Milloin Joseph MacDonald aloitti ammattilais uransa?
Joey MacDonald
Joey MacDonald aloitti ammattilaisuransa kaudella 2001–2002, saatuaan NHL-tulokassopimuksen Detroit Red Wingsiltä, pelattuaan sitä ennen neljä kautta Kanadan juniorisarjoissa. Red Wings lähetti MacDonaldin kuitenkin farmin farmiin, eli yhteistyöseuraansa, Pohjois-Amerikan kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle ECHL-liigaan. MacDonald pelasi näin ensimmäisen ammattilaiskautensa ECHL:ssä pelanneessa Toledo Stormissa, 2001–2002. MacDonald torjui häntäpään joukkueen, Stormin maalilla ECHL:n runkosarjassa 38 ottelussa, hyvällä torjuntaprosentilla 92,2 % muttei onnistunut hyvistä otteistaan huolimatta auttamaan joukkuetta pudotuspeleihin.
Rory MacDonald
MacDonald otteli ensimmäisen ammattilaisottelunsa 15. lokakuuta 2005. Hän kohtasi Terry Thiaran Extreme Fighting Challenge 4 -tapahtumassa, jossa hän voitti ottelunsa kuristuksella ensimmäisessä erässä. Joey MacDonald
MacDonald pelasi näin ollen Marliesissa, kunnes kesken kauden hänet myytiin Anaheim Ducksiin vaihdossa seitsemännen kierroksen varausvuoroon. Kuitenkin, koska Ducksilla ei ollut vakituista farmijoukkuetta, MacDonald pelasi loppukauden edelleen Marliesissa, vaikka hänen oikeutensa olivat Anaheimilla. MacDonald ei pelannut Anaheimin paidassa yhtään ottelua, ja hänen sopimuksensa seuran kanssa päättyi kauden 2009–2010, loputtua. Joe Nathan
Joseph Michael Nathan (s. 22. marraskuuta 1974) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja, joka pelaa Texas Rangersin syöttäjänä. Nathan aloitti uransa polttajana high schoolissa, mutta siirtyi syöttäjäksi kun hänet valittiin Northwest Leaguessa pelanneeseen Salem-Keizer Volcanoesiin. Pelattuaan vuosia eri liigojen välillä, Nathan valittiin pelaamaan vuoden 2003 kausi San Francisco Giantsin apusyöttäjänä. Kauden päätyttyä hänet vaihdettiin Minnesota Twinsiin, missä Nathan sai paikan viimeistelijänä ("closer"). Jonathan Woodgate
Woodgate aloitti ammattilaisuransa vuonna 1998 Leeds Unitedissa, jota hän oli edustanut jo 13-vuotiaasta lähtien. Yhteensä 123 Leeds-ottelun jälkeen Newcastle United osti nuoren puolustajan 9 miljoonalla punnalla tammikuussa 2003. Newcastlessa Woodgatesta tuli nopeasti kannattajien suosikki, mutta loukkaantumisen takia hän pääsi pelaamaan kaudella 2003–2004 vain 35 ottelua. Rory MacDonald
MacDonald siirtyi ottelemaan UFC:hen 2010. Hän kohtasi ensimmäisen vastustajansa Mike Guymonin UFC Fight Night: Maynard vs. Diaz -tapahtumassa. MacDonald voitti ottelun käsilukolla ensimmäisessä erässä. Tammikuussa 2010 ilmoitettiin MacDonaldin kohtaavan Carlos Conditin myöhemmin kesäkuussa UFC 115 -tapahtumassa. MacDonaldin toinen UFC ottelu päättyi tappioon teknisellä tyrmäyksellä kolmannessa erässä. Kaksikon välinen ottelu huomioitiin illan ottelu -palkinnolla. MacDonald palasi takaisin huhtikuussa 2011, jolloin hän kohtasi Nate Diazin UFC 129 -tapahtumassa. MacDonald voitti ottelun tuomariäänin. Seuraavat kaksi ottelua hän voitti teknisellä tyrmäyksellä. Mike Pylen ensimmäisessä erässä ja Che Millsin toisessa erässä. MacDonald jatkoi voittokulkuaan myös B. J. Penniä ja Jake Ellenbergeriä vastaan, voitettuaan molemmat tuomariäänin. Viiden ottelun voittoputki kuitenkin loppui, kun hän hävisi Robbie Lawlerille marraskuussa 2013 UFC 167 -tapahtumassa hajaäänin. Bob MacMillan
New York Rangersin varaama MacMillan pelasi vuodet 1974–1975 Rangersissa ja tämän farmijoukkueessa AHL-liigassa Providence Redsissä. Kolme kautta 1975–1978 hän pelasi St. Louis Bluesissa siirtyen viimeisellä kaudella Atlanta Flamesiin, jossa hän pelasi vuoteen 1980 saakka. Flames muutti Calgaryyn ja MacMillan pelasi 1980–1982 Calgary Flamesissa. Hän lopetti NHL-uransa vuonna 1985 pelaten viimeiseksi Chicago Black Hawksissa. Uran jälkeen hän on toiminut Scouttina Calgary Flamesille aina näihin päiviin saakka. Andrew MacDonald
MacDonald pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 28. helmikuuta 2009, jolloin Islanders sai vastaansa Buffalo Sabresin, ja teki ensimmäisen NHL-maalinsa 17. joulukuuta 2009 ottelussa toista New Yorkin joukkuetta Rangersia vastaan. Kauden 2009–2010 aikana hän allekirjoitti Islandersin kanssa jatkosopimuksen, jonka kesto on neljä vuotta. Joey MacDonald
MacDonald pelasi kauden aikana NHL:ssä 15 ottelua torjuntaprosentilla 91,7 % ja alkukaudesta AHL:ssä 20 ottelua, prosentilla 89,4 %. Robert Joseph McManus
Robert Joseph McManus (s. 5. heinäkuuta 1951 Warwick) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Providencen hiippakuntaan 27. toukokuuta 1978 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Alleghenyn titulaaripiispaksi 1. joulukuuta 1998. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. helmikuuta 1999. Pääkonsekraattorina toimi Robert Edward Mulvee, jota avustivat Louis Edward Gelineau ja Kenneth Anthony Angell. Macintosh
Macintosh-projekti aloitettiin alkuvuodesta 1979 Jef Raskinin hahmotellessa uuden helppokäyttöisen ja edullisen tietokoneen suunnittelemista tavallisille kuluttajille. Lokakuussa 1979 Raskin sai Applen johdolta luvan työvoiman palkkaamiseen projektia varten, joskin projekti oli jatkuvan lakkauttamisuhan alla ja Raskin joutui pyytämään tiimille lisäaikaa Applen toimitusjohtajana toimineelta Mike Scottilta. Bill Atkinson, joka työskenteli Applen Lisa-projektissa, esitteli Raskinille Burrell Smithin, joka toimi laitteistoinsinöörin toimessa. Kolmikon lisäksi Macintosh-projekti työllisti suuren joukon laitteisto- ja ohjelmistokehittäjiä, projektin parissa vaikuttaneita ihmisiä olivat muun muassa Chris Espinosa, Joanna Hoffman, George Crow, Jerry Manock, Susan Kare ja Andy Hertzfeld. Colin Calderwood
Calderwood aloitti pelaajauransa Englannin alasarjoista. Hän pelasi vuosina 1982–1985 Mansfieldissä tasan sata ottelua kunnes Lou Macari osti hänet Swindoniin ennen kauden 1985/1986 alkua. Vasta 21-vuotias Calderwood nousi pian joukkueen kapteeniksi ja ajan myötä jonkinasteiseksi seuraikoniksi. Debyyttikautensa päätteeksi Swindonissa Calderwood pääsi juhlimaan nelosdivisioonan voittoa uudella piste-ennätyksellä ja nousua sarjaporrasta ylemmäs. Seuraavalla kaudella tahti ja Calderwoodin hyvät otteet vain kiihtyivät, kun hän kevään päätteeksi johdatti joukkueen saman tien toisiin peräkkäisiin nousujuhliin. Kakkosdivisioonassa Calderwood oli kuin itse varmuus Swindonin puolustuspäässä. Kolmen vuoden aikana hän oli poissa vain kolmestatoista sarjaottelusta. Mike Tyson
Edelliset 2 ottelua olivat osa yhdysvaltojen olympiakarsintoja 201 lbs painoluokassaMike Tyson otteli ensimmäisen ammattilaisottelunsa 6. maaliskuuta 1985 Albanyssa, New Yorkissa, jolloin hän kohtasi Hector Mercedesin. Hän voitti ottelun ensimmäisessä erässä. Tyson voitti kaikki vuonna 1985 käymänsä ottelut tyrmäysvoitoilla. Vuonna 1986 Tyson otteli 20 kertaa. Tysonin ensimmäinen televisioitu ottelu oli kehäraakki Jesse Fergusonia vastaan. Tyson mursi Fergusonin nenän kohokoukulla viidennessä erässä. Kuudennen erän lopussa tuomari keskeytti ottelun. Tyson voitti ensimmäisen nyrkkeilymestaruutensa ottelemalla Trevor Berbickin kanssa WBC:n mestaruudesta. Tysonilta kesti kaksi erää tulla 20-vuotiaana kaikkien aikojen nuorimmaksi raskaan sarjan maailmanmestariksi. Tysonin uran kehitystä on verrattu nuoreen Joe Louisiin. Alan McManus
Alan McManus aloitti ammattilaisuransa vuonna 1990 voitettuaan "Scottish Amateur Championship" -turnauksen. Jack’s Mannequin
Andrew McMahonin musiikkiura alkoi hyvin tunnetusta bändistä nimeltä Something Corporate. Vuonna 2003 hän kirjoitti laulun, joka ei hänen mielestään sopinut bändilleen, joten hän päätti aloittaa soolouran, josta myöhemmin tuli Jack's Mannequin. Hän aloitti uusien laulujen kirjoittamisen, eikä edes uskonut julkaisevansa niitä. Kuitenkin hän päätti tuottaa ja nauhoittaa biisit ja maksoi kaiken itse. Videoita kuvattiin biiseistä "Dark Blue" ja "The Mixed Tape". Joey MacDonald
Ennen kautta 2007–2008 MacDonald allekirjoitti sopimuksen New York Islandersin kanssa. Ensimmäisen kautensa MacDonald pelasi pääosin AHL:ssä, Bridgeport Sound Tigersin riveissä, jossa hän torjui 38 ottelussa. Islandersin NHL-joukkueessa MacDonald pelasi kauden aikana kaksi ottelua. AHL-otteluiden torjuntaprosentti oli 90,9 % ja NHL-otteluista 91,8 %. Joseph McCarthy
Jo sodan aikana McCarthy kiinnostui republikaanipuolueesta ja kampanjoi vielä merivoimissa palvellessaan republikaanien esivaalissa päästäkseen Wisconsinin osavaltion senaattoriehdokkaaksi 1944. Hän hävisi selvästi. Sotilasuransa päätyttyä hän aloitti sodan jälkeen paljon paremmin organisoidun kampanjan nuorempaa Robert La Follettea vastaan ja voitti hänet täpärästi republikaanien esivaaleissa 1946. Varsinainen vaalikampanja osoittautui helpoksi silloin republikaanivaltaisessa Wisconsinin osavaltiossa, ja McCarthy sai kaksi kertaa enemmän ääniä kuin demokraattien Howard MacMurray. McCarthyn ensimmäinen senaattorikausi alkoi 1947. José Aldo
Aldo aloitti uransa elokuussa 2004 kotimaassaan Brasiliassa EcoFight 1 -tapahtumassa. Hän tyrmäsi vastustajansa, myös ensi kertaa otelleen Mario Bigolan, 18 sekunnissa potkulla päähän. Ottelu jäi Bigolan ammattilaisuran ainoaksi. Debyyttinsä jälkeen Aldo voitti 6 ottelua vuosina 2004-2005. Hän otteli lukuisissa eri promootioissa Brasiliassa, mm. Shootossa ja matkusti lisäksi kahdesti Iso-Britanniaan. Phil Taylor (darts)
Vaatimattomissa oloissa varttunut Taylor aloitti dartsin pelaamisen melko myöhään, 1980-luvun puolivälissä eli noin 26-vuotiaana. Joka tapauksessa Taylorin asuinalueelle pubin nimeltä The Crafty Cockney perustanut moninkertainen maailmanmestari Eric Bristow uskoi häneen niin, että motivoinnin lisäksi lainasi hänelle vuonna 1988 harjoitteluun ja kilpailemiseen 10 000 puntaa, jotka Taylor maksoi ensimmäisistä palkintorahoistaan takaisin. Motivointi oli ajoittain tylyä, mutta tuotti kuitenkin tulosta. Jo vuonna 1990 Taylor pääsi pelaamaan MM-turnaukseen (silloinen BDO:n Embassy) ja voitti finaalissa Bristowin erin 6–1. 1992 Taylor menetti mestaruutensa Dennis Priestleylle, voittaen sen takaisin seuraavan vuonna 1993. Tämä oli viimeinen yhdistetty mestaruus, jonka jälkeen Taylor lähti 15 muun huippupelaajan kanssa BDO:sta ja perusti uuden liiton, "World Darts Councilin" (myöhemmin PDC). Robert Donat
Hän aloitti elokuvauransa 1930-luvun alussa. Hänen tunnetuimpia elokuvia ovat mm. "" (1933), "39 askelta" (1935), "Kummitus muuttaa länteen" (1935) ja "Hyvästi, Mr. Chips" (1939), josta hän sai parhaan miespääosan Oscarin. Hän on saanut urastaan tähden Hollywood Walk of Famelle. Joel McKinnon Miller
Joel McKinnon Miller opiskeli oopperaa ja teatteria Minnesotan yliopistossa ja alkoi sen jälkeen näytellä teatterissa. Hän sai ensimmäisen televisioroolinsa vuonna 1991 sarjasta "Murphy Brown". Norm Macdonald
Norman Macdonald (s. 17. lokakuuta 1959, Quebec) on kanadalainen näyttelijä ja koomikko. Hänet tunnetaan parhaiten uutisankkurin roolistaan sketsisarja Saturday Night Livessä vuosina 1993 - 1998. Tämän jälkeen Macdonald on esittänyt pääosaa tilannekomediasarjassaan "Norm Show" ja esiintynyt useissa elokuvissa. Chick Corea
Ammattiura alkoi 1960-luvulla trumpetisti Blue Mitchellin sekä latinomusiikin suurten nimien kuten Willie Bobon ja Mongo Santamarian yhtyeissä. Corean ensimmäinen soololevy, "Tones for Joan's Bones", ilmestyi vuonna 1966, ja se sisälsi tuolle ajalle ominaista hard bopiksi kutsuttua jazzia. Lopullinen läpimurto tapahtui levyllä "Now He Sings, Now He Sobs" (1968), jossa hän soittaa basisti Miroslav Vitoušin ja rumpali Roy Haynesin kanssa. Kyseistä levyä pidetään edelleen jazzin tärkeimpiin pianotrio-levytyksiin kuuluvana. Corea soitti 1960-luvun lopussa Miles Davisin kuuluisimmilla fuusiolevyillä "In a Silent Way" ja "Bitches Brew" sähköpianoa, ja perusti sen jälkeen basisti Dave Hollandin kanssa avant-garde jazzia soittaneen yhtyeen nimeltä "Circle". 1970-luvun alussa Corea kuitenkin viehättyi skientologiasta, josta tuli hänen uskontonsa. Kääntymyksensä seurauksena Corea sanoi halunneensa ”kommunikoida” ihmisten kanssa eli tehdä suositumpaa musiikkia. Tämän seurauksena hän jätti avantgarde-jazzin ja perusti fuusioyhtyeen nimeltä Return to Forever. Jon Jones
Jones aloitti ammattilaisuransa toukokuussa 2008 ja voitti kolmessa kuukaudessa kuusi ottelua. Näistä viimeisessä hän voitti USKBA:n mestaruuden Moyses Gabilta teknisellä tyrmäyksellä Battle Cage Xtreme -tapahtumassa. Colin McDonald
McDonald pelasi uransa alussa kaksi kautta EJHL:n New England Jr. Coyotesissa. Kaudeksi 2003–2004 hän siirtyi NCAA:n Providence Collegeen, jota edusti neljä kautta. Kaudet 2007–2010 McDonald pelasi AHL-seura Springfield Falconsissa lukuun ottamatta kolmea ECHL-ottelua Stockton Thunderissa kaudella 2008–2009 ja kahta NHL-ottelua Edmonton Oilersissa kaudella 2009–2010. Hän debytoi NHL:ssä 27. marraskuuta 2009 San Jose Sharksia vastaan ja teki ensimmäisen NHL-maalinsa seuraavana päivänä Vancouver Canucksia vastaan. Donald McDermott
Donald Joseph ”Don” McDermott (s. 7. joulukuuta 1929 Bronx, New York) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt pikaluistelija ja olympiamitalisti. Larry Donald
Larry "The Legend" Donald siirtyi ammattilaiseksi 3. tammikuuta 1993. Ensimmäisessä ottelussaan hän voitti teknisellä tyrmäyksellä Craig Brinsonin. Vuonna 1994 hän voitti siihen asti voittamattoman Jeremy Williamsin sekä Bert Cooperin. Ensimmäisen tappionsa hän kärsi joulukuussa 1994 Riddick Bowelle. Vuonna 1997 Donald onnistui voittamaan entisen maailmanmestarin Tim Witherspoonin, mutta monta vuotta matalaa profiilia nyrkkeilyssä pitänyt promoottori Don King moitti hänen ottelutyyliään. Joseph McFadden
McFaddenin draamaopettaja Camille Skilling näki hänessä potentiaalia ja näyttelijäntaitoja ja sai hankittua hänelle pienen roolin skotlantilaisessa televisiosarjassa "Taggart". 2007 McFadden aloitti Joe Masonin roolissa Aidensfieldin uutena kyläpoliisina "Sydämen asialla" -sarjan 17. tuotantokaudella. Vuosina 2014–2017 hän näytteli "Holby Cityn sairaalassa". J. E. H. MacDonald
James Edward Hervey MacDonald (12. toukokuuta 1873 Durham – 26. marraskuuta 1932 Toronto) oli kanadalainen taidemaalari, joka kuului Group of Seven -taiteilijaryhmittymään, jota oli mukana perustamassa. Hänen opettajiensa joukossa oli William Cruikshank. Kuvataiteen luomisen ohella hän muun muassa kirjoitti runoutta ja opetti Ontario College of Artissa. Hänen suosikkikirjailijoihinsa lukeutui Henry David Thoreau, jonka mukaan hän nimesi poikansa, kuvittaja Thoreau MacDonaldin. Joseph Francis Maguire
Joseph Francis Maguire (4. syyskuuta 1919 Boston – 23. marraskuuta 2014) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Bostonin arkkihiippakuntaan 29. kesäkuuta 1945. Hänet nimitettiin sen vihkipiispaksi ja Mactarisin titulaaripiispaksi 1. joulukuuta 1971. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. helmikuuta 1972. Pääkonsekraattorina toimi Humberto Sousa Medeiros, jota avustivat Jeremiah Francis Minihan ja Thomas Joseph Riley. Erland Josephson
Kirjailijanuransa Josephson aloitti runoilijana 1940-luvun puolivälissä. Hän kirjoitti myös muun muassa romaaneja, novellikokoelmia, näytelmiä ja elokuvakäsikirjoituksia. Hänen useista kirjailijana saavuttamistaan palkinnoista mainittakoon Svenska Dagbladetin kirjallisuuspalkinto vuodelta 1957. Diego Maradona
Maradona aloitti uransa Argentinos Juniorsissa liittymällä 9-vuotiaana heidän junioriseuraansa. Ensimmäisen ottelun Argentiinan pääsarjassa hän pelasi 16-vuotiaana. Vuonna 1981 Maradona siirtyi Boca Juniorsiin ja saavutti siellä yhden mestaruuden. Hän oli Argentiinassa viidesti paras maalintekijä. 1982 Maradona siirtyi maailmanennätyssummalla FC Barcelonaan, jossa saavutti Copa del Reyn ja Cup-voittajien cupin voitot. Barcelonasta Maradona siirtyi Italiaan SSC Napoliin. Siellä hän saavutti kaksi Italian mestaruutta sekä UEFA Cupin voiton. Vuonna 1990 Maradona jäi doping-testeissä kiinni kokaiinista ja joutui 15 kuukaudeksi kilpailukieltoon. Kilpailukiellon jälkeen Maradona siirtyi Sevillaan. Hän pelasi siellä yhden kauden, jonka jälkeen siirtyi takaisin Argentiinaan Newell's Old Boysiin. Hän jäi kiinni uudestaan dopingtesteissä, tällä kertaa efedriinistä, ja joutui jälleen 15 kuukaudeksi kilpailukieltoon. Kiellon jälkeen hän palasi vielä Boca Juniorsiin, kunnes 1997 lopetti ammattilaisuransa. Nathan MacKinnon
MacKinnon pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 2. lokakuuta 2013 Anaheim Ducksia vastaan tehden kaksi syötöpistettä. Hänestä tuli nuorin kaksi pistettä tehnyt pelaaja sitten vuoden 1944. Colorado voitti ottelun lopulta 6–1 ja MacKinnon valittiin ottelun kolmostähdeksi. Ensimmäisen NHL-maalinsa MacKinnon teki 12. lokakuuta 2013 ottelussa Washington Capitalsia vastaan. Matthew Macfadyen
David Matthew Macfadyen (s. 17. lokakuuta 1974 Great Yarmouth, Norfolk, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hän on ollut SAG-palkintoehdokkaana. Macfadyen tuli tunnetuksi roolistaan elokuvassa "Soturit" (1998). Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "Enigma" (2001), "In My Father's Den" (2004), "Ylpeys ja ennakkoluulo" (2005), "Arvoituksia arkussa" (2007), "Charlien salattu elämä" (2007), "Frost/Nixon" (2008) ja "Robin Hood" (2010). Jack Nicklaus
Nicklaus voitti ensimmäisen ammattilaispalkintonsa tammikuussa 1962 sijoituttuaan Los Angeles Openissa 50:nneksi. Ensimmäisen ammattilaisvoittonsa hän otti samana vuonna US Openissa. Vuoden 1962 lopussa Nicklaus oli jo PGA:n rahalistan kolmannella sijalla. Vuonna 1963 Nicklaus oli saman rahalistan kakkonen ja vuosien 1964–1977 aikana kahdeksan kertaa ykkösenä. James David Macdonald
Macdonald muutti Brisbaneen Australiaan 1968, missä hän kirjoitti teoksen "Birds of Australia: A Summary of Information", jonka hän omisti Harold Hallille, ja joka julkaistiin vuonna 1974 Canberrassa järjestetyn Kansainvälisen lintutieteen kongressin alla. 1969 Macdonald oli perustamassa Queenslandin lintutieteellistä yhdistystä, ja toimi sen puheenjohtajana. Hänen 1938 vihitty puolisonsa oli tohtori Elizabeth Clark Fraser. Jack McInerney
Valmistuttuaan high schoolista McInerney teki Generation Adidas -sopimuksen ammattilaisliiga Major League Soccerin kanssa, minkä jälkeen liigan tulokasjoukkue Philadelphia Union varasi hänet vuoden 2010 MLS SuperDraft -varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella numerolla seitsemän. Ammattilaisdebyyttinsä hän teki kauden 2010 avausottelussa 25. maaliskuuta Seattle Soundersiä vastaan. Donald MacKenzie
Donald MacKenzie (5. lokakuuta 1879 – ?) oli kanadalainen soutaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1904 kesäolympialaisissa Saint Louisissa ja kuului siellä kahdeksikossa hopeaa saaneeseen Toronto Argonauts -joukkueeseen. Kevin McBride
Ennen ammattilaiseksi ryhtymistään hän otteli amatöörinä. Amatööriura huipentui vuonna 1992 Barcelonan olympialaisiin, joissa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella. Comins Mansfield
Mansfield toimi tehtäväshakillisena esikuvana sittemmin postuumisti laadinnan suurmestarin arvon saaneelle Norman McLeodille (1927-1991), joka aloitti oman laadintauransa Mansfieldin innoittamana. Jeff Ulmer
Ulmer pelasi kauden 1994–1995 SJHL-joukkue Notre Dame Houndsissa, jonka jälkeen hän kävi vuodet 1995–1999 Notre Damen yliopistoa. Ulmer voitti siellä WCHA:n ja koko NCAA:n mestaruuden vuonna 1997. Kaudella 1999–2000 hän pelasi Kanadan maajoukkueen mukana, kunnes liittyi maaliskuussa 2000 IHL-joukkue Houston Aerosin vahvuuteen. Kaudeksi 2000–2001 Ulmer siirtyi vapaana agenttina New York Rangersin organisaatioon. Hän pelasi kauden pääosin sen farmijoukkue Hartford Wolf Packissa, AHL:ssä, mutta sai tililleen myös 21 NHL-ottelua, joissa syntyi kolme maalia. Ulmer teki NHL-debyyttinsä 31. tammikuuta 2001 Montréal Canadiensia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 17.45 minuuttia. NHL-uransa avausmaalin Ulmer teki seuraavassa ottelussaan 6. helmikuuta 2001 Buffalo Sabresia vastaan. James Donald
James Robert MacGeorge Donald (18. toukokuuta 1917, Aberdeen, Aberdeenshire, Skotlanti – 3. elokuuta 1993, West Tytherley, Wiltshire, Englanti) oli skotlantilainen näyttelijä. Hänen näyttelijän uransa alkoi vuonna 1939. Hänet tunnetaan elokuvista "Hän rakasti elämää" (1956), "Muukalaiset valovuosien takaa" (1957), "Kwai-joen silta" (1957) ja "Suuri pakoretki" (1963). Hänet tunnetaan myös tv-sarjasta "Hallmark Hall of Fame".James Donald oli naimisissa Ann Donaldin kanssa, heillä on yksi lapsi. Tom McNeeley
Thomas ”Tom” McNeeley Jr (27. helmikuuta 1937 Arlington, Massachusetts – 25. lokakuuta 2011) oli raskaansarjan nyrkkeilijä 1950- ja 1960-luvulla. Nuorena McNeeley pelasi jalkapalloa Michiganin yliopistossa. McNeeley debytoi Norwood Stockar -areenalla 17. heinäkuuta 1958. Muutaman vuoden päästä 4. joulukuuta 1961 hän otteli uransa kuuluisimman kamppailun Floyd Pattersonia vastaan raskaansarjan maailmanmestaruudesta, mutta hävisi käytyään peräti 11 kertaa lattiassa. Kenneth MacMillan
MacMillan oli lahjakas tanssija, mutta parhaiten hänet tunnetaan koreogafioistaan erityisesti Royal Ballet'n kanssa. Hän teki koreogafioita myös American Ballet Theatrelle (1956–1957) ja Deutsche Operille (1966–1969). Hänestä tuli Royal Ballet'n taiteellinen johtaja Frederick Ashtonin jälkeen vuonna 1970 ja hän erosi seitsemän vuoden jälkeen yrittettyään löytää tasapainon balettien luomisen ja johtajan tehtävien vaatimusten välillä. MacMillan jatkoi kuitenkin Royal Ballet'n pääkoreografina aina kuolemaansa asti vuonna 1992. Joseph McManners
Hänen debyyttialbuminsa "In Dreams" julkaistiin 5. joulukuuta 2006 ja se oli ehdolla Englannissa vuoden 2006 parhaaksi klassiseksi albumiksi. Phil O’Donnell
Bellshillissä syntynyt O’Donnell aloitti pelaajauransa paikallisessa Motherwell FC:ssä, jonka edustusjoukkueen riveissä hän debytoi kaudella 1990–91. Kyseisen kauden päätteeksi O’Donnell juhli kanssapelaajiensa kanssa Skotlannin cupin voittoa, kun Dundee United kaatui finaalissa numeroin 4–3. 19-vuotias O’Donnell teki joukkueensa toisen maalin. Cupin voiton johdosta Motherwell selvisi Euroopan kentille. O’Donnellista tuli seuraavalla kaudella nuorin eurokentillä Motherwellin paidassa pelannut pelaaja. Britannian ammattilaisjalkapalloilijoiden liitto (PFA) valitsi O’Donnellin Skotlannin vuoden nuoreksi pelaajaksi vuosina 1992 ja 1994. Skotlannin maajoukkueessa keskikenttäpelaaja pelasi yhden ottelun, Sveitsiä vastaan. Syyskuussa 1994 Skotlannin jätteihin kuuluva Celtic osti O’Donnellin Motherwellin ennätysmyyntihinnalla 1,75 miljoonalla punnalla. Bob Montgomery
Montgomery aloitti ammattilaisuransa vuonna 1938 ja voitti 23 ensimmäistä otteluaan, jotka kaikki käytiin Philadelphiassa ja Atlantic Cityssä. Hän otteli neljä ottelua Beau Jackia vastaan 1940-luvulla. Ensimmäisen kerran miehet kohtasivat 21. toukokuuta 1943 NYSAC:n kevytsarjan 15-eräisessä maailmanmestaruusottelussa. Montgomery voitti ottelun kaikin tuomariäänin. Samana vuonna 19. marraskuuta hän kuitenkin hävisi tittelin takaisin Jackille. Voitettuaan Ike Williamsin ja hävittyään Bummy Davisille Montgomery eteni jälleen mestaruusotteluun Jackia vastaan 3. maaliskuuta vuonna 1944 ja voitti. Neljännen kerran miehet kohtasivat New Yorkin Madison Square Gardenissa 15 822 katsojan edessä ottelussa, jossa mestaruus ei ollut panoksena. 10-eräisen ottelun Montgomery hävisi. Pian ottelun jälkeen molemmat joutuivat armeijaan. Jay McClement
McClement sai NHL-varauksen, kun St. Louis Blues varasi hänet 57. vuorolla toisella kierroksella. Hän teki ammattilaisdebyyttinsä keväällä 2003, jolloin hän pelasi yhden AHL-pudotuspeliottelun Bluesin silloisessa farmiseurassa Worcester IceCatsissä. Kaudet 2003–2004 ja 2004–2005 hän pelasi kokonaan AHL:ssä ja oli jälkimmäisellä IceCatsin paras pistemies tehtyään 51 tehopistettä, 17 maalia ja 34 syöttöpistettä, 79:ssä runkosarjaottelussa. Andrew P. MacDonald
MacDonaldin kustantajat ovat New Art Music Editions Winnipegissä ja Vierdreiunddreissig Musikverlag Münchenissä. MacDonald toimi Kanadan säveltäjäliiton varapuheenjohtajana vuosina 1993–97. Hän on lisäksi esiintynyt konserttikitaristina ja opettanut Bishop's Universityssa (Québec) sävellyksen ja teorian professorina. Lou Macari
Macari aloitti peliuransa Celticissä 1966 josta siirtyi 1973 Manchester Unitediin. Macari pelasi Manchesterissä aina vuoteen 1984 saakka esiintyen 404 ottelussa tehden 97 maalia. Skotlannin jalkapallomaajoukkueessa Macari pelasi 24 ottelua vuosina 1972–1978.
Peliuransa jälkeen Macari siirtyi valmentajaksi. Hän aloitti 1984 Swindon Townin päävalmentajana. Macarin johdolla Swindon voitti nelosdivisoonan 1986 ja kolmosdivisioonan pudotuspelit 1987 ja nousi kakkosdivisioonaan.
Macari lähti Swindonista West Hamiin 1990 ja sieltä 1991 Birmingham Cityyn kautta Stoke Cityyn. Macari voitti kakkosdivisoonan Stokessa 1993 jonka jälkeen hän siirtyi Skotlantiin Celticin päävalmentajaksi. Pesti glasgowlaisseurassa jäi lyhyeksi ja 1994 Macari palasi Stoken päävalmentajaksi. Hän lähti seurasta 1997 ja kolmen vuoden tauon jälkeen palasi 2000 valmentajaksi Huddersfield Towniin.
Vuonna 2002 Macari jätti Huddersfieldin. Joseph Neil MacNeil
Joseph Neil MacNeil (15. huhtikuuta 1924 Sydney, Nova Scotia – 11. helmikuuta 2018) oli kanadalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Antigonishin hiippakuntaan 23. toukokuuta 1948 ja nimitettiin Saint John, New Brunswickin hiippakunnan johtoon 9. huhtikuuta 1969. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi William Edward Power, jota avustivat James Martin Hayes ja Alfred Bertram Leverman. Inchcape
Vuonna 1847 brittiläiset William Mackinnon ja Robert Mackenzie perustivat Mackinnon Mackenzie Companyn (MMC) Intian Kalkuttaan. Vuosikymmentä myöhemmin Mackinnon perusti Calcutta and Burma Steam Navigation Companyn kuljettamaan alueen postia. Vuonna 1862 näistä muodostettu British India Steam Navigation Company listautui Lontoon pörssiin. Kolmanneksi partneriksi tuli 1874 James Lyle MacKay, ja vuonna 1914 hän oli MMC:n ainoa elossa oleva osakas. Kuningas Yrjö V nimitti hänet pääriksi siirtomaa-ansioistaan nimellä Inchcape of Strathnaverin paroni. Hänestä tuli sittemmin varakreivi ja lopulta vuonna 1929 ensimmäinen Inchcapen jaarli. Joey MacDonald
Kauden 2010–2011 jälkeen, keväällä 2011 MacDonald allekirjoitti Red Wingsin kanssa uuden, kaksivuotisen sopimuksen. MacDonald päätti jäädä Detroitiin, vaikka sai tarjouksen myös KHL-joukkue Lokomotiv Jaroslavlilta. Tämä päätös pelasti MacDonaldin hengen, sillä syyskuussa 2011 Lokomotivin joukkuetta Minskiin kuljettanut lentokone putosi maahan kesken lennon ja joukkueen pelaajat sekä valmennusjohto kuolivat turmassa. Jack McLeod
Jack McLeod (s. 30. huhtikuuta 1930, Regina, Saskatchewan, Kanada) on entinen jääkiekkoilija. Hän valmensi Kanadaa talviolympialaisissa 1968, joissa joukkue sai pronssia. Ammattilaispelaajana hän edusti the National Hockey Leaguen seuraa New York Rangers. Hänet kutsuttiin International Ice Hockey Federation Hall of Fameen 1999. Ramsay MacDonald
Lontoossa työskennellessään MacDonald opiskeli iltakoulussa ja omatoimisesti luonnontieteitä, taloutta ja sosiaalisia asioita. Vuonna 1894 hän liittyi "Independent Labour Partyyn", joka oli yksi ensimmäisistä Britannian sosialistipuolueista. Hän asettui ehdokkaaksi parlamenttiin 1895 ja 1900. Samana vuonna hänestä tuli työväenpuolueen edeltäjän Labour Representation Committeen sihteeri. ILP ei ollut marxistinen puolue, mutta se oli sosialistisempi kuin työväenpuolue, ja sen jäsenet muodostivat monia vuosia oman ryhmänsä työväenpuolueen sisällä. Jason McAteer
McAteer aloitti ammattilaisuransa Bolton Wanderersissa, jota hän edusti vuodet 1992-1995. McAteerin aloittaessa seurassa joukkue pelasi kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla, mutta McAteerin lähtiessä seurasta se pelasi Valioliigassa. Otteluita McAteerille kertyi Boltonissa 114 ja maaleja kahdeksan. Joey MacDonald
MacDonald aloitti kauden 2013–2014 taistelemalla Flamesin ykkösvahdin paikasta kahden uuden hankinnan sveitsiläisen Reto Berran ja suomalaisen Karri Rämön kanssa, Flamesin harjoitusleirillä syys- lokakuussa 2013. Lopulta Flamesin NHL-kokoonpanoon valittiin MacDonald sekä Rämö. Ennakkoasetelmana oli että Rämö olisi ykkösvahti, ja MacDonald kakkonen. Rämö pelasi Flamesin maalilla kauden avauspelin, jonka Calgary hävisi. MacDonald sai tilaisuuden seuraavassa ottelussa, josta hän torjui voiton. MacDonald pelasi Flamesin maalilla myös kaksi seuraavaa ottelua, joista torjui voiton ja riisti näin seuran ykkösmaalivahdin paikan itselleen. Rod Stewart
Stewart aloitti laulajanuransa vuonna 1964 levyttämällä blues-standardin ”Good Morning Little Schoolgirl”. Sen jälkeen hän palasi Lontooseen ja ryhtyi esiintymään R&B-yhtyeissä kuten Long John Baldryn Hooche Coochie Men, Steampacket ja Shotgun Express. Mainetta Stewart alkoi saavuttaa The Jeff Beck Groupissa. Yhtye julkaisi kaksi hyvin myynyttä albumia ennen hajoamistaan syksyllä 1969. Stewartia pyydettiin sitten yhdysvaltalaiseen rockyhtyeeseen nimeltä Cactus, mutta sen sijaan Stewart ja Jeff Beck Groupin basisti Ron Wood liittyivät The Small Faces -yhtyeeseen, joka vaihtoi pian nimekseen Faces. Marc Rosset
Rosset aloitti ammattilaisuransa vuonna 1988 ja voitti ensimmäisen turnauksensa seuraavana vuonna. Parhaimmillaan hän oli miesten kaksinpelin atp-rankingissa sijalla 9 vuonna 1995. Hän lopetti ammattilaisuransa vuonna 2005. Roger Federer on nimennyt maanmiehensä Rossetin yhdeksi suurimmista innoittajistaan. Joseph Musonda
Joseph Musonda (s. 1977) on sambialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Musonda edusti Sambian jalkapallomaajoukkuetta vuosina 2002–2014. Hän on pelannut 108 maaottelua Sambian jalkapallomaajoukkueessa. Musonda aloitti seurajoukkueuransa vuonna 1995 ja pelaa tällä hetkellä sambialaisessa Nkanassa. Joe Kocur
Kocur pelasi ennen ammattilaisuraansa Yorkton Terriersissä juniorisarja SJHL:ssä ja Saskatoon Bladesissä juniorisarja WHL:ssä. Detroit Red Wings varasi hänet NHL:ään numerolla 88 viidennellä kierroksella. Hänen ammattilaisuransa alkoi Red Wingsin silloisessa farmijoukkueessa Adirondack Red Wingsissä AHL:ssä. Sam Langford
Langford syntyi Kanadassa ja aloitti ammattilaisuransa nyrkkeilijänä 19-vuotiaana vuonna 1902 tyrmäysvoitolla Jack McVickeristä Bostonissa. Hänen osakkeensa lähtivät nopeasti nousuun; vuonna 1903 hän voitti Joe Gansin ja otteli vuonna 1904 ratkaisemattomana päättyneen ottelun Joe Walcottia vastaan. Vuonna 1906 Langford kohtasi tulevan raskaansarjan maailmanmestarin Jack Johnsonin, jolle hän hävisi 15-eräisessä kamppailussa. Mestaruuden voitettuaan Johnson kieltäytyi puolustamasta mestaruuttaan Langfordia vastaan. Joseph Crescent McKinney
Joseph Crescent McKinney (10. syyskuuta 1928 Grand Rapids – 9. kesäkuuta 2010) oli Michiganin osavaltiossa toiminut yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Grand Rapidsin hiippakuntaan Pietro Fumasoni Biondi 20. joulukuuta 1953. Hänet nimitettiin Grand Rapidsin vihkipiispaksi sekä Leontiumin titulaaripiispaksi 24. heinäkuuta 1968, ja piispaksi vihkiminen seurasi 26. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Francis Dearden, jota avustivat Allen James Babcock ja Charles Alexander K. Salatka. Ballard MacDonald
Ballard MacDonald (15. lokakuuta 1882 – 17. marraskuuta 1935) oli yhdysvaltalainen sanoittaja. Hän oli kotoisin Portlandista ja opiskeli Princetonin yliopistossa. Musiikkiuransa hän aloitti vaudeville-esitysten sanoittajana ja myöhemmin siirtyi Broadwaylle. MacDonald kirjoitti uransa aikana myös musiikkia useisiin Hollywood-elokuviin. Hänen tunnetuimpiin sanoituksiinsa kuuluvat George Gershwinin säveltämä ”Somebody Loves Me”, James F. Hanleyn ”Indiana” sekä Ohion osavaltion tunnuslaulu ”Beautiful Ohio”. George Foreman
Foreman aloitti ammattilaisuransa pian olympiavoittonsa jälkeen ja kohosi raskaansarjan maailmanmestariksi vuonna 1973 voitettuaan Joe Frazierin "Sunshine Showdown" -nimellä tunnetussa kamppailussa toisessa erässä teknisellä tyrmäyksellä. Hän puolusti mestaruuttaan kahdesti, ennen kuin menetti sen Muhammad Alille vuonna 1974 kuuluisassa "Rumble in the Jungle" -nimisessä ottelussa. Hän otteli tämän jälkeen vain muutaman kerran ja kärsi uransa toisen tappion Jimmy Youngille, ennen kuin lopetti uransa vuonna 1977. Foreman teki yllättäen paluun vuonna 1987, kymmenen vuotta viimeisimmän ottelunsa jälkeen, ja 1994 hän voitti toisen maailmanmestaruutensa tyrmättyään WBA:n ja IBF:n maailmanmestarin Michael Moorerin. Hän oli silloin 45-vuotias, joten samalla hänestä tuli kaikkien aikojen vanhin raskaansarjan maailmanmestari. Sen jälkeen hän puolusti mestaruuttaan muutamia kertoja, kunnes lopetti uransa toisen kerran vuonna 1997, kun hän oli kärsinyt tappion Shannon Briggsille puolustaessaan WBU:n maailmanmestaruutta. Evander Holyfield
Ensimmäisen ammattilaisten maailmanmestaruutensa hän voitti raskaassa keskisarjassa vuonna 1986 kukistamalla härkämäisen Dwight Braxtonin äärimmäisen tasaväkisessä ja täydet 15 erää kestäneessä kamppailussa. Asiantuntijoiden mukaan tuo ottelu oli vuoden parhaita. Holyfield puolusti titteliään neljä kertaa ennen siirtymistään raskaaseen sarjaan, jossa hän kohosi kiistattomaksi mestariksi tyrmäämällä James Douglasin. Tämä oli Holyfieldin lopullinen läpimurto nyrkkeilyväen tietoisuuteen. Hän puolusti mestaruuttaan Bert Cooperia, Larry Holmesia ja George Foremania vastaan ennen kuin menetti sen Riddick Bowelle 12 erän pistetappiolla vuonna 1992. Bowe osasi kookkaampana estää Holyfieldia käyttämästä taitojaan ja iski hänet kanveesiin 11. erässä. Uusintaottelussa vuonna 1993 Holyfield otteli eri taktiikalla eikä lähtenyt iskujenvaihtoon vahvemman Bowen kanssa. Sen sijaan hän liikkui joustavasti ympäri kehää ja teki jatkuvia osumia etukäden suoralla ja nopeilla iskuyhdistelmillä. Holyfield otti pistevoiton ja voitti samalla WBA ja IBF-liittojen maailmanmestaruuden. Marco Fu
Aloittaessaan vuonna 1998 ammattilaisuransa Marco Fu pääsi heti ensimmäisellä kaudellaan ranking-turnauksen finaaliin "Grand Prix"-turnauksessa. Matkalla finaaliin hän voitti mm. Ronnie O'Sullivanin. Finaalissa Fu'n kuitenkin voitti Stephen Lee lukemin 9–2. Fu kykeni melko nopeasti uran aloitettuaan nousemaan ranking-listalla ylöspäin ja paras sijoitus oli kaudella 2000/2001 kun hänet oli sijoitettu 15:nneksi. King Crimson
King Crimson piti ensimmäiset harjoituksensa tammikuussa 1969. Yhtyeen ensimmäinen albumi muotoutui julkaisukuntoon myöhemmin samana vuonna. Vaikka yhtyettä pidetään Robert Frippin luotsaamana on Ian Mc Donaldin panos ensimmäisellä levyllä sangen merkittävä. Hän on säveltänyt levyn nimikappaleen ja hänen soittamansa koskettimet sekä puhaltimet ovat levyllä hyvin hallitsevia. Aluksi King Crimson kiersi esiintymässä ympäri Isoa-Britanniaa, ja myöhemmin kiertue eteni Yhdysvaltoihin. Yhtye esiintyi samoilla esiintymislavoilla useiden sen ajan suosittujen muusikoiden ja yhtyeiden kanssa, joita olivat muun muassa Iron Butterfly, Janis Joplin, The Rolling Stones ja Fleetwood Mac. Yhtyeen sisäiset ongelmat johtivat kuitenkin siihen, että joulukuussa 1969 Ian McDonald ja Michael Giles jättivät yhtyeen jatkaakseen soolourilla. Vuonna 1976 McDonald oli perustamassa suosittua AOR-yhtyettä Foreigneria. Jake LaMotta
Ammattilaiseksi LaMotta ryhtyi vuonna 1941, 19-vuotiaana. 15 ensimmäisestä ammattilaisottelustaan 14 päättyi hänen voittoonsa ja yksi ratkaisemattomaan. Hän voitti muun muassa kokoneemmat vastustajansa Tony Gillon ja Joe Baynesin tuomariäänin, sekä raskaansarjan ottelijan Joe Fredericksin. Ensimmäisen tappionsa LaMotta kärsi tuomarien päätöksellä Jimmy Reevesille 24. syyskuuta 1939. AP-uutistoimisto raportoi yleisön buuanneen päätökselle 20 minuutin ajan. Callum MacLeod
Callum MacLeod (s. 20. tammikuuta 1988 Northampton, Gloucester) on brittiläinen autourheilija. Hän aloitti uransa kartingissa ja voitti Super 1 National Rotax Junior -sarjan mestaruuden vuonna 2003. Vuonna 2005 MacLeod kilpaili Formula BMW UK -sarjassa. Seuraavana vuonna hän kilpaili Britannian Formula Ford -sarjassa ja sijoittui seitsemänneksi. Vuonna 2007 MacLeod voitti Britannian Formula Ford -sarjan mestaruuden ja sijoittui toiseksi Formula Ford Festival -finaalisarjassa. Vuonna 2008 MacLeod kilpaili Britannian F3-sarjassa ja sijoittui 14:ksi. Vuonna 2009 MacLeod voitti European F3 Openin Copa-luokan mestaruuden. Hän sijoittui yhdeksänneksi Espanjan-sarjassa. Vuonna 2010 MacLeod sijoittui toiseksi Espanjan F3 Open -sarjassa. Vuonna 2011 MacLeod kilpaili GP3-sarjassa Carlin-tallissa Saksan kilpailusta lähtien korvaten Daniel Moradin. Hän saavutti 3 pistettä Italian sprinttikilpailusta, jossa hän ajoi nopeimman kierroksen. Pisteissä hän sijoittui sijalle 23. Paskaduuni
"McJob" on alkujaan peräisin "Washington Post" -sanomalehden artikkelista vuodelta 1986. Termin teki tunnetuksi kanadalainen kirjailija Douglas Coupland vuonna 1991 julkaistussa teoksessaan "Tuntematon sukupolvi" (engl. "Generation X: Tales for an Accelerated Culture"). Couplandin mukaan paskaduunia mainostetaan usein hyväksi uramahdollisuudeksi, mutta asialla ovat useimmiten henkilöt, joilla on aina ollut muitakin mahdollisuuksia edetä uralla. Peter McNab
Ennen ammattilaisuraansa McNab kiekkoili vuosina 1970–1973 kolmen kauden ajan Denverin yliopiston joukkueessa yliopistosarjassa Western Collegiate Hockey Association (WCHA). Buffalo Sabres varasi hänet NHL:ään numerolla 85 vuoden 1972 varaustilaisuuden kuudennella kierroksella. McNab debytoi NHL:ssä 29. marraskuuta 1973, jolloin Sabres kohtasi Los Angeles Kingsin. Hän pelasi kaudella 1973–1974 22 runkosarjaottelua Sabresin riveissä, mutta suurimman osan kaudesta hän pelasi Cincinnati Swordsissa AHL-liigassa. Hän oli kaudella Swordsin paras pistemies tehtyään 73 tehopistettä, 34 maalia ja 39 syöttöpistettä, 49:ssä runkosarjaottelussa. McNab kuului vuodet 1974–1976 Sabresin vakiomiehistöön (kaudella 1974–1975 hän joutui tosin olemaan osan kaudesta sivussa polvivamman vuoksi) ja pelasi Stanley Cupin loppuotteluissa vuonna 1975. Philadelphia Flyers voitti loppuottelusarjan Sabresiä vastaan voitoin 4–2. John MacLean
John Harold MacLean (20. marraskuuta 1964 Oshawa, Ontario) on kanadalainen jääkiekkovalmentaja ja uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän aloitti NHL-joukkue New Jersey Devilsin päävalmentajana kaudella 2010–2011. Pelaajaurallaan hän pelasi yli tuhat NHL:n runkosarjaottelua ja voitti kertaalleen Stanley Cupin. Michael Jordan
Jordan alkoi rakentaa itsestään niin kutsuttua superbrändiä jo ennen kuin hän lopetti aktiiviuransa ensimmäisen kerran. Hän vaati Nikelta miljoonien korvauksia tulonmenetyksistä eikä olisi halunnut lähteä yrityksen mainoskasvoksi. Jordan tuli kuitenkin tunnetuksi etenkin Niken mainoskampanjoista, eikä Nike halunnut hänen edustavan muita yhtiöitä. Hän oli mukana Niken markkinoinnissa vuodesta 1985 lähtien. Uuden teknologian, kuten hidastuksien avulla saatiin aikaan vaikutelma, että Jordan oli lähes yli-inhimillinen olento ja pystyi lentämään ilman halki. Niken mainosten ansiosta Jordanista tuli ympäri maailman tunnettu supertähti. Jordan Leopold
Ennen ammattilaisuraansa Leopold pelasi vuodet 1998–2002 Minnesotan yliopiston jääkiekkojoukkueessa Golden Gophersissa. Hänet valittiin yliopistourallaan kahdesti Western Collegiate Hockey Associationin (WCHA) ensimmäiseen tähdistökentälliseen, vuosina 2001 ja 2002, ja kerran sekä WCHA:n toiseen että kolmanteen tähdistökenttään. Vuosina 2001 ja 2002 hänet valittiin myös WCHA:n parhaaksi puolustuspään pelaajaksi ja vuonna 2002, samana vuonna, kun Minnesota voitti NCAA:n miesten jääkiekkomestaruuden, hänet palkittiin NCAA:n parhaan pelaajan palkinnolla Hobey Baker Awardilla. NHL-varauksen Leopold sai , ensimmäisen yliopistokautensa jälkeen, kun Mighty Ducks of Anaheim (nykyään Anaheim Ducks) varasi hänet numerolla 44 varaustilaisuuden toisella kierroksella. Newcastle United FC
Newcastle Unitedin uudeksi manageriksi nimitettiin vuonna 1962 Joe Harvey. Harveyn tavoitteena oli nostaa Newcastle takaisin 1. divisioonaan. Newcastle joutui kuitenkin hakemaan sarjanousua 2. divisioonassa neljän kauden ajan. Vasta kaudella 1964–1965 Newcastle voitti 2. divisioonan ja nousi takaisin 1. divisioonaan. Ensimmäiset kaudet 1. divisioonassa olivat onnistunutta taistelua sarjapaikan säilyttämiseksi. Kausien 1967–1973 välillä Newcastle United sijoitukset vaihtelivat kymmenennen sijan molemmin puolin. Näiden kausien aikana Newcastlen tärkeimpiä pelaajia olivat hyökkääjät Pop Robson ja Malcolm Macdonald. Manageri Joe Harveyn viimeisinä kausina 1973–1974 ja 1974–1975 Newcastle sijoittui kaksi kertaa peräkkäin viidenneksitoista Macdonaldin ollessa jälleen joukkueen paras maalintekijä. Joe Harveyn johdolla Newcastle eteni kaudella 1973–1974 FA Cupin finaaliin asti. Malcolm Macdonald oli joukkueen tärkeimpiä pelaajia kahdeksalla maalillaan Newcastlen edetessä värikkäiden vaiheiden ja monien uusintaotteluiden jälkeen Fa Cupin finaaliin 19 vuoden tauon jälkeen. FA Cupin finaalissa Bill Shanklyn valmentama Liverpool oli kuitenkin liian vahva. Kevin Keegan ratkaisi loppuottelun kahdella maalillaan ja lopulta Liverpool voitti loppuottelun 3–0. Alexander Mackendrick
Yhdeksän Ealing-vuoden jälkeen Mackendrick muutti synnyinmaahansa Yhdysvaltoihin ja työskenteli vuoroin Englannissa ja Hollywoodissa, jossa hänen tärkeimmäksi työkseen jäi "Menestyksen huuma" (1957), pääosissa Tony Curtis ja Burt Lancaster. 1960-luvulla Mackendrick palasi mainosten ja televisiotyön pariin, mutta ohjasi kuitenkin vielä muutaman pitkän näytelmäelokuvan. Englannissa syntyivät elokuvat "Yksin halki Afrikan" (1963) ja "Rajumyrsky Jamaikassa" (1965) sekä Yhdysvalloissa seksifarssi "Älä nostata laineita" (1967). Dominic Dale
Dominic Dale aloitti ammattilaisuransa vuonna 1992. Tätä ennen Dale voitti amatööritasolla "Welsh National Champion"-turnauksen, josta hän sai kutsun amatöörien maailmanmestaruusturnaukseen. Maailmanmestaruusturnaus tuotti finaalipaikan, mutta finaalissa hänet kaatoi Thaimaan Noppadon Noppachorn erin 11-9. James MacMillan
MacMillan tuli suuremman yleisön tietoisuuteen vuonna 1990, kun kantaesitti Proms-festivaaleilla teoksen "The Confession of Isobel Gowdie". Isobel Gowdie oli eräs monista naisista, jotka 1600-luvun Skotlannissa teloitettiin noituudesta syytettynä. Teoksen kansainvälisen maineen ansiosta MacMillan sai lisää merkittäviä sävellystilauksia, kuten tilauksen skotlantilaiselle lyömäsoittajalle Evelyn Glennielle sävellettävästä lyömäsoitinkonsertosta. Tämä konsertto, nimeltään "Veni, veni, Emmanuel", kantaesitettiin vuonna 1992, ja siitä on tullut MacMillan useimmin esitetty teos. Myös Mstislav Rostropovitš tilasi MacMillanilta sellokonserton ja kantaesitti sen vuonna 1997. Joseph McManners
Joseph McManners (s. 3. joulukuuta 1992 Canterbury, Englanti) on englantilainen poikasopraano ja musikaalinäyttelijä, joka innostui laulamisesta 8-vuotiaana kuultuaan Titanic-elokuvan tunnuskappaleen "My Heart Will Go On". Hänen isänsä on englantilainen tv-tuottaja Hugh McManners. Ballard MacDonald
MacDonald osallistui urallaan viiden Broadway-näytelmän kirjoittamiseen. Joey MacDonald
MacDonald pelasi Islandersin maalilla yhteensä 49 NHL:n runkosarjaottelua ja voitti niistä 14, torjuntaprosentilla 90,1 %, eikä onnistunut auttamaan Islandersia pudotuspeleihin. Niinpä kauden jälkeen MacDonald sai lähteä New Yorkista, kun Dwayne Roloson saapui joukkueen uudeksi kakkosmaalivahdiksi. John MacLean
New Jerseyssä MacLean pelasi lopulta kauteen 1997–1998 asti. Hänen sopimuksensa olisi loppunut kauden jälkeen, ja koska sopimusneuvottelut New Jerseyn kanssa eivät edenneet, hän pyysi siirtoa. New Jersey kauppasi MacLeanin ja Ken Suttonin kesken kauden San Jose Sharksiin, josta se sai Doug Bodgerin ja Dody Woodin. San Josessa MacLean pelasi kauden loppuun, ja kesällä 1998 hän teki sopimuksen New York Rangersin kanssa. Kaudella 1998–1999 hän teki Rangersissa 28 maalia ja 55 pistettä ja oli epäonnistuneen joukkueen parhaimmistoa. Kauden alussa MacLean pelasi myös uransa 1000. NHL-pelinsä. Lois McMaster Bujold
Bujoldin ensimmäiset ammattimaiset novellit ilmestyivät "Twilight Zone" -lehdessä. Vuonna 1985 Baen-kustantamo osti oikeudet hänen kolmeen ensimmäiseen kirjaansa: "Shards of Honor" (1986, suom. "Kunnian sirpaleita", 2009), "The Warrior's Apprentice" (1986) ja "Falling Free" (1988, Nebula-palkinto). Andrew MacDonald
MacDonald varattiin NHL:ään vuoden 2006 varaustilaisuudessa kuudennella kierroksella ja numerolla 160. Varaaja oli New York Islanders. Hän pelasi silloin juniorijääkiekkoa Moncton Wildcatsissa Quebec Major Junior Hockey Leaguessa, jossa hän pelasi Keith Yandlen puolustajaparina joukkueen voittaessa mestaruuden. Hän on pelannut myös Islandersin farmijoukkueessa Bridgeport Sound Tigersissä. Donald MacLean
Elokuussa 2010 MacLean siirtyi koesopimuksella Itävallan pääsarjassa pelaavaan kroatialaisseura KHL Medveščak Zagrebiin. Hän solmi syyskuussa vuoden mittaisen pelaajasopimuksen Zagrebin kanssa. Heinäkuussa 2011 MacLean lopetti pelaajauransa ja hänet nimettiin Zagrebin apuvalmentajaksi Marty Raymondille. Ally MacLeod
MacLeod aloitti peliuransa Third Lanarkin joukkueessa 16-vuotiaana koulupoikana 1947. Debyyttinsä edustusjoukkueessa hän teki marraskuussa 1949. Hän edusti seuraa kaikkiaan 112 ottelussa ja teki niissä 17 maalia. Hän siirtyi vuonna 1955 St. Mirreniin, jossa kerkesi pelata vain kuusi viikkoa kunnes siirtyi 1956 englantilaisseura Blackburn Roversiin. Kaudella 1959/60 MacLeod oli mukana johdattamassa Roversin FA Cupin finaaliin, jossa hänet valittiin ottelun parhaaksi pelaajaksi vaikka Wolverhampton voittikin ottelun 3–0. Kevin McBride
Hän otteli ensimmäisen ammattilaisottelunsa Gary Charltonia vastaan 17.12.1992. Ottelu päättyi tasapisteisiin. 13.2.93 hän kohtasi Gary Williamsin, ja tuloksena oli pistevoitto neljän erän jälkeen. Seuraavaksi hän kohtasi Joey Palandinon 15.9.1993. Tuloksena oli tyrmäys 2.erässä. 13.10.93 hän kohtasi Chris Coughlan, voittaen pistein 4.erässä. Nick McDonell
Robert Nicholas ”Nick” McDonell (s. 18. helmikuuta 1984 New York) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka tuli tunnetuksi vuonna 2002 julkaistuaan esikoisromaaninsa Vuoden viimeiset bileet ("Twelve") vain 17-vuotiaana. Colby O’Donis
Pian sopimuksen jälkeen O’Donis alkoi ottaa kitaratunteja Carlos Santanan taustamuusikkona esiintyneeltä Johan Oiestedilta ja 11-vuotiaana O’Donisista tuli vakionäyttelijä "Grandpa's Garage" -televisiosarjassa. Jo 14-vuotiaana O’Donis oli saanut esiintyä "lämmittelyesiintyjänä" muun muassa JoJon, Backstreet Boysin ja Brian McKnightin keikoilla. Hänen ollessaan 15-vuotias hänen vanhempansa päättivät muuttaa Los Angelesiin, jossa pojan uramahdollisuudet olisivat paremmat. Pian hänet esiteltiin Genuine Music Groupille, jossa hän alkoi tehdä ensimmäistä albumiaan, joka sisälsi hänen omien kappaleidensa lisäksi yhdessä Damon Sharpen, Gregg Paganin, Brion Jamesin, Manuel Seal Jr.:n ja Justin Timberlaken kanssa kirjoitettuja kappaleita. O’Donis työskenteli myös Michael Jacksonin kanssa ja levytti hänen studiossaan kappaleen "Your Love in My Life". Floyd Patterson
12. syyskuuta 1952 Patterson aloitti ammattilaisuransa alemmassa raskaassasarjassa. Hän saapui kehään olympiajoukkueen viitta yllään ja kukisti huolella valitun vastustajansa Eddie Goldboldin neljännessä erässä tyrmäyksellä. Patterson voitti uransa ensimmäiset 13 ottelua ja niistä kahdeksan tyrmäyksellä. Kolmannessa ottelussaan Lester Jacksonia vastaan hän otteli ensimmäistä kertaa Madison Square Gardenissa, ja jo seuraavassa kamppailussaan Lulu Sabotinia vastaan hän otteli nyrkkeilyillan pääottelussa Brooklynissa. Uransa neljännessätoista ottelussa hän koki ammattilaisuransa ensimmäisen tappion, kun 7. kesäkuuta 1954 entinen maailmanmestari Joey Maxim voitti hänet pistein kahdeksassa erässä. Tämän jälkeen Patterson kohtasi Jacques Royer-Crecyn, joka ensimmäisenä nyrkkeilijänä kaatoi Pattersonin kanveesiin. Patterson voitti ottelun seitsemännessä erässä teknisellä tyrmäyksellä, kun Royer-Crecyn silmäkulma aukesi. Joseph Pickford
Pickford syntyi ja varttui Ashow’ssa, Warwickshiren kreivikunnassa. Vuonna 1748 hän lähti harjoittelijaksi setänsä yritykseen Lontooseen. Setä oli maan arvostetuimpia rakennusyrittäjiä. Pickfordin harjoittelukauden aikana yritys sai osallistua kuuluisien palladiolaisten rakennusten, kuten Whitehallin Horse Guardsin ja Cambridgen yliopiston kirjaston rakentamiseen.
Pickford muutti Derbyyn vuonna 1760, ja hän oli ilmeisesti ensimmäinen Lontoossa opiskellut arkkitehti, joka toimi alueella.Hän suunnitteli John Gisbournelle yksityistalon St Helen’s House, joka muutettiin myöhemmin kouluksi. Hän tutustui Lunar societyn jäseniin, kuten Joseph Wrightiin, Peter Perez Burdettiin ja John Whitehurstiin, ja sai näiden kautta toimeksiantoja alueelta. Hän suunnitteli uuden posliinitehtaan Josiah Wedgwoodille, joka oli myös Lunar societyn jäsen. Wedgewood tilasi suunnitelmat myös tehtaan työläisten asuintaloille, jotka piti terveyssyistä sijoittaa kylän toiselle reunalle kauas tehtaasta. Patrick McDonnell
Valmistumisen jälkeen McDonnell aloitti uransa freelance kuvittajana, piirtämällä mm. vakituisesti The New York Timesiin 1978-1993. Tämän lisäksi hänen kuvituksiaan julkaistiin esimerkiksi Sports Illustrated, Valitut palat, Forbes ja Time lehdissä. 
Alkupään sarjakuvista tunnetuimpia on Bad Baby, joka ilmestyi Parents Magazine-lehdessä 10 vuotta. Janusz Wójcik
Wójcik aloitti uransa Agrykola Varsovan joukkueessa vuonna 1967. Hän edusti urallaan useita varsovalaisseuroja onnistumatta kuitenkaan tekemään suurta läpimurtoa. Hän siirtyi vuonna 1976 pakistanilaiseen Ravalpindin joukkueeseen, josta seuraavana vuonna uransa lopuksi Kanadaan Toronto Falconsiin. Wójcik lopetti aktiiviuransa 1980. Paul McBeth
Nuorempana McBeth harrasti baseballia, jonka hän vaihtoi frisbeegolfiin noin 14-vuotiaana. Ammattilaisura alkoi vuonna 2007. Craig MacTavish
Ennen ammattilaisuraansa MacTavish pelasi vuodesta 1977 vuoteen 1979 yliopistojääkiekkoa Lowellin yliopiston joukkueessa Chiefsissä. Boston Bruins varasi hänet NHL:ään vuorolla 153 yhdeksännellä kierroksella. MacTavish aloitti NHL-uransa kaudella 1979–1980, josta pelasi osan myös AHL:n Binghamton Dustersissa. Seuraavat kaudet hän pelasi suurimmaksi osaksi AHL:ssä, Springfield Indiansissa ja Erie Bladesissä, kunnes vakiinnutti paikkansa Bostonin NHL-kokoonpanossa kaudella 1982–1983. Jimmy McLarnin
Irlannissa syntynyt, mutta 3-vuotiaana perheensä kanssa Kanadan Vancouveriin muuttanut McLarnin aloitti nyrkkeilyn 10-vuotiaana jouduttuaan kadulla tappeluun. Ammattilaiseksi hän ryhtyi vuonna 1923, 15 vuoden iässä. Jo toisena ammattilaisvuonnaan hän voitti ja saavutti ratkaisemattoman kahdessa 4-eräisessä kamppailussa olympiavoittajaa ja tulevaa kärpässarjan maailmanmestaria Fidel LaBarbaa vastaan. Vuonna 1925 hän voitti puolen vuoden aikana kolme maailmanluokan vastustajaa: Pancho Villan heinäkuussa, tulevan välisarjan maailmanmestarin Jackie Fieldsin marraskuussa ja tulevan kääpiösarjan mestarin Bud Taylorin joulukuussa. Andrew MacDonald
Sopimuksensa viimeisen kauden 2013–2014 aikana MacDonald kaupattiin Islandersista Philadelphia Flyersiin vastineeksi farmipelaaja Matt Mangenesta, toisen kierroksen varauksesta ja kolmannen kierroksen varauksesa . Flyers julkaisi MacDonaldin kuuden vuoden ja 30 miljoonan dollarin jatkosopimuksen 15. huhtikuuta. George Chuvalo
Chuvalo aloitti ammattilaisuran 17. lokakuuta 1958 ja hävisi kymmenen erän kamppailun jälkeen pistein Pat McMurtylle. Jozy Altidore
Altidore aloitti ammattilaisuransa vuonna 2006 New York Red Bullsissa yhdysvaltain pääsarjassa. Red Bullsissa hän pelasi 37 Major League Soccer -ottelua, joissa teki 15 maalia. Ensimmäisen ammattilaismaalinsa hän teki 16. syyskuuta 2006 1-0-voitossa Columbus Crewsta. Toisella ammattilaiskaudellaan hän teki 22:ssa pelaamassaan ottelussa yhdeksän maalia sekä syötti niitä kolme.Performance data for season 2006/07 transfermarkt.com Viitattu 5.12.2013. 12. elokuuta sekä 18. elokuuta 2007 hän teki peräkkäisissä otteluissa Toronto FC:tä sekä Los Angeles Galaxya vastaan kaksi maalia. Joey MacDonald
Kaudella 2004–2005 MacDonald nousi Griffinsin ykkösmaalivahdiksi ja pelasi 66 AHL:n runkosarjaottelua ja torjui jälleen hyvät tilastot. Torjuntaprosentti oli jälleen hyvä, 92,6 %. Huolimatta huippuvireisestä MacDonaldista, ei Griffins selvinnyt kaudella 2004–2005 AHL:n pudotuspeleihin. MacDonald starttasi neljännen kautensa Grand Rapids Griffinsissä, kaudella 2005–2006 ja pelasi Griffins-uransa heikoimman kauden. Hän putosi takaisin joukkueen kakkosvahdiksi, kirjautti heikon torjuntaprosentin 89,7 % ja kävi myös lyhyelle komennuksella farmin farmissa, ECHL:ssä, pelattuaan yhden ottelun vanhan joukkueensa Toledo Stormin maalilla.