Milloin Suomen kommunistinen puolue on perustettu?
Suomen Kommunistinen Puolue
SKP perustettiin elokuussa 1918 Moskovassa nimellä "Suomalainen Kommunistinen Puolue" ja nimi muutettiin 1920. Puolueen perustajat olivat lähinnä Venäjälle Suomen sisällissodan jälkeen paenneita punaisia ja heidän poliittisen hallintonsa kansanvaltuuskunnan jäseniä, joista monet olivat toimineet aiemmin SDP:n johtotehtävissä. SKP:n perustavaan kokoukseen osallistui 23 eli hieman yli puolet sosialidemokraattisen eduskuntaryhmän vangitsemiselta ja/tai teloituksilta välttyneistä jäsenistä, joiden edustajantoimi oli katsottu lakanneeksi 16. toukokuuta 1918. SKP oli perustamisestaan lähtien kielletty Suomessa, ja monet sen johtajista oleskelivat suurelta osin Neuvostoliitossa. SKP kuitenkin rakensi 1920-luvun alussa Suomeen maanalaisen verkoston ja puolueella oli vaikutuksensa moniin julkisiin järjestöihin kuten Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen.
Viron kommunistipuolue (NLKP)
Puolue perustettiin EKP:n 20. edustajakokouksen viimeisenä päivänä, 25. maaliskuuta 1990. Sysäyksen erolle antoi EKP:n pääsihteerin Vaino Väljäksen johdolla kokouksessa suurella ääntenenemmistöllä tehdyt päätökset Viron kommunistipuolueen irrottautumisesta Neuvostoliiton kommunistipuolueesta ja itsenäisyyteen tähtäävän ohjelman hyväksymisestä. Venäjän kommunistinen työväenpuolue – Vallankumouksellinen kommunistien puolue
Venäjän Kommunistinen Työväenpuolue - Vallankumouksellinen kommunistien puolue () on venäläinen marxilais-leniniläinen puolue, joka perustettiin lokakuussa 2001. RKRP-RKP:n perustivat Venäjän kommunistinen työväenpuolue ja Venäjän kommunistien puolue. Suomen Kommunistisen Puolueen historia
SKP pystyi julkaisemaan laittomia lehtiä vuoteen 1943 asti ja jälleen keväästä 1944 alkaen joskin niiden levikki oli hyvin vähäinen. Joitain julkilausumia julkaistiin nimellä Suomen kansan vapauden liitto. Jossakin vaiheessa SKP:n tärkeät miehet Aimo Rikka ja Yrjö Leino riitaantuivat keskenään. Rikka puolusti sodan lopettamista vallankumouksellisin keinoin ja hän sai Leinolta tuomion lahkolaisuudesta. Suomen Kommunistisen Puolueen historia
Suomalainen Kommunistinen Puolue (SKP) perustettiin 29. elokuuta 1918 Moskovassa. Nimi Suomen Kommunistinen Puolue otettiin käyttöön 1920. Vaatimuksia uudesta puolueesta olivat alkaneet esittää neuvosto-Venäjälle paenneet punaisten johtajat heti sisällissodan päätyttyä ja punapakolaisten keskuuteen syntyikin erilaisia järjestöjä. Uusi puolue oli sen perustajien mielestä välttämätön Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen osoittauduttua kykenemättömäksi johtamaan vallankumousta. Aiemmin Suomessa suhteellisen vähän tunnetut Vladimir Leninin johtaman bolsevikkipuolueen linjaukset saivat nyt tukea suomalaisten etsiessä syitä tappioonsa. Perustetun SKP:n tavoitteeksi asetettiin sisällissodassa kärsittyjen vääryyksien korjaaminen eli uuden kapinan valmistelu Suomessa. Aseellisen toiminnan painotus oli vahva myös alkuaikojen Kominternissa, johon SKP kuului sen perustamisesta (1919) lähtien. Varsin pian SKP:ssa jouduttiin kuitenkin toteamaan, ettei työväenluokka ollut valmis aloittamaan uutta kumousyritystä. Kommunisti (suomalainen lehti)
Ensimmäinen Kommunisti ilmestyi 16. marraskuuta 1944 ja sitä painettiin 10 000 kappaletta. Kyseessä oli samalla SKP:n ensimmäinen julkinen lehti Suomessa. Ensimmäisen vuoden ajan Kommunisti ilmestyi kerran viikossa, mutta se ilmestymiskertoja vähennettiin kahteen kuukaudessa, kun SKP alkoi julkaista päivälehteä Työkansan Sanomat. SKP julkaisi vuosina 1945–1949 myös erillistä ruotsinkielistä aikakauslehteä Kommunisten. Työväenlehti
Elokuussa 1918 perustettu Suomen Kommunistinen Puolue puolestaan oli alusta lähtien kielletty ja sen maanalaisesti julkaisemia lehtiä lakkautettiin säännöllisesti sisäministeriön määräyksestä. Yleensä ne aloittivat kuitenkin ilmestymisensä pian uudelleen eri nimisenä. Laillisesti kommunistien lehtiä alkoi Suomessa ilmestymään vasta syksyllä 1944 jatkosodan päättäneen välirauhansopimuksen jälkeen. Työväenliikkeen kolmannella pääsuuntauksella anarkismilla ei ole tiettävästi ollut Suomessa omia sanomalehtiä, mutta Pohjois-Amerikassa on ilmestynyt amerikansuomalaisten julkaisemia anarkosyndikalistisia työväenlehtiä, joista tunnetuimpia olivat Industrialisti ja Tie Vapauteen. Kommunismi Suomessa
Sosialismi saapui Suomeen 1800-luvun loppuvuosina, syrjäyttäen käytännössä kokonaan aluillaan olleen wrightiläisen työväenliikkeen. Suomen työväenpuolue perustettiin 1899. Puolueen nimi vaihdettiin Suomen Sosialidemokraattiseksi Puolueeksi vuonna 1903. Samalla se omaksui marxilaisen ohjelman. SDP nousi vuoden 1905 suurlakon myötä Suomen suurimmaksi joukkojärjestöksi ja myös 1906 perustetun eduskunnan suurimmaksi puolueeksi. Suomen Kommunistinen Puolue (1996)
Kesällä 2005 SKP:n puoluetoimisto muutti Petter Wetterintieltä uusiin toimitiloihin Haapaniemenkadulle Helsingin Hakaniemeen. Syyskuussa 2005 puolue katsoi tulleensa yhden vaiheensa päätökseen, kun ”kommunistisen puolueen olemassaolon turvaaminen” nähtiin toteutetuksi. Jugoslavian kommunistinen puolue
Jugoslavian kommunistinen puolue (, , ), vuosina 1952–1990 Jugoslavian kommunistien liitto, , , ) oli Jugoslaviassa toiminut merkittävä kommunistinen puolue. Se perustettiin Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunnassa toimivaksi oppositiopuolueeksi vuonna 1919. Vuoden 1945 vaalien jälkeen kommunistinen puolue otti kaiken vallan Jugoslaviassa ja perusti yksipuoluejärjestelmän. Portugalin kommunistinen puolue
Portugalin kommunistinen puolue () on vuonna 1921 perustettu Portugalissa toimiva vasemmistolainen puolue. Se joutui vainotuksi António de Oliveira Salazarin diktatuurin aikana. Neilikkavallankumouksen jälkeen se nousi uudelleen suosioon ja yhdeksi maan merkittävistä puolueista. Kiinan kommunistinen puolue
Kiinan kommunistinen puolue (yksink.: 中国共产党, perint.: 中國共產黨, pinyin: Zhōnggúo Gòngchǎndǎng) on Kiinan kansantasavaltaa hallitseva puolue. Puolue perustettiin 1921. Irakin työväen kommunistinen puolue
Irakin työväen kommunistinen puolue (arabiaksi "Hizb al-Shuyu'i al-'Ummali al-'Iraqi") on vuonna 1993 perustettu irakilainen marxilainen puolue, joka tukeutuu toiminnassaan iranilaiskommunisti Mansoor Hekmatin (1951–2002) kehittämään "työväen kommunismin" (englanniksi "Worker-Communism") teoriaan. Puolueella on huomattavasti toimintaa myös Irakin ulkopuolella pakolaisten keskuudessa. Puolueen nykyinen puheenjohtaja on Rebwar Ahmed. Suomen Kommunistinen Puolue
Kommunistien hallitsemat julkiset järjestöt lakkautettiin eduskunnan päätöksellä vuonna 1930. Työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustajat sekä monia muita kommunisteiksi epäiltyjä pidätettiin ja järjestöjä lakkautettiin. Kommunisteja oli pidätetty tätä ennenkin, mutta 1930-luvun alun toimet estivät tehokkaasti kommunistien julkisen politikoinnin ja SKP:n vaikutus työväenliikkeeseen väheni. Puolueesta tuli muutaman tuhannen jäsenen salaseura, joka kuitenkin pyrki soveltamaan Kommunistisen internationaalin poliittista linjaa Suomen oloihin. Neuvostoliitossa SKP:n toimintakyky heikkeni 1930-luvun lopulla vakavasti, kun suuri osa puolueen johtajista ja aktiivijäsenistä sai surmansa Stalinin vainoissa. Talvi- ja jatkosodan aikana kommunisteiksi epäillyt suljettiin vankiloihin turvasäilöön ja SKP:n toiminta kuihtui. Suomen Kommunistinen Puolue
SKP kannusti ajoittain erityisesti työpaikkoihin perustuvaan organisoitumiseen. 1970-luvun lopussa puolueella oli yli 200 työpaikkaosastoa. Myös SKDL:llä oli työpaikkayhdistyksiä; varsinkin aloilla, joiden työläisiin kommunisteilla oli vähemmän vaikutusta. Luettelo Kiinan kommunistisen puoleen pääsihteereistä ja puhemiehistä
Tämä on luettelo Kiinan kommunistisen puolueen pääsihteereistä sekä puhemiehistä. Luettelossa on otettu huomioon myös ne pääsihteerit tai puhemiehet ennen Kiinan kansantasavallan perustamista vuodesta 1949 alkaen. Kiinan kommunistinen puolue perustettiin vuonna 1921. Kroatian sosiaalidemokraattinen puolue
Puolueen perusti marraskuussa 1990 Kroatian kommunistien liiton (, SKH) sosiaalidemokraattinen siipi. Ivica Račanin johtama SKH:n delegaatio ja sloveenit olivat marssineet tammikuussa 1990 ulos kommunistien liiton 14. kokouksesta johtuen erimielisyyksistä Slobodan Miloševićin kanssa Jugoslavian tulevaisuudesta. Kommunismi Suomessa
Nykyään Suomessa toimii kaksi rekisteröitynyttä kommunistista puoluetta: Rauhan ja sosialismin puolesta – Kommunistinen työväenpuolue (KTP), jonka perustivat alkuvuodesta 1988, SKPy:n johdon kanssa aiemmin erimielisyyksiin ajautuneet, kovan linjan marxilais-leniniläiset, sekä vuonna 1997 rekisteröity Suomen kommunistinen puolue (SKP), joka on puolueista suurempi. ”Uusi SKP” rakennettiin 1990-luvun puolivälissä Yrjö Hakasen johtaman SKPy:n pohjalle. Puolueiden lisäksi maassa toimivat, KTP:stä 2002 erotettujen, Kommunistien liitto sekä trotskilaiset Sosialistiliitto (SL) ja Marxilainen työväenliitto (MTL). Suomen Kommunistinen Puolue (1996)
SKP:n keskuskomitea erotti kahdeksan oppositiopiirijärjestöä puolueesta 13. lokakuuta 1985. Oppositio ei tähän suostunut, vaan järjestäytyi 23. marraskuuta 1985 Helsingissä, jolloin perustettiin 65-jäseninen "SKP:n järjestöjen toimikunta". Perustettiin myös alueellisia yhtenäisyystoimikuntia. Piirien alaisia jäseniä ja osastoja kehotettiin siirtymään uusiin järjestöihin. Toimikunta kutsui koolle SKP:n järjestöjen edustajakokouksen, joka pidettiin Tampereella 26.–27. huhtikuuta 1986. Edustajien valitseman "SKP:n järjestöjen keskuskomitean" puheenjohtajaksi valittiin SKP:n entinen varapuheenjohtaja Taisto Sinisalo. Huhtikuussa muodostettiin myös vaalijärjestö Demokraattinen Vaihtoehto (Deva). Kesäkuussa kymmenen SKDL:n ryhmästä erotettua järjestöjen keskuskomitean kannattajaa järjestäytyi Devan eduskuntaryhmäksi.
SKP jatkoi erottamisia perjantaina 13. kesäkuuta 1986, jolloin puolueesta saivat lähteä 494 osastoa ja 17 kaupunki- tai aluejärjestöä. Erotettu oppositio otti elokuussa käyttöön nimen "Suomen Kommunistinen Puolue (yhtenäisyys)", ja se kutsui koolle uuden edustajakokouksen. Puheenjohtaja Sinisalon mukaan sana yhtenäisyys puolueen nimessä ilmensi ”lujaa pyrkimystä koota kaikki SKP:n voimat”. SKPy:n "21." edustajakokous kokoontui Espoossa 5.–7. kesäkuuta 1987. SKPy koki itsensä ainoaksi todelliseksi ja oikeaoppiseksi kommunistiseksi puolueeksi Suomessa. SKP:n puheenjohtaja Arvo Aalto oli sen mukaan kaapannut puolueen laittomasti paperijäsenten avulla. Kiinan kommunistinen puolue
Kommunistit ajautuivat maaseudulle, jossa Mao Zedong perusti Jiangxin neuvoston. Samalla politiikka muuttui työläispuolueesta talonpoikia tukevaksi. GMD ajoi puolueen pitkälle marssille Yan'aniin 1936, josta kommunistit tekivät uuden tukikohtansa. Kommunistit pitivätkin aluetta siitä lähtien hallussaan ja harjoittelivat siellä hallintoa. Neuvostoliitto ei vieläkään osannut päättää pitäisikö tukea kommunisteja vai GMD:tä. Vietnamin kommunistinen puolue
Vietnamin kommunistinen puolue () on Vietnamissa toimiva marxilais-leniniläinen puolue. Se muodostaa yhdessä Kansallisen vapautusrintaman, Vietnamin ammattiyhdistysten, Hồ Chí Minhin nuorisoliiton ja muutamien uskonnollisten ryhmien kanssa Vietnamin isänmaanrintaman (Mặt Trận Tổ Quốc Việt Nam), jolla on perustuslaissa määritelty johtava asema. Puolueen johdossa on pääsihteeri ja 15-jäseninen politbyroo. Puolue kokoontuu puoluekokouksiin joka viides vuosi ja valitsee silloin 150-jäsenisen keskuskomitean, joka valitsee politbyroon.
Puolueen perustivat 3.–7. helmikuuta 1930 Hong Kongissa pidetyssä kokouksessa Ho Tši Minh ja muut maanpaossa olleet vietnamilaiset kommunistit. Thaimaan kommunistinen puolue
Kommunistinen liike Thaimaassa alkoi kerätä kannattajia 1920-luvun loppupuolella aluksi lähinnä taloudellisesti ja poliittisesti huonommassa asemassa olevien etnisten vähemmistöjen parista. Thaimaan kommunistinen puolue perustettiin vuonna 1942 useiden pienempien ryhmittymien yhteenliittymänä, joita johtivat pääasiassa Thaimaan kiinalaiset. Sen pääasiallinen toiminta-alue oli hmongien asuttamat alueet Pohjois-Thaimaassa, laoiden alueet koillisessa ja osissa muslimien asuttamaa etelää. Etelässä toimivat sinne paenneet entiset Malaijan kommunistisen liikkeen vaikuttajat, joilla oli aseellista voimaa. Isanissa alkoivat vaikuttaa puolestaan Laosista ja Vietnamista tulleet kommunistit. Suomen Sosialistinen Työväenpuolue
SSTP:n lakkauttamista vaadittiin koko sen olemassaolon ajan ja sen jäseniä vangittiin tasaisin väliajoin. Puolueen lehtiä yritettiin jatkuvasti estää ilmestymästä. Alkuvuodesta 1923 SSTP vaihtoi nimensä Suomen Työväenpuolueeksi (STP) poistaen varovaisuussyistä viittauksen sosialismiin. 3. elokuuta 1923 kuitenkin pidätettiin STP:n eduskuntaryhmän, puoluetoimikunnan, sihteeristön ja piirijärjestöjen jäsenet sekä muut toimihenkilöt. Kirjapainon toiminta ja lehdet kiellettiin. Pidätyksiä ja puolueen uutta kieltämistä perusteltiin varsinkin väitetyillä yhteyksillä laittomaan kommunistiseen puolueeseen. Etsivä Keskuspoliisi oli saanut Saksasta turvallisuupoliisilta tietoa Kominternin kapinahankkeesta, jonka pelättiin leviävän Suomeen. Toimenpiteitä on kuitenkin pidetty ylimitoitettuna, muun muassa Väinö Tanner katsoi että niissä oli "tavattoman paljon arvostelun, kritiikin sijaa" ja piti niitä "suurpoliittisina tekoina". Matti Lackman on kirjassa "Kullervo Manner" kuitenkin puolustanut toimia sillä, että vaikka toimet olivat osittain laittomia, kommunistit eivät piitanneet laillisuudesta. Lain kirjaimen mukaan toimittaessa toimet olisivat luultavasti jääneet tekemättä, kun yllätysmomenttia ei olisi ollut.. Marxismi-leninismi
Suomen Kommunistinen Puolue (SKP) oli yksi Kommunistisen (3.) internationaalin (Komintern) perustajapuolueista ja marxismi-leninismin tärkein lipunkantaja Suomessa 1920-luvulta 1980-luvulle. Kansainvälisissä asioissa SKP seurasi aina 1960-luvulle asti NKP:n linjaa varsin tiiviisti, mutta puoluejohdon uudistuessa vuosikymmenen puolivälissä otettiin hieman itsenäisempi asenne. Uudistuksia nousi kritisoimaan puolueoppositio, joka sai polttoainetta etenkin Varsovan liiton 1968 suorittamasta Tšekkoslovakiaan miehityksestä, jonka SKP tuomitsi. Oppositio puolusti Neuvostoliiton johdolla tehtyjä toimenpiteitä. Suomen poliittinen järjestelmä
Ensimmäisiä puolueita olivat 1860-luvun suomalainen ja ruotsalainen puolue. Työväen järjestäytyessä syntyi 1899 Suomen työväenpuolue, nykyinen SDP. Suomen itsenäisyyden alkuvuosina erot puolueiden ideologioiden välillä olivat vielä hyvin suuret. Vuosikymmenten saatossa erot ovat kuitenkin kaventuneet huomattavasti, eikä yksikään pääpuolueista ole enää 1980-luvulta lähtien esittänyt radikaaleja yhteiskunnallisia muutoksia. Suomalaissosialistinen puolue
SKSL perustettiin 7. syyskuuta 1932. Puheenjohtajaksi valitun Ruudun lisäksi ensimmäiseen puoluehallitukseen kuuluivat Paavo Virtanen, Heikki Waris ja Juhani Konkka. Uutta järjestöä oli suunniteltu jo useita vuosia ja sen juuret olivat Ruudun vuonna 1924 perustamassa "Vasama"-yhdistyksessä. Syksyllä 1932 järjestön nimi muutettiin Helsingin Kansallissosialistiseksi Yhdistykseksi, ja siitä tuli SKSL:n paikallisosasto. Syyskuussa alkoi ilmestyä myös puolueen äänenkannattaja "Kansallissosialisti". SKSL sai kannattajia muun muassa Vapaasta Työväenliitosta, josta irtaantui ryhmä Einar Lindholmin johdolla. SKSL järjesti talvella 1932–1933 lukuisia tilaisuuksia, joihin kerääntyi satoja ihmisiä. Suomen Kommunistisen Puolueen historia
Puolueen vaikeuksien kulminoituessa 1980-luvun lopussa alkoi ajatus SKP:n ja SKDL:n yhdistämisestä elää uudelleen. Helmikuussa 1990 SKP päätti 22. edustajakokouksessaan siirtää poliittisen toimintansa tehtävänsä uudelle puolueelle, joka perustettiin huhtikuussa. Päällekkäisyyksistä haluttiin eroon ja muutokset Itä-Euroopan poliittisessa tilanteessa vihjasivat aloittamisen uudelta pohjalta olevan kokeilemisen arvoinen suunta. Huhtikuussa 1990 SKP, SKDL ja SNDL yhdistyivät Vasemmistoliitoksi, jossa alussa oli mukana myös SKP(y):n jäseniä. Kommunistinen Työväenpuolue – Rauhan ja Sosialismin puolesta
Vuonna 2002 KTP hajosi kysymykseen liittolaissuhteista. Puolueen keskusneuvosto torjui äänin 18–9 siirtymisen uuteen Muutosvoimat Suomi -vaalijärjestöön, johon pyrittiin kokoamaan sekä oikeistolaisia että vasemmistolaisia EU:n vastustajia. Tappiolle jäänyttä linjaa kannatettiin erityisesti Helsingin piirijärjestössä, joka liittyi uuteen puolueeseen ja erotettiin kokonaan KTP:stä. Lähteä saivat muun muassa puoluesihteeri Heikki Männikkö, "Työkansan Sanomien" päätoimittaja Reijo Katajaranta ja entinen varapuheenjohtaja Pekka Tiainen. Erotetut perustivat 14. syyskuuta 2002 Kommunistit-yhdistyksen, jonka nimi myöhemmin muutettiin Kommunistien liitoksi. Suomen Kommunistinen Puolue (1996)
SKP:lla on suhteet moniin kommunistisiin ja vasemmistopuolueisiin ympäri maailmaa. Vuonna 2009 SKP hyväksyttiin Euroopan vasemmistopuolueen täysjäseneksi. Puolue oli tätä ennen tarkkailijana vuodesta 2005. SKP osallistuu myös kommunististen puolueiden vuosittaisiin neuvottelukokouksiin ja sosiaalifoorumien toimintaan. SKP:n edustajakokouksiin lähettävät vierailijoita tai tervehdyksiä lukuisat kommunistiset puolueet. Vuoden 2007 edustajakokoukseen osallistui 14 ulkomaista delegaatiota ja sille lähetti tervehdyksen 32 puoluetta. Hallitsevista puolueista SKP:n edustajakokouksiin ovat osallistuneet tai lähettäneet tervehdyksensä Kiinan (KKP), Vietnamin (VKP) ja Kuuban (KKP) kommunistiset puolueet. Suomen kansanvaltuuskunta
Kolmetoista kansanvaltuuskunnan jäsentä osallistui saman vuoden elokuussa Moskovassa Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) perustavaan kokoukseen. Mukana oli myös 18 työväen pääneuvoston jäsentä ja 50 muuta punaisessa siviilihallinnossa palvellutta. Suomen Sosialidemokraattisen puolueen 12. puoluekokous
SDP:n sisäisen hajaannuksen taustat luotiin jo sisällissodan aikana keväällä 1918, kun 21 sosiaalidemokraattia antoi Väinö Tannerin, Matti Paasivuoren ja Väinö Wuolijoen johdolla julkilausuman, jossa he tuomitsivat aseellisen kapinan sosialidemokratialle vieraana ilmiönä, sekä tähdensivät järjestötyötä ja parlamentarismia työväenliikeen menettelytapoina. Porvarien kanssa tehtävää yhteistyötä vastustaneet radikaalit puolestaan perustivat syyskuussa 1918 Moskovassa Suomen Kommunistisen Puolueen, jonka jälkeen nousi esiin muun muassa kysymys siitä, kumpi puolueista oli oikeutettu viemään eteenpäin suomalaisen työväenliikkeen perintöä. Suomen Kommunistinen Puolue
SKP:n korkein päättävä elin oli – vuodesta 1945 lähtien säännöllisesti kolmen vuoden välein koolle kutsuttu – edustajakokous, johon SKP:n perusosastot lähettivät valtuuttamansa henkilöt. Edustajakokous valitsi puoluetta johtamaan keskuskomitean, joka puolestaan valitsi keskuudestaan tärkeän, johdon ydinryhmästä koostuneen, poliittisen toimikunnan ("politbyroo" 1923–1992). Keskuskomitea suoritti myös muiden puolueen johtoelinten henkilövalinnat. Päätöksenteko perustui demokraattisen sentralismin periaatteeseen, jossa keskeistä oli puolue-elinten valinta vaaleilla, ylempien elinten selostusvelvollisuus ja ehdoton alistuminen enemmistöpäätöksille. Otto Wille Kuusinen
Sodan käännyttyä tappiolliseksi Kuusinen pakeni tuhansien muiden mukana neuvosto-Venäjälle. Sisällissodan jälkeen Kuusinen aloitti voimakkaan itsekritiikin ja julkaisi jo kesällä 1918 usealle eri kielelle käännetyn pamfletin "Suomen vallankumous, itsekritiikkiä", jossa vanhaa sosiaalidemokraattista työväenliikettä arvosteltiin ankarasti. Kuusinen kääntyikin nopeasti bolševikiksi ja oli perustamassa Suomalaista kommunistista puoluetta Moskovassa syksyllä 1918. Kuusisen vaikutuksesta SKP suuntautui uuden aseellisen kumouksen valmisteluun Suomessa. Hän kuitenkin tuli toisiin aatoksiin seuraavina vuosina ja kritisoi tätä puolueen alun "äkkijyrkkää" vaihetta. 1920-luku
Kiinan kommunistinen puolue perustettiin Shanghaissa 1921. Työväenliikkeen edustajat, mukaan lukien Kommunistinen puolue, järjestivät lakkoja 1920-luvulta lähtien varsin tiheään tahtiin, ja vähitellen toiminta alkoi käydä entistä sotilaallisemmaksi. Japanissa lyhyt 1910- ja 1920-lukujen liberalistinen Taishō-demokratian kausi ei muodostanut merkittävää vastapainoa kasvaneelle militarismille. Vuonna 1923 maanjäristys vaurioitti pahoin Tokiota, ja 1920-luvun lopulla Japani ajautui taloudelliseen lamaan. Talousvaikeudet johtivat 1930-luvulla vallan siirtymiseen armeijalle. Suomen Sosialidemokraattisen puolueen 12. puoluekokous
Oppositioon jääneet SDP:n jäsenet jättivät kokouksen jälkeen puolueen joko vapaaehtoisesti tai väkipakolla, kun hyväksytty sääntömuutos velvoitti jokaisen piirin ja puolueosaston rekisteröitymään uuden yhdistyslain puitteissa. Puoluetoiminnan osalta kahtiajako konkretisoitui Suomen Sosialistisen Työväenpuolueen perustamiseen toukokuussa 1920. Uusi Suomessa toimiva puolue oli välttämätön, koska aikaisemmin Moskovassa perustettu SKP oli kielletty. Japanin kommunistinen puolue
Japanin kommunistinen puolue () on japanilainen poliittinen puolue. Se on perustettu 15. heinäkuuta 1922 ja sen puheenjohtaja on Kazuo Shii. Sen pääkonttori sijaitsee Tokiossa Shibuyan erillisalueella. Saksan kommunistinen puolue
Toisen maailmansodan jälkeen Saksan miehittäjävallat sallivat puolueen toiminnan. Neuvostoliiton miehittämällä alueella Itä-Berliiniä lukuun ottamatta sosiaalidemokraattiset puoluejärjestöt pakkoyhdistettiin kommunistisiin vuoden 1946 huhtikuussa nimellä Saksan sosialistinen yhtenäisyyspuolue, josta tuli Itä-Saksaa yksinvaltaisesti hallinnut kommunistipuolue. Suomen kommunistinen nuorisoliitto
Suomalaiset kommunistinuoret toimivat 1920-luvun alussa (SKP:n lisäksi) pääosin julkisissa järjestöissä. Keskitettyä nuorison maanalaista verkostoa ei vielä tuolloin muodostettu. Aluksi toiminta järjestyi Suomen sosialidemokraattisessa nuorisoliitossa (SSN) ja sen tultua lakkautetuksi 1923 Sosialistisessa nuorisoliitossa (SNL). Samanaikaisesti tapahtui kuitenkin myös järjestäytymistä salaisiin soluihin puolueen nuorisojaostojen kautta. Jaostoissa käsiteltiin varsinkin toimintaa julkisissa järjestöissä. Ajatus salaisesta nuorisojärjestöstä nousi esiin vähitellen, kun julkinen toiminta vaikeutui. KNI:n toimeenpaneva komitea ehdotti sitä keväällä 1923. SNL:n johto epäili aluksi organisaation tarpeellisuutta, mutta toiminta laajeni elokuussa 1924, kun SKP:n nuorisojaoston äänenkannattaja "Nuori Kommunisti" alkoi ilmestyä Toivo Karvosen johdolla. Varsinaista organisaatiota alettiin luoda alkuvuodesta 1925, kun KNI palkkasi hankkeelle vetäjän. SNL:n kommunistinuorten soluja perustettiin julkisiin järjestöihin ja työpaikoille. Toukokuussa SKNL:ään kuului 250 jäsentä. Kommunistinen Työväenpuolue – Rauhan ja Sosialismin puolesta
Päätös KTP:n perustamisesta tehtiin syksyllä 1987 Matinkylän pirtillä pidetyssä seminaarissa, jossa perustettiin Kommunistien keskusneuvosto. Neuvosto alkoi alkuvuodesta 1988 julkaista äänenkannattajaansa Työkansan Sanomia ja puolue perustettiin toukokuussa 1988 Vantaalla. Perustajat olivat Suomen kommunistisessa puolueessa (SKP) ja sen opposition riveissä aiemmin toimineita, jotka riitautuivat Tiedonantaja-liikkeen enemmistön kanssa sen järjestäydyttyä nimellä Suomen Kommunistinen Puolue (yhtenäisyys) (SKPy) vuosina 1986–1987. KTP:n perustajien mielestä SKPy oli etääntynyt liian kauas marxilais-leniniläisistä aatteellisista periaatteista. Perustajat halusivat turvata itsenäisen marxilais-leniniläisen puolueen olemassaolon, kun SKPy nähtiin tähän kyvyttömäksi, ”gorbatšovilaisten ja kolmaslinjalaisten” virtausten, puolueeksi. Marxismi-leninismistä kiinni pitäneet kokivat tulleensa syrjityiksi SKPy:n Dipolin edustajakokouksesta (1987) alkaen. Kansallinen Kokoomus
Kokoomus perustettiin 9. joulukuuta 1918 vanhalla ylioppilastalolla Suomalaisen ja Nuorsuomalaisen puolueen kuningaskunta-valtiomuotoa kannattaneiden jäsenten toimesta. Puolueesta käytettiin vuoteen 1951 asti nimeä "Kansallinen Kokoomuspuolue". 1970-luvulta lähtien Kokoomus on ollut noin 20 prosentin kannastukseltaan yksi Suomen suurista puolueista. Suomen Kommunistinen Puolue (1996)
Suomen kommunistisen puolueen 1960-luvulla kärjistyneet sisäiset kiistat olivat repineet puoluetta, mutta varsinainen hajoaminen tapahtui vasta 1980-luvun puolivälissä. 20. edustajakokouksen (1984) jälkeen oppositio (ns. taistolaiset) jäi ulos puoluejohdosta. Oppositio ei suostunut enemmistön tarjoamaan aiempaa pienempään osuuteen paikoista puoluejohdossa. Opposition hallussa olleet piirijärjestöt käyttivät tämän jälkeen sääntömääräistä oikeuttaan kutsua koolle ylimääräinen edustajakokous. Samanaikaisesti SKP:n uusi johto alkoi erottaa oppositiotoimitsijoita, ja opposition hallussa olleiden piirien alueille perustettiin uusia rinnakkaispiirejä. Oppositio suivaantui SKP:n toimenpiteistä eikä se suostunut osallistumaan maaliskuussa 1985 pidettyyn kokoukseen, johon päästettiin myös rinnakkaispiirit. Edustajakokous vaati vähemmistöä palaamaan ruotuun syksyyn mennessä. Suomen Kommunistisen Puolueen historia
Suomen Kommunistinen Puolue (SKP) perustettiin 29. elokuuta 1918. Se lopetti poliittisen toiminnan 1990, ajautui konkurssiin 1992 ja purettiin 1996. Vuosina 1918-1944 SKP oli kielletty Suomessa mutta Toisen maailmansodan jälkeen 1944 se laillistettiin. Suomen Kommunistinen Puolue
Suomen Kommunistinen Puolue (lyhenne SKP) oli suomalainen kommunistinen puolue. SKP oli Suomessa kielletty vuoteen 1944 ja sadat sen jäsenet viettivät vuosia vankiloissa. Sotien jälkeen puolueesta kasvoi kymmenien tuhansien jäsenten vaikutusvaltainen joukkojärjestö. SKP liittyi jäsenjärjestönä Suomen Kansan Demokraattiseen Liittoon ja vaaleissa sen ehdokkaat olivat SKDL:n listoilla. Puolueen poliittinen toiminta lopetettiin 1990-luvun alussa Vasemmistoliiton perustamisen jälkeen ja vuonna 1992 se haettiin konkurssiin. Kuuban kommunistinen puolue
Puolueen ensimmäinen varsinainen kokous järjestettiin Havannassa joulukuussa 1975 ja sen johtava asema kirjattiin helmikuussa 1976 hyväksyttyyn uuteen perustuslakiin. Seuraavat puoluekokoukset on järjestetty 1980, 1986, 1991 ja 1997. Suomen Kommunistinen Puolue
Kommunistit vapautuivat vankiloista jatkosodan jälkeen ja SKP aloitti julkisen toimintansa. Puolueesta kasvoi nopeasti kymmenien tuhansien ihmisten joukkopuolue, jolla oli kattava järjestörakenne ympäri maata. SKP oli väkilukuun suhteutettuna yksi Länsi-Euroopan suurimmista kommunistipuolueista. Osa kommunisteista nousi korkeisiin valtion virkoihin. SKP osallistui vaaleihin yhteistyöpuolue Suomen Kansan Demokraattisen Liiton listoilla. SKDL osallistui useisiin hallituksiin ja se oli yksi eduskunnan suurimmista puolueista. SKP:llä oli SKDL:ssä jatkuvasti hallitseva rooli, vaikka puolueessa oli mukana myös monia sosialisteja. Suomen Kommunistinen Puolue
Perustettaessa SKP oli varsin varakas, koska monet Venäjälle paenneet työväenjärjestöjen johtajat olivat ottaneet mukaansa järjestöjensä rahat. SKP:llä oli kuitenkin myös suuret kustannukset ja säästöt hupenivat nopeasti, jolloin NKP ja Komintern alkoivat avustaa puoluetta. SKP tuli pian riippuvaiseksi tästä rahoituksesta. Vuonna 1921 järjestön menot olivat noin 5,4 miljoonaa markkaa, joista noin 4,3 miljoonaa tuli NKP:ltä. SKP:n palkkalistoilla oli tuolloin 80 työntekijää. Seuraavina vuosina summat pienenivät huomattavasti ja SKP:n oli karsittava toimintojaan. Komintern vähensi tukeaan huomattavasti 1930-luvun alussa, kun kommunistien julkinen toiminta Suomessa vaikeutui. Internationaalin rahoitus SKP:n toiminnalle Neuvostoliitossa lakkautettiin. Suomen Kommunistisen Puolueen historia
1980-luvulle tultaessa puolueessa alettiin yhä enemmän kyllästyä keskinäiseen riitelyyn. Enemmistön ja opposition omat sisäiset välienselvittelyt kärjistyivät. Osa enemmistöstä halusi päästä kiistassa ratkaisuun erottamalla koko opposition, mikä ei kuitenkaan miellyttänyt esimerkiksi puheenjohtaja Saarista. Taistolaiset nimesivät jyrkkiä järjestöllisiä toimenpiteitä kannattaneet kirveslinjaksi. Taistolaisuuden elinvoiman kuivuessa kokoon myös oppositio hajosi. Syntyi ns. "kolmaslinjalaisuus", jonka kannattajat pyrkivät ylittämään vanhan osapuolijaon. Opposition dogmaattisimmat tuomitsivat kuitenkin kolmaslinjalaisuuden alusta asti vaaralliseksi revisionistiseksi virheeksi. Enemmistö oppositiosta näki nämä silti liittolaisikseen. Ylimääräisessä edustajakokouksessa 1982 kolmaslinjalaisten tukema Jouko Kajanoja valittiin puheenjohtajaksi kompromissiehdokkaana. Kahden vuoden pesti ei kuitenkaan yhdistänyt ja vitalisoinut puolue-elämää toivotulla tavalla ja Kajanojaan oltiin laajalti tyytymättömiä. Uuden yhteisen puoluelehden, "Yhteistyön" perustamiskokeilu alkuvuodesta 1984 epäonnistui. Mies sai mennä 20. edustajakokouksessa 1984, jolloin pääsihteeri Arvo Aalto valittiin puheenjohtajaksi opposition, kolmaslinjalaisten ja NKP:n edustajien vastustaessa tätä jyrkästi. Pekka Siitoin
Kansallis-Demokraattinen Puolue (KDP) perustettiin korvaamaan kiellettyä IKR:ää kesällä 1978. KDP ei koskaan ollut puoluerekisterissä, eikä se ollut edes rekisteröity yhdistys, jotta yhdistyslainsäädäntö ei koskisi sitä. Käytännössä se toimi kuitenkin virallisen yhdistyksen tavoin. Kansallis-Demokraattinen Puolue oli järjestetty paikallisosastoihin ja paikalliskomendantteja oli eri puolilla Suomea. KDP kuului lyhyen aikaa Kansallinen Rintama (aikaisemmin Kansallinen Liittoneuvosto) -nimiseen suomalaisten kansallismielisten järjestöjen kattojärjestöön, jonka puheenjohtajana toimi Väinö Kuisma. Muut jäsenjärjestöt olivat Arjalainen Germaaniveljeskunta, Arjalaisen Veren Liitto ja Suomen Kansallisrintama, joka toimi aluksi itsenäisenä järjestönä, sittemmin KDP:n alaisuudessa. Liisa Savolainen
Pietarilaisen työmiehen tytär Liisa Savolainen oli ollut mukana perustamassa Suomen kommunistista puoluetta vuonna 1918. Hän työskenteli Jukka Rahjan sihteerinä sekä toimitsijana SKP:n sotilasjärjestössä. Indonesian kommunistinen puolue
Indonesian kommunistinen puolue "(, PKI)". on vuonna 1914 perustettu indonesialainen poliittinen puolue. PKI ryhtyi kamppailuun Alankomaiden Itä-Intiassa hollantilaisvaltaa vastaan. Hollantilaiset kukistivat kommunismimieliset mellakat ja PKI:n toiminta elpyi vasta toisen maailmansodan jälkeen. Vuonna 1965 sen toiminta kiellettiin vallankumouksellisen syyskuun 30. päivän liikkeen jälkeen. Kansallisen Kokoomuksen historia
Suomenkielisten puolueiden entiset monarkistit perustivat Kansallisen Kokoomuspuolueen Helsingissä 9. joulukuuta 1918, päivää sen jälkeen kun tasavaltalaiset olivat perustaneet Kansallisen Edistyspuolueen. Perustamiskokouksessa Vanhalle ylioppilastalolle kokoontuneet yli 600 puoluekokousedustajaa valitsivat kokoomuksen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi Hugo Suolahden, joka toimi tehtävässä vuoteen 1920 asti. Neuvostoliiton kommunistinen puolue
Venäjällä osa NKP:n perintöön tukeutuvista ryhmistä perusti vuonna 1993 Gennadi Zjuganovin johdolla vuonna 1993 Venäjän federaation kommunistisen puolueen. KPRF on nykyisin Venäjän suurin oppositioryhmittymä. Tätä radikaalimpi puolue on mm. Venäjän kommunistinen työväenpuolue - Vallankumouksellinen kommunistien puolue. Chilen kommunistinen puolue
Chilen kommunistinen puolue (Partido Comunista de Chile) on chileläinen kommunistinen puolue, joka perustettiin vuonna 1922. Puolueen perusti Luis Emilio Recabarren. Augusto Pinochetin sotilasdiktratuurin aikana puolueen jäseniä vangittiin ja puheenjohtaja Luis Corvalánin vapauttamiseksi luotiin kansainvälinen myötätuntokampanja. Puolueen nykyinen johtaja on Guillermo Tellier. Kommunistinen nuorisointernationaali
Suomesta KNI:hin kuului vuodesta 1921 Suomen sosialidemokraattinen nuorisoliitto (SSN), jonka viranomaiset lakkauttivat, osin tästä syystä, vuonna 1923. Salainen, KNI:hin kuulunut, Suomen kommunistinen nuorisoliitto (SKNL) perustettiin 1925 ja se toimi vuoteen 1936. Suomen Kommunistisen Puolueen historia
Oikeuden todettua opposition erottamisen laittomaksi SKP(y) sai SKP:n haltuunsa ja muutti sen "Järjestöyhdistys Tähdeksi" 1994. Samalla SKP(y):n toiminta ja nimi Suomen Kommunistinen Puolue siirrettiin SKP(y):n johtohenkilöistä koostuneelle Pakinkylän Veljille. Tämän jälkeen Järjestöyhdistys Tähti purettiin ja sen veloista vapauduttiin. Suomen Kommunistisen Puolueen historia
SKP oli perustamisesta asti laiton Suomessa ja se joutui toimimaan maanalaisena. Maanalaisen koneiston luomista hankaloittivat muun muassa sisäiset kiistat ja toimintaa leimasi tiukka kurinalaisuus sekä konspiratiivisuus. Yhteyksien luominen Venäjän ja Suomen välille osoittautui hankalaksi ja niitä jouduttiin hoitamaan esimerkiksi Tukholman (byroon) kautta. Puolueen käytännön johtotyö tapahtui Venäjällä, jonne keskuskomitean Suomessa oleskelleet jäsenet harvoin pääsivät paikalle. Suomessa poliisi pidätti jatkuvasti kommunisteja tai sellaisiksi epäiltyjä. Vuosina 1922–1934 tukahdutettiin lakiin vedoten jopa 5 000 kommunistiseksi epäiltyä järjestöä. SKP:n ohella laittomuuksia harrasti vuodesta 1925 alkaen Suomen kommunistinen nuorisoliitto. Suomen Kommunistinen Puolue (1996)
SKP on solminut vaaliliittoja joidenkin pienpuolueiden, varsinkin KTP:n, kanssa. Yhteistyö on kuitenkin ollut paikallista. Ennen eduskuntavaaleja 2007 SKP:n listoilla esiintyi Kommunistien liiton jäseniä, jotka kuitenkin perustivat syksyllä 2006 Suomen työväenpuolueen (STP), mitä SKP:n Tiedonantajassa pidettiin hajottavana toimenpiteenä. SKP ja STP ovat tehneet joitakin vaaliliittoja. Europarlamenttivaaleissa 2014 STP asetti ehdokkaita SKP:n listalle. Vasemmistoliitto ei ole ollut kiinnostunut vaaliyhteistyöstä kommunistien kanssa, mutta kunnallisvaaleissa puolueilla on ollut vaaliliittoja muutamilla paikkakunnilla. Suomen Kommunistinen Puolue (1996)
Uusi SKP merkittiin puoluerekisterin helmikuussa 1997. Se ei ole saanut eduskuntavaaleissa yhtään kansanedustajaa ja vuosina 2003 ja 2011 puolue on pudonnut puoluerekisteristä sekä palannut takaisin kerättyään uudet 5 000 kannattajakorttia. Suomalaissosialistinen puolue
Suomalaissosialistinen puolue oli 1930-luvulla toiminut kansallisuusaatetta ja sosialismia yhdistänyt puolue, jonka kantava voima ja ideologi oli professori Yrjö Ruutu. Puolue perustettiin syyskuussa 1932 nimellä Suomen Kansallissosialistinen Liitto (SKSL) Ruutu ei kuitenkaan varsinaisesti lukeutunut Hitlerin edustaman kansallissosialismin tukijoihin. Hän oli kehitellyt omaa teoriaansa 1920-luvun alusta alkaen, ja suomalaissosialistit sanoutuivat irti natseista. Albanian kommunistinen puolue
Albanian kommunistinen puolue on kommunistinen ja antirevisionistinen marxilais-leniniläinen puolue Albaniassa. Puolue on perustettu 1991 Albanian työn puolueen hajoamisen yhteydessä, jolloin se otti uudeksi nimekseen Albanian sosialistinen puolue. Se vaalii edelleen Enver Hoxhan ja hänen kehittämänsä hoxhalaisen kommunismin suuntauksen perintöä. Puoluetta johti Hysni Milloshi kuolemaansa saakka, vuoteen 2012. Mao Zedong
Kiinan kommunistisen puolueen 1. puoluekokous alkoi Shanghaissa 23. heinäkuuta 1921. Siinä oli osallisena 13 henkilöä ja puolueen jäseniä oli siinä vaiheessa 57. 1. puoluekokouksessa ei kuitenkaan ollut Li Dazhaota tai Chen Duxiuta, vaikka Chen oli puolueen johtaja. 30. heinäkuuta mennessä puolueen ohjelma oli muotoiltu (vaikkakaan ei vahvistettu) ja illalla Kiinan kommunistinen puolue julistettiin perustetuksi. Isänmaallinen Kansanpuolue
IKP:tä edelsi syksyllä 1931 muodostettu Kansallisen Työväenpuolueen Keskusliitto, jolla oli vuonna 1932 Helsingissä yksi osasto, johon kuului 126 jäsentä. IKP perustettiin 16. maaliskuuta 1932. Puolueen puheenjohtajaksi valittiin Vapaan Työväenliiton puheenjohtaja Hedborg ja puoluesihteeriksi Rafael Svinhufvud. IKP oli ensimmäinen Suomeen perustetuista lukuisista kansallissosialistisista puolueista, mutta sen suosio jäi vähäisemmäksi kuin esimerkiksi SKSL:n tai SKJ:n. IKP ei osallistunut vuoden 1933 eduskuntavaaleihin ja sen kokouksiin kerääntyi huomattavasti vähemmän ihmisiä kuin esimerkiksi SKJ:n vastaaviin. Maaliskuussa 1933 IKP:n vuosikokous päätti tukea IKL:ää, vaikka SKJ nähtiinkin puolueelle läheisemmäksi. Puolueen toiminta loppui myöhemmin samana vuonna. Kommunistinen Työväenpuolue – Rauhan ja Sosialismin puolesta
Kommunistinen Työväenpuolue – Rauhan ja Sosialismin puolesta (lyhenne KTP) on vuonna 1988 perustettu suomalainen marxilais-leniniläinen puolue. KTP:llä ei ole koskaan ollut kansanedustajia eikä sillä ole nykyisin yhtään kunnanvaltuutettua. Puolue poistettiin puoluerekisteristä eduskuntavaalien 2011 jälkeen kolmannen kerran, mutta rekisteröitiin uudelleen elokuussa 2012 sen kerättyä vaadittavat 5 000 kannattajakorttia. Tšekkoslovakian kommunistinen puolue
Tšekkoslovakian kommunistinen puolue ( ja , KSČ) oli marxilais-leniniläinen kommunistipuolue, joka toimi Tšekkoslovakiassa vuosina 1921–1990. Puolue sai vuonna 1946 vaalivoiton ja kaksi vuotta myöhemmin vuonna 1948 se teki vallankaappauksen. Tämän jälkeen puolue hallitsi Tšekkoslovakiaa aina vuoden 1989 samettivallankumoukseen asti. Vuonna 1968 puolueen johtaja Alexander Dubček ehdotti demokraattisia uudistuksia, mikä johti Neuvostoliiton asevoimien väliintuloon. Tšekkoslovakian kommunistisen puolueen seuraajista merkittävimmät ovat Tšekissä toimiva Böömin ja Määrin kommunistinen puolue ja Slovakiassa toimiva Slovakian kommunistinen puolue.
Puoluejohtajan tittelinä oli vuosina 1945–1953 puhemies ("předseda"), vuosina 1953–1971 ensimmäinen sihteeri ("první tajemník") ja vuosina 1971–1989 pääsihteeri ("generální tajemník"). Suomen Kommunistinen Puolue
SKP:n ja sen jäsenjärjestöjen arkistojen tallennuspaikka on Kansan Arkisto, joka muodostettiin vuonna 1957 SKP:n Arkiston pohjalta. Kreikan kommunistinen puolue
Puolue perustettiin 4. marraskuuta 1918 Tessalonikissa nimellä Kreikan sosialistinen työväenpuolue (Σοσιαλιστικό Εργατικό Κόμμα Ελλάδας, Sosialistiko Ergatiko Komma Elladas, SEKE). Perustaja oli kreikanjuutalainen opettaja ja työväenliikkeen aktivisti Avraam Benaroya. SEKE vastusti vuoden 1919–1922 Kreikan ja Turkin sotaa ja piti sitä imperialistisena ja kehotti sotilaita kääntämään aseensa kuningasta vastaan. Suomen Kommunistinen Puolue
SKP kuului Kommunistiseen internationaaliin (1919–1943) ja sillä oli erittäin läheiset suhteet Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen (NKP). SKP seurasi NKP:n poliittisia ja aatteellisia linjauksia varsin uskollisesti aina 1960-luvulle asti. Vilkkaan kahdenvälisen kanssakäymisen lisäksi SKP osallistui 1950-luvulta 1980-luvulle NKP-johtoisiin kansainvälisiin neuvottelukokouksiin, joissa määriteltiin kansainvälisen kommunistisen liikkeen yleisiä periaatteita. Suomen Kansanpuolue
Kansanpuolue perustettiin helmikuussa 1951 Kansallisen Edistyspuolueen maakunnallisten järjestöjen ja Itsenäinen Keskiluokka -puolueen yhdistyttyä. Perustamiskokouksensa Suomen Kansanpuolue piti Laulumiesten ravintolassa Helsingissä 3. helmikuuta 1951. Ensimmäinen puheenjohtaja oli metsäekonomian professori Eino Saari. Kommunistinen nuorisoliitto
Kommunistinen nuorisoliitto (KomNL) on suomalainen vuonna 2000 perustettu puoluepoliittisesti sitoutumaton kommunistinen nuorisojärjestö. KomNL on tarkoitettu 15–30-vuotiaille. Suomalainen puolue
Suomi itsenäistyi vuonna 1917 nuorsuomalaisen P. E. Svinhufvudin johdolla, mitä seuranneen sisällissodan jälkeen Suomalainen ja Nuorsuomalainen puolue lakkautettiin ja tilalle perustettiin Kansallinen Kokoomuspuolue ja Kansallinen Edistyspuolue (1918), jotka eivät täysin noudattaneet puoluerajoja, vaan mm. nuorsuomalaisten "pääskyset" ja monarkistit liittyivät pääosin Kokoomukseen ja jotkut vanhasuomalaiset Edistyspuolueeseen. Juho Viitasaari
Helsinkiläinen leipuri Jukka Viitasaari oli ollut mukana perustamassa Suomen kommunistista puoluetta vuonna 1918. Hän toimi vuonna 1920 punaupseerina Pietarissa. Suomen Sosialidemokraattinen Puolue
Sosiaalidemokraattien nuorisojärjestö on Sosialististen nuorten kansainväliseen liittoon kuuluva Sosialidemokraattiset Nuoret, joka perustettiin vuonna 1959 nimellä Sosialidemokraattisen Nuorison Keskusliitto. Organisoitua valtakunnallista sosialidemokraattista nuorisotoimintaa on kuitenkin ollut Suomessa jo vuodesta 1906 lähtien. Tuolloin perustettiin Suomen Sosialidemokraattinen Nuorisoliitto, johon liittyi jo aiemmin perustettuja alueellisia nuorisojärjestöjä. Sisällissodan jälkeen kommunistit liittolaisineen saivat nuorisoliitossa enemmistön ja sosiaalidemokraattien kannattajat erosivat järjestöstä, kun se alkuvuonna 1921 liittyi Kommunistiseen nuorisointernationaaliin. Demokraattinen Vaihtoehto
Deva sai alkunsa huhtikuussa 1986, mutta perustamista edelsi pitkä historia. Puolue muodostettiin sen jälkeen, kun Suomen Kommunistinen Puolue vuonna 1985 alkoi erottaa taistolaisina tunnettua sisäistä oppositiotaan. Vähemmistöön jäänyt oppositio oli toiminut SKP:n sisällä 1960-luvulta alkaen. Oppositio ei hyväksynyt erottamisia ja asiaa puitiin eri oikeusasteissa 1990-luvulle asti. Valko-Venäjän kommunistinen puolue (1918)
Valko-Venäjän kommunistinen puolue (, "Kommunistitšeskaja partija Belorussii"), myös Valko-Venäjän kommunistinen puolue (bolševikit) () oli Valko-Venäjällä vuosina 1918-1991 toiminut kommunistinen puolue, joka syntyi Venäjän helmikuun- ja lokakuun vallankumouksen seurauksena. Puolueen perustajina toimivat bolševikit 30. ja 31. joulukuuta 1918 17 800:lla jäsenellä. Valko-Venäjän kommunistinen puolue oli tärkeässä asemassa Valko-Venäjän sosialistisen neuvostotasavallan perustamisessa tammikuussa 1919. Helmikuusta 1919 vuoteen 1920 puolue muodosti Liettuan kommunistisen puolueen kanssa yhteisen puolueen Liettuan ja Valko-Venäjän kommunistinen puolue. Kazakstanin kommunistinen puolue
Kazakstanin kommunistinen puolue oli Kazakstanin sosialistisessa neuvostotasavallassa toiminut virallinen kommunistipuolue. Puolueen 18. edustajakokous 7. syyskuuta 1991 Moskovan vallankaappausyrityksen 19.–21. elokuuta jälkeen nimesi puolueen uudelleen Kazakstanin sosialistiseksi puolueeksi, ja erosi Neuvostoliiton kommunistisesta puolueesta. Sosialistinen kansanpuolue
Sosialistisen kansanpuolueen perusti 15. helmikuuta 1959 Aksel Larsen, joka oli aiemmin toiminut Tanskan kommunistisen puolueen puheenjohtajana vuosina 1932–1958. Larsen oli erotettu hänen arvosteltuaan Neuvostoliiton interventiota Unkariin 1956. Häntä seurasi suuri joukko puolueen jäsenistöä. Vuoden 1960 vaaleissa 11 SF:n edustajaa pääsi kansankäräjille ja kommunistinen puolue menetti kaikki paikkansa. Suomen Kommunistinen Puolue
Ilmoitettu jäsenmäärä väheni aina puoluekirjojen vaihdon (1964, 1973, 1983) jälkeen huomattavasti lähtien sen jälkeen uudestaan nousuun. Esimerkiksi vuonna 1983 yli 15 000 nimeä putosi listoilta. Suomen Sosialistinen Työväenpuolue
SSTP perustettiin 13. toukokuuta 1920 Helsingin työväentalolla. Mukana kokouksessa oli 82 osanottajaa, jotka edustivat 42 eri järjestöä. Uusi puolue päätettiin perustaa, kun kommunisteja lähellä olleet vasemmistososiaalidemokraatit jäivät vähemmistöön SDP:ssä. Jo aiemmin oli valittu väliaikainen puoluejohto, joka johti toimintaa perustavaan kokoukseen asti. Uuteen puolueeseen liittyi joukko SDP:n puoluejärjestöjä, jotka muodostivat sen perustason organisaation. Pääosa perustajista oli saanut jonkinlaisen tuomion osallisuudesta sisällissotaan. Suomen Kommunistisen Puolueen historia
SKP:n toimintastrategia muuttui jälleen 1930-luvun puolessavälissä, jolloin se alkoi noudattaa Kominternin linjan mukaista kansanrintamapolitiikkaa. Tämä tarkoitti yhteistyötä aiemmin ”sosiaalifasisteiksi” leimattujen sosiaalidemokraattien kanssa. Kommunisteja kehotettiin nyt liittymään SDP:n jäseniksi ja toimimaan sen riveissä pyrkien vaikuttamaan puolueen politiikkaan ja laajemman fasisminvastaisen rintaman luomiseksi. Kansanrintamaperiaate hyväksyttiin SKP:n 6. edustajakokouksessa syyskesällä 1935 ja puolue oli virallisesti sen takana sotien päättymiseen asti. Kommunistien vaikutusmahdollisuudet osoittautuivat kuitenkin rajallisiksi muun muassa monien vangitsemisten ja Neuvostoliiton sekasortoisen tilanteen takia. Moskovassa SKP:n johtajista oli lopulta 1938 toimintakykyisenä käytännössä ainoastaan Kuusinen, kun hänen tuellaan puolueen pääsihteeriksi valittu Arvo Tuominen kieltäytyi palaamasta Neuvostoliittoon majapaikastaan Tukholmasta. Sota-aikana Tuominen alkoi julkisesti kritisoida Neuvostoliittoa ja puoluettaan, jota tosin koki edustavansa pääsihteerin ominaisuudessa. ”Poika” Tuominen sai myöhemmin kommunistisessa liikkeessä antisankarin ja luopion roolin. Espanjan kommunistinen puolue
Espanjan kommunistinen puolue () on espanjalainen vuonna 1921 perustettu marxilainen puolue. Vuodesta 1986 lähtien puolue on ollut osa Yhdistynyttä vasemmistoa. Nykyinen pääsihteeri on José Luis Centella. Taistolaisuus
SKP:n oppositio syntyi 1960-luvun puolivälissä – vuosia ennen termin taistolaisuus keksimistä. Riitely alkoi, kun puolueelle valittiin uusi uudistusmielinen johto, jota syrjäytetyt ryhtyivät kritisoimaan. Arvostelu kohdistui sekä aatteellisiin että poliittisin kysymyksiin. Oppositio vastusti muun muassa marxismi-leninismin uusia tulkintoja, puolueensa hallituspolitiikkaa ja osallistumista keskitettyihin tuloratkaisuihin. Keskeisellä sijalla oli myös Neuvostoliiton ja sen kommunistisen puolueen puolustaminen. Riitely jatkui SKP:n sisällä, kunnes oppositio 1980-luvun puolivälissä erotettiin ja se muodosti Suomen Kommunistinen Puolue (yhtenäisyys) -puolueen. Suomen Työväenpuolueen perustava kokous
Suomen Työväenpuolueen perustava kokous pidettiin Turussa 17.–20. heinäkuuta 1899. Turun työväentalolle kokoontuneet työväenyhdistysten edustajat perustivat tuolloin Suomen Työväenpuolueen, eli nykyisen Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen edeltäjän. Yhdessä neljä vuotta myöhemmin järjestetyn Forssan kokouksen rinnalla sillä on käänteentekevä merkitys suomalaisen työväenliikkeen historiassa. Turun kokouksessa Suomen radikaali työväenluokka syrjäytti lopullisesti porvariston ja sivistyneistön työväenliikkeen johdosta. Se mahdollisti myös kohti sosialismia tapahtuneen aatteellisen siirtymisen. Laajoine organisaatioineen ja ohjelmineen Suomen Työväenpuolueesta tuli Suomen ensimmäinen nykyaikainen puoluejärjestö, joka edusti kokonaan uudenlaista laajoille kansankerroksille tarkoitettua puoluetyyppiä. Suomen Kommunistinen Puolue
Oltuaan paitsiossa 1940-luvun jälkeen kommunistit ja SKDL osallistuivat jälleen hallituksiin 1960-luvun puolivälistä alkaen. Samanaikaisesti SKP:n johtoa uudistettiin ja Aimo Aaltonen syrjäytettiin vuoden 1966 edustajakokouksessa. Uudistajat pyrkivät puheenjohtaja Aarne Saarisen johdolla modernisoimaan puoluetta, mutta he saivat vastaansa marxilais-leniniläistä oikeaoppisuutta korostaneen opposition, joka 1970-luvulla opittiin tuntemaan taistolaisina. SKP:n sisäiset riidat jatkuivat aina 1980-luvulle asti ja ne löivät leimansa puolueen politiikkaan. Oppositio erotettiin puolueesta vuosien 1985–1986 aikana, jonka jälkeen sen kannattajat perustivat Suomen Kommunistisen Puolueen (yhtenäisyys). SKP:n poliittinen toiminta lopetettiin vuonna 1990, kun puolue päätettiin yhdistää SKDL:n kanssa uuteen puolueeseen, Vasemmistoliittoon. Puolueen johtoelimet kokoontuivat kuitenkin vielä vuonna 1992, jolloin järjestö – 1980-luvun pörssikeinottelusta peräisin olleiden velkojen seurauksena – päätettiin hakea konkurssiin. Ukrainan kommunistinen puolue (KPU)
Neuvostoliiton lakattua olemasta Ukrainan korkein oikeus julisti Ukrainan itsenäiseksi valtioksi vuonna 1991. Se syytti vuodesta 1918 lähtien toiminutta Ukrainan kommunistista puoluetta vallankaappauksen suunnittelusta ja kielsi puolueen. Monet kielletyn puolueen jäsenet alkoivat toimia kaksi kuukautta myöhemmin perustetussa Sosialistisessa puolueessa. Vuonna 1993 kommunistipuolueiden toiminta laillistettiin. Uuden kommunistipuolueen perustamiskokous pidettiin Donetskissa. Puolue määritteli itsensä aiemman KPU:n perilliseksi. Puolueen puheenjohtajana aloitti Petro Symonenko, joka oli aiemmin toiminut neuvosto-KPU:n Donetskin aluekomitean toisena sihteerinä. Kullervo Manner
Kullervo Achilles Manner (12. lokakuuta 1880 Kokemäki – 15. tammikuuta 1939 Uhta-Petšora, Neuvostoliitto) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko. Hän oli eduskunnan puhemies 1917, Suomen sosialidemokraattisen puolueen puheenjohtaja 1917–1918, punaisen Suomen kansanvaltuuskunnan puheenjohtaja 1918 sekä Suomen kommunistisen puolueen perustajajäsen 1918 ja puheenjohtaja 1920–1935. Kommunistien liitto
Kommunistien liitto perustettiin 14. syyskuuta 2002. Aluksi yhdistys tunnettiin nimellä Kommunistit, mutta nimi vaihdettiin rekisteröimisen yhteydessä, inspiraatiota Karl Marxin ja Friedrich Engelsin ajoista ottaen. Uuden järjestön takana olivat Rauhan ja sosialismin puolesta – Kommunistisesta työväenpuolueesta (KTP) aiemmin samana vuonna erotetut jäsenet. Kiista KTP:ssa syntyi kun osa keskusneuvostosta halusi mennä mukaan uuteen ”oikeistolaisiakin” aineksia sisältäneeseen puolueeseen (Muutosvoimat Suomi, MVS). Hannu Harjun johtama enemmistö ei tällaisesta innostunut vaan erotti 23. maaliskuuta 2002 kaksi jäsentä ja toukokuussa koko KTP:n Helsingin piirijärjestön. Keskusneuvosto torjui uuden puolueen äänin 18-9. Lähteä saivat monet KTP:n konkarit kuten Työkansan Sanomien päätoimittaja Reijo Katajaranta, puoluesihteeri Heikki Männikkö ja vuoden 1994 presidenttiehdokas Pekka Tiainen. Suomen Kommunistinen Puolue (1996)
SKP on Demokraattisen sivistysliiton (DSL) jäsenjärjestö. Vuonna 1986 perustettu sivistysjärjestö toimii samassa osoitteessa kuin SKP ja se kokoaa yhteen puoluetta lähellä olevien järjestöjen opintotoimintaa. Suomen kommunistinen nuorisoliitto
Vuonna 1926 perustettiin Moskovaan SKP:n nuorisojaosto, jonka tehtävänä oli tukea SKNL:n työtä. Jaoston työhön osallistuivat mm. Toivo Antikainen, Pekka Paasonen, Hannes Mäkinen, Kaarlo Kosunen, Hertta Kuusinen, Inkeri Lehtinen, Eino Lehto ja Ville Honkanen. Suomen Kommunistinen Puolue
SKP ei perustanut omaa nuorisojärjestöä heti perustamisensa yhteydessä, vaan sen nuoret kannattajat toimivat itse puolueessa ja Kommunistisessa nuorisointernationaalissa (KNI). Venäjällä oleskelleet toimivat lisäksi puna-armeijassa ja Suomeen jääneet julkisessa Suomen sosialidemokraattisessa nuorisoliitossa (SSN), joka sisällissodan jälkeen valitsi kommunistit liittolaisikseen. SSN lakkautettiin 1923 ja sen toimintaa jatkoi Sosialistinen nuorisoliitto (SNL), joka koki saman kohtalon pari vuotta myöhemmin. Alkuvuodesta 1925 perustettiin Suomen kommunistinen nuorisoliitto (SKNL) SKP:n viralliseksi ja sille alisteiseksi nuorisojärjestöksi. SKNL toimi vuoteen 1936, jolloin se lakkautettiin ja jäseniä kehotettiin siirtymään SDP:n Työläisnuorisoliittoon (STL). Liberaalinen Kansanpuolue
Suomen ensimmäinen liberalismin nimissä esiintynyt puolue oli vuosina 1880–1885 toiminut ruotsinkielinen Liberaalinen puolue, jonka aktiiveista suurin osa siirtyi pian Ruotsalaiseen puolueeseen. LKP:n varhaisin edeltäjä oli 1890-luvulla Suomalaisesta puolueesta irtaututunut Nuorsuomalainen Puolue, joka oli varsin pitkälle aatteeltaan liberaali. Enemmistö Nuorsuomalainen Puolueen jäsenistä perusti vuonna 1918 Kansanpuolueen enemmistön ja vanhasuomalaisten pienen tasavaltalaissiiven kanssa Kansallisen Edistyspuolueen, joka toimi vuodet 1918–1951. Vuonna 1951 Edistyspuolueen toiminta lopetettiin ja sen enemmistö liittyi yhdessä Itsenäisen Keskiluokan kanssa Suomen Kansanpuolueeseen ja vähemmistö perusti Vapaamielisten Liiton, joka oli Liberal International -järjestön jäsen. Puolueet yhdistyivät 29. joulukuuta 1965 ja muodostivat Liberaalisen Kansanpuolueen. Suomen Kommunistinen Puolue (1996)
Demokraattinen naisverkosto on 24. syyskuuta 2005 perustettu maanlaajuinen yhteenliittymä, jonka toimintaan SKP:n naisjäsenet aktiivisesti osallistuvat. Verkostoa johtaa Kaija Kiessling. Myös muut puheenjohtajiston jäsenet ovat puolueen jäseniä. Suomen Kommunistinen Puolue (1996)
Elokuun 1993 puoluekonferenssissa SKP(y) esitti SKP:n toimintaa jatkavan edustajakokouksen koolle kutsumista. Kokous pidettiin marraskuussa 1994 ja edustajat päättivät uuden rekisteröidyn puolueen perustamisesta sekä hyväksyivät puolueella uuden ohjelman. Tästä kokouksesta lähtien yhtenäisyys-lisäystä ei enää käytetty. Joulukuussa 1995 uuden SKP:n hallussa olleet SKP:n piirijärjestöt esittivät Heljä Ketolan johtamalle SKP:n keskuskomitealle ylimääräisen edustajakokouksen pitämistä. Keskuskomitea vastusti esitystä ja asia vietiin oikeuteen, mutta Uudenmaan lääninhallitus päätti hyväksyä kokouksen pitämisen toukokuussa 1996. Korkein hallinto-oikeus vahvisti päätöksen ja edustajakokous pidettiin elokuussa. SKP:n enemmistöjohto lopetti taistelun puolueesta. Liberaalinen Kansanpuolue
LKP perustettiin vuonna 1965 yhdistämällä Suomen Kansanpuolue ja Vapaamielisten liitto. Se oli varsinkin 1970-luvulla mukana useissa hallituksissa ja vuosikymmenen lopulle saakka sen kannatus valtakunnallisissa vaaleissa pysyi melko tasaisesti noin viidessä prosentissa. LKP:llä oli kansanedustajia vuosina 1965–1983 sekä 1990–1995 ja 2003. Vuosina 1982–1986 LKP oli Keskustapuolueen jäsenjärjestönä. Palattuaan itsenäiseksi se kuitenkin jäi kääpiöpuolueeksi eikä onnistunut enää saavuttamaan entistä asemaansa. Puolue poistettiin puoluerekisteristä ensimmäisen kerran vuonna 1999 sen jäätyä ilman paikkoja kaksissa eduskuntavaaleissa, mutta se palasi rekisteriin kolmen vuoden kuluttua muutettuaan sitä ennen nimensä muotoon "Liberaalit ry". Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Liberaalit sai vain 0,1 % äänistä ja se poistettiin puoluerekisteristä toistamiseen. Keväällä 2011 Liberaalit ry päätti, että se ei enää pyri puoluerekisteriin, vaan muuttaa toimintansa ajatushautomoksi. Suomen Sosialidemokraattinen Puolue
Suomen Sosialidemokraattinen Puolue (lyhyemmin sosialidemokraatit, ruots. "Finlands Socialdemokratiska Parti", lyhenne SDP, puhekielessä monesti demarit; jäsenlyhenne "sd.") on yksi Suomen suurimmista puolueista. SDP perustettiin vuonna 1899 nimellä "Suomen Työväenpuolue". Sosialistiliitto
Kommunistinuoret perustettiin vuonna 1995, kun joukko Suomen demokraattisessa nuorisoliitossa toimineita irtautui järjestöstä. Eronneet vastustivat SDNL:n liittokokouksessa hyväksyttyä linjausta, jossa järjestön perustehtäväksi määriteltiin Vasemmistoliiton nuorisotoiminta. Kommunistinuoret teki alkuvuosinaan yhteistyötä ”uuden” Suomen kommunistisen puolueen kanssa. Järjestöä johtanut Juhani Lohikoski kuului kaksi kautta puolueen keskuskomiteaan. Varapuheenjohtaja Pia Kovin kuului SKP:n poliittiseen toimikuntaan. Kommunistinen Työväenpuolue – Rauhan ja Sosialismin puolesta
KTP on pitänyt etäisyyttä entisiin tovereihinsa, jotka toimivat aluksi osin yhteistyössä SKP:n kanssa. Syksyllä 2006 Kommunistien liitto liittolaisineen perusti Suomen Työväenpuolueen. Eduskuntavaaleissa 2007 KTP oli STP:n kanssa vaaliliitossa yhdessä vaalipiirissä ja kunnallisvaaleissa 2008 yhdessä kunnassa. Kreikan kommunistinen puolue
Kreikan kommunistinen puolue (, KKE) on kreikkalainen vuonna 1918 perustettu kommunistinen puolue. Italian kommunistinen puolue
Italian kommunistisen puolueen perustivat tammikuussa 1921 sosialistisesta puolueesta (PSI) irtautuneet vasemmistosiiven edustajat. Itsenäisen Suomen historia
Radikaaleimmat sosiaalidemokraatit pakenivat Venäjälle sisällissodan loppuvaiheessa ja perustivat siellä elokuussa 1918 Suomalaisen Kommunistisen Puolueen, joka ei saanut toimia laillisesti Suomessa. Niinpä SKP liittolaisineen perusti lailliseksi muodokseen Suomen Sosialistisen Työväenpuolueen, joka sai vuoden 1922 vaaleissa 27 paikkaa. Poliisi kuitenkin pidätti kaikki sen kansanedustajat maanpetoksesta syytettynä ja kielsi puolueen vuonna 1923. Kommunismin kasvun myötä järjestyi fasistinen Lapuan liike, joka 1929–1932 toimi kommunistisia sanomalehtiä vastaan, järjesti massamielenilmauksia ja terrorisoi yksittäisiä kansalaisia toimeenpanemalla muilutuksia. Kommunisteja estettiin osallistumasta 1930 vaaleihin ja kommunistien toiminta kaikissa muodoissaan kiellettiin. Kommunistilaeilla rajoitettiin paino-, yhdistymis- ja kokoontumisvapautta. Jukka Rahja
Jukka Rahja oli keskeinen henkilö Suomalaista kommunistista puoluetta perustettaessa elokuussa 1918. SKP:ta alettiin perustaa sen jälkeen kun suomalaisten sosiaalidemokraattien kokous hyväksyi äänin 76–16 Rahjan esittämät teesit, joissa vaadittiin 1. valmistautumista uuteen aseelliseen vallankumoukseen, 2. virheellisten näkemysten jyrkkää tuomitsemista, 3. rautaista työväen diktatuuria, 4. kaiken maan ja kapitalistisen omaisuuden pakkoluovuttamista sekä 5. kansainvälisen vallankumouksen edistämistä ja tukea neuvostovallalle Venäjällä. Teesejä arvostelivat varsinkin Suomen ammattiyhdistysliikkeessä toimineet, jotka äänestyksen hävittyään poistuivat pitämään omaa kokoustaan. Pekka Tiainen
Tiainen kiinnostui marxismista 1960-luvun lopussa Vietnamin sodan vastaisen liikehdinnän myötä. Yliopistoon mentyään hän liittyi Akateemiseen sosialistiseuraan ja hieman myöhemmin (1971) Suomen kommunistiseen puolueeseen, Viiskulman osastoon. Hän lukeutui SKP:n sisäiseen oppositioon eli taistolaisiin. Tiaisella oli luottamustehtäviä puolueen paikallis- ja piirijärjestöissä. Kun oppositio erotettiin puolueesta, Tiainen valittiin SKP:n järjestöjen keskuskomitean varajäseneksi keväällä 1986, mutta hän ei toiminut puolueessa. Vuonna 1988 Tiainen oli perustamassa Kommunistista työväenpuoluetta.