Mitä parafyleettinen ryhmä tarkoittaa?
Parafyleettinen ryhmä
Parafyleettinen ryhmä on kladistiikassa karsittu monofyleettinen eliöiden ryhmä (kladi), joka sisältää lajien yhteisen kantamuodon, mutta sulkee pois tiettyjä monofyleettisiä ryhmiä - yleensä yhden tai kahden. Nykyisessä tieteellisessä luokittelussa parafyleettistä ryhmää ei yleensä pidetä suositeltavana. Termiä "parafyleettinen" käytetään pääasiassa fylogenetiikassa, mutta joskus myös kielihistoriassa.
Biarmosuchia
Tästä syystä voikin olla ettei Biarmosuchia kokonaisuudessaan ole oikea erillinen terapsidien kehityslinja, vaan että se olisi muiden terapsidien suhteen parafyleettinen, eli muut terapsidien ryhmät olisivat polveutuneet siitä. Jos asia on näin, niin se tarkoittaisi sitä ettei Biarmosuchiaa voisi nykyisin käytetyn kladistisen luokittelun mukaan pitää varsinaisena taksonomisena ryhmänä, sillä osa sen jäsenistä olisi läheisempää sukua muille terapsdeille kuin toisille Biarmosuchian jäsenille. Meridelfiinit
DNA-tutkimusten perusteella suku "Stenella" vaikuttaisi olevan parafyleettinen ryhmä, ja sen tietellinen luokittelu menee luultavasti uusiksi. Suomumatelijat
Näistä liskot muodostavat parafyleettisen ryhmän. Uudemmissa luokitteluissa nimeä Sauria käytetään linnuista ja matelijoista yleisesti, ja Squamata on jaoteltu eri tavalla: Suojaryhmä
Suojaryhmä on orgaanisissa synteesissä käytetty ryhmä, joka estää jonkin funktionaalisen ryhmän epätoivotun reaktiivisuuden. Suojaryhmien käyttö on tyypillisesti erityisesti rakenteeltaan monimutkaisten useita mahdollisesti reaktio-olosuhteissa reagoivia funktionaalisia ryhmiä sisältävien orgaanisten molekyylien synteeseissä. Kun suojaryhmää ei enää tarvita, se poistetaan. Diatsoyhdisteet
Alifaattiset diatsoyhdisteet ovat suhteellisen pysymättömiä ja saattavat reagoida hyvin voimakkaasti jopa räjähdysmäisesti. Tunnetuin ja käytetyin ryhmän yhdisteistä on diatsometaani. Diatsokarbonyyliyhdisteet ovat hieman pysyvämpiä. Alifaattisten diatsoyhdisteiden rakenteesta oli epäselvyyttä 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa. Epäselvyys koski sitä sisältävätkö diatsoyhdisteet syklisen diatsiriinirakenteen vai ovatko ne avoketjuisia. Vuonna 1911 Johannes Thiele esitti, että alifaattiset diatsoyhdisteet ovat avoketjuisia. Alifaattisilla diatsoyhdisteillä on useita resonanssimuotoja. Tyypillisin tapa valmistaa alifaattisia diatsoyhdisteitä on niin kutsuttu diatsoryhmän siirtoreaktio, jossa areenisulfonyyliatsidit reagoivat happamia vetyjä sisältävien orgaanisten yhdisteiden kanssa. Prokiraalisuus
Orgaaninen yhdiste on tasomainen hiilistomin kohdalta hiiliatomin ollessa sp-hybridisoitunut. Esimerkkejä tällaisista yhdisteistä ovat karbonyyliyhdisteet. Prokiraalisia karbonyyliyhdisteitä ovat esimerkiksi aldehydit ja ketonit, joiden alkyyliryhmät ovat keskenään erilaisia. Näiden molekyylien prokiraalinen keskus on karbonyyliryhmän hiiliatomi, joka reagoi additioreaktiolla muodostaen kiraalisen yhdisteen. Tällaisissa tapauksissa prokiraalinen keskus on tasomainen ja additioreaktio voi tapahtua kummalta puolelta tahansa. Re-puoli on se puoli, jonka suunnalta additioreaktion tapahtuessa muodostuu R-isomeeri ja mikäli reaktio tapahtuu si-puolelta muodostuu S-isomeeri. Funktionaalinen ryhmä
Orgaaniset yhdisteet luokitellaan funktionaalisten (toiminnallisten t. reaktiokykyisten) ryhmien perusteella. Orgaanisten yhdisteiden käyttäytyminen kemiallisissa reaktioissa perustuu ensisijaisesti niiden funktionaaliseen ryhmään, ja sen vuoksi samaan ryhmään kuuluvat
orgaaniset yhdisteet ovat aina kemialliselta luonteeltaan samanlaisia (esimerkiksi hiilivedyt, alkoholit, karboksyylihapot). Toisinaan funktionaalinen ryhmä vaikuttaa molekyyliorbitaaleihin niin, että reaktio tapahtuu täysin toisessa osassa molekyyliä. Tästä ilmiöstä löytyy useita esimerkkejä biokemiassa, muun muassa retinolin eli A-vitamiinin aldehydin cis-trans-isomeerinen reversiibeli (palautuva) signaali opsiini-proteiinille, joka välittää näköaistimuksen edelleen. Fosforibosyylipyrofosfaatti
Fosforibosyylipyrofosfaatti toimii fosfaattiryhmän luovuttajana puuriinimonofosfaattinukleotiden synteeseissä. Yhdisteestä pyrofosfaattiryhmä voi liittyä suoraan muun muassa adeniiniin, guaniiniin ja hypoksantiiniin, jolloin muodostuu AMP:tä, GMP:tä ja IMP:tä. Reaktioita katalysoivat entsyymit ovat adeniinifosfosribosyylitransferaasi ja hypoksantiini-guaniinifosforibosyylitransferaasi. IMP-molekyyli ja siitä muut nukleotidit voivat muodostua fosforibosyylipyrofosfaatista myös toista reittiä pitkin, jonka yhtä vaihetta katalysoi amidofosforibosyylitransferaasi, joka käyttää substraattinaan fosforibosyylipyrofosfaattia. Parafilia
Psykologisessa tautiluokituksessa parafiliat kuuluvat seksuaalisiin käyttäytymis- ja kohdehäiriöihin (ICD-tautiluokituksessa luokka F65) ja ne tarkoittavat erotoseksuaalista ja psykologista tilaa, jossa yksilö on toistuvasti ja pakkomielteisesti riippuvainen jostakin epätavallisesta tai sosiaalisesti ei-hyväksyttävästä ärsykkeestä seksuaalisen mielihyvän kohteena tai välineenä. ICD-tautiluokituksen kolmannessa painoksessa osa luokan F65 koodeista on poistunut käytöstä. Galaktokinaasi
Galaktokinaasin katalysoiman mekanismin keskeisessä osassa on entsyymin aktiivisen kohdan aspartaattiryhmä, joka ottaa vastaan protonin eräältä galaktoosin hydroksyyliryhmältä. Näin hydroksyyliryhmästä muodostuu alkoksidi, joka on nukleofiilisempi kuin hydroksyyliryhmä. Tämä alkoksidiryhmä reagoi ATP:n kanssa ja tuotteena mudostuu galaktoosi-1-fosfaattia ja ADP-molekyyli. Luonnonkosmetiikka
Joidenkin synteettisten aineiden haitallisuudesta on myös esitetty kiistanalaista tutkimustietoa. Yksi kiistanalaisista aineryhmistä on esimerkiksi parabeenit. Joidenkin tutkimusten mukaan parabeenit kulkeutuvat kudoksiin ja voivat esimerkiksi aiheuttaa rintasyöpää; mutta on myös tutkimuksia, joiden mukaan tätä ei voida varmuudella osoittaa. Parapsykologia
Suomessa akateemista mielenkiintoa aiheeseen oli etenkin 1950- ja 60-luvuilla. Akateemisesti koulutetut jättivät tutkimusseurat, joihin jäi vain maallikoita. Niistä muodostuikin enemmän keskustelu- ja harrastuskerhoja. Ne suuntautuivat samaan aikaan enemmän spiritismiin, ja niihin tuli mukaan uutta mystis-uskonnollisuutta, kuten idän uskontoja, teosofiaa ja ufokulttuuria. Nykyisin paranormaalia koskeva tutkimustoiminta Suomessa edustaa lähinnä anomalistista psykologiaa ja folkloristiikkaa. Paracryphiaceae
Paracryphiaceae on kotoisin Filippiineiltä Uuteen-Seelantiin ja Uuteen-Kaledoniaan ulottuvalta alueelta. Glutamaatti-1-semialdehydi
Kasvit ja bakteerit muodostavat glutamaatti-1-semialdehydiä glutamiinin ja siirtäjä-RNA:n muodostamasta kompleksista. Tätä reaktiota katalysoiva entsyymi on glutamyyli-tRNA-reduktaasi, joka pelkistää aminoryhmään α-asemassa olevan karboksyylihapporyhmän aldehydiryhmäksi. Porfyriinien biosynteesin seuraavassa vaiheessa glutamaatti-1-semialdehydi isomeroidaan aminolevuliinihapoksi glutamaatti-1-semialdehydi-2,1-aminomutaasin eli glutamaatti-1-semialdehydiaminotransferaasin katalysoimana. Aminoaldehydit ovat yleensä erittäin epästabiileja ja reaktiivisia, minkä vuoksi glutamaatti-1-semialdehydin muodostuminen osana porfyriinien biosynteesiä on herättänyt epäilyksiä. Yhdisteen on myös esitetty esiintyvän soluissa stabiilimpina muotoina esimerkiksi hydraattina tai rengasrakenteisena tetrahydropyranonijohdannaisena. On myös mahdollista, että glutamyyli-t-RNA-reduktaasi ja glutamaatti-1-semialdehydi-2,1-aminomutaasi ovat entsyymikompleksi, jossa glutamaatti-1-semialdehydi siirtyy entsyymiltä toiselle hydrofobista kanavaa pitkin. Asteridit
Asteridit on monofyleettinen ryhmä. Se sisältää kaksi pääryhmää, Euasteridit I ja Euasteridit II. Lien tyyppinen yksinkertainen ryhmä
Suzuki löysi uuden äärettomän joukon ryhmiä, jotka eivät näyttäneet ensisilmäyksellä
liittyvän tunnettuihin algebrallisiin ryhmiin. Ree tiesi, että algebrallisella ryhmälla B2 oli "lisä"automorfismi karakteristikaa 2,
jonka neliö oli Frobeniuksen automorfismi. Hän keksi, että jos karakteristikaa kaksi olevalla äärellisellä kunnalla on automorfismi, jonka neliö
on Frobeniuksen kuvaus, niin Steinbergin konstruktion tapaisella analogisella konstruktiolla saadaan Suzukin ryhmät. Kunnat, joiden automorfismi on
tällainen, ovat kertalukua formula_1 ja niitä vastaat ryhmät ovat Suzukin ryhmät Glukoosi-6-fosfaatti
Soluissa glukoosimolekyyli kuudenteen hiiliatomiin liitetään fosfaattiryhmä. Useimmissa kudoksissa fosfaattiryhmän liittämistä katalysoi heksokinaasientsyymi. Maksan parenkyymisoluissa ja haimasaarekkeessa reaktiota katalysoiva entsyymi on heksokinaasin sijasta glukokinaasi. Fosfaattiryhmän lähteenä reaktioissa toimii ATP-molekyyli. Paracryphiaceae
Suvun ainoa laji "Paracryphia alticola" kasvaa Uudessa-Kaledoniassa. Sen soluissa on oksalaattikiteitä, ja karvat ovat yksisoluisia. Silmu on suomuinen. Lehdet ovat tavallisesti hammaslaitaiset. Kasvi on sekasopuinen niin, että samassa yksilössä voi olla sekä kaksineuvoisia että hedekukkia (andromonoeekkisyys). Kukinto on terminaalinen ja haarainen, ja kukat ovat perättömiä. Kehälehdet ovat karisevia. Heteitä on 8-11, ja sikiäin koostuu 8-15 yhteen kasvaneesta emilehdestä, joiden keskeltä erilliset vartalot nousevat. Kukassa ei ole mesiäistä. Kussakin emilehdessä on neljä siemenaihetta, joiden nukelluksessa on laitasolukko (krassinukellaattinen eli paksusydäminen siemenaihe). Kota avautuu tyvestä alkaen ja siinä on pysyvä keskipylväs. Siemenet ovat siivellisiä, ja alkeisjuuri on suhteellisen pitkä. Kryptinen laji
Kryptinen laji tarkoittaa eliöryhmää, joka ulkoasunsa perusteella on täysin identtinen jonkin toisen eliölajin kanssa, mutta joka muodostaa oman eliölajinsa. Kryptiset lajit muodostavat ryhmiä, joissa lajien välisiä eroja on melko vaikea havaita. Erottavana tekijänä voi toimia esimerkiksi käyttäytyminen tai ero DNA:ssa. Kryptisten lajien ryhmän muodostavat esimerkiksi "Chrysopidae"-harsokorennot, jotka on luokiteltu lajeiksi ääntelyn perusteella, ja kenttämyyrän ja idänkenttämyyrän lajipari. Perusryhmä
Perusryhmä ja biologinen lajikäsite määritellään sitä kautta, voivatko kaksi populaatiota lisääntyä keskenään. Keskenään lisääntymiskelpoiset populaatiot kuuluvat samaan lajiin. Samaan perusryhmään kuuluvat ne populaatiot, jotka voivat suoraan lisääntyä keskenään sekä ne populaatiot, joilla on epäsuora lisääntymislinkki toiseen populaatioon. Jos esimerkiksi lajit A ja B lisääntyvät keskenään ja samanaikaisesti B lisääntyy C:n kanssa, kuuluvat A, B ja C samaa perusryhmään vaikka A ei lisääntyisi C:n kanssa – koska epäsuora risteymä B+C yhdistää ne toisiinsa. Käsitteen on tehnyt tunnetuksi professori Siegfried Scherer:
Perusryhmän esitetään tukevan sitä, että mikroevoluutio ei kasaudu makroevoluutioksi, koska Fosfopanteteiini
Fosfopanteteiini on prosteettinen ryhmä asyylikantajaproteiineissa. Tämä proteiini on osa useita entsyymikomplekseja esimerkiksi rasvahapposyntaasia, polyketidisyntaaseja, gramisidiini-S-syntaasia sekä ei-ribosomaalisia peptidisyntaaseja. Näissä entsyymikomplekseissa karboksyylihappopohjainen susbtraatti on sitoutuneena fosfopanteteiinin tioliryhmään. Fosfopanteteiinin tehtävä on aktivoida näiden karboksyylihappojen karboksyyliryhmiä tekemällä niistä reaktiivisemman tioesterin. Parapsykologia
Järjestäytynyt parapsykologian tutkimus kehittyi 1800-luvun jälkipuolella, jolloin alkanutta vaihetta kutsutaan ”psyykilliseksi tutkimukseksi”. Sitä edelsi kasvava kiinnostus erilaisia paranormaaleja väitteitä kohtaan, joka liittyi spiritismin suosion nousuun ja jota olivat pohjustaneet näkymättömien sähkömagneettisten aaltojen löytyminen, mesmeristien kokeilut, julkisuutta saaneet kummitustapaukset ja läntisen esoterian suosion kasvu. Spritistit yrittävät ottaa yhteyttä erilaisiin henkiolentoihin, ja 1800-luvulla kehittyi alalle eräänlainen asiantuntijaryhmä, meediot. He kiertelivät antamassa näytöksiä, joissa he toimivat välittäjänä yleisön ja henkien välillä. Lisäksi he esittelivät muitakin epätavallisia taitoja. Parabolinen peiliantenni
jossa Nukleosidit
Deoksiriboosin ja riboosin 5' hydroksyyliryhmä (-OH) muutetaan fosfaattiestereiksi yleensä fosfaattiryhmän lisäyksellä ryhmän happiatomiin. Reaktiota katalysoi kinaasientsyymi (kinaasit ovat entsyymiperhe, jotka katalysoivat fosfaattiryhmien lisäystä). Fosfaattiryhmällisestä nukleosidistä käytetään nyt nimitystä deoksiribonukleotidi tai ribonukleotidi, riippuen sokerista. Nukleotideillä voi olla yhdestä kolmeen fosfaattiryhmää 5-hiilessään. Kinaasi
Kinaasi on entsyymi, joka siirtää fosfaattiryhmiä korkeaenergisiltä luovuttajamolekyyleiltä (kuten ATP:ltä) tietyille kohdemolekyyleille (substraateille). Tätä fosfaattiryhmien siirtoa kutsutaan "fosforylaatioksi". Fosfaattiryhmien poiston eli "defosforylaation" tekevät puolestaan fosfataasientsyymit. Uroporfyrinogeeni III
Uroporfyrinogeeni III:a muodostuu hydroksimetyylibilaanista uroporfyrinogeeni III-syntaasientsyymin katalysoimana. Yhdiste on porfyriinien biosynteesissä ensimmäinen porfyriinirakenteellinen välivaihe. Seuraava vaihe hemiryhmän ja eräiden muiden porfyriinien biosynteesissä on dekarboksylaatioreaktio, jossa muodostuu tuotteena koproporfyrinogeeni III:a. Tätä reaktiota katalysoi uroporfyrinogeenidekarboksylaasi. Yhdistettä kertyy elimistöön harvinaisessa perinnöllisessa porfyrioihin kuuluvassa sairaudessa Porphyria cutanea tardassa. Oireina ovat muun muassa valoherkkyys. Ekskavaatit
Ekskavaatit näyttävät jakautuvan neljään eri ryhmään. Silmälevät ja harvasiimaeliöt eli kinetoplastidit muodostavat monofyleettisen pääjaksonsa "Euglenozoa" (Silmäeliöt), jonka edustajilla on tyypillisenä rakennepiirteenä mitokondrioiden sisäkalvojen kiekkomaiset kristat eli kalvopoimut. Silmälevät ovat vedessä eläviä yleensä yhteyttäviä levämäisiä yksisoluisia eliöitä. Kinetoplastideihin kuuluu unitautia aiheuttava "Trypanosoma"-loisio. Metamonada-pääjaksoon kuuluvilla eilöillä ei ole mitokondrioita, ja niihin lukeutuu mm. vatsatautia aiheuttava "Giardia"-loinen. Ameboflagellaatit ovat eliöitä, jotka kykenevät vaihtelemaan elomuotoaan amebamaisen ja uintisiimallisen välillä. Fotosynteesi
Kumpikin fotosysteemi käsittää antennikompleksin, joka kerää valon, ja reaktiokeskuksen, jossa tapahtuu elektronin viritys korkeammalle energiatasolle.
PS II:n antennikompleksi käsittää 35–40 klorofyllimolekyyliä ja 6–12 karetenoidia. Reaktiokeskusklorofylli on P680 klorofyllierikoispari. PS II:n tärkein tehtävä on elektronien riisto vesimolekyyleiltä.
PS I on erittäin suuri membraaniproteiinikompleksi, joka koostuu 11–13 proteiinialayksiköstä. Reaktiokeskuksessa toimii P700 klorofyllierikoispari. PS I katalysoi valoenergian siirtymistä plastosyaniiniproteiinilta, joka sijaitsee tylakoidin luumenin puoleisella osalla kalvoa, ferredoksiinille, joka sijaitsee tylakoidin strooman puoleisella osalla kalvoa.
Yhteyttämisen raaka-aineena toimii hiilidioksidi, jonka kasvit ottavat ilmasta, veden alla olevat kasvit vedestä. Hiilidioksidista kasvit saavat kaiken orgaanisiin aineisiin tarvittavan hiilen.
Yhteyttämistuotteisiin sitoutunut hiili palautuu hiilidioksidina takaisin ilmakehään kasvien omassa, kasviainesten välittömien ja välillisten kuluttajien sekä hajottajien hengityksessä. Parafilia
Useimmiten parafilian kehitystä pidetään monietiologisena prosessina. Useilla parafiilikoilla on rikkinäinen tausta, jossa vanhemman ja lapsen vuorovaikutus on ollut häiriintynyttä tai puutteellista. Lapsi ei ole oppinut vastaanottamaan läheisyyttä, ja parafiilinen käyttäytyminen korvaa normaalia seksuaalisuuden, läheisyyden ja hellyyden kokemusta. Tämä selittäisi sen, miksi monilla parafiilikoilla ilmenee huonoa itsetuntoa, kyvyttömyyttä hellyyden ja empatian kokemisessa sekä vakavia puutteita sosiaalisissa taidoissa. Sulfataasit
Sulfataasien substraattikirjo on laaja ja substraatteja ovat niin aromaattiset kuin alifaattisetkin sulfaatit, sulfonaatit tai sulfamaatit. Tärkeän ryhmän muodostavat hiilihydraattisulfaatteja esimerkiksi glykosaminoglykaaneja hydrolysoivat entsyymit. Eri substraatteja katalysoivien ja eri eliöluokissa esiintyvien entsyymien rakenteessa ja toiminnassa on huomattavia yhtenäisyyksiä. Niitä on jopa niin paljon, että kaikkien sulfataasien alkuperän katsotaan olevan yhteinen. Tärkeä yhteneväisyys on muun muassa aktiivisen kohden formyyliglysiiniaminohappo, joka osallistuu hydrolyysimekanismiin. Tämä formyyliglysiiniaminohappo muodostuu sulfataaseihin translaation jälkeen kysteiiniaminohaposta. Alkusuiset
Nykytutkimuksen mukaan alkusuiset ja jälksuiset eivät ole evolutiivisessa mielessä sisarryhmiä. Alkusuiset eivät muodosta monofyleettistä taksonia, vaan ne muodostavat laajemman parafyleettisen perusjoukon, jonka parista jälkisuisten linja on kehittynyt. Vain osalla alkusuisiin luetuista lajeista on yllä kuvailtuja piirteitä. Esimerkiksi niveljalkaisista vain siimajalkaisilla ja joillakin leukakoukullisilla on spiraalinen vakoutuminen. Ongelmaa on pyritty korjaamaan jakamalla alkusuiset kahteen ryhmään (Aguinaldo et al., 1997): "Lophotrochozoa" (’värekarvalliset eläimet’) ja "Ecdysozoa" (’nahkansa luovat eläimet’). Alternoiva ryhmä
Alternoiva ryhmä on ryhmäteoriassa äärellisen joukon parillisten permutaatioiden ryhmä. Permutaatio on parillinen, jos se saavutetaan parillisella määrällä transpositioita, kun lähdetään peruspermutaatiosta. Jos permutaatio saavutetaan parittomalla määrällä transpositioita, on se pariton. Kun permutaatiossa kaksi lukua vaihdetaan keskenään niin tehdään transpositio. Joukon {1, ..., "n"} alternoivaa ryhmää kutsutaan astetta "n" olevaksi alternoivaksi ryhmäksi ja sitä merkitään "A" tai Alt("n"). Polyketidit
Polyketidi on sekundäärimetaboliitti, joita bakteerit, sienet, kasvit ja eläimet tuottavat biosynteesin avulla. Ne jaotellaan kolmeen ryhmään: tyypin I polyketidit (yleensä makrolidejä), tyypin II polyketidit (yleensä aromaattisia molekyylejä) ja tyypin III polyketidit (yleensä sienten tuottamia pieniä aromaattisia molekyylejä). Polykedidejä muodostuu lähes kaikissa elävissä organismeissa. Ne ovat rakenteellisesti hyvin monimutkaisia biologisesti aktiivisia yhdisteitä. Monet antibioottilääkkeet ovat rakenteeltaan polyketidejä. Antofylliitti
Täysin vetisessä, hiilidioksidittomassa ympäristössä ultramafiset kivet tapaavat muodostaa serpentiini-antigoriitti-brusiitti-tremoliitti-kokoumia (jotka ovat riippuvaisia MgO-pitoisuudesta), ja amfiboliitista granuliittiin -metamorfoosissa muodostuu metamorfista pyrokseenia tai oliviinia. Täten, antofylliittiä sisältävät ultramafiset kivet viittaavat ainakin viherliuskefasieksen metamorfoosiin, jossa on ollut mukana hiilidioksidipitoista metamorfista liuosta. Klassiset Lien ryhmät
Yleinen lineaarinen ryhmä "GL"("R") on kaikkien "R":n "R"-lineaaristen automorfismien muodostama ryhmä.
Tämän aliryhmänä saadaan erityinen lineaarinen ryhmä "SL"("R") ja tekijäryhmäksi saadaan projektiivinen yleinen lineaarinen ryhmä
"PGL"("R") = "GL"("R")/"Z"("GL"("R")) ja projektiivinen erityinen lineaarinen ryhmä 
"PSL"("R") = "SL"("R")/"Z"("SL"("R")). Projektiivinen erityinen lineaarinen ryhmä
"PSL"("R") reaalilukujen kunnan suhteen on yksinkertainen kun "n" ≥ 2, lukuun ottamatta tapauksia "n" = 2
ja kun kunnan kertaluku on kaksi tai kolme. Hydroksimetyylibilaani
Hydroksimetyylibilaani on pyrrolijohdannainen, jota muodostuu neljän porfobilinogeenimolekyylin kondensoituessa. Tätä reaktiota katalysoiva entsyymi on porfobilinogeenideaminaasi eli hydroksimetyylibilaanisyntaasi. Seuraavassa vaiheessa hydroksimetyylibilaani syklisoidaan uroporfyrinogeeni III:ksi ja tämä tapahtuu uroporfyrinogeeni III-syntaasin vaikutuksesta. Hydroksimetyylibilaani on suhteellisen epästabiili molekyyli ja syklisoituu biologisesti hyödyttömäksi uroporfyrinogeeni I:ksi ilman entsyymejäkin ja yleensä tämän yhdisteen muodostuminen on vähäistä. Lähtevä ryhmä
Lähtevä ryhmä eli poistuva ryhmä on kemiallisessa reaktiossa joko sähköisesti neutraali tai negatiivisesti varautunut atomi tai molekyyli, joka irtoaa reaktion lähtöaineesta. Lähtevä ryhmä voi ottaa mukaansa sidoselektronit jolloin sitä kutsutaan nukleofuugiksi. Tyypillisiä neutraaleja lähteviä ryhmiä ovat esimerkiksi vesi ja ammoniakki ja lähtevinä ryhminä yleisiä anioneja ovat esimerkiksi halogenidi- ja karboksylaatti-ionit. Parasympatomimeetit
Nimensä mukaisesti parasympatomimeetit vaikuttavat elimistöön kuin parasympaattinen hermosto tai vahvistavat parasympaattisen hermoston vaikutuksia kohde-elimissä, joita on useita eri puolilla elimistöä. Parasympatomimeetteihin nähden käänteisesti vaikuttavia, asetyylikoliinireseptoreita salpaavia, aineita kutsutaan antikolinergeiksi tai parasympatolyyteiksi. Vastaavasti tunnetaan sympatomimeetti ja sympatolyytti, jotka vaikuttavat sympaattiseen hermostoon. Tason yhtenevyyskuvaus
Näitä kahden­laisia diskreettejä ryhmiä voidaan myös yhdistellä. Diskreetit rotaatiot ja peilaukset annetun pisteen ympäri ja diskreetit trans­laatiot yhdessä muodostavat niin sanottuja friisi­ryhmiä () ja tapetti­ryhmiä (). Mielenkiintoista kylläkin, vain pieni osa ryhmistä, jotka liittyvät kiinteisiin pisteisiin, ovat yhteen­sopivia diskreettien trans­laatioiden kanssa. Itse asiassa tämä yhteen­sopivuus asettaa siinä määrin rajoittavia ehtoja, aina iso­morfis­meja myöten, että on olemassa vain seitsemän erilaista friisi­ryhmää ja 17 erilaista tapetti­ryhmää. Esimerkiksi viisikulmion symmetriat, D, eivät ole yhteen­sopivia trans­laatioiden diskreetin ryhmän kanssa. (Missä tahansa useampi­ulotteisessa avaruudessa on niin ikään vain äärellinen määrä tällaisia kristallo­grafisia ryhmiä, mutta niiden luku­määrä kasvaa nopeasti; esimerkiksi kolmessa ulottuvuudessa on 320 ja neljässä ulottuvuudessa 4783 ryhmää.) Perusryhmä
Perusryhmä on kreationistisessa kirjallisuudessa esiintyvä taksonominen käsite. Käsitteen avulla nuoren Maan kreationistit perustelevat näkemystään Raamatun mukaisesta luomiskertomuksesta ja että kaikkien nykyisten maalla elävien eläinten esi-isät olisivat olleet mukana Nooan arkissa Raamatussa kerrotun vedenpaisumuksen aikaan. Tiedeyhteisöissä käsitettä perusryhmä ja yleensäkin kaikkia Raamatun luomiskertomusta tukevia tieteellisinä esitettyjä väitteitä pidetään näennäistieteenä. Lyaasit
Lyaasit ovat entsyymejä, jotka katkaisevat atomien välisiä kovalenttisia sidoksia ja katalysoivat uusien sidosten muodostumista. Tyypillisiä reaktioita ovat eliminaatioreaktiot muodostaen kaksoissidoksia tai rengasrakenteita tai additioreaktiot kaksoissidokseen. Lyaasit poikkeavat hydrolaaseista siten, että ne eivät katalysoi hydrolyysiä eli veden liittämistä. Reaktioissa ei myöskään tapahdu hapetus- tai pelkistysreaktioita. Monien lyaasien katalysoimat reaktiot ovat reversiibeleitä ja voivat tapahtua kumpaan suntaan tahansa riippuen olosuhteista. Additioreaktioissa lyaaseja kutsutaan usein syntaaseiksi. Kaikkien lyaasien ryhmään kuuluvien entsyymien EC-numeron ensimmäinen numero on 4. Ryhmäajattelu
"Ryhmäajattelussa" jokainen ryhmän jäsen yrittää sopeuttaa mielipiteensä vastaamaan muun ryhmän ajattelua. Yleisesti tämä näyttää olevan järkevä lähestymistapa, mutta se saattaa myös johtaa tilanteeseen, jossa ryhmä päättää yhteisesti toimenpiteestä, josta jokainen yksilö olisi ilman ryhmää päättänyt toisin. Yksi kuuluisa esimerkki ryhmäajattelusta on Abilenen paradoksi, jossa perhe lähtee automatkalle, jolle kukaan ei haluaisi lähteä, mutta jokainen ajattelee muiden haluavan lähteä. Ryhmäajattelu syntyy helposti tilanteessa, jossa ryhmän jäsenet eivät jaksa selvittää päätöksen teon kannalta tärkeitä taustaolettamuksia. Ryhmäajattelu korostuu erityisesti kriisitilanteissa. Protoporfyrinogeenioksidaasi
Protoporfyrinogeenioksidaasin katalysoiman reaktion mekanismi koostuu neljästä tyydyttymättömän hiilten välisen sidoksen muodostamisesta. Entsyymin koentsyyminä toimiva FAD ottaa vastaa protonin protoporfyrinogeeni IX:n hiiliatomilta, joka sijaitsee pyrrolirenkaiden välissä. Protoninsiirtoa avustaa pyrrolirenkaan typpiatomin vapaa elektronipari ja muodostuu konjuguitunut aromaattinen rakenne. Samalla FAD pelkistyy FADH:ksi. Happi hapettaa pelkistyneen koentsyymin FAD:ksi ja pelkistyy itse vetyperoksidiksi. Tämä reaktiosarja toistuu vielä kolme kertaa ja tuotteeksi muodostuu protoporfyriini IX:ää. Joukko ja valta
Tarkastellessaan joukkokuvitelmien asemaa eri mielisairauksissa Canetti päätyy varsin kiehtoviin tuloksiin: skitsofreenikko koettaa kuvitellun joukon avulla vapautua käskyn odista; kasvuhaluiset joukot ovat paralyytikon puolella; juoppohullun harhat ovat joukoittaisia; paranooikkoa väijyvät vihamieliset joukkueet. Paranoia on leimallisesti vallan sairaus, ja kirja päättyy laajaan analyysiin leipzigilaisen tuomarin Daniel Schreberin muistelmista. Canetti asettaa rinnatuksin Daniel Schreberin ja Adolf Hitlerin: joukoilla oli sekä Schreberille että Hitlerille tärkeä poliittinen ja psyykkinen merkitys. Uroporfyrinogeeni III-syntaasi
Uroporfyrinogeeni III-syntaasi on lyaaseihin kuuluva entsyymi, joka katalysoi hydroksimetyylibilaanin syklisoitumista uroporfyrinogeeni III:ksi. Entsyymi osallistuu porfyriinien metaboliaan ja on osa muun muassa hemiryhmän, B-vitamiinin ja klorofyllin biosynteesiä. Entsyymiä esiintyy niin aitotumaisissa eliöissä kuin prokaryooteissakin. Uroporfyrinogeeni III-syntaasin EC-numero on EC 4.2.1.75 ja CAS-numero 37340-55-9. Parabeenit
Parabeenit ovat fenolijohdannaisten ryhmään kuuluvia orgaanisia yhdisteitä, jotka ovat parahydroksibentsoehapon eli p-hydroksibentsoehapon (CHO) estereitä. Parabeeneissa yhdisteen runkoon on liittynyt alkyyliryhmä. Zassenhausin ryhmä
Matematiikassa Zassenhausin ryhmä on äärellisen joukon formula_1 sellainen permutaatioryhmä formula_2, että: Nukleofiili
Nukleofiilisyyteen vaikuttaa myös elektroneja luovuttavien substituenttien läsnäolo, jotka ovat vuorovaikutuksessa nukleofiilisen atomin kanssa induktiivisten tai resonanssivaikutusten kautta. Esimerkiksi pyridiinirenkaan para-metyyliaminoryhmä on elektroneja luovuttava ja se lisää pyridiinin nukleofiilisyyttä. Sitä vastoin orto-fluoriosubstituentti on elektroneja puoleensavetävä ja se tekee pyridiinistä vähemmän nukleofiilisen. Prokiraalisuus
Mikäli orgaanisen yhdisteen rakenteessa on tetraedrimäinen sp-hybridisoitunut hiiliatomi, johon on sitoutunut kolme erilaista atomiryhmää, joista kaksi on ekeskenään samoja, muodostuu toisen tällaisen ryhmän korvautuessa kiraalinen molekyyli. Tämän molekyylin hiiliatomi on prokiraalinen keskus ja keskenään samankaltaiset ryhmät ovat enantiotooppisia, mikä tarkoittaa sitä, että toisen niistä korvautuessa muodostuu enantiomeereja. Jos molekyylissä on jo valmiiksi kiraalinen ryhmä ovat korvautuvat ryhmät diastereotooppisia ja korvautumisreaktiossa muodostuu diastereomeerejä. Keskenään samankaltaisia ryhmiä kutsutaan nimityksillä pro-R tai pro-S riippuen siitä, mikä on muodostuvan stereokeskuksen konfiguraatio. Mikäli konfiguraatio on R, on korvautunut ryhmä pro-R ja vastaavasti pro-S-rymän korvautuessa muodostuu S-enantiomeeri. Uridiinidifosfaattiglukoosi
UDP-glukoosi osallistuu myös galaktoosin aineenvaihduntaan. Galaktoosista muodostuu ensin galaktoosi-1-fosfaattia, jonka galaktosyyliryhmä vastaanottaa UDP-glukoosilta uridiinidifosfaattiryhmän galaktoosi-1-fosfaattiuridyylitransferaasin katalysoimana. Tuotteina muodostuu glukoosi-1-fosfaattia ja UDP-galaktoosia. Glukoosi ja galaktoosi ovat toistensa epimeerejä ja UDP-glukoosi ja UDP-galaktoosi voivat epimerisoitua toisikseen. Tätä reaktiota katalysoiva entsyymi on UDP-glukoosi-4-epimeraasi. Äärellisten yksinkertaisten ryhmien luokittelu
Ideana on, että näillä ryhmillä on involuution keskittäjänä komponentti, joka on pienempi kvasiyksinkertainen ryhmä, joka voidaan olettaa tunnetuksi induktion avulla. Siten luokitellakseen nämä ryhmät otetaan kaikki keskustamaiset laajennukset jokaisesta tunnetusta äärellisestä yksinkertaisesta ryhmästä ja etsitään kaikki yksinkertaiset ryhmät, joiden involuution keskittäjä on komponenttina. Tämä antaa suuren määrän eri tapauksia tarkastettavaksi. Ei ole pelkästään 26 sporadista ryhmää ja 16 perhettä Lien tyyppisiä ja alternoivia ryhmiä, vaan myös suuri joukko ryhmiä, joiden rankki on pieni tai jotka käyttäytyvät eri tavalla tarkasteltuna pienten kuntien suhteen. Nämä on käsiteltävä erikseen. Lisäksi Lien tyyppisten ryhmien tarkastelu parittoman ja parillisen karakteristikan tapauksessa on aika erilaista. Eläinkunta
Täsmällisemmässä taksonomiassa eläinkunta jaetaan kahteen alakuntaan: sienieläinmäisiin ("Parazoa") ja monisoluisiin ("Eumetazoa"). Sienieläinmäisiltä puuttuu kokonaan symmetrinen rakenne, kun taas monisoluisilla on tietty säännöllinen rakenne ja symmetria. Lisäksi monisoluisten kohdalla kudosrakenteet muodostavat elimiä, jotka vastaavasti ovat osa elimistöä (esim. ruoansulatuselimistö). Sienieläinmäisiin kuuluu kaksi pääjaksoa: laakkoeläimet ("Placozoa") ja sienieläimet ("Porifera"). "Eumetazoa"-alakunta jaetaan edelleen symmetriatyypin perusteella kahtia: säteittäissymmetrisiin ("Radiata") ja kaksikylkisiin ("Bilateria"). Kaksikylkisillä eläimillä on symmetria-akseli, jonka molemmilta puolilta löytyy vastaava osa. Esimerkiksi perhosen molemmat siivet ovat samanlaisia, mutta toinen on vain peilikuva. Kaksikylkissymmetrisiltä eläimiltä voidaan löytää etu- ja takapään lisäksi myös sivusuunnassa oikea ja vasen puoli sekä ylä- ja alapuoli. Säteittäissymmetrisiltä eläimiltä voidaan määrittää ainoastaan ylä- ja alapuoli ja ne voidaan jakaa usealla eri tavalla niin, että lopputuloksena on lähes identtiset osat. Paramagnetismi
Paramagneettiset aineet sisältävät pysyviä dipolimomentteja, "magneettisia momentteja", jotka johtuvat aineiden atomien elektronien spineistä ja rataliikemäärämomenteista. Nämä magneettiset momentit ovat ilman ulkoisen magneettikentän vaikutusta täysin epäjärjestäytyneessä tilassa, mutta ulkoisessa magneettikentässä niistä osa järjestäytyy osoittamaan magneettikentän kanssa samaan suuntaan. Kun ulkoisen magneettikentän voimakkuutta kasvatetaan, yhä useampi magneettinen momentti järjestäytyy sen suuntaiseksi. Lopulta saavutetaan "saturaatiomagnetisaatio", jossa kaikki magneettiset momentit ovat järjestäytyneitä ulkoisen magneettikentän suuntaisesti eikä magneettikentän voimakkuuden lisääminen enää muuta aineen tilaa. Käytännössä paramagneettisten aineiden saturaatiomagnetisaatio on erittäin vaikea saavuttaa paitsi hyvin matalissa lämpötiloissa. Paraabelirata
saadaan Viherlevät
Näkinpartaislevät eriytyivät omaksi ryhmäkseen jo varsin aikaisessa vaiheessa. Ne on luokiteltu joko omana kaarenaan "Charophyta", erillisinä luokkina viherlevien kaaressa ("Charophyceae", "Klebsormidiophyceae" jne) tai yhtenäisenä luokkana ("Charophyceae"). Niitä esiintyy lähes kaikissa maailman vesissä. Ne muistuttavat ulkoisesti vesikasveja: niillä on nivelikäs ja haaroittunut sekovarsi. Ne ovatkin kehittyneimpiä viherleviä ja läheistä sukua versokasveille. Koska niillä ja versokasveilla on yhteinen kantamuoto, mutta näkinpartaislevät on monissa luokitteluissa erotettu omaksi ryhmäkseen, näkinpartaislevät ovat siten parafyleettinen ryhmä. Fosfoenolipyruvaattikarboksikinaasi
Fosfoenolipyruvaattikarboksikinaasi paitsi poistaa oksaloetikkahaposta hiilidioksidimolekyylin, myös fosforyloi tuotteen. Eläimillä ja joillakin bakteereilla fosfaattiryhmän lähde on yleensä guanosiinitrifosfaatti, joka muuttuu guanosiinidifosfaatiksi. Kasvit ja eräät bakteerit käyttävät ATP:tä ja osa bakteereista pyrofosfaatti-ionia. Pyruvaattidehydrogenaasikompleksi
Pyruvaattidehydrogenaasikompleksi sisältää useita kopioita kolmesta erillisestä entsyymistä. Kompleksin entsyymit ovat E1 eli pyruvaattidehydrogenaasi, E2 eli dihydrolipoamidi-asetyylitransferaasi ja E3 eli dihydrolipoamidi-dehydrogenaasi. Pyruvaattidehydrogenaasi-entsyymin prosteettinen ryhmä on tiamiinipyrofosfaatti eli TPP. Dihydrolipoamidi-asetyylitransferaasin prosteettinen ryhmä on lipoamidi ja dihydrolipoamidi-dehydrogenaasin prosteettinen ryhmä on FAD. Ryhmäteoria
Seuraava tärkeä ryhmien pääluokka on matriisiryhmät (lineaariset ryhmät), joka nimensä mukaisesti koostuu formula_1 -matriiseista. Kyseisten ryhmien operaatiot tapahtuvat siis n -dimensioisessa vektoriavaruudessa. Tämän vuoksi matriisiryhmät voidaan käsitteellisesti samaistaa permutaatioryhmiin. Parafiini
Parafiini on seos lineaarisia hiilivetyjä, jotka ovat vähintään 20-hiilisiä (CH). Se on vahamaista, väritöntä ja hajutonta läpikuultavaa ainetta. Parafiini erotetaan pohjista, jota maaöljyn tislauksessa jää. Termiä "parafiini" käytetään myös yleisesti teknisenä nimenä lineaarisille tyydyttyneille hiilivedyille, kun taas haaroittuneet hiilivedyt ovat "isoparafiineja" ja tyydyttymättömät olefiineja. Parafilia
Parafilinen ärsyke voi ilmetä pelkän fantasian ja mieltymyksen tasolla, tai se voi olla konkreettinen toiminnan kohde tai kiihottumisen ja tyydyttymisen väline. Jotta tila luokiteltaisiin seksuaalilääketieteessä parafiliaksi, on seksuaalisten fantasioiden, tarpeen ja käytöksen kohdistuttava epätavalliseen toimintoon tai kohteeseen vähintään kuuden kuukauden ajan niin että siitä aiheutuu asianomaiselle ahdistusta ja häiriötä. Ilman ahdistusta tai satunnaisesti ilmenevää parafilian kaltaista toimintaa ei lueta tähän ryhmään. Kriteeriä on arvosteltu, sillä se ei pidä esimerkiksi pedofiilista käytöstä parafiliana, mikäli asianosainen itse ei koe toimintaansa ahdistavaksi. Toisaalta voidaan määritellä, että parafilia häiritsee itseä tai muita.
Pakottavissa eli invasiivisissa parafilioissa henkilö pakottaa toisen ihmisen toimintansa kohteeksi. Näin voi käydä esimerkiksi itsensä paljastamisessa, tirkistelyssä ja pedofiliassa. Ei-pakottavissa eli ei-invasiivisissa parafilioissa henkilö toteuttaa käyttäytymistään itsekseen, kuten käy esimerkiksi esinefetisismissä. Parakvatti
Parakvatti eli parakvattidikloridi (CHNCl) on bipyridiniumsuoloihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa rikkaruohomyrkkynä, mutta aineen käyttö Euroopan unionin alueella on kiellettyä. Ratkeava ryhmä
Oletetaan sitten, että ryhmä "G" on ratkeava toisen määritelmän mukaan, jolloin siis on olemassa normaalijono formula_3, jolla tekijät "A/A" ovat Abelin ryhmiä. Tässä kohtaa hyödynnetään taas yhtä derivaattaryhmien perustavanlaatuisista ominaisuuksista, nimittäin sitä, että jos mielivaltaisen ryhmän "H" aliryhmä "F" on normaali ja tekijäryhmä formula_4 on Abelin ryhmä, niin "H"' on "F":n aliryhmä. Tätä tietoa käyttäen nähdään, että "G' ≤ A". Aliryhmärelaatiot säilyvät ryhmiä derivoitaessa formula_5, joten tästä seuraa myös "G ≤ A", "G ≤ A" ja niin edelleen. Lopulta saadaan "G ≤ A" = {1}. Siispä "G" = {1}, eli "G" ratkeava myös ensimmäisen määritelmän mielessä. Näin ollen määritelmät ovat yhtäpitävät. Anapsidit
Anapsidit on vanhentunut matelijoiden ryhmä, jonka lajien kallosta puuttuu ohimoaukot. Perinteisesti anapsidit olivat yksi matelijoiden neljästä alaluokasta (Anapsida), joka sisälsi kilpikonnat ja niiden sukupuuttoon kuolleet sukulaiset. Nykyään se kuitenkin sisältää monia kaukaista sukua olevia matelijaryhmiä, joista toiset ovat läheisempää sukua diapsideille kuin toisille anapsideille ja joille oli yhteistä vain ohimoaukoton kallo, mikä tekee anapsideista parafyleettisen ryhmän. Parapsykologia
Parapsykologialla tarkoitetaan yleisen määritelmän mukaan tiedettä, joka tutkii psi:tä ja ihmisen tietoisuuteen liittyviä paranormaaleja ilmiöitä. Määritelmä on ongelmallinen, sillä sekä psi että paranormaalit ilmiöt ovat vaikeasti määriteltävissä olevia käsitteitä. Joseph H. Rush on sanonut parapsykologian oppikirjassa, että psi viittaa kahteen parapsykologian ilmiöryhmään. ESP eli aistien ulkopuolinen havaitseminen ja PK eli psykokineesi muodostavat modernin parapsykologian tärkeimmät tutkimusryhmät. Terapsidit
Terapsidit on aikaisemmin luettu toiseksi synapsidien lahkoista. Nykyään toista näistä lahkoista – nimeltään Pelycosauria – ei enää käytetä taksonina vaan vain epävirallisena ”pelykosauri”-nimenä. Tämä johtuu siitä, että se ei ole luonnollinen vaan parafyleettinen ryhmä, joka käsittää kaikki synapsidit, jotka eivät kuulu terapsideihin. Parafilia
Parafilia-terminä sisältää deviaatioon eli poikkeamaan viittavan osan (kr. "para") ja kiinnostusta tarkoittavan osan (kr. "filia"). Termin kehitti seksologi John Money. Termillä on haluttu korvata käsite "perversio". Baeyer–Villiger-reaktio
Baeyer–Villiger-reaktion mekanismin ensimmäisessä vaiheessa perkarboksyylihapon nukleofiilinen happiatomi reagoi ketonin elektrofiilisen karbonyyliryhmän hiiliatomin kanssa nukleofiilisella additiolla. Muodostuva tetraedrimäinen välituote hajoaa siten, että toinen ketonin alkyyliryhmistä migratoituu ja karboksylaattiryhmä irtoaa lähtevänä ryhmänä. Tuotteina muodostuu esteri tai laktoni ja karboksylaatti-ioni. Mikäli lähtöaineketonin hiilivetyryhmät eivät ole keskenään samanlaisia, pääasiallinen tuote riippuu hiilivetyryhmien tyypistä. Helpoiten migratoituu ryhmä, joka parhaiten kykenee stabiloimaan positiivista osittaisvarausta eli parhaiten migratoituu tertiäärinen alkyyliryhmä, toiseksi parhaiten sekundääriset alkyyliryhmät, kolmanneksi parhaiten aromaattinen fenyyliryhmä ja huonoimmin primääriset alkyyliryhmät ja metyyliryhmä. Elementaarinen Abelin ryhmä
jollain epänegatiivisella kokonaisluvulla "n". Tässä formula_2 tarkoittaa kertalukua p olevaa syklistä ryhmää, ja näistä on otettu "n"-kertainen karteesinen tulo. Koproporfyrinogeeni III
Monissa eliöissä koproporfyrinogeeni III:a muodostuu uroporfyrinogeeni III:stä uroporfyrinogeenidekarboksylaasientsyymin katalysoimana. Entsyymi dekarboksyloi uroporfyrinogeeni III:n etikkahapporyhmät metyyliryhmiksi. Eräissä anaerobisissa bakteereissa yhdisteen synteesin arvellaan tapahtuvan eri tavoin. Esimerkiksi "Desulfuvibrio vulgaris"-bakteerissa mahdollinen biosynteesireitti on uroporfyrinogeeni III:n metyloituminen etikkahapporyhmien kohdalta ja tämänjälkeinen dekarboksyloitumisreaktio. Metyyliryhmien lähteenä reaktiossa toimii S-adenosyylimetioniini. Koprofilia
Koprofilia ( 'uloste' + φιλία 'rakkaus') on parafilia eli sukupuolinen kohdehäiriö, joka kohdistuu ulosteisiin. Koprofiilit saavat seksuaalista nautintoa ulosteilla leikkimisestä. Koprofagia puolestaan tarkoittaa ulosteiden syömistä. Koprofiliaan liittyy usein ulosteiden sisällyttäminen normaaleihin seksuaalisiin toimintoihin, kuten ulosteiden hierominen itseen tai kumppaniin tai sen käyttö sukupuolielinten välittömässä läheisyydessä. Parabolinen peiliantenni
jossa Gorensteinin–Walterin lause
Matematiikassa Gorensteinin–Walterin lause sanoo, että jos äärellisellä ryhmällä G on dihedraalinen Sylowin 2-aliryhmä, ja O(G) on maksimaalinen G:n normaali aliryhmä, jonka kertaluku on pariton, niin G/O(G) on isomorfinen 2-ryhmän, alternoivan ryhmä A7 tai PΓL22(q) joka sisältää PSL2(q):n parittomalla alkuluvun q potenssilla, kanssa. Alkalinen fosfataasi
Alkalinen fosfataasi (AFOS, EC 3.1.3.1) on hydrolaasityyppinen entsyymi. Se katalysoi fosfaattiryhmien poistoa monentyyppisiltä molekyyleiltä, kuten nukleiinihapoilta ja proteiineilta. Fosfaattiryhmän poistoa kutsutaan defosforylaatioksi. Alkalinen fosfataasi toimii tehokkaimmin alkalisessa eli emäksisessä ympäristössä. Äärellisten yksinkertaisten ryhmien luokittelu
Kaikki ryhmät, joiden 2-rankki ei ole pieni, voidaan jakaa kahteen tapaukseen: komponenttityyppiset ryhmä ja karakteristikaa kaksi tyyppiset ryhmät. Tämä seuraa siitä, että jos ryhmällä on sektionaalinen 2-rankki vähintään viisi, on MacWilliams osoittanut, että tällaisen ryhmän 2-aliryhmät ovat yhtenäisiä, jolloin balanssilauseen mukaan kaikki yksinkertaiset ryhmät, joiden Sylowin 2-aliryhmät ovat yhtenäisiä, ovat yksinkertaisia. Ryhmille, joiden 2-rankki on pieni, todistus ei päde koska esimerkiksi signalisoivan funktorin lause toimii vain niille ryhmille, joiden elementaariset Abelin aliryhmät ovat vähintään rankkia kolme. Kaksisirkkaiset
Kaksisirkkaiset (vanh. Magnoliopsida tai Dicotyledonae) ovat koppisiemenisiä kasveja, joilla on tasan kaksi sirkkalehteä eli alkeislehteä. Kaksisirkkaiset eroavat koppisiemenisten toisesta pääluokasta yksisirkkaisista (Liliopsida) sirkkalehtien määrän ohella seuraavasti:Nykyisen käsityksen mukaan (ks. APG III -luokittelu) kaksisirkkaiset eivät ole yksisirkkaisten tapaan monofyleettinen ryhmä. Aiemmin kaksisirkkaisiksi luokitelluista kasveista on erotettu erikseen "koppisiemenisten tyviryhmät" (). Koppisiemenisten tyviryhmiin kuuluvat seuraavat kasvilahkot:
Näistä neljä ensimmäistä muodostavat monofyleettisen Magnolidit-ryhmän (), muuten ryhmä on parafyleettinen. Fosfataasit
Fosfataasit on yhteisnimitys hydrolaaseihin kuuluville entsyymeille, jotka poistavat hydrolysoimalla fosfaattiryhmän erilaisilta molekyyleiltä, kuten proteiineilta tai nukleiinihapoilta. Reaktiota kutsutaan defosforylaatioksi ja siinä kohdemolekyylistä paljastuu vapaa hydroksyyliryhmä. Esimerkiksi alkalinen fosfataasi on yleinen fosfataasientsyymi. Puolisotilaalliset joukot
Puolisotilaallinen joukko on siviileistä koostuva, sotilaallisesti järjestynyt ja koulutettu yksikkö. Siitä käytetään myös nimitystä paramilitääri tai paramilitaari. Puolisotilaallista joukkoa kutsutaan myös nimellä miliisi. Porfobilinogeenideaminaasi
Porfobilinogeenideaminaasi eil hydroksimetyylibilaanisyntaasi on transferaaseihin kuuluva entsyymi. Se katalysoi hydroksimetyylibilaanin muodostumista porfobilinogeenista. Entsyymiä tavataan eläimissä, kasveissa, sienissä ja useissa bakteereissa. Porfobilinogeenideaminaasi on näissä eliöissä keskeinen osa hemiryhmän sisältävien molekyylien ja eräiden muiden porfyriinien biosynteesiä. Porfobilinogeenideaminaasin EC-numero on EC 2.5.1.61. Prerafaeliitit
Prerafaeliitit (englanniksi "The Pre-Raphaelite Brotherhood") oli Englannissa 1800-luvun loppupuolella vaikuttanut taiteilijaryhmä. Englantilaisista taidemaalareista, runoilijoista ja kriitikoista koostuneen ryhmän perustivat vuonna 1848 John Everett Millais, Dante Gabriel Rossetti ja William Holman Hunt. He olivat myös ryhmän huomattavimpia edustajia. Prerafaeliittien esikuvina olivat ennen kaikkea Italian 1400-luvun taiteilijat ja heidän tuotantonsa. Tähän viittasi ryhmän nimi "prerafaeliitit", Rafaelia edeltävä. Paramagnetismi
Paramagneettisia aineita ovat jotkin suolat, siirtymämetallien kompleksit; molekyylit, joilla on parittomia elektroneja kuten NO, ja vapaat radikaalit kuten trifenyylimetyyli. Metalleista paramagneettisia ovat muun muassa alumiini ja platina. Äärellinen yksinkertainen ryhmä
Ryhmäteoriassa äärellinen yksinkertainen ryhmä on äärellinen ryhmä, jolla ei ole ei-triviaaleja normaaleja aliryhmiä. Äärellisten ryhmien luokittelulauseen mukaan jokainen tällainen ryhmä on joko syklinen, alternoiva, Lien tyyppinen tai jokin 26:sta "sporadisesta ryhmästä". Fosforibosyylipyrofosfaatti
Eliöiden soluissa fosforibosyylipyrofosfaattia tuotetaan riboosi-5-fosfaatista ja ATP-molekyylin ja magnesiumioninkompleksista. Reaktiota katalysoiva entsyymi on riboosifosfaattidifosfokinaasi eli fosforibosyylipyrofosfaattisyntaasi. Piilevät
Piilevät eli "diatomit" ("Bacillariophyta") on ruskeisiin leviin kuuluva leväryhmä, johon kuuluu yleisimmän käsityksen mukaan noin 20 000 – 100 000 lähinnä yksisoluista lajia. Ryhmä on lähteestä riippuen esitetty sekä kaari- että alakaaritason ja myös luokkatason taksonina. Piileviä esiintyy kaikissa maailman vesissä; etenkin viileissä merissä ne muodostavat merkittävän osan kasviplanktonista. Piilevät ovat saaneet nimensä piidioksidista koostuvasta soluseinästään, joka muodostaa levälle kaksiosaisen kuoren. Piilevät ovat tavallisesti väriltään ruskehtavia ja muodoltaan silmiinpistävän symmetrisiä. Parafilia
Parafiilisten seksuaalisten käyttäytymis- ja kohdehäiriöiden syistä ja kehitysmekanismeista on esitetty lukuisia teorioita. Tarkkoja syitä ei kuitenkaan tunneta, eikä yhtenäistä teoriaa tai edes lääketieteen koulukuntien välistä yhteisymmärrystä ole onnistuttu saavuttamaan. Tunnetuimmat mallit liittyvät biologis-geneettisiin, kognitiivis-behavioraalisiin ja psykodynaamisiin teorioihin. Mattohait
Mattohait (Parascylliidae) on trooppisella Tyynellämerellä tavattava partahaikaloihin kuuluva kalaheimo. Atsokytkentä
Fenolien toimiessa atsokytkennässä nukleofiileina reaktio suoritetaan hieman emäksisissä olosuhteissa, koska tällöin fenoleista muodostuu vielä nukleofiilisempi fenolaatti-ioni. Aniliinijohdannaisten toimessa nukleofiilina reaktio suoritetaan hieman happamissa olosuhteissa. Fenoli- ja aminoryhmät ovat orto-para-ohjaavia ryhmiä ja tyypillisesti reaktio tapahtuu näihin nähde p-asemaan johtuen steerisistä syistä. Mikäli p-asemassa on jo jokin muu subtituentti tapahtuu reaktio o-asemaan. Jos molekyylissä on sekä fenoli- että aminoryhmät riippuu atsokytkennän regioselektiivisyys reaktio-olosuhteista. Emäksisissä olosuhteissa ditsoniumsuola reagoi asemaan, joka on lähempänä fenoliryhmää, ja happamissa olosuhteissa reaktio tapahtuu lähemmäksi aminoryhmää sijaitsevaan asemaan. Prosteettinen ryhmä
Prosteettisia ryhmiä kutsutaan joskus myös koentsyymeiksi tai kofaktoreiksi, koska ne ovat välttämätömiä proteiinin toiminnalle. Entsyymeissä prosteettisilla ryhmillä on osuutta aktiivisessa kohdassa jollain tavoin. Orgaanisista prosteettisista ryhmistä esimerkkejä ovat vitamiinien johdokset: tiamiinin johdos tiamiinipyrofosfaatti, pyridoksiinin johdos pyridoksaalifosfaatti ja B-vitamiinin johdokset adenosyylikobalamiini ja metyylikobalamiini. Vitamiinien osuus entsyymien toiminnassa on siten yksi tärkeä syy niiden tärkeyteen hyvässä ruokavaliossa. Epäorgaaniset prosteettiset ryhmät ovat usein siirtymämetallien ioneja kuten rauta (esimerkiksi sytokromi c oksidaasin ja hemoglobiinin hemiryhmissä), sinkki (esimerkiksi karbonianhydraasissa ja alkoholidehydrogenaasissa), magnesium (esimerkiksi joissakin kinaaseissa) ja molybdeeni (esimerkiksi nitraattireduktaasissa). Tason yhtenevyyskuvaus
Tason yhtenevyys­kuvausten ryhmää sanotaan euklidiseksi ryhmäksi. Yhtenevyys­kuvaukset, jotka muodostetaan parittomasta määrästä peilauksia - itse peilaus sekä liukupeilaus - vaihtavat aina keskenään vasemman ja oikean. Yhtenevyys­kuvauksella sanotaan olevan parillinen tai pariton pariteetti riippuen siitä, voidaanko muodostaa yhdistämällä parillisesta vai parittomasta määrästä peilauksia. Parilliset yhtenevyys­kuvaukset - identtinen kuvaus sekä translaatio ja rotaatio, eivät koskaan tee niin. Ne voidaan käsittää tason jäykiksi liikkeiksi, ja ne muodostavat tämän ryhmän normaalin aliryhmän. Sen enempää koko euklidinen ryhmä kuin tämä ali­ryhmäkään eivät ole Abelin ryhmiä; esimerkiksi jos taso peilataan kahden yhdensuuntaisen suoran suhteen eri järjestyksissä, tuloksena on kaksi translaatiota päin­vastaisiin suuntiin. Paragangliooma
Paragangliooma on sympaattisen hermoston kasvain, joka on lähtösin lisämunuaisen ulkopuolelta. Kutsutaan myös nimellä lisämunuaisen ulkopuolinen feokromosytooma. Se erittää monesti noradrenaliiniä, joka nostaa hyvin voimakkaasti verenpainetta. Tällöin tarvitaan aina ennen leikkausta alfasalpaajaa sisältävää lääkehoitoa. Paranormaali ilmiö
Paranormaalien ilmiöiden osajoukoksi Braude määrittelee parapsykologiset ilmiöt. Ne ovat hänen mukaansa ilmiöitä, jotka ovat paranormaaleja ja joissa ilmenee jonkinlaisia tietoisuuden piirteitä. Braude määrittelee myös ihmeen tai vahvasti paranormaalin ilmiön: se on ilmiö, joka on paranormaali, mutta joka ei ole periaatteessakaan selitettävissä. Parafilia
Parafilia tarkoittaa voimakkaan seksuaalisen kiihotuksen kokemista epätyypillisistä esineistä, tilanteista, tai yksilöistä . Yhteisymmärrystä ei ole siitä, miten rajanveto erikoisten seksuaalisten kiinnostusten ja parafiilisten kiinnostusten välillä tehdään. Siitä mitkä parafiliat, tai mitään niistä, pitäisi olla listattuna kansainvälisiin tautiluokitusjärjestelmiin kuten DSM:ään tai ICD:ään käydään keskustelua. Myös parafilioitten lukumäärästä ja luokittelusta käydään keskustelua. Jotkut listaukset sisältävät jopa 549 eri tyypin parafiliaa . Paranormaali ilmiö
Suomessa Skepsis ry:n puheenjohtajana toiminut filosofi S. Albert Kivinen on tehnyt seuraavan tunnetun jaottelun oletetuista paranormaaleista ilmiöistä. Luettelo perustuu parapsykologisessa kirjallisuudessa yleisesti käytettyyn jaotteluun. Ryhmittely esitetään alla Risto Selinin sanaston (2001) pohjalta tarkennettuna. Portulacineae
Aikaisemmin suuri osa kladin lajeista vietiin laajaan portulakkakasvien heimoon (Portulacaceae). Sukulaisuussuhteita tarkemmin selvitettäessä kävi ilmeiseksi, että jos kaktuskasveja pidetään omana heimonaan, on portulakkakasvien heimo parafyleettinen, so. se ei sisällä kaikkia kantamuotonsa jälkeläisiä. Kaktus-, kaktio- ja portulakkakasvit ovat kaikki samaa kehityshaaraa ja niillä on yhteinen kantamuoto. Kaktuskasvien heimon säilyttämiseksi oli välttämätöntä selvittää kehityshaaran sisäiset sukulaisuudet, ja selvitystyön tuloksena syntyi muutama pieni heimo; portulakkakasveihin jäi vain portulakkojen suku ("Portulaca"). Selvitystä on tehty mitokondrioista ja viherhiukkasista eristettyjen DNA-jaksojen avulla. Myöhemmin v. 2011 mukaan otettiin myös eräs tuman DNA-jakso. Näin on päädytty seuraavaan dikotomiseen kladien jaotteluun, jolla on myös morfologisia perusteluja:Kaktio- ja basellakasvit on sisaruudestaan huolimatta pidetty erillään, samoin portulakka- ja kaktuskasvit. Muutama afrikkalainen ennen portulakkakasveihin sisällytetty suku on nyt viety kaktiokasveihin, mitä myös morfologia tukee. Jäljelle jäävä osa entistä portulakkakasvien heimoa on parafyleettinen; siksi on syntynyt muutama pikku heimo: Montiaceae, joka jää analyyseissä kauimmas eroon entisestä portulakkakasvikompleksista, Talinaceae, Anacampserotaceae ja enää yhden suvun käsittävä Portulacaceae "sensu stricto" (ahtaassa mielessä). Joskus itsenäisenä heimona pidetty Hectorellaceae, joka on morfologisesti melko erillinen, sisältyy nyt Montiaceae-heimoon. Paratuberkuloosi
Paratuberkuloosi eli Johnen tauti on märehtijöillä esiintyvä kroonista suolistotulehdusta aiheuttava tauti, jonka aiheuttaja on mykobakteereihin kuuluva "Mycobacterium avium" subspecies "paratubeculosis". Tartunta saadaan yleensä suun kautta, sillä infektoituneet eläimet erittävät bakteeria eritteissään eli virtsassa, ulosteessa, maidossa ja spermassa, jolloin taudinaiheuttaja saastuttaa muun muassa maaperää. Sikiö voi saada tartunnan myös istukan kautta emoltaan. Tartunnalle alttiimpia ovat nuoret eläimet, vaikkakin taudin kliiniset oireet puhkeavat usein vasta kahden vuoden iässä tai sen jälkeen. Streptophyta
Streptophyta-nimitystä käytetään kasvikunnan (Plantae eli Viridiplantae) toisesta päähaarasta, joka käsittää maa- eli versokasviryhmät (sammalet, sanikkaiset, siemenkasvit) ja ennen viherleviin luettuja ryhmiä (näkinpartaislevät sukulaisineen). Toisen, Streptophyta-haaralle eli kladille rinnakkaisen kasvikunnan päähaaran muodostavat varsinaiset viherlevät (Chlorophyta). On näet osoittautunut, että näkinpartaislevät (lahkot Chlorokybales, Klebsormidiales, Zygnematales, Charales ja Coleochaetales) ovat läheisempää sukua versokasveille (Embryophyta) kuin viherleville. Samalla on käynyt ilmi, että klassinen Charophyceae-ryhmä eli näkinpartaislevät on parafyleettinen. Tämä on käynyt ilmi kyseisten kasvien hienorakenteen, morfologian ja molekyylitutkimuksen avulla. Parathormoni
Parathormoni eli lisäkilpirauhashormoni eli paratyriini eli paratyreoideahormoni (PTH) on peptidirakenteinen 84 aminohaposta koostuva hormoni, joka erittyy verenkiertoon neljästä lisäkilpirauhasesta. Se lisää kalsiumin pitoisuutta veressä lisäämällä osteoklastien määrää ja aktivoimalla niitä sekä tehostamalla kalsiumin reabsorptiota munuaistubuluksista. Parathormonin vastavaikuttajana toimii kilpirauhasen erittämä kalsitoniini, joka puolestaan vähentää kalsiumin määrää veressä. Lisäksi parathormoni säätelee kalsiumin kulkua solun kalvorakenteiden läpi. Lisäkilpirauhasen liikatominnassa ("hyperparatyreoosi") vereen erittyy paljon parathormonia, joka saattaa aiheuttaa luuston heikkenemistä ja kalsiumin kiteytymistä pehmytkudoksiin kuten keuhkoihin, verisuoniin, lihaksiin ja munuaisiin. Lisäkilpirauhasen vajaatoiminnassa ("hypoparatyreoosi") puolestaan parathormonin määrä laskee, josta saattaa olla seurauksena lihasten kouristusta. Lisäkilpirauhashormonin anatomis-terapeuttis-kemiallinen lääkeluokitus eli ATC-luokitus on H05AA03 ja kemiallinen kaava CHNOS. Prosteettinen ryhmä
Prosteettinen ryhmä on aminohapoista koostumaton proteiinin osa eli ei-proteiiniosa. Prosteettinen ryhmä voi olla orgaaninen (kuten vitamiini, sokeri, lipidi) tai epäorgaaninen (kuten metalli-ioni). Prosteettiset ryhmät sitoutuvat proteiiniin usein kovalenttisesti. Niillä on usein tärkeä rooli monien proteiinien, kuten entsyymien, toiminnassa. Hemoglobiinin hemiryhmä on hyvä esimerkki prosteettisesta ryhmästä. Proteiinia, jolla ei ole sille kuuluvaa prosteettista ryhmää, kutsutaan "apoproteiiniksi". Proteiinia, johon on kiinnittynyt sille kuuluva prosteettinen ryhmä, kutsutaan "holoproteiiniksi". Nukleofiilinen asyylisubstituutio
Nukleofiiliset asyylisubstituutioreaktiot ovat tyypillisiä karboksyylihappojen ja niiden johdosten reaktioita. Reaktio tapahtuu kahdessa vaiheessa: kun nukleofiili (:Nu) liittyy karboksyylihapon tai sen johdoksen karbonyyliryhmään, syntyy tetraedrinen välituote, josta irtoaa lähtevä ryhmä, L ja uusi karbonyyliyhdiste muodostuu. Ketoneilla ja aldehydeillä ei lähtevää ryhmää ole, joten niillä ei tapahdu asyylisubstituutiota. Niillä tapahtuu sen sijaan additioreaktio karbonyyliryhmään. Parakeratoosi
Parakeratoosi tarkoittaa ihon keratisoitumista ja epidermiksen paksuuntumista siten, että marraskeden solut säilyttävät tumansa. Tällaiset ihomuutokset ovat tyypillisiä esimerkiksi psoriasiksessa ja ekseemassa. Leuattomat selkärankaiset
Leuattomat selkärankaiset myös leuattomat kalat (Agnatha) on parafyleettinen ryhmä hyvin alkeellisia selkärankaisia eläimiä, joihin kuuluvat nykyisin elävät ympyräsuiset ja niiden fossiiliset sukulaiset konodontit (Conodonta) ja alkukalat (Ostracodermi). Nahkiaiskaloista tunnetuimpia ovat nahkiainen, merinahkiainen ja pikkunahkiainen, viiksiympyräsuisista limaajat (limanahkiaiset). Ryhmä sulkee pois kaikki leualliset selkärankaiset (Gnathostomata), ja on siksi parafyleettinen.