Milloin Josefina Maximiliana Eugenia Napoleona av Leuchtenberg syntyi?
Josefina (Ruotsin kuningatar)
Josefina Maximiliana Eugenia Napoleona av Leuchtenberg () (14. maaliskuuta 1807 − 7. kesäkuuta 1876, Tukholma) oli Ruotsi-Norjan kuningatar ja kuningas Oskar I:n puoliso.
Leopold II (keisari)
Leopold II (syntyisin "Peter Leopold Joseph") (5. toukokuuta 1747 Wien – 1. maaliskuuta 1792 Wien) oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari vuosina 1790–1792 ja sitä ennen Toscanan suurherttua. Hän oli keisarinna Maria Teresian ja tämän puolison Frans I:n kolmas poika. Edeltäjänsä Joosef II:n tavoin Leopold II kuului valistuneisiin itsevaltiaisiin. Olga Lepešinskaja
Olga Vasiljevna Lepešinskaja (; 28. syyskuuta 1916 Kiova – 20. joulukuuta 2008 Moskova) oli balettitanssija. Hän tuli tunnetuksi pitkäaikaisesta työskentelystään Bolšoi-teatterissa, mutta oli tähtenä myös Kirov-teatterissa (Mariinski) ja esiintyi ahkerasti Neuvostoliiton ulkopuolellakin. Hän oli nelinkertainen Stalin-palkinnon saaja ja Neuvostoliiton kansantaiteilija. Juhana (Itävallan arkkiherttua, s. 1852)
Arkkiherttua Juhanan isä oli Toscanan suurherttua Leopold II, joka oli myös Itävallan keisari Ferdinand I:n serkku. Hänen äitinsä oli suurherttuatar Maria Antonia, Molempain Sisiliain kuninkaan Frans I:n tytär. Habsburgit menettivät valtansa Toscanassa Italian yhdistymissotien seurauksena vuonna 1859, joten Juhana varttui Wienissä. Hän loi upseerinuran Itävallan armeijassa ja osallistui vuoden 1878 Bosnian miehitykseen kenraalimajurina ja prikaatinkomentajana. Saatuaan ylennyksen sotamarsalkkaluutnantiksi hän toimi vuosina 1879–1883 divisioonankomentajana Pressburgissa (nyk. Bratislava) ja vuosina 1883–1887 Linzissä. Juhana arvosteli armeijan vanhentuneita käytäntöjä vuonna 1883 julkaisemassaan pamfletissa "Drill oder Erziehung" ja joutui jättämään sotilasuran vuonna 1887, koska hänen katsottiin tavoitelleen omavaltaisesti avoimena ollutta Bulgarian valtaistuinta. Joseph von Sonnenfels
Vapaaherra Joseph von Sonnenfels (1732/1733 Nikolsburg, Määri (nykyään Mikulov, Tšekki) – 25. huhtikuuta 1817 Wien) oli itävaltalainen valistusajan kirjailija, hallinnonuudistaja ja politiikan tutkimuksen professori. Sonnenfels oli työllään vaikuttamassa itävaltalaisessa yhteiskunnassa keisari Joosef II:n aikana toteutettuihin yhteiskunnallisiin muutoksiin, jotka tunnetaan josefinismina. Joosef II
Joosef II (13. maaliskuuta 1741 – 20. helmikuuta 1790) oli Pyhä Rooman keisari ja Itävallan arkkiherttua vuodesta 1765. Hän oli keisarinna Maria Teresian ja keisari Frans I:n vanhin poika. Hän oli yksi valistuneista itsevaltiasta. Franz Xaver von Wulfen
Franz Xaver von Wulfen (5. marraskuuta 1782 Belgrad, Serbia – 16. maaliskuuta 1805 Klagenfurt, Itävalta), vapaaherra, oli itävaltalainen oppinut, jesuiittapappi, sotilas ja tiedemies. Hän toimi opettajana enimmäkseen Klagenfurtissa mutta myös Grazissa, Wienissä ja Ljubljanassa. Hän oli aikanaan huomattava mineralogi, kasvitieteilijä ja sienten tutkija. Hän julkaisi lukuisia luonnontieteellisiä teoksia, ja postuumisti julkaistiin vuonna 1858 hänen pääteoksekseen sanottu "Flora Norica phanerogama". Hänet valittiin vuonna 1790 Saksan keisarillisen tiedeakatemia Leopoldinan jäseneksi.
Wulfen valittiin 1796 Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian ulkomaiseksi jäseneksi. Nikolaus Joseph von Jacquin nimesi 1782 putkilokasvisuku Wulfenian hänen mukaansa. Maria Antonia Itävaltalainen
Maria Antonia Itävaltalainen ("Maria Antonia Josepha Benedicta Rosalia Petronella"; s. 18. tammikuuta 1669 – 24. joulukuuta 1692) oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisari Leopold I:n ja tämän vaimon Margaret Teresia Espanjalaisen vanhin tytär ja ainoa aikuiseksi asti elänyt lapsi. Hänestä tuli Baijerin vaaliruhtinatar mentyään naimisiin vaaliruhtinas Maksimilian II Emanuelin kanssa vuonna 1685, mutta hän kuoli ennenaikaisesti jouluaattona vuonna 1692. Liechtensteinin historia
Ranskan suuri vallankumous vuonna 1789 johti moniin suuriin mullistuksiin Euroopassa. Liechtenstein ei ollut ollut sodan näyttämönä vuosisatoihin, kunnes vuonna 1799 Napoleon Bonaparte, sittemmin Ranskan keisari, marssi sen läpi ja piiritti Itävallassa sijaitsevan Feldkirchin. Samana vuonna Liechtensteinin läpi marssi myös venäläisiä sotilaita. Vuonna 1806 Napoleon hajotti Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan ja muodosti Saksan pienistä ruhtinaskunnista Reinin liiton, jossa pikkuvaltiot saivat entistä suuremman riippumattomuuden. Lähes kaikki saksalaiset mikrovaltiot mediatoitiin, liitettiin suurempiin pikkuvaltioihin ja menettivät itsehallintonsa, mutta Liechtenstein säilyi, ja mikrovaltiokoostaan huolimatta laajensi suvereniteettiaan sekä hyväksyttiin Reinin liittoon – poliittinen kunnianosoitus Napoleonilta tuolloin hallinneelle ruhtinaalle Johann I:lle, eikä Napoleonilla sitä paitsi ollut mitään kiinnostusta luovuttaa tätä pikkuvaltiota Sveitsille tai viholliselleen Itävallalle. Josefin Donat
Josefin Donat (s. 22. helmikuuta 1994 Leipzig) on saksalainen malli. Hänet kruunattiin Miss Universum Saksaksi 31. elokuuta 2014. Siten hän pääsi edustamaan maataan Miss Universum 2014 -kilpailuun, joka järjestettiin Miamissa 25. tammikuuta 2015. Hän jäi kuitenkin vaille sijoitusta. Donat on 1,65-metrinen. Varsinaiselta ammatiltaan hän on sairaanhoitaja; hän opiskeli Klinikum St. Georgissa, Leipzigissä. Josefina (Ruotsin kuningatar)
Katolilainen vihkitilaisuus järjestettiin Oscarin poissaollessa 23. toukokuuta 1823 Baijerin hovissa Münchenissä. Josefinan alttarille saattoi hänen isänsä Eugène ja kruununprinssi Oscaria edusti hänen enonsa Baijerin prinssi Karl Theodor, joka oli kuningas Maximilian I:n poika. Kaksi päivää myöhemmin Josefina jätti kotinsa yhdessä kreivitär Tascher de la Pagerien, paronitar Wurmsin ja kamarineitinsä kanssa matkustaakseen Ruotsiin. Lyypekissä hän tapasi saattajansa Mariana Koskullin ja kreivitär Brahen ja astuivat Carl XIII-linjalaivaan. Matkaseurueeseen kuului myös itse kuningatar Desideria, joka oli asunut jo yli 12 poissa Ruotsista. Vaxholmissa kruununprinssi Oscar astui laivaan ja alus saapui Tukholmaan 13. kesäkuuta kymmenientuhansien ihmisten seuratessa rannasta. Ulriika Eleonoora
Ulriika Eleonoora () (23. tammikuuta 1688 – 24. marraskuuta 1741) oli Ruotsin kuningatar 1718–1720, ja Kaarle XII:n sisar. Hänen lyhyellä valtakaudellaan Ruotsissa alkoi Vapauden aika, kuninkaan yksinvallan sijasta vähitellen lähes kaikki valta keskitettiin valtiopäiville. Joseph Radetzky
Radetzky liittyi Itävallan armeijaan vuonna 1784. Hän palveli Itävallan–Turkin sodassa 1787–1792, Ranskan vallankumoussotien alkuvuosina Hollannissa sekä 1796–1797 Italiassa Napoleonin vastaisella sotaretkellä. Vuonna 1805 hän yleni kenraalimajuriksi ja toimi komentajana Italiassa. Radetzky oli yksi liittoutuneiden lahjakkaimpia ja tehokkaimpia komentajia Napoleonin sotien aikana. Hän osallistui vuonna 1809 Wagramin taisteluun sotamarsalkkaluutnanttina ja samana vuonna hänestä tuli Itävallan armeijan pääesikunnan päällikkö. Hän pyrki uudenaikaistamaan maan asevoimia, mutta rahoituksen puute muodostui ongelmaksi. Maria Anna Schicklgruber
Maria Anna Schicklgruber (15. huhtikuuta 1795, Strones, Itävalta – 7. tammikuuta 1847, Klein-Motten, Itävalta) oli Adolf Hitlerin isoäiti. Maximilian von Weichs
Maximilian Maria Joseph Karl Gabriel Lamoral Reichsfreiherr von Weichs zu Glon (12. marraskuuta 1881 Dessau, Anhalt, Saksan keisarikunta – 27. kesäkuuta 1954 Rösbergin linna lähellä Bonnia) oli saksalainen sotamarsalkka toisen maailmansodan aikana. Eugénie (Ranskan keisarinna)
Englannissa Eugénie asettui asumaan Chislehurstiin lähelle Lontoota. Valtansa menettänyt Napoleon III muutti sinne vaimonsa perässä vapauduttuaan sotavankeudesta maaliskuussa 1871. Napoleon kuoli maanpaossa tammikuussa 1873, minkä jälkeen Eugénie pyrki yhteistyössä Ranskan bonapartistien kanssa saamaan poikansa valtaistuimelle. Hankkeen huonosta menestyksestä huolimatta entisen keisarinnan ja kruununprinssin matkat manner-Euroopassa herättivät huomiota ja huolta tasavaltaisessa Ranskassa. Suunnitelmat kariutuivat lopullisesti kruununprinssi Louis Bonaparten kaaduttua heinäkuussa 1879 zulu-sodassa Etelä-Afrikassa. Tämän jälkeen Eugénie luopui poliittisista pyrinnöistään ja asui loppuikänsä Englannissa. Hän kuoli 94-vuotiaana vuonna 1920 synnyinmaassaan Espanjassa. Karl Philipp zu Schwarzenberg
Karl Philipp zu Schwarzenberg (15. huhtikuuta 1771 Wien – 15. lokakuuta 1820 Leipzig) oli itävaltalainen sotamarsalkka ja diplomaatti, joka osallistui Napoleonin sotiin. Ratkaisevassa kuudennen liittokunnan sodassa 1813–1814 hän toimi Itävallan, Preussin ja Venäjän liittoutuneiden joukkojen ylipäällikkönä. Hän kuului Schwarzenbergin ruhtinassukuun. Joseph Luns
Joseph Marie Antoine Hubert Luns (28. elokuuta 1911, Rotterdam, Alankomaat – 17. heinäkuuta 2002, Bryssel, Belgia) oli alankomaalainen poliitikko ja diplomaatti, joka toimi ulkoministerinä 1952–1971, lähes kaksi vuosikymmentä ja pidempään kuin kukaan muu Alankomaissa. Myös sitä seurannut jakso Naton pääsihteerinä, 13 vuotta 1971–1984, oli ennätyspitkä. Josefa Idem
Josefa Idem (s. 23. syyskuuta 1964 Goch, Rheinland-Pfalz, Saksan liittotasavalta) on saksalaissyntyinen, nykyisin italialainen ratamelonnan olympiavoittaja ja poliitikko. Hän osallistui ensimmäisenä naisurheilijana kahdeksan kertaa olympialaisiin ja saavutti viisi mitalia. Viimeisen MM-mitalinsa hän saavutti 44-vuotiaana vuonna 2009. Esther Meynell
Salisburyn markiisitar Esther Hallam Moorhouse Meynell (1878 Leeds – 4. helmikuuta 1955 Sussex) oli englantilainen kirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten teoksistaan "The Little Chronicle of Magdalena Bach" (suom. "Anna Magdalena Bachin pikku kronikka"), joka on säveltäjä Johann Sebastian Bachin vaimon Anna Magdalena Bachin nimissä kirjoitetut fiktiiviset muistelmat, ja "Nelson’s Lady Hamilton", joka kertoo Lordi Nelsonin rakastajattaresta Lady Emma Hamiltonista. Meynellin tuotantoon kuuluu myös useita teoksia, joiden aiheena on hänen asuinseutunsa Sussex. Josefina (Ruotsin kuningatar)
Josefina oli ollut 16-vuotiaana "kapea kuin urkupilli", mutta oli kasvanut jonkin verran vuosien aikana. Josefina on kuvattu kauniiksi, pitkäksi, hoikaksi, hiljaiseksi ja vaatimattomaksi. Josefina Bengts
Maria Josefina Bengts (1. lokakuuta 1875 Pernaja – 26. lokakuuta 1925 Pernaja) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kansankirjailija. Elisabet Aleksejevna
Saksalaissyntyinen Louise oli Badenin perintöprinssi Karl Ludwigin ja hänen puolisonsa Amalie von Hessen-Darmstadtin tytär. Hänen sisaruksiaan oli Fredrika Dorotea, Ruotsin kuninkaan Kustaa IV Aadolfin puoliso. Hän oli vasta 13-vuotias, kun Venäjän keisarinna Katariina II esitteli hänet Pietarissa pojanpojalleen Aleksanterille. Nuoret tutustuivat toisiinsa ja kihlautuivat. Jo ennen häitä Louise oli kääntynyt ortodoksiseen uskoon ja saanut kasteessa uuden nimen "Elisabet Aleksejevna" (ven. "Елизавета Алексеевна"). Pariskunta vihittiin Talvipalatsissa Pietarissa vuonna 1793. Olga Eugenie von Thillot Thierfelder
Olga Eugenie von Thillot Thierfelder, taiteilijanimeltään Jennie von Thillot, (20. marraskuuta 1892 Helsinki – 8. maaliskuuta 1977 Hannover) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän oli kiinnitettynä Suomalaiseen oopperaan 1921–1925, minkä jälkeen hän esiintyi Saksassa oopperanäyttämöillä. Vuosina 1949−1951 hän toimi Sibelius-Akatemian oopperaluokan opettajana. 1950-luvulla hän oli vierailevana ohjaajana Helsingissä, Tampereella ja Turussa, jolloin hän ohjasi muun muassa Giuseppe Verdin, Giacomo Puccinin ja Pjotr Tšaikovskin oopperoita. Josefina (Ruotsin kuningatar)
23. elokuuta Oscar saapui Eichstätiin ja tapasi 15-vuotiaan Josefinan ja tämän siskot. Ennen kruununprinssin tapaamista prinssi Eugène käveli Josefinan kanssa puistossa ja kertoi tälle, minkä takia Ruotsin kruununprinssi oli tullut vierailulle. Kruununprinssi rakastui Josefinaan ja 26. elokuuta pyysi tämän kättä. Keskustelunaiheeksi muodostui se, että Josefina oli katolilainen. Josefina itse oli uskonnollinen, mutta hänen isänsä ei uskonasioista perustanut. Eugène kysyi, josko kohteliaisuudenosoituksena prinsessa Augustaa kohtaan Josefina saisi säilyttää uskonsa. Ruotsalaisen neuvonantajat Wetterstedt ja Löwenhielm olivat keskenään eri mieltä siitä, mikä oli tarkoituksenmukaista. Tästä oli kuitenkin olemassa ennakkotapaus: Desideria oli säilyttänyt katolisen uskonsa tullessaan Ruotsin kuningattareksi. Lopulta päätettiin, että Josefina saisi säilyttää katolisen uskonsa, kunhan osallistuisi kirkollisiin toimituksiin. Lena Muhina
Jelena Vladimirovna (Lena) Muhina (21. marraskuuta 1924 Ufa, Neuvostoliitto – 5. elokuuta 1991 Moskova) oli neuvostoliittolainen nainen, joka eli Leningradissa piirityksen alkuajan 1941–1942, kunnes toukokuussa pääsi pakenemaan muun muassa taiteilija Vera Miljutinan avulla Laatokan Elämän tietä. Lena Muhina päätyi sukulaisten luo Gorkiin. Sittemmin Muhina toimi Moskovassa, Leningradissa, Jaroslavlissa ja Štšerbakovissa keramiikkataiteilijana ja teollisuustyöntekijänä. Muhina ei maininnut eläessään päiväkirjoista kellekään eikä puhunut piirityksestä. Josefa Frandl
Josefine ”Putzi” Frandl (s. 5. heinäkuuta 1930 Radstadt) on itävaltalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla Skiclub Radstadtia. Vera Figner
Vera Nikolajevna Figner (, aviomiehensä mukaan Filippova (Фили́ппова); 7. heinäkuuta 1852 Kazanin läänin Tetjušin kihlakunnan Hristoforovkan kylä – 15. kesäkuuta 1942 Moskova) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki, Narodnaja voljan johtaja, myöhemmin kirjailija ja yhteiskunnallinen vaikuttaja. Kristiina
Kristiina syntyi 8. joulukuuta 1626 Tre Kronor -linnassa Tukholmassa ja kuoli 19. huhtikuuta 1689 Roomassa. Hän oli Ruotsin kuningatar vuodesta 1632 vuoteen 1654, mutta hallitsi vasta vuodesta 1644 alkaen. Hänen hallintoaikanaan käytiin kolmikymmenvuotista sotaa (1618–1648) sekä Torstenssonin sotaa, joissa Ruotsi valtasi isoja alueita ja lisäsi arvovaltaansa. Kristiinan aikana kolmikymmenvuotinen sota myös lopetettiin. Kristiina oli kiinnostunut kulttuurista ja houkutteli muun muassa René Descartes’n ja Claudius Salmasiuksen Ruotsin hoviin. Hän luopui kruunusta vuonna 1654 ja kääntyi katolilaiseksi, mikä oli aikanaan suuri skandaali. Kristiina asettui asumaan Roomaan, jonka kulttuurielämässä hän näytteli suurta osaa seuraavina vuosikymmeninä. Kristiina oli kuningas Kustaa II Aadolfin ja kuningatar Maria Eleonooran tytär. Josefina (Ruotsin kuningatar)
Laivan ollessa Tukholman edustalla kuningatar Desideria ja Josefina siirtyivät sluuppiin, joka laski heidät maihin Manillassa Djurgårdenin eteläosassa. Sillalla odottivat kuningas ja kruununprinssi. Naiset nousivat juhlavaunuun, joka kahdeksan valkoisen hevosen vetämänä Hagan linnaan, jossa vastaanottamassa oli edesmenneen kuninkaan Kaarle XIII:n sisko prinsessa Sofia Albertina. Josefina lepäsi muutaman päivän Hagan linnassa ennen kuin katolilainen vihkivala vahvistettiin Suurkirkossa pidetyssä tilaisuudessa 19. kesäkuuta 1823. Tämän jälkeen seurasi sarja juhlia, jotka päättyivät Kuninkaallisessa Teatterissa, jossa esitettiin Per Adolf Granbergin näytelmä "Frejas högtid" säveltäjä Franz Berwaldin kokoamalla musiikilla Mozartin oopperasta "Titus". Ennen häitä sulhasen isä kuningas Kaarle XVI Juhana oli poistanut aiempia kuninkaallisia hääperinteitä, kuten hitaan soihdut kädessä tanssittavan poloneesin ("fackeldans"), seremoniallisen banketin ("publik spisning") ja sänkyynjohtamisen ("sängleding"). Aleksandra Iosifovna
Suuriruhtinatar Aleksandra Iosifovna (; 8. heinäkuuta 1830 Altenburg – 6. heinäkuuta 1911 Pietari) oli suuriruhtinas Konstantin Nikolajevitš Romanovin puoliso. Suuriruhtinas oli Venäjän keisari Nikolai I:n toiseksi vanhin poika. Syntyjään Aleksandra Iosifovna oli Saksi-Altenburgin hallitsijasukuun syntynyt prinsessa Alexandra. Maksimilian I Joosef
Maksimilian I Joosef (; 27. toukokuuta 1756 Schwetzingen, Pfalz – 13. lokakuuta 1825 München, Baijeri) oli Baijerin vaaliruhtinas vuosina 1799–1806 (nimellä Maksimilian IV Joosef) ja Baijerin kuningaskunnan ensimmäinen kuningas vuosina 1806–1825. Nathalie zu Sayn-Wittgenstein
Prinsessa Nathalie zu Sayn-Wittgenstein-Berleburg (oik. "Nathalie Xenia Margrethe Benedikte", s. 2. toukokuuta 1975 Kööpenhamina) on tanskalainen kouluratsastuksen olympiamitalisti ja Tanskan kuningasperheen jäsen. Nathalie on 176 cm pituinen ja painaa 85 kg. Johanna von Schoultz
Johanna Carolina Ulrika von Schoultz (6. maaliskuuta 1813 Tukholma – 28. helmikuuta 1863 Helsinki) oli suomalais-ruotsalainen oopperalaulaja. Parhaimpina vuosinaan hän hallitsi puhtaasti kolme oktaavia ja kykeni siten laulamaan niin altolle, mezzosopraanolle kuin koloratuurisopraanolle parhaiten soveltuvia numeroita. Hän oli 1830-luvulla Euroopan tunnetuimpia oopperalaulajia. Josef Lhévinne
Josef Lhévinne syntyi Orjolissa, lähellä Moskovaa. Vuonna 1885 hän aloitti opinnot Vasili Safonovin johdolla Moskovan konservatoriossa, jossa samaan aikaan opiskelivat muun muassa Aleksandr Skrjabin ja Sergei Rahmaninov. Hän suoritti ensiesiintymisensä Moskovassa jo 16-vuotiaana esittämällä Ludwig van Beethovenin 5. pianokonserton Anton Rubinsteinin johdolla. Vuonna 1895 hän voitti Anton Rubinstein -kilpailun. Valmistumisensa jälkeen Lhévinne loi menestyksekästä uraa Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Maria Leopoldine
Maria Leopoldine (1632–1649) oli Habsburg-suvun itävaltalaiseen haaraan kuulunut prinsessa, josta tuli serkkunsa Ferdinand III:n toisena puolisona Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinna, Böömin ja Unkarin kuningatar. Hän kuoli 13 uukautta häiden jälkeen synnytyksen komplikaatioihin. Maximilian Grabner
Maximilian Grabner (1905–1948) oli itävaltalainen Gestapo-päällikkö Auschwitzissa ja sotarikollinen.
Hän oli syntynyt Wienissä. Hän liittyi Itävallan poliisiin 1930 ja hänestä tuli silloin laittoman natsipuolueen jäsen 1933. Anschlussin jälkeen 1938 hän liittyi SS:ään ja hänestä tuli Gestapon jäsen. Hän saapui Katowiceen juuri toisen maailmansodan syttyessä. Hänet siirrettiin Auschwitzin keskitysleiriin vuotta myöhemmin ja hänestä tuli leirin Gestapon poliittisen hallinnon päällikkö. Johan Ludvig Runeberg
Runebergin vanhemmat olivat merikapteeni Lorens Ulrik Runeberg ja Anna Maria Malm. Lorens Ulrik Runebergin isä oli muuttanut Suomeen Ruotsista, ja Anna Maria Malm kuului pietarsaarelaiseen Malmin kauppiassukuun, jonka juuret niin ikään lienevät olleet Ruotsista. Johan Ludvig, kutsumanimeltään Janne, syntyi isän ollessa merillä. Runeberg syntyi helmikuussa 1804, mutta ei ole täysin varmaa, oliko päivämäärä 5. vai 7. helmikuuta. Hän itse vietti kuitenkin syntymäpäiviä helmikuun viidentenä. Isä näki Johanin ensi kerran pojan ollessa kolmevuotias. Johan oli esikoinen, ja hänellä oli kolme sisarta, Ulrika Carolina, Emilie ja Maria Mathilda, ja veljet Viktor ja Nestor, jotka molemmat jatkoivat isänsä työtä. Ulrika Carolinasta tuli runoilija, ja Emilie ”Emma” oli pietisti, joka muun muassa hoiti sokerileipomoa ja opetti Pietarsaaressa ja Uudessakaarlepyyssä. Maria Mathildasta tuli käsityönopettaja ja lisäksi sekä Emilie että Maria olivat harrastaneet musiikkia. Runebergin veljenpoika oli pianisti Rudolf Sjögren, joka oli syntynyt neljä vuotta ennen isänsä Nestorin kuolemaa. Eugénie (Ranskan keisarinna)
Eugénien vanhemmat olivat espanjalainen kreivi de Montijo ja Espanjaan asettunutta skotlantilaitaustaista sukua ollut Maria Manuela Kirkpatrick of Closeburn. Hän itse peri Teban kreivittären arvon. Hänen isänsä taisteli Napoleonin joukkojen puolella tämän Espanjan sotaretkellä. Isän kuoltua vuonna 1839 Eugénie asui äitinsä kanssa pääasiassa Ranskassa ja Englannissa. Hän muutti Pariisiin Louis-Napoleon Bonaparten tultua Ranskan presidentiksi joulukuussa 1848 ja onnistui tekemään tähän vaikutuksen kauniilla ulkonäöllään. Presidentti päätti vastoin ministeriensä neuvoa avioitua nuoren espanjattaren kanssa. Louis Napoleon julistautui Ranskan keisariksi (nimellä Napoleon III) 2. joulukuuta 1852 ja parin vihkiminen tapahtui 30. tammikuuta 1853. Kruununprinssi Napoléon Eugène Louis Bonaparte syntyi maaliskuussa 1856. Jekaterina Geladze
Jekaterina Giorgis asuli Džugašvili (o.s "Geladze")(georgiaksi:ეკატერინე გიორგის ასული ჯუღაშვილი)(5. helmikuuta 1860 – 4. kesäkuuta 1937) oli suutari Vissarion Džugašvilin aviovaimo ja diktaattori Josif Stalinin äiti. Gustav Noske
Noske syntyi Brandenburg an der Havelissa. Hän oli sosialidemokraattisen puolueen jäsen ja parlamenttiedustaja vuodesta 1906 ensimmäisen maailmansodan loppuun. Hän kuului sosialistiseen oikeistosiipeen ja otti osaa spartakistikapinan ja Münchenin neuvostotasavallan verisiin kukistamisiin vuonna 1919. Noske oli kommunistijohtajien Rosa Luxemburgin ja Karl Liebknechtin vastustaja. Hänen lähettämänsä oikeistolaiset freikorpsit surmasivat noin 1 000 kommunistia Münchenin neuvostotasavallan kukistamisen yhteydessä. Joséphine de Beauharnais
Leski Joséphine de Beauharnais sai myöhemmin miehensä omaisuuden ja hän oli useiden johtavien poliitikkojen rakastajatar. Kuutta vuotta nuoremman kenraali Napoléon Bonaparten hän tapasi 1795. Tammikuussa 1796 Napoléon kosi ja he menivät naimisiin siviiliseremonialla 9. maaliskuuta 1796. Napoléon lähti lähes välittömästi sotimaan Italiaan, mutta lähetti romanttisia kirjeitä, joihin Joséphine ei vastannut.
Joséphine, joka oli luultavasti vähemmän rakastunut kuin Napoléon, otti ainakin Bonaparten suvun väitteiden mukaan Hippolyte Charlesin rakastajakseen. Luultavasti kostoksi Napoléon otti rakastajattarekseen alemman upseerin vaimon Pauline Bellisle Fouresin, jota myös Napoleonin Kleopatraksi kutsuttiin, koska suhde alkoi Egyptin sotaretken aikana 1798. Élisa Bonaparte
Marie Anna Élise Bonaparte (13. tammikuuta 1777 – 7. elokuuta 1820), alun perin Maria Anna Elisa Buonaparte, oli Napoleon Bonaparten sisar ja vanhin Carlo Bonaparten ja Laetitia Bonaparten aikuiseksi selvinneistä tyttäristä. Josef von Sternberg
Josef von Sternberg (alk. Jonas Sternberg) (29. toukokuuta 1894 Wien, Itävalta-Unkari) – 22. joulukuuta 1969 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli amerikanjuutalainen elokuvaohjaaja. Hän oli ensimmäisiä auteur-ohjaajia, ohjaamisen lisäksi hän vastasi usein elokuvissaan kuvaamisesta, käsikirjoituksesta ja leikkauksesta. Sternbergin tyyli on vaikuttanut merkittävästi myöhempiin ohjaajiin, erityisesti film noir -suuntauksen edustajiin. Hänen loistava yhteistyönsä näyttelijä Marlene Dietrichin kanssa tunnetaan yleisesti. Louise (Tanskan kuningatar)
Louise Josephine Eugenie (31. lokakuuta 1851 – 20. maaliskuuta 1926) oli Ruotsin ja Norjan prinsessa, josta tuli Fredrik VIII:n puolisona Tanskan kuningatar. Marcellina Emmanuel
Marcellina Emmanuel (s. 7. marraskuuta 1964) on tansanialainen entinen keskipitkän matkan juoksija. Hän kilpaili vuoden 1980 kesäolympialaisissa Moskovassa ja putosi naisten 1 500 metrin juoksussa ensimmäisellä kierroksella jäätyään eränsä yhdenneksitoista. Hänen henkilökohtainen ennätysaikansa 1 500 metrin juoksussa on 4:26:78. Emmanuel oli Moskovan olympialaisissa Tansanian nuorin kilpailija. Karl Philipp zu Schwarzenberg
Kun Itävalta lopulta elokuussa 1813 liittyi ratkaisevaan sotaan Napoleonia vastaan, Schwarzenberg ylennettiin sotamarsalkaksi ja nimitettiin liittoutuneiden joukkojen ylipäälliköksi. Hän kokosi armeijansa yhteen lähelle Leipzigia ja löi Napoleonin Leipzigin taistelussa. Sen jälkeen Schwarzenberg pakotti Napoleonin armeijan perääntymään Ranskaan ja johti vuonna 1814 tämän lopulliseen tappioon johtaneita sotilasoperaatioita. Hän voitti Napoleonin joukot helmi–maaliskuussa La Rothierèssa (von Blücherin alaisuudessa), Bar-sur-Aubessa sekä Arcis-sur-Arbessa ja valtasi Pariisin 31. maaliskuuta. Maksimilian I Joosef
Maksimilian Joosefin puoliso oli vuodesta 1785 Hessen-Darmstadtin prinsessa Augusta Vilhelmina ja tämän kuoltua vuodesta 1797 Badenin prinsessa Karoliina. Maksimilian Joosefin seuraajaksi tuli hänen poikansa Ludvig I. Vanhimman tyttärensä Augustan kuningas naitti Italian varakuninkaana toimineelle Napoleonin poikapuolelle Eugène de Beauharnaisille. Nuoremmista tyttäristä Karolina Augusta nai ensin Württembergin kruununprinssi Vilhelmin ja sitten Itävallan keisari Frans I:n, Elisabeth Ludovika Preussin kuningas Fredrik Vilhelm IV:n, Amalia Augusta Saksin kuningas Juhanan, Sofia Itävallan arkkiherttua Frans Kaarlen ja Maria Anna Saksin kuningas Fredrik August II:n. Jekaterina Dolgorukaja
Keisarinna Maria Aleksandrovnan kuoleman jälkeen vuonna 1880 Aleksanteri nai Jekaterinan salaisesti ja oli aikeissa nimittää tämän keisarinnaksi. Aleksanteri kuitenkin joutui salamurhan uhriksi ennen tätä, maaliskuussa 1881. Keisarin kuoltua ruhtinatar Jekaterina asettui Ranskaan ja jätti Pietarin-palatsinsa poikansa käyttöön. Poika kuoli vuonna 1913, mutta ruhtinatar itse eli vuoteen 1922, vaikka vallankumous veikin häneltä Aleksanterin hänelle määräämän vuotuisen määrärahan. Jekaterinan vanhin tytär Olga avioitui kreivi Georg Merenbergin kanssa, joka oli Luxemburgin hallitsijasuvun Nassaun morganaattinen serkku, ja asettui asumaan Saksaan. Nuorempi tytär Jekaterina (Catherine) avioitui venäläisen ruhtinas Bariatinskin kanssa, mutta jäi leskeksi vuonna 1910. Hän avioitui uudelleen Jaltassa vuonna 1916 ja paettuaan pari vuotta myöhemmin jännittävien vaiheiden jälkeen maitse Krimiltä hän yritti luoda uraa oopperalaulajana. Hän kuoli Haylingin saarella vuonna 1959 yksinäisenä ja varattomana. Marie Louise
18-vuotias Marie Louise nai 11. maaliskuuta 1810 Napoléonin (tuolloin 40-vuotias) välittäjän välityksellä, ja liitto vahvistettiin seremoniassa Louvren kappelissa 1. huhtikuuta 1810. 20. maaliskuuta 1811 Marie-Louise synnytti pojan Napoléon François Joseph Charlesin, joka sai Rooman kuninkaan arvonimen. Marie-Louise toimi myös Ranskan sijaishallitsijana huhtikuusta joulukuuhun 1812 Napoleonin Venäjä-retken aikana ja huhtikuusta 1813 tammikuuhun 1814 Napoleonin ollessa sotaretkellä Saksassa. Josefina Vázquez Mota
Josefina Eugenia Vázquez Mota (s. 20. tammikuuta 1961 México) on meksikolainen poliitikko. Mota on hallitusta johtavan Kansallisen toimintapuolueen (PAN) jäsen. Heinäkuun 2012 parlamenttivaaleissa hän oli puolueensa ehdokkaana maansa ensimmäiseksi naispresidentiksi. Milla Clemensdotter
Milla Clemensdotter (1. marraskuuta 1813 Ruotsi – ?) oli lestadiolaisuuden syntyyn vaikuttanut henkilö. Hänellä oli merkittävä vaikutus Lars Levi Laestadiuksen hengellisessä elämässä. Laestadius kutsui häntä Lapin Mariaksi. Laestadiuksen uskotaan yleisesti saaneen synninpäästön Lapin Marialta, mutta varmuutta tästä ei ole. Lapin Marian henkilöllisyydestä ei ole varmaa tietoa, mutta neljän tutkijan mukaan hän on Milla Clemensdotter. Jelena Rudkovskaja
Jelena Grigorjevna Rudkovskaja (, s. 21. huhtikuuta 1973) on valkovenäläinen entinen uimari ja olympiavoittaja. Hän edusti ennen kotimaansa itsenäistymistä Neuvostoliittoa sekä Itsenäisten valtioiden yhteisöä. Hän voitti olympiakultaa 100 metrin rintauinnista, sekä pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestistä Barcelonasta 1992. Lisäksi hän voitti urallaan kaksi Euroopan-mestaruutta sekä yhden pronssin. Nora (Liechtensteinin prinsessa)
Liechtensteinin prinsessa, Rietbergin kreivitär ja Mariñon markiisitar Norberta (Nora) Elisabeth Maria Assunta Josefine Georgine s. 31. lokakuuta 1950 Zürich, Sveitsi on edesmenneen Liechtensteinin ruhtinaan Franz Josef II:n ja tämän puolison, kreivitär Gina von Wilczekin tytär ja hallitsevan Liechtensteinin ruhtinaan Hans Adam II:n sisko. Joseph von Eichendorff
Joseph von Eichendorff (10. maaliskuuta 1788 Ratibor, Ylä-Sleesia, Preussi – 26. marraskuuta 1857 Neisse, Preussi) oli saksalainen vapaaherra sekä saksalaisen romantiikan runoilija ja kirjailija. Angelica Kauffmann
Angelica Kauffmann (koko nimeltään Maria Anna Angelica Catharina Kauffmann; 30. lokakuuta 1741 Chur – 5. marraskuuta 1807 Rooma) oli sveitsiläissyntyinen itävaltalainen taidemaalari, joka teki merkittävän uran Lontoossa ja Roomassa. Hän on yksi 1700-luvun tunnetuimmista naispuolisista taide- ja muotokuvamaalareista. Aleksandra Fjodorovna (Alix)
Aleksandra Fjodorovna, syntyjään Hessen-Darmstadtin prinsessa Alix Victoria Helena Louise Beatrice ("Prinzessin Alix Viktoria Helene Luise Beatrix von Hessen und bei Rhein") (6. kesäkuuta 1872 Darmstadt, Hessen – 17. heinäkuuta 1918 Jekaterinburg) oli keisarinna ja Venäjän viimeisen keisarin Nikolai II:n puoliso. Capucine
Capucine (oik. Germaine Lefebvre, 6. tammikuuta 1928 – 17. maaliskuuta 1990) oli ranskalainen näyttelijä ja malli, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Simone Clouseauna elokuvassa "Vaaleanpunainen pantteri". Nadežda Allilujeva
Nadežda Sergejevna Allilujeva (; 22. syyskuuta 1901 Baku – 9. marraskuuta 1932 Moskova) oli Neuvostoliiton diktaattorin Josif Stalinin toinen vaimo ja Svetlana Allilujevan äiti. Stalin ja Nadežda Allilujeva menivät naimisiin vuonna 1919, kun Stalin oli 41-vuotias ja Nadežda Allilujeva oli 18-vuotias. He olivat tunteneet jo vuodesta 1908, kun Džugašvili-Stalin piileskeli tuttunsa ja puolueystävänsä Sergei Allilujevin luona. Eugénie (Ranskan keisarinna)
Eugénie toimi kolmesti sijaishallitsijana miehensä ollessa estynyt hoitamaan tehtäviään: keisarin ollessa sotimassa Italiassa vuonna 1859, matkalla Algeriassa vuonna 1865 ja johtaessa sotatoimia Ranskan–Saksan sodan aikana vuonna 1870. Eugénien on arveltu vaikuttaneen Napoleon III:n päätökseen aloittaa sotaretki Meksikoon vuonna 1861. Vakaumuksellisena katolisena hän kannatti ultramontanismia ja vastusti Napoleonin tukea Italian yhdistymiselle, koska se johti paavin maallisen vallan vähenemiseen. Mahdollisesti hänen vaikutuksestaan Ranska miehittikin Napoleon III:n kaudella pitkään Roomaa suojellakseen Kirkkovaltiota. Keisarinna osallistui useasti myös Ranskan ministerineuvoston kokouksiin. Faustina Kowalska
Faustina syntyi Helena Kowalskana 25. elokuuta 1905 Głogowiecissä kolmantena lapsena kymmenestä köyhään, mutta uskonnolliseen talonpoikaisperheeseen. Kaksi perheen tytöistä, Casimira ja Bronislava, kuolivat varhaisessa iässä. Muut tytöt Faustinan lisäksi olivat ikäjärjestyksessä Josefine, Genevieve, Natalie, Stanislaus, Mecislaus, Mary ja Wanda. Jo seitsemänvuotiaana pyhä Faustina tunsi kutsun luostarielämään ja valmistuttuaan koulusta hän pyysi vanhemmiltaan pääsyä nunnaluostariin, mihin he eivät suostuneet. 1924 Faustinan väitetään tanssiaisissa siskonsa kanssa ollessa nähneen näyn kärsivästä Jeesuksesta, joka neuvoi häntä lähtemään Varsovaan ja liittymään nunnaluostariin. Varsovassa hän lähestyi monia eri luostareita, mutta hänelle ei myönnetty pääsyä niihin. Lopulta hänet otettiin Laupeuden Jumalanäidin sääntökunnan novisiaattiin, jossa hän otti sääntökuntanimensä vuonna 1926. Sisar Faustinana hän toimi useissa sääntökunnan luostareissa Varsovassa, Vilnassa, Krakovassa, Kiekrzissä ja Plockissa. 1931 pyhän Faustinan väitetään saaneen ilmestyksen Jeesukselta, jossa naista pyydettiin maalaamaan näyn mukainen maalaus, niin sanottu Jumalan laupeuden kuva. Pyhä Faustina sairastui vuotta ikuisten lupaustensa jälkeen vuonna 1934. Väitetysti Jeesus saneli Faustinalle Jumalan laupeuden ruusukon 13.-14. syyskuuta 1935. Ensimmäiset pyhät kortit Jumalan laupeuden kuvasta laadittiin heinäkuussa 1937 ja samana vuonna pyhä Faustina antoi neuvot niin ikään väitetysti Jeesukselta peräisin olevalle Jumalan laupeuden novenalle. Felix zu Schwarzenberg
Felix Ludwig Johann zu Schwarzenberg (2. lokakuuta 1800 Krummau, Böömi – 5. huhtikuuta 1852 Wien) oli itävaltalainen ruhtinas ja valtiomies, joka toimi Itävallan pääministerinä vuosina 1848–1852. Hän palautti Itävallan sisäisen järjestyksen ja suurvalta-aseman sekasortoisen vallankumousvuoden 1848–1849 jälkeen. Joachim von Ribbentrop
Ribbentrop meni 5. heinäkuuta 1920 Wiesbadenissa naimisiin Anna Elisabeth (Annelies) Henkellin (12. tammikuuta 1896 Mainz – 5. lokakuuta 1973), kuohuviinitehtailija Otto Henkellin tyttären kanssa. Avioliiton myötä Ribbentrop siirtyi johtamaan yhtiön Berliinin edustustoa. Avioparille syntyi viisi lasta:Vuosien 1908 ja 1914 välisenä aikana Ribbentrop vietti useita vuosia ulkomailla, vuodesta 1910 pääasiassa Kanadassa. Tuona aikana hän pelasi jääkiekkoa. Kanadan vuosinaan hän oppi myös puhumaan erinomaista ranskaa ja englantia. Vuonna 1914 hän palasi kotimaahansa astuakseen Saksan armeijaan ensimmäisessä maailmansodan alettua. Hänelle myönnettiin yliluutnantin arvo sekä 1. luokan rautaristi. Haavoituttuaan sodassa hänestä tuli diplomaatti, asemapaikkanaan istanbul. Maximilian Ziegelbauer
Maximilian Ziegelbauer (6. syyskuuta 1923 Memmingen – 21. marraskuuta 2016) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Augsburgin hiippakuntaan 21. toukokuuta 1950 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Lapdan titulaaripiispaksi 2. elokuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. lokakuuta 1983. Pääkonsekraattorina toimi Josef Stimpfle, jota avustivat Manfred Müller ja Rudolf Schmid. Napoleon Orda
Napoleon Orda (, ; 11. helmikuuta 1807 – 26. huhtikuuta 1883 Varsova) oli merkittävä valkovenäläinen, puolalaiseen aatelistaustaiseen insinööriperheeseen syntynyt kuvataiteilija, pianisti ja säveltäjä. Napoleon Orda tunnetaan nykyisin hänen lukuisista 1800-luvun puolivälin jälkeen tekemistään aiemman Puola-Liettuan eli nykyisen Valko-Venäjän, Puolan, Liettuan ja Ukrainan luoteisosien kaupunkeja, linnoja, kartanoita ja maisemia koskevista litografioistaan ja akvarelleistaan.
Napoleon Orda syntyi helmikuussa 1807 Pinskin piirin Varatsevitšyn kylässä, Minskin alueella Venäjän keisarikunnassa, nykyisen Ivanavan hallintopiirissä Valko-Venäjän Brestin alueella. Hän aloitti 1823 fysiikan ja matematiikan opinnot Vilnan yliopistossa. Hän liittyi kiellettyyn opiskelijajärjestöön, jossa toimimisen tuloksena hänet vuonna 1827 erotettiin yliopistosta ja hän joutui 15 kuukaudeksi vankilaan. Vuosina 1830–1831 hän osallistui tsaarinvaltaa aiemman Puola-Liettuan alueella vastustaneeseen marraskuun kansannousuun; tämän seurauksena hänen kotitalonsa takavarikoitiin ja hänet – Siperian vaihtoehtona – karkotettiin pois Venäjältä. Maximilian Bayer
"Maximilian Gustav Stephan Bayer" syntyi Karlsruhessa sotilassuvun vesaksi; hänen isänsä "Stephan Bayer" (1816–1893) oli komentanut Badenin IV jalkaväkirykmenttiä Ranskan ja Preussin sodassa 1870–1871 ja isoisä ollut mukana Napoleonin ajan sodissa. Hänen äitinsä oli kotirouva "Julie Henoch" (1839–1888). Joanna Hiffernan
Joanna "Jo" tai "Joe" Hiffernan (toisinaan myös Joanna Heffernan; noin 1843 – vuoden 1903 jälkeen) oli irlantilaissyntyinen taiteilijoiden malli ja muusa. Hän oli romanttisessa suhteessa yhdysvaltalaisen taidemaalari James McNeill Whistlerin ja ranskalaisen taidemaalari Gustave Courbet'n kanssa ja toimi 1860-luvun aikana useiden Whistlerin ja Courbet'n kuuluisten maalausten mallina. Punahiuksisen viktoriaanisen kaunottaren uskotaan toimineen muun muassa Courbet'n "Maailman alkuperän" () (1866) mallina. Nina von Stauffenberg
Nina von Stauffenberg oli alun perin nimeltään Magdalena Elisabeth Vera Lydia Herta von Lerchenfeld. Hän tapasi tulevan miehensä Claus von Stauffenbergin vuonna 1930. He menivät naimisiin 26. syyskuuta 1933 Bambergissa. Heillä oli kaikkiaan viisi lasta, josta nuorin syntyi vasta Claus von Stauffenbergin kuoltua. Maximilian zu Wied-Neuwied
Wied oli prinssi Johann Friedrich Alexander zu Wied-Neuwiedin (1741–1809) ja kreivitär Louise Wilhelmine Sayn-Wittgenstein-Berleburg (1747–1823) toinen poika. Valistuksen ajan lopun Euroopassa syntyneenä hänestä tuli aikansa kahden johtavan persoonan ystävä: Johann Friedrich Blumenbachin, huomattavan vertailevan antropologin, jonka alaisuudessa hän opiskeli biologisia tieteitä Göttingenin yliopistossa 1811–1812, sekä Alexander von Humboldtin, joka työskenteli Maximilianin ohjaajana. Napoleonin sodan aikana hän liittyi Preussin armeijaan 1802, kohoten arvossa kenraalimajuriksi. Hän vetäytyi armeijan palveluksesta vuonna 1815. Joel Napoleon Lang
Joel Napoleon (J. N.) Lang (13. marraskuuta 1847 Pieksämäki – 4. tammikuuta 1905 Helsinki) oli suomalainen juristi, Helsingin yliopiston taloudellisen lainopin ja taloustieteen professori 1882–1905. Suomen merioikeuden kannalta ovat olleet merkittäviä hänen julkaistut luentonsa "Finlands sjörätt". Napoleonin kruunaus
Kannatettuaan aiemmin Ranskan vallankumousta Davidista oli 1800-luvun alussa tullut Napoleonin hovimaalari. Vuosina 1805–1807 tehty "Napoleonin kruunaus" on merkittävin Davidin Napoleonille tekemistä maalauksista. Sen tilasi Davidilta Napoleon itse, ja David osallistui tätä varten kruunajaisseremoniaan. Maalauksessa David on yhdistänyt Ranskan perinteisten hallitsijamuotokuvien tyyliin vaikutteita ja suoria lainauksia italialaisesta renessanssitaiteesta. Vaatteiden ja sisustuksen kuvauksessa on käytetty rikkaasti erilaisia värejä. Maalauksen tyyli on realistinen, mutta monia yksityiskohtia on muutettu poikkeamaan todellisuudesta; esimerkiksi kirkkosalia on pienennetty, jotta hahmot näyttäisivät suhteessa suuremmilta. Monumentaalisen teoksen esikuvana on pidetty Peter Paul Rubensin maalausta "Maria de’ Medicin kruunaus".
Napoleon kutsui kruunajaisseremoniaansa paavi Pius VII:n, mutta laskikin kruunun itse päähänsä. Davidin maalaus esittää hetkeä, jolloin Napoleon on seuraavaksi kruunaamassa puolisoaan, keisarinna Josephinea. Tarkoituksena oli saada Napoleon vaikuttamaan taideteoksessa jalommalta. Maalauksessa on kuvattu kruunajaisseremonian tärkeimmät osanottajat, keskeisimmät hahmot ylhäältä lankeavan valonsäteen valaisemina. Keskellä ovat Napoleon ja Josephine, heistä oikealla paavi kardinaalien ja piispojen ympäröimänä. Josephinen takana seisoo marsalkka Joachim Murat pitelemässä tyynyä, jolla kruunu on hetkeä aiemmin levännyt. Etuoikealla on selin kolme korkeaa arvohenkilöä, jotka pitelevät keisarikunnan symboleja: kotkavaltikkaa, valasauvaa eli ”oikeuden kättä” ja valtakunnanomenaa. Vasemmalla olevassa ihmisjoukossa on muun muassa kaksi Napoleonin veljeä ja kaksi sisarta. Napoleonin äiti Letizia Bonaparte istuu erillisessä aitiossa taustalla. Hän ei todellisuudessa osallistunut kruunajaisseremoniaan, mutta David maalasi hänet silti tauluun Napoleonin pyynnöstä. Niin ikään Napoleonin pyynnöstä paavi on kuvattu tekemään siunausta. Muista tunnetuista henkilöistä maalaukseen on kuvattu muun muassa ulkoministeri Charles Maurice de Talleyrand. David maalasi myös itsensä lehterille luonnosvihkon kanssa. Joosef Ferdinand (Baijeri)
Joosef Ferdinand Leopold (s. 28. lokakuuta 1692 – 6. helmikuuta 1699) oli Baijerin vaaliruhtinaan Maksimilian II Emanuelin ja tämän ensimmäisen vaimon Maria Antonia Itävaltalaisen poika. Hilma Josefina Andersson
Hilma Josefina Andersson (s. 3. syyskuuta 1893 Tampere) oli suomalainen työläisnainen, joka vuoden 1918 sisällissodan aikana toimi Tampereen naiskaartin komppanianpäällikkönä. Ammatiltaan hän oli Klingendahlin lankatehtaalla työskennellyt kehrääjä. Elisabet (Itävalta)
Preussi voitti Itävallan Königgrätzin taistelussa ja maat solmivat Prahan rauhan 1866. Palattuaan Wieniin vuonna 1867 Elisabet kiinnostui Itävaltaan kuuluvan, laajempaa itsehallintoa kaipaavan Unkarin tilanteesta. Hänen myötävaikutuksellaan tilanne ratkaistiin perustamalla Itävalta-Unkarin kaksoismonarkia, jossa Unkarilla oli itsehallinto ja tasavertainen asema Itävallan kanssa. Frans Joosef ja Elisabet kruunattiin vuonna 1867 virallisesti Unkarin kuninkaaksi ja kuningattareksi. Tämä oli ainoa kerta, kun hän puuttui politiikkaan. Kansan suhtautuminen Elisabetiin oli ristiriitaista: silloin kun keisarinna oli Wienissä ja näyttäytyi julkisuudessa, hän oli hyvinkin pidetty, mutta koska hän oli usein ulkomailla eikä käynyt Wienissä kuin pari kertaa vuodessa, häntä syytettiin velvollisuuksiensa unohtamisesta. Elisabet rakasti Unkaria ja halusi keskustella unkariksi myös Frans Joosefin kanssa. Unkarissa sijainnut Gödöllon palatsi oli Rudolfin kuolemaan asti yksi hänen lempipaikoistaan. 
Elisabet kuoli 60-vuotiaana Genevessä 10. syyskuuta 1898, kun italialainen anarkisti Luigi Lucheni iski viilan hänen sydämeensä keskellä päivää. Haava oli niin pieni, että sitä ei ensin edes huomattu. Elisabet itse uskoi, että mies halusi varastaa hänen kellonsa ja käveli vielä pari sataa metriä laivaan, jossa menetti tajuntansa. Hän kuoli muutamaa tuntia myöhemmin huoneessaan Beau Rivage -hotellissa. Anarkisti valitsi Elisabetin kohteekseen sattumanvaraisesti, sillä kuninkaallinen, jonka hän aikoi tappaa, ei saapunutkaan Genevenjärvelle. Eugène de Beauharnais
Beauharnaisin appi, Baijerin kuningas Maksimilian I Joosef myönsi hänelle Leuchtenbergin herttuan ja Eichstättin ruhtinaan arvon. Eugène de Beauharnaisin sisar Hortense de Beauharnais oli naimisissa Napoleonin veljen Louis Bonaparten kanssa ja Eugènen neljästä tyttärestä Joséphine oli Ruotsin kuningas Oskar I:n puoliso. Jozefina Topalli
Jozefina Çoba Topalli (s. 26. marraskuuta 1963 Shkodër) on albanialainen demokraattipuolueen poliitikko. Hän opiskeli Shkodërin Luigj Gurakuqi -yliopistossa, Padovan yliopistossa ja Tiranan yliopistossa. Aleksandra Gripenberg
Tämän jälkeen Gripenberg luopui kaunokirjailijan urasta ja suuntasi aktiivisuutensa Suomen naisasialiikkeen rakentamiseen ja johtamiseen. Hän toimi Suomen Naisyhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1889–1904 ja 1909–1913 sekä järjestön "Koti ja Yhteiskunta" -lehden päätoimittajana 1889–1911. Hänen puheenjohtajakaudellaan järjestölle perustettiin paljon uusia paikallisosastoja ja julkaisutoiminta oli aktiivista. Arvokonservatiivisen ja suomalaiskansallisuutta ajaneen Gripenbergin linjauksiin sekä hänen itsevaltaiseen johtamistyyliinsä tyytymättömät jäsenet erosivat yhdistyksestä ja perustivat vuonna 1892 kilpailevan Naisasialiitto Unionin. Gripenberg oli myös Kansainvälisen naisliiton rahastonhoitaja 1893–1899 sekä kunniavarapuheenjohtaja vuodesta 1893. Hän organisoi liiton toiminnan levittämistä Itä- ja Etelä-Eurooppaan. Gripenberg osallistui useisiin kansainvälisiin naisliikkeen kongresseihin ja matkusteli paljon. Hänen on sanottu olleen vuosisadanvaihteen aikoihin ulkomailla tunnetuin suomalainen naisasianainen. Josef Lhévinne
Vuonna 1898 hän meni naimisiin kiovalaisen pianistin Rosina Bessien (1880–1976) kanssa, ja pariskunta muutti Berliiniin 1907. Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä Lhévinnet emigroituivat Yhdysvaltoihin, ja vuodesta 1924 lähtien he toimivat opettajina Juilliard Schoolissa. Josef Lhévinne kuoli sydänkohtaukseen 2. joulukuuta 1944. Juhana Maaton
Juhana syntyi Beaumontin palatsissa Oxfordissa Englannin kuninkaan Henrik II:n ja Eleonoora Akvitanialaisen viidentenä poikana. Hän syntyi melko varmasti vuonna 1166 eikä 1167, kuten joskus on väitetty. Kuningas ja kuningatar eivät olleet yhdessä yhdeksää kuukautta ennen joulua 1167, mutta olivat yhdessä maaliskuussa 1166. Juhana syntyi Oxfordissa jouluna tai joulun aikoihin, kun taas jouluna 1167 Eleonoora ja Henrik olivat Normandiassa. Laonin kaniikki kirjoitti vuosisata myöhemmin, että Juhana sai nimensä pyhän Johannes Apostolin mukaan, jonka muistopäivänä 27. joulukuuta hän syntyi. Ralph de Diceto kertoo, että Juhana syntyi 1166 ja kuningatar nimesi hänet. Lempi Jääskeläinen
Jääskeläisen esikoisteos oli 1923 nimellä L. J. Inkeri kirjoitettu novellikokoelma "Opaaliristi". Hänen tunnetuimpia teoksiaan on viipurilaisesta Weckroothin kauppiassuvusta kertova romaanisarja, joka ilmestyi vuosina 1930–1933. Näitä romaaneja seurasi 1935–1937 ilmestynyt kolmen romaanin sarja, jossa päähenkilönä oli Suomen kenraalikuvernöörin Fabian Steinheilin puoliso Natalia Steinheil, omaa sukua Engelhhardt, jonka äiti oli syntyisin Weckrooth. 1930-luvulla Jääskeläinen julkaisi myös luostarilaitosta arvostelleen "Nunna"-romaanin ja samaan aihepiiriin kuuluvan romaanin "Herran veli". Viktoria (Saksan keisarinna)
Viktoria ("Victoria Adelaide Mary Louisa", 21. marraskuuta 1840 – 5. elokuuta 1901) oli kuningatar Viktorian ja prinssi Albertin esikoistytär, Ison-Britannian ja Irlannin prinsessa, myöhemmin Saksan keisarinna ja Preussin kuningatar. Jevhenija Bosch
Jevhenija Bohdanivna Bosch (, , alkuaan Jevhenija Hotlibivna Maisch, ; 23. elokuuta 1879 Otšakiv – 5. tammikuuta 1925 Moskova) oli bolševikkeja edustanut poliitikko. Hänestä tuli Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan ensimmäinen kansankomissaarien neuvoston puheenjohtaja. Hän toimi Ukrainan bolševikkihallituksen väliaikaisena johtajana 17. joulukuuta 1917 – 9. maaliskuuta 1918. Bosch oli syntyperältään juutalainen. Hänen puolisonsa oli tunnettu bolševikkijohtaja Georgi Pjatakov. Elisabet (Itävalta)
Elisabet (, , 24. joulukuuta 1837 – 10. syyskuuta 1898) oli Baijerin herttuatar, Itävallan keisarinna ja Unkarin kuningatar. Hän oli naimisissa Itävallan keisari Frans Joosef I:n kanssa vuodesta 1854. Elisabet oli Baijerin herttua Maksimilian Joosefin ja prinsessa Ludovikan tytär. Häntä kutsuttiin jo nuorena nimellä Sisi (elokuvissa ja joissain kirjoissa "Sissi"). Eleonoora Akvitanialainen
Eleonoora (tai Eleonora) Akvitanialainen tai Aliénor Akvitanialainen (n. 1122 – 1. huhtikuuta 1204 Fontevraudin luostarissa) oli kahdesti kuningatar (Ranskan ja Englannin), mutta aina herttuatar (Akvitanian). Hän on keskiajan tunnetuimpia ja vaikutusvaltaisimpia naisia.
Eleonoora oli vanhin Akvitanian herttuan Vilhelm X:n ja tämän puolison Æenor de Chêtelleraultin, Chatêlleraultin varakreivin Aimericin tyttären, kolmesta lapsesta. Vanhempien avioliiton oli järjestänyt trubaduurina kuuluisaksi tullut Akvitanian herttua Vilhelm IV:s ja tämän pitkäaikainen rakastajatar. Elisabeth Bergner
Elisabeth Bergner (22. elokuuta 1897 Drohobytš, Itävalta-Unkari – 12. toukokuuta 1986 Lontoo, Englanti) oli saksankielinen näyttelijä, joka näytteli Saksassa ennen muuttoaan Englantiin natseja pakoon. Hän oli ehdolla parhaan naispääosan Oscar-palkintoon roolistaan elokuvassa "Älä jätä minua koskaan" (1935). Julia Agrippina
Agrippina syntyi Kölnissä vuonna 15 vaikutusvaltaiseen roomalaiseen sukuun. Hänen isoisoisänsä oli Rooman ensimmäinen keisari Augustus. Hänen isänsä oli suosittu ja kunnioitettu Rooman valtakunnan kenraali Germanicus ja äitinsä Agrippina vanhempi. Agrippinalla oli viisi sisarusta, joista nuorimmaisesta pojasta oli tuleva keisari Caligula. Agrippinan ollessa neljän vanha hänen isänsä kuoli - mahdollisesti keisari Tiberiuksen myrkyttämänä. Eugénie (Ranskan keisarinna)
Eugénie, kreivitär de Teba (alkujaan Eugénia María de Montijo de Guzmán; 5. toukokuuta 1826 Granada, Espanja – 11. heinäkuuta 1920 Madrid) oli Ranskan keisari Napoleon III:n puoliso ja Ranskan keisarinna. Hänellä oli miehensä hallituskautena suuri vaikutusvalta Ranskan ulkopolitiikkaan ja hän toimi kolmesti sijaishallitsijana keisarin poissaollessa. Juhana I Josef
Juhana I Josef (koko nimi "Johann Baptist Josef Adam Johann Nepomuk Aloys Franz de Paula" 26. kesäkuuta 1760 – 20. huhtikuuta 1836) oli Liechtensteinin ruhtinas vuodesta 1805 kuolemaansa asti vuonna 1836, eli yli 30 vuoden ajan. Giuseppina Projetto
Giuseppina Projetto (30. toukokuuta 1902 – 6. heinäkuuta 2018) oli Italian vanhin elävä ihminen Marie-Josephine Gaudetten kuoltua 13. heinäkuuta 2017 ja kuolemaansa saakka maailman toiseksi vanhin vahvistettu elävä ihminen Nabi Tajiman kuoltua 21. huhtikuuta 2018. Häntä vanhempi oli ainoastaan Chiyo Miyako. Projetto eli 116 vuotta ja 37 päivää. Ludwig Wittgensteinin elämäkerta
Ludwig Wittgensteinin äiti Leopoldine Wittgenstein (o.s. Kalmus) syntyi Wienissä vuonna 1850. Hän oli isänsä puolelta juutalainen, mutta hänet oli kasvatettu katolilaiseksi. Leopoldine oli lahjakas pianisti, ja hänen ansiostaan Wittgensteinien koti oli yksi Wienin musiikkielämän keskuksista: Wittgensteinien iltamissa vierailivat muun muassa säveltäjät Johannes Brahms, Gustav Mahler ja Josef Labor. Lisäksi Karl Wittgenstein toimi kuvataiteilijoiden mesenaattina.
Karl ja Leopoldine Wittgenstein menivät naimisiin vuonna 1873. Heillä oli kahdeksan lasta: Hermine, Hans, Kurt, Rudolf, Margarete, Helene, Paul ja Ludwig. Lapset saivat katolisen kasteen. Pojista kolme teki itsemurhan: Hans, joka oli lahjakas säveltäjä, katosi laivaltaan Chesapeakenlahdella vuonna 1902, Rudolf otti syanidia berliiniläisessä pubissa vuonna 1904 ja Kurt ampui itsensä ensimmäisen maailmansodan loppupuolella, kun hänen joukkonsa kieltäytyivät noudattamasta hänen käskyjään. Ainakin osasyyllinen Hansin ja Rudolfin itsemurhiin oli Karl Wittgenstein, joka painosti poikiaan lähtemään kaupalliselle uralle. Paul Wittgensteinista tuli myöhemmin kuuluisa konserttipianisti, ja hän jatkoi uraansa, vaikka menetti oikean kätensä ensimmäisessä maailmansodassa. Vanhimmasta tyttärestä Herminestä tuli isänsä suosikki ja myöhemmällä iällä perheen johtohahmo. Sisarista Ludwigille läheisin oli Margarete, ja hän vaikuttikin merkittävästi veljensä kehitykseen. Maria Clotilde
Ludovica Teresa Maria Clotilde (2. maaliskuuta 1843 – 25. kesäkuuta 1911) oli Sardinian ja myöhemmin koko Italian kuninkaan Viktor Emanuel II:n tytär. Hän meni naimisiin Ranskan prinssin Napoleon-Jérôme-Joseph-Charles Bonaparten kanssa. Aviomies oli Napoleon III:n serkku. Josefine Mutzenbacher
Josefine ”Pepi” Mutzenbacher (20. helmikuuta 1852 Wien – 17. joulukuuta 1904 Klagenfurt) oli fiktiivisen wieniläisen prostituoidun käyttämä salanimi, joka juontuu vuonna 1906 anonyymisti julkaistusta eroottisesta romaanista "Josephine: Wieniläisen ilotytön oma kuvaus lapsuudestaan" (). Romaania pidetään eroottisen maailmankirjallisuuden klassikkona, ja se oli pitkään kielletty epäsiveellisyytensä takia. Faina Kaplan
Faina (Fanni) Jefimovna Kaplan (tunnetaan myös nimellä Dora Kaplan) (, 10. helmikuuta 1890 Volynia (Ukraina) – 3. syyskuuta 1918 Moskova) oli venäläinen sosialistivallankumouksellinen, joka yritti murhata Vladimir Leninin 30. elokuuta 1918. Bolševikit leimasivat teon osaksi sosialistivallankumouksellisten salaliittoa, mutta tiettävästi Kaplan toimi yksin. Kaplan teloitettiin Moskovan Kremlissä ilman oikeudenkäyntiä Jakov Sverdlovin aloitteesta. Angelica Kauffmann
Marraskuussa 1782 Angelica Kauffmann ja hänen aviomiehensä ostivat Roomasta ateljeen läheltä Trinità dei Montia. Taidemaalari Anton Raphael Mengsin entisestä talosta Via Sistina 72:ssa tuli kohtauspaikka taiteilijoille kuten myös heidän aristokratiasta tuleville mesenaateilleen. Keisari Joosef II kutsuttiin kunniavieraaksi, kuten myös Baijerin kruununprinssi, Saksi-Weimarin herttuatar Anna Amalia von Braunschweig-Wolfenbüttel, Johann Wolfgang von Goethe (vuonna 1787) ja Johann Gottfried Herder (vuosina 1788 ja 1789). Tämän viimeisimmän vuoksi Angelicaa sanottiin Euroopan sivistyneimmäksi naiseksi. Läheinen ystävyys kesti taiteen ostaja Johann Friedrich Reiffensteinin (1719-1793) kuolemaan asti. Anna Leopoldovna
Anna Leopoldovnan vanhemmat olivat Mecklenburgin herttua Kaarle Leopold ja suuriruhtinatar Katariina Ivanovna, joka oli Venäjän keisarinna Annan sisar. Anna Leopoldovna nai vuonna 1739 saksalaisen herttua Anton Ulrich von Braunschweig-Wolfenbüttelin, joka oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Kaarle VI:n kälyn poika. Heidän elokuussa 1740 syntynyt poikansa Iivana nimettiin välittömästi isotätinsä keisarinna Annan kruununperijäksi. Annan kuoltua marraskuussa 1740 kolmen kuukauden ikäisestä Iivana VI:stä tuli keisari. Sijaishallitsijaksi Anna oli määrännyt saksalaisen neuvonantajansa Ernst Johann von Bironin, mutta jo muutaman viikon kuluttua hovin mahtimiehet Burkhard Christoph von Münnich ja Andrei Osterman vangituttivat Bironin ja karkottivat hänet Siperiaan, jolloin Anna Leopoldovna julistettiin sijaishallitsijaksi. Hän hallitsi vuoden ajan Münnichin ja Ostermanin tuella, mutta ”saksalaisen klikin” hallinto oli riitaisa ja epäsuosittu venäläisten parissa. Pietari Suuren tytär ja keisarinna Annan serkku Elisabet järjesti 6. joulukuuta (25. marraskuuta) 1741 palatsivallankaappauksen ja julisti itsensä keisarinnaksi. Joachim Murat
Joachim-Napoléon Murat (s. Joachim Murat) (25. maaliskuuta 1767–18. lokakuuta 1815) oli Napolin ja Sisilian kuningas vuosina 1808–1815 ja Napoleonin sisaren aviomies. Eleonoora Portugalilainen
Eleonoora Portugalilainen (1434–1467) oli Portugalin prinsessa, josta tuli Saksan kuningatar ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinna. Hän oli keisari Fredrik III:n puoliso ja Maksimilian I:n äiti. Leopold Frankenberger
Hakiessaan syntymätodistusta Hitlerin isälle Aloisille vuonna 1837 tuore 42-vuotias äiti Maria Anna Schicklgruber kieltäytyi mainitsemasta isän nimeä. Poika kirjattiin aviottomaksi lapseksi ja sai äitinsä sukunimen Schicklgruber. Viisi vuotta Aloisin syntymän jälkeen Maria Anna avioitui Johann Georg Hiedlerin kanssa, joka ei kuitenkaan eläessään tunnustanut poikaa omakseen. Johann Georgin veli Johann Nepomuk Hüttler virallisti Johann Georg Hiedlerin Alois Schicklgruberin isäksi vasta 1876, 20 vuotta Johann Georgin kuoleman jälkeen. Alois Hitlerin isästä ja Adolf Hitlerin isoisästä ei ole näin varmuutta, vaikka yleensä historioitsijat pitävät veljeksistä jompaakumpaa todennäköisimpänä ehdokkaana. Jean-Nicolas Bouilly
Jean-Nicolas Bouilly (24. tammikuuta 1763 Joué-lès-Tours – 14. huhtikuuta 1842 Pariisi) oli ranskalainen näytelmäkirjailija, libretisti ja Ranskan vallankumouksen poliitikkoja. Bouilly näytelmä "Leonore" (1798) sävellettiin oopperaksi lukuisia kertoja, joista tunnetuin on Ludwig van Beethovenin "Fidelio" (1814). Elisabeth Hesselblad
Elisabeth Hesselblad (4. heinäkuuta 1870 Fåglavik, Hudene, Västergötland – 24. huhtikuuta 1957 Rooma) on ruotsalainen katolinen nunna, jonka roomalaiskatolinen kirkko julisti pyhimykseksi kesäkuussa 2016. Hänen kerrotaan tehneen ihmeitä kuolemansa jälkeen. Toinen syy pyhimykseksi julistamiseen on, että hän piilotti toisen maailmansodan aikana juutalaisia turvaan roomalaiseen luostariin. Samasta syystä Israelin valtio on nimennyt hänet yhdeksi tittelin "vanhurskaat kansakuntien joukossa" kantajaksi. Olga Fjodorovna
Suuriruhtinatar Olga Fjodorovna (20. syyskuuta 1839 Karlsruhe – 12. huhtikuuta 1891 Harkova), alun perin Badenin prinsessa Cäcilie, oli suuriruhtinas Mihail Nikolajevitš Romanovin puoliso.