Mitä vuoristokinkku on?
Vuoristokinkku
Vuoristokinkku on espanjalainen suolaamalla ja ilmakuivaamalla valmistettu kinkku. Espanjalainen ilmakuivattu kinkku jakautuu Jamón Serranoon (joka olisi kirjaimellisesti 'vuoristokinkku') ja Jamón Ibéricoon (iberialainen kinkku). Eroa selvennetään jäljempänä.
Isovuorimesikko
Isovuorimesikko ("Oreornis chrysogenys") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. Pannukakku
Pannukakku on taikinasta valmistettu leivonnainen, joka paistetaan rasvassa paistinpannulla tai uunissa. Pannukakkutaikina koostuu tavallisesti munista, jauhoista ja jostakin nesteestä. Pannukakku tunnetaan ympäri maailman. Se tarjotaan kylmänä tai kuumana yleensä makeiden lisukkeiden, kuten hillon, kermavaahdon, sokerin, siirapin tai marjojen, kanssa. Sipatti
Sipatti on kinkusta (sianlihasta) ja valkoisesta maitokastikkeesta valmistettu ruokalaji. Sipatti tarjoillaan esimerkiksi keitettyjen perunoiden kera. Kurkku
Kurkkuja on olemassa hyvin monenlaisia tulitikunmittaisista cocktailkurkuista eli pikkelsikurkuista (cornichons) aina parimetrisiin kiinalaisiin lonkerokurkkuihin. Suomessa viljeltiin vielä 1900-luvun alkupuolella erittäin suosittua lavakurkkua nimeltä Turun posliinikurkku. Nykyään Suomessa, kuten yleensäkin pohjoisilla seuduilla, viljellyt kurkkulajikkeet ovat joko avomaalla viljeltäviä lyhyitä avomaankurkkuja tai kasvihuoneessa ympärivuotisesti viljeltäviä pitkiä kasvihuonekurkkuja. Koska kurkut vaativat paljon lämpöä, ne viihtyvät paremmin kasvihuoneessa, mutta niitä voidaan viljellä myös avomaalla sielläkin, missä kasvukausi on melko lyhyt, koska ne kehittyvät hedelmäasteelle varsin nopeasti. Suomessa avomaankurkkua viljellään pääasiassa Lounais-Suomen saaristossa. Kuitenkin sääolosuhteiltaan edullisina vuosina avomaankurkkua voidaan viljellä ympäri Suomea, Lapissa lava- ja muovihuoneviljelynä. Viherminttu
Viherminttu ("Mentha spicata") on huulikukkaiskasveihin kuuluva monivuotinen pehmeälehtinen mintun tuoksuinen yrtti. Se kasvaa villinä Keski-Euroopassa ja viljeltynä myös pohjoisessa, muun muassa koko Suomessa. Se on maultaan vähemmän ärhäkkä kuin piparminttu, joten se sopii tuoreena ruokien koristeeksi ja mausteeksi. Englantilaiset säilövät minttua lampaanlihan lisäkkeeksi. Imelletty perunalaatikko
Imelletty perunalaatikko (tai hämäläinen perunalaatikko tai uunituuvinki) on hämäläinen perinteinen arkiruoka, jota muualla päin Suomea syödään perinteisenä jouluruokana. Se tehdään imellyttämällä eli seisottamalla perunasosetta noin 50 asteen lämpötilassa, jolloin perunan tärkkelys pilkkoutuu entsyymien vaikutuksesta lyhyemmiksi hiilihydraattiketjuiksi, sokereiksi. Näin syntyy tyypillinen makea maku. Tarvittaessa makeutta voidaan lisätä siirapilla. Vuoristokinkku
Kinkkua säilytetään sorkastaan ripustettuna, mutta käyttöön otettaessa se kiinnitetään erityiseen leikkaustelineeseen. Kinkunleikkaajan tärkein työväline on ohut- ja pitkäteräinen ja taipuisa veitsi, "jamonero" tai "cuchillo jamonero", jolla hyvin ohuet viipaleet irrotetaan tarkkaan määritellyllä tavalla ja järjestyksessä. Viipaleet leikataan aina syiden suuntaisesti, mikä saattaa joskus oudoksuttaa pohjoismaiseen kinkunkäsittelyyn tottunutta. 
Espanjalaisessa keittiössä vuoristokinkkua käytetään myös muiden ruoka-aineiden ohella makua antamassa. Maku on voimakas ja luonteenomainen, erikoislaatuisella tavalla makea. Loppuun leikatun kinkun luuta ei heitetä pois, vaan se on oivallista raaka-ainetta erilaisiin liemiin ja keittoihin. Aavikkotasku
Linnun pituus on 14,5–15,5 cm ja paino 17–23 g, eli kivitaskun kokoinen. Pyrstö on lähes kokonaan musta ja yläperä valkoinen. Kinuski
Kinuski on maidosta tai kermasta ja sokerista keittämällä valmistettu toffeen kaltainen makea massa, joka tarjoillaan useimmiten jälkiruokien kastikkeena. Karl Fazer kertoi tuoneensa alun perin venäläisen reseptin Pietarista Suomeen, ja nimi onkin peräisin venäjän sanasta тянучки ("tjanutški"). Vastaavia tuotteita muualla maailmassa ovat esimerkiksi ranskalainen "confiture de lait" ja argentiinalainen "dulce de leche". Vuorenpeikko
Vuorenpeikko eli vuoripeikko on monissa tarinoissa ja kertomuksissa taruolento peikon isompi ja hurjempi sukulainen. J.R.R. Tolkienin kirjoissa vuorenpeikko on tavalliseen isoon peikkoonkin verrattuna jättikokoinen. Vuorenpeikko viihtyy yleensä vuoristoseuduilla. Vuoristokinkku
Nimitykseen on oikeus vain ympäristöystävällisellä tuotteella, joka on valmistettu vapaasti laiduntavasta iberiansiasta, cerdo ibéricosta ("Sus mediterraneus"). Joidenkin tutkijoiden mukaan iberiansika olisi tavallisen kesysian ("Sus scrofa domestica") tavoin villisian alalaji "Sus scrofa mediterraneus". Juurikaskirva
Juurikaskirva eli papukirva ("Aphis fabae") on kirvoihin lukeutuvat pieni hyönteinen, jolla on merkitystä viljelykasvien tuholaisena. Laji on eräs moniruokaisimmista ja maailmalle laajimmin levinneistä kirvalajeista. Se on myös taksonomisesti hankala ja muodostuu useasta alalajista. Sacherkakku
Sacherkakku () on perinteinen wieniläinen suklaakakku, jossa on kerros aprikoosihilloa sekä suklaakuorrutus. Ruhtinas Klemens Wenzel von Metternichin keittiömestari Franz Sacher kehitti kakun vuonna 1832. Schwarzwaldin kakku
Kakku on saanut nimensä Schwarzwaldin alueen kansallispuvun mukaan. Kakku muistuttaakin ulkoisesti hieman musta-valko-punaista asua. Kakun toinen oleellinen osa ovat kirsikat. Schwarzwaldin alueella on kasvatettu kirsikkapuita jo vuosisatoja. Kakku koostuu sokerikakusta ja ohuesta suklaamurotaikinapohjasta. Valmistukseen käytetään runsaasti kirsikkalikööriä ("kirschwasser"). Kirnu (vuoristorata)
Radan on valmistanut sveitsiläinen huvipuistolaitevalmistaja Intamin AG, joka kuuluu alan arvostetuimpiin varsinkin teräsratojen saralla. Kirnu on Suomen ensimmäinen ns. 4th Dimension -rata eli rata, jossa istuimet on sijoitettu radan viereen eikä sen päälle tai alle, kuten tavallisesti. Istuimet pyörivät vapaasti ympäri ajon aikana. Radan pituus on 142 metriä ja korkeus 25,4 metriä. Vaunut saavuttavat radalla 60 km/h huippunopeuden. Vaunuja kulkee radalla yhteensä kolme, ja jokaiseen mahtuu kahdeksan matkustajaa. Matkustajan vähimmäispituus laitteeseen on 140 cm ja teoreettinen enimmäispituus 195 cm turvakaarten mitoitusten vuoksi. Kirnun käyttökapasiteetti on n. 640 henkilöä tunnissa, ja yksi kierros kestää 42 sekuntia. Laite maksoi noin kolme miljoonaa euroa. Idänvuoritiltaltti
Idänvuoritiltaltti ("Phylloscopus sindianus") eli aiemmalta nimeltään vuoritiltaltti on uunilintujen heimoon kuuluva aasialainen varpuslintu. Aiemmin vuoriuunilintu ("P. sindianus") jaettiin kahteen alalajiin "sindianus" ja "lorenzii". Sittemmin nämä on erotettu kahdeksi lajiksi idänvuorilintu "P. sindianus" ja vuorilintu "P. lorenzii". Isänvuorilintu elää Tienšanin eteläosista ja Tadžikistanista itään Karakorumiin, sekä Pakistanin ja Intian pohjoisosien Himalajalle. Vuorilintu elää lännempänä, Kaukasukselta Koillis-Turkkiin ja Luoteis-Iraniin. Aikaisemmin laji luokiteltiin tiltaltin alalajiksi. William Edwin Brooks kuvaili lajin holotyypin Pakistanin Sindhin Sukkurista vuonna 1879. Juustokakku
Juustokakku on makea leivonnainen. Se paistetaan usein uunissa, mutta on myös versioita, joissa juustokakku hyydytetään jääkaapissa. Juustokakun tyypillisiä aineksia ovat kananmuna, voi, liivate, tuorejuusto (esim. ricotta), rahka, sokeri, kerma, smetana, hedelmät, marjat ja suklaa. Kakun pohja tehdään yleensä murskatuista kekseistä, jotka sekoitetaan sulatettuun voihin. Seos muotoillaan irtopohjavuokaan. Joulukinkku
Jouluna noin seitsemään kotitalouteen kymmenestä ostetaan joulukinkku. 93 prosenttia joulukinkun ostavista kotitalouksista hankkii suomalaisen joulukinkun. Viisi prosenttia ostaa ulkomaalaisen kinkun ja kaksi prosenttia sekä suomalaisen että ulkomaalaisen. Vuosittain joulukinkkuja myydään 6–7 miljoonaa kiloa. Vuonna 2013 Suomessa myytiin noin seitsemän miljoonaa kiloa kinkkuja, josta tuontikinkkujen osuus oli vajaa seitsemän prosenttia. Nykyään suosiota ovat kasvattaneet niin sanotut luomukinkut, joita vuonna 2014 myytiin 120 000 kiloa. Luomukinkkujen myyntiosuus on 1,5–2 prosenttia. Jäähakku
Jäähakku on hakku, jota käytetään jää- ja vuorikiipeilyssä sekä jäätiköillä liikuttaessa antamaan tukea ja itse kiipeämiseen. Kuhunkin käyttöön löytyy omat erikoishakkunsa, mutta osassa hakuista yhdistyy useamman tyypin piirteitä. Yleisnimitys näille hakuille on jäähakku. Kuskus
Kuskus (berb. "seksu", arab. كسكسي, ) on berberikansojen keittiön erikoisuus, karkeaksi jauhetusta viljasta tehty ruoan lisäke. Kuskus valmistetaan durumvehnästä. Brasiliassa käytetään termiä couscous myös maissista tehdystä kuskusista. Perinteisesti kuskusta tarjoillaan pääruokana kasvisten ja lihan tai kalan kanssa tai jälkiruokana sokerin, mausteiden ja maidon kanssa. Kuskus on hyvin suosittua Marokossa, Algeriassa, Tunisiassa ja läntisessä Afrikassa. Sitä syödään myös Ranskassa, Sisiliassa ja Lähi-idässä. Kalakukko
Sana "kukko" tai "kalakukko" on vanhastaan tunnettu taikinakuorisen paistoksen nimitys suomen murteissa likipitäen Viipuri–Raahe -linjan pohjoispuolella. Kalakukon "kukko" voi olla samaa kielellistä lähtöä kuin kanalintu-uros eli kukko, mutta yhtä hyvin nimen alkuperä voi olla huippua, kukkuraa tai kukkulaa tarkoittava sana "kukku". Jälkimmäistä tulkintaa tukee se, että kukkupäätä, kukkurapäätä on eräissä murteissa sanottu kukkopääksi. Näin sana kukko voisi olla lyhentymä kukkopiirakasta, jonka alkuperäinen merkitys oli muodoltaan pullea piirakka. Kolmannen selitysmallin mukaan nimi liittyy kätkemiseen ja paketoimiseen, kalakukon kuori on siis eräänlainen "kukkaro." Myllypukinvehnä
Myllypukinvehnä ("Aegilops cylindrica") (aik. "pukinvehnä") on vehnien lähisukuinen yksivuotinen heinäkasvilaji. Se kasvaa 15–40 senttimetriä korkeaksi. Heinän tähkä on erikoinen, kapea, viidestä kymmeneen senttimetriä pitkä. Tähkylät ovat tiiviisti painautuneet kukintorankaa vasten. Alimmat tähkylät ovat martoja ja ylimmät kaksineuvoisia. Kaikkein ylimmässä tähkylässä on useita pitkiä vihneitä. Pannupihvi
Pannupihviksi kutsutaan melko paksuksi muotoiltua jauhelihapihviä, jonka taikinassa on lihan (tavallisesti naudanlihan) lisänä joko kermaa, kermamaitoa (kerman ja maidon seosta) tai maustekastiketta ja mausteena tavallisesti maustepippuria tai valkopippuria. Paistettu pihvi tarjotaan esimerkiksi ruskean kastikkeen kanssa tai ruskistetun ja lihaliemessä kypsyneen sipulin kanssa. Pannupihvin lisänä tarjotaan perinteisesti kuorellisia perunoita. Kirnu (vuoristorata)
Kirnu on vuoristorata, joka sijaitsee Linnanmäen huvipuistossa Helsingissä. Radan perustusten rakentaminen alkoi kauden loputtua lokakuussa 2006. Radan pystyttäminen aloitettiin helmikuussa 2007. Asiakkaiden käyttöön rata otettiin puiston kauden avajaisissa 27. huhtikuuta 2007. Tunturinätä
Tunturinätä ("Minuartia stricta") on kohokkikasveihin kuuluva monivuotinen, pienikokoinen tunturikasvi. Suomessa tunturinätä on harvinainen Lapin kasvilaji ja se on luokiteltu uhanalaiseksi. Kalakukko
Kalakukko voidaan myös valmistaa pataan, jolloin taikinakuorta asetellaan padan pohjalle ja kanneksi. Tällöin kukkoa nimitetään ”patakukoksi” tai ”kuppikukoksi”. Kukosta tunnetaan myös versio nimeltään ripakukko, jossa taikinakuoreen sijoitetaan vitsaksista punottu lenkki kahvaksi. Nykyisin kalakukkoja on saatavana myös purkitettuna säilykkeenä. Variksenmarja
Variksenmarja ("Empetrum nigrum") eli kaarnikka on matala ainavihanta varpukasvi, joka kuuluu kanervakasvien ("Ericaceae") heimoon. Sitä käytetään ravinnoksi etenkin Pohjois-Suomessa. Variksenmarjasta on olemassa kaksi eri alalajia, joista pohjanvariksenmarja ("Empetrum nigrum" subsp. "hermaphroditum") on yleisempi Suomen pohjoisosissa ja (etelän)variksenmarja ("Empetrum nigrum" subsp. "nigrum") puolestaan etelämpänä. Lapinvuokkokangas
Lapinvuokkokangas on tunturilla alue, jota luonnehtii lapinvuokko. Lapinvuokkokangas on ravinteinen tunturikangas. Sitä esiintyy ala- ja keskipaljakalla ravinteisilla tuntureilla, jossa on kalkkipitoista kalliota. Kakku
Täytekakku koostuu taikinan lisäksi kermavaahdosta ja täytteestä, joka on usein valmistettu marjoista, suklaasta tai hedelmistä. Muita kakkutyyppejä ovat muun muassa voileipäkakku, joka koostuu yleensä vuokaleivästä ja täytteistä, joita voivat olla esimerkiksi majoneesi, kinkku, lohi ja juustoraaste. Juustonaksut
Juustonaksut (eli juustosnacksit) ovat ilmavasta maissimassasta ja yleisesti juustojauheella maustettu suolainen syötävä. Perinteisesti juustonaksut ovat putkimaisia ja usein käyrän mallisia. Juustonaksuja tehdään myös palloina, jolloin niitä voidaan nimittää juustopalloiksi. Kivikkosirkku
Vuoristolaji, joka pesii vuorenrinteillä ja ylängöillä yli 2000m korkeudella. Tunturinurmikka
Tunturinurmikka on monivuotinen, mätästävä heinä, jonka korret kasvavat 15–30 senttimetriä korkeiksi. Kasvin tyvi on hieman sipulinmuotoiseksi turvonnut. Kukintona on 2–4 cm pitkä leveän kartiomainen ja tiheä röyhy. Tunturinurmikan tähkylät ovat 4,5–9 mm pitkiä ja niissä on kolmesta kuuteen kukkaa. Lajilla on muunnos (var. "vivipara"), jonka tähkylät ovat itusilmullisia. Vuorileinikki
Vuorileinikki ("Ranunculus montanus") on leinikkien sukuun kuuluva laji. Se on monivuotinen. Varsi on harvakseltaan karvainen ja myös verholehdet ovat karvaisia. Aluslehdillä on 3-5 liuskainen lapa, jonka liuskat ovat muodoltaan puikeita. Aluslehtien reuna on hammasmaisesti sahalaitainen. Ylemmät lehdet ovat puolisepiviä. Kukkien väri on kullankeltainen. Kasvia esiintyy luonnonvaraisena soraisilla paikoilla, niityillä ja tuntureiden ja vuorten lumenviipymillä. Sitä tavataan enimmäkseen Ranskan itäosien ja Saksan eteläosien vuoristossa. Suomessa sitä on löydetty satunnaisesti. Kasvia käytetään myös perennana, jolloin se viihtyy aurinkoisella paikalla kosteahkolla tai kostealla kasvupaikalla. Vuoritasku
Vuoritasku ("Myrmecocichla monticola") on Afrikan eteläosassa elävä sieppojen heimoon kuuluva varpuslintu. Vuoripensasnärhi
Arizonassa tehdyssä tutkimuksessa havaittiin, että vuoripensasnärhi ”punnitsee” kuorellisia pähkinöitä, jotta se erottaa laadukkaimmat joukosta. Ensimmäisessä kokeessa linnut valitsivat systemaattisesti painavimmat ja toisessa linnut hylkäsivät isot mutta kokoonsa nähden liian kevyet pähkinät. Lintu tutkii nokassaan olevaa pähkinää ravistelemalla sitä ja samalla aukoen hiukan nokkaansa kopistellakseen sitä. Käärmeenpistonyrtti
Käärmeenpistonyrtti eli kalliokäärmeenpistonyrtti ("Vincetoxicum hirundinaria", syn. "Cynanchum vincetoxicum") on noin puolen metrin korkuinen, monivuotinen, ruohovartinen kasvi. Se on levinnyt laajalti havumetsävyöhykeen eteläpuoliseen Eurooppaan, ja Keski-Aasiassa sitä kasvaa vuoristojen rinteillä. Laji esiintyy alkuperäisenä ja paikoin yleisenä lounaisimmassa Suomessa. Kasvi on erittäin myrkyllinen. Piparkakku
Piparkakku eli pipari on inkiväärillä maustettu leivonnainen, jota syödään erityisesti jouluna. Se on tavallisesti ohueksi leivottu rapea pikkuleipä, joka muotoillaan tarkoitukseen valmistetulla muotilla muistuttamaan esimerkiksi tähteä, sydäntä, ihmistä, eläintä tai muuta hahmoa. Piparkakkutalon tekeminen on jouluperinne. Aurinkovuori
Aurinkovuorella on muun muassa muinaisrantoja sekä jyrkkiä rinteitä. Aurinkovuoren puusto on pääasiassa mäntyä, mutta lehtipuita, kuusia ja puolilehtojakin löytyy. Näin ollen kasvilajeja löytyy runsaasti, esimerkiksi harvinaista alppivuokkoa esiintyy Aurinkovuorella. Aurinkovuori onkin kasvistollisesti monipuolisimpia harjuja Hämeessä. Lintulajeista muun muassa kehrääjiä sekä pikkulepinkäisiä esiintyy Aurinkovuorella. Joulukinkku
Joulukinkku on Suomessa ja muissa Pohjoismaissa joulun ajan ruokalaji. Kyseinen ruokalaji on perinteinen osa pohjoismaista joulujuhlaa. Mäkiminttu
Mäkiminttu muodostaa maarönsyjen avulla harvoja kasvustoja. Yksittäiset varret ovat yleensä haarattomia ja 20–60 cm pitkiä, joskus pitempiäkin. Varret ovat pystyjä, mutta voivat varsinkin pidemmiksi kasvettuaan painua tyveltä maanmyötäisiksi. Lyhytruotiset lehdet ovat huulikukkaiskasvien tapaan vastakkain varressa. Lehdet ovat 2–4 cm:n pituisia ja muodoltaan puikeita. Lehtien kärki on pyöreähkö ja reunat lähes ehyet, enintään heikosti hampaiset. Varret ja lehdet ovat pehmeäkarvaisia. Kukat ovat viuhkoina varren yläosan lehtihangoissa niin, että latvaan ja ylimpien lehtiparien yhteyteen muodostuu yhdestä neljään valekiehkurakukintoa. Ne ovat puolipallomaisia, tiheitä ja runsaskukkaisia. Yleensä kuitenkin vain muutama kukka kerrallaan on avoinna. Kukkien verhiö on tyveltä kapea ja käyrätorvinen. Sen laide on kaksihuulinen; ylähuulessa on kolme ja alahuulessa kaksi pitkää ja teräväkärkistä liuskaa. Myös verhiö on pehmeäkarvainen. Teriö on noin puolentoista senttimetrin pituinen. Sen tyviosa on suora ja torvimainen. Teriön ylähuuli on lyhyt ja litteä. Teriö on väriltään vaaleanpunainen. Vuoristokinkku
Valtio valvoo ilmaisujen "Jamón Serrano" ja "Jamón Ibérico" käyttöä. Vuoristokinkkutuotteille on myös määritelty alkuperänimitykset (D.O. = Denominacion de Origen), joita tällä hetkellä on kuusi: Dehesa de Extremadura, Guijuelo, Jamón de Huelva, Jamón de Teruel, Los Pedroches ja Jamón de Trevélez. Näistä Teruelin ja Trévelezin alueella tuotetaan nimenomaan serranoa, muilla ibericoa. Kylvövirvilä
Kylvövirvilä eli linssi eli rokkalinssi ("Lens culinaris") on herne­kasveihin kuuluva viljelyskasvi, jota käytetään sekä ihmis­ravinnoksi että rehuksi. Se muistuttaa paljon virnoja ja nätkelmiä. Kasvi on yksivuotinen. Se on rentovartinen. Lehdet ovat parijakoiset, ja päissä on kärhiä. Sen tertussa on harvassa kaksi tai kolme sinisensävyistä kukkaa. Kukka muodostaa palkohedelmän, jossa on yleensä vain kaksi siementä. Kuukakku
Kuukakku () on kiinalainen leivonnainen, joita perinteisesti syödään Keskisyksyn juhlan aikana, vaikka niitä voidaan syödä myös muina vuoden aikoina. Kuukakulla on monia erilaisia täytevaihtoehtoja, ja kakun koko vaihtelee. Tunturihärkki
Tunturihärkki ("Cerastium alpinum") on kohokkikasveihin kuuluva, hyvin monimuotoinen vuoristoseutujen ja pohjoisen kasvi. Sitä tavataan Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa. Kuppikakku
Kuppikakku () eli vuokaleivos on pieni ja makea leivonnainen, jossa on yleensä kuorrutus. Kuppikakkuja on syöty Yhdysvalloissa jo 1800-luvun alusta alkaen. Pohjantuoksusimake
Pohjantuoksusimake eli pohjansimake ("Anthoxanthum odoratum" ssp. "alpinum", syn. "Anthoxanthum alpinum") on tuoksusimakkeen ("Anthoxanthum odoratum") pohjoinen alalaji. Toisinaan sitä on pidetty myös omana lajinaan. Tunturihaukka
Tunturihaukan ravinto on melko yksipuolista. Se syö mieluiten riekkoja ja kiirunoita. Jos näitä ei ole tarjolla, se tyytyy pienjyrsijöihin ja sopuleihin. Satunnaisesti tunturihaukka saalistaa myös kahlaajia ja vesilintuja, ja pesästä on joskus löydetty jopa metsähanhen jäänteitä. Vaelluksella olevat nuoret linnut syövät muutakin, sillä vaellusmailla ei välttämättä ole kanalinturavintoa tarjolla. Tunturihaukka pyydystää saaliinsa maasta tai ilmasta. Vuorimunkki
Suomessa vuorimunkki on alkuperäislaji. Sitä tavataan harvakseltaan Etelä- ja Itä-Suomessa. Levinneisyysalueen pohjoisraja kulkee Satakunnasta Pohjois-Karjalan eteläosiin. Pohjois-Karjalan Pärnävaarassa on lajin pohjoisin tunnettu esiintymispaikka. Koirankeksi
Koirankeksi on koirille tarkoitettu kiinteä ravintotiiviste, jonka jauhotaikinaan on lisätty liharehu- ja luujauhoja sekä vitamiineja. Toisinaan koirankekseistä tehdään luunmuotoisia. Helmisinipenkoja
Helmisinipenkoja ("Ptilorrhoa leucosticta") eli aikaisemmalta nimeltään vuoriloistotimali on viiriäispenkojien heimoon kuuluva varpuslintu. Mäkileinikki
Mäkileinikki ("Ranunculus bulbosus") on lähinnä Euroopassa tavattava monivuotinen, kuivien kasvupaikkojen leinikkilaji. Mäkileinikki on myrkyllinen kasvi. Kasvi sisältää sukunsa nimikko-glykosidia, ranunkuliinia (CHO) ja anemoniinia (CHO). Ranunkuliinin hajoamistuotteena elimistössä syntyy protoanemoniinia (CHO), joka voi aiheuttaa mm. ruoansulatuskanavan ärsytystä. Tunturipaljakka
Tunturikankaat ovat paljakoiden yleisin kasvillisuustyyppi. Kankaat voidaan jakaa moniin ryhmiin, esimerkiksi alapaljalkalla varpukankaat, vaivaiskoivukankaat, tuulenpieksämäkankaat, variksenmarjakankaat. Varpukankaat voivat olla esimerkiksi ruohokanukka-mustikkakankaita ja metsäimarre-mustikkakankaita. Mereisillä variksenmarjakankailla on pohjakasvillisuus sammalia, kuivemmilla jäkäliä Kalkkipitoislla kankailla on usein lapinvuokkoa, jonka mukaan nimetyt lapinvuokkokankaat jaetaan kuiviin, kosteahkoihin ja kosteisiin. Kuivia lapinvuokkokankaita peittävät kalkinsuosijalsammaleet ja jäkälät. Kosteahkoilla on metsäkerrossammalta ja kultasammalta sekä liekovarpiota. Kosteilla lapinvuokkokankailla kasvaa myös suokasveja, muun muassa tuppisaraa ja lettopajua. Tunturiniityt jaetaan matala- ja korkearuohoniittyihin. Matalaruohoisia luonnehtivat muun muassa tunturikurjenherne, nurmitatar ja tunturiängelmä Korkearuohoniityillä kasvaa muun muassa pajua, pohjansinivalvattia, korpikastikkaa ja kulleroita. Puro- ja jokivarsilla kasvaa harmaapajukkoa ja korkeita ruohovartisia kasveja niin kuin korkearuohoniityilläkin. Tunturiosilla kasvaa muun muassa tupasvillaa, suokukkaa, luhtavillaa ja pikkukarpaloa. Vuorisirkku
Vuorisirkun pituus on 15–16,5 cm, siivenkärkien väli 22–26 cm ja paino 21-27 grammaa. Se on keskikokoinen sirkku ja sen siivet ovat suhteellisen lyhyet, sekä leveät ja pyrstö pitkä. Kaikissa puvuissa pään kuvioinnit ovat voimakkaita: päälaen sivun juova, silmäjuova ja korvan alareunaa rajaavat juovat ovat tummia. Muuten pää on tuhkanharmaa, samaten rinta ja kurkku, koirailla voimakkaimmin. Vatsa ruosteenruskea ja nuorella naaralla oranssinbeige. Pyrstön reunat ovat valkoiset, pienet peitinhöyhenet harmaat ja siivellä kaksi valkeaa siipijuovaa. Linnun alanokka on vaalean lyijynharmaa. Ruosteenpunainen yläperä on kuvioton. Vuoristokinkku
Lopullinen tuote on esim. prosciuttoa ja Bayonnenkinkkua Tunturirikko
Tunturirikko on rikkolajiksi isokokoinen, 15:stä 50:een senttimetriä korkeaksi kasvava. Lehdet kasvavat monivuotisina matalina ruusukkeina. Lehdet ovat kolmesta kahdeksaan senttimetriä pitkiä, kärkipuolelta vähän leveneviä, laidoilta hienosahaisia ja valkoisia. Ruusukkeen keskeltä kasvava varsi on runsaasti haarova ja runsaskukkainen. Jokaisessa varren haarassa on kahdesta kymmeneen kukkaa. Kukissa on pieni nystykarvainen verhiö ja valkoiset kuudesta kymmeneen millimetriä pitkät terälehdet. Hedelmä on monisiemeninen kota. Quiche (leivonnainen)
"Quiche Lorraine" ( tai pelkkä "kinkkupiirakka") on luultavasti yleisin variaatio quichesta. Munien ja kerman lisäksi siihen kuuluu pekonia. Juusto ei kuulu alkuperäiseen Lorrainen reseptiin, mutta useimmissa nykyresepteissä on Gruyère-juustoa, jolloin sitä saatetaan kutsua "quiche au gruyèreksi" tai "quiche vosgienneksi". Pekonin sijaan käytetään usein kinkkua. Jos quicheen lisätään sipulia, sitä kutsutaan "quiche alsacienneksi". Muualla Euroopassa sitä kutsutaan "Zhulienneksi". Karjalanpiirakka
Karjalanpiirakka on perinteinen suomalainen leivonnainen, jossa ohuen hapattamattoman ruiskuoren sisällä on riisipuuroa, ohraryynipuuroa, perunasosetta tai kasviksia. Se on alkujaan pohjois- ja rajakarjalainen herkku, muilla karjalaisalueilla piirakat tehtiin nostatetusta taikinasta. Karjalanpiirakka on rekisteröity Euroopan unionin aidoksi perinteiseksi tuotteeksi vuonna 2003. Suojaus koskee ainoastaan nimeä ”karjalanpiirakka”. Jos piirakka ei täytä yllä mainittuja vaatimuksia, voidaan käyttää esimerkiksi nimeä ”riisipiirakka”. Tunturinurmikka
Tunturinurmikka ("Poa alpina") on nurmikoiden sukuun kuuluva matalakasvuinen heinä. Sitä viljellään nurmikkoheinänä, myös Suomessa. Luonnonvaraisena lajia tavataan Suomessa Lapissa ja Pohjois-Karjalassa. Vuoristokinkku
Aluksi kinkut peitetään kokonaan suolalla, jolloin myös lihan vesipitoisuus alkaa laskea. Tämä vaihe kestää tyypillisesti 20–30 päivää. Sen jälkeen kinkut pestään vedellä ja tarvittaessa suolataan kevyemmin uudelleen. Myöhemmin lihan annetaan kuivua ja kypsyä ilmassa, enimmillään jopa useita vuosia. Valmis tuote on menettänyt jo yli kolmanneksen alkuperäisestä painostaan. Prosessi muokkaa lihan sekä proteiineja että rasvoja ja antaa tuotteelle sen erittäin arvostetun maun ja ulkonäön. Tunturikoivikko
Tunturikoivikko on tunturin kasvillisuusvyöhyke, jossa mänty ja kuusi eivät kasva korkeudesta johtuvan kylmyyden takia ja puumaisen kasvillisuuden muodostaa hieskoivun alalaji tunturikoivu. Varsinaisen tunturikoivikon yläpuolella on vaivaiskoivuvyöhyke, jossa kasvaa yksittäisiä tunturikoivuja, vaivaiskoivuja ja pajuja. Suomen Pohjois-Lapissa tunturikoivikko kasvaa noin 0–300 m:n korkeudessa ja vaivaiskoivuvyöhyke on 300–600/700 m:n korkeudessa. Tunturikoivikossa viihtyvät monenlaiset varvut, sammalet ja jäkälät. Kalliosirkku
Aikuiset syövät enimmäkseen siemeniä, poikasille ne syöttävät pääasiassa hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia. Vuorikeltakirvinen
Vuorikeltakirvinen on uhanalainen laji. Se on mukautunut tiettyyn elinympäristötyyppiin, joten laji on altis ruohikkomaiden muutoksille. Sen elinaluetta Kinangopin tasangolla käytettiin vuodesta 1964 lähtien pääosin maidontuotantoon, joka piti alueen vuorikeltakirviselle sopivana, mutta nykyään alueen maanomistajat ovat alkaneet suosia maanviljelyä karjatalouden kustannuksella. Myös kosteikkojen kuivatus ja vierasperäisten puulajien istutus kaventavat lajin elinympäristöä. Kivikkouunilintu
Kivikkouunilintu ("Phylloscopus griseolus") on uunilintujen heimoon kuuluva keskiaasialainen varpuslintu. Sen esiintymisalue ulottuu Kazakstanin kaakkoisosasta itään Tienšanille, Altaille ja Kiinan luoteis- ja keskiosiin, sekä etelään Tadžikistaniin, Koillis-Afganistaniin, Himalajalla Pakistanista Kashmirin ja Luoteis-Intiaan. Edward Blyth kuvaili lajin holotyypin talvehtimisseudulta Kalkuttan läheltä Huglijoelta vuonna 1847. Vuorihemlokki
Vuorihemlokki ("Tsuga mertensiana") on mäntykasvien ("Pinaceae") heimoon kuuluva havupuu. Se kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan länsirannikolla lähes samalla alueella kuin lännenhemlokki, mutta enimmäkseen korkeammalla vuoristossa lukuun ottamatta levinneisyysalueen pohjoisimpia osia.
Päinvastoin kuin muut hemlokit vuorihemlokki ei siedä varjoa erityisen hyvin. Se kasvaa parhaiten pohjoisrinteillä jossa talven paksu lumipeite tarjoaa sulaessaan kosteutta keväällä ja kesällä. Oksisto on myös hyvin sopeutunut kestämään raskasta lumi- ja jääkuormaa. Tengu
Tenguihin uskotaan joissain japanilaisissa vuoristokylissä vieläkin. Ulos saatetaan jättää riisiä ja papumuhennosta tengujen ruuaksi ja jos joku kylän lapsista katoaa, tenguja pyydetään rummuttaen palauttamaan lapsen kotiin. Ylänkötasku
Ylänkötasku ("Pinarochroa sordida") eli aiemmalta nimeltään kenianvuoritasku on itäafrikkalainen varpuslintu joka kuuluu sieppojen heimoon. Täysruokosokeri
Japanin Okinawassa täysruokosokeria eli kokutoa on tuotettu yli 400 vuotta. Kaupallisena nimenä täysruokosokerille on myös "sucanat" ja "intiaanisokeri". Vuorisinikka
Vuorisinikka on 16-20 cm pitkä ja se painaa 30 grammaa. Koiraalla on sininen pää, selkäpuoli, siivet ja pyrstö ja vaalea vatsapuoli. Talvisin se on himmeämmän ruskeansininen. Naaras on ruskehtavansininen. Siivet ja pyrstö ovat kirkkaammansiniset ja pää ja selkä siniharmaat. Rinta voi olla joskus punertava. Naaraalla on myös valkea silmänympärysrengas.
Vuorisinikkaa tavataan pesivänä Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Talvehtivana sitä tavataan myös Meksikossa. Laji on luoteltu elinvoimaiseksi. Vuorisirkku
Vuorisirkku ("Emberiza cia") on sirkkujen heimoon kuuluva varpuslintu. Vuoristoniluri
Täysikasvuiset vuoristonilurit ovat mustia ja lieriömäisiä. Ne ovat vain riisinjyvän mittaisia, 4–7,5 millimetriä pitkiä. Jalattomien, kermanvalkoisten toukkien päät ovat vaaleanruskean läpikuultavat. Täysimittaisina 6–7 millimetrin pituisia. Munat ovat sileät, soikeat, valkoiset ja läpikuultavat. Mäkilitukka
Mäkilitukka ("Cardamine hirsuta") on yksivuotinen ristikukkaiskasvi, ylitalvinen ruoho. Saaristomeri
Saariston ruokakulttuuri muistuttaa Manner-Suomen vastaavaa. Saaristossa syödään enemmän kalaa, erityisesti silakkaa, lohta ja kirjolohta. Saaristo on myös kuuluisa perinteisestä tummaleivästä, jonka valmistukseen käytetään piimää, siirappia ja maltaita. Ahvenanmaa on tunnettu myös pannukakustaan, joka eroaa tavanomaisesta pannukakusta sisältämällä manna- tai riisipuuroa. Jopa hääjuhlat aloitettiin entisaikaan tarjoamalla vieraille pala pannukakkua. Sitä vaalitaan vieläkin paikallisena kansallisruokana. Jouluaterian pääruoka on yleensä hauki, kun se mannermaalla on kinkku. Jouluisin Korppoon kalastajat toimittavat Suomen presidentille jouluhauen. Pinnekjött
Pinnekjött (), ”tikkuliha”, on norjalainen perinteinen jouluruoka. Ruoka valmistetaan lampaan kyljestä, jonka osat höyrytetään koivutikkujen (joista ruokalaji on saanut nimensä) tai metalliritilän päällä. Ruoka tarjoillaan usein lanttusoseen ja keitettyjen perunoiden kanssa. Maitotonkka
Maitotonkka eli pystö (myös hinkki, pääläri) on kannellinen astia, jota käytettiin maidon kuljetukseen esimerkiksi maito­kärryillä maitolaiturille ja siitä edelleen meijeriin. Tonkat olivat yleisemmin terästä tai alumiinisia. Nykyään vanhoja maitotonkkia käytetään lähinnä koriste-esineinä. Maitoteollisuuden nykyisin käyttämät tonkat ovat teräksisiä ja niitä tehdään useita eri kokoja. Kiviak
Kiviak on perinteinen grönlantilainen talviruoka, joka valmistetaan laittamalla ruokkilintuja nyljetyn hylkeen sisälle. Kalliosirkku
Kalliosirkku ("Fringillaria striolata") on Koillis-Afrikan ja läntisen Aasian eteläosien varpuslintu. Imeläkirsikka
Imeläkirsikka eli makeakirsikka ("Prunus avium"), aikaisemmin "linnunkirsikkapuu", on kirsikoiden "Cerasus"-alasukuun kuuluva puu, jossa kasvaa kirsikoita, punaisia luumarjoja. Se kasvaa villinä Euroopan keski- ja eteläosissa Ruotsia myöten, Pohjois-Afrikassa ja Aasian länsiosassa. Berberiskinkki
Berberiskinkki eli mandariiniskinkki ("Eumeces schneideri") kuuluu liskojen ("Sauria") alalahkoon ja skinkkiliskojen ("Scincidae") eli kaivajaliskojen heimoon. Suomalainen jouluateria
Perinteiseen suomalaiseen joulupöytään kuuluvat erilaiset laatikot, kuten maksa-, porkkana-, lanttu- ja perunalaatikko, ja yleensä aina joulukinkku, ostettu tai itse valmistettu. Nykyisin kinkun vaihtoehtona voidaan tarjota kalkkunaa tai kasvissyöjillekin sopivaa seitankinkkua. Myös rosolli, karjalanpaisti, luumukiisseli sekä erilaiset kalaruoat kuten lipeäkala, kylmäsavustettu lohi sekä graavilohi ja -siika ovat joulun ajan ruokia. Kalaruoat juontavat juurensa paastosta, jota ennen vietettiin adventtiaikana. Jouluaaton ruokia on riisistä valmistettu joulupuuro manteleineen. Jouluna syödään myös joulutorttuja ja piparkakkuja, joita entisaikaan leivottiin jo viikkoja ennen joulua. Jouluateria on päätapahtuma sekä aattona että joulupäivänä. Kautta aikojen erilaiset alkoholijuomat, kuten glögi ja joulu- tai talvioluet kuuluneet monen suomalaisen joulunviettoon. Tilastojen mukaan Alkon myynti kasvaa huomattavasti joulua edeltävien kahden viikon aikana ja litramääräisesti eniten kasvaa punaviinien myynti. Glögi on yleistynyt joulujuomana ja ohittanut kahvin varsinkin pikkujouluissa. Nykyisin kuitenkin glögiä tarjotaan useammin alkoholittomana, joissakin paikoissa on tarjolla sekä punaviinillä terästetty että alkoholiton glögijuoma. Nykyisin valmistetaan myös joulusimaa, joka muuten on varsinaisesti vappujuoma. Suklaa ja muut makeiset kuuluvat myös jouluun. Kirnu
Kirnu on perinteisesti puinen astia, jossa kermasta tehdään voita. Mäntäkirnussa kerma saatetaan liikkeeseen puisella käsin edestakaisin liikuteltavalla männällä. Kampikirnussa kerman liike saadaan aikaan kammen liikkeen mukana pyörivällä lavalla. Kun suurin osa kerman rasvasta on muuttunut voiksi, jäljelle jää juomaksi kelpaava osa, jota kutsutaan kirnupiimäksi. 
Kirnuamiseen käytetty kerma erotettiin perinteisessä menetelmässä hapattamalla maidosta, jolloin voin erottamisen jälkeen jäljelle jäävä juomakin on hapatettua eli piimää. Rasvatonta ja käymätöntä maitoa sanotaan kurriksi eli kuorituksi maidoksi.
Karjatalouskulttuurissa kirnu on tärkeä työväline, jonka muoto ja toiminta ovat antaneet kuvaannollisia ilmauksia useisiin eri yhteyksiin: "Hiidenkirnuksi" kutsutaan geologista muotoa, patamaista syvennystä, joita virtaavan veden pyörittämä sora synnytti jääkaudella kalliouomiin.Tykkejä on kuvaannollisesti kutsuttu "tulikirnuiksi". Vuoristokinkku
Tummasta ja lähes mustajalkaisesta iberiansiasta (ja siitä tehdystä kinkusta) käytetään myös epävirallista nimitystä "pata negra" eli mustajalka. Nimitykselle on kehittynyt espanjan kieleen huippulaatua tarkoittava merkitys: esimerkiksi voitaisiin sanoa, että "Rolls Royce on autojen pata negraa". Virallisissa yhteyksissä pata negrasta ei enää puhuta, vaan siitä on päinvastoin haluttu eroon sen harhaanjohtavuuden vuoksi; valmiin tuotteen väristä ei rotua aina voi silmämääräisesti erottaa. Ruotsalainen juustokakku
Vuonna 2010 ICA valitsi klassisen hälsinglantilaisen juustokakun modernisoidun version, "Hälsinge hambonin", Ruotsin parhaimmaksi uudeksi maakunnan perinneruuaksi. Kyseessä on chilillä ja pinjansiemenillä höystetty wokattu juustokakku. Resepti on julkaistu teoksessa "Sveriges nya landskapsrätter". Vuorimänty
Vuorimänty ("Pinus mugo") on Euroopan vuoristoissa kasvava mäntyjen sukuun kuuluva ainavihanta havupuu. Levinneisyysalueeseen kuuluu Pyreneet, Alpit, Karpaatit, Apenniinien pohjoisosat ja Balkanin niemimaan vuoristot. Kasvupaikat ovat yleensä 1 000–2 200 metrin korkeudella, satunnaisesti niin alhaalla kuin 200 metriä levinneisyysalueen pohjoisosissa Puolassa ja Saksassa ja korkeimmillaan 2 700 metriä levinneisyysalueen eteläosissa Bulgariassa. Serbianvuoristokoira
Serbianvuoristokoira on voimakasrakenteinen, toisinaan jopa karun ensivaikutelman antava molossityyppinen vuoristokoira. Runko on suorakaiteenmuotoinen ja voimakas antamatta kuitenkaan tanakkarakenteista vaikutelmaa. Kallo on pyöreä ja kapenee jonkin verran kasvoja kohti. Asteittain kirsua kohti kapeneva kuono on tylpän kiilanmuotoinen ja kuononselkä tasainen. Iso kirsu on väriltään joko musta tai ruskea karvapeitteen väristä riippuen. Huulten ei tule olla raskaat eikä riippuvat, ja ylähuuli peittää alahuulen vain kevyesti. Peräti kolme purentatyyppiä sallitaan: a) leikkaava purenta, b) käänteinen leikkaava purenta ja c) tasapurenta. Mantelinmuotoisten silmien väri vaihtelee karvapeitteen värin mukaan, mutta tummanruskeita arvostetaan enemmän kuin vaaleita. Kolmionmuotoiset korvat ovat asettuneet suunnilleen kuononselän ja silmien alareunan tasolle tai hieman alemmas. Niska on voimakas eikä joillain molosseilla tyypillistä löysää kaulanahkaa tule esiintyä. Mäkikaura
Mäkikaura ("Helictotrichon pubescens", syn. "Avenula pubescens" ja "Avena pubescens") on heinäkasveihin kuuluva villi kauralaji. Tunturikoivu
Tunturikoivu ("Betula pubescens" subsp. "czerepanovii") on hieskoivun alalaji, joka tunnettiin aiemmin omana lajinaan nimellä "Betula tortuosa". Tunturikoivu ei ole hieskoivun ja vaivaiskoivun risteymä, vaikka ulkonäkö voisi antaa aihetta luulla niin. Vaivaiskoivu kyllä risteytyy helposti tunturikoivun ja hieskoivun kanssa. Vahakurpitsa
Vahakurpitsa tai vahakurkku ("Benincasa hispida") on kurkkukasveihin (heimo Cucurbitaceae) kuuluva köynnöslaji, jota käytetään ravintokasvina. Runebergintorttu
Runebergintorttu on mantelilla ja arrakkipunssilla tai rommilla maustettu lieriön muotoinen leivonnainen. Sen päällä on tavallisesti vadelmahilloa sokerikuorruterenkaan ympäröimänä. Leivos on saanut nimensä Suomen kansallisrunoilijan Johan Ludvig Runebergin mukaan, jonka kerrotaan mielellään nauttineen leivoksia aamiaisella punssin kera. Runebergintorttuja on saatavilla yleensä tammikuusta Runebergin päivän 5. helmikuuta tienoille. Joistakin porvoolaisista kahviloista niitä on saatavilla ympäri vuoden. Munkki (leivonnainen)
Munkki tai donitsi on rasvassa uppopaistettu, pullataikinasta tai kakkutaikinasta valmistettu makea leivonnainen. Munkkien yleisimmät muodot ovat pallo, jonka sisällä on hilloa tai muuta makeaa täytettä, ja rengas, joka on perinteisesti tehty kietomalla taikina kepin ympärille. Nykyään saatetaan käyttää myös leikkuria, joka leikkaa taikinan keskeltä pienen palasen. Nämä palaset voidaan paistaa erikseen ”donitsireikinä”. Vuorikeltakirvinen
Vuorikeltakirvinen ("Macronyx sharpei") on Keniassa elävä pieni erittäin uhanalainen västäräkkilaji. Sitä tavataan vain maan ylänköjen ruohostomailla, joilla kasvavaa Tussock-heinikkoa se käyttää ravinnonhaku-, pesintä- ja piilopaikkanaan. Vuorikeltavästäräkki elää yleensä 2–7 yksilön ryhminä ja saalistaa ravinnokseen selkarangattomia. Virolainen keittiö
Tyypillisiä virolaisia ruokia ovat esimerkiksi hapatettu ruisleipä ja hapankaali sekä sian- ja vasikanlihasta virolaisittain valmistettu lihahyytelö ("sült"). Virolainen kilohaili "Tallinna kilu" on höystetty 12 eri mausteella. Suolasilakka oli suosittua etenkin entisaikoihin, mutta nykyisin sen sijaan syödään paljon paistettua silakkaa. Sienet ovat suosittua ruokaa, ja smetanainen sienikastike on pidetty arkiruoka. Voileipäkakku
Tavallisia voileipäkakun täytteitä ja päällysteitä ovat esimerkiksi savustetut leikkeleet, kinkku ja kala, katkaravut, kananmunat, tomaatti, paprika, kurkkuviipaleet sekä tuoreina että säilöttyinä, majoneesi sekä erilaiset juustot. Puolanminttu
Puolanminttu ("Mentha pulegium") eli vuoriminttu on aromaattisen tuoksuinen ruohokasvi minttujen suvussa. Sitä viljellään maustekasvina. Joulukinkku
Joulukinkkuperinne juontaa juurensa todennäköisesti jo aikaan ennen kristinuskoa. Esimerkiksi islantilaisessa mytologiassa villisika uhrattiin talvipäivänseisauksen juhlassa hedelmällisyyden jumalalle Freyrille. Kukkonen (perinneruoka)
Rakenteeltaan umpinainen kukkonen eli "umpikukkonen" tai "parsipiiras" tehdään perinteisesti hapan-, kauraleipä- tai vehnäleipätaikinasta ja taputellaan tai painellaan käsin pyöreäksi levyksi. Täyte levitetään taikinalevyn keskelle, reunat painellaan tiiviisti yhteen ja liitos käännetään alaspäin. Tuloksena on pieni, pitkänomainen ja melko paksu umpikukkonen. Leipätaikinaan tehty kukkonen voitiin täyttää myös porkkanasurvoksella. Vehnäskuorinen kukkonen sai ryynitäytteen rusinoilla ja munalla. Ennen paistamista kukkonen voideltiin munalla. Joissain ohjeissa maintaan voitelu myös uunista pois otettaessa. Leivonnainen syötiin jälkiruokakiisselin kera tai kahvileipänä. Tuliskinkki
Tuliskinkkiä ("Riopa fernandi") tavataan Länsi-Afrikasta etelään aina Angolaan asti. Se on saanut nimensä Biokon saaren mukaan, joka oli ennen Fernando Po. Tuliskinkki kasvaa noin 35 sentin mittaiseksi. Liskolla on hoikka sylinterimäinen ruumis, pitkä häntä, lyhyet viisivarpaiset jalat ja kolmiomainen pää. Tuliskinkin selkä ja pää ovat ruskeat, kyljissä on valkoisia täpliä punaisella ja mustalla pohjalla. Se on siis Afrikan näyttävimpiä skinkkejä. Lajin väritys sopii sademetsän puiden juurien koloissa elämiseen. Sitä näkee harvoin avoimilla paikoilla. Tuliskinkki puolustautuu purien. Eräissä Kamerunin osissa sillä uskotaan olevan ihossa myrkkyä. Tuliskinkin ravintoa ovat hyönteiset, hämähäkit, etanat, kotilot ja hiirenpoikaset. Munien määrää ei tunneta. Burrito
Burrito on meksikolaiseen ja Tex-mex-keittiöön kuuluva ruokalaji. Se on hyvin tacon tyyppinen, mutta isompi, umpeenrullattu ja valmistettu yleensä vehnästä. Tortilla eli maissi- tai vehnäjauhoista paistettu ohut leipä rullataan kiinni, ja burrito syödään käsin. Täyte on yleensä voimakkaasti maustettu chilillä, jalapeñolla tai erilaisilla valmiilla mausteseoksilla. Burritot täytetään usein kasviksilla, riisillä ja kanalla. Donburi
Donburi (, suom. kulho) on japanilainen "riisikulhoruoka", joka koostuu kerroksesta riisiä, jonka päällä on kerros hauduttamalla kalasta, lihasta tai vihanneksista valmistettavaa ja usein pataruokaa muistuttavaa täytettä. Viillokki
Viillokki () on keitetystä lihasta leikattuja viipaleita, jotka tarjotaan lihan keitinliemestä munankeltuaisella suurustamalla valmistetussa kastikkeessa. Mannuistenvuori
Vuoren huipulla on aiemmin sijainnut kolmiomittaustorni, jonka jäänteet ovat vielä havaittavissa vuoren huipulla. Mannuistenvuoren rinteessä on myös noin kolme metriä syvä, halkaisijaltaan puolitoistametrinen hiidenkirnu. Harrastajatutkija Keijo Parkkunen tyhjensi kirnun ja merkitsi sinne vievän polun sekä itse kirnun maalilla vuonna 2008, jonka vuoksi Turun käräjäoikeus tuomitsi Parkkusen sakkoihin. Vuorelle johtaa Lemusta myös Kolkanpolun retkeilyreitti, joka yhdistyy vuorella Mietoisten reitistöön.