirin muistopaikka". Viipurissa sijaitsee neuvostoaikana vuonna 1961 pystytetty "Suomalaisten punakaartilaisten muistomerkki". Paikalle on haudattu ainakin 600 Viipurin taistelun jälkeen teloitettua punakaartilaista ja venäläistä. Kauhajoen seurakunta
Kauhajoki kuului alkujaan Ilmajoen emäseurakuntaan. Kauhajoella tiedetään olleen "kappelitupa" jo vuonna 1584. Kauhajoesta tehtiin oma saarnahuonekunta vuonna 1624 ja kappeli kolme vuotta myöhemmin. Omaksi kirkkoherrakunnakseen Kauhajoki erotettiin muodollisesti vuonna 1858 mutta käytännössä erotus toteutui vasta 1892. Kauhajoen Aronkylään saatiin oma Alapään rukoushuonekunta vuonna 1923. Kauhajoen kirkonkylän lisäksi seurakuntalaisille rakennettiin sivukirkot Nummijärvelle (1934) ja Kauhajärvelle (1951).
Kenraali Usakovin määräyksestä syyskuun 1. päivänä vuonna 1808 venäläiset sotajoukot polttivat Kauhajoella sekä kirkon että pappilan. Kauhajoen seurakunnan kirkkoherrana toimii Jouko Ala-Prinkkilä, joka on toiminut tehtävässä vuodesta 2001 lähtien. Helsingin ilmatorjunta
Helsingissä ja Espoossa on yhteensä 18 ilmatorjunnalle osoitettua erilaista muistomerkkiä, joista 17 sijaitsee Helsingissä ja yksi Espoossa. Nykyisten muistomerkkien lisäksi suunnittelun alla on ollut muistotykki Kaivo-patterille Helsingin Kaivopuistossa. Laitaatsillan taistelu
Vuonna 1975 taistelupaikalle – vain parin kilometrin päähän Savonlinnan keskustasta – rakennettiin muistomerkki, joka kuvaa 1700-luvun tykkiasemaa. Muistomerkki sijaitsee suomalaisten pääpatterin paikalla valtatien 14 ja siltä Pihlajaniemeen kääntyvän tien välissä. Kauhajoki
Vuosina 1941–1944 käydyssä jatkosodassa sai surmansa 287 kauhajokista. Lähes 2 000 inkeriläistä saapui vuonna 1943 Kauhajoelle perustetulle sijoitusleirille. Tästä joukosta paikkakunnalle jäi 509 henkeä. Pääosin inkeriläiset palasivat sodan päätyttyä Neuvostoliittoon. Lisäksi 1 500 siirtolaista saapui Karjalasta Kauhajoelle jääden pääosin asumaan paikkakunnalle. Kauhajoen Sahankylään perustettiin 1940- ja 1950-lukujen taitteessa Suomen suurin yhtenäinen rintamamiesalue, joka perustui maanhankintalakiin. Kylään saapui raivaajia eri puolilta Suomea, jotka perustivat kylään yhteensä 42 asutustilaa. Kauhajoen kapina
Kostotoimet olivat poikkeuksellisia Suomen sodan aikana, joten tapahtuma on dokumentoitu tavallista paremmin. Suomen sodan aikana venäläisten tiedetään kiduttaneen paikallista väestöä ainoastaan Kauhajoella, jossa he tappoivat ainakin 13 ihmistä syyskuun alkuun mennessä. Kotiseutuneuvos Liisa Ruismäen mukaan hävitys oli koko valtakunnan pahimpia ja järjestelmällisimpiä. Kasakat jäivät Kauhajoelle ja rankaisivat paikallisväestöä heinäkuun loppuun saakka. Kauhajoen asukkaat olivat paossa kaukaisissa piilopirteissä ja torpissa syyskuun alkuun. Kuhmoisten taistelu
Kuhmoisten taistelu käytiin Suomen sisällissodan aikana 10. maaliskuuta 1918 Kuhmoisten kirkonkylän tuntumassa. Se liittyi punaisten läntisen rintaman viimeiseen yleishyökkäyseen, jonka tarkoituksena Päijänteen länsirannalla oli Kuhmoisten valtauksen jälkeen edetä Jämsään ja sieltä edelleen kohti strategisesti tärkeää Haapamäen rataa. Punaiset hyökkäsivät Kuhmoisiin noin tuhannen miehen voimin, mutta valkoiset onnistuivat saartamaan heidän joukkonsa kylän eteläpuolella. Osa punaisista onnistui perääntymään iltapäivän kuluessa, mutta saartorenkaan sisään jääneet pääsivät murtautumaan ulos vasta kiivaan taistelun jälkeen illan hämärtyessä. Kuhmoisten taistelu tunnetaan erityisesti Harmoisten kylässä tapahtuneesta joukkomurhasta, jossa valkoiset teloittivat toistakymmentä punaisten kenttäsairaalan potilasta ja hoitajaa. Kauhajoen kapina
Kuormasto saapui keskiyön aikoihin Parjakannevalle, missä talonpojat odottivat korpraali Åkermanin johdolla. Talonpojat kuitenkin pakenivat lyhyen laukaustenvaihdon jälkeen, ja kun silta oli korjattu, venäläiskuormasto pääsi jatkamaan matkaa kohti Karviaa. Sitä kohtasi uusi ryöstöyritys paikassa, jossa tie ylitti Kauhajoen. Vastassa oli aseistautunut pohjalaisjoukko, joka oli tuhonnut joen ylittävän sillan. Puhjenneessa taistelussa kuoli yksi suomalainen talonpoika ja venäläisupseeri, ja talonpojat hajaantuivat. Venäläiset korjasivat sillan ja kevensivät kuormastoa sytyttämällä osan siitä tuleen. Tämän jälkeen kuormasto lähti etenemään kohti Nummijärveä ja Karviaa. Nummijärvellä kuormaston kimppuun hyökkäsi jälleen talonpoikaisjoukko, tällä kertaa Inbergin johdolla. Ryöstö epäonnistui, huonosti aseistetut ja johdetut talonpojat lähtivät kotiin, ja kuormasto pääsi lopulta Karviaan. Tosin Karviassakin se yritettiin vielä ryöstää, mutta tuloksetta. Sinne oli kokoontunut miehiä ehkä jopa Parkanosta, Isojoelta ja Honkajoelta. Kahakassa kuoli ainakin kaksi suomalaista. Kauhajoen kapina
Pääkuormasto, joka oli päässyt rauhassa Kauhajoen ohi, kääntyi kuitenkin Karijoella takaisin. On arveltu, että Karijoella oli joukko talonpoikia odottamassa kuormastoa, ja venäläiset luulivat heitä Teuvan ja Närpiön kautta alueelle tunkeutuneiksi sotilaiksi ja kääntyivät siksi takaisin. Kun kuormaston kuultiin kääntyneen takaisin, joukko miehiä lähti Kauhajoelta sitä vastaan. Joukko katkaisi tien Kauhajoen kirkonkylän ja Päntäneen kylän välillä tuhoamalla Parjakannevalla sijainneen sillan. Luettelo Kalajoen julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Kalajoen julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Kalajoen kaupungissa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Kalajokeen on liitetty Raution ja Himangan kunnat. Alavuden taistelu
Taistelun kaksi muistopatsasta sijaitsevat "Muistojen kappelin" alueella Alavudella. Obeliski pystytettiin paikalle salaa 17. elokuuta 1881 ja sen suunnitteli ratainsinööri Norrmen. Tykinputkea muistuttava toinen muistopatsas oli alun perin valettu Tampereella vuonna 1869 mutta kun venäläiset viranomaiset kielsivät sen pystyttämisen patsas jouduttiin piilottamaan lähes 50 vuoden ajaksi erääseen ranta-aittaan Visuvedelle. Nykyiselle paikalleen se pystytettiin 17. elokuuta 1925. Kauhajoen taistelu
Kauhajoen taistelun jälkeen kenraali von Döbeln meni Lapväärttiin, jossa otti nostoväen johtajuuden itselleen. Kauhajoelle jäivät vielä majuri Carl von Otterin johtamat pohjalaisjoukot sekä majuri Johan Adolf Grönhagenin johtama porilaispataljoona. Yhteensä joukoissa oli noin 1 200 miestä, jotka siirtyivät venäläisten perässä kohti Nummijärveä, jossa 28. elokuuta käytiin Nummijärven taistelu. Urho Kekkosen patsaat ja muistomerkit
Urho Kekkosen muistoksi pystytettyjen patsaiden ja muistomerkkien vanhin on Kalervo Kallion rintakuva (1960) Presidentinlinnan Atrium-salissa. Suurin Kekkosen muistomerkki on Pekka Kauhasen "Suuri aika, Urho Kekkosen muistomerkki" (1990) Kajaanin Kirkkopuistossa. Helsinkiin pystytettiin Pekka Jylhän "Lähde, Urho Kekkosen muistomerkki" vuonna 2000. Ulkomailla Urho Kekkosen muistoksi paljastettiin Aime Kuulbusch-Mölderin reliefi Tallinnan matkustajasataman A-terminaalissa (2011) sekä Andrei Kovaltšukin ja työryhmän veistos "Aleksei Kosyginin ja Urho Kekkosen muistopatsas" (2013) Kostamuksessa. Kauhajoen kapina
Venäläiset ryhtyivät siirtämään Ilmajoen muonavarastoaan, ja kun Qvist ja Hanelles saivat siitä tiedon, he lähettivät Kauhajoen, Seinäjoen, Kurikan ja Ilmajoen talonpojille kirjallisen käskyn. Sen mukaan muonavarastoa kuljettava kuormasto oli ryöstettävä, ja tottelemattomat uhattiin hirttää. Käsky luettiin esimerkiksi Kauhajoen kirkossa. Kauhajoen ja Kurikan miehet innostuivat asiasta, kun taas Ilmajoen miehet päättivät uhkauksesta huolimatta pysytellä kotona. Von Otterin sotajoukot lupautuivat Hanelleksen pyynnöstä mukaan ryöstöhankkeeseen. Sotilaiden ja talonpoikien oli tarkoitus ryöstää kuormasto yhdessä Kauhajoen ja Kurikan rajaseudulla. Kauhajoen taistelu
Von Döbelnin joukot varautuivat siihen, että venäläiset saattava hyökätä sekä Päntäneen että Nummijärven suunnista. Joukot jaettiin tämän vuoksi kahtia ja keskitettiin Kauhajoen kirkon kohdalle, jossa Nummijärveltä ja Karviasta sekä Päntäneeltä ja Lapväärtistä tulevat tiet yhtyivät. Majuri Carl Gyllencreutzin johtamat kolme Pohjanmaan Rykmentin komppaniaa asettuivat asemiin Kauhajoen itäpuolelle, Nummijärvelle johtavan tien varteen. Pääosa porilaisista yksi pohjalaiskomppania vahvistuksenaan puolestaan asettui asemiin Päntäneelle vievän tien varteen Vuorenmäen kohtaan, Kauhajoen länsipuolelle. Porilaisista osa jäi kirkon luo reserviksi. Everstiluutnantti Carl von Otter oli von Döbelnin esikuntapäällikkö. Kauhajoen taistelu
Parin päivän kuluttua, 9. ja 10. päivän välisenä yönä kapteeni Carl Johan von Konov sai komppaniansa kanssa määräyksen lähteä tiedustelemaan vihollisen aikeita, sillä perimätiedon mukaan von Döbelniltä loppui maltti. Nummijärvelle ja Karviaan johtavan tien suunnalla, Havusen talon kohdalla tiedustelijat havaitsivat hiljaa liikkuvan ryhmän kasakkoja. He havaitsivat myös suuria jalkaväkijoukkoja ja tykkejä, jotka liikkuivat kohti Kauhajokea. Tämän jälkeen von Konov palasi päälliköidensä luokse. Von Döbelnin komentamat ruotsalaisjoukot siirtyivät 10. elokuuta kello 3 aamuyöllä puolustusasemiinsa. 
Venäläiset pääjoukot kenraalimajuri Šepelevin johdolla neljän tykin kanssa hyökkäsivät pian meluten ja huutaen Päntäneen suunnasta Samelinlaksoon jääkäriketjuiksi asettuneita, everstiluutnantti Enok Furuhjelmin johtamia porilaisia vastaan. Samelinlaksossa kulkevalle tielle von Döbelnin joukot olivat kaivaneet murroksen. Tielle oli asetettu kapteeni Hesseliuksen kuusinaulainen tykki. Päntäneelle johtavan tien lisäksi von Döbelnin joukot olivat linnoittaneet muutakin taktisesti epäedullisia maastoa. Kirkon luona reservissä ollut komppania tuli porilaisten avuksi näiden jouduttua perääntymään. Samaan aikaan osa Šepelevin joukoista lähti komentajansa käskystä kiertämään metsän kautta von Döbelnin johtaman pääjoukon oikealle sivustalle. Tämä hyökkäys pysähtyi, kun reservikomppania von Döbelnin sivustalla uhkasi saartaa venäläiset. Venäläisten hyökkäys tyrehtyi kokonaan, kun kapteeni von Konov tykkiensä kanssa saapui porilaisten avuksi. Pian venäläiset aloittivat uuden hyökkäyksen saatuaan joukkoihinsa vahvistusta, jonka vuoksi von Döbeln joutui komentamaan majuri Johan Adolf Grönhagenin kolme komppaniaa sekä majuri Johan Fredrik Eekin porilaispataljoonan taisteluun. Yksi komppania majuri Eekin pataljoonasta G. A. Brakelin johdolla hyökkäsi tien länsipuolelta venäläisiä vastaan. Toinen komppania puolestaan siirtyi tien vasemmalta puolelta kapteeni Carl Gripenbergin johtamana siellä taistellutta jääkäriketjua vahvistamaan. Näin venäläisjoukot oli ympäröity kahdelta suunnalta ja Filppulassa, Kauhajoen molemmilla puolilla ollut reservi lähti hyökkäämään venäläisten kimppuun, jonka jälkeen von Döbelnin joukot ajoivat venäläisjoukkoja takaa lähelle Päntänettä, Parjakannevan Kyynyn jokisillalle, jonka venäläiset polttivat. Kaukajärven kartano
Kaukajärven kartano sijaitsi Tampereella Vehmaisissa Kaukajärven pohjoisrannalla. Kartanon perusti 1900-luvun alussa läheisen Haiharan kartanon omistajien velipuoli Bertel Grahn (1877-1940) joka osti vuosina 1902-1903 yhdeksän maatilaa Vehmaisten alueelta ja yhdisti ne 600 hehtaarin kartanoksi. Kartanon vuosina 1905-1906 rakennetun jugend-tyylisen kaksikerroksisen päärakennuksen suunnitteli arkkitehti Wivi Lönn. Kauko Tuomala
Veteraanijärjestöt ovat elokuussa 2008 pystyttäneet Kauko Tuomalan muistoristin Karjalankannakselle Heinjoen tien risteyksestä etelään, Revonkylän lohkolle. Urho Kekkosen muistomerkki (Kajaani)
Suuri aika eli Urho Kekkosen muistomerkki on Kajaanissa sijaitseva muistomerkki, joka on omistettu kaupungissa kasvaneelle tasavallan presidentti Urho Kekkoselle. Se on ensimmäinen Suomen presidentille pystytetty valtakunnallinen muistomerkki, joka sijaitsee pääkaupungin ulkopuolella, joskin on menettänyt asemansa Kekkosen valtakunnallisena muistomerkkinä kymmenen vuotta myöhemmin Helsinkiin valmistuneelle muistomerkille. Kauhajoen rautatieasema
Kauhajoen rautatieasema () on rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Thure Hellströmin suunnittelema jugendtyylinen asema sijaitsee Kauhajoen Aronkylässä. Ensimmäinen juna saapui Kauhajoelle 22. heinäkuuta 1911, joskin virallisesti asema avattiin vasta 1. elokuuta 1913. Rautatieaseman ja kantatie 67 alituksen jälkeen etelälounaaseen kulkeva rata kääntyy n. 90° länsiluoteeseen kohti Teuvaa. Ylimaan taistelu
Ranuan Palovaaraan on pystytetty taistelun muistomerkki. Muistomerkin on suunnitellut professori Ensio Seppänen ja se paljastettiin 29. elokuuta 1982. Muistomerkissä lukee: ""Ylimaa 7. – 9.10.1944. Näillä kankailla taistelivat jääkäriprikaatin miehet saksalaisen vuoristoarmeijan osastoja vastaan."" Muistomerkin lähimaastossa on myös retkeilyreitti ""Taisteluiden polku"". Kauhajärvi (Kauhajoki)
Kauhajärvi on kylä Kauhajoen eteläosassa. Kylän läpi, Kauhajoelta Honkajoelle kulkee pohjois-eteläsuunnassa kantatie 44. Kylässä sijaitsee Kauhajärvi-niminen järvi, josta saa alkunsa Kyrönjokeen laskeva Kauhajoki. Urho Kekkosen muistomerkki (Helsinki)
Urho Kekkosen muistomerkki eli Lähde on Helsingin Hakasalmen puistossa, Finlandia-talon vieressä sijaitseva muistomerkki, joka on omistettu presidentti Urho Kekkoselle (1900–1986). Muistomerkistä järjestettiin vuonna 1997 suunnittelukilpailu, jonka voitti kuvanveistäjä Pekka Jylhä ehdotuksellaan "Lähde". Teos paljastettiin Kekkosen syntymän satavuotispäivänä 3. syyskuuta 2000. Kauhajoen kapina
Murhayön tapahtumia käsittelee Oskar Blomstedt kirjassaan "Kapina Kauhajoella w. 1808" ja aatelis- ja lehtimies Johan August von Essen nimimerkillä -S. -N. kirjoittamassaan "Murhayö Kauhajoella 1808" ("Mordnatten i Kauhajoki"). Teos on kaunokirjallinen ja se perustuu muistitietoihin. "Murhayö Kauhajoella" kertoo, mitä kasakat tekivät Ala-Knuuttilan tilalle ja sen asukkaille. Teos julkaistiin suomeksi vasta vuonna 2008. Kirjojen päivämäärät poikkeavat kuolleiden luetteloista ja Friedrich Wilhelm von Buxhoevdenin kokoelmista. Muuten tiedot ovat pääasiassa oikein. Länkipohjan taistelu
Länkipohjan taistelussa kaatuneiden 37 valkoisen muistomerkki sijaitsee Hirsikankaanmäen taistelupaikalla nykyisellä Hirsikankaantiellä, jossa se paljastettiin 1938. Länkipohjan keskustassa on Matti ja Ilmari Laurilan vuonna 1921 pystytetty muistomerkki. Lisäksi valtatie 9:n ja Lääläjärventien risteyksessä Matti Laurilan kuolinpaikalla on 1990 paljastettu muistokivi. Taistelussa kaatuneita ja teloitettuja punaisia on haudattu joukkohautaan Längelmäen kirkon hautausmaalle. Paikalla on vuonna 1946 paljastettu muistomerkki, joka sai vielä lisäosan vuonna 1996. Raudun taistelu
Valkoiset näkivät Raudun taistelussa yhtäläisyyden samaan aikaan päättyneen Tampereen taistelun kanssa ja siksi sen merkitystä korostettiin etenkin heti sisällissodan jälkeisinä vuosina. Vapaussodan ensimmäiset Karjalan muistojuhlat pidettiin 1919 Viipurissa, mutta jo seuraavana vuonna ne päätettiin järjestää Raudussa, vaikka rajaseutu olikin käytännössä sotatilassa heimosotien vuoksi. Muistojuhlaan saapuivat lähiseutujen suojeluskunnat Valkjärveltä, Sakkolasta, Pyhäjärveltä, Metsäpirtistä sekä Käkisalmesta. Paikalla oli myös runsaasti yleisöä seuraamassa suojeluskuntien järjestämiä taisteluharjoituksia ja paraateja. Raudun taistelun kymmenvuotisjuhlassa 1928 uuden asemarakennuksen seinään kiinnitettiin muistolaatta. Asema kuitenkin tuhoutui jatkosodan aikana. Kauhajoen kapina
Epäonnistuneen ryöstöyrityksen jälkeen 40 kenraali Vasili Orlov-Denisovin kasakkaa tuli rankaisemaan Harjankylän ja Kauhajoen kirkonkylän asukkaita. Kasakat olivat jo 8. heinäkuuta polttaneet Kaappo Antinpoika Nummijärven torpan Nummikoskella, ja 10. heinäkuuta he murhasivat torppari Kalle Mikonpojan. Maanantain 11. heinäkuuta vastainen yö on nimetty murhayöksi. Silloin kasakat ratsastivat Kauhajoen kirkonkylään, missä ryhmä jakaantui. Toinen ryhmä hyökkäsi kapinapäällikkö Inbergin isännöimälle Ala-Knuuttilan tilalle.
Kasakat olivat vanginneet Inbergin rengin ja saaneet häneltä tietoonsa Inbergin osallisuuden kapinaan. Inberg oli piiloutunut jo 9. heinäkuuta perheensä kanssa metsään, mutta he palasivat takaisin jo samana iltana, koska kapteeni Uggla oli kertonut, etteivät kasakat tulisi vähään aikaan Kauhajoelle. Joutselän taistelu
Joutselän taistelu käytiin Karjalankannaksella Ruotsin ja Venäjän välisen sodan (1555–1557) alkuvaiheissa vuonna 1555 alueella, joka myöhemmin kuului Kivennavan kuntaan. Taistelussa Juho Maununpojan johtama 500 miehen suomalaisjoukko voitti huomattavasti suuremman venäläisjoukon. Taistelu on jäänyt sotahistoriaan, koska Juho Maununpoika ajan sodankäyntitavasta poiketen hyödynsi taitavasti maastoa, suksimiesten liikkuvuutta sekä yllätystä ja korvasi siten suuren miesalivoiman. Sotataidollisesti Joutselän taistelua voidaan verrata talvisodan mottitaktiikkaan. Taistelun kunniaksi pystytettiin Joutselkään muistomerkki vuonna 1931.Väänänen 1939: 11. Parkumäki
Parkumäki on kylä ja postitoimipaikka (postinumero 58830) Rantasalmen kunnassa Etelä-Savossa. Kylällä on oma ala-asteen peruskoulu, ja siellä toimii myös Korholan maatilamatkailutila ja hevostyövälinemuseo. Kylällä sijaitsee myös Parkumäen muistomerkki, 21. heinäkuuta 1789 Parkumäellä käydyn taistelun muistopatsas. Suonenjoki
Suonenjoella on yhdeksän patsasta ja muistomerkkiä, joista tunnetuimmat ovat Suonenjoen kaupungintalon edustalla oleva "Mansikkatytöt"-patsas sekä Suonenjoen varrella, Kruununsillan vieressä sijaitseva Pähkinäsaaren rauhan muistoksi pystytetty muistolaatta. Kauhajärvi (järvi Lapualla)
Kauhajärvi on Lapuan kaupungin koillisosassa sijaitseva järvi, jonka länsirannalla on Kauhajärven ja itärannalla Korkiakankaan kylä. Kauhajärvessä on ainakin yksi saari. Kauhajärveen on istutettu kirjolohta ja siikaa. Suomessa on maanmittauslaitoksen maastotietokannan mukaan seitsemän Kauhajärveä, joista kolme Etelä-Pohjanmaalla. Kauhajärvi (Tammela)
Kauhajärvi on Kanta-Hämeessä Tammelassa Liesjärvellä oleva järvi, joka kuuluu Turpoonjoen alueeseen. Joki kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen ja järvi kuuluu Liesjärven alueen Kauhaojan valuma-alueeseen. Seinäjoki
Suomen sota ei jättänyt Seinäjokea koskemattomaksi, vaikka paikkakunta hyötykin jonkin verran tuolloin syrjäisestä asemastaan. Hyökkäyksen tapahtuessa helmikuun 1808 lopussa Vaasan läänin maaherra käski pitäjien asukkaiden kokoontua päättämään nostoväen asettamisesta. Seinäjoella päätettiin ilmeisesti muun maakunnan tapaan sopivaksi, että mies lähtisi talosta sotaan. Seinäjoen seudulla mieliala sotaa kohtaan oli levoton, ja poiketen sodan johdosta kansa olisi ollut valmis käymään vihollista vastaan isonvihan ajan tapaan. Molempien osapuolten sotaväen vaatimukset rasittivat kansaa myös Seinäjoella, mikä vaikutti edesauttavasti seinäjokelaisten osallistumiseen Kauhajoen kapinaan. Ilmajokelaisten rinnalla varsin keskeistä osaa kapinassa näytteli seinäjokelainen Tuomas Uppa, joka oli jo ennen kapinaa lietsomassa vastarintaa. Joutselkä
Helsingin Santahaminassa on vuonna 1981 pystytetty Joutselän taistelun näköismuistomerkki ja Uudenmaan jääkäripataljoona on vuodesta 1928 lähtien viettänyt perinnepäiväänsä 11.3. Joutselän taistelun kunniaksi. Polkupyöräpataljoona 1 on pystyttänyt Sodankylään toisen näköismuistomerkin. Kauhajoen taistelu
Sotatuomari Aspin kuvaus saattaa olla liioiteltu, mutta venäläisten aiheuttama jälki Kauhajoella oli silti riittävän pahaa, että se herätti ärtymystä von Döbelnin joukoissa. Von Döbelnin oman kertoman mukaan Kauhajoki oli "hirsipuilla, tulella ja miekalla" hävitetty. Siikajoenkylä
Taajamassa on muun muassa terveysasema, pankki, päivittäistavarakauppa, asiamiesposti, huoltoasema ja peruskoulu. Kylässä sijaitsee Johan Oldenburgin vuonna 1852 suunnittelema Siikajoen kirkko. 18. huhtikuuta 1808 Siikajoen kirkonmäen läheisyydessä käytiin Suomen sotaan kuulunut Siikajoen taistelu. Nykyisin kirkon läheisyydessä sijaitsee vuonna 1934 paljastettu, Matti Visannin suunnittelema muistomerkki. Kauhajoen kapina
Myöhemmin Hannukselasta lähti vielä jälkikuormasto, jossa oli upseeri, kymmenen sotilasta ja 13 kuormaa. Kuormasto vietti yön Harjan talossa, Kauhajoen Harjankylässä, minne oli kerääntynyt pitkin päivää satakunta talonpoikaa. Talonpojat olivat aseistautuneet kehnosti, vaikka esimerkiksi viikatekin saattoi olla tehokas ase. Kauhajokiset päästivät yöllä kuormaston hevoset karkuun, ja kun venäläiset alkoivat aamulla vaatia uusia hevosia, talonpojat hyökkäsivät heidän kimppuunsa. Kapinapäälliköt Qvist ja Hanelles seurasivat kahakkaa Toivakan talon takaa. Hyökkäyksessä haavoittui yksi venäläinen, joka löydettiin myöhemmin kuolleena. Lisäksi Blomstedtin mukaan yksi upseeri saattoi jäädä talonpoikien vangiksi. Kun hyökkäys päättyi, leipävarasto piilotettiin Harjan talon aittaan. Kauhajoen koulusurmat
Kauhajoen koulusurmat oli ampumavälikohtaus, joka tapahtui tiistaina 23. syyskuuta 2008 Kauhajoella Seinäjoen koulutuskuntayhtymän tiloissa, jotka Seinäjoen ammattikorkeakoulu ja Koulutuskeskus Sedu jakavat. Ampuja oli 22-vuotias Matti Juhani Saari. Välikohtauksessa sai surmansa yksitoista ihmistä tekijä mukaan lukien, ja lisäksi yksi loukkaantui vakavasti ja kaksi lievästi. Koulussa oli tapahtumahetkellä noin 150 henkeä. Uhreista yksi oli opettaja ja loput opiskelijoita. Yksi kuolleista löytyi käytävältä ja loput luokkahuoneesta. Karhumäki
Kaupungin alueella ja Kumsajoen varrella on useita kivikautisia asuinpaikkoja. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Rufin Gaben suunnittelema tyyliltään erikoinen puinen rautatieasema (1916) sekä keskustassa sijaitseva monumentaalinen Vienanmeren kanavahallinnon hotelli (1936), joka nykyään toimii hallintorakennuksena. Keskustan Dzeržinskinkadulla on toisen maailmansodan muistoksi asetettu T34-panssarivaunu sekä Sergei Kirovin patsas, joka on kopio Petroskoin vastaavasta muistomerkistä. Seudulla on suomalaisten linnoituslaitosten raunioita ja neuvostosotilaiden hautapaikkoja. Karhumäen lounaisosassa lähellä Kitaiskoe-järveä on suomalaisten jatkosodan aikana louhima luolasto, josta venäläiset suunnittelevat sotahistoriallista matkakohdetta. Kaupungin itäpuolella Poventsan maantien varrella sijaitsee Stalinin vainojen uhrien teloituspaikka ja hautausmaa Sandarmoh. Kauhajoen kotiseutumuseo
Kauhajoen kotiseutumuseo on Kauhajoen keskusta-alueella, Sanssin koulun välittömässä läheisyydessä sijaitseva museorakennus. Nykyiselle paikalleen museo on siirtynyt 14 paikanvaihdoksen jälkeen. Museossa on muun muassa maatalouteen, juhliin ja ruoanvalmistukseen liittyvää esineistöä. Museossa on paljon pysyviä ja vaihtuvia näyttelyitä, joihin voi tutustua sovittuina ajankohtina tai museon ollessa yleisesti avoinna. Nummijärvi (järvi Kauhajoella)
Nummijärvi on Kauhajoella Nummijärven kylässä sijaitseva järvi, joka on eräs Karvianjoen alkulähteistä. Nummijärven pinta-ala on 4,783 km ja rantaviivaa sillä on 14,6 km. Nummijärven rannalla sijaitsee Nummijärvi Camping, jossa on muun muassa majoitus- ja ravintolapalveluita. Nummijärven rannalla on myös järjestetty vuodesta 1987 lähtien Nummirock-nimistä juhannustapahtumaa. Nummijärven rannalla sijaitsee myös Kauhajoen seurakunnan leirikeskus, Majaniemi. Lemun taistelu
Suomen sodasta muistuttaa mm. Yli-Lemun kartanon meijeriä vastapäätä kallioon kiinnitetty Upseeriliiton vuonna 1958 lahjoittama muistolaatta, sekä Suomen sodan ajoilta oleva muistokivi, jossa luku 180. Kivessä oleva risti sekä miekat ristikkäin viittaavat sotilaiden hautapaikkaan. Myös Ala-Lemun kartanon mailla on nähtävissä merkkejä taistelusta, mm. rannassa olevat hautavallit. On myös puhuttu Ramsayn tammesta, joka olisi istutettu taistelussa kaatuneen majuri Anders Wilhelm Ramsayn kuolinpaikalle, mutta varsinaisesta kuolinpaikasta on liikkeellä kahdenlaista tietoa. Kauhajoen kapina
Kauhajoelle saapui tietoa Pohjanmaan rannikolla puhjenneista kapinoista. Heinäkuun alussa Jaakko Sarvela Jurvasta saapui Ilmajoelle kertomaan Närpiössä tehdyistä urotöistä. Sarvela oli luultavasti saanut ohjeensa Aminoffilta, ja hän saattoi olla eräänlainen Närpiön kapinakeskuksen yhdysmies. Hän levitti tietoja, joiden mukaan närpiöläiset ja maalahtelaiset olivat muka surmanneet kolmesataa kasakkaa ja ryöstäneet suuret määrät elintarvikkeita. Sarvelan kertomukset kohottivat talonpoikien itsetuntoa. Ilmeisesti Sarvelan tehtäväksi olikin annettu yllyttää seudun asukkaat tuhoamaan venäläisten päämuonavarasto Ilmajoella. Ilmajoella ryöstöstä ei kuitenkaan innostuttu, vaikkakin johtomiehiä hankkeeseen löytyi: pitäjän nimismies Adam Qvist ja filosofian kandidaatti Salomon Hanelles ottivat ryöstöhankkeen toteutettavakseen. Todennäköisesti Sarvela esitti suunnitelman olevan korkealta taholta lähtöisin, koska hän sai näin arvovaltaisia tukijoita. Kolmanneksi johtomieheksi tuli kauhajokinen Johan Gustaf Inberg, joka oli Ala-Knuuttilan tilan isäntä. Inberg oli närpiöläisten mukaan lähetellyt naapuripitäjiin yllytyskirjeitä kapinaan. Jotkin lähteet kertovat, että Kauhajoen rahvas olisi lähtenyt kapinaan "muutamien pitäjän herrasmiesten yllytyksestä". Tervolan taistelu
Valkoisten pystyttämä muistomerkki sijaitsee taistelupaikalla Kaisajoen koulun läheisyydessä. Suomen sisällissota Lapissa
Tunnetuin Lapin valkoisten muistomerkeistä on Tornion taistelulle vuonna 1938 pystytetty arkkitehti Paavo Riihimäen suunnittelema muistomerkki. Sen yhteydessä ollut kivipaasi poistettiin jatkosodan jälkeen valvontakomission käskystä, kun tekstissä kutsuttiin venäläisiä ”periviholliseksi”. Kivipaasi laitettiin jälleen paikoilleen vuonna 1991. Rovaniemen I hautausmaalla on Evert Porilan suunnittelema "Vapaussodan sankaripatsas" vuodelta 1922 ja Kemin kirkkomaalla hänen veistoksensa "Rukoileva sotilas" (1921), joka on omistettu sisällissodassa kaatuneille kahdeksalle kemiläiselle valkoiselle. Kemijärven kirkkomaalla on Emil Wikströmin 1925 paljastettu "Vapaussodan muistomerkki". Kauhajoen taistelu
Paikalliset asukkaat seurasivat tiiviisti taistelua, jonka päätyttyä he palasivat piilopaikoistaan iloisina auttamaan haavoittuneiden ja kuolleiden kokoamisessa mättäiltä ja ojista. Kauhajoki
Kauhajoen Lamminmaassa, Kurikan rajan läheisyydessä sijaitsee Kauhajoen lentokenttä. Lentokenttä on avattu yleiseen käyttöön vuonna 1973, ja nykyisin kenttää käyttävät Suupohjan Lentokerho ry, Etelä-Pohjanmaan Liitäjät ry ja Air Pilot ry. Kauhajoki
Kauhajoki on saanut nimensä sen läpi virtaavan samannimisen joen mukaan. Kauhajoen kirkonarkistossa olevan Kauhajoen kappelin historiikin mukaan kappeli tunnettiin aikoinaan ruotsiksi nimellä ”sleff-åå” eli kapustajoki. Kauhajoen kappelin ensimmäisen vakinaisen papin poika otti sukunimen Haustramnius eli ”kauhajokelainen”. Nimen alkuosa tulee latinan sanoista "haurio", "hausi", "haustum", joka tarkoittaa ammentamista. Nimen jälkimmäinen osa tulee sanasta "amnis", joka puolestaan tarkoittaa jokea. Kauhajoki
Suomen sodan aikaan kesällä 1808 Kauhajoella talonpojat nousivat kapinaan venäläisiä. Kauhajoen kapinaksi nimetty tapahtuma päättyi venäläisen Vasili Orlov-Denisovin kasakoiden suorittamaan kostoretkeen. Kauhajokea hävitettiin polttaen ja ryöstäen. Suomen sodan aikana venäläisten tiedetään kiduttaneen ja raiskanneen paikallista väestöä ainoastaan Kauhajoella. Syyskuun 1808 alkuun mennessä venäläiset tappoivat ainakin 13 ihmistä. Heinä- ja elokuun 1808 aikana Kauhajoella käytiin lisäksi yhteensä viisi Suomen sodan taistelua: Samelinlakson taistelu 27. heinäkuuta, Aron kahakka 28. heinäkuuta, Parjakannevan taistelu 28.–29. heinäkuuta, Kauhajoen taistelu 10. elokuuta ja Nummijärven taistelu 28. elokuuta. Venäläiset polttivat Kauhajoen kirkon tapuleineen sekä pappilan 1. syyskuuta 1808. Kuhmoisten taistelu
Valkoisten muistomerkkejä Kuhmoisissa on kaksi. Kuhmoisten kirkolle pystytettyyn muistomerkkiin on kaiverrettu taistelussa kaatuneiden valkoisten nimet. Muistomerkin reliefin on tehnyt kuvanveistäjä Yrjö Liipola. Putkiston taistelupaikalla on vuonna 1978 paljastettu valkoisen osapuolen muistomerkki. Hyvinkään taistelu
Lippaan teloituspaikalla Sahamäen kaupunginosassa on vuonna 1967 valmistunut muistomerkki, jonka on tehnyt kuvanveistäjä Oiva Hurme ja pystyttänyt Osuusliike Ahjo. Kesäkuussa 1968 järjestetyssä paljastustilaisuudessa puhui ministeri Viljo Virtanen. Teoksessa on kuvattuna pronssisen muistolaatan pinnasta nouseva avautuva kämmen. Se symbolisoi paikalle liian mataliin kuoppiin haudattuja vainajia, joiden kädet jäivät näkyville. Keväällä 1939 vainajat siirrettiin joukkohautaan Puolimatkan hautausmaalle. Vuonna 1990 nykyisten Niinistön- ja Kerkkolankatujen risteyksessä sijaitsevan teloituspaikan nimeksi annettiin "Surujen puisto". Kauhajoen taistelu
Kauhajoen taistelu oli osa Suomen sotaa, ja se käytiin 10. elokuuta 1808 nykyisen Kauhajoen keskustan tuntumassa. Taistelussa kenraali Georg Carl von Döbelnin komentamat Ruotsin joukot löivät kenraali Dmitri Dmitrijevitš Šepelevin (myös "Schepeljeff") komentamat Venäjän joukot. Sahanmäki
Pientalovaltaisessa Sahanmäessä on paikallisesti merkittävä yrityskeskittymä, jossa toimivat muun muassa VR Hyvinkään konepaja, Onninen ja Reka Kaapeli. Kaupunginosan palveluihin kuuluvat muun muassa kaksi lähikauppaa, palvelukeskus ja Hyvinkään ammattioppilaitos. Sotien jälkeen Sahanmäkeen asutettiin karjalaisia evakoita, joiden muistoksi Sahanmäenpuistoon on pystytetty Terho Sakin suunnittelema muistokivi. Sahanmäessä sijaitsee myös Surujen puisto, jossa on Oiva Hurmeen suunnittelema muistomerkki Sahanmäessä vuonna 1918 sisällissodassa teloitetuille 147 punaiselle. Parjakannevan taistelu
Ruotsalaiset hävisivät, koska pataljoonien yhteistoiminta oli heikkoa. Porilaispataljoonan komentaja Eek oli juuri ylennetty everstiluutnantiksi. Hieman myöhemmin, 20. heinäkuuta, myös von Otter oli ylennetty samanarvoiseksi. Taistelun aikana tästä ei kuitenkaan ollut vielä tietoa, mikä aiheutti kitkaa komentajien välille. Von Otter tuhosi yhteensä viisi siltaa perääntyessään Kurikkaan. Taistelun jälkeen ymmärrettiin, että von Otterin joukot eivät olleet riittävät Kauhajoen suojaamiseen, jonka vuoksi kenraali Georg Carl von Döbeln 2. Prikaatinsa kanssa siirtyi alueelle. 10. elokuuta Kauhajoella käytiin taistelu. Kauhajoen rautatieasema
Henkilöliikenteen pysähdykset Kauhajoella loppuivat kuten muiltakin rataosan asemilta tavoin toukokuussa 1968. Kauhajoen aseman miehitys lopetettiin Suupohjan radan väliasemista viimeisenä vuonna 1999. Tavaraliikenne loppui vuonna 2002, puutavaranosturi purettiin pian tämän jälkeen ja itse ratapiha koki saman kohtalon vuonna 2006. Asemarakennus on nykyisin yksityisomistuksessa. Antrean taistelut
Atrean rintaman taistelujen muistomerkkejä on pystytetty ainakin Ahvolaan. Lisäksi Antrean hautausmaalla on sisällissodan ja myöhempien Vienan retkien taisteluissa kaatuneiden antrealaisten muistomerkki, jonka on suunnitellut arkkitehti Wäinö Keinänen. Myös Päähkjärven eteläpäässä on sisällissodan aikaisesta lentoasemasta kertova muistolaatta. Kauhajoen Koulukeskuksen liikuntahalli
Kauhajoen koulukeskuksen liikuntahalli (Kauhajoen liikuntahalli) on Kauhajoen Aninkujalla sijaitseva urheiluhalli. Hallissa pelaa koripallon kotiottelunsa Kauhajoen Karhu. Liikuntahallin voi jakaa kolmeen osaan. Hallissa on putkikäytävä, jossa on juoksurata sekä hyppy- ja heittopaikka. Putkikäytävän kautta on myös kulkuyhteys Kauhajoen Yhteiskoulun liikuntasaliin. Katsomossa ja salitilassa on 1 500–2 000 istumapaikkaa. Hallin pinta-ala 1 049 m², korkeus 10,25 m. Kauhajoen Koulukeskuksen liikuntahallissa pelataan Kauhajoen Karhun koripallojoukkueen kotiottelut. Karhun koripalloilijat ovatkin suurin yksittäinen Koulukeskuksen liikuntahallia hyödyntävä taho, mutta myös muut lajijaostot ja läheiset koulut käyttävät salia omiin tarpeisiinsa. Tästä hyvänä esimerkkinä ovat Kauhajoen lukion vanhaintanssit, jotka nykyisin järjestetään nimenomaan Koulukeskuksen liikuntahallissa. Saksan interventio Suomen sisällissodassa
Syrjäntaan taistelussa kaatuneet saksalaiset haudattiin aluksi Hämeenlinnan Tähtipuistoon, jonka keskelle pystytettiin myös hautamuistomerkki. 1960-luvulla vainajat ja muistomerkki siirrettiin vanhalle hautausmaalle, kun Sibeliuksenpuistoksi nimettyyn puistoon alettiin suunnitella Sibeliuksen patsasta. Samassa yhteydessä Pannujärvellä käydyssä yhteenotossa kaatuneet yksitoista saksalaista on haudattu Hämeenlinnaan johtavan tien varrelle, ja Lammin taistelussa kaatuneet Lammin kirkkomaalle, jonne pystytettiin muistomerkki vuonna 1920. Itämeren-divisioonan sotilaiden hautoja on myös ainakin Hangossa, Tammisaaressa, Karjaalla, Kirkkonummella, Tuuloksessa, Nurmijärvellä ja Riihimäellä. Koljonvirran taistelu
Yläsavolainen harrastaja-arkeologien ryhmä löysi kesällä 2008 uusia todisteita taistelupaikasta eli Koljonvirran sillasta ja sen rakenteesta. Paikan ja sittemmin tuhoutuneiden siltarakenteiden on uskottu olleen nykyisen eli valtatie 27:n sillan alla tai aivan etelälaidassa. Kauhajoen kirjasto
Vuonna 1907 kunta otti Suomalaisuuden Liiton kehotuksesta hoitaakseen kaikki kahdeksan kirjastoa. 1950-luvulle tultaessa Kauhajoella oli jo kantakirjasto, 13 piirikirjastoa ja lainausasema. 1960-luvun alussa Kauhajoella oli kantakirjasto ja 17 lainauspistettä. 
Vuonna 1969 Kauhajoki sai ensimmäisenä maalaiskuntana Vaasan läänissä kirjastoauton. Sivukirjastot kävivät tarpeettomiksi, koska kirjastoauto lähti kiertämään pitäjän joka kylässä. Kirjastoauton hyllyt täytettiin lakkautettujen sivukirjastojen kirjoilla, ja loput kirjat varastoitiin pääkirjastoon.
Kirjasto on toiminut monessa paikassa; seurakuntatalossa, 1950-luvulla kunnanviraston alakerrassa,1970-luvulla Mannilan liiketalossa ja 1980-luvun alussa Räimiskällä. 1989 valmistui uusi kirjastorakennus koulukeskuksen viereen, jossa sijaitsee myös Panula-Opisto. Sen on suunnitellut arkkitehti Touko Saari. Kauhajärven kirkko (Lapua)
Kauhajärven kirkko on Lapuan Kauhajärvellä sijaitseva kyläkirkko. Nykyinen vuonna 1983 valmistunut kirkko on paikallaan toinen. Sen ovat suunnitelleet arkkitehdit Erkki Karvala, Matti Silvennoinen ja Markku Koskinen. Erillisen kellotapulin on suunnitellut Alvar Aalto, tapuli valmistui vuonna 1923. Kellotapuliin on kiinnitetty vaivaispoika vuodelta 1869. Sen tekijä on jäänyt tuntemattomaksi. Kauhajoki
Pysyvää asutusta nykyisen Kauhajoen alueella on ollut 1500-luvun puolivälistä saakka. Vuonna 1584 paikkakunnalle rakennettiin oma kappelitupa. Rakentaminen oli ensimmäinen ele oman yhteisön perustamisesta. Myöhemmin tästä alusta kehittyi Kauhajoen kappeliseurakunta, joka vuonna 1858 erosi Ilmajoesta itsenäiseksi seurakunnakseen. Taidekritiikki
Esimerkiksi Ars 83 näyttelyn yhteydessä käytiin poikkeuksellisen laaja yleisökeskustelu uudesta taiteesta. Myös Veikko Hirvimäen "Kuningasajatus" – Mika Waltarin muistomerkki (1985) Helsingissä ja Pekka Kauhasen Urho Kekkosen muistomerkki "Suuri aika" (1990) Kajaanissa herättivät voimakkaita yleisön reaktioita. Kauhajoki
Suomen sodan jälkeen Kauhajoki oli pitkään ilman kirkkoa, mikä johtui toisaalta pitäjän köyhtymisestä sodan vuoksi, toisaalta kirkon sijaintipaikasta käydyistä riidoista. Lopulta vuosina 1818–1820 entisen kirkon paikalle rakennettiin uusi, tunnetun jalasjärveläissyntyisen kirkonrakentajan Salomon Köykkä-Köhlströmin suunnittelema kirkko, ja rakennusmestarina toimi hänen poikansa Juha. Kauhajoen kappeliseurakunnasta tuli itsenäinen seurakunta vuonna 1858, mutta ensimmäinen oma kirkkoherra saatiin vasta vuonna 1891. Kirkko korjattiin perusteellisesti vuosina 1902–1903 ja 1955, mutta se tuhoutui tulipalossa perustuksiaan myöten vuonna 1956. Kauhajoki
Keväällä 2008 järjestettiin paikkakunnalla ensimmäinen kulttuuriviikko nimeltään Kauhajoen Kriuhnaasut. Ensimmäisellä kulttuuriviikolla tapahtumia järjestettiin 75, ja ne keräsivät yhteensä 4 880 vierailijaa. Kauhajoen Kriuhnaasut saivat jatkoa vuonna 2009. Viikkoa ennen juhannusta Kauhajoella järjestetään Kauhajoki-Cup-niminen nuorten jalkapalloturnaus, johon osallistuu vuosittain noin sata joukkuetta, osa Suomen ulkopuoleltakin. Vaskiveden taistelu
Valkoisten pystyttämä Vaskiveden taistelun muistomerkki sijaitsee keskellä kylää Vaskivedentien eli nykyisen kantatie 65:n varrella. Muistomerkin vaatiman maa-alueen lahjoitti isäntä Abraham Tanhua-Tyrkkö ja sen suunnitteli Virroilta kotoisin ollut arkkitehti Onni Tarjanne. Kolme metriä korkea graniittinen veistos paljastettiin taistelun kymmenvuotispäivänä 11. maaliskuuta 1928. Kauhajoen kaupungintalo
Kauhajoen kaupungintalo on vuonna 1983 rakennettu rakennus Kauhajoen keskustassa. Kaupungintalon suunnitteli Kauhajoen kunnan järjestämän kutsukilpailun voittaja Arkkitehtitoimisto Sipinen vuonna 1981. Rakennuksen julkisivut on valmistettu punaisesta graniitista, punatiilesta ja valkoiseksi maalatusta puusta. Talon pulpettikatot ovat tiilipintaisia. Rakennuksen bruttoala on 6 200 m² ja hyötyala 4 100 m². Tilavuus on 21 200 m³. Rakennuksessa on kolmikerroksinen keskushalli, jossa sijaitsevat kokoushuoneet, ruokala ja valtuustosali. Parjakanneva
Kauhajoen kapinan aikana, yöllä 8.–9. heinäkuuta 1808 Parjakannevalla käytiin lyhyt laukaustenvaihto pohjalaisten talonpoikien ja venäläisten välillä. Venäläinen kuormasto oli tulossa Karijoen suunnasta kohti Kauhajokea, jonka vuoksi talonpojat menivät tuhoamaan Parjakannevalla sijaitsevan sillan ja jäivät sinne myös odottamaan kuormastoa. Kahakka päättyi talonpoikien pakenemiseen paikalta. Oulujoen hautausmaa
Arkkitehti Uki Heikkisen suunnittelema sotien 1939–1944 sankarihauta-alue on sijoitettu kirkkopuistoon. Hautausmaan alueella on myös Vapaussodan muistomerkki. Sahankylä (Kauhajoki)
Perimätiedon mukaan Kauhajoen kirkon kello piilotettiin Kauhajoen kapinan aikana Sahankylässä sijaitsevaan Vaunulampeen, eikä ole tiedossa, onko kello yhä lammessa. Venäläiset polttivat Kauhajoen kirkon tapuleineen ja pappilan lopulta 1. syyskuuta 1808. Kauhajärven kirkko
Kauhajärven kirkko on vuonna 1951 käyttöön vihitty malliltaan tornillinen ja puurakenteinen kirkko, Kauhajoen Kauhajärven kylässä. Istumapaikkoja kirkossa on noin 150. Rakennuksen on suunnitellut rakennusmestari Jaakko Pelto. Kirkon alttaritaulu "Kristus ristillä" on taiteilija Ilmari Launiksen käsialaa. Kirkon 5-äänikertaiset urut ovat Kangasalan urkutehtaan vuonna 1977 rakentamat. Vehkajärven taistelu
Vehkajärven taistelu käytiin Suomen sisällissodan aikana 26. helmikuuta 1918 Kuhmalahden pitäjän Vehkajärvellä. Kylässä oli noin 500 punakaartilaista, joita vastaan valkoiset hyökkäsivät pelätessään heidän iskuaan Kuhmoisten kirkonkylään. Punaiset karkotettiin yllätyshyökkäyksen jälkeen, mutta valkoiset eivät kuitenkaan jääneet Vehkajärvelle pysyvästi. Tämän jälkeen punaiset keskittivät kylään uudelleen joukkojaan ja iskivät Kuhmoisiin 10. maaliskuuta, tarkoituksenaan edetä myöhemmin Jämsän kautta strategisesti tärkeällä Haapamäen radalle. Kauhajoen koulusurmat
Joidenkin uhrien tunnistamista vaikeuttivat pahat palovammat, joiden vuoksi useimmat heistä oli tunnistettava DNA- ja hammastietojen perusteella. Tunnistamistyössä Kauhajoella oli mukana kaksi oikeuslääkäriä ja keskusrikospoliisin tunnistusryhmä. Tiistain jälkeisenä yönä vainajat vietiin Helsinkiin, missä heidän henkilöllisyytensä ja kuolinsyynsä varmistettiin Helsingin yliopiston oikeuslääketieteen laitoksella. Lokakuun ensimmäisenä päivänä uhrit kuljetettiin takaisin kotiseudulleen omaisille luovutettaviksi. Lahden taistelussa kaatuneiden saksalaisten muistomerkki
Lahden taistelussa kaatuneiden saksalaisten muistomerkki eli Taistelun jälkeen on Willehad Martinin (etunimi myös muodossa Willehard) ja Urho Heinäsen tekemä muistomerkki Lahden taistelussa kaatuneen 73 saksalaisen sotilaan muistoksi. Muistomerkki on Lahden vanhalla hautausmaalla. Kauhajoen kapina
Kenraali Wilhelm Mauritz Klingspor päätti saamiensa ohjeiden mukaisesti marssittaa alkuvuodesta 1808 Ruotsin armeijan Pohjanmaalle. Pohjalaisten ja luultavasti myös kauhajokisten mieliä ärsytti armeijan perääntyminen, ja he olivat valmiita puolustamaan itse kotimaakuntaansa. Klingspor ei kuitenkaan ottanut apua vastaan. Koska sotilaat elivät siviiliväestön kustannuksella, pohjalaiset katkeroituivat kevään aikana siitä, että he joutuivat kyyditsemään ja ruokkimaan sekä Ruotsin että Venäjän armeijaa. Venäläiset ottivat esimerkiksi Kauhajoen asukkailta ilman korvausta eläimiä ja viljaa ja pakottivat kyyditsemään itseään. Lisäksi pohjalaisia ärsytti Venäjän 8. toukokuuta antama julistus Suomen liittämisestä Venäjään, sillä Ruotsin armeijaa ei ollut vielä voitettu.