Milloin Kiinan muurin rakennus loppui?
Kiinan muuri
Muuri syntyi 200-luvulla eaa. erillisten muurien yhdistämisellä suojaamaan Kiinaa pohjoisten paimentolaisheimojen hyökkäyksiltä, ja sen uusimmat osat rakennettiin 1600-luvulla. Joinain aikoina muurin rakentamiseen osallistui koko Kiinan miesväestö. Muurista tuli tarpeeton vuonna 1644, kun Kiina ulottui muurin pohjoispuolellekin. Muuri rapautui vuosisatojen ajan, kunnes 1900-luvulla se nostettiin Kiinassa tärkeäksi kansalliseksi symboliksi.
Kiinan historia
Kulttuurivallankumouksen aikana Kiina sulkeutui entistä enemmän itseensä. Kiina joutui sodan partaalle Neuvostoliiton kanssa maiden kiistellessä rajalinjasta Siperiassa. Suhde Yhdysvaltoihin oli myös vihamielinen Kiinan tukiessa Pohjois-Vietnamia Vietnamin sodassa. Lisäksi Kiina oli joutunut rajakonfliktiin Intian kanssa 1962. Suurvaltasuhteet kuitenkin paranivat 1970-luvun alussa, mistä suuri ansio kuuluu pääministeri Zhou Enlaille. Hän tapasi Yhdysvaltain presidentti Richard Nixonin ja ulkoministeri Henry Kissingerin ja onnistui taitavana diplomaatikkona luomaan suurvaltasuhteet Yhdysvaltoihin. On pitkälti Zhoun ansiota että Kiinan kansantasavalta sai aiemmin Taiwanille kuuluneen paikan YK:ssa vuonna 1971. Mao ei kuitenkaan ollut halukas nimeämään Zhouta omaksi seuraajakseen, sillä Zhou joutui Maon epäsuosioon tämän viimeisinä vuosina. Tämä ei olisi ollut edes mahdollista, sillä sekä Mao että Zhou alkoivat olla sairaalloisia. Zhou Enlai kuoli tammikuussa 1976. Suosittua pääministeriä surtiin aidosti ja miljoonat pekingiläiset seurasivat hänen hautajaisiaan. Virallisesti Zhoun suremista rajoitettiin ja puolueen vasemmistolaiset syyttivät häntä kapitalistiksi. Zhoun kuoleman jälkeen syntyi levottomuuksia ensin hänen kotikaupungissaan Nanjingissa, josta ne levisivät myös Pekingiin. Pekingissä tilanne kärjistyi huhtikuussa 1976 Tiananmenin aukion välikohtaukseksi, missä Zhoun surijoiden joukkio hajotettiin väkivalloin. Kommunistinen puolue syytti välikohtauksen alullepanijaksi Deng Xiaopingiä, jonka katsottiin olevan saman tien kulkija kuin edesmennyt Zhou Enlai. Mao ei enää Tiananmenin välikohtauksen jälkeisinä kuukausina ollut maan johdossa terveytensä vuoksi. Mao Zedong kuoli syyskuussa 1976. Tianqi
Elo-syyskuussa 2009 Kiinan televisiossa näytettiin kaikkiaan 42 tuntia kestänyt televisio­sarja, joka esitti näytel­mällisesti Wei Zhongxianin ja rouva Ken vallankäyttöä keisari Tianqin aikana. Sitä esitettiin 21 iltana, ja kukin jakso kesti kaksi tuntia. Se osoitti elävästi, kuinka perinnöllinen monarkia voi johtaa järkyttävään vallan väärin­käyttöön. Sarja päättyi torstaina 17. syyskuuta, tasan kaksi viikkoa ennen Kiinan kansan­tasa­vallan 60-vuotis­päivää. Walled City
Walled City oli alun perin kiinalainen linnake, joka oli perustettu jo Song-dynastian aikana (960–1279). Kun Uudet territoriot vuokrattiin Yhdistyneelle kuningaskunnalle vuonna 1898, jäi linnake Kiinan enklaaviksi brittien hallinnoimalle alueelle. Asukkaita Walled Cityssä oli silloin vain noin 700. Vuotta myöhemmin britit ottivat linnakkeen haltuunsa, mutta eivät kuitenkaan olleet seuraavien vuosikymmenten aikana mitenkään kiinnostuneita sen kehittämisestä. Muurien rajaamalla alueella oli ainoastaan protestanttisen kirkon omistama vanhainkoti ja muutama sata sieltä kodin itselleen vallannutta asukasta. Pekingin taistelu
Mongolien ja Jin-dynastian välinen sota alkoi vuonna 1211. Tuolloin Jin-dynastia oli hyvin voimakas ja kykeni estämään Tšingis-kaanin johtamien mongolien etenemisen sodan kahtena ensimmäisenä vuotena. Tänä aikana Tšingis-kaani kuitenkin jatkoi joukkojensa kasvattamista ja vuonna 1213 hänen armeijansa oli niin voimakas, että sen onnistui valloittaa Jinin alueen Kiinan muurille saakka. Kiina
Kiinalainen arkkitehtuuri on säilynyt perustavilta elementeiltään yhdenmukaisena koko Kiinan perinteisen kulttuurin aikana. Kiinalaisen arkkitehtuurin tunnetuimpia ja omaleimaisimpia piirteitä ovat kaarevat katot, pagodit, pihatalot, puutarhat ja 6000 kilometrin mittainen Kiinan muuri. Kiinan muuri
Muuri on rakennettu eri aikoina vaihtelevasti tiilistä, kivistä, maasta ja puusta. Muurin varhaisimmat osat rakennettiin lähiseuduilta löytyneestä materiaalista. Rakennettaessa vuorille käytettiin kyseisten vuorten kiveä ja rakennettaessa tasangoille paikalta kaivettua maata, joka tiivistettiin harkoiksi. Aavikoilla hyödynnettiin jopa kasveja kuten ruokoja ja pensaita. Ming-dynastiaan asti muurit tehtiin lähinnä kehikkojen sisään tiivistetystä maasta ja kivistä. Ming-dynastian aikaan muuria alettiin rakentaa tiilistä, joita valmistettiin paikallisissa työpajoissa. Kiveä käytettiin kuitenkin edelleen muurin perustusten, reunojen ja porttien rakentamisessa, ja Badalingin osuus on rakennettu lähes kokonaan graniitista. Pienikokoisten tiilien käytön myötä muurin rakentaminen helpottui ja siitä tuli kantavampi ja kestävämpi. Ruudin keksimisen ja aseiden kehityksen myötä vanhat maamuurit eivät myöskään enää kestäneet hyökkäyksiä yhtä hyvin kuin tiili ja kivi. Viiden dynastian ja kymmenen kuningaskunnan aika
Kiina on historiallisesti ollut jakaantunut Tang-dynastian ajoista aina Qing-dynastian valtakauteen saakka kahteen osaan, sotilaallisesti vahvaan pohjoiseen ja taloudellisesti sekä kulttuurillisesti vahvaan etelään. Vuosien 907 ja 960 välillä Kiinaan ja suurimmaksi osaksi sen etelä osaan muodostui kymmenen itsenäistä kuningaskuntaa: Wu (902–937), eteläinen Tang (937–975/976), Nan Ping (924–963), Chu (927–951), aikaisempi Shu (907–925), myöhempi Shu (934–965), Min (909–945), pohjoinen Han (951–979), eteläinen Han (917–971) ja Wu-Yue (907–978). Osa kuningaskunnista saavutti sisäisen vakauden, mutta yksikään niistä ei kehittynyt tarpeeksi vahvaksi yhdistämään Kiinaa. Eteläisten kuningaskuntien kulttuuri kukoisti ja monet tunnetuksi tulleet taiteilijat ja runoilijat elivät tuona aikana. Esimerkiksi Tang-kuningaskunnan viimeinen keisari Li Yu tunnettiin ci-runojen mestarina. Myös monet Kiinalaisen buddhalaisuuden, taolaisuuden ja konfutselaisuuden klassikoista kirjoitettiin kymmenen kuningaskunnan aikana. Kuningaskunnat kävivät toisaalta myös usein sotia keskenään. Vuonna 960 perustettu pohjoinen Song dynastia alkoi yhdistää Kiinaa ja valloitti eteläiset kuningaskunnat Nan Pingin ja Wun vuonna 963, myöhemmän Shun vuonna 965, eteläisen Hanin vuonna 971 ja eteläisen Tangin vuonna 975. Song-dynastia viimeisteli etelän valloituksen vuonna 978, kun se sai haltuunsa Wu-Yuen, sekä Min- ja Chu-kuningaskuntien rippeistä muodostuneen Qingyuanin. Marokon muuri
Linnoitukset rakensi Marokon asevoimat vuodesta 1981 alkaen, ja työ valmistui virallisesti 16. kesäkuuta 1987. Sen pääasiallinen tarkoitus oli sulkea ulos Polisarion sissit, jotka ovat pyrkineet Länsi-Saharan itsenäistämistä Marokon alueesta jo ennen kuin Espanja poistui alueelta 1975. Kiinan sisällissota
Kommunistit perustivat vuonna 1949 Kiinan tasavallan tilalle Kiinan kansantasavallan. Kuomintangin kannattajat vetäytyivät Taiwanin saarelle, jonne he perustivat Kiinan tasavallan eli Taiwanin valtion. Sodan päättyminen kommunistien voittoon johtui luultavasti siitä, että he tekivät huomattavasti vähemmän taktisia virheitä kuin Kiinan tasavallan armeija. Kanton
Song-dynastian aikana edelleen lisääntyvä väestö ja ulkomaalainen kauppa pakotti laajentamaan kaupunkia edelleen. Toinen muuri ja keskus rakennettiin Pan-kukkulalle 1000-luvun aikana. Eteläisen Song-dynastian aikana kaupunki menetti asemansa Kiinan suurimpana kauppasatamana nykyisen Fujianin maakunnassa sijaitsevalle Quanzhoulle. 1200-luvun lopulla ja 1300-luvun aikana Etelä-Kiinaan muutti runsaasti väestö pohjoisesta pakoon mongoleja, jotka valloittivat lopulta myös Etelä-Kiinan. Valloituksen tuomista hävityksistä huolimatta kaupungin talous kasvoi jälleen mongolien Yuan-dynastian (1206–1368) valtakaudella. Yuan-dynastiaa seurasi jälleen kiinalainen Ming-dynastia, jonka kaudella kaupunkia jälleenrakennettiin ja laajennettiin. Vuonna 1380 vanhakaupunki ja aiemmin rakennetut kaksi asutuskeskusta yhdistettiin yhdeksi suureksi kaupungiksi. Vuonna 1565 rakennettiin muuri, jolla kaupunkiin liitettiin myös Helmijoen pohjoisrannan kauppakeskukset. Samaan aikaan arabit menettivät asemansa ulkomaankaupassa eurooppalaisille kaupankävijöille. Portugalilaiset lähettivät ensimmäisen lähetystönsä kaupunkiin 1400-luvulla, ja heitä seurasivat hollantilaiset ja britit 1600-luvulla. Qin-dynastia
Qin-valtakuntaa uhkasivat maan pohjoisella rajalla paimentolaiskansat. Paimentolaiskansoista voimakkaimmat olivat Xiongnut, jotka saattoivat olla sama kansa kuin myöhemmin Eurooppaan hyökänneet hunnit. Paimentolaiskansat oli ajettu pois parhailta laidunmailtaan kiinalaisten levittäytyessä pohjoiseen. He alkoivat järjestäytyä suuriksi liittokunniksi, jotka muodostuivat niin voimakkaiksi että he olivat jo vakava uhka Qin-valtakunnalle. Pohjoisemmat kiinalaisvaltiot olivat jo ennen Qin-dynastian aikaa rakentaneet suuria muureja pohjoisille rajoilleen. Qin-dynastian aikana ne yhdistettiin suureksi kokonaisuudeksi, joka ulottui Gansusta, valtakunnan luoteiskolkasta aina meren rannalle saakka itään. Muurien rakennusta varten tarvittiin suuria määriä sotilaita ja rangaistusvankeja, heitä johti sotapäällikko Meng Tian. Muurin rakennus vaati satojen tuhansien ihmisten työpanoksen. Ensimmäinen Kiinan muuri valmistui vuonna 214 eaa. Ming Xiaolingin mausoleumi
Mausoleumin rakentaminen alkoi Hongwu-keisarin eläessä vuonna 1381 ja se valmistui vuonna 1405, jolloin keisariksi oli noussut hänen poikansa Yongle. Töihin osallistui 100 000 työläistä ja kustannukset olivat valtavat. Mausoleumin ympärille pystytettiin yli 22,5 kilometriä pitkä muuri ja töitä valvoi 5 000 sotilasta. Berliinin muuri
Berliinin muuri oli yli 155 kilometriä pitkä. Sitä rakennettiin neljässä eri vaiheessa:Vuoden 1962 kesäkuussa aloitettiin toisen vaiheen rakennustyöt, jolloin muurin vieressä sijainneet talot hajotettiin ja noin sadan metrin päähän rakennettiin uusi muuri. Väliin jäi tyhjä kaistale, jota alettiin kutsua ”kuoleman käytäväksi”. Se oli täytetty hienojakoisella soralla, jotta pakoa yrittävien jalanjäljet näkyisivät helposti. Alue oli täysin suojaton ja ansoitettu muun muassa paukkupanoksilla, jotka oli liitetty mutkittelevaan lankaan. Pienikin töytäisy laukaisi paukkupanokset, jotka haavoittivat pakenijaa ja hälyttivät rajavartijat paikalle. Alueen tärkein ominaisuus oli vartiotorneissa oleville vartijoille avautuva vapaa tulilinja. Aluetta ei ollut Saksan sisärajan tavoin miinoitettu. Kiinan Internet-sensuuri
Ensimmäisen kerran Wikipediaan pääsy estettiin Pekingistä 2. kesäkuuta 2004, Taivaallisen rauhan aukion mielenosoitusten verilöylyn viidentenätoista muistopäivänä. Esto kesti 19 päivää ja laajeni koko Kiinaan. Aluksi vain kiinankieliseen Wikipediaan pääsy estettiin, mutta myöhemmin estettiin pääsy myös muunkielisiin versioihin. Esto vahingoitti kiinankielisen Wikipedian kasvua ja käyttöastetta. Eston aikana tehtiin selvästi vähemmän muokkauksia ja vähemmän uusia nimimerkkejä luotiin. Kiinan historia
Valtioiden voimasuhteet alkoivat muuttua, kun pohjoisen aroilla syntyi vuonna 1206 uusi valta Tšingis-kaanin noustua mongolien ylimmäksi hallitsijaksi. Tšingis-kaanin harjoittamat valloitusretket suuntautuivat aluksi Pohjois-Kiinan alueelle. Mongolivaltakunnan ratsujoukot alistivat Xi Xia -valtakunnan hallintaansa ja jatkoivat tämän jälkeen Jin-valtakunnan suuntaan. Jin-keisari joutui pakenemaan mongoleja pääkaupungistaan Beijingistä Kaifengiin vuonna 1214. Tällä välin Xi Xia liittoutui Jinin kanssa mongoleja vastaan. Mongolit tekivät Xi Xiaan kostoretken vuonna 1226 tuhoten koko valtion ja arviolta vain noin prosentti maan miespuolisesta väestöstä säilyi hengissä. Jin-dynastia alistui mongoleille lopullisesti Tšingis-kaanin seuraajan Ögödei-kaanin aikana vuonna 1233. Jin-dynastian kukistumisen jälkeen mongolit suuntasivat sotaretkensä Eurooppaan asti. Kiinan historia
Maan historia jaetaan usein eri ajanjaksoihin. Yhteiskunnallis-taloudellisten muodostelmien kannalta Kiinan historia voidaan jakaa esimerkiksi kolmeen pääkauteen. Varhaiskausi yhtenäisen keisarikunnan muodostumiseen 221 eaa. saakka, varhainen keisarikausi Tang-dynastian loppuun saakka, ja myöhäisempi keisarikausi Song-dynastiasta alkaen. Uusimpaan aikaan kuuluvat keisarivallan loppukausi sekä tasavallan ja kansantasavallan ajat. Jaottelutapoja on useita, mutta usein on selkeintä jakaa maan historia kronologisesti dynastioiden aikakausien, sekä uuden ajan Kiinan tasavallan ja yhä jatkuvan Kiinan kansantasavallan aikakausien mukaan. Demokratiamuuri
Demokratiamuuri oli Pekingin Xidanin kaupunginosassa sijainnut muuri, johon ihmisten sallittiin vuosina 1978–1979 Kiinassa vallinneen lyhyen poliittisen suojasään aikana kiinnittää erilaisia poliittisia kannanottoja sisältäneitä viestejä. Muurin ympärille syntyi niin sanottu Demokratiamuuriliike, joka kukoisti jonkin aikaa. Kiinan historia
Zhu Yuanzhangin johtamat kapinallisjoukot valloittivat Nanjingin kaupungin ja saivat haltuunsa valtakunnan taloudelle keskeisimmän Etelä-Kiinan vuoteen 1367 mennessä. Zhu Yangzhang perusti etelään pohjoisen mongolivallasta riippumattoman Ming-dynastian valtakunnan ja julisti sen olevan Song-dynastian laillinen seuraaja. Etelä-Kiinan valloituksen jälkeen kapinalliset jatkoivat pohjoiseen ja mongolivalta kukistui vuonna 1368. Mongolit joutuivat perääntymään Kiinan muurin pohjoispuolelle. Sihangin varastorakennuksen puolustus
Sihang varastorakennuksen puolustus () tapahtui 26. lokakuuta – 1. marraskuuta 1937 ja merkitsi lopun alkua Shanghain taistelulle Kiinan–Japanin sodan alussa. Varastorakennuksen puolustajat, yleisesti tunnettu nimellä ”Kahdeksansataa sankaria” () tai ”Yksinäinen pataljoona”, estivät lukuisat keisarillisen Japanin armeijan hyökkäykset ja suojasi Kansallisen vallankumousarmeijan () joukkojen vetäytymistä lännestä Shanghain taistelun aikana. 1960-luku
Kylmän sodan keskellä DDR:n hallitus päätti 13. elokuuta 1961 rakentaa 155 km pitkän muurin Berliinin läpi. Berliinin muurin rakentamisen virallisena syynä oli estää "länsimaiden provokaatioiden virtaaminen itään", mutta tärkeämpänä syynä oli estää itäsaksalaisten joukkopako länteen: ennen muurin rakentamista oli länteen siirtynyt noin 2 000 ihmistä päivässä. Berliinin muurista tuli kylmän sodan aikaisen idän ja lännen vastakkainasettelun symboli. Kiinan–Japanin sota (1937–1945)
9. kesäkuuta 1938 Tšiang Kai-šek antoi Keltaisenjoen patojen murtua, jotta joen tulviminen estäisi japanilaisten etenemisen. Siviiliväestöä ei kuitenkaan ollut varoitettu, ja seurauksena oli 500 000–900 000 kuolonuhria, 4 000 tuhoutunutta kylää, 11 tuhoutunutta kaupunkia ja 12 miljoonaa koditonta. Jopa koko joen kulku muuttui, kunnes rantatörmät korjattiin vasta 15. toukokuuta 1947. Tulva ei juurikaan vaikuttanut japanilaisten etenemiseen, vaan joukot marssivat koko kesän ja alkusyksyn jokea ylös. Wuhan kaatui lopulta 25. lokakuuta Japanin suurten tappioiden jälkeen. Japanin kenraalikunta toivoi nyt Kiinan antautuvan, mutta Kiina aikoikin kestää paljon kauemmin kuin Japanin sodan alussa ennustamat kolme kuukautta. Mur des Fermiers généraux
Fiskaalisen tehtävänsä vuoksi muurista tuli hyvin vihattu, ja tuntematon kirjoittaja laati sitä kuvaavan, tunnetuksi tulleen aleksandriinimittaisen runon, joka alkoi:
Pariisin eteläpuolinen osa muuria valmistui vuonna 1786. Yleinen mielipide kääntyi yhä enemmän hanketta vastaan. Maaliskuussa 1786 Ledouxin kanssa tehty sopimus uusittiin. Calonnen ehdotus 11 uuden toimiston perustamiseksi Seinen pohjoispuolelle hyväksyttiin 2. kesäkuuta. Versailles’n rauha
Artikla 156 siirsi Saksan keisarikunnan kiinalaisen siirtomaa-alueen Shandongin Japanin keisarikunnalle sen sijaan, että alueet olisi palautettu Kiinalle. Tämä johti Kiinassa syvään pettymykseen, joka purkautui mielenosoituksina ja synnytti ”toukokuun neljännen päivän liikkeen”. Kiina ei luonnollisestikaan allekirjoittanut rauhansopimusta. Kiina julisti Saksaa vastaan käydyn sodan päättyneeksi vasta syyskuussa 1919 ja teki erillisen rauhansopimuksen Saksan kanssa vuonna 1921. Kiinaa koskeva ”häpeärauha” oli ehkä Saksan kokemusta synkempi. Demokratiamuuri
Demokratiamuuriliike oli aatteellisesti hajanainen, mutta sitä yhdisti näkemys demokraattisten instituutioiden luomisen välttämättömyydestä. Pääosa liikkeen kannattajista halusi Kiinan sosialismin uudistamista ja demokratisoimista, mutta osa kannatti kokonaan sen hylkäämistä. Jälkimmäiseen ryhmään eli niin sanottuun oikeistoon kuului muun muassa Wei Jingsheng. Kiinan historia
Yonglen kuoltua vuonna 1424 valtakunta ajautui heikompien keisarien aikakauteen ja todellinen valta alkoi livetä hovieunukkien käsiin. Yonglen jälkeen hallinneista keisareista vuosina 1426-1435 hallinnut Xuande, perusti eunukeille palatsikoulun, mitä on pidetty eunukkivallan aikakauden alkuna. Vahvan keisarin puuttuessa valtakunta alkoi rapistua. Yonglen aikana aloitet suuret rakennushankkeet, kuten Taivaan temppelin rakentaminen rasittivat maan taloutta. Armeija kärsi sotilaskarkuruudesta ja yläluokka sorti rahvasta väestönosaa mikä aiheutti levottomuuksia. Eteläisissä maakunnissa alkoi syntyä kapinoita ja myös mongolit, jotka olivat joutuneet oiratien vallan alle, olivat taas järjestäytyneet ja he muodostivat Ming-dynastialle jo todellisen uhan. Vuonna 1449 mongolijoukot tekivät ryöstöretken Pohjois-Kiinaan ja he ottivat hallitsevan keisarin Zhengtongin vangiksi, aikomuksenaan kiristää Ming-dynastialta suuret lunnaat. Ming-dynastiaa palvellut ministeri Yu Qian nosti kuitenkin keisarin veljen Jingtain valtaistuimelle. Mongolit vapauttivat Zhengtongin ilmaiseksi herättääkseen levottomuutta ja Zhengtong onnistui palaamaan keisariksi Jingtain kuoltua vuonna 1457. Kiinan kansantasavallan historia
Koulut avattiin osin onnistuneesti 1967, mutta opettamista kuitenkin pelättiin. Liu Shaoqin arvostelu yltyi Maon ollessa poissa Pekingistä keväällä 1967. Liun kotiin tehtiin kotietsintä, ja hänet pahoinpideltiin. Kulttuurivallankumous huipentui kesällä 1967 Wuhanissa aseelliseksi taisteluksi punakapinallisten ja paikallisen johdon välillä. Konservatiivit vangitsivat radikaalit, ja keskushallinto joutui valtaamaan Wuhanin. Oikeuslaitos ja ulkoministeriö joutuivat radikaalien haltuun, brittien oleskelu Hongkongissa tuomittiin, Britannian suurlähetystö poltettiin, ja diplomaatteja pahoinpideltiin. Vietnamin ensimmäinen itsenäisyyden kausi
Koska taistelut eivät tuntuneet johtavaan ratkaisuihin, erityisesti altavastaajana olleen Nguyễn-suvun rakentamien linnoitusten vuoksi, päätettiin Kiinaan valtaan tulleen Qing-dynastian neuvottelujen perusteella tehdä linnarauha vuonna 1673, joka kesti sata vuotta. Kiinalainen kulttuuri
Kiinalainen arkkitehtuuri on säilynyt perustavilta elementeiltään yhdenmukaisena koko Kiinan perinteisen kulttuurin aikana. Kiinalaisen arkkitehtuurin tunnetuimpia ja omaleimaisimpia piirteitä ovat kaarevat katot, pagodit, pihatalot, puutarhat ja 6 000 kilometrin pituinen Kiinan muuri. Kiinan kansantasavallan historia
Kiinan diplomaattinen sulkeutuminen loppui 1970-luvun alussa. Kiinan kansantasavalta hyväksyttiin Taiwanin tilalle YK:n jäseneksi 1971. Yhdysvaltain presidentti Richard Nixon vieraili Kiinassa 1972, suhteet normalisoitiin ja Yhdysvallat sitoutui yhden Kiinan politiikkaan. Vakuuteltiin rauhantahtoa Aasiassa ja maat perustivat toimistot toistensa pääkaupunkeihin. Xi’an
Tang-dynastian lopulla vuonna 904 kaupunki tuhoutui suurimmalta osaltaan ja asukkaat pakotettiin muuttamaan uuteen pääkaupunkiin Luoyangiin. Vain pieni osa kaupungista jäi asutuksi. Ming-dynastia rakensi uuden muurin Chang’anin vain 12 km² peittäneen alueen ympärille.
Xi’anin alueen kuuluisin nähtävyys on ehdottomasti esikaupungista 40 kilometriä itään sijaitseva terrakotta-armeija. Yhdistyneen Kiinan ensimmäinen keisari Qin Shi Huangdi rakennutti itselleen mausoleumin ja tätä vartioimaan 8 099 hahmon armeijan. Kiinan muuri
Suositun käsityksen mukaan Kiinan muuri olisi ainoa ihmisen tekemä rakennelma, joka näkyisi paljaalla silmällä Maan kiertoradalta tai Kuusta. Ihmissilmä ei kuitenkaan pysty näkemään seitsemän metrin levyistä rakennelmaa niin kaukaa. Näkyäkseen paljaalla silmällä Maan kiertoradalta rakennelman tulisi olla satoja metrejä leveä, eikä sen pituus auta asiaa. Yksikään avaruuslentäjä ei ole myöskään väittänyt nähneensä muuria lennollaan, ei edes taikonautti Yang Liwei vuonna 2003. Kiinalais-yhdysvaltalainen astronautti Leroy Chiao onnistui 2000-luvulla ottamaan kiertoradalla sijaitsevalta Kansainväliseltä avaruusasemalta voimakkaasti suurentavalla linssillä valokuvan, jossa muuri näkyi heikosti. Astronauttien mukaan maapallolla on kuitenkin muita kohteita, jotka näkyvät hyvissä olosuhteissa kaukoputken avulla Kiinan muuriakin selkeämmin. Kiinan tasavalta (1912–1949)
Kiinan tasavalta oli itäaasialainen valtio vuosina 1912–1949, joka sijaitsi nykyisen Kiinan kansantasavallan ja Taiwanin alueella. Maan alkuvuosina siihen kuului myös nykyinen Mongolian alue. Kiinan tasavalta perustettiin Qing-dynastian kaatuessa vuonna 1911. Kiina ajautui kuitenkin pian sisällissotaan eri sotaherrojen välillä ja Japani miehitti maan pohjoisosia. Kiinan sisällissodan jälkeen 1949 tasavallan hallinto pakeni Taiwanin saarelle, jota se on joidenkin Etelä-Kiinan meren saarten lisäksi hallinnut ainoana alueenaan siitä lähtien. Kiinan tasavallan paikan manner-Kiinassa on tämän jälkeen perinyt Kiinan kansantasavalta. Kiinan muuri
Pekingistä pohjoiseen sijaitsevat Kiinan muurin suosituimmat ja aikoinaan myös tärkeimmät osat. Matkailijoiden eniten suosima ja parhaiten säilynyt osa on 7,6 kilometriä pitkä Badaling, joka sijaitsee Pekingistä luoteeseen. Badaling rakennettiin suurimmaksi osaksi 1500-luvulla. Läheisen Juyongguanin osuuteen kuuluu muurin lisäksi portti ja linnoitus. Juyongguanista itään on Mutianyun osuus, jonka rakentaminen aloitettiin Ming-dynastian alkuaikoina. Siihen kuuluu 22 tiheään rakennettua vartiotornia, ja se on suunniteltu vastustamaan hyökkäyksiä kummaltakin suunnalta. Mutianyusta itään on Gubeikoun portti sekä Jinshanlingin ja Simatain osuudet, joista jälkimmäinen on jyrkkä ja jo melko ränsistynyt. Wang Shu
Wangin läpimurtotyö oli Suzhoun yliopiston Wenzheng Collegen kirjastorakennus, joka valmistui 2000. Hän sai siitä Kiinan arkkitehtuuripalkinnon. Wangin seuraavat työt valmistuivat Ningboon ja Hangzhouhun. Vuonna 2005 valmistui Ningbon nykytaiteen museo ja 2004–2007 kahdessa vaiheessa toteutettu Kiinan taideakatemian Xiangshanin kampus. Wang voitti 2004 kansainvälisen suunnittelukilpailun Ningbon museon rakentamiseksi. Museo valmistui 2008. Wang palkittiin Pritzker-palkinnolla 2012. Kiinan–Japanin sota (1937–1945)
Vuoden 1938 lopussa japanilaiset jatkoivat etenemistään Kiinassa, ja suurin osa Kiinan ydinalueista Sichuania ja Yunnania lukuun ottamatta oli japanilaisten hallussa. Sota oli kuitenkin kestänyt huomattavasti kauemmin kuin japanilaiset olivat odottaneet, ja peläten sotaväsymystä, rasitusta kotimaan taloudelle ja reaktiota Japanissa armeija päätti harkita tilannetta uudelleen ja pysäytti etenemisensä. Samaan aikaan ryhdyttiin sulkemaan Kiinaan Indokiinan ja Burman kautta johtavia kauppareittejä Tšiang Kai-šekn hallituksen eristämiseksi. Koska japanilaisilla ei ollut mahdollisuuksia Kiinan hallitsemiseen, he asettivat maaliskuussa 1940 nukkehallituksen Nanjingiin ajamaan japanilaisten etua. Hallitusta johti entinen kenraali Wang Jingwei, joka oli paennut Chongqingistä 18. joulukuuta 1938. Japanilaisten julmuuksien vuoksi hallitus oli erittäin epäsuosittu. Kiinan moottoritieverkko
Tärkeimpien tulevaisuuden Kiinassa rakennettavien tiekäytävien voidaan nykyisten toteutuneiden, rakenteilla olevien, suunniteltujen ja alustavasti jatkosuunniteluun ehdotettujen hankkeiden perusteella sanoa olevan osa ns. Trans-Global Highwayta, maailmanlaajuista korkealaatuista maantietä. Yhdysvaltain Interstate-verkon ja Kiinan NTHS-verkon sekä Euroopan E-tieverkon toteuduttua pääosin moottoriteinä on tullut selkeäksi, että kaikki Trans-Global Highwayn tiekäytävät tullaan rakentamaan tulevaisuudessa moottoriteiksi. Se, kuinka kauan tämä mahdollisesti vie, on vielä epävarmaa, koska poliittiset ja taloudelliset päätökset vaikuttavat siihen. Maailman tieverkkojen yhdistäminen toisiinsa rakentamalla Beringinsalmen silta tai tunneli on ollut suunnitteilla jo pitkään, mutta Yhdysvaltain ja Venäjän väliset suhteet ovat vaikeuttaneet tätä koko hankkeen olemassaolon ajan. 2010-luvun alkupuolella Kiina kuitenkin julkisti, että se aikoo rakentaa suurnopeusradan ja liikennekäytävän Pekingin ja New Yorkin välille. Tähän sisältynee myös moottoritie koko matkalle, ja valmistuttuaan se tarjoaa yhdessä Silkkitien kanssa jatkuvan korkealaatuisen, palvelualueilla varustetun moottoritieyhteyden Portugalin itäosasta Nova Scotian maakuntaan ja Etelä-Meksikoon. Malakan- ja Sundansalmen sillat tarjoavat jatkuvan korkealaatuisen moottoritien myös Indonesian itäosista Meksikoon ja Eurooppaan. Suurin osa maailmanmoottoritien käytävästä Kiinassa on jo valmistunut. Kiinan muuri
Muuria rakennettiin hyvin vaativissa olosuhteissa. Osa paikalle marssitetuista vangeista ja sotilaista kuoli jo matkalla, ja moni kuoli rakennustöissä uupumukseen tai aliravitsemukseen. Ruokahuolto oli hedelmättömissä olosuhteissa vaikeaa, ja suuri osa paikalle lähetetystä muonasta katosi matkan varrella. Jiyuan (1883)
"Jiyuan" tilattiin Stettiner AG Vulcanilta Stettinistä Saksasta ja sen köli laskettiin 31. tammikuuta 1880. Alus laskettiin vesille 2. marraskuuta 1883 ja se valmistui 1885. Samoin Stettinissä valmistetut taistelulaivat "Zhenyuan", "Dingyuan" sekä vasta valmistunut "Chiyuan" joutuivat odottamaan Euroopassa Ranskan ja Kiinan välisten sotatoimien päättymistä 9. kesäkuuta 1885 saakka.
Alukset aloittivat 3. heinäkuuta saksalaisella miehistöllä matkan Kielistä Kiinaan. Osasto saapui 10. elokuuta Adeniin, 29. elokuuta Colomboon ja lokakuun lopulla Takuun, jossa ne nostivat Saksan kauppalipun tilalle Kiinan lipun ja liitettiin samalla Beiyangin laivastoon. Kiinalainen miehistö korvasi saksalaisen, joka palasi 8. marraskuuta Hampuriin William Melbourne and Company Linen höyrylaiva "SS Huntingdonilla". Berliinin muuri
Kun Neuvostoliitto poliittisen kiistan vuoksi saartoi Berliinin länsivyöhykkeet kesäkuussa 1948, kaikki elintarvikkeet oli kuljetettava kaupunkiin lentoteitse ilmasiltaa pitkin toukokuuhun 1949 saakka. Tämän jälkeen Yhdysvaltain, Britannian ja Ranskan Saksan-vyöhykkeistä muodostui Saksan liittotasavalta (Länsi-Saksa) ja Neuvostoliiton vyöhykkeestä Saksan demokraattinen tasavalta (Itä-Saksa eli DDR). Länsi-Berliinistä tuli tällöin käytännössä osa läntistä Saksaa Itä-Saksan alueen sisällä. Kun Saksan sisäraja suljettiin vuonna 1952, jäi Berliini ainoaksi paikaksi, jossa raja oli yhä avoin. Miljoonat itäberliiniläiset ja -saksalaiset pakenivat sen kautta länteen, joukossaan paljon korkeasti koulutettuja ja työikäisiä kansalaisia. Berliinin muuri rakennettiin tämän joukkopaon estämiseksi. Kiinan kansantasavallan ulkopolitiikka
Kiinalle muodostui 1960-luvulla aluekiistoja Intian kanssa Aksai Chinissä, jonka Kiinan kansantasavalta otti haltuunsa Intialta 1962. Kuolonuhreja vaatineeksi rajavälikohtaukseksi puhkesi kiista neljästä pienestä saaresta Neuvostoliiton kanssa Amurin lähellä Ussuri-joella 1960-luvun lopulla, mikä johti Kiinan kansantasavallan ja Neuvostoliiton suhteet lähes ydinsodan partaalle 1970-luvun alkuun mennessä. Vuonna 1978 Kiina kävi lyhyen ja tuloksettoman rajasodan Vietnamin kanssa sen pohjoisrajalla. Neuvostoliitto tuki Vietnamia Kamputsean kysymykseen liittyen, kun taas Kiina tuki punaisia khmerejä. 1980-luvulla Kiina tuki Neuvostoliiton Afganistanin sodan aikana (1979–1989) Pakistanin, Yhdysvaltain ja Saudi-Arabian kanssa neuvostoliittolaisia vastaan taistelevia muslimisissejä. Irakin–Iranin sodan aikana Kiina oli Pohjois-Korean kanssa Iranin pääasiallinen asetoimittaja, kun länsimaat ja Neuvostoliitto tukivat Saddam Husseinia. Qing-dynastia
Tasavaltalainen Tongmenghui-järjestö ei kuitenkaan aloittanut lopullista Qing-dynastian kukistanutta kapinaa, vaan se sai alkunsa Wuchangin kansannoususta vuonna 1911, joka johti dynastian kukistaneeseen Xinhai-vallankumoukseen. Kapina oli hyvin epämääräinen ja se kukistettiin nopeasti, mutta kapinointi levisi nopeasti lähikaupunkeihin. Han-kiinalaiset surmasivat monia mantšuja ja tilanne karkasi Qing-dynastian käsistä. Sun Yat-sen oli kapinan alkaessa ulkomailla. Hän palasi Kiinaan ja hänet julistettiin Qing-vallasta irtautuneen Kiinan tasavallan presiedentiksi, jota hallittiin Nanjingista käsin. Nyt myös Pekingissä sotilasjohtaja Yuan Shikai painosti keisari Pu Yin sijaishallistsijaa luopumaan kruunusta ja viimeinen Qing-keisari luopui vallasta helmikuussa 1912. Jotta oltaisiin vältetty sisällissota ja mahdollinen ulkovaltojen sekaantuminen, Sun Yat-sen suostui siihen, että Kiina yhdistyi Yuan Shikain johtaman Pekingin hallituksen alaisuuteen. Pu Yin luovuttua vallasta, oli 2133 vuotta kestänyt Kiinan keisariaika päättynyt. Goguryeo
Kiinan hajaannus päättyi Sui-dynastian ja sitä seuranneen Tang-dynastian valtakausiin, mikä merkitsi myös jälleen Kiinan vaikutusvallan kasvua, josta muodostui uhka myös Korean niemimaalle. Goguryeo oli voimistuvaan Kiinaan nähden erityisen heikossa asemassa, sillä se hallitsi alueita sen vieressä Liaodongin niemimaalla ja Etelä-Mantšuriassa. Silla oli puolestaan suhteellisen turvassa kaukana Kiinasta, mikä antoi sille huomattavan etulyöntiaseman Goguryeoon nähden. Goguryeo alkoi käydä sotaa Kiinaa vastaan vuonna 598 ja maiden väliset yhteenotot jatkuivat vuosikymmenten ajan. Pitkittyneessä sodassa Goguryeon voimavarat alkoivat hiipua, vaikka sen onnistuikin aluksi pitää puolensa. Goguryeo liittoutui Kiinaa vastaan Baekjen kanssa, mutta tämä johti vastavetona Kiinan ja Sillan liittoumaan. Silla ja Tang-dynastia tekivät vuonna 660 hyökkäyksen Baekjeen, jonka alueet liitettiin Sillaan. Seuraavana vuonna liittolaiset hyökkäsivät Goguryeoon, joka kukistui vuonna 668. Goguryeo jaettiin Kiinan ja Sillan kesken, joista jälkimmäinen tunnettiin sittemmin nimellä yhdistynyt Silla. Kiinan itäinen rautatie
Alkuperäinen Kiinan itäinen rautatie säilyi Venäjän ja sittemmin Neuvostoliiton omistuksessa vuoteen 1935. Tuolloin Neuvostoliitto myi sen Mantšukuolle, nukkevaltiolle, jonka Japani oli perustanut vuonna 1932 miehittämäänsä Mantšuriaan. Toisen maailmansodan jälkeen rautatie oli Neuvostoliiton ja Kiinan yhteisessä omistuksessa. Neuvostoliitto luovutti sen kokonaan Kiinan kansantasavallalle 1950-luvun alussa. Meng Jiangnü
Aikaisempien tarinoiden Qi Liang muuttuu kenraalista tavalliseksi kansalaiseksi. Hänet viedään monien muiden tavoin rakentamaan Kiinan muuria, mutta raskaan työn takia hän pakenee ja piiloutuu paikallisen ylimystön jäsenen puutarhaan. Siellä hän nän tapaa tämän lammikossa kylpevän tyttären, joka pyytää häntä naimisiin kanssaan. Liang ei aluksi suostu miehen alhaisen syntyperänsä ja karkumatkansa takia, mutta Jiangnü taivuttelee tämän vetoamalla siihen, että tämä on nähnyt hänet alasti, eikä näin sovi tapahtua kuin yhden miehen kanssa. Naimisiin mentyään Liang palaa Kiinan muurille, jossa hänen paostaan suuttunut työnjohtaja pieksee hänet kuoliaaksi. Sitten Liangin ruumis muurataan muuriin. Tästä kuultuaan Jiangnü saapuu muurille, jossa hän suree ja aikaisempien tarinoiden mukaisesti muuri lopulta murtuu tämän seurauksena paljastaen hänen miehensä luut, jotka hän sitten hautaa. Kiinan muuri
Qin-dynastian aikaisen muurin rakennustyöt kestivät kymmenkunta vuotta. Muuri ulottui Jilinin maakunnassa Linzhaosta (nykyisen Gansun itäosissa) Liaodongiin. Badaling
Badalingin osuus on entisöity huolella ja vuonna 1957 se avattiin turisteille ensimmäisenä osana koko muurista. Vuonna 1988 Kiinan muuri lisättiin osaksi Unescon maailmanperintöluetteloon, joka lisäsi myös Badalingin tunnettavuutta.
Muurin ympäröivää aluetta on kehitetty matkailijoita palvelevaksi rakentamalla sinne hotelleja, ravintoloita ja köysirata. Badalingin osuus muurista on varsin helposti käveltävissä ja osaan muurista pääsee tutustumaan myös rullatuolilla. Kiinan historia
Kiinan kansantasavallan alkuhetkeksi mielletään Mao Zedongin juhlallinen julistus Pekingin Taivaallisen rauhan aukiolla, lokakuussa 1949. Tätä edeltänyt sisällissota johti Kiinan jakautumiseen mantereella sijainneeseen kansantasavaltaan ja Taiwanin saarella toimineeseen Kiinan tasavaltaan. Rauhaa osapuolten välille ei ole koskaan solmittu. Keskeisin selitys kommunistisen vallankumouksen onnistumiselle on Kiinan ja Japanin välinen sota, joka loi pohjan kommunismin kasvavalle suosiolle. Länsimainen historiankirjoitus pitää sodan aiheuttamaa sekasortoa, joka raunioitti tasavallan talouden ja hyvän hallinnon elementit, suurimpana syynä kommunistien valtaannousulle. Kiinan kommunistinen puolue taas katsoo, että kommunistisessa vallankumouksessa kyse oli vapautuksesta, jolla Kiinan kansa kukisti kolonialismin. Kiinan historia
Tasavaltalainen Tongmenghui-järjestö ei kuitenkaan aloittanut lopullista Qing-dynastian kukistanutta kapinaa, vaan se sai alkunsa Wuchangin kansannoususta vuonna 1911, joka johti dynastian kukistaneeseen Xinhai-vallankumoukseen. Kapina oli hyvin epämääräinen ja se kukistettiin nopeasti, mutta kapinointi levisi nopeasti lähikaupunkeihin. Han-kiinalaiset surmasivat monia mantšuja ja tilanne karkasi Qing-dynastian käsistä. Tilanne johti Qing-keisari Pu Yin vallasta luopumiseen, jolloin 2133 vuotta kestänyt Kiinan keisariaika oli päättynyt. Ussurin rajavälikohtaus
Ussurin rajavälikohtaus oli Neuvostoliiton ja Kiinan kansantasavallan välinen sotilaallinen selkkaus valtioiden rajan muodostavalla Ussurijoella maaliskuussa 1969. Se liittyi laajempaan, seitsemän kuukautta kestäneeseen rajaselkkausten sarjaan kaukoidässä, kylmän sodan aikaisena Kiinan ja Neuvostoliiton välirikon kautena. Kiinassa selkkaukseen viitataan Zhenbao-saaren tapauksena (中苏边界冲突). Selkkaukseen liittyi aikanaan uhka paljon suuremmasta sotilaallisesta konfliktista. Rajakiista sovittiin lopullisesti vasta paljon Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen, vuonna 2004. Mao Zedong
Punakaartilaiset kävivät intellektuellien ja maan johtajien kimppuun ja tilanne erityisesti kaupungeissa muuttui täydeksi sekasortoiseksi kaaokseksi, jota ei enää johtanut kukaan, ei edes itse Mao. Kiina vajosi anarkiaan ja kaaokseen, jonka tutkijat uskoivat pysäyttäneen maan kehityksen seuraavaksi kymmeneksi vuodeksi. Mao lopetti arviolta miljoona kuolonuhria vaatineen kulttuurivallankumouksen vuonna 1969, mutta virallisesti sen katsotaan päättyneen vasta hänen kuolemaansa. Kiinan historia
Kiinan ja Japanin välinen sota syttyi vuonna 1937, missä japanilaiset käyttivät tekosyynä Marco Polon sillan välikohtausta, vaatien päästä rajan yli Mantšukuon puolelta Kiinaan. Todellisena tavoitteena Japanilla oli alistaa koko Kiina siirtomaavaltansa alle. Kiinan kommunistien ja Kuomintangin muodostamalla yhteisrintamalla ei ollut riittävää sotilaallista voimaa japanilaisten etenemisen pysäyttämiseen. Sodan alussa Kiinan ja Japanin joukkojen välillä käytiin ankaria taisteluita Shanghaissa, jotka päättyivät japanilaisten voittoon. Kiinalaisten peräännyttyä japanilaiset etenivät Nanjingiin, missä he toteuttivat raa'an siviileihin kohdistuneen joukkomurhan, jossa kuoli 300 000 kiinalaista. Keisarillisen Japanin armeijan motiivi hirmutekoon on epäselvä, sen on ajateltu olevan yritys pelotella Kiinan tasavallan hallitus neuvottelemaan rauhasta. Silla
Korean poliittinen tasapaino alkoi järkkyä Kiinan pitkän hajaannuksen päättyessä Sui-dynastian (589–618) ja Tang-dynastian (618–906) kausilla. Nouseva Kiina uhkasi etenkin Goguryeota ja Baekjea niiden maantieteellisen läheisyyden takia, kun taas Sillan asema oli parempi sen syrjäisyyden takia. Silla liittoutuikin Kiinan kanssa Kiinaa vastaan sotivaa Goguryeoa ja sen liittolaista Baekjea vastaan. Vuonna 660 Silla ja kiinalaiset tekivät yhteishyökkäyksen Baekjen valtiota vastaan ja sen alueet liitettiin Sillaan. Vuonna 661 seurasi puolestaan sodissa Kiinaa vastaan vähitellen heikentynyttä Goguryeoa vastaan. Goguryeo kukistui vuonna 668 ja sen alueet jaettiin Sillan ja kiinalaisten kesken. Sillan pohjoisraja vedettiin Daedongjoelta Itä-Koreanlahden pohjukkaan. Sillan vallattua suuren osan Korean niemimaasta sen sittemmistä vaiheista on puhuttu yhdistyneenä Sillana (668–918). Historiankirjoituksessa mainitaan usein Sillan yhdistäneen Korean, vaikkakin suuri osa entisen Goguryeon alueista jäi Sillan valtion ulkopuolelle. Kiinan kansantasavallan historia
Kiinan ja Neuvostoliiton välit lämpenivät 1952 Zhou Enlain vierailtua Moskovassa ja Neuvostoliiton palautettua Lüshunin ("Port Arthur") sekä Dalianin rautatiet Kiinalle. Itse kaupungit palautettiin Stalinin kuoleman jälkeen 1953. Vuoden 1953 väestönlaskussa kiinalaisia oli 582 miljoonaa eli sata miljoonaa enemmän kuin oli uskottu. Kiinan historia
Viimeinen merkittävä Ming-keisari oli Wanli, joka hallitsi vuosina 1572-1620. Hänen valtakaudellaan maan hallinto oli vakaata ja Ming-armeijä pystyi torjumaan Toyotomi Hideyoshin johtamien japanilaisten hyökkäykset Koreaan 1590-luvulla. Korean sotaretket tulivat kuitenkin kalliiksi ja niitä jouduttiin rahoittamaan veronkantoa tehostamalla. Yksi suurimmista valtion menojen aiheuttajista oli kuitenkin liian suureksi paisunut Ming-hovi. Verojen korotukset aiheuttivat levottomuuksia, mitä pahensivat 1610-luvulla koetut katokaudet ja niitä seurannut nälänhätä. Keisari Wanli turvautui valtakautensa loppuvaiheessa yhä vahvemmin eunukkeihin. Ming-kauden lopulla eunukit käytännössä hallitsivat maata. Wanlin kuoltua vuonna 1620 Ming-hovi ajautui sekasortoiseen ja heikompien keisarien aikaan. Lisäksi valtakunnan rauha alkoi järkkyä sisästen kapinoiden myötä. Kiinan muuri
Kiinan muuri on nykyisin kansallisesti tärkeä monumentti, jonka nimi ja kuva esiintyy lukemattomissa erilaisissa yhteyksissä. Se on myös yksi Kiinan suosituimmista matkailukohteista. Muuri liitettiin vuonna 1987 Unescon maailmanperintöluetteloon. Venäjän kenttälinnoitukset Suomessa ensimmäisen maailmansodan aikana
Linnoitustöiden ohessa kiinalaiset alkoivat tehdä Suomessa pian myös varkauksia, ryöstöjä, pahoinpitelyjä ja jopa ryöstömurhia. He saattoivat myös pelotella paikallisia asukkaita, jotta nämä lähtisivät ja jättäisivät asuntonsa ryöstettäviksi. Monilla heistä oli myös ikäviä tauteja kuten kuppaa ja syyhyä. Rikollisuus herätti suomalaisväestössä sekä pelkoa että vihaa. Esimerkiksi Akseli Gallen-Kallela ei pystynyt levottomissa oloissa enää työskentelemään Espoon Tarvaspäässä, ja hän päätti paeta puolisoineen Ruovedelle. Espoon alueella kerrotaankin oleskelleen jopa 1 200 kiinalaista. Vuoden 1917 vaihteesta alkaen kiinalaisia ruvettiin passittamaan takaisin Kiinaan. Vallankumouksen jälkeen keväällä 1917 linnoitustyöt lopetettiin ja suurin osa jäljelle jääneistä kiinalaisista poistui Suomesta. Kiina
Sisällissota jatkui vuosina 1945–1949, jonka jälkeen Mao Zedongin johtamat kommunistit nousivat valtaan ja tasavaltalaiset vetäytyivät Taiwanin saarelle. Kiinan sisällissota
Pääosin sisällissota päättyi, kun Mao Zedongin johtamat kommunistit voittivat sodan ja aktiiviset taistelut loppuivat vuonna 1950. Virallisesti rauhaa ei ole koskaan solmittu. Sisällissodassa kuoli noin 12 miljoonaa ihmistä. Karakorumin maantie
Kiinan ja Pakistanin valtiot rakensivat maantien yhteisprojektina. Se valmistui vuonna 1978 yli kahdenkymmenen rakennusvuoden jälkeen. Rakennustöiden aikana useita satoja kiinalaisia ja pakistanilaisia työntekijöitä sai surmansa työmaalla. Berliinin muuri
Viimeinen rakennusvaihe alkoi vuonna 1975. Lopullisen muurin korkeus oli 3,6 metriä ja leveys 1,5 metriä. Rakentaminen maksoi 16 155 000 DDR:n markkaa. Muurin yläosassa oli betoninen putki, joka hankaloitti sen yli kiipeämistä. Ennen betonista putkea kokeiltiin lasinsirpaleita muurin päällä, mutta päättäjät katsoivat paremmaksi siirtyä betoniseen putkeen. Rakennelmaan kuului myös 302 vahtitornia ja 30 bunkkeria. Kiinalainen arkkitehtuuri
2000-luvulla Kiinassa on toteutettu niin paljon uudenaikaisia rakennusprojekteja, että maata on kutsuttu jopa ulkomaisten arkkitehtien leikkikentäksi. Vuoden 2015 alussa maan presidentti Xi Jinping puuttui tilanteeseen sanoen, että Kiina ei tarvitse enää "outoa arkkitehtuuria". Maassa ollaankin mahdollisesti laatimassa hyväksyttävälle arkkitehtuurille uudenlaisia sääntöjä, jotka saattavat korostaa kansallisia perinteitä. Badaling
Badaling on Kiinan muurin ruuhkaisin osa. Vuosittain siellä käy miljoonia matkailijoita. Kiinalaiset matkailijat ruuhkauttavat muurin erityisesti kansallisina lomapäivinä lokakuun alussa (1.-7.10.) ja toukokuun alussa (1.-3.5.). Myös kiinalaisten nuorten loma-aikaan heinä-elokuussa muurilla on vilkasta. Badalingin muuriin tutustumiseen vaadittava lippu sisältää pääsyn myös Kiinan muurin museoon (). Kinzuan silta
Vuonna 1893 New York, Lake Erie and Western Railway -yhtiö teki konkurssin ja liitettiin Erie Railroad -yhtiöön, josta tuli Kinzuan sillan omistaja. 1900-luvun alun myötä veturien paino kasvoi lähes 85 prosentilla, eikä raudasta valmistettu silta kyennyt enää takaamaan sen ylittäneiden junien turvallisuutta. Junaliikenne vanhalla sillalla päättyi 14. toukokuuta 1900, ja sillan rautaosia ryhdyttiin poistamaan 24. toukokuuta. Teräksestä siltaa alettiin jälleenrakentaa 26. toukokuuta yhtäaikaisesti molemmista päistä. Kahta Howe truss -mallista ristikkosiltaa, joista kumpikin oli 55 metriä pitkä ja 4,9 metriä korkea, käytettiin uutta siltaa rakennettaessa. Kumpaakin apusiltaa tuki kaksi alkuperäistä tukipilaria niin, että väliin jäi kolmas tukipilari, joka oli tarkoitus purkaa. Kun tämä oli tehty, alkoi uuden teräksestä valmistetun tukipilarin rakentaminen, joka kesti noin viikon. Sen jälkeen ristikkosiltaa siirrettiin, ja oli seuraavan tukipilarin vuoro. Kiinan–Vietnamin sota
Kiinan–Vietnamin sota oli lyhyt konflikti Kiinan ja Vietnamin välillä helmi–maaliskuussa vuonna 1979. Maiden välit olivat kiristyneet useasta eri syystä. Kiina esimerkiksi tuki Kambodžan punaisia khmerejä, joita vastaan Vietnam hyökkäsi vuonna 1978, ja kiinalaisten hyökkäyksen yksi tarkoitus oli vähentää punaisiin khmereihin kohdistuvaa painetta pakottamalla vietnamilaiset siirtämään joukkojaan pohjoiseen. Helmikuussa alkanut kiinalaishyökkäys pysähtyi maaliskuun alussa vain muutaman kymmenen kilometrin päähän maiden vastaisesta rajasta, ja kaikki kiinalaisjoukot oli vedetty pois 15. maaliskuuta. Kiinan muuri
Kiinan muurin pituutta on vaikea määritellä, sillä Pohjois-Kiinassa on paljon eri aikoina rakennettuja erityyppisiä ja -kuntoisia muureja ja valleja, joista kaikkia ei yleensä lueta Kiinan muuriin. Kaikkien Pohjois-Kiinaan rakennettujen muurien yhteenlaskettu pituus on yli 50 000 kilometriä. Kiinan muurin viralliseksi ilmoitettu pituus on 8 851,8 kilometriä. Arvioon kuuluu rakennetun muurin lisäksi myös taisteluhautoja sekä luonnollisia esteitä, kuten vuoria, järviä ja jokia. Varsinainen muuri on arvioitu yli 6 200 kilometrin mittaiseksi. Arkeologisissa mittauksessa muurin pituudeksi kaikkine osineen on saatu tarkalleen 21 196,18 kilometriä. Muurin kaukaisimmat päät sijaitsevat 1 900 kilometrin etäisyydellä toisistaan. Kiinan kansantasavallan historia
Vuonna 2001 aloitettiin jälleen osana Tiibetin uudenaikaistamista Xiningista Lhasaan Qinghai–Tiibetin ylätasangon halki kulkevan rautatien rakennus, joka alkoi jo 1958, mutta keskeytyi 1984. Rautatien valmistumisesta ilmoitettiin 15. lokakuuta 2005. Muita suuria rakennushankkeita on mm. Kolmen solan pato. Kiinan historia
Ming-dynastia kukistui kuitenkin lopullisesti sisäisten kapinoiden vuoksi. Valtakunta kärsi vuosien 1632 ja 1643 välillä toistuvista katokausista, jotka aiheuttivat nälänhätää ja tautiepidemioita. Katokausien vuoksi verotuloja ei enää tullut minkä vuoksi armeija jäi ilman palkkaansa. Yksi Jangtsen laakson sotilasjohtajista Li Zicheng ryhtyi kapinaan Ming-dynastiaa vastaan vuonna 1644 ja hänen joukkonsa valtasivat Pekingin ilman suurta vastarintaa, sillä viimeinen Ming-keisari Chongzhen ei kyennyt nostattamaan riittävästi joukkoja vastustamaan kapinaa. Chongzhen teki itsemurhan hirttäytymällä puuhun ja Ming-dynastian valtakausi päättyi. Sui-dynastia
Sui-dynastiaa voi hyvin verrata Qin-dynastiaan. Se jälleen yhdisti maan vuosisatoja kestäneen sotapäälliköiden vallan jälkeen, piti kovaa kuria ja aloitti vastaavia hankkeita: Kiinan muuri korjattiin ja Suuri kanaali, Keisarinkanava valmistui. Samoin kuin Qin, Sui-dynastia oli myös lyhytaikainen, hajoten Korean suunnassa käytyjen sotien ja sisäisten levottomuuksien vuoksi. Lisäksi molempien dynastioiden seuraajat olivat Kiinan "suuria dynastioita". Kiinan muuri
Kiinan muurin kiinankielinen nimi on lyhyemmin Cháng Chéng (长城, 'pitkä muuri') tai pitemmin Wàn Lǐ Cháng Chéng (万里长城, '10 000 "lin" mittainen pitkä muuri'). Yksi "li" on nykyisin 500 metriä, joten 10 000 "litä" on viisi tuhatta kilometriä. Tuulivoima Kiinassa
Kiina on päättänyt luopua tuulivoimarakentamisen tuista vuoteen 2020 mennessä. Kaartin kasarmi
Suomen kaarti lakkautettiin vuonna 1905 ja sen jälkeen kasarmi oli venäläisen sotaväen käytössä Suomen itsenäistymiseen asti. Vuodesta 1918 siellä toimi Suomen valkoinen kaarti. Helsingin suurpommitusten aikana helmikuussa 1944 rakennus tuhoutui lähes täysin, ainoastaan sen seinät jäivät jäljelle. Rakennuksen kohtalo oli sotien jälkeen kiistan kohde, mutta lopulta vuonna 1954 päätettiin aloittaa jälleenrakennustyöt, ja rakentaa Engelin suunnittelema rakennus entiselleen. Rakennustyöt valmistuivat vuonna 1956, jolloin puolustusministeriö muutti tiloihin. Jälleenrakennustöitä johti arkkitehti Aulis Blomstedt. Nykyinen rakennus on itse asiassa 1950-luvun virastotalo Engelin suunnittelemien ulkoseinien sisällä. Alkuperäinen Fabianinkadun puoleinen siipi purettiin sotien jälkeen. Korttelia täydennysrakennettiin 1950-luvun lopussa järjestetyn suunnittelukilpailun pohjalta Viljo Revellin ja Heikki Castrénin suunnittelemilla moderneilla toimistorakennuksilla. Pääesikunnan rakennukset Fabianinkadun puolella valmistuivat 1961 ja 1965 ja viimeisenä korttelin keskellä oleva ruokala 1968. Kiinan historia
Korean sodan alettua Kiina oli vasta alkanut jälleenrakentaa sisällissodan raunioittamaa maata. Kommunistisen puolueen tavoitteena oli siirtyä täydelliseen sosialismiin Neuvostoliiton tukemana. Kommunistinen puolue toteutti maareformin, jossa maa jaettiin uudelleen suurmaanomistajilta köyhille talopojille. Väkivaltaa ei kaihdettu ja kahden miljoonan maanomistajan on arveltu kuolleen maauudistuksiin liittyvissä väkivaltaisuuksissa. Maaudistuksen jälkeen maatalous kollektivisoitiin ja talonpoikia kehotettiin muodostamaan keskinäisen avun osuuskuntia töiden jakamista varten. Myös kaupunkien väestöt järjestettiin työyksiköihin, joita olivat tehtaat, virastot, yliopistot tai armeijan yksiköt. Hallinnollisiin uudistuksiin kuului vuonna 1953 järjestetyt Kiinan kansankongressin vaalit, jonka tuloksena Mao Zedong valittiin puheenjohtajaksi. Muihin johtaviin virkoihin nimettiin Liu Shaoqi ja Zhou Enlai. Osana pyrkimyksiä edistää maan älymystön osallistumista maan hallintoon, vuonna 1957 Mao julisti alkaneeksi Sadan kukan kampanjan, jossa politiikka avattiin avoimelle keskustelulle. Kampanja johti siihen että kommunistista puoluetta kohtaan suunnattiin paljon kritiikkiä, minkä johdosta hallitus tukahdutti ilmaisunvapauden ja aloitti oikeiston vastainen kampanjan. Hallinnon arvostelijat suljettiin uudelleenkoulutusleireille, missä monet viettivät loppuelämänsä. Nykyisin on epäilty, että avoimuuskampanja oli alkujaankin juoni, jolla saadaan poliittiset toisinajattelijat ansaan. Kiinan historia
Sodan päätyttyä ja japanilaisten vetäydyttyä suurin osa maasta jäi kommunistien haltuun. Maan talous oli sodan jälkeen halvaantunut, kaupankäynti oli pysähdyksissä ja maassa kärsittiin nälänhätää. Kommunistit eivät halunneet luopua hallinnoimistaan alueista, kun taas Kuomintang vaati että japanilaiset antautuisivat vain tasavaltalaisjoukoille. Tilannetta yritettiin ratkaista rauhanomaisesti, mutta tilanne kärjistyi sisällissodaksi vuonna 1946. Kiinan kansantasavallan lippu
Lippu hyväksyttiin Kiinan kansantasavallan viralliseksi tunnukseksi 27. syyskuuta 1949. Lippu esiteltiin kansalle 1. lokakuuta 1949 Taivaallisen rauhan aukiolla, jossa pidettiin Kiinan kansantasavallan perustamisseremonia. Lippua varten aukiolle pystytettiin 22-metrinen tankoon, jonka tilalle rakennettiin vuonna 1991 uusi 32,6-metrinen tanko. Vuonna 1990 hyväksytyn lippulain mukaan vaurioituneella, haalistuneella tai määräysten vastaisella lipulla ei saa liputtaa. Erityisen tärkeää tämä on Taivaallisen rauhan aukiolla, jossa arvokkuuden säilyttämiseksi lippu vaihdetaan uuteen lähes päivittäin ja aina juhlapäiviä varten. Vaikka lippu olisi ehjä, sitä käytetään korkeintaan kymmenen päivää. Hebei
Ming-dynastian aikaisen Kiinan muurin itäinen päätepiste on Shanhaiguanissa, lähellä Qinhuangdaoa. Muuri kulkee maakunnan pohjoisosan lävitse. Kiinan muuri
Qing-dynastian aikana (1644–1911) muuri menetti puolustuksellisen merkityksensä, koska Kiina ulottui muurin pohjoispuolellekin. Muurin tarkoitus tällöin olikin pitää han-kiinalaiset ja mongolit poissa Mantšuriasta. Meng Jiangnü
Tarina muuttui edelleen Tang-dynastian aikana suurin piirtein nykyiseen muotoonsa. Japanissa kahden osittain säilyneen kertomuksen mukaan Jiangnü elikin 200-luvulla eaa. alkuperäisen 500-luvun sijaan. Myös alkuperäinen kaupungin muuri muuttuu Kiinan muuriksi. Kiinan muuri rakennettiin Qin-dynastian ensimmäisen keisarin valtakaudella 221-210 eaa, mikä selittänee tarpeen vaihtaa Jiangnün elinaikaa. Näissä kahdessa säilyneessä tarinassa kertomus on peruspiirteiltään samanlainen. Kiinan moottoritieverkko
7. kesäkuuta 1984 Kiina alkoi rakentaa ensimmäistä moottoritietään Shenyangin ja Dalianin kaupunkien välille. Tie valmistui vuonna 1989 ja on nykyisin osa pidempää G15-moottoritietä, joka kulkee Liaoningin maakunnan Shenyangista Hainanin saaren Haikouhun. Myöhemmin vuonna 1984 alettiin rakentaa myös Shanghain ja Jiadingin välistä moottoritietä, josta tuli maan ensimmäinen valmistunut moottoritie sen avauduttua 31. lokakuuta 1988. Tiili
Merkittäviä tiilestä tehtyjä varhaisia rakennuksia ovat Kiinan muuri (noin 210 eaa.) ja Rooman Pantheon (noin 123 jaa.). Pohjois-Eurooppaan tiiliarkkitehtuuri levisi hansakaupan ja Saksalaisen ritarikunnan mukana 1100-luvulla. Terrakotta-armeija
Kiinassa eli 500-luvulta eaa. seitsemän heimoa, jotka alkoivat taistella keskenään. Tätä kesti Qin Shi Huangdin hallituskauteen asti. Hän oli ensimmäinen Kiinan keisari. Qin syntyi 259 eaa. ja kuoli 210 eaa. Hän saavutti Qin-valtion johdon 13-vuotiaana ja 38-vuotiaana hän oli saanut koko Kiinan haltuunsa. Qin otti nimekseen Qin Shi Huangdi, . Qin pani terrakotta-armeijan rakennustyöt alulle 221. Aiemmissa hautalöydöissä oli ollut ihmisuhreja, mutta Qin ei voinut käyttää niitä, koska sodat olivat verottaneet väestöä liikaa. Siksi päätettiin rakentaa terrakotta-armeija pääasiassa luonnollisen kokoisista savipatsaista. Qin oli merkittävä valtiollinen uudistaja: hän rakennutti terrakotta-armeijan lisäksi Kiinan muuria, yhtenäisti valuutan, mittayksiköt ja kirjoitusmerkit. Vapaaehtoisten marssi
Nouskaa! Te jotka ette halua olla orjia,
Omalla verellämme ja lihallamme rakennamme uuden Kiinan muurin!
Erittäin vaikeat ajat ovat koittaneet Kiinan kansalle,
Jokainen on pakotettu huutamaan viimeisen karjahduksensa!
Nouskaa, nouskaa, nouskaa!
Meitä on kymmeniätuhansia samanmielisiä
Kohtaamaan vihollisen tulitus, marssikaamme!
Kohtaamaan vihollisen tulitus, marssikaamme!
Marssikaamme!
Marssikaamme!
Eteenpäin! Kiinan–Japanin sota (1937–1945)
Toinen Kiinan-Japanin sota käytiin vuosina 1937–1945 Kiinan ja Japanin välillä ennen toista maailmansotaa ja sen aikana. Sota päättyi Japanin antautumiseen 1945. Japanin hyökkäys Kiinaan kuului Japanin keisarillisen armeijan suurempaan suunnitelmaan hallita Manner-Aasiaa muun muassa nukkehallituksien avulla – Japani oli provosoinut Kiinaa lähtien vuoden 1931 Mantšurian valtauksesta, jonka aloitti Mukdenin välikohtaus. Viimeinen pienemmistä yhteenotoista oli sodan lopullisesti käynnistänyt Marco Polon sillan välikohtaus vuonna 1937. Ydinkoe
Vuonna 1963 solmittiin osittainen ydinkoekieltosopimus. Kiina teki ensimmäisen ydinkokeensa 1964. Vuonna 1970 astui voimaan ydinsulkusopimus. Intia teki rauhanomaisen ydinkokeen vuonna 1974. Neuvostoliitto teki viimeisen ydinkokeensa 1990, Yhdysvallat 1992, Ranska ja Kiina 1996. Täydellinen ydinkoekieltosopimus solmittiin vuonna 1996. Kiinalainen arkkitehtuuri
Kiinalainen arkkitehtuuri on säilynyt perustavilta elementeiltään yhdenmukaisena koko Kiinan perinteisen kulttuurin aikana. Samat tilankäsittelyn ja tekniikan piirteet esiintyvät yksityisistä asunnoista palatseihin ja temppeleihin. Kiinalaisen rakennustaiteen tunnetuimpia ja omaleimaisimpia esimerkkejä ovat kaarevat katot, pagodit, pihatalot ja 6 000 kilometrin mittainen Kiinan muuri. Kiinan taide
Kuvanveisto oli Kiinassa merkityksellistä etupäässä aikoina, jolloin uskonnolla oli vahva asema. Kuvanveisto liittyi joko jumalien palvontaan tai hautojen varustamiseen. Se tuotti temppeleille kulttikuvia sekä suurmiehille seuralaisia kuolemantakaiseen elämään. Esimerkiksi keisari Qin Shi Huangdin (hallitsi 221–210 eaa.) mukana haudattiin yli 7000 luonnollisen kokoisen terrakottasotilaan armeija. Kiinan kuvanveiston suurin kukoistus päättyi varhaisemman keisarikauden aikana. Sen jälkeen se jäi käsityömäiseksi koristelutaiteeksi, joka ei enää uudistunut. Entisaikojen kiinalaisten kuvanveistäjien nimiäkään ei tunneta. Kiinan kansantasavallan historia
Korean sota syttyi 1950 Pohjois-Korean hyökättyä Etelä-Koreaan. Kiina joutui osalliseksi Pohjois-Korean tukijaksi Yhdysvaltain joukkojen vastahyökkäyksen edettyä Kiinan rajaa kohti Jalu-joelle. Kiinasta lähti sotaan 1,2 miljoonaa muodollisesti vapaaehtoista sotilasta hyvin puutteellisella aseistuksella, sillä maa oli yhä toipumassa pitkistä sisällissodista ja Japanin vastaisesta sodasta. Sotatoimiin meni lopulta 38 % Kiinan budjetista. Sotatoimet päättyivät vasta kolmen vuoden kuluttua aseleposopimukseen 1953. Sodan aikana Yhdysvallat julisti Kiinan taloussaartoon, mitä Neuvostoliitto tosin lievitti. Kiinan historia
Ulkoisen uhan Qin-dynastialle muodostivat pohjoisen paimentolaiskansat, joista voimakkaimpia olivat xiongnut. Valtakunnan pohjoisille rajoille alettiin rakentaa Kiinan muuria, jonka ensimmäiset osat olivat rakentaneet pohjoisimmat kiinalaisvaltiot jo taistelevien valtioiden aikakaudella. Muurit yhdistettiin Qin-dynastian aikana yhdeksi kokonaisuudeksi, joka ulottui maan luoteiskolkan Gansusta itään meren rannalle asti. Valtava muurinrakennushanke vaati satojentuhansien ihmisten työpanoksen ja se kulutti valtavasti kansan voimavaroja ja rasitti maan taloutta. Kiinalainen arkkitehtuuri
Kiinalaisen arkkitehtuurin kehitys voidaan jakaa kolmeen kauteen. Jokainen kehityskausi ajoittuu historialliseen vaiheeseen, jonka aikana maa yhdistyi, olot vakiintuivat ja huomattavaa kulttuurivaihtoa esiintyi joko maan sisällä tai ulkomaiden kanssa. Arkkitehtuurin kehittyminen tapahtui varhaiskaudella, joka alkoi Shang-dynastian aikana 1600-luvulla eaa. ja jatkui vuoteen 220 jaa. Perinteinen kiinalainen arkkitehtuuri perustuu etupäässä Han-dynastian (206 eaa.–220 jaa.) arkkitehtuurille. Vuosien 220–1279 välillä arkkitehtuuriperinteet kypsyivät ja saavuttivat huippunsa etenkin Tang- ja Song-dynastioiden aikana. Ming- ja Qing-dynastioiden aikana kiinalainen arkkitehtuuri vielä rikastui ja kiteytyi sekä koki kolmannen kehityskautensa. Kiinan muuri
Kiinan muuri rapautuu tuulen ja sateen sekä ihmisen vaikutuksen seurauksena pikku hiljaa, ja suurta osaa muurista ei huolleta. Jotkin kivestä ja tiilistä rakennetut osat, kuten Badaling, ovat silti edelleen hyvässä kunnossa. Syrjäisemmillä seuduilla muurista on kuitenkin usein jäljellä enää rikkinäisiä kiviä ja tiiliä, tai se on peittynyt hiekan alle. Maowusun ja Tenggelin aavikoiden muuri on jo kadonnut, ja Gansun, Ningxian, Shaanxin ja Shanxin muurit ovat rapautuneet osin jo niin, että muurin voivat havaita maasta vain asiantuntijat. Kiinan keisari
Kiinan keisari oli Kiinan yksinvaltainen hallitsija. Keisarikauden katsotaan alkaneen Qin-dynastiasta vuonna 221 eaa., kun Qin Shi Huangdista tuli yhdistyneen Kiinan ensimmäinen keisari. Hänen jälkeensä jokainen Kiinan hallitsija dynastiasta toiseen käytti keisarin arvonimeä. Keisarivalta päättyi vuoden 1911 Xinhai-vallankumouksen seurauksena, kun Kiinaa hallinnut Qing-dynastia kaatui ja viimeiseksi keisariksi jäänyt Pu Yi syrjäytettiin vuonna 1912. Kiinan tasavalta (1912–1949)
Kommunistit halusivat yhdistää voimansa Kuomintangin kanssa Japanin pysäyttämiseksi, sillä hyökkäys oli selvästi odotettavissa. Kommunistit muuttivatkin politiikkaansa sovinnollisemmaksi Kuomintangia kohtaan esittäen välirauhaa. Kuitenkin yhteistyö saatiin aikaan vasta kun Tšiang Kai-šek joutui omien kenraaliensa sieppaamaksi joulukuussa 1936. Nämä pakottivat hänet allekirjoittamaan yhteisrintamasopimuksen. Samaan aikaan Japani kiristi tahtiaan edetessään Kiinaan. Niin sanottu Marco Polon sillan välikohtaus 7. heinäkuuta 1937 merkitsi täysimittaisen sodan syttymistä maiden välille. Kuomintang ei vieläkään ollut halukas sotimaan japanilaisia vastaan, vaan piti päätavoitteenaan kommunistien kaatamista. Se järjesti hyökkäyksiä myös kommunisteja vastaan, vaikka nimellisesti olikin mukana yhteisrintamassa. Berliinin kriisi
Berliinin kriisi (4. kesäkuuta – 9. marraskuuta 1961) oli viimeinen merkittävä kylmän sodan aikainen poliittis-sotilaallinen tapahtuma Euroopassa Saksan pääkaupungin Berliinin statuksesta. Neuvostoliitto loi ultimaatumin, jossa se vaati länttä vetämään sotilasjoukkonsa pois Länsi-Berliinistä. Kriisi loppui Berliinin muurin rakentamiseen. Kriisin aikana järjestettiin Moskovassa 22. Neuvostoliiton kommunistisen puoleen kokous, johon otti osaa Kiinan kommunistinen puolue viimeistä kertaa. Mao Zedong
Sodan päätyttyä Kiina vajosi uudelleen sisällissotaan, jonka kommunistit lopulta voittivat. Valtavia tappioita ja menetyksiä kokenut Puna-armeija valloitti entisen Qing-dynastian aikaisen pääkaupungin, Pekingin. Tšiang Kai-šek ja hänelle uskolliset sotilaat pakenivat Taiwanin saarelle. 1. lokakuuta 1949 Mao Zedong julisti Kiinan kansantasavallan syntyneeksi, minkä jälkeen Kiinan pääkaupunki siirtyi Nanjingista uudestaan Pekingiin. Mao kävi valtiovierailulla Moskovassa 4. tammikuuta 1950. Kulttuurivallankumous
Mao lopetti kulttuurivallankumouksen virallisesti 1969, mikä on samalla aikalaiskäsitys asiasta, mutta Kiinan kommunistisen puolueen vuonna 1981 hyväksymän virallisen määritelmän mukaan se päättyi vasta Maon kuolemaan ja ns. neljän koplan pidätykseen vuonna 1976. Kiinan kansantasavallan historia
Suuri harppaus lopetettiin 1960, ja vallitsevaksi nousi Liu Shaoqin ja Deng Xiaopingin linja. Markkinat palautettiin 1950-luvun alkupuolen mallisiksi, ja tekemistä, osaamista, tieteellistä ja taiteellista tuotantoa rohkaistiin. Mustavalkoisuutta yritettiin välttää. Kommuuneista tehtiin hallintoyksikköjä, ja niiden valtaa vähennettiin. Tehtaille annettiin vastuuta ja tuloskannustimia. Aloitettiin myös asumislupapolitiikka, ja moni kaupunkilainen lähetettiin – kenties esi-isiensä kylään – maaseudulle, jotta kaupunkien kasvua hillittäisiin. Alkoi vähemmän ideologinen kausi, ja talous saatiin vakautettua vuoteen 1964 mennessä; tuotanto kasvoi. Monet Suuren harppauksen järjestelmät, kuten kasteluprojekti, suurten itsenäisten yksikköjen malli ja hajautettu vallankäyttö säilyivät. Kiinan tasavallan historia
Kiinan tasavalta perustettiin vuonna 1912, kun vallankumouksen seurauksena mantšujen Qing-dynastia syrjäytettiin vallasta. Keskeisimpinä syinä yli 2000 vuotta kestäneen keisarivallan kukistumiseen oli keisarin vallan heikkeneminen ja kansan keskuudessa kannatusta saaneet tasavaltalaiset aatteet. Tasavallan ensimmäiseksi johtajaksi nousi tasavaltalaisen Kuomintangin johtajan Sun Yat-Senin sijasta entisen keisarillisen armeijan päällikkö Yuan Shikai, jotta vältyttäisiin eri osapuolten välisiltä vihamielisyyksiltä. Yuan Shikai kuoli vuonna 1916, minkä jälkeen valta ajautui alueellista valtaa pitäneiden sotapäälliköiden käsiin. Matti Tarkkanen
Kiinassa oli tapahtunut vuonna 1911 vallankumous, joka päätti keisarivallan. Sitä edeltänyt samoin kuin seurannut kymmenvuotiskausi olivat olleet lähetystyölle harvinaista avointen ovien aikaa. Mutta kun Kuomintang sai yhdistettyä maan vuosina 1926–27, olot kehittyivät levottomiksi ja ”anti-imperialismin” aalto pyyhkäisi maan yli. Kaikkea länsimaista vastustettiin. Maan 8 000 lähetyssaarnaajasta vain 500 saattoi jäädä työmaalleen. Osa suomalaisista palasi kotimaahan, osa jäi Shanghaihin ja Japaniin odottamaan olojen rauhoittumista, osa taas ei enää päässyt pois Hunanista. Berliinin muuri
Vielä vähän ennen muurin rakentamista kesällä 1961 Itä-Saksan kommunistipuolueen johtaja Walter Ulbricht vannoi "Neues Deutschland" -lehdessä, ettei kellään ole aikomusta pystyttää muuria (”Niemand hat die Absicht, eine Mauer zu errichten”). 13. elokuuta 1961 40 000 Itä-Saksan kansallisen kansanarmeijan sotilasta, poliisia ja työläistä sulki Länsi-Berliiniin johtavat tiet ja kadut. Ensin kaupungin jako tehtiin piikkilangalla, mutta pari päivää myöhemmin ryhdyttiin rakentamaan muuria betoniharkoista. Itä-Saksan viranomaisten mukaan muuri oli ”antifasistinen suojavalli” ("antifaschistischer Schutzwall"). Badaling
Badaling () on Kiinan muurin suosituin osa, joka sijaitsee Yanqingin piirikunnassa, maanteitse noin 70 km Pekingin kantakaupungista luoteeseen. Tämä osa muurista rakennettiin Ming-dynastian aikakaudella noin vuonna 1505. Muurin Badalingin osuus on pituudeltaan 7,6 kilometriä. Sen yhteydessä on vartioasema, joka kuvastaa kohdan strategista merkitystä. Badalingin korkein kohta on Beibalou, joka on noin 1 015 metriä merenpinnan yläpuolella. Kiinan muuri
Kiinan muuri ei ole suora, vaan se seuraa maaston muotoja, jotta se olisi ollut puolustuksellisesti mahdollisimman tehokas. Pekingin pohjoispuolella muuri jakautuu länteen päin mentäessä kahteen muuriin, ulkoiseen ja sisäiseen, jotka yhtyvät jälleen kauempana. Tämän lisäksi muurista lähtee paikoitellen haaroja, jotka ulottuvat esimerkiksi tärkeille joenylityspaikoille tai soliin.