Milloin Tupolev on perustettu?
Tupolev
OAO Tupolev () on venäläinen lentokonesuunnittelutoimisto ja -valmistaja. Tupolevin lentokonesuunnittelutoimiston perustivat "Andrei (Nikolajevitš) Tupolev" ja Venäjän ilmailun isänä pidetty Nikolai Žukovski vuonna 1922. Alusta alkaen he suunnittelivat suuria lentokoneita, lähinnä pommikoneita 1920-luvulla ja sittemmin myös matkustajakoneita, myös Neuvostoliiton ensimmäisen suihkumatkustajakoneen, Tupolev Tu-104:n.
Tupolev Tu-144
Todellisuudessa Tu-144 ei kuitenkaan ollut vielä läheskään valmis matkustajaliikenteeseen. Aeroflotin kiinnostus koneeseen väheni seuraavien vuosien aikana, eikä ilmoitusta Tu-144:n käyttöönotosta kuulunut. Koelento-ohjelma oli edelleen vaikeuksissa paljon polttoainetta kuluttaneiden NK-144F-moottoreiden ja heikon matkustusmukavuuden kanssa. Lopulta Tu-144 alkoi 26. joulukuuta 1975 lentää rahti- ja postilentoja Moskovan Domodedovon lentoasemalta Alma-Ataan. Lentoja käytettiin myös kokeilemaan koneen yhteensopivuutta lentokenttäkaluston kanssa ja sitä, miten se saataisiin sopimaan hitaamman liikenteen sekaan lentoonlähdön jälkeen ja lähestymisen aikana. Koneen kuorma olikin lähinnä nimellinen, ja lennot olivat käytännössä koelentoja. Ne lopetettiin joulukuussa 1976. Ivan Jakovlev
Ivan Jakovlev syntyi talonpojan perheeseen. Lukiossa opiskellessaan vuonna 1868 hän perusti Leninin isän Ilja Uljanovin tuella Simbirskiin tšuvassinkielisen koulun, josta myöhemmin tuli opettajaopisto ja tšuvassien kulttuurin keskus. Vuonna 1875 Jakovlev valmistui Kazanin yliopiston historiallis-kielitieteellisestä tiedekunnasta, minkä jälkeen hän toimi Kazanin piirin tšuvassinkielisten koulujen tarkastajana ja opettajaopiston johtajana. Hän edisti kansallisten koulujen perustamista ja kehitti niiden opetusmenetelmiä Konstantin Ušinskin oppien pohjalta. Tupelo (Mississippi)
Tupelo on kaupunki Mississippin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupungin pinta-ala on 133,2 km² ja väkiluku 35 930 asukasta, mutta lähialueineen siellä asuu yli 130 000 asukasta. Tupelon läheisyyteen on myös valmistumassa Toyotan yhdestoista tuotantolaitos Yhdysvalloissa. Kaupunki tunnetaan parhaiten Elvis Presleyn syntymä- ja lapsuuskaupunkina; rockin kuningas asui kaupungissa 13-vuotiaaksi asti. Kaupunki on Elviksen takia suosittu matkailukohde. Myös DJ Diplo on kotoisin Tupelosta. Tupolev Tu-4
Ilmailunäytöksessä 1947 Moskovassa nähtiin neljä B-29:ää, joista kolmen arveltiin olevan USAAF:lle kuuluvia, Neuvostoliittoon laskeutuneita koneita, ja neljäs vaikutti kuljetuskone Tupolev Tu-70:ltä. Myöhemmin on selvinnyt, että kone oli pommikoneen neuvostokopio, Tupolev Tu-4. Koneen moottorit (Švetsov AŠ-73TK) oli kehitetty Švetsov 25:stä, joka puolestaan oli lisenssiversio yhdysvaltalaisesta Wright R-1820-F3 Cyclonesta. Tupolev Tu-154
Tammikuussa 2011 sattuneen onnettomuuden vuoksi Venäjän liikenneturvallisuusvirasto kehotti lentoyhtiöitä toistaiseksi lopettamaan lennot Tu-154B-koneilla. Vuonna 2013 Tupolev lopetti mallin valmistuksen. Tupolev Tu-134
Tu-134 esiteltiin suurelle yleisölle 4. toukokuuta 1965, kun CCCP-45076 oli mukana Pariisin ilmailunäyttelyssä Le Bourget’n lentoasemalla. Se sai positiivisen vastaanoton kansainväliseltä ilmailuyhteisöltä. Ilmailunäyttelyn jälkeen kone kävi esittelykiertueella Itä-Berliinissä, Varsovassa ja Prahassa, missä siihen pääsivät tutustumaan tulevat vientiasiakkaat Interflug, LOT ja ČSA. Ensimmäinen esituotantoerän kone CCCP-65600 lensi ensi kerran 14. elokuuta 1965 ja toinen pian sen jälkeen. 21. heinäkuuta 1966 ensilentonsa tehneessä kolmannessa koneessa (CCCP-65603) voimalaitteiksi oli vaihdettu Solovjov D-30 -suihkumoottorit, jotka valittiin lopulta myös sarjatuotantokoneiden voimanlähteeksi. Tupolev Tu-144
Muutosten jälkeen sarjatuotantokone sai mallinimen Tu-144S. Se lensi ensilentonsa Žukovskin lentoasemalta 20. maaliskuuta 1972. Kuukauden kuluttua se lensi ääntä nopeammin 110 minuutissa Moskovasta Taškentiin. Prototyyppi sen sijaan lensi viimeisen kerran 27. huhtikuuta 1973. Sillä lennettiin 120 lennolla kaikkiaan 180 tuntia, joista 50 ääntä nopeammin. Kone romutettiin myöhemmin historiallisesta merkittävyydestään huolimatta. Tupolev Tu-16
Tupolev Tu-16 () oli neuvostoliittolainen strateginen pommikone, joka tuli käyttöön 1950-luvun puolivälissä. Tupolev
Tunnetuimpiin Tupolevin siviililentokonetyyppeihin kuuluvat Tupolev Tu-134 ja Tupolev Tu-154, joita on runsaasti käytössä Venäjällä ja IVY:ssä. Yhdysvaltain Boeing, Euroopan ranskalais-englantilainen Concorde-konsortio ja Neuvostoliitto pohtivat kaikki yliäänimatkustajakoneen rakentamista 1960-luvun alussa, muun muassa koska yliäänipommikoneista oli saatu kokemusta. Ranskalle ja Englannille hanke oli teknologisen osaamisen osoitus, Neuvostoliitolle eräs kilpailu kapitalismin kanssa. Boeing vetäytyi ensimmäisenä, koska koneen tuotannolle ja käytölle ei ollut taloudellisia perusteita. Tupolev Tu-144 valmistui ensimmäisenä, vuonna 1969. Sitä pidettiin Neuvostoliiton sisäisillä lennoilla pitkään, kunnes se vedettiin pois käytöstä. Ranskalais-brittiläinen Concorde valmistui hieman myöhemmin ja oli käytössä 2000-luvun alkuun. Tupolev Tu-95
Kone tunnettiin pitkään lännen tiedusteluorganisaatioissa Tu-20:na, joka oli Neuvostoliiton ilmavoimien koneelle antama tyyppinumero. Tu-95 oli Tupolevin suunnittelutoimiston sisäinen tyyppinumero koneelle, joka koneen käyttöönoton aikoihin syrjäytti nopeasti entisen tyyppinumeron. Tupolev I-4
Tupolev I-4 (prototyypistä käytettiin nimeä ANT-5) oli Tupolevin valmistama neuvostoliittolainen yksipaikkainen hävittäjä, joka lensi ensilentonsa heinäkuussa 1927 Stroilsjassa. Tupik
Kylä on perustettu turkisten kauppapaikaksi 1920-luvulla. Vuonna 1966 se siirrettiin kauemmaksi tulva-alueelta. Ennen Baikalin–Amurin rautatien rakentamista Tupikin kautta kulki talvitie Kalarin piirin Tšaraan. Lentoliikenne alueen pääkaupunkiin loppui vuonna 1993. Nykyään maantie yhdistää kylän 102 kilometrin päässä sijaitsevaan Mogotšan rautatieasemaan. TuTo Hockey
TuTo Hockey on turkulainen jääkiekkojoukkue. Turun Tovereina ennen tunnettu joukkue perustettiin vuonna 1929. Vuonna 1988 jääkiekkojaosto erkani emoseurasta ja viralliseksi nimeksi vaihtui TuTo Hockey. TuTo pelasi kevääseen 2005 asti kotiottelunsa vuonna 1973 valmistuneessa Kupittaan jäähallissa lukuun ottamatta kautta 1995–1996, jolloin TuTo pelasi Turkuhallissa. Kevään 2005 jälkeen Kupittaan vanha jäähalli purettiin ja TUTO siirtyi seuraavaksi kaudeksi pelaamaan evakkoon Turkuhalliin. TuTo Hockey pelasi vielä alkukauden 2006–2007 Turkuhallissa kunnes palasi takaisin Kupittaalle 16. marraskuuta 2006 uuden monitoimihallin valmistuttua. Tupolev Tu-110
Koneen prototyyppi teki ensilentonsa 11. maaliskuuta 1957. Jo silloin tiedettiin, ettei konetyyppiä tultaisi ottamaan käyttöön. Tu-104:n käyttöönotto oli vaatinut suuria investointeja lentoasemiin ja suunnistuslaitteistoihin, eikä uutta tyyppiä haluttu käyttöön niin pian sen jälkeen. Tilauksia ulkomailta ei ollut tullut, ja kun Tu-104:n moottorien luotettavuus parani ja sen matkustajakapasiteetti kasvoi myöhemmissä versioissa sataan, ei uutta konetyyppiä tarvittu. Koelento-ohjelman jälkeen prototyyppi ja kolme muuta valmistettua konetta toimitettiin Kiovan siviili-ilmailutekniikan instituutille, joka käytti niitä lentävinä koealustoina esimerkiksi avioniikan, ohjusjärjestelmien ja ohjausjärjestelmien testaamiseen. Niitä käytettiin myös Tupolev Tu-124:ää varten kehitettävien Solovjov D-20P -puhallinturbiinien koeohjelmassa. Koneista yksi pysyi käytössä 1980-luvulle saakka. Kaikki neljä on sittemmin romutettu. Tupolev Tu-144
Uuden yliäänikoneen suunnittelua Tupolevilla johti isänsä, tehtaan perustaja Andrei Tupolevin jälkeen pääsuunnittelijaksi noussut Aleksei Tupolev. Kylmän sodan aikana vakoilu oli yleistä, ja ääntä nopeampien matkustajakoneiden suunnitelmat ja piirrokset olivat halutuimman tiedon joukossa. Neuvostoliittolaisilla oli jopa oma nimensä brittiläis-ranskalaisen Concorde -ohjelman vakoilutoimille: Operaatio Brunnhilde. Operaation suurimpia voittoja oli se, kun venäläissyntyinen ranskalainen Sergei Fabiew välitti Concorden kaikki tekniset dokumentit mikrofilmillä Neuvostoliiton virtausdynamiikan keskusinstituutille (TsAGI). Mikrofilmit salakuljetettiin Neuvostoliittoon Oostende–Varsova-pikajunan ensimmäisen luokan käymälään rakennetussa salalokerossa ja Aeroflotin reittilennoilla. Britanniassa kaksi Kodakin työntekijää joutui helmikuussa 1965 oikeuteen vakoilusta syytettyinä. Samassa kuussa Aeroflotin Pariisin-johtaja Sergei Pavlov pidätettiin pariisilaisessa ravintolassa hallussaan lautasliina, joka sisälsi salaista tietoa laskutelineistä, jarruista ja metallurgiasta. Ranskan presidentti Charles de Gaulle oli tästä niin vihainen, että vaati saada henkilökohtaisesti allekirjoittaa Pavlovin karkoitusmääräyksen. Tupolev Tu-134
Jo pian Tu-134:n käyttöönoton jälkeen Tupolev alkoi kehittää parannuksia koneeseen. Päivityksiä olivat muun muassa suurennettu sisäänkäyntiovi ja ulkoisen varoitusmajakan korvaaminen kirkkaammalla, välkkyvällä valolla. Ensimmäinen monista alkuperäisen mallin pohjalta kehitellyistä versioista oli Tu-134K. Se oli käytännössä tavallinen Tu-134, johon oli tehtaalla asennettu VIP-sisustus (K tuli sanasta комфорт, mukavuus). Neljä konetta toimi Neuvostoliiton valtionjohdon kuljetuskoneina. Lisäksi neljä myytiin Itä-Saksaan, kaksi Unkariin ja yksi Bulgariaan ja Irakiin. Tupolev TB-3
Rintamapalveluksessa pommittajana kone oli muun muassa Neuvostoliiton ja Japanin välisessä konfliktissa 1930-luvun jälkipuoliskolla Mongoliassa, talvisodassa 1939–1940 ja toisen maailmansodan aikana 1941–1943. Kone osallistui lähes kaikkiin suuriin taisteluihin vuoteen 1943 asti, mukaan lukien Smolenskin, Moskovan, Stalingradin ja Kurskin taisteluihin, sekä Leningradin piiritykseen. Sitä käytettiin myös laskuvarjojoukkojen ja panssarivaunujen kuljetuksiin. Kone toimi myös nk. parasiittikoneiden emäaluksena (hävittäjä laukaistiin lentävästä koneesta). Suomalais-venäläinen koulu
Suomalais-venäläinen koulun juuret ulottuvat vuoteen 1861, jolloin perustettiin kauppias Nikifor Tabunovin myötävaikutuksella kotikoulu venäläisille lapsille Helsingin keskustaan. Tästä kolmen vuoden kuluttua, vuonna 1864, perustettiin varsinainen venäläinen koulu Suomessa, joka tunnetaan niin sanottuna Tabunovin kouluna. Sen seuraajaksi perustettiin 1930 Helsingin venäläinen lyseo, jota ylläpitämään perustettiin 1955 Helsingin venäläisten koulujen kannatusyhdistys. Vuonna 1963 nimi muutettiin Helsingin suomalais-venäläiseksi kouluksi. Koulu toimi Neitsytpolku 1:ssä Ullanlinnassa kunnes uusi koulurakennus valmistui 1964 Kaarelaan. Sitä laajennettiin 1970 sekä lukio-osalla vuonna 1985. Mariupol
Vuonna 1734 Asovanmeren rannalle, Kalmius- ja Kaltšykjokien suulle perustettiin linnoitus. Tämän ympärille kehittyi Kalmiuksen asutus. Vuonna 1778 asutuksen länsireunalle rakennettiin Pavlovskin kaupunki Krimiltä karkotetuille kreikkalaisille (Pontoksen kreikkalaisen kulttuuripiirin osa). Vuonna 1780 kaupunki nimettiin Mariupoliksi. Vuodesta 1807 lähtien se kuului Venäjän keisarikunnan ukrainalaisvaltaisen Jekaterinoslavin kuvernementin alueeseen. Vuonna 1874 Mariupolista tuli kuvernementin kihlakuntakaupunki (se oli ollut vastaavassa asemassa jo 1700-luvun lopulla Jekaterinoslavin käskynhaltijakunnassa), jossa oli vuonna 1897 jo 31 116 asukasta. Tupolev ANT-3
Joulukuussa 1925 yhteen koneeseen asennettiin englantilainen 450 hv:n Napier Lion-moottori. Se sai nimen "Proletarii". Mihail Gromov lensi sillä 31. elokuuta - 2. syyskuuta 1926 Euroopan ympärilennon reittiä Moskova-Königsberg-Berliini-Pariisi-Rooma-Wien-Varsova-Moskova. 7 150 km:n matka lennettiin 202,8 km/h keskinopeudella. Tupolev Tu-154
Tupolev Tu-154 () on keskipitkän matkan matkustajakone, joka on muodostanut Neuvostoliiton ja Venäjän sekä IVY:n matkustajalentokonekaluston rungon monien vuosien ajan. Konetyypin ensilento tapahtui 1968 ja uuden Tu-154M:n, jossa on muun muassa taloudellisemmat suihkuturbiinimoottorit, vuonna 1984. Vladimir Tšelomei
Suuren isänmaallisen sodan aikana hän toimi Baranovin lentokonemoottorien keskusinstituutissa (TsIAM) Moskovassa. Hän kehitti patopainemoottorin vuonna 1942. 
Kun havaittiin Saksan käyttävän sellaisia moottoreita V-1-ohjuksissaan, Tšelomeista tuli Tehdas N51:n johtaja ja pääsuunnittelija. Sen edellinen johtaja Nikolai Polikarpov oli kuollut lento-onnettomuudessa. Tšelomei sai tehtäväkseen kehittää V-1:n kaltaisen risteilyohjuksen. Joulukuussa 1944 10X-niminen ohjus koelaukaistiin Petljakov Pe-8 ja Tupolev Tu-2 lentokoneista. Tupolev
Neuvostoliittolaisten lentokonesuunnittelutoimistojen, kuten Antonovin, Berievin, Mjasištševin, Mikojan-Gurevitšin (MiG), Iljušinin ja Jakovlevin piirissä Tupolev on erikoistunut nimenomaan raskaiden lentokoneiden, pommikoneiden ja siviilimatkustajakoneiden suunnitteluun ja valmistukseen. Sotilaslentokoneiden puolella Tupolev on suunnitellut myös miehittämättömiä lentolaitteita. RusAir
Yhtiö perustettiin 30. marraskuuta 1994 ja se aloitti toiminnan saman vuoden aikana. Alkujaan yhtiö tunnettiin nimellä CGI Aero. Yhtiön omistaa Clintondale Aviation. RusLinen Tupolev Tu-134A joutui 47 uhria vaatineeseen onnettomuuteen 20. kesäkuuta 2011. Tutkinnassa onnettomuuden syyksi todettiin miehistön virheellinen toiminta huonoissa sääoloissa. Tverin alue
Tverin kaupunki perustettiin vuonna 1135. Tver oli itsenäinen ruhtinaskunta vuoteen 1485 asti, jolloin se liitettiin Moskovan Venäjään. Alueelle muutti 1600-luvulla Itä-Suomesta karjalaista väestöä, joka oli paennut Ruotsin ankaraa verotusta ja luterilaistamista. Stupino
1500-luvun alussa syntyi Stupinskajan kylä, joka kuului lähellä sijaitsevalle Belopesotskin kolminaisuuden luostarille. 1400-luvun lopussa perustettu luostari toimi 1600-luvulle saakka Moskovan ja Kaširan ruhtinaskuntien tärkeänä linnoituksena tataarien hyökkäyksiä vastaan. Luostarin lähelle syntyi Belopesotskajan esikaupunki, joka nykyään kuuluu Stupinon kaupunkiin.
1800–1900-lukujen vaihteessa Stupinskajan kautta rakennettiin Paveletsin rautatie. Vuonna 1932 kylän lähelle alettiin rakentaa suurta sähköveturitehdasta, joka vuonna 1936 muunnettiin metallitehtaaksi. Vuonna 1934 tehtaan asutus ja Stupinskajan kylä yhdistettiin Elektrovozin taajamaksi, josta vuonna 1938 tuli Stupinon kaupunki. Tupolev Tu-134
Tu-134:n siviilikäyttö alkoi 1980-luvulla laajentua matkustajaliikenteen ulkopuolelle. Vuoden kestäneiden koelentojen jälkeen Tu-134A-3:een pohjautuva Tu-134SH otettiin käyttöön 28. syyskuuta 1984. Maa- ja metsätalouslentoja varten suunnitellun mallin matkustamoon oli asennettu tieteellistä välineistöä, ja siipien juuressa olevissa koteloissa oli sivulle suunnatut tutkat. Monikäyttöisellä koneella voitiin muun muassa mitata maaperän kosteutta, tarkkailla tuholaisten esiintymistä ja arvioida satomääriä. Sitä käytettiin myös malminetsinnässä, metsätutkimuksessa, öljy- ja kaasuteollisuuden sekä kalastuksen tukilennoilla ja napajäätikön tarkkailussa. Konetta valmistettiin yhdeksän kappaletta, joiden kaikkien kotipaikaksi tuli Voronež. Tupolev Tu-2
Tupolev Tu-2 (NATO-raportointinimi "Bat", ) oli neuvostoliittolainen, toisen maailmansodan aikana kehitetty keskiraskas pommikone. Andrei Tupolevin suunnittelemaa, Junkers Ju 88:n kaltaista monikäyttöistä konetta valmistettiin useina eri versioina yhteensä 2 527 kappaletta. Koneen versioita käytettiin pommitusversion lisäksi saattohävittäjinä, torpedopommittajina sekä pitkän matkan tiedustelukoneina. Konetyyppiä käytti toisessa maailmansodassa Neuvostoliiton ilmavoimat, sodanjälkeisiä käyttäjiä olivat Neuvostoliiton lisäksi muun muassa Kiinan ja Puolan ilmavoimat. Tupolev Tu-160
Vuonna 1987 Neuvostoliiton ilmavoimat otti Tu-160:n palvelukäyttöön ja ensimmäinen valmistunut pommittajalaivue siirrettiin 184. kaartin raskaaseen pommikonerykmenttiin Prylukin lentotukikohdassa Ukrainan sosialistisessa neuvostotasavallassa. Kun Neuvostoliitto hajosi ja Ukraina itsenäistyi vuonna 1991, Neuvostoliiton ydinaseista luopunut Ukraina purki suurimman osan 184. kaartin raskaan pommikonerykmentin Tu-160-pommittajista ja vain yhdeksän konetta säilytettiin toimintakuntoisena. Vuonna 1999 Ukraina luovutti Venäjälle kahdeksan konetta, koska Venäjän hallitus oli luvannut vastineeksi poistavansa Ukrainan energiavelat. Yksi Tu-160 kuitenkin jäi Ukrainalle, ja nykyisin pommittaja on museoitu ja julkisesti nähtävillä ukrainalaisessa ilmailumuseossa. Hapoel
Hapoel ( ’työläinen’) on Israelissa toimiva urheilujärjestö. Se perustettiin työläisurheilujärjestöksi vuonna 1926 osana Israelin ammattiliittojen keskusjärjestöä Histadrutia. Ensimmäinen Hapoel-seura oli aloittanut toimintansa kaksi vuotta aikaisemmin Haifan kaupungissa paikallisten työläisten jalkapalloseurana. Tupolev Tu-134
Konetyypin pahin onnettomuus tapahtui 11. elokuuta 1979 Dniprodzeržynskissä nykyisen Ukrainan alueella, kun kaksi Aeroflotin Tu-134-konetta törmäsi toisiinsa lennonjohdon virheen vuoksi. Voronežistä Kišinjoviin matkalla olleessa Tu-134A:ssa oli 94 ihmistä ja Donetskista Minskiin lentäneessä Tu-134AK:ssa 84, heidän joukossaan FC Pahtakor Taškent -jalkapallojoukkue. Kaikki 178 koneissa ollutta kuolivat törmäyksessä. Se on kaikkien aikojen toiseksi tuhoisin kahden lentokoneen yhteentörmäys ilmassa. Totma
Vuonna 1137 mainitaan ensimmäisen kerran "Todman" pogosta, joka sijaitsi Suhonajoella lähellä Totmajoen suuta 16 kilometrin päässä nykyisestä kaupungista. Vuonna 1539 sen hävittivät Kazanin tataarit, minkä jälkeen asukkaat siirtyivät suolalähteiden ja suolankeittämöjen ympärille syntyneeseen esikaupunkiin. Vuonna 1554 perustettiin Vapahtajan (Spaso-Sumorinin) luostari, joka sai oikeuden käydä verotonta suolakauppaa. Suolankeittämöjen ympärille kehittyi alueen taloudellinen ja hallinnollinen keskus "Usolje" eli "Sol-Totemskaja". 1500–1600-luvulla paikkakunta oli huomattava suolan tuotannon ja Vienanmeren kaupan keskus. 1600–1700-luvulla paikalliset kauppiaat kävivät laajaa kauppaa Siperian kanssa. 1700-luvun loppupuolella he varustivat 20 retkikuntaa Alaskaan. Totmassa syntynyt I.A. Kuskov perusti vuonna 1812 venäläisen Fort Rossin siirtokunnan nykyisen San Franciscon lähelle. Hapoel Jerusalem BC
Hapoel Jerusalem perustettiin vuonna 1943. Seura liittyi vuonna 1955 maan pääsarjaan, mutta ensimmäinen kausi päättyi huonosti, sillä joukkue oli sarjan viimeinen. Hapoel putosi tämän johdosta sarjasta mutta nousi takaisin vuonna 1958. Seuraava vuosikymmen oli joukkueelle jo parempi, sillä se voitti suurimman osan kotipeleistään. Todellinen menestyminen alkoi kuitenkin vasta 1990-luvulla, jolloin joukkue voitti ensimmäiset mestaruutensa. Vuosina 1996 ja 1997 seura voitti Israelin cupin finaaleissa Maccabi Tel Avivin ja saavutti ensimmäisen mestaruutensa. Kaudella 2003–2004 Hapoel eteni ULEB Cupissa loppuotteluun, jossa se voitti Real Madridin. Tupolev Tu-134
Neuvostoliittolaisten koneiden markkinoinnista ulkomaille vastannut Aviaexport lähetti vielä samana syksynä CCCP-65610:n myyntikiertueelle Japaniin. Se saapui sinne 21. lokakuuta 1967 ja lensi siellä viiden päivän aikana useita lyhyitä lentoja, joilla sitä arvioivat Japan Airlines ja All Nippon Airways. Seuraavana vuorossa oli Unkari, jossa samaa koneyksilöä esiteltiin Maléville 21. marraskuuta alkaen. Kolmen päivän kuluttua kone suuntasi Tšekkoslovakiaan, jossa se kävi mainosvierailulla ČSA:lla. Tupolev Tu-144
Ensilennon jälkeen Aleksei Tupolev antoi "Tehnika molodeži" -lehdelle (”Teknologiaa nuorille”) rehellisen haastattelun, jossa hän myönsi, että vaikeudet Tu-144:n kehittämisessä eivät liittyneet ääntä nopeammin lentämiseen, vaan sen tekemiseen taloudellisesti, luotettavasti ja mukavasti. Muissa lehdissä julkaistut artikkelit olivat optimistisempia. Izvestijassa pohdittiin mahdollisuutta lentää Moskovasta sadan pituusasteen päähän Habarovskiin 3 tunnissa 20 minuutissa ja todettiin, että Moskovasta kello 12 lähtevä matkustaja olisi Montrealissa yhdeksältä ja olisi siten ”äänen lisäksi aurinkoakin nopeampi”. Vympel NPO
Se perustettiin Neuvostoliittoon 18. marraskuuta 1949 nimellä "Tehdas numero 134" ja toimi pitään nimellä KB Molnija. Tupolev Tu-2
Seuraava, edelleen kehitetty prototyyppi, muun muassa siiven alapuolisilla rakettikiskoilla varustettu ANT-59 (Samolet 103U), lensi ensilentonsa 18. toukokuuta 1941. Kone oli, kuten ANT-58, varustettu kehitysvaiheessaan olevilla AM-37-moottoreilla, jotka vaihdettiin ensilennon jälkeen luotettavampiin Švetsov ASh-82 -moottoreihin. Koneen huippunopeus pieneni moottorien vaihdon seurauksena noin 80 km/h, luotettavuutta pidettiin kuitenkin nopeutta tärkeämpänä. Koneen sarjatuotanto aloitettiin Omskissa entisen autotehtaan tiloissa 1. elokuuta 1941. Tuotanto oli aluksi niin hidasta, että ensimmäinen sarjatuotantokone, ANT-58:aan pohjautuva ANT-60 (Samolet 103V), valmistui vasta marraskuussa 1941. Kaikkiaan vain yhdeksäntoista konetta ehdittiin valmistaa, kun tehtaan koneenrakennuskapasiteetti keskitettiin Jak-1-hävittäjän valmistukseen. Smolenskin lento-onnettomuus 2010
Puolan presidenttiä Lech Kaczyńskia ja useita muita korkea-arvoisia puolalaisviranomaisia kuljettanut Tupolev Tu-154M -mallinen kone syöksyi maahan noin kolmen kilometrin päässä kentältä. Kaikki koneessa olleet matkustajat ja miehistön jäsenet kuolivat onnettomuudessa. Koneessa oli venäläisviranomaisten mukaan yhteensä 96 ihmistä, joista matkustajia oli 89 ja miehistön jäseniä 7. Sää oli sumuinen, ja syyksi epäillään ohjausvirhettä. Uutistoimisto Interfaxin kertoman mukaan onnettomuutta seuranneella viikolla myös ensimmäiset tiedot mustien laatikoiden tallenteista sisältävä todistusaineisto osoittaa, että lentäjän virhe johti onnettomuuteen. Turmassa tuhoutunut Tupolev oli valmistettu vuonna 1990 Neuvostoliitossa. Siinä oli ollut aiemmin paljon vikoja ja se oli ollut korjattavana viimeksi vuonna 2009. Konetta oli kuitenkin uudistettu merkittävästi vuoden 2009 lopussa. Tupolev SB-2
Andrei Tupolevin johtama suunnitteluryhmä alkoi suunnitella pommikonetta vuonna 1933 Neuvostoliiton aerodynamiikan tutkimuslaitoksessa TsAGI:ssa. Lähtökohtana olivat aiemmat raskaat pommikoneprototyypit ANT-21 ja ANT-29. Koneen tullessa julkisuuteen Espanjan sisällissodassa sitä pidettiin aiheettomasti kopiona yhdysvaltalaisesta Martin B-10 koneesta. Velkopopovický Kozel
Velkopopovický Kozel on tšekkiläinen vuonna 1874 syntynyt olutmerkki. Sitä valmistetaan Plzeňský Prazdroj’n panimossa Velké Popovicen kunnassa. Velkopopovický Kozel on merkittävin tšekkiläinen vientiolut. Kozel-oluet ovat maailmalla arvostettuja, ja ne ovat voittaneet useita kansainvälisiä palkintoja. Donetsk
Nykyään Donetskina tunnettu taajama perustettiin vuonna 1869, kun brittiläinen liikemies John Hughes perusti metallurgisen tehtaan ja hiilikaivoksia Etelä-Venäjälle Aleksandrovkan kasakka-alueen läheisyyteen. Pian töissä oli jo tuhansia kaivostyöntekijöitä. Kaupungiksi Hughesin mukaan Juzovkaksi (, suomalaisissa aikalaislähteissä "Jusovka") nimetty taajama tunnustettiin 1917. Vuonna 1924 kaupungin nimi muutettiin Stalinoksi () Josif Stalinin mukaan. Tajik Air
Tajik Territorial Department of Civil Air Fleetin ensimmäinen suihkumoottorikone liittyi laivastoon 1970-luvulla. Uusi kone oli Tupolev Tu-154 -tyyppinen matkustajakone, jolla voitiin kuljettaa jopa 170 matkustajaa. Tupolevin ohella laivastoon liittyi myös Jakovlevin valmistama Jakovlev Jak-40 ja Antonov An-26 sekä Antonov An-28 -koneet. 1988 yhtiön nimi muutettiin Tajik Civil Aviation Admistrationiksi. Tupolev Tu-144
Neuvostoliitto oli 1960-luvulle tultaessa teknisen kehityksen kärkimaita. Se oli laukaissut vuonna 1957 avaruuteen ensimmäisen satelliitin, Sputnik 1:n, ja Vostok-ohjelman myötä se oli lähettänyt huhtikuussa 1961 avaruuteen ensimmäisen miehen (Juri Gagarin) ja kesäkuussa 1963 ensimmäisen naisen (Valentina Tereškova). Kehitys teknologiassa nähtiin maan johdossa eräänlaisena vastalääkkeenä yhteiskunnan ongelmille. Yhtenä tärkeänä kehityskohteena oli ääntä nopeampi matkustajalentokone, ja 1960-luvun alkupuolella sellaista kehittivät Yhdysvalloissa Boeing, Lockheed ja Douglas sekä Euroopassa Britannia ja Ranska yhteistyössä. Ääntä nopeampaa matkustamista pidettiin erityisen tärkeänä, sillä Neuvostoliitto kattoi kuudesosan kaikesta maailman maapinta-alasta. Neuvostoliitto
Lentoliikenteessä Neuvostoliitto oli yksi tärkeimmistä vaikuttajista. Neuvostoliittolainen Aeroflot oli maailman suurin lentoyhtiö. Aeroflotin katsotaan saaneen alkunsa 9. helmikuuta 1923, kun Neuvostoliiton siviili-ilmailuneuvosto perustettiin. Nimi otettiin käyttöön 25. helmikuuta 1932. Lentoyhtiö oli valtion omistuksessa, ja sen tunnuksessa oli Neuvostoliitolle ominainen tunnus "sirppi ja vasara", siivin varustettuna. Neuvostoliiton hajottua 1991 Venäjällä organisoitiin matkustajaliikenne uudelleen 28. heinäkuuta 1992, ja Aeroflotista tuli 51 %:sti valtion ja 49 %:sti työntekijöiden omistama venäläinen lentoyhtiö. Samana vuonna alettiin kehittää palvelua ja hankittiin Airbusilta Airbus A310-300 -koneita. Vuonna 1994 Aeroflot hankki käyttöönsä Boeing 767-300ER- ja Iljušin Il-96-300 -lentokoneita pitkien matkojen lentoja varten. Nykyisin Aeroflot on edelleen maailman johtavia lentoyhtiöitä, ja muistona neuvostoajoista yhtiöllä on logossaan edelleen käytössä sirppi ja vasara. Tupolev Tu-204
Tupolev Tu-204 on kaksoismoottorinen keskipitkän matkan neuvostoliittolais/venäläinen Tupolevin valmistama lentokone, joka voi kuljettaa 212 matkustajaa. Lentokone esitelttiin ensimmäisen kerran vuonna 1989, ja pidetään suurin piirtein samanlaisena kuin Boeing 757. Sitä tuotetaan lähinnä Aeroflotia, Cubana de Aviaciónia ja Air Koryota varten, joka korvaa sillä Tupolev Tu-154 trijetin. Syyskuussa 2011 sovittiin lisäksi syyrialaisen Syrianair-lentoyhtiön kanssa uusien Tu-204SM matkustajalentokoneiden toimituksista. Tu-204SM on versio, jossa on käytetty hyväksi uusinta venäläistä lentokoneiden rakennustekniikkaa. Nyt konetyyppi on sertifiointitestissä. Tyypin sarjatuotanto aloitettiin 2011. Tuprova
Venäläis-ruotsalais-suomalainen yhtiö rakensi vuosina 1911–1912 joen oikealle rannalle sahalaitoksen. Vuonna 1916 alettiin rakentaa paperitehdasta, joka otettiin käyttöön vuonna 1923. Työntekijöistä suuri osa oli värvätty Suomesta. Tehtaan asutus ja vuonna 1929 valmistunut rautatieasema saivat nimen "Nevskaja Dubrovka". Tupolev ANT-1
ANT-1:tä rakennettiin huhtikuusta 1922 lokakuuhun 1923 asti. 21. lokakuuta 1923 lennettiin ensimmäinen koelento E. Pogosskij'n ohjaamana. Tupolev Tu-110
Tupolev Tu-110 (, ) oli neuvostoliittolainen suihkuturbiinikäyttöinen pitkän matkan matkustajalentokone. Tupolev Tu-104:n pohjalta kehitetty nelimoottorinen kone suunniteltiin erityisesti vientimarkkinolle. Se lensi ensilentonsa 11. maaliskuuta 1957. Konetyypin valmistus lopetettiin jo vuonna 1958, kun todettiin, ettei sille ollut kysyntää. Niitä ehdittiin valmistaa vain neljä kappaletta. Tupolev Tu-144
Näillä lennoilla oli ensi kertaa mukana matkustajia Neuvostoliiton ulkopuolelta, ja heidän arvionsa koneesta olivat ristiriitaisia. Itsestään putoilevat ikkunasuojat ja toimimattomat käymälät oli helppo kuitata lastentaudeiksi, mutta suurempiakin ongelmia oli. Concordessa ääntä nopeamman lennon aiheuttaman ilmanvastuksen synnyttämä lämpö haihdutettiin pumppaamalla polttoainetta rungon kuoren alle sijoitetun monimutkaisen putkijärjestelmän läpi. Tupolev sen sijaan käytti valtavia ilmastointilaitteita, joiden aiheuttama melu oli niin kova, että koneessa keskusteleminen oli mahdotonta. Matkustajien oli kommunikoitava keskenään kirjoittamalla asiansa paperilapuille. Kaiken lisäksi Aleksei Tupolevin oli itse tarkastettava kone aina ennen sen lähtöä Moskovasta. Tupolev Tu-160
Päätös Tu-160:n massatuotannon aloittamisesta allekirjoitettiin vuonna 1984 ja Tupolevin suunnitelmana oli alun perin valmistaa Neuvostoliiton ilmavoimille ensimmäisessä tilauksessa sata pommikonetta. 1980-luvun edetessä pahenevat rahoitusongelmat kuitenkin johtivat siihen, että tuotanto hidastui ja yhtiö valmisti Neuvostoliitolle yhteensä vain 35 Tu-160:ta.Vuonna 1987 yksi pommittajista putosi alas kesken lentoharjoituksen, mutta heittoistuinten ansiosta kaikki neljä miehistönjäsentä selviytyivät hengissä. Vuonna 1989 Tu-160 esiteltiin julkisesti neuvostokansalaisille ja muulle maailmalle Moskovassa järjestetyssä paraatissa. Vuonna 1994 Tupolev teki lopullisesti päätöksen konetyypin massatuotannon lopettamisesta, ja kaikki valmistuneet koneet jäivät Venäjän federaation ilmavoimien kalustoon. Moskovskije vedomosti
"Moskovskije vedomosti" oli pietarilaisen "Sankt-Peterburgskije vedomostin" jälkeen Venäjän toiseksi vanhin sanomalehti. Se kuului vuoteen 1909 saakka Moskovan yliopistolle. Vuosina 1779–1789 lehteä vuokrasi Nikolai Novikov, jonka aikana se julkaisi uutisten lisäksi myös artikkeleita kirjallisuudesta, tieteestä ja taiteesta. 1840-luvulla toimittaja Jevgeni Koršin aikana "Moskovskije vedomosti" oli Venäjän johtava liberaali sanomalehti. Vuonna 1852 se julkaisi Ivan Turgenevin kielletyn muistokirjoituksen Gogolista, mikä johti kirjailijan pidätykseen. Tuvalun historia
Kristinuskon Tuvalulle toi London Missionary Societyn (LMS) cookinsaarelainen diakoni Elekana. Hän ajautui vuonna 1861 Nukulaelaelle. Palattuaan Tuvalulta takaisin Samoalle hän ilmoitti LMS:n lähetystyöntekijöille Nukulaelaella olevan asukkaita, jotka tarvitsevat evankeliumia. Pastori A. W. Murray avasi virallisesti toiminnan Tuvalulla vuonna 1865, kun hän vieraili saarilla. Tuvalulaiset kääntyivät suhteellisen nopeasti kristinuskoon. Pian tämän jälkeen perinteiset väestön liikakasvua estävät käytännöt, kuten lapsentapot ja abortit, kiellettiin. 1800-luvun lopussa Tuvalun väkiluku alkoikin kasvaa jälleen tasaisesti. Takaisinmallinnus
Tunnetuin takaisinmallinnettu laite lienee Tupolev Tu-4. Tupolev Tu-4 oli neuvostoliittolainen strateginen pommikone, jota käytettiin 1940-luvun lopulta 1960-luvun puoliväliin. Se perustui neljään Neuvostoliiton haltuun joutuneeseen Yhdysvaltain ilmavoimien B-29 Superfortress -koneeseen. Movladi Udugov
Maaliskuussa 1999 Udugov perusti Groznyissä verkkotiedotuspalvelu Kavkaz Centerin, jota Venäjä on yrittänyt saada pois liettualaisilta, latvialaisilta, suomalaisilta ja ruotsalaisilta tietokonepalvelimilta. Poliittisesti Venäjä pitää häntä yhtenä Tšetšenian itsenäisyyden pääideologeista ja hän tuli kuuluisaksi 1994–1996 sodan aikana. Venäjän myöhempi sisäministeri Anatoli Kulikov arvioi Udugovin aikaansaannoksen yhtä suuriksi kuin kaikkien Moskovan propagandistien yhteensä. Toista Tšetšenian sotaa varten Venäjän liittovaltio perusti Rosinformcenterin ensimmäisen sodan tiedotuskokemuksia hyödyntäen. Tupolev TB-3
Tupolev TB-3 (ANT-6) oli neuvostoliittolainen, 1930-luvulla valmistettu raskas strateginen pommikone. Tupolevin suunnitteleman nelimoottorisen koneen ensilento tapahtui 22. joulukuuta 1930. Sitä valmistettiin 819 kappaletta 1930-luvun jälkipuoliskolle saakka. Tyyppiä käytettiin pommittajana vuoteen 1943 saakka, jonka jälkeen kuljetuskoneena. Tyypillä ANT-6A lennettiin pohjoisnavan yli. Kone oli myös Aeroflotin käytössä. Tupolev Tu-134
Tupolev Tu-134 (, ) on neuvostoliittolainen lyhyen matkan kapearunkoinen matkustajalentokone. Tupolev Tu-124:n pohjalta suunniteltu kone lensi ensilentonsa 29. heinäkuuta 1963 ja tuli Aeroflotin käyttöön 9. syyskuuta 1967. Sitä valmistettiin vuosina 1963–1989 eri versioina prototyypit mukaan lukien yhteensä 854 kappaletta. Tver
Ensimmäinen kirjallinen maininta Tveristä on vuodelta 1164. Alkuaan Tver kuului Novgorodille ja vuodesta 1209 alkaen Vladimir–Suzdalin ruhtinaskunnalle. Tver oli Tverin ruhtinaskunnan pääkaupunkina vuodesta 1246 lähtien. 1300–1400-luvuilla kaupunki oli tärkeä talouden ja kulttuurin keskus. Vuonna 1485 se liitettiin Moskovan ruhtinaskuntaan. Vuonna 1569 Iivana IV:n sotajoukot ja vuonna 1609 puolalaiset hävittivät Tveriä ja sen lähialueita. Tupolev Tu-144
Tupolev Tu-144 (, ) oli neuvostoliittolainen ääntä nopeampi matkustajalentokone, jonka suunnittelu käynnistyi 1960-luvun alussa. Konetyypin ensilento tehtiin 31. joulukuuta 1968, kaksi kuukautta ennen brittiläis-ranskalaista Concordea, mikä teki siitä ensimmäisen yliäänimatkustajakoneen maailmassa. Tyypin ensimmäinen reittilento oli rahtikuljetus Moskovasta Alma-Ataan 26. joulukuuta 1975, ja matkustajaliikenteeseen samalle reitille se tuli vasta 1. marraskuuta 1977. Jakovlev
Yhtiö siirtyi 1990-luvulla valtionyhtiöstä osakeyhtiöksi, jonka pääomistaja on Venäjän valtio. Venäjän valtion on pitkään odotettu fuusioivan Jak-yhtiön, Mikojanin, Iljušinin, Irkutin, Suhoin ja Tupolevin. Tupolev Tu-4
Japanille Neuvostoliitto ei kuitenkaan julistanut sotaa ennen kuin vasta Tyynenmeren sodan loppuvaiheessa elokuussa 1945, joten virallisesti se oli puolueeton Yhdysvaltain ja Japanin välisessä sodassa. Sotatoimet Mantšuriassa Neuvostoliitto aloitti Japanin keisarikuntaa vastaan vasta 9. elokuuta 1945 siirrettyään suuren määrän joukkoja Saksan antauduttua Euroopasta Aasiaan. 
Ensimmäinen B-29-5 BW -pommittaja, "Ramp Tramp" (numero 42-6256) laskeutui varakentälle Vladivostokiin 29. heinäkuuta 1944 palatessaan japanilaisia vastaan suoritetulta pommituslennoltaan Mantšuriasta. Tupolev Tu-144
Pariisin onnttomuuden jälkeen Tu-144:n tuotantopaikalle Voronežiin saapui yhdysvaltalainen delegaatio, joka oli kutsuttu jo ennen onnettomuutta. He vaikuttuivat tuotannon mittakaavasta: vierailun aikana tehtaalla oli viisi konetta rakenteilla ja alihankkijoilta tulleita osia noin kymmeneen koneeseen. Ilmailuteollisuusministeriön varajohtaja Mihail Mihailov kertoi vierailijoille, että Aeroflot oli tilannut 30 konetta ja kaikkiaan tilauksia odotettiin tulevan 75. Tu-144S aiottiin ottaa ensin käyttöön ”tärkeillä teollisuusreiteillä” Moskovasta Novosibirskiin, Irkutskiin ja Habarovskiin vuonna 1975. Sen jälkeen vuorossa olivat reitit Leningradista samoihin kolmeen kaupunkiin sekä Moskovasta Taškentiin ja Alma-Ataan. Myöhemmin Tu-144 oli tarkoitus ottaa käyttöön lennoilla Yhdysvaltoihin, Singaporeen ja Tokioon. Andrei Tupolev
Andrei Nikolajevitš Tupolev (, 10. marraskuuta 1888 Pustomazovo, Venäjän keisarikunta – 23. joulukuuta 1972 Moskova, Neuvostoliitto) oli uraauurtava neuvostoliittolainen lentokoneinsinööri. Tupolev Tu-134
Ensimmäiseksi vientiasiakkaaksi tuli kuitenkin Balkan Bulgarian Airlines. Tähän vaikuttivat Andrei Tupolevin asema Neuvostoliitto–Bulgaria-seuran puheenjohtajana ja hänen läheiset välinsä Tsola Dragoitševaan, joka oli taistellut partisaanina natsi-Saksan armeijaa vastaan toisessa maailmansodassa ja josta oli tullut vuonna 1947 Bulgarian ensimmäinen naispuolinen matkustamohenkilökunnan jäsen. Balkanille toimitettiin aluksi kolme konetta, jotka olivat yhä yhtiön vanhoissa väreissä ja kantoivat sen entistä nimeä (TABSO). Se otti Tu-134:n käyttöön 11. marraskuuta 1967 lennolla Lontooseen. Ennen seuraavan päivän paluulentoa sillä lennettiin 90 minuutin mittainen esittelylento. Kyydissä oli lehdistön edustajia, jotka ylistivät raporteissaan koneen mukavuutta ja viehätystä. Novopavlovka
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1868 nimellä "Novo-Pavlovskoje". Vuonna 1904 perustettiin rautatieasema joka myöhemmin sai nimen Novopavlovka. Vuonna 1906 avattiin Tarbagatain ruskohiilikaivos. Sen lisäksi Novopavlovkassa toimii huonekalutehdas. Taajamassa on keskikoulu, lasten musiikkikoulu, vapaa-ajankeskus, kotiseutumuseo ja sairaala. Tobolsk
1500-luvun lopusta aina 1700-luvulle asti Tobolsk oli Siperian hallinnollinen, sotilaallinen ja kirkollinen keskus sekä tärkeä Euroopan, Kiinan ja Keski-Aasian välisen kaupan välittäjä. Vuonna 1708 siitä tuli Uralilta Tyynelle valtamerelle levittäytyneen Siperian läänin pääkaupunki. Vuosina 1773–1774 kaupunki toimi hallituksen tukikohtana Jemeljan Pugatšovin talonpoikaiskapinan tukahduttamisessa. Vuosina 1796–1918 se oli Tobolskin kuvernementin keskus. 1800-luvulla Tobolskin taloudellinen merkitys väheni kauppareittien siirtymisen ja Siperian rautatien rakentamisen seurauksena. Tärkeimpiä elinkeinoja olivat kalastus ja kalanjalostus sekä nahkateollisuus. Tobolsk
1600-luvulta 1900-luvun alkuun saakka Tobolsk oli myös Siperian tärkein kulttuuri- ja koulukaupunki. Vuonna 1703 sinne avattiin Siperian ensimmäinen koulu, vuonna 1705 perustettiin teatteri, vuonna 1789 kaupungissa ilmestyi Siperian ensimmäinen aikakauslehti. Kulttuurielämässä huomattava rooli oli kaupunkiin karkotetuilla sivistyneistön edustajilla (mm. panslavismin isä Jurij Križanić, vanhauskoisuuden perustaja Avvakum, kirjailija Aleksandr Radištšev ja monet tunnetut dekabristit). Elokuusta 1917 huhtikuuhun 1918 kaupungissa pidettiin vangittuna keisari Nikolai II:ta perheineen. Petropavl
Kaupunki on saanut alkunsa venäläisten vuonna 1752 perustamasta rajalinnoituksesta. Vuonna 1807 siitä tuli Petropavlovskin kaupunki. Vuosina 1824–1839 se oli Omskin alueeseen kuuluneen piirikunnan ja vuosina 1868–1918 Akmolinskin alueeseen kuuluneen kihlakunnan keskus. Kaupunki oli tärkeä Venäjän ja Keski-Aasian välisen kaupan välittäjä. Vuonna 1896 sen kautta rakennettiin Siperian rata. Neuvostoaikana Petropavlovskista kehittyi huomattava teollisuuskeskus. Tupolev Tu-4
Sama toistui "Ding How:n" kohdalla (numero 42-6358) 21. marraskuuta 1944. Miehistöjen siirto Teheraniin järjestettiin tammikuussa 1945, mutta ensimmäinen, kolmas ja neljäs kone jäivät kokonaisina, ja toinen kone hylkynä Tupolevin tutkittaviksi. Tupolev ANT-25
ANT-25 (RD) oli ensimmäinen Tupolevin valmistama pitkänmatkan ennätyskone. Sen ensilento tapahtui 22. kesäkuuta 1933. Kone oli varustettu M-34-lentokonemoottorilla. Kolme kuukautta myöhemmin koneessa oli M-34R-moottori, jonka teho oli 671 kW. ANT-25 oli rakenteeltaan kokometallinen alataso ja sen siipien kärkiväli oli 34 metriä. Ohjaamo oli suljettua tyyppiä ja miehistön lukumäärä oli kolme. Kone rekisteröitiin N-25-1:ksi. Tupolev ANT-1
Vuonna 1920 Neuvosto-Venäjän ilmavoimat pyysi tutkijoita kehittämään kevyitä ja lujia metalliseoksia lentokoneita varten. Insinöörit I. Sidorov, V. Butalov ja J. Muzalevskij kollegoineen saivat teetettyä Gospromtsvetmetin tehtaalla (Kolchuginon kylässä Vladimirin alueella) ensimmäiset alumiiniharkot - seos sai joksikin aikaa nimen "kolchugalumin". Syksyllä 1922 valmistuivat ensimmäiset alumiiniset ohutlevyt ja vuonna 1923 valmistettiin aaltopeltiä. Tutkimusinstituutti TsAGIn komitea tutki seoksen ominaisuuksia ja kelpuutti sen lentokoneen raaka-aineeksi. Vladimirin alue
Vladimirin kaupunki on perustettu 990 jaa. Siitä tuli Luoteis-Venäjän ja Vladimir-Suzdalin valtion pääkaupunki 1157. Se oli johtava venäläisvaltio Kiovan romahduksen jälkeen. Mongolit valloittivat alueen 1238 ja polttivat koko kaupungin. Siitä huolimatta Vladimirissa on hyvin säilyneitä muinaisia katedraaleja, kirkkoja ja luostareita, jotka edustavat vanhaa perinnettä sekä kristillisine että pakanallisine kuvioineen. Yksi Euroopan tärkeimmistä arkeologisista löydöistä korkealta paleoliittiselta kaudelta, Sungirin asutus ihmishautoineen on Vladimirin alueella. Sungir on noin 20 000–28 000 vuotta vanhaa asutusta. Iževski elektromehanitšeski zavod &quot;Kupol&quot;
Yhtiö perustettiin Neuvostoliitossa vuonna 1957 ja se toimi OAO-organisaatiomuodossa kunnes sen osakkeet myytiin vuonna 2002. Tšudovon piiri
Aluksi Leningradin alueen Novgorodin piirikuntaan kuulunut Tšudovon piiri on perustettu vuonna 1927. Tšudovosta tuli kaupunkimainen taajama vuonna 1928 ja kaupunki vuonna 1937. Toisen maailmansodan aikana piiri oli saksalaisten miehittämä. Vuonna 1944 se liitettiin vasta perustettuun Novgorodin alueeseen. Vuonna 1963 Tšudovon piiri yhdistettiin Novgorodin maaseutupiiriin ja Tšudovon kaupunki siirrettiin Malaja Višeran teollisuuspiirin alaisuuteen. Piiri perustettiin uudelleen vuonna 1965. Imeni Morozova
Taajaman kautta kulkee Pietarista Tuprovaan johtava rautatie (Petrokrepostin asema). Entisen kemian tehtaan pohjalle on syntynyt uusia yrityksiä. Nähtävyyksiä ovat kotiseutumuseo ja sotamuistomerkit. Vladimir Pokrovskin vuonna 1907 rakentama uusvenäläinen Pietarin ja Paavalin kirkko räjäytettiin toisen maailmansodana aikana. Vuonna 1993 sen paikalle rakennettiin uusi kirkko. Tuupovaara
Tuupovaaran pysyvä asutus on alkujaan 1400-luvulta. Vanhimmat kylät ovat Eimisjärvi, Konnunniemi ja Kovero. Ortodoksisuus on ollut pitäjälle ominaista jo uuden ajan alusta saakka. Tuupovaaran vaiheet liittyvät kiinteästi emäpitäjä Ilomantsin historiaan. Maatalous oli Tuupovaaran pääelinkeino 1980-luvulle asti. Kaskenpoltto oli yleistä vielä 1900-luvun alussa. Tuupovaaran seurakunta itsenäistyi 1902 ja kunta 1910. Nimensä Tuupovaara on saanut Konnunniemen kylässä sijaitsevasta vaaran nimestä, joka on johdettu karjalaisesta sukunimestä Tuupainen. Sukunimen alkuperää on selitetty pöllöä merkitsevällä sanalla tuuppa tai tuuppo. Svetlopoljansk
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1964 aletusta turvesuon hyödyntämisestä. Turpeentuotantoyrityksen yhteyteen syntynyt Dymnojen asutus sai nykyisen nimensä vuonna 1970 ja vuonna 1982 siitä tuli kaupunkimainen taajama. Svetlopoljanskin kaupunkikuntaan kuuluu myös Fosforitnajan asemataajama. Tupolev Tu-95
Tupolev Tu-95 (NATO: Bear) on Tupolevin strategiseksi pommikoneeksi Tupolev Tu-4 seuraajaksi suunnittelema nelimoottorinen potkuriturbiinikone, joka otettiin käyttöön Neuvostoliitossa 1956. Koneen käyttötarkoitus on olla pitkän matkan strateginen pommittaja. Sitä käytetään myös meritiedusteluun. Malli on Venäjän, Ukrainan ja Intian käytössä. Tupolev ANT-35
ANT-35 oli neuvostoliittolainen matkustajalentokone, joka oli rakennettu kokometallisen SB-2-pommikoneen pohjalle. Kaksimoottorisen, sisäänvedettävällä laskutelineellä varustetun koneen prototyypin ensilento lennettiin 20. elokuuta 1936. Alatasoisen koneen voimanlähteenä oli aluksi 800-hevosvoimaiset Gnome-Rhône 14K -moottorit, jotka korvattiin myöhemmin venäläisillä M-85-moottoreilla. Koneen miehistössä oli kaksi tai kolme henkeä ja se kykeni kuljettamaan kymmenen matkustajaa. Tupolev I-4
Koneita rakennettiin 371 kappaletta ja ne palvelivat Neuvostoliiton ilmavoimissa ja siviili-ilmailussa 1930-luvun puoliväliin saakka. Tupolev Tu-16
Tupolevin suunnittelutoimisto kehitti Tu-16-pommikoneen 1940-luvun lopussa. Koneen prototyypin Tyyppi 88/1 (Projekti N) ensilento tapahtui 27. huhtikuuta 1952. Koneen kehitysprojekti alkoi, kun 1940-luvun lopulla etsitiin seuraajaa B-29 Superfortressin kopiona rakennetulle potkurikäyttöiselle Tu-4-pommikoneelle. Uuden pommikoneen vaatimuksiin kuului yli 800 km/h lentonopeus, 6000 kg pommilasti ja 5000 km kantama. Tupolev ANT-1
ANT-1 oli neuvostoliittolainen yksipaikkainen ja yksitasoinen urheilulentokoneen prototyyppi. Kone oli ensimmäinen Andrei Tupolevin suunnittelema moottorilentokone. Tupolev Tu-144
1990-luvun alussa Tupolev, NASA, Rockwell Collins, Boeing ja IBP Aerospace muodostivat tutkimusryhmän suunnittelemaan mahdollista tulevaa ääntä nopeampaa matkustajakonetta, joka sai työnimen SST-2. Projektia varten 1980-luvulla ennätyksiä tehnyt Tu-144D, jolla oli lennetty vain 82 tuntia, palautettiin käyttöön projektin lentäväksi koealustaksi. Lisäksi toista Tu-144D:tä käytettiin järjestelmien testaamiseen ja kolmas toimi varakoneena. Kylmä sota oli päättynyt hiljattain, ja Yhdysvalloissa kyseenalaistettiin sitä, kannattaako suurinta osaa 35 miljoonan dollarin budjetista käyttää Venäjällä. Tu-144 soveltui kuitenkin koealustaksi parhaiten, sillä se oli nopeutensa ja siipiensä pinta-alan suhteen lähempänä SST-2:ta kuin Concorde, ja sen tyhjäpainosta 20 prosenttia oli titaania. Tupolev ANT-31
Tupolev I-14 eli ANT-31 oli neuvostoliittolainen hävittäjälentokone, jonka suunnitteli Pavel Suhoi TsaGIssa Andrei Tupolevin alaisuudessa. Koneen ensilento tapahtui toukokuussa 1933. Sen kahta versiota I-14 ja I-14bis tehtiin vain 18 kappaletta tilatuista 55:stä. Kone hävisi Polikarpov I-16-koneelle tarjouskilpailussa. Tuborg
Tuborg on tanskalainen olutmerkki ja olutpanimo, joka nykyään on osa panimoalan suuryritystä Carlsberg A/S:ia. Tuborg perustettiin vuonna 1873 ja vuonna 1894 se yhdistyi United Breweriesin kanssa. Vuonna 1903 panimo aloitti yhteistyön Carlsbergin kanssa ja vuonna 1970 Carlsberg osti Tuborgin. Toppilan Mallasjuomatehdas
Toppilan Mallasjuomatehtaan voidaan katsoa perustetun jo vuonna 1862, kun Isak Wilhelm Fellman perusti "Toppilansalmen Oluttehtaan" Oulun kauppaseuran maille. Tehdas aloitti oluen ja sahdin valmistuksella ja kolme vuotta tämän jälkeen yritys sai oikeuden valmistaa myös portteria. Nälkävuonna 1867 panimo ajautui vararikkoon. Sen osti seuraavana vuonna . Panimo oli jonkin aikaa oululaisen Snellman-suvun hallinnassa, mutta myytiin "Isak Åströmille" vuonna 1885. Vuonna 1919 panimo fuusioitiin Mustasalmen oluttehtaan kanssa ja fuusiossa syntyneen yrityksen nimeksi annettiin Oy Toppilan Mallasjuomatehdas Ab.
Tehdasalueella Länsi-Toppilassa on säilynyt rakennuksia panimon koko historian ajalta. Vanhin varsinainen panimorakennus on 1864 rakennettu panimon viljavarasto, jossa nykyisin toimii "Allin Matala"-niminen kokous- ja juhlaravintola. Rakennuksen yhteydessä on punatiilinen tehdasrakennus noin vuodelta 1889. Rakennukset ovat toimineet mallastamona ja varastona. Tupolev Tu-144
Ensimmäinen sarjatuotantokone syöksyi maahan Pariisin ilmailunäyttelyssä 1973. Kun Tu-144:lle sattui toinen kuolemaan johtanut onnettomuus vuonna 1978, se päätettiin poistaa matkustajaliikenteestä. Rahtilennot jatkuivat vielä jonkin aikaa, mutta kaikkiaan Tu-144:llä lennettiin kaupallisia lentoja vain 102. Niistä 55 oli matkustajalentoja, joilla kuljetettiin yhteensä alle 3 300 matkustajaa. Kaupallisten lentojen lopettamiseen vaikuttivat osaltaan myös Neuvostoliiton taloudelliset ja yhteiskunnalliset olot. Tupolevilla oli vaikeuksia saada koneesta riittävän taloudellinen, luotettava ja mukava kaupalliseen liikenteeseen. Toisin kuin Tu-144, Concorde oli vakituisessa käytössä vielä 1990-luvulla. Länsimaissa oli matkustajia, joilla oli varaa maksaa tuhansia dollareita nopeasta yliäänilennosta, ja niinpä yliäänikoneilla voitiin lentää kannattavasti. Neuvostoliitossa vastaavaa varakkuutta ei ollut, eikä Tu-144 näin ollen voinut kilpailla laajarunkokoneiden kanssa. Neuvostoliiton historia
Venäjä, Ukraina, Valko-Venäjä ja Transkaukasian neuvostotasavallat yhdistyivät 30. joulukuuta 1922 Neuvostoliitoksi, josta tuli ensimmäinen sosialistinen valtio. Vuonna 1925 mukaan liittyivät Turkmenistan ja Uzbekistan, josta vuonna 1929 erotettiin Tadžikistan. Myöhemmin Venäjästä irtautui Kazakstan ja Kirgisia, joista tehtiin omat neuvostotasavallat. Transkaukasia jaettiin vuonna 1936 Armenian, Azerbaidžanin ja Gruusian kesken. Tupolev Tu-114
Tupolev Tu-114 oli pommikone Tupolev Tu-95:n pohjalle rakennettu pitkänmatkan matkustajalentokone, jonka ensilento lennettiin 3. lokakuuta 1957. Ensimmäiset koneet tulivat Aeroflotin käyttöön vuoden 1961 aikana. Koneet poistuivat käytöstä pääosin vuodesta 1971 alkaen. Tu-114:n sotilasversio oli tyyppimerkinnältään Tupolev Tu-126. Tupolev Tu-134
Tu-134A:n prototyyppi, CCCP-65624, lensi ensimmäisen kerran 22. huhtikuuta 1969. Se oli alun perin tavallinen Tu-134, jonka runkoon oli lisätty pidennyskappale tuotantolinjalla. Kone oli 25. toukokuuta alkaen esillä Pariisin ilmailunäyttelyssä alkuperäisen Tu-134:n rinnalla. Reittilentokokeet käynnistyivät keväällä 1970 reitillä Moskovasta Leningradiin, ja ensimmäinen kaupallinen lento tehtiin 9. marraskuuta. Tu-134A:sta tuli lopulta suosituin Tu-134-malli. Tu-134A-perusmallia ja Tu-134AK-VIP-muunnosta valmistettiin yhteensä yli 400 kappaletta, joista VIP-mallia yli 180. Trubtševsk
Trubtševsk on yksi Venäjän vanhimmista kaupungeista. Sen perustamisajankohtana pidetään vuotta 975. Vuonna 1164 se mainitaan Tšernigovin ruhtinaskuntaan kuuluneena "Trubetšin" kaupunkina. Trubetšin ruhtinas Buitur Vsevolod esiintyy Kertomuksessa Igorin sotaretkestä. 1100-luvulla kaupunki oli lääniruhtinaskunnan keskus, jonka mongolivalloittajat hävittivät vuoden 1240 tienoilla. Venäjän etelärajalla sijainnut linnoitus vaihtoi useaan kertaan omistajaa. 1300-luvun puolivälistä lähtien se kuului Liettuaan, vuodesta 1503 Moskovan Venäjään ja vuosina 1609–1644 se oli osa Puolaa. Vuonna 1778 Trubtševskista tuli Orjolin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Toisen maailmansodan aikana se oli saksalaisten miehittämä. Ternopil
Kaupungin perusti vuonna 1540 Jan Amor Tarnowski puolalaiseksi sotilasleiriksi. Vuonna 1772 se jäi ensimmäisessä Puolan jaossa Itävallalle. Vuonna 1809 Napoleon liitti sen Varsovan herttuakuntaan, ja Wienin kongressin jälkeen se palautettiin Itävallalle. Vuonna 1870 valmistui rautatie Lviviin. Torpedo Ust-Kamenogorsk
Torpedo Ust-Kamenogors perustettiin vuonna 1955. Se pääsi osallistumaan Neuvostoliiton toiselle sarjatasolle Pervaja Ligaan ensi kerran kaudella 1963–1964. Kaudella 1966–1967 Torpedo taisteli sarjan mestaruudesta, mutta hävisi Metallurg Novokuznetskille. Tätä korkeammalle Torpedo ei sijoittunut ja kauden 1976–1977 päätteksi joukkue putosi Neuvostoliiton kolmannelle sarjatasolle Vtoraja Ligaan. Torpedo nousi takaisin Pervaja Ligaan kahden vuoden jälkeen ja nousi kaudeksi 1987–1988 Neuvostoliiton pääsarjaan, joskin putosi yhden kauden jälkeen takaisin. Torpedo nousi uudelleen pääsarjaan kaudella 1989–1990 ja onnistui pitämään siellä paikkansa sarjan alasajoon saakka. Tupolev Tu-4
Saksalainen lehti "Die Kurier" julkaisi 11. marraskuuta 1946 artikkelin, jonka mukaan Neuvostoliitto valmisti B-29-koneiden kopioita. Neuvostoliittolaisten sanottiin yrittäneen ostaa B-29:n pyöriä, renkaita ja jarruja. Heinäkuussa 1947 Tupolev Tu-4 -koekone lensi 5 100 kilometriä 6 000–8 000 kilon kuormalla 10 000 metrin korkeudessa 550 kilometrin tuntinopeudella. Tupolev Tu-160
Vuonna 1967 Neuvostoliitto käynnisti hankkeen uudenlaisesta yliäänipommittajasta, josta olisi tullut kilpailija Yhdysvalloissa suunnitellulle XB-70 Valkyrie -pommikoneelle. Vaikka North American Aviation lakkautti XB-70 Valkyrien kehitystyön myöhemmin samana vuonna kuin Neuvostoliitto käynnisti hankkeen, vuonna 1972 neuvostohallitus lähetti lentokonesuunnittelutoimisto Tupoleville pyynnön suunnitella ja valmistaa pommittaja, joka olisi neuvostoliittolainen vastine yhdysvaltalaiselle B-1 Lancerille. Neuvostohallitus hyväksyi Tupolevin suunnitelmat 160M-koodinimellä tunnetulle pommittajalle vuonna 1977, ja ensimmäinen valmistunut Tupolev Tu-160 lensi ensilentonsa 18. joulukuuta 1981. Lokomotiv Jaroslavl
HK Lokomotiv Jaroslavl on KHL-liigassa pelaava, vuonna 1949 perustettu venäläinen jääkiekkojoukkue Jaroslavlin kaupungista. Seuran nimi oli vuosina 1965–2000 Torpedo Jaroslavl ja sitä ennen sillä oli useita eri nimiä. Tallinna Kalev
Seura perustettiin nykyisessä muodossaan vuonna 2002. Sen samalla nimellä toiminut edeltäjä voitti viimeisen Neuvostoliiton koripallomestaruuden vuonna 1991. Korpiselkä
Korpiselän aluetta koskevat ensimmäiset kirjalliset maininnat ovat Venäjään liitetyn Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjasta vuodelta 1500, jossa mainitaan Korpiselän, Kokkarin, Kilpijärven, Tolvajärven ja Ägläjärven kylät. Korpijärven rannoille syntyivät 1500-luvun aikana Hoilolan, Tšiipakan ja Saaroisten kylät sekä Kokkarin lähistölle alueen keskiosaan Saavanvaaran eli Tšokin kylä, joiden lisäksi Kilpijärvi puolestaan autioitui. Ruotsi ja Venäjä sotivat alueella 1500-luvulla. Ruotsin miehitysaikana 1580-luvulla mainitaan Kokkari Pälkjärven ja Korpiselkä Tohmajärven kappeliin kuuluvina Ilomantsin pogostan kylinä sekä Korpiselän alueen itäosan kylät puolestaan Sortavalan pogostan Suojärven kappelin kylinä. Tupolev ANT-7
ANT-7 oli Tupolevin suunnittelema tiedustelukone, jota käytettiin hävittäjänä ja saattohävittäjänä sekä kevyenä pommikoneena. Kone lensi ensilentonsa 11. syyskuuta 1929. Konetyyppiä valmistettiin 435 kappaletta. Kone oli rakenteeltaan kevennetty versio raskaasta pommikoneesta, TB-1:stä (ANT-4). Tupolev Tu-154
2003 Tupolev tarjosi uudeksi lyhyen ja keskipitkän matkan lentokoneeksi Tupolev Tu-234:ää (Tupolev Tu-204-300), mutta sitä paremmaksi osoittautui MS-21, joka on yhdistelmä Iljušin Il-214 ja Jakovlev Jak-242-hankkeista. MS-21-100- (132 matkustajaa), MS-21-200- (156 matkustajaa) ja MS-21-300- (174 matkustajaa) koneiden uskotaan tulevaisuudessa korvaavan nykyisiä Tupolev Tu-154:iä matkustajaliikenteessä. MS-21 liittyy lisäksi kuljetuskoneversiossaan Intian ja Venäjän kuljetuskoneprojektiin. Tupolev Tu-144
Suunniteltu kone ei kuitenkaan ollut pelkkä kopio Concordesta. Neuvostoliiton lentokoneteollisuus oli niin edistynyttä, että se pystyi hyödyntämään vakoilulla kerättyjä tietoja. Olosuhteet maassa olivat kuitenkin hyvin erilaiset kuin Länsi-Euroopassa tai Yhdysvalloissa, joten suora kopio olisi ollut epäkäytännöllinen. Kaikkea ei ollut myöskään mahdollista kopioida, sillä Neuvostoliiton erilaisten mineraalivarantojen vuoksi metallurgiassa oli eroja. Lisäksi Neuvostoliitossa tiedettiin, että Ranskasta vuotaneihin tietoihin oli tarkoituksella ujutettu virheitä, jottei niitä voisi käyttää. Yli sadan erilaisen mallin jälkeen Tupolev päätyi lopulta deltasiivellä varustettuun koneeseen. Siitä tuli Neuvostoliiton ensimmäinen lentokone, jossa ei ollut erillistä korkeusvakaajaa.