Kuinka pitkäksi kiinankyhmylisko kasvaa?
Kiinankyhmylisko
Kiinankyhmylisko vaihtelee pohjaväriltään harmaasta ruskeaan ja alapuolelta keltaisesta kellanruskeaan. Sen kaulassa ja kyljissä on punaista tai oranssia kuviointia, joka vähitellen muuttuu vaaleiksi ja tummiksi raidoiksi, jotka jatkuvat hännänpäähän. Koiraat ovat yleensä suurempia ja värikkäämpiä kuin naaraat. Niiden väri kirkastuu paritteluaikaan. Vastasyntyneet poikaset ovat tummanruskeita ja niillä on vaaleamman kellanruskea kuono ja otsa. Kiinankyhmyliskolla on kaksi riviä selkää ja häntää pitkin kulkevia suurentuneita, luisevia suomuja. Ne antavat liskolle krokotiilimaisen ulkonäön. Kiinankyhmylisko kasvaa 40–46 senttiä pitkäksi ja 150 gramman painoiseksi.
Kiinankyhmylisko
Kiinankyhmylisko on territoriaalinen ja valtaa useimmiten tietyn lammen tai puron, jossa se elää yksin. Lisko suosii tiheää kasvillisuutta ja veden yllä roikkuvia puunoksia, jotka antavat sille varjoa ja nukkumapaikkoja. Kiinankyhmylisko on aktiivisimmillaan päivällä, ja viettää pitkiä aikoja poissa vedestä. Se pysyy usein liikkumattomana useita tunteja putkeen, reagoimatta mihinkään ulkopuolisiin ärsykkeisiin. Tämä tila saattaa auttaa sitä energian säilyttämisessä, etenkin kun lämpötila laskee. Havainnot liikkumattomista kiinankyhmyliskoista ovat johtaneet uskomukseen siitä, että lisko voi parantaa unettomuutta. Niitä on kerätty ja käytetty perinteisessä kiinalaisessa lääkinnässä todennäköisesti satoja vuosia. Kiinan muuri
Kiinan muurin pituutta on vaikea määritellä, sillä Pohjois-Kiinassa on paljon eri aikoina rakennettuja erityyppisiä ja -kuntoisia muureja ja valleja, joista kaikkia ei yleensä lueta Kiinan muuriin. Kaikkien Pohjois-Kiinaan rakennettujen muurien yhteenlaskettu pituus on yli 50 000 kilometriä. Kiinan muurin viralliseksi ilmoitettu pituus on 8 851,8 kilometriä. Arvioon kuuluu rakennetun muurin lisäksi myös taisteluhautoja sekä luonnollisia esteitä, kuten vuoria, järviä ja jokia. Varsinainen muuri on arvioitu yli 6 200 kilometrin mittaiseksi. Arkeologisissa mittauksessa muurin pituudeksi kaikkine osineen on saatu tarkalleen 21 196,18 kilometriä. Muurin kaukaisimmat päät sijaitsevat 1 900 kilometrin etäisyydellä toisistaan. Kynsikaktukset
Kynsikaktukset ovat matalakasvuisia ja enimmäkseen yksivartisia. Varsi on pallomainen tai lieriömäinen, harvoin litteälatvainen, kyhmyinen tai uurteinen ja piikkinen. Areolit eli kääpiöversot ulottuvat laajemmalle kuin piikkien kiinnittymiskohta edellyttäisi, ja niissä on usein mesirauhasia. Keskipiikkejä on yhdestä kuuteen, mutta voivat ne puuttuakin. Väriltään ne ovat vaihtelevia, ja yksi tai useampi niistä on koukkumainen; pituutta voi olla jopa yhdeksän cm. Säteittäispiikkejä on 2-11 ja ne ovat tavallisesti harmaita tai valkoisia, jopa kuusi cm pitkiä. Kukat kehittyvät varren kärkeen ja ovat avoinna päivällä. Kehän muoto vaihtelee lyhyen suppilomaisesta kellomaiseen ja kukkapohjus on lisäkkeetön. Hedelmä on munan muotoinen, lieriömäinen, nuijamainen tai tynnyrimäinen, tavallisesti suomuinen, mehevä ja avautumaton tai myöhemmin kuiva ja avautuva; kehälehtien jäänteet säilyvät. Siemenet ovat leveän soikeita, ruskeita tai mustanruskeita, toisinaan kiiltäviä, joskus kiilamaisia. Kiinanasteri
Kiinanasteri ("Callistephus chinensis") on koristekasvina viljelty yksivuotinen asterikasvi, joka on asterien ("Aster") lähisukulainen. Se kasvaa alkuperäisenä Koreassa ja Pohjois-Kiinassa. Kiinankyhmylisko
Kiinankyhmylisko luokiteltiin aiemmin kyhmyliskojen kanssa heimoon Xenosauridae. Kuitenkin sekä morfologia että molekyylitutkimukset osoittavat niiden olevan kaukaista sukua toisilleen, jonka takia se nykyään luetaan omaan Shinisauridae-heimoonsa. Taiwaninkeihäskuusi
Taiwaninkeihäskuusta kasvaa luontaisena Taiwanin saaren pohjois- ja keskiosissa, Kiinan Fujianin maakunnassa, Houaphanin maakunnassa Laosissa sekä Vietnamin pohjoisosissa. Se tunnettiin pitkään ainoastaan Taiwanista. Manner-Aasian populaatioita on löydetty vasta 1990-luvulta alkaen. Taiwaninkeihäskuusta esiintyy vuoristoalueilla 960–2 000 metrin korkeudella merenpinnasta. Hemiboreaalinen vyöhyke
Hemiboreaalinen vyöhyke kattaa laajoja alueita Suomen eteläpuolella. Hemiboreaalinen vyöhyke päättyykin vasta noin 500 km Suomen eteläpuolella temperaattiseen vyöhykkeeseen, jossa havupuiden sijaan metsiä valloittavat enimmäkseen vain lehtipuut, kuten tammi ja pyökki, sekä muut jalot lehtipuut. Boreaaliset havupuut kasvavat kyllä sielläkin, tosin harvalukuisina relikteinä. Oman ryhmänsä muodostavat temperaattiset havupuut, jotka ovat lehtimetsävyöhykkeen lajeja, vaikka kuuluvatkin havupuihin. Euroopassa tällainen havupuulaji on euroopanmarjakuusi ja Pohjois-Amerikassa kanadanhemlokki. Kiinassa kasvaa myös punapuita ja alkeellisia neidonhiuspuita. Kinahmin kaivos
Kinahmin kaivosalueen läpimitta on 500 metriä ja kilometrin päässä kaivoksesta länteen sijaitsee samankokoinen jäte- ja rikastamoalue. Kiinanšakki
Kiinanšakki eli tähtihalma on strateginen lautapeli kahdelle, kolmelle, neljälle tai kuudelle pelaajalle. Kiinanšakkia pelataan laudalla, johon poratut reiät muodostavat kuusisakaraisen tähden. Tähden sakaroissa on 10 (suurissa laudoissa 15 tai 21) niinkutsuttua kotireikää, joissa pelinappulat ovat pelin alkaessa ja sen päättyessä. Pelin tavoitteena on siirtää omat nappulat vastapäisen sakaran kotireikiin. Tiikerililja
Tiikerililja ("Lilium lancifolium") on liljalaji, joka kasvaa luonnonvaraisena Kiinassa, Koreassa ja Japanissa. Se kasvaa noin 60–120 senttimetrin pituisiksi. Kasvin varren lehdet ovat kierteisesti asettuneita ja muodoltaan lähes suikeita. Varren yläosassa on itusilmuja. Tiikerililjan kaarevaperäisissä kukissa on oranssinpunaiset, tummalaikkuiset kehälehdet, jotka ovat enintään 10 cm pitkiä. Trochodendrales
Kiinanherttapuu ("Tetracentron sinense") kasvaa Kiinassa ja Nepalissa. Sen lehdet ovat kahdessa rivissä ja kourasuonisia, leveäkantaisia; ohut reunapalle ympäröi hankasilmun. Kukinto on lehtihankainen ja tähkämäinen, pitkä ja riippuva. Siinä on pieniä, nelilukuisia kukkia. Kehälehdet ja heteet sijaitsevat kohdakkain. Sikiäinkin koostuu neljästä lehdestä ja siinä on aksiletyyppinen istukka. Kussakin emilehdessä on viisi tai kuusi siemenaihetta. Hamsterit
Muut lemmikkinä pidettävät hamsterit ovat kolme pikkuhamsterilajia ("Phodopus") ja eri sukuun kuuluva kiinankääpiöhamsteri. Suomessa yleisin on venäjänkääpiöhamsteriksi tai talvikoksi kutsuttava pikkuhamsteri ("Phodopus sungorus"), jonka turkki voi muuttua valkoiseksi talvella päivänvalon ja lämmön vähetessä. Talvikon läheinen sukulainen campbellinkääpiöhamsteri muistuttaa talvikkoa varsin paljon ulkonäöltään, mutta se on hieman suurempi. Sillä on myös useita erilaisia turkin värejä. Roborovskinkääpiöhamsteri ("Phodopus roborovskii") on hyvin pieni ja nopea, ja muita kääpiölajeja vaalempiturkkisempi. Kiinankääpiöhamsterilla ("Cricetulus griseus") on hamstereista ainoana osittain tarttumiseen kykenevä neljä senttiä pitkä häntä, joka pidempi kuin muilla lajeilla. Roborovskit ja campbellit ovat laumaeläimiä, sen sijaan kiinankääpiöhamsterit ja talvikot viihtyvät mieluiten yksinään. Kiinankyhmylisko
Kiinalaisten ja vietnamilaisten populaatioiden todettiin vuonna 2016 edustavan eri alalajeja molekyylisten, morfologisten ja ekologisten eroavaisuuksien perusteella. Kanarianjättilisko
Kanarianjättilisko voi kasvaa yli puoli metriä pitkäksi. Se on yleisväriltään ruskeanharmaa, vanhemmiten lähes musta. Sen kyljissä on kaksi riviä oransseja pilkkuja. Pää on iso, ja leuan alla roikkuu helttamainen nahka. Lisko syö sekä kasveja että hyönteisiä. Taiwaninkeihäskuusi
Taiwaninkeihäskuusi ("Cunninghamia lanceolata var. konishii", syn. "Cunninghamia konishii") on kiinankeihäskuusen muunnos, jota monet kasvitieteilijät pitävät omana lajinaan keihäskuusten ("Cunninghamia") suvussa. Se on ainavihanta havupuu, jota esiintyy luontaisena Kiinassa Fujianin maakunnassa, Taiwanin saarella, Laosissa ja Vietnamissa. Taiwaninkeihäskuusimetsiä on laajalti hakattu puuteollisuuden tarpeisiin ja elinalueita on raivattu maatalouskäyttöön, minkä vuoksi se on luokiteltu vaarantuneeksi. Koreakärsämö
Koreakärsämö ("Achillea ptarmica" f. "multiplex") on ojakärsämön ("Achillea ptarmica") kerrannaiskukkainen muoto, jota käytetään koristekasvina. Koreakärsämö kasvaa reilut puoli metriä korkeaksi ja sen lehdet ovat vihreät ja suikeat, kuten ojakärsämölläkin. Koreakärsämö kukkii keski–loppukesällä valkoisin kukin. Koreakärsämöstä on jalostettu useita erilaisia lajikkeita. Kynäkala
Kynäkala ("Nannostomus eques", vanh. "Nannobrycon eques") on tetrakaloihin kuuluva kala.
Kynäkala kasvaa noin viisi senttiä pitkäksi. Sen pitkulaisessa vartalossa on kullanvärinen juova tummemmalla pohjalla. Kala ui tyypillisessä vinossa asennossa pää yläviistoon. Chilentuoksusetri
Emikukinto eli käpy on muodoltaan pitkänpyöreän munanmuotoinen ja kypsänä yleensä 7–14 millimetriä pitkä sekä neljästä seitsemään millimetriä leveä. Käpy koostuu neljästä käpysuomusta, jotka ovat asettuneet rankaan kahdeksi ristikkäin vastakkaiseksi pariksi. Yksittäinen käpysuomu muodostuu yhteenkasvettuneesta emisuomusta ja peitinsuomusta. Käpysuomussa on subapikaalinen peitinsuomun kärjestä muodostuva ota. Kävyn kaksi käpysuomuparia ovat keskenään hyvin erikokoisia. Ainoastaan kärjenpuoleinen käpysuomupari on hedelmällinen ja tuottaa siemeniä. Kärjenpuoleisen suomuparin käpysuomut ovat noin kaksi kertaa tyvenpuoleisen parin suomujen kokoisia. Käpysuomujen avauduttua kävyn rangan kärki erottuu kärjimmäisen suomuparin välissä kahdesta kolmeen millimetriä pitkänä kartiomaisena tai nuijamaisena ulokkeena, jota kutsutaan columellaksi. Yksi käpy tuottaa tavallisesti kahdesta neljään siementä. Kilometripylväs
1820-luvulla Suomen teitä marssineet Venäjän sotilaat esittivät, että teiden varsien pylväisiin ei Suomessa enää merkittäisi etäisyyksiä peninkulmina (10 688 metriä) vaan virstoina, joka on vanha venäläinen pituusmittayksikkö (1 066,8 metriä). Kun suomalaiset eivät halunneet luopua vanhasta mittajärjestelmästään, synnytettiin vuonna 1827 kompromissina uusi pituusmittayksikkö "Suomen virsta", jonka pituus on 1/10 Ruotsin peninkulmasta eli 1 068,8 metriä. Suomen virsta oli näin 2 metriä pidempi kuin Venäjän virsta. Teiden mittauksessa vajaan kahden promillen erolla ei ollut merkitystä. Kiinankääpiötulilisko
Kiinankääpiötuliliskon erottaa muista lajeista kuten japanintuliliskosta ja miekkahäntätuliliskosta koon ja mahan värityksen perusteella. Kiinankeihäskuusi
Kiinankeihäskuusta käytetään myös laajalti koristepuuna. Sitä lisätään usein pistokkaista, mutta sitä voidaan kasvattaa myös siemenestä. Latvapistokkaista kasvatetut puut kasvattavat lajille tyypillisen kartiomaisen latvuksen, mutta sivuoksista otetut pistokkaat tuottavat leveälatvuksisia puita. Kiinan maantiede
Suurin osa Kiinan joista saa alkunsa Tiibetin ylängöltä ja virtaa sieltä etelään tai itään. Kiinan kolme suurinta kokonaan maan alueella olevaa jokea virtaavat Tiibetistä itään. Jangtse, Keltainenjoki ja Länsijoki (Xī Jiāng) laskevat kaikki Tyyneenmereen. Pituudeltaan, valuma-alueeltaan ja virtaamaltaan selvästi suurin joki on Jangtse. Se on noin 6 300 kilometriä pitkä, sen valuma-alue on noin 1,8 miljoonaa neliökilometriä. Keltaisenjoen pituus on noin 5 460 kilometriä ja valuma-alue noin 752 000 neliökilometriä. Länsijoki kuuluu Helmijoen valuma-alueeseen, joka on 454 000 neliökilometrin laajuinen. Kiinankataja
Kiinankataja ("Juniperus chinensis") yleensä kaksikotinen sypressikasveihin ("Cupressaceae") kuuluva puu. Sen koko ja muoto vaihtelevat suuresti, ja se voi parhaimmillaan saavuttaa 20 metrin korkeuden. Luonnossa kasvia esiintyy Aasian kaakkoisosissa: Kiinassa, Mongoliassa, Japanissa ja Koreassa sekä Venäjän kaakkoisosissa. Kiinan rautatiet
Vuoden 2014 lopussa Kiinassa oli yhteensä noin 112 000 kilometriä rautatieverkkoa. Tämä oli maailman toiseksi pisin rataverkko Yhdysvaltain jälkeen. Suurnopeusjunille tarkoitettua rataa oli 16 000 kilometriä, eli Kiinassa on maailman laajin suurnopeusjunarataverkosto. Kiinan tavoitteena on ollut laajentaa suurnopeusjunaverkostoa huomattavasti lisää vuoteen 2020 mennessä, johon mennessä maa tavoittelee ainakin 25 000 kilometrin suurnopeusrataverkostoa. Vuonna 2014 yhtiön matkustajaliikenteen suorite oli 11 556 miljardia henkilökilometriä. Ihmiset matkustavat aiempaa pidempiä matkoja junalla Kiinassa; vuonna 2014 keskimääräiseksi junamatkan pituudeksi arvioitiin 570 kilometriä. Kiinanlehtikuusi
Kiinanlehtikuusi voi kasvaa jopa 50 metriä korkeaksi. Oksisto on kartion muotoinen, oksat kasvavat vaakasuoraan. Neulaset ovat 12–35 mm pitkiä. Kävyt ovat sylinterin tai munan muotoisia, valmiina 2,5–7,5 × 1,5–3,5 cm, aluksi punaisia tai violetteja, ja muuttuvat kypsyessään syvän violeteiksi ja siitä harmaanruskeiksi. Kiinan muuri
Kiinan muuri on monesta osasta koostuva, yleisten määritelmien mukaan 6 000 – 9 000 kilometrin mittainen ja laajimman määritelmän mukaan jopa yli 21 000 kilometrin mittainen muinainen rakennelma pohjoisessa Kiinassa. Muuri on suurimmaksi osaksi noin kahdeksan metriä korkea ja leveydeltään 6–8 metriä. Se on rakennettu maasta, kivestä ja tiilistä. Rami (kasvi)
Rami ("Boehmeria nivea"), jota kutsutaan myös kiinanruohoksi, on nokkoskasveihin ("Urticaceae") kuuluva ruoho. Kasvin varresta erotettavia kuituja käytetään tekstiilien ja paperin raaka-aineena. Rami kasvaa 1,5–2,5 metrin korkuiseksi. Kiinantuonensiipi
Muiden suvun lajien tapaan kiinantuonensiipi on yleissävyltään mustanruskea perhonen. Etusiivet ovat leveät, tummanruskeat ja niiden poikki kulkee rivi kellertäviä poikkiviiruja. Takasiivet ovat tyvestä kapeat ja ulospäin levenevät. Siiven tyviosa on etusiiven tapainen, mutta kärkiosassa on kapea ja melko tasalevyinen oranssinpunainen alue, joka rajoittuu mustaan diskaalijuovaan. Juovan alueella on kolme vaaleansinistä silmätäplää ja siiven reunassa neljä pientä oranssia kuunsirpin muotoista täplää. Takasiiven kärjessä on kolme pitkää kannusta, joista ensimmäinen on pisin ja levenee kärkeä kohti selvästi lusikkamaiseksi. Siipiväli on 8,0–8,2 mm. Kiinannaurulokki
Kiinannaurulokki ("Larus saundersi", myös "Saundersilarus saundersi") on itäkiinalainen lokkilaji. Sen esiintymisalue ulottuu Liaoningistä Jiangsuun. Se talvehtii Etelä-Koreasta Japaniin ja Pohjois-Vietnamiin ulottuvalla alueella. Lajin holotyypin kuvaili Robert Swinhoe Fujianista vuonna 1871. Kiinanjättisalamanteri
Kiinanjättisalamanteri ("Andrias davidianus") on maailman suurin salamanterilaji. Se on äärimmäisen uhanalainen: kannan arvioidaan pienentyneen 80 prosenttia kolmen sukupolven aikana. Lajin pääasialliset uhat ovat sen käyttö ihmisravintona, sekä sen elinympäristön tuhoutuminen. Kiinan muuri
Pekingistä pohjoiseen sijaitsevat Kiinan muurin suosituimmat ja aikoinaan myös tärkeimmät osat. Matkailijoiden eniten suosima ja parhaiten säilynyt osa on 7,6 kilometriä pitkä Badaling, joka sijaitsee Pekingistä luoteeseen. Badaling rakennettiin suurimmaksi osaksi 1500-luvulla. Läheisen Juyongguanin osuuteen kuuluu muurin lisäksi portti ja linnoitus. Juyongguanista itään on Mutianyun osuus, jonka rakentaminen aloitettiin Ming-dynastian alkuaikoina. Siihen kuuluu 22 tiheään rakennettua vartiotornia, ja se on suunniteltu vastustamaan hyökkäyksiä kummaltakin suunnalta. Mutianyusta itään on Gubeikoun portti sekä Jinshanlingin ja Simatain osuudet, joista jälkimmäinen on jyrkkä ja jo melko ränsistynyt. Skorpionilisko
Skorpionilisko voi kasvaa jopa metrin pituiseksi ja neljän kilon painoiseksi. Se on vantterajalkainen ja pyöreäpäinen. Myös sen suomut ovat pyöreitä. Skorpionilisko muistuttaa paljon sukulaistaan gilaliskoa, mutta on sitä hoikempi, pitkähäntäisempi ja ketterämpi. Liskolla on myrkkyliskoille tyypilliset vahvat leuat, joissa on myrkkyä erittävät hampaat. Häntäänsä skorpionilisko varastoi rasvaa niukkoja aikoja varten. Skorpioniliskon väri vaihtelee alalajeittain, mutta liskon väri on yleensä musta. Ruumis on usein myös keltaisten täplien kirjoma. Skorpioniliskon hännässä on neljä rengasta. Yksi alalaji on sen sijaan lähes musta.
Skorpionilisko elää vain Meksikossa ja Guatemalassa neljällä eri alueella. Alueista yksi on Tyynen valtameren rannikon läheisyydessä, toinen Sonoran osavaltiossa Meksikossa, kolmas Meksikonlahden eteläpuolella ja neljäs Guatemalassa, Motaguan laaksossa. Laji elää aavikoilla ja kuivahkoissa metsissä. Kiinanaurinkomäyrä
Kiinanaurinkomäyrä ("Melogale moschata") on noin 50–66 cm (häntä mukaan lukien) pitkä näätäeläin, joka kuuluu aurinkomäyrien sukuun. Sillä on muista Kaukoidän näätäeläimistä poiketen kasvoissaan naamarimaiset kuviot. Sen perärauhaset ovat muiden näätäeläinten tavoin hyvin kehittyneet, ja se pystyy tarvittaessa puolustautumaan erittämällä niistä pahanhajuista nestettä. Lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on ehdotettu "kiinanhillerimäyrää". Nyylähaarikko
Monivuotinen nyylähaarikko kasvaa 5–20, joskus jopa 25 cm korkeaksi. Kasvi voi olla joko nystykarvainen tai kalju. Tyviruusukkeelliset varret ovat rentoja tai pystyjä. Lehdet ovat rihmamaiset ja pareittain yhdistyvisiä. Ylemmät varsilehdet ovat alempia lyhyempiä, ja ylimmissä lehtihangoissa on nyppylämäisiä itusilmuja. Valkoiset kukat ovat yksittäin varren päässä. Verhiö ja teriö ovat tavallisesti viisilehtisiä, nuput ovat pallomaisia. Verholehdet ovat 2–4 mm pitkiä. Valkoiset terälehdet ovat 2–3 kertaa verholehtien pituisia. Heteitä on tavallisesti 10 kappaletta. Nyylähaarikko kukkii Suomessa heinä-elokuussa. Munamainen kota on verhiötä pidempi. Kiinanjänis
Kiinanjänis ("Lepus sinensis") on pienikokoinen jänislaji, joka painaa aikuisena 1,2-2 kg. Sen selkäpuoli ja rinta ovat kastanjanruskeat, häntä ruskea ja vatsapuoli vaaleampi. Korvien kärjissä on kolmiomaiset kuviot. Karva on lyhyttä, suoraa ja melko karkeaa. Kiinanpukinpensas
Kiinanpukinpensas ("Lycium chinense") on pukinpensaiden sukuun kuuluva laji. Se on kesävihanta pensas, joka kasvaa 2–2,5 metriä korkeaksi. Kukat ovat kaksineuvoisia ja kasvi kukkii kesäkuulta elokuulle. Kasvi viihtyy aurinkoisella paikalla hyvin vettä läpäisevässä hiekka-, hieta- tai savipitoisessa maassa, joka on neutraali tai hapan. Se kestää jopa -23° c lämpötilaa. Siemenet pitää esikasvattaa aikaisin keväällä sisätiloissa. Kiinanpukinpensasta on käytetty lääkintään 2000 vuoden ajan. Hedelmillä ja juurilla on elinikää pidentäviä vaikutuksia. Lehtiä puolestaan voidaan käyttää teehen. Kiinanpukinpensas sekoitetaan usein sen läheiseen sukulaiseen pukinpensaaseen. Keltainenjoki
Keltaisenjoen alajuoksu virtaa Henanin ja Shandongin maakuntien läpi Pohjois-Kiinan tasangolla. Pohjois-Kiinan tasanko on historiallisesti ollut Kiinan tiheimmin asuttuja seutuja ja se kuuluu maan tärkeimpiin maatalousalueisiin. Joen uoma on muuttanut reittiään alueella useaan otteeseen historian aikana ja sen hallitsemiseksi alueelle on rakennettu suuri määrä pengerryksiä ja kastelukanavia. Keltaisenjoen alajuoksun pituus on noin 700 kilometriä ja joki päättyy Keltaisenjoen suistoon Bohainmerellä noin 80 kilometrin päässä joen suulta. Suiston pinta-ala on noin 5 400 km². Suisto on soista ja se koostuu mudasta ja siltistä. Aina 1900-luvun loppupuolelle saakka Keltaisenjoen suisto oli maailman nopeiten kasvava suistoalue. 1950-luvulta lähtien joelle rakennetut padot ovat sittemmin hillinneet sen kasvua virtaavan silttimäärän pienentyessä. 1990-luvulta lähtien suiston koko on alkanut pienentyä. Taiwania cryptomerioides
"Taiwania cryptomerioides" on yksikotinen, joten erilliset hede- ja emikävyt kasvavat samoissa yksilöissä. Hedekävyt kasvavat 2–7 kävyn ryhmissä ja muodostuvat 10–36 hedelehdestä. Lyhytperäiset emikävyt kehittyvät versojen kärkiin. Ne ovat lyhyen lieriömäisiä, luumunmuotoisia tai pitkänpyöreän munanmuotoisia, kypsänä 1–2,2 senttimetriä pitkiä ja 6–11 millimetriä leveitä. Ne koostuvat 15–39 käpysuomusta, jotka ovat kiilatyvisiä ja levenevät kärkeään kohti. Kävyt kypsyvät yhden kasvukauden aikana. Pölytys tapahtuu huhti-toukokuussa ja siemenet ovat kypsiä loka-marraskuussa. Siemenet ovat siivellisiä, siipineen 4–7 millimetriä pitkiä ja 2,5–4,5 millimetriä leveitä. Niiden muoto vaihtelee kapeansoikeasta pitkänpyöreään ja puikeaan. Aikajärjestelmä
Aikavyöhykkeiden väli on keskimäärin 15 pituusastetta. Tarkkoja pituuspiirejä käytetään aikavyöhykkeiden rajoina lähinnä valtamerillä; maalla niistä pääsääntöisesti poiketaan valtioiden rajojen tai muiden vastaavien käytännön elämää helpottavien syiden vuoksi. Jotkut poikkeukset ideaaleista aikavyöhykerajoista ovat huomattavia: esimerkiksi noin 45 pituusastetta kattavan Kiinan pitäisi periaatteessa käyttää ainakin kolmea aikavyöhykettä, mutta se käyttää vain yhtä. Kiinan muuri
Kiinan muurin kiinankielinen nimi on lyhyemmin Cháng Chéng (长城, 'pitkä muuri') tai pitemmin Wàn Lǐ Cháng Chéng (万里长城, '10 000 "lin" mittainen pitkä muuri'). Yksi "li" on nykyisin 500 metriä, joten 10 000 "litä" on viisi tuhatta kilometriä. Keisarinkanava
Keisarinkanava (myös: Kiinan suuri kanaali) on pisin ihmisen rakentama vesireitti maailmassa. Se on 1 800 kilometriä pitkä ja 40 metriä leveä. Se kuljettaa Jangtsen, Keltaisenjoen, ja pienempien jokien vettä Kiinan itärannikolla. Korkeuseroa kanavan joidenkin osien välillä on 42 metriä. Eteläinen ja keskinen osa kanavasta on edelleen vilkkaassa käytössä mutta Keltaisenjoen päässä kanava on huonokulkuinen veden ajoittaisen vähyyden vuoksi. Cun
Cun on yksi kymmenesosa "chi"tä eli kiinalaista jalkaa. Kun mitat standardisoitiin, cunin mitaksi määritettiin ~3.715 cm, joka on käytössä Hongkongissa. 1900-luvulla Kiinan kansantasavallassa mitat standardisoitiin metrijärjestelmään sopiviksi. Cunin mitta 3 1/3 cm on käytössä Kiinassa ja Taiwanilla. Chilentuoksusetri
Hedekukinto eli hedekäpy on yleensä viidestä seitsemään millimetriä pitkä ja kahdesta kolmeen millimetriä leveä. Se koostuu 12–20 rankaan ristikkäin vastakkaisesti asettuneesta hedelehdestä. Hedelehdet ovat limittäisiä ja muodoltaan hieman kilpimäisiä, mutta kärjestään pitkäsuippuisia. Hedelehden abaksiaalisella pinnalla eli alapinnalla on kolmesta neljään siitepölyä tuottavaa pölylokeroa. Kivinilkat
Kivinilkoilla on pitkänomainen ruumis, jossa on 58–150 selkänikamaa; pisin on amerikankivinilkka ("Zoarces americanus"), joka voi kasvaa jopa 1,1 metrin pituiseksi. Heimoon kuuluvilla lajeilla on pitkä selkä- ja peräevä, jotka yhtyvät saumattomasti pyrstöevään, sekä hyvin pienet vatsaevät, jotka voivat myös puuttua kokonaan. Muita yhteisiä tuntomerkkejä ovat uimarakon puuttuminen sekä huomaamaton kylkiviiva. Suu on suuntautunut joko eteen tai alaspäin ja pienet suomut ovat syvällä ihossa tai puuttuvat kokonaan. Kiinankellosammakko
Kiinankellosammakko on 4–6 cm kokoinen. Sen selkäpuoli on vihreä tai ruskea ja maha kirkkaan oranssi, punainen tai keltainen. Kiinankellosammakoiden ruumista peittävät mustat täplät. Sen iholla on runsaasti myrkkyrauhasia, joista se hätätilanteessa erittää vaaleaa myrkkyä. Myrkyn voimakkuus vaihtelee yksilöittäin ja iästä riippuen. Sammakoiden pupillit ovat sydämen/kolmion muotoiset.Uhattuna kiinankellosammakko vääntelee kuin akrobaatti. Kiinankottarainen
Kiinankottarainen elää Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa 100 000–1 000 000 neliökilometriä laajalla alueella ja sen kanta on elinvoimainen. Se on tavattu Suomessa 3 kertaa vuoteen 2006 mennessä. Kaikkien havaintojen on tulkittu koskevan tarhakarkulaisia. Perunkoiso
Perunkoiso on yksivuotinen melko pahanhajuinen kaljuvartinen ruoho, joka kasvaa 20:stä jopa 150:een senttimetriä korkeaksi. Kukat sijaitsevat yksittäin lehtihangoissa. Niiden verhiö on kellomainen, lähes tyveen liuskainen, liuskojen kärki otamaiseksi suippeneva. Sininen teriö on kellomainen. Hedelmä on pallomainen ruskea marja. Kiinansinisade
Kiinansinisade voi kasvaa 25 m pitkäksi. Se kukkii toukokuussa, ja siemenet kypsyvät syys-lokakuussa. Kukat muistuttavat vaaleanpunaisia, valkoisia tai vaaleanviolettejä hernekasvien kukkia, ja muodostavat noin 30 cm pitkiä roikkuvia kukkaterttuja. Varret voivat tulla 25 cm paksuiksi, ja niiden pintaa peittää harmaan ruskea kaarna. Kiiltävän tummanvihreät lehdet koostuvat 7-13 noin 7 cm pitkästä lehdykästä. Siemenkodat ovat litteitä, 15 cm pitkiä ja karvaisia. Kiinansinisadetta on vaikea erottaa japaninsinisateesta ja on mahdollista että ne risteytyvät. Kiina
Kiinan kansantasavalta (), josta yleensä käytetään nimitystä Kiina (yksinkertaistetut merkit: 中国, perinteiset merkit: 中國, pinyin: Zhōngguó), on maa Itä-Aasiassa. Kiina on noin 1,4 miljardilla asukkaallaan väkiluvultaan maailman suurin maa ja pinta-alaltaan kolmanneksi suurin Venäjän ja Kanadan jälkeen. Suurin osa Kiinan pinta-alasta on varsinaiseen Kiinaan kuulumattomia, harvaan asuttuja alueita (Sinkiang, Sisä-Mongolia, Qinghai, Tiibet ja Mantšuria), ja suurin osa maan väestöstä asuu Varsinaisen Kiinan alueella. Kiinan naapurimaita ovat Intia, Nepal, Bhutan, Myanmar, Laos, Vietnam, Venäjä, Korean demokraattinen kansantasavalta, Pakistan, Mongolia, Kirgisia, Tadžikistan, Afganistan ja Kazakstan. Saumamyrkkyluikero
Saumamyrkkyluikero kasvaa noin 11 cm pitkäksi. Se on edestä sinivihreä, selästä pyrstöön keltainen. Pyrstö on keltainen ja haarukanmuotoinen. Silmän alapuolella kulkee vino musta juova jonka reunat ovat neonsiniset. Kiinanrunkojäärä
Aikuinen kiinanrunkojäärä on suurikokoinen hyönteinen. Sen ruumis on 2,5-3,5 cm pitkä ja väritykseltään musta. Mustalla pohjalla on valkoisia pilkkuja. Tuntosarvet ovat ruumista pidemmät, väritykseltään musta-valko-raidalliset. Kiinanrunkojäärä muistuttaa läheisesti sukulaistaan aasianrunkojäärää ("Anoplophora glabripennis"). Lapinkynsimö
Löyhästi mätästävä, monivuotinen lapinkynsimö kasvaa 5–10 cm korkeaksi. Ohut, haaraton varsi on kalju, vihreä ja tavallisesti lehdetön. Ruusukelehdet ovat noin senttimetrin pituisia, suipohkoja ja ehytlaitaisia. Lehdissä on hapsikarvojen lisäksi tähti- ja hankakarvoja. Hyvin pienet kukat ovat valkoisia ja sijaitsevat varren latvassa. Lapinkynsimö kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa. Siemenet kypsyvät suikeissa, kaljuissa ja 5–7 cm pitkissä liduissa. Kiinanpunapuut
Kiinanpunapuut ovat yksikotisia, joten erilliset hede- ja emikukinnot kasvavat samoissa puuyksilöissä. Kukinnot ovat käpyjä. Lyhytperäiset hedekukinnot eli hedekävyt kasvavat ryhmissä lähellä versojen kärkiä. Ne koostuvat useista ristikkäisesti asettuneista hedelehdistä. Emikävyt kasvavat yksittäin edellisen vuoden versojen kärjissä tai lähellä kärkeä. Niiden muoto vaihtelee lähes pallomaisesta pitkänomaiseen. Kävyillä on pölytysvaiheessa lyhyt perä, joka kasvaa huomattavasti siementen kypsyessä. Käpysuomut ovat puutuneita ja tavallisesti asettuneet ristikkäisesti. Lajilla "Metasequoia foxii" käpysuomut olivat kuitenkin yleensä asettuneet kierteisesti. Kiinankyhmylisko
Kiinankyhmylisko on semiakvaattinen ja viihtyy matalassa vedessä tai roikkuvilla oksilla, jossa se vaanii saalistaan. Se pystyy sukeltamaan pinnan alle ja pysyä siellä yli puoli tuntia joko liikkumattomana tai liikkuen, laskien hengitystaajuuttansa huomattavasti. Tästä on hyötyä saalistajia paetessa, mutta myös saalistamisessa. Se syö pieniä makean veden eläimiä, kuten kotiloita, nuijapäitä, perhosen ja sudenkorennon toukkia, matoja, hyönteisiä sekä äyriäisiä ja kaloja. Kiinankyhmylisko on vahva uimari, joka käyttää voimakasta häntää apunaan. Jos lisko jää kiinni, se taistelee rajusti päästäkseen vapaaksi ulostaen, sihisten ja purren. Kiinanpunapuu
Kiinanpunapuu on suurehko puu. Se kasvaa noin 45–50 metriä korkeaksi. Puun runko voi kasvaa rinnankorkeusläpimitaltaan noin 2,5 metriä leveäksi. Runko tavallisesti levenee tyveä kohti ja on vanhemmilla puilla usein lankkujuurinen. Latvus on nuorilla puilla kapean kartiomainen ja vanhemmilla puilla leveän kartiomainen tai pyöristynyt. Nuorten puiden kaarna on oranssin- tai punaisenruskeaa ja hilseilevää. Vanhemmilla puilla kaarna on punertavan ruskeaa tai harmahtavaa ja uurteista. Sininokkahokko
Sininokkahokko on 83–93 cm pitkä. Sen höyhenpeite on mustavalkea, nokan tyvi on lemmikinsininen, kärki hopeanharmaa. Jalat ovat vaaleanpunertavat.
Sininokkahokkoja tavataan vain Kolumbian alavissa metsissä. Laji on äärimmäisen uhanalainen elinalueen kutistumisen takia. Kiinanaavikkokissa
Sen elinalueita ovat Kiinassa Tiibet, Qinghai, Gansu ja Sichuan. Se asustaa harvahkoissa metsissä ja pensaikkoisessa maastossa, mutta nimestään huolimatta sitä tavataan harvoin todellisilla aavikoilla. Ne voivat elää jopa kolmen kilometrin korkeudessa. Australianwollemia
Emikukinto eli käpy koostuu useista rankaan kierteisesti asettuneista käpysuomuista, joista kukin itsessään koostuu suuresta peitinsuomusta ja surkastuneesta emisuomusta, jotka ovat yhdiskasvuisia. Muodoltaan pallomainen tai leveän luumunmuotoinen käpy kasvaa enimmillään noin 12,5 senttimetriä pitkäksi ja kymmenen senttimetriä paksuksi. Aluksi vihreä käpy muuttuu kypsyessään ruskeaksi ja lopulta hajoaa käpysuomujen varistessa. Tällöin suomuissa kiinni pysyvät siemenet leviävät tuulen mukana siivellisten käpysuomujen mukana. Kukin käpysuomu tuottaa yhden siemenen. Yksittäinen käpysuomu on litteä, 12–17 millimetriä pitkä, 14–22 millimetriä leveä ja kolmesta viiteen millimetriä paksu. Käpysuomulla on laidassaan lenninsiipi ja kärjessään kapea 6–12 millimetriä pitkä ota. Kiinanloisikka
Kiinanloisikka ("Ophiocordyceps sinensis", aikaisemmin "Cordyceps sinensis", tiibetiksi Yartsa gunbu (དབྱར་རྩྭ་དགུན་འབུ་, dbyar rtswa dgun 'bu), kiinaksi Dong Chong Xia Cao (冬蟲夏草 Dōng Chóng Xià Cǎo)) on tiibetiläisessä ja kiinalaisessa lääketieteessä käytetty sienilaji. Kuningaskobra
Kuningaskobra on maailman suurin myrkkykäärme. Se voi kasvaa 5,5 metriä pitkäksi, kohottautuessaan sillä voi olla korkeutta noin 175–185 cm ja painoa jopa 10 kiloa. Sen nahka on musta, vihertävä tai ruskea, ja siinä on usein keltaisia raitoja, varsinkin nuorissa yksilöissä. Sen niskan kohdalla on hupuksi kutsuttua nahkaa. Kuningaskobran leukaluut eivät ole luutuneet, joten se voi levittää kitaansa saaliin koon mukaan. Kuningaskobran myrkkyhampaat voivat kasvaa 1,25 cm pitkiksi. Kuningaskobra levittää huppunsa, kun se aikoo hyökätä. Käärme voi myös sihistä tuntiessa olonsa uhatuksi. Miinanköynnös
Miinanköynnös kasvaa Suomessa 120–180 cm pitkäksi, etelämpänä jopa viisimetriseksi. Sen kukat kasvavat rivissä pitkän kukkavarren yhdellä puolella. Ne ovat nuorena punaiset, mutta muuttuvat vanhemmiten asteittain kermanvärisiksi. Kiinanloistofasaani
Kiinanloistofasaania tavataan lounaisesta Kiinasta ja Tiibetistä. Laji elää korkealla vuoristometsissä, tyypillisesti noin 2 800–4 900 metrin korkeudessa, ja paikoitellen puurajan yläpuolella alppiruusuja kasvavilla alueilla ja vuoristonummilla. Lajin kantaa uhkaa elinympäristöjen häviäminen laiduntamisen vuoksi, ravintokasvien, kuten "Fritillaria"-suvun lajien kerääminen perinteiseen kiinalaiseen lääkintään, pesien tuhoaminen ja laiton metsästys. Kiinanloistofasaanikannan kooksi arvioidaan 2 500–10 000 yksilöä. Kiinan maantiede
Kiinan maantiedettä määrittää maan koko ja pinnanmuotojen monimuotoisuus. Kaksi kolmasosaa maan pinta-alasta on vuoristoa, ja maa voidaan jakaa topografisesti kolmeen vyöhykkeeseen. Luoteisosassa sijaitsee keskikorkeudeltaan 4 000 metriin kohoava Tiibetin ylänkö, jota reunustaa muun muassa Himalaja, johon kuuluva maailman korkein vuori Mount Everest on Kiinan ja Nepalin rajalla. Tiibetin ylängöstä pohjoiseen ja itään maan korkeus madaltuu toiseen vyöhykkeeseen. Tiibetin pohjoispuolella on laajoja kuivia tasankoja ja niitä erottavia vuoristoja. Laajimmat painaumat ovat Tarimin allas, jonka keskiosissa sijaitsee Taklimakanin aavikko ja Džungaria. Tamirin ympärillä ovat Kunlunin, Pamirin ja Tienšanin vuoristot. Keskisessä Kiinassa on laajoja ylänköjä, joita erottavat vuoristot. Pohjoisin Mongolian ylänkö on kuivaa aluetta, ja sen eteläpuolella on lössin peittämä Lössiylänkö ja karstimuodostelmistaan tunnettu Yunnanin–Guizhoun ylänkö. Kiinan itäosissa on maan suurimmat alankoalueet, Mantšurian tasanko, Pohjois-Kiinan tasanko ja Jangtsejoen keski- ja alajuoksun tasanko. Kiinan moottoritieverkko
Kiinan moottoritieverkko on Kiinan valta- ja maakunnallisen tason moottoritieverkko, joka muodostaa maailman laajimman ja pisimmän moottoritiejärjestelmän. Vuoden 2017 lopulla sen kokonaispituus oli 136 500 kilometriä (60 494 mi), josta 5 527 kilometriä (7 711 mi) rakennettiin pelkästään vuonna 2017. Moottoritieverkko, joka tunnetaan virallisesti nimellä ”National Trunk Highway System” (kiinaksi (yksinkertaistettu): 中国国家高速公路网; kiinaksi (perinteinen): 中國國家高速公路網; pinyin: Zhōngguó Guójiā Gāosù Gōnglùwǎng) ja lyhennettynä NTHS, koostuu seitsemästä Pekingistä lähtevästä säteittäisestä moottoritiestä, 11 pohjois-eteläsuuntaisesta ja 18 itä-länsisuuntaisesta moottoritiestä. Tämä verkko tunnetaan myös nimellä ”71111 network” (kiinaksi (yksinkertaistettu): 7918网; kiinaksi (perinteinen): 7918網; pinyin: 7918 wǎng). Tämän lisäksi jokaisella maakunnalla on oma moottoritiejärjestelmänsä. Kiinan maantiede
Tiibetin ylänkö sijaitsee Kiinan luoteisosissa, ja se on maailman suurin ylätasanko. Sen keskikorkeus on yli 4 000 metriä, ja sen korkeimmat huiput nousevat yli 7 200 metrin. Sitä ympäröivät vielä korkeammat vuoristot, kuten Himalaja ja Kunlun. Himalajan vuorista 40 kohoaa vähintään 7 000 metriin, ja Kiinan ja Nepalin rajalla oleva Mount Everest on maailman korkein vuori. Tiibetin ylängön matalimmalla oleva alue on sen luoteisosassa oleva Qaidamin allas, jonka leveä luoteisosa on 2 700–3 000 metrissä ja kapea kaakkoisosa hieman matalammalla.
Kunlunin ja Qilian Shanin pohjoispuolella sekä Qionglai Shanin ja Daliang Shanin itäpuolella alkaa Kiinan toinen topografinen alue. Siellä useimmat vuoret kohoavat enää 900–1 800 metrin korkeuteen, ja vuoristojen välissä vaihtelevat altaat ja tasangot. Tiibetin ylängön pohjoispuolella on Kiinan kuiva luoteisosa, jossa on kaksi laajaa painaumaa, Tarimin allas ja Džungaria. Tarimin allasta rajoittaa etelässä Kunlun, lännessä Pamir ja pohjoisessa Tienšan, joka erottaa sen Džungarian altaasta. Tarim on noin 557 000 neliökilometrin laajuinen, ja se on noin 750–1 400 metrin korkeudessa. Sen sisäosissa on Taklimakanin aavikko. Džungariaa rajoittaa Tienšanin lisäksi Altaivuoristo, joka erottaa sen Mongoliasta. Džungaria on tasaista seutua, joka viettää lievästi lounaaseen. Se on keskimäärin 300–450 metrin korkeudessa, mutta matalimmat kohdat ovat alle 200 metrissä.
Kiinan toiseen topografiseen alueeseen kuuluvat myös keskisessä Kiinassa olevat laajat tasangot ja ne toisistaan erottavat vuoristot. Mongolian ylänkö on pohjoisimpana, ja sen erottaa Lössiylängöstä Yinvuoristo. Mongolian ylänkö on kuiva tasanko. Lössiylänkö on puolestaan laaja alue, joka on muodostunut lössimateriaalin peittämistä kukkuloista ja karuista vuoristoista. Sen keskikorkeus on 1 200 metriä, ja suurin osa siitä on 50–80 metriä paksun lössikerroksen peitossa. Shaanxin maakunnan pohjoisosissa ja Gansun itäosissa lössikerros voi olla paljon paksumpi. Eteläinen Yunnanin–Guizhoun ylänkö tunnetaan erityisesti karstimuodostelmistaan. Kiinanpunapuu
Kiinanpunapuu kasvaa luonnonvaraisena vain pienellä alueella Sichuanin ja Hubein maakuntien rajalla sekä erillisenä esiintymänä Hunanissa. Laji kasvaa vuoristolaaksoissa 750–1 500 metrin korkeudella merenpinnasta. Riikinkukko
Riikinkukkokoiraat voivat kasvaa 2,3 metriä pitkiksi ja pidentyneiden pyrstösulkien pituus on yli puolet linnun kokonaispituudesta. Koiraan pyrstö voi kasvaa noin 1,5 metrin mittaiseksi. Täysikasvuinen koiras painaa 4–6 kg. Naaras kasvaa harvoin yli metrin mittaiseksi ja painaa 2,75–4 kg. Koiraan pyrstön pidentyneet sulat ovat väriltään vihreät ja niissä on pronssinväriset ja siniset silmäkuviot. Koiraan pitkä kaula on väriltään kiiltävän sininen ja päälaella on sininen töyhtö. Ulkonäöltään riikinkukkokoiras muistuttaa viherriikinkukkokoirasta ("Pavo muticus"), joka eroaa siitä esimerkiksi vihreän kaulan ja erilaisen töyhdön perusteella. Koiraasta tunnetaan erilaisia mutaatioita, esimerkiksi valkoisia tai tummasiipisiä yksilöitä. Naaras on väriltään selästään ruskea ja vatsastaan valkoinen. Niskan höyhenet ja päälaen töyhtö ovat naaraalla vihreät. Kiinankataja
Kiinankatajalla on kahdenlaisia lehtiä: nuoren puun 5–10 mm pitkiä neulasmaisia lehtiä sekä vanhemman puun pienempiä 1,5–3 mm pitkiä suomumaisia lehtiä. Myös täysikasvuiset yksilöt tuottavat jonkin verran neulasmaisia lehtiä, etenkin kasvin lähellä maata sijaitsevissa osissa, mutta suurin osa lehdistä on täysikasvuisilla kasveilla suomumaista tyyppiä. Kävyt ovat marjamaisia, tummansinisiä, halkaisijaltaan 7–12 mm ja ne sisältävät kahdesta neljään siementä. Kävyt kypsyvät noin 18 kuukaudessa. Hedekävyt ovat pienempiä, vain 2–4 mm halkaisijaltaan, ja ne levittävät siitepölynsä keväällä. Laivanrakennus
Kiinassa laivanrakennus alkoi Kevättä ja syksyä -kauden aikana (722–481 eaa.). Kiinalainen džonkki kehittyi ajanlaskun alussa, ja sille oli tyypillistä tasainen kalteva keula ja perä. Jo ensimmäisellä vuosisadalla näissä oli yksi peräsin keskellä perää. Alus kehittyi jokiliikennöinnissä, ja merille sillä lähettiin rannikkoja pitkin toisella vuosisadalla. Kiinalainen kulttuuri levisi meriteitse lähialueille Koreaan, Taiwaniin, Japaniin, Vietnamiin ja Indonesiaan. Džonkin rakenteesta teki tukevan laipioilla rungon poikki tehty osastointi. Niistä voitiinkin rakentaa huomattavasti suurempia kuin eurooppalaisista puulaivoista. Mongolit valloittivat 1200-luvulla Kiinan Kublai-kaanin johdolla. Mongolit yrittivät suuren laivaston avulla Japanin valtausta pariinkin kertaan, mutta epäonnistuivat laivaston tuhouduttua merenkäynnissä. Zheng Hen laivastossa 1400-luvun alussa oli 122 metriä pitkiä ja 50 metriä leveitä laivoja. Laivaston osa kävi aina Afrikan itärannikolla saakka. 1420-luvulla Kiinalla oli 400 suurta 1 350 pienempää sotalaivaa sekä 3 000 kauppalaivaa. 1450-luvun jälkeen Kiinan politiikka muuttui, maa sulkeutui ja laivaston annettiin rappeutua. Rannikkovesiä kauemmaksi tehdyt purjehdukset kiellettiin. Sotadžonkkeja oli käytössä 1800-luvulle saakka. Tykeillä varustettuna ne pystyivät pitämään puoliaan eurooppalaisia vastaan. Kiinankyhmylisko
Kiinankyhmyliskon elinalueen on viime aikoihin asti katsottu rajoittuneen kahteen Kiinan hallinnolliseen alueeseen, Guangxiin ja Guangdongiin. Nämä jaetaan kahdeksaan erilliseen alapopulaatioon, jotka elävät ainakin 10 kilometrin etäisyydellä toisistaan. Laji on mahdollisesti kuollut sukupuuttoon Hunanista. Vuonna 2003 löydettiin toinen populaatio Vietnamista. Se tunnetaan siellä vain Bắc Gianguin ja Quảng Ninhin maakunnista Yên Tử -vuoren länsi- ja itärinteiltä, yli 500 kilometriä lähimmästä kiinalaisesta sijainnista. Aasiankilpikierto
Aasiankilpikierto on kahdesta kolmeen metriä pitkäksi kasvava köynnös. Se on kesävihanta, osittain tyvestä puutunut, osittain ruohovartinen, ohutvartinen, juurivesallinen ja kaksikotinen. Lehdet ovat pitkäruotisia ja kilpimäisiä, lehtiruoti on kiinnittynyt lähellä lehtilavan keskustaa. Kukinto on tiheä terttumainen huiskilo, jossa on pieniä yksineuvoisia kukkia. Terälehtiä on kuudesta kahdeksaan, ne ovat verholehtiä lyhyempiä. Aasiankilpikierron hedelmä on luumarja. Laji muistuttaa melko paljon pohjoisamerikkalaista lajia kanadankilpikiertoa ("Menispermum canadense"), jolla on lyhyemmät juurivesat. Kiinanloistofasaani
Kiinanloistofasaani on suurehko kanalintu ja voi saavuttaa 75–80cm pituuden. Lajilla esiintyy sukupuolidimorfiaa ja koiras on huomattavasti värikkäämpi kuin naaras. Kiinanloistofasaanin selkä, siivet ja pyrstö ovat väriltään kiiltävän sinivioletit. Pää on vihreä ja päässä on violetti harja. Naama on osittain höyhenistä paljas ja väriltään sininen. Kaula ja niska ovat väriltään pronssinväriset. Kiinanloistofasaanikoiraan rinta ja vatsa ovat kiiltävän mustat. Kiinanloistofasaaninaaras on väritykseltään vaatimattomampi ja suurimmaksi osaksi ruskeankirjava ja selkä on valkoinen. Kiinankyhmylisko
Kiinankyhmylisko elää lähellä hitaasti virtaavia puroja ja lampia ikivihreissä metsissä ja bambumetsissä. Kiinankyhmyliskoja esiintyy Kiinassa 200–1 500 metrin korkeudessa ja Vietnamissa 400–800 metrin korkeudessa. Kiinan muuri
Kiinan muuri on suurimmaksi osaksi noin kahdeksan metriä korkea, tasangoilla ja solissa jopa 16 metriä. Sen leveys on 6–8 metriä, ja paikoitellen se on kaksin- tai kolminkertainen. Siinä on säännöllisin välein torneja ja portteja. Pienimmissä torneissa oli noin kuuden miehen osasto, ja suurissa linnoituksissa saattoi olla pysyvästi tuhatkin miestä. Muutaman kilometrin välein oli merkinantotorneja, joista tiedotettiin vihollisen liikkeistä valomerkeillä, nuotioilla tai savumerkeillä. Merkit näkyivät aina vähintään kahteen seuraavaan torniin asti. Kiinanruusu
Kiinanruusun lehdet ovat tummanvihreät ja kiiltävät. Lehtien muoto ja koko voi suuresti vaihdella samassakin kasvissa. Alkuperäisessä kiinanruusussa on kirkkaanpunaiset yksinkertaiset kukat, jonka suppilosta heteet työntyvät voimakkaasti esiin. Lajista on jalostettu myös puolikerrottu- ja kerrottukukkaisia lajikkeita, joiden kukat ovat valkoisia, keltaisia tai vaaleanpunaisia. Kukin kukka kestää yleensä vain päivän tai kaksi, mutta hyvissä oloissa uusia kukkia puhkeaa jatkuvasti huhtikuusta myöhään syksyyn. Kiinankyhmylisko
Vuonna 2008 luonnossa elävien yksilöiden määräksi arvioitiin 1 000–2 500, mutta lajin karun elinympäristön ja eristäytyneen luonteen takia tarkkaa määrää ei tiedetä. Taiwaninkeihäskuusi
Yksikotisen taiwaninkeihäskuusen erilliset hede- ja emikävyt kasvavat samoissa yksilöissä. Hedekävyt kasvavat pienissä yleensä 1–3 kävyn ryhmissä versojen kärjissä. Ne ovat muodoltaan pitkänpyöreän kartiomaisia ja koostuvat kierteisesti asettuneista hedelehdistä. Emikävyt kasvavat 1–4 kävyn ryhmissä versojen kärjissä. Kypsät kävyt ovat munanmuotoisia tai lähes pallomaisia, 1,8–3 senttimetriä pitkiä ja 1,2–2,5 senttimetriä leveitä. Ne ovat siten keskimäärin pienempiä kuin kiinankeihäskuusen kävyt tavallisesti. Etelä-Kiinan meri
Etelä-Kiinan meri on Kiinan eteläpuolella sijaitseva Tyynenmeren reunameri. Se rajoittuu idässä Taiwanin saareen ja Filippiineihin, etelässä Borneon saareen ja lännessä Indokiinan ja Malakan niemimaihin. Sen pinta-ala on laskentatavasta riippuen 3 000 000 – 3 500 000 neliökilometriä, ja se on maailman kuudenneksi suurin merialue viiden valtameren jälkeen. Meren keskisyvyys on 1 212 metriä. Kiinankyhmylisko
Kiinankyhmyliskot selviytyvät talvesta horrostamalla. Vaikka liskot yleensä ovat yksineläjiä, ne saattavat kokoontua kallionhalkeamiin ja puunkoloihin ennen talvehtimista. Talvehtiminen alkaa marraskuussa, jolloin veden lämpötila laskee alle 15,5 asteen, ja loppuu maaliskuussa, kun lampien vesi lämpenee. Kielokukko
Kielokukko kasvaa 6 - 7,5 mm pitkäksi Sen kuori on kirkkaan punainen. Sen voi erottaa sukulaisestaan liljakukosta siitä, että pää ja jalat ovat liljakukolla mustat, kielokukolla punaiset. Kiinanaurinkomäyrä
Kiinanaurinkomäyrän levinneisyys kattaa Koillis-Intian, Etelä-Kiinan ja osan Indonesiaa. Se suosii ruohikkoisia alueita, joilla kasvaa puita, sillä hyvänä kiipeilijänä se hakee toisinaan ravintonsa puista. Se on yöaktiivinen ja oleskelee päivisin maanalaisissa onkaloissa. Kiinanpunapuu
Lehdet ovat litteitä ja muodoltaan tasasoukkia. Vanhempien puiden lehdet ovat tavallisesti 0,8–1,5 senttimetriä pitkiä ja 1,2–2 millimetriä leveitä. Nuorten puiden lehdet ovat pidempiä, usein 24–32 millimetriä pitkiä ja joskus jopa 64 millimetriä pitkiä. Lehtilavan kärki on usein tylppä, mutta latvaversojen lehdissä terävä. Lehdissä on keskisuoni, joka on lehden yläpinnalla painautunut ja alapinnalla kohonnut. Ilmaraot sijaitsevat lehden alapinnalla. Lehdet kasvavat tavallisesti 2–5 millimetrin etäisyydellä toisistaan 45–60 asteen kulmassa verson rankaan. Kiinanpunapuu on kesävihanta ja pudottaa lehtensä ja karisevat kasvuversonsa talveksi. Lehtien syysväritys vaihtelee oranssista punaiseen. Kiinanalligaattori
Kiinanalligaattori kasvaa yleensä korkeintaan kaksimetriseksi, mutta vankeudessa se on kasvanut jopa nelimetriseksi. Kiinanalligaattori muistuttaa hyvin paljon mississippinalligaattoria, ja kuuluu samaan sukuun. Kiinanalligaattorin ruumis on litteä ja sen leuat ovat voimakkaat, mutta melko lyhyet. Pää on verraten pieni ruumiin kokoon nähden. Päässä on silmien yläpuolella samantapaiset sarveislevyt, kuten monilla kaimaaneilla. Häntä on lyhyt. Jalat ovat pienehköt ja niistä puuttuu varpaita yhdistävä räpyläpoimu. Kiinanalligaattori liikkuu maalla kömpelösti. Kiinanpunapuu
Oksanhaarat ovat yleensä riippuvia ja kaljuja. Ne jakautuvat pysyviin ja kariseviin versoihin. Pysyvät oksanhaarat ovat nuorena punertavan ruskeita. Niistä kasvaa lehtien lisäksi silmuja ja versoja. Lateraaliset karisevat versot ovat yleensä vihreitä ja kasvavat kaksirivisesti vastakkaisesti. Niissä kasvaa tavallisesti vain lehtiä. Silmut ovat munanmuotoisia tai luumunmuotoisia, tylppäkärkisiä, 2,5–5 millimetriä pitkiä ja 1,3–3 millimetriä leveitä. Ne ovat yleensä asettuneet vastakkaisesti. Silmusuomut ovat punertavan tai kellertävän ruskeita ja muodoltaan puikeita. Kiinan muuri
Muurin itäisin osa sijaitsee Hebein maakunnassa. Siellä on myös muuria esittelevä museo. Muurin itäinen pää, nimeltään Laolongtou (”Vanha lohikäärmeenpää”), on lohikäärmeen pään muotoinen rakennelma neljä kilometriä rannikkokaupunki Shanhaiguanista etelään. Se ulottuu 23 metriä mereen, ja se rakennettiin vuonna 1579. Kiinansinisade
Sopivassa ympäristössä kiinansinisade voi kasvaa todella suureksi ja vanhaksi. Suurin tunnettu yksilö on Sierra Madressa Kaliforniassa kasvava köynnös, joka istutettiin vuonna 1892, ja johon nykyisin puhkeaa yli 1,5 miljoonaa kukkaterttua vuosittain. Keminängelmä
Keminängelmä kasvaa noin metrin korkuiseksi. Juurakko on lyhyt. Varsi on usein hieman nystykarvainen ja yläosasta haarova. Lehdet ovat korvakkeellisia. Lehtilapa on 10–25 senttimetriä pitkä, leveän kolmiomainen, pituudensa levyinen ja kolme kertaa parilehdykkäinen. Lehdykät ovat tavallisesti 15–25 millimetriä leveitä, 3–5-liuskaisia, muodoltaan usein melko pyöreitä tai puolitoista kertaa leveytensä pituisia. Liuskat ovat lyhytsuippuisia, isoissa lehdissä hieman ulospäisiä. Lehdyköitten ruodit ovat korvakkeettomia. Varren ja haarojen päissä oleva kukinto on kerrannaishuiskilo, joka on lyhyt, lehdekäs ja niukkakukkainen. Pystyhköt kukat ovat hyvin pitkäperäisiä. Varhain varisevia kehälehtiä on neljä tai viisi kappaletta. Väriltään ne vaihtelevat vihertävistä sinipunertaviin. Runsaslukuiset heteet ovat pystyjä ja keltaisia. Heteen palhot ovat 3–5,5 mm pitkiä, suipot ponnet 2–3,5 mm pitkiä. Suomessa keminängelmä kukkii heinä-elokuussa. Kukinnan jälkeen kehittyvät 2,5–5 mm pitkät pähkylät. Ne ovat perättömiä, 8-harjuisia, ja niiden ota ja luottipinta ovat 1–1,5 mm pitkät. Keminängelmä on myrkyllinen kasvilaji. Kiinankyhmylisko
Kiinankyhmylisko ("Shinisaurus crocodilurus") on osittain vedessä elävä liskolaji, jota tavataan vain Kaakkois-Kiinasta ja Koillis-Vietnamista. Laji on erittäin uhanalainen. Se on sukunsa ja heimonsa ainoa laji. Kyhmyniskakrokotiili
Kyhmyniskakrokotiili kasvaa yleensä kolmimetriseksi, mutta voi kasvaa jopa 4,7 metriä pitkäksi ja painaa 58 kiloa. Kyhmyniskakrokotiili muistuttaa paljon amerikankrokotiilia ja kuubankrokotiilia. Kyhmyniskakrokotiililla on samanlainen kuono ja leuat kuin amerikankrokotiililla, mutta kyhmyniskrokotiili on sitä pienempi. Myös lajien luuston rakenne on erilainen. Kyhmyniskakrokotiilin yläleuan kärkiosan muodostava luu on takaosastaan lyhyt, ja se liittyy kaarimaisella saumalla yläleuan takaosan muodostavaan luuhun. Hammaskuopat ovat neliömäiset toisin kuin amerikankrokotiililla. Hampaita on 66–68 kappaletta. Sen ruumis on pitkänomainen ja niskassa näkyy neljän sarveiskilven muodostama nelikulmio, jonka sivuilla on kaksi pienempää kilpeä. Jalkojen kilvet ovat pienet. Aikuinen yksilö on ruskeanharmaa ja sen silmät ovat hopeanharmaat. Nuoret eläimet ovat kellertäviä ja mustapäisiä. Guatemalasta on löydetty muutaman miljoonan vuoden ikäisistä kerrostumista kyhmykrokotiilin luita. Joukossa on muun muassa yläleuan luu, jossa on samanlaiset hammaskuopat kuin lajin nykyään elävillä yksilöillä. Kyhmyhuulikala
Kyhmyhuulikala ("Cheilinus undulatus") on huulikalojen heimon suurin laji, jonka pituus on jopa 2,30 metriä ja paino 190 kiloa. Täysikasvuiset yksilöt tunnistaa paitsi suuresta koostaan, myös otsan huomiota herättävästä kyhmystä sekä paksuista, kumisista huulista. Nuorilla yksilöillä on tummien, aaltoilevien viivojen pari, joka jatkuu silmien taakaa, pitkänomainen tumma merkintä ruumiin suomuissa sekä keltainen pyrstöevän reuna. Kiinankeihäskuusi
Kiinankeihäskuusi kasvaa luontaisena eteläisessä Kiinassa, Taiwanissa, Vietnamissa, Laosissa sekä mahdollisesti Kambodžassa. Sitä esiintyy 200–2 800 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajia on pitkään kasvatettu laajalti itäisessä Aasiassa, eikä sen alkuperäisestä levinneisyysalueesta ole varmuutta. Kiinan ympäristöpolitiikka
Yli 40 % Kiinasta on autiomaata. 2000-luvun lopussa Kiinan aavikoituminen laajeni 3 600 km vuodessa. Gobin autiomaa on 150 km Pekingistä. Pohjois-Kiinan metsäkato ja aavikoituminen aiheuttavat hiekkamyrskyjä Pekingiin. Kiinalaiset arvioivat, että miljoona tonnia Gobin hiekkaa kulkeutuu Pekingiin vuosittain. Kiinan hiekkamyrskyt ulottuvat USA:n asti. Engelmanninkuusi
Engelmanninkuusi kasvaa yleensä 25–40 metrin pituiseksi, parhaimmillaan 65 metriä ja rungonpaksuudeltaan 1,5-metriseksi. Kaarna on ohut ja suomumainen ja hilseilee pois pyöreinä paloina, jotka ovat halkaisijaltaan 5–10 cm. Latvusto on nuorena kapea. Vuosiversot ovat ruskean-oranssinkeltaisia, tiheästi untuvakarvaisia. Neulaset ovat 15–30 mm pitkiä, pehmeitä, päältä sinivihreitä ja alapuolelta sinivalkoisia. Kiinan muuri
Suositun käsityksen mukaan Kiinan muuri olisi ainoa ihmisen tekemä rakennelma, joka näkyisi paljaalla silmällä Maan kiertoradalta tai Kuusta. Ihmissilmä ei kuitenkaan pysty näkemään seitsemän metrin levyistä rakennelmaa niin kaukaa. Näkyäkseen paljaalla silmällä Maan kiertoradalta rakennelman tulisi olla satoja metrejä leveä, eikä sen pituus auta asiaa. Yksikään avaruuslentäjä ei ole myöskään väittänyt nähneensä muuria lennollaan, ei edes taikonautti Yang Liwei vuonna 2003. Kiinalais-yhdysvaltalainen astronautti Leroy Chiao onnistui 2000-luvulla ottamaan kiertoradalla sijaitsevalta Kansainväliseltä avaruusasemalta voimakkaasti suurentavalla linssillä valokuvan, jossa muuri näkyi heikosti. Astronauttien mukaan maapallolla on kuitenkin muita kohteita, jotka näkyvät hyvissä olosuhteissa kaukoputken avulla Kiinan muuriakin selkeämmin. Kiinan pyramidit
Kiinan pyramidit ovat Kiinassa sijaitsevat noin 100 pyramidimaista hautakumpua.
Ne muistuttavat karkealta muodoltaan tasalakisia, loivareunaisia pyramideja olen yleensä porrasmaisia. Monet niistä ovat 100 kilometrin säteellä Xi'an:ista, Qin Chuanin tasangoilla
"Kielletyllä alueella" Shaanxin maakunnassa Keski-Kiinassa. Erään pyramidin kanta on noin 50 metriä. Kiinanaavikkokissa
Turkin väriä lukuun ottamatta tämä kissa muistuttaa ulkomuodoltaan eurooppalaista villikissaa. Sen pituus on 80 cm, hännän pituus 35 cm. Turkki on hiekanvärinen, mahapuoli lähes valkea, jaloissa ja hännässä on musta raidoitus. Lisäksi sen vartalossa on vaaleita pystyraitoja, jotka tuskin erottuvat. Talviturkki on kesäturkkia tuuheampi, sillä se elää kylmillä alueilla. Se painaa noin kuusi kiloa. Kiinanpunapuu
Kiinanpunapuu on yksikotinen. Erilliset hede- ja emikävyt kasvavat samoissa puuyksilöissä. Pölytys tapahtuu helmi-maaliskuussa ennen lehtien puhkeamista. Siemenet kypsyvät samana vuonna. Hedekävyt ovat munanmuotoisia, 2,5–5,5 millimetriä pitkiä ja 2–3,8 millimetriä leveitä. Ne ovat asettuneet ristikkäisesti. Hedekävyt koostuvat yleensä 15–20 ristikkäisestä hedelehdestä. Siemeniä tuottavat emikävyt ovat pölytyksen aikana noin 9 millimetriä pitkiä ja 5,5 millimetriä leveitä. Siementen kypsyessä kävyt ovat yleensä lähes pallomaisia tai lyhyen lieriömäisiä, 1,4–2,5 senttimetriä pitkiä ja 1,6–2,3 senttimetriä leveitä. Käpysuomut ovat leveänsoikeita tai kolmiomaisia. Niitä on 20–30, ja ne ovat asettuneet pareittain ristikkäisesti. Siemenet ovat noin viisi millimetriä pitkiä. Niitä ympäröi kaksi lenninsiipeä. Jaakonvillakko
Jaakonvillakko on kaksi- tai monivuotinen. Se kasvaa 30–100 senttimetriä korkeaksi. Alemmat lehdet ovat 10–20 cm pitkiä. Ne ovat 1–2 kertaan parijakoiset, lehtiliuskat ovat iso- ja tylppähampaiset. Jaakonvillakon kukintona on runsasmykeröinen huiskilomainen mykeröstö. Yksittäiset mykeröt ovat 1,5–2,5 cm leveitä ja niissä on 12–15 keltaista kielimäistä laitakukkaa. Helmijoki
Jos Helmijoen alkuvirtana toimivia vesistön yläjuoksun jokia luetaan kokonaisuudeksi, kuten jotkut lähteet tekevät, Helmijoen vesistön pituudeksi saadaan noin 2 400 kilometriä. Tämä olisi Kiinan kolmanneksi pisin jokialue. Aasianuikkukana
Aasianuikkukana kasvaa noin 53 senttiä pitkäksi. Sen räpyläliuskat ovat keltaiset, mutta muuten jalat ovat kirkkaanvihreät. Päälaki, naama ja kurkku ovat mustat, ja naaralla kurkun reunat ja keskusta ovat valkoiset. Koiraalla on valkoista vain kurkun reunoilla.