Mikä on aikuisen ihmisen normaali sykelukema lepotilassa?
Sydämen syke
Leposykkeellä (HR) tarkoitetaan sydämen sykettä täydellisen levon aikana, mutta kuitenkin hereillä oltaessa. Tyypillinen leposyke aikuisella on 60–80 bpm, mutta 50 ja 60 välillä olevaa leposykettä pidetään vielä täysin normaalina. Parhailla kestävyysurheilijoilla leposyke voi olla jopa alle 30 bpm.
Nivelen naksuminen
Nivelen ylitse kulkee lihasten päihin kiinnittyneitä jänteitä. Nivel liikkuu silloin kun lihas supistuu ja vetää jänteen kireälle. Liukuessaan nivelpintojen pitkin ja luunreunojen yli jänteet ja jännekalvot voivat luiskahdella kohoumien ja syvennysten välillä, mikä voi aiheuttaa ääntelyä. Ääntely on kuitenkin normaalia ja yleistä, täysin vaaratonta eikä viittaa mihinkään sairauteen. Naksahtelu ei tarkoita sitä, että nivel olisi löysä, vaan myös tiukat ja vahvat nivelet voivat naksahdella. Väsymys
Ihmisen keho tarvitsee toimiakseen kunnolla säännöllistä lepoa unen muodossa. Unen aikana keho palautuu vireäksi. Ihminen pystyy valvomaan arviolta pari vuorokautta nukkumatta. Nukkumatta olemisen seuraamuksena väsymys herpaannuttaa aisteja ja syntyy huomaamattomia ns. mikrounia (muutaman sekunnin pituisia unia). Asystole
Lyhyen asystolen oireet ovat hetkellinen huimaus ja tajuttomuus. Lyhyt asystole aiheutuu yleensä sinuspysähdyksestä, jolloin sydämen normaali tahdistin (sinussolmuke) lakkaa toimimasta hetkellisesti. Pitkäkestoisemman asystolen oireet ovat samat kuin muissakin sydänpysähdyksen tyypeissä: nopea tajuttomuus, sykkeen puuttuminen ja lopulta elinten ja erityisesti aivojen vaurioituminen hapenpuutteen takia. Elvytys
Elvytyksellä voidaan tarkoittaa esimerkiksi puhallus-, painelu- tai puhallus-paineluelvytystä, tekohengitystä, sydänhierontaa, peruselvytystä tai neste-elvytystä. Puhalluselvytyksen tarkoitus on ylläpitää keuhkotuuletusta ja korvata näin normaali hengitys. Paineluelvytyksessä tarkoituksena on turvata kudosten hapensaanti ylläpitämällä verenkiertoa. Suomalaisessa terveydenhuoltojärjestelmässä elvytys jaotellaan yleisesti maallikon suorittamaan maallikkoelvytykseen sekä ammattilaisen toteuttamaan perus- tai hoitoelvytykseen. Lasko
Tutkimuksella on merkitystä diagnosoitaessa tulehdustauteja, kollagenoosia, monia maksasairauksia ja kudosvaurioita (esimerkiksi sydäninfarktia). Lasko on lisäksi koholla raskauden aikana. Terveellä henkilöllä arvo on yleensä alle 15 mm/h, mutta arvo voi vaihdella jonkin verran iän ja sukupuolen mukaan. Raskauden aikana muutokset voivat olla suuria. Elvytys
Suomessa tapahtuu äkillisiä sydämenpysähdyksiä sairaaloiden ulkopuolella vuosittain noin 80 tapausta 100 000 asukasta kohti. Näistä on ei-sydänperäisiä noin 26/100 000, ja tärkeimmät ei-sydänperäiset syyt ovat keuhkoveritulppa, fyysinen trauma, verenvuoto, myrkytys ja hukkuminen. Sydänperäisistä sydämenpysähdyksistä 80 prosenttia puolestaan johtuu sepelvaltimotaudista, 15 prosenttia sydämen vajaatoiminnasta ja loput muun muassa synnynnäisistä rytmihäiriöitä aiheuttavista sairauksista kuten pitkä QT -oireyhtymästä, Brugada-oireyhtymästä ja Wolff-Parkinson-White (WPW) -oireyhtymästä. Sydämen syke
Maksimisykkeellä (HR) tarkoitetaan suurinta sydämen sykettä, jonka henkilö voi saavuttaa urheilusuorituksen aikana ilman vakavia ongelmia. Maksimisykkeessä on yksilöllistä vaihtelua ja se laskee iän myötä. Tarkin tapa mitata maksimisyke on juoksumatolla tai kuntopyörällä tehtävä testi, jossa mitataan sydänsähkökäyrää harjoituksen aikana, ja harjoituksen intensiteettiä kasvatetaan jaksoissa. Äänekkyystaso
Vakioäänekkyyskäyrästö (Munsonin–Fletcherin kuulokäyrät) kertoo, miten voimakkaana minkäkin äänitaajuuden ja minkäkin fysikaalisen voimakkuuden ääni koetaan. Käyrästö kuvaa äänekkyystason äänen taajuuden ja äänenpainetason funktiona. Käyrästö on määritetty kuulokynnykseltä kuulon kipurajalle asti ja taajuuksilla noin 20–15 000 Hz. Myös standardointijärjestö ISO on määritellyt äänekkyyskäyrästön standardissa ISO 226:2003. Uniapnea
Koska uniapneaan liittyy usein korkea verenpaine, jota uniapnea voi vielä pahentaa, on verenpaineen selvittäminen tärkeä osa uniapnean kokonaisvaltaisessa diagnostiikassa. Nykyisin verenpaine voidaan mitata myös syke-sykkeeltä (beat-by-beat), jolloin ei tarvita yöunta häiritsevää olkavarsimansettia. Uniapneapotilailla verenpaine voi nousta unen aikana apneoihin liittyen jopa huomattavasti yli 200 mmHg, vaikka päiväaikaiset verenpainearvot olisivat normaalit. Sauna
Suositeltava ilmankosteus saunomisen aikana on 40–60 (kovissa löylyissä 70) grammaa vettä kuivaa ilmakiloa kohti. Alle 40 gramman tai yli 70 gramman pitoisuudet voivat aiheuttaa epämiellyttävää hajua. Tällä ilmankosteusalueella sopiva saunomislämpötila saunojan pään korkeudella on yleensä 70–100 °C. Noin 70–85 asteen kylpemislämpötila mielletään kyseisellä ilmankosteudella leppoisaksi, 80–95 asteen lämpö normaaliksi ja 90–105 astetta kovaksi saunomislämpötilaksi. Lämpötilaa on muun muassa paloturvallisuussyistä turha nostaa yli 100–105 asteen, sillä kylpijään kohdistuva lämpökuorma saadaan erittäin suureksi jo nostamalla ilmakosteus ylärajalle 70 grammaan ilmakiloa kohti. Toisaalta kylvettäessä matalissa alle 70 asteen lämpötiloissa ilmankosteus nousee helposti yli suositellun, ja voi ilmetä hygieenisiä tai rakennusteknisiä haittoja. Ilmanvaihdon tulee olla vähintään 6 litraa sekunnissa jokaista saunan huonealan neliömetriä kohti. Kuume
Normaalin aamuisen lämmön yläraja on useimmilla välillä 36,5–37,5 °C, mutta tässä esiintyy huomattavaa yksilöllistä vaihtelua. Illalla lämpö voi normaalistikin olla 0,5 °C korkeampi kuin aamulla. Melko vähäinenkin rasitus nostaa ruumiinlämpöä lihasten tuottaman lämmön vuoksi. Siirtyvä unijakso
Ihmisen biologinen vuorokausirytmi on yli 25 tunnin pituinen, mutta päivänvalon säätelemä melatoniinintuotanto tahdistaa terveillä henkilöillä sisäistä kelloa niin, että vuorokausirytmi kutistuu keskimäärin 24 tuntiin ja kymmeneen minuuttiin. Sisäisen kellon joustokyky heikkenee kuitenkin iän myötä.. Hypotermia
Lievässä hypotermiassa kehon lämpötila on noin 34–35 °C. Lievän hypotermian oireita ovat vilunväristykset, voimakas palelu sekä kouristukset. Hengitys ja syke nopeutuvat. Iho kalpenee ja kuivuu, ja ulkopuolinen voi todeta sen viileäksi. Jo lievästä hypotermiasta kärsivän muisti ja motoriset kyvyt voivat heikentyä. Nivelrikko
Nivelrikko () eli artroosi on maailman yleisin nivelsairaus, joka johtaa Suomessa 600 000 lääkärikäyntiin vuosittain. Siinä nivelten pinnoilla oleva nivelrusto rappeutuu. Nivelrikon eteneminen voi vaihdella huomattavastikin. Nivelten toiminta heikkenee , ja niissä ilmenee kipua ja särkyä. Tavallisimmin nivelrikkoa ilmenee polvien, lonkan ja käden nivelissä. Nivelrikko alkaa vaivata useimmin vasta vanhemmalla iällä, ja noin joka toisella 50-vuotiaalla on nivelrikko, joten sairaus on tavallinen. Sen vaaraa lisäävät tapaturmat ja ylipaino sekä kantaminen (esim. maanviljelijät), joten kaikki nivelien rustopintoja lisäkuormitusta aiheuttavat tekijät ovat riskitekijöitä. Ylipaino kuluttaa erityisesti polviniveliä. Muita nivelrikon riskitekijöitä ovat mm. toistuva kuormittava työ, tupakointi, nivelvammat ja perinnölliset tekijät. Huonoryhtinen (eli tavallinen pyöreäselkäinen) istunta ja istunnan aikaiset virheelliset, mahdollisesti hyvinkin staattiset niskan ja yläselän asennot aiheuttavat keski-ikäisille helposti nivelrikkoa yläselän ja niskan nikamissa. Istuminen on huomattava riskitekijä myös alaselän nivelissä, erityisesti lantiorangan 4-5 nikamissa, jotka vaurioituvat kaikista selkänivelistä helpoimmin. Jyvässolu
Neutrofiilisten granulosyyttien tuma on 2–5-liuskainen. Neutrofiilit ovat ihmisen ja koiran yleisimpiä leukosyyttejä. Niiden määrä lisääntyy akuuteissa bakteeritulehduksissa, joissa ne osallistuvat kudokseen muodostuvan märkäeritteen muodostamiseen. Märkäerite muodostuu bakteereista, kuolleesta kudoksesta ja neutrofiilisista granulosyyteistä. Neutrofiilisten granulosyyttien määrää nostavat myös syöminen ja stressi. Linnuilla ei ole lainkaan neutrofiilisia granulosyyttejä, mutta niiden tilalla on heterofiilisiä granulosyyttejä. Ihmisääni
Normaali puheääni on voimakkuudeltaan 50–60 desibeliä, kovaäänisillä ihmisillä jopa 65 dB. Selkeän kuiskauksen voimakkuus on 30–40 dB. Jotkut miehet pystyvät huutamaan yli 100 dB:n voimakkuudella. Osteoporoosi
Osteoporoosi eli luukato on luustoa haurastuttava ja luunmurtumille altistava yleissairaus, jota sairastaa Suomessa noin 400 000 henkilöä. WHO:n määritelmän mukaan osteoporoosista puhutaan silloin, kun luun mineraalitiheys on vähintään 2,5 keskihajontaa 20–40-vuotiaiden naisten luuntiheyttä matalampi. Pienempää luuntiheyden alentumista kutsutaan osteopeniaksi. Osteoporoosissa normaalit arkipäivän askareet voivat aiheuttaa luunmurtuman. Tyypillisimpiä ovat ranne- ja lonkkamurtumat kaatumisten yhteydessä, sekä selkänikamien luhistuminen. Luun haurastuminen johtuu muun muassa luun rakenteen muutoksista ja mineraalitiheyden laskusta sekä luumassan vähenemisestä. Psykiatrinen sairaala
Suljetulla osastolla potilaan eräitä perusoikeuksia voidaan rajoittaa sen verran kuin mielenterveyslaki antaa luvan. Liikkumisvapautta rajoitetaan, sillä osaston ovet ovat aina lukittuja. Potilas voidaan eristää esimerkiksi sitomalla hänet lepositeisiin, jos hän käyttäytyy uhkaavasti itseään tai ympäristöään kohtaan. Liikkumisoikeus voidaan myös sallia esimerkiksi vain kolmesti päivässä tietyn minuuttimäärän verran. Sydänlihastulehdus
Oireinen myokardiittipotilas kuuluu yleensä sairaalahoitoon. Kaikki paitsi välttämätön lääkehoito tauotetaan, jos on syytä epäillä yliherkkyys- tai toksista reaktiota. Jos taustalla on virusinfektio tulisi potilas pitää vuodelevossa kunnes verestä ei löydy enää virusta. Sydämen vajaatoiminnan hoito tapahtuu nesteenpoistajien ja ACE-estäjien avulla. Tilanteen parantuessa voidaan aloittaa myös beetasalpaaja rytmihäiriöitä estämään. Tilanteen mukaan voidaan lisäksi joutua helpottamaan sydämen työtä nitro-lääkityksellä tai tehostamaan sydämen supistumistoimintaa esimerkiksi levosimendaanilla. Sydämen toimintaa seurataan telemetrialla alkuvaiheessa. Rytmihäiriöt menevät ohi usein itsestään ja voidaan hoitaa tarvittaessa väliaikaisella tahdistimella. Neuroni
Neuronilla on yksi aksoni, jota pitkin se lähettää hermoimpulsseja. Aksoni haarautuu moneen otteeseen ja päättyy synapseihin, jotka kytkeytyvät muiden neuronien dendriitteihin, soomaan, toiseen aksoniin tai kohdesoluun. Hermoimpulssin voimakkuus ei voi koskaan vaihdella – se on aina samansuuruinen ja lähettää signaalin jokaiseen aksonin haaraan. Hermoimpulssien taajuus sen sijaan voi vaihdella. Lepotilassa neuroni lähettää impulssin suuruusluokkaa 10 kertaa sekunnissa. Nopeimmillaan neuroni pystyy noin 100 impulssin sekuntivauhtiin ja hitaimmillaan impulssit voivat lakata kokonaan. Fooni
Fooni (myös foni < < ’ääni’) on äänekkyystason (kuuluvuustason) mittayksikkö psykoakustiikassa. Äänekkyystaso foneina tarkoittaa äänenpainetasoa, joka on yhtä äänekkäältä kuulostava kuin testiäänenä käytetty 1 000 Hz:n tasoaalto. Lukuarvo foniasteikolla 1 000 Hz:n taajuudella on sama kuin äänenpainetaso desibeleissä. Foniasteikko on tasavälinen mitta-asteikko. Asteikolla kaksinkertainen äänekkyys on 10 fonia korkeampi. Kuume
Yli 40 °C:n kuume ei yleensä ole tappava mutta saattaa aiheuttaa jo huomattavaa väsymystä ja kuumekouristuksia. Sen sijaan yli 42 °C:n kuume alkaa haitata elintoimintoja jo merkittävissä määrin. Poikkeuksellisen korkeaa, yleensä noin yli 42 °C:n kuumetta, kutsutaan myös hyperpyreksiaksi, mutta tällaiselle tilalle altistutaan hyvin harvoin. Sen voi aiheuttaa mm. lämpöhalvaus tai verenmyrkytys, ja tuloksena saattaa pahimmillaan olla pysyvä elinvaurio tai kuolema. Tavallisten infektioiden aiheuttamat kuumeet eivät yleensä ylitä 41 °C, eikä niistä siten jää potilaalle pysyviä haittavaikutuksia. Yli 42 °C:n kuume katsotaan olevan vaarallinen, koska se on lähellä aivojen proteiinien hajoamislämpötilaa. Ihmisen elimistö ei pysty itse toipumaan yli 43 °C:n kuumeesta, vaan tällainen kuume vaatii kylmennystä. Normaalikiihtyvyys
Esimerkiksi ympyrän kaaren muotoisessa mutkassa liikkuvalla autolla on keskeiskiihtyvyyttä kohti tämän ympyräradan keskipistettä. Samoin kuulla on keskeiskiihtyvyyttä kohti maan ympäri kiertävän (likimain) ympyrän muotoisen ratansa keskipistettä. Sykemittari
Monet kuntoliikuntaa ja urheilua harjoittavat tai laihduttajat pääsevät tavoitteisiinsa, kun liikuntaharjoitus tehdään oikealla sykealueella, joka lasketaan prosentteina maksimisykkeestä. Takykardia
Kammioperäisessä tykytyksessä sydämen rytmi on tyypillisesti välillä 100–200 lyöntiä minuutissa. Useimmiten aiheuttajana on perinnöllinen alttius tai jokin sydänlihaksen sairaus, mutta tykytys voi alkaa myös terveessä sydämessä. Ylikunto
Ylikunnon diagnosointi on hankalaa. Ylikunnon toteaminen tapahtuu potilashistoriaa selvittämällä ja muiden sairauksien poissulkumenetelmällä. Mikäli ylikuntoa epäilee, parasta olisi hakeutua alan asiantuntijan eli urheilulääketieteen lääkärin vastaanotolle. Yleisesti hyvänä menetelmänä on käytetty ortostaattista sykemittausta. Tässä henkilö mittaa aamulla herättyään ennen aamupalaa makuulta leposykkeen (noin kolme minuuttia) ja sen jälkeen nousee seisomaan ja mittaa seisomasykkeen eli ortostaattisen sykkeen (noin kolme minuuttia). Mikäli näiden sykearvojen ero kasvaa normaaliarvosta, on se merkki elimistön ylikuormituksesta. Tällöin on syytä välttää kovaa rasitusta niin kauan että ortostaattinen syke palaa normaalille tasolleen. Korvatulppa
C- ja A-painotukset ovat äänimittauksen standardeja. Vaikka desibelit sellaisenaan kertovat äänen todellisen voimakkuuden (ilmanpaineen), eivät ne kerro sitä, miltä ääni "kuulostaa". Ihminen kuulee äänten ollessa hiljaisia parhaiten keskitaajuiset äänet: hyvin korkeat ja matalat äänet "kuulostavat" hiljaisemmilta kuin ne "ovat". A-painotusta käytetään äänten ollessa hiljaisia, jolloin eri tajuuksisille äänille saadaan suunnilleen sama desibeliarvo näiden kuulostaessa samalta. Äänten ollessa kovia (yli 100 dB), ihmisen kuulokäyrä "litistyy" ja korkeat, keskikorkeat ja matalat äänet kuulostavat lähes yhtä voimakkailta. Tässä tilanteessa käytetään C-painotusta. Verenpainemittari
Verenpaine määritetään, kun olkavarteen kohdistuvaa painetta aletaan laskea ja samalla stetoskoopilla kuunnellaan kyynärtaipeesta veren virtauksen aiheuttamaa virtausääntä valtimossa. Sillä hetkellä kun valtimon syke alkaa kuulua, mittarista luetaan systolinen paine. "Systolinen paine" tarkoittaa ison verenkierron suurten valtimoiden korkeinta painetta. Mansetin paineen alentamista jatketaan ja kun veren virtausäänet häviävät, määritetään diastolinen verenpaine. "Diastolinen verenpaine" tarkoittaa ison verenkierron suurten valtimoiden matalinta painetta. Viivästynyt unijakso
Kehon lämpötila ja vireystila vaihtelevat suunnilleen samalla tavalla joka vuorokausi. Elimistön sisäinen kello säätelee kehon lämpötilaa ja melatoniinin tuotantoa. Nämä kaksi tekijää vaikuttavat olennaisesti siihen, miten ja milloin ihminen nukkuu. Nukahtamistaipumus on terveillä henkilöillä suurimmillaan aamuyöllä kello 2 ja 6 välillä, jolloin kehon lämpötila on alimmillaan ja melatoniinin tuotanto suurimmillaan. Ihmisen biologinen vuorokausirytmi on yli 25 tunnin pituinen, mutta päivänvalon säätelemä melatoniinintuotanto tahdistaa yleensä sisäistä kelloa niin, että vuorokausirytmi kutistuu keskimäärin 24 tuntiin ja kymmeneen minuuttiin. Sisäisen kellon joustokyky heikkenee iän myötä.. Happisaturaatio
Normaali happisaturaatio ihmisellä on vähintään 96 %, lievä hypoksemia eli happivajaus 89-95 %, keskivaikea 80-88 % ja vaikea 80 %. 100 % on yleensä merkki hyperventilaatiosta eli ylihengityksestä. Piano
Koneiston ollessa lepotilassa kielen päälle on painuneena sammuttaja. Kosketinta painettaessa sammuttaja nousee irti kielestä, joka voi silloin värähdellä vapaasti. Vapautettaessa kosketin sammuttaja palaa takaisin kiinni kieleen ja tukahduttaa värähtelyn. Parkinsonin tauti
Vapina on yleisin oire.
Vaikka 30 prosentilla ei esiinny vapinaa Parkinsonin taudin alkuvaiheessa, useimmilla se kehittyy taudin edetessä. Se on tavallisesti tyypiltään lepovapinaa: raajan ollessa levossa vapina on voimakkaimmillaan, mutta katoaa vapaasta tahdosta suoritetun liikkeen tai unen aikana. Vapina on voimakkaampi raajojen uloimmissa osissa, ja taudin alkuvaiheessa esiintyy tyypillisesti vain toisessa käsivarressa tai jalassa, muuttuen myöhemmin molemminpuoliseksi. Parkinsonintaudin vapinan värähtelytaajuus on 4−6 hertsiä. Ihmisaivot
Unessa on neljä vaihetta, joiden aikana aivoissa esiintyy eritaajuuksisia aaltoja. Valveilla esiintyy alfa-aaltoja, joiden taajuus on 8–12 hertsiä. Kevyessä unessa esiintyy theeta-aaltoja (4–7 Hz), seuraavassa vaiheessa beeta-aaltoja (12–16 Hz), syvässä unessa delta-aaltoja (1–3 Hz) ja REM-unessa samanlaisia aaltoja kuin valvetilan ja kevyen unen aikana. Hiki
Ihmisen hiki on liki väritöntä, mutta esimerkiksi virtahevon hiki on punaista. Muista eläimistä esimerkiksi koira ei hikoile, vaan se säätelee lämpöään läähättämällä. Ihmisen normaali hieneritys on 0,5–1 litraa vuorokaudessa, mutta enimmillään hikeä voi erittyä kaksikin litraa. Ihmisellä on keskimäärin 2,6 miljoonaa hikirauhasta. Käsien ja jalkojen liikahikoilu on usein perinnöllistä. Sauna
Normaalit kehon toiminnat palautuvat, kun keho jäähtyy saunomisen jälkeen hitaasti. Jos saunan jälkeen kehoa kylmennetään nopeasti lumessa tai kylmässä vedessä, ihon verisuonet supistuvat, syke laskee ja verenpaine nousee. Terve sydän kestää lisääntyneen rasituksen kuitenkin hyvin. Sykereservi
Sykereservillä tarkoitetaan käytössä olevaa sydämen sykealuetta. Se saadaan vähentämällä maksimisykkeestä leposyke. Sykereservi
Esimerkiksi: jos maksimisyke on 200 ja leposyke 50, on sykereservi 150. Tällöin 70% teho tarkoittaisi harjoittelua sykkeellä 155. (50 + 150 × 0,7) Intensiteetti
Heikoin ääni, jonka ihmisen korva havaitsee 1000 Hz:n taajuudella, on intensiteetiltään noin 10 W/m². Tämä intensiteetin arvo on valittu akustiikassa äänen intensiteettitason vertailuarvoksi, koska se vastaa likimain kuulokynnystä. Voimakkain ääni, jonka ihmisen korva sietää, on intensiteetiltään noin 1 W/m². Tämä voimakkain ääni on 10 kertaa kuulokynnyksen suuruinen. Logaritminen asteikko soveltuu hyvin kuvaamaan näin laajaa voimakkuusaluetta. Hengitys
Levossa sisäänhengityslihaksina toimivat uloimmat kylkivälilihakset, jotka nostavat kylkiluita ja rintakehä laajenee, sekä pallea, joka supistuessaan vetäytyy alaspäin ja aiheuttaa rintakehän sisälle alipaineen. Ilma virtaa paine-eron suuntaan ja täyttää keuhkot. Uloshengitys tapahtuu levossa passiivisesti, jolloin rintakehä palautuu lepoasentoon kimmoisuuttaan. Kun hengitys voimistuu, käytetään myös uloshengityslihaksia eli sisempiä kylkivälilihaksia ja vatsalihaksia. Kovassa fyysisessä rasituksessa, hengenahdistuksessa tms. tilanteessa mukaan tulevat apuhengityslihakset eli muut rintakehässä kiinni olevat lihakset. Kaasujen vaihto tapahtuu keuhkorakkuloissa eli alveoleissa. Happi siirtyy vereen ja kiinnittyy punasolun sisällä olevaan hemoglobiiniin. Aineenvaihdunnan lopputuotteena syntynyt ylimääräinen hiilidioksidi poistuu uloshengitysilman mukana. Ihminen voi pidättää henkeään useamman minuutin, mutta on nisäkkäitä, jotka pystyvät olemaan hengittämättä pidempään, muun muassa valaat, jotka voivat olla veden alla useita tunteja. Toimintapotentiaali
Solun sisä- ja ulkopinnan välillä vallitsee aina sähköinen jännite eli potentiaali. Lepotilassa eli lepojännitteessä olevan solun sisällä vallitseva varaus on tasaisen negatiivinen (noin -70 mV) suhteessa solun ympäristöön eikä juuri vaihtele. Solu pitää yllä aktiivisesti lepojännitettä Na-K-pumpun avulla käyttäen ATP:hen varastoitunutta kemiallista energiaa. Kun aktivoitavissa olevan solun jännite purkautuu eli sen sähkölataus nousee lepotasolta yli kynnyksen (engl. "threshold"), solussa laukeaa toimintajännite. Pianonviritys
Piano ja flyygeli viritetään tasavireisen viritysjärjestelmän mukaan niin, että ensin otetaan lähtöääni (yksiviivainen A-ääni 435-445 Hz) viritysmittarista tai ääniraudasta. Maailmanlaajuinen standardivire on 440 Hz, mutta esimerkiksi klassisessa musiikissa suositaan 442 Hz:ä tai korkeampia tasoja orkesterin muiden soittimien vireominaisuuksien takia. Nykyaikaiset pianot on rakennettu niin, että ne soivat hyvin taajuusalueella 435-445 Hz. Lähtöäänen paikalleen asettamisen jälkeen tehdään pianon keskialueelle temperointi/jako, eli jaetaan oktaavin sisällä olevat puolisävelaskeleet suhteellisesti täsmälleen saman suuruisiksi kuuntelemalla intervallien osasävelpriimien huojuntoja. Tasavireiseen temperointiin on olemassa monenlaisia matemaattisia jakokaavoja, mutta lopputulos on aina sama. Temperoinnin jälkeen edetään muihin oktaaveihin, pianon laidoille päin (basso-keskialue-diskantti) kuunnellen intervallien suhteita, jotka temperointi määrää. Virityksen sydän onkin näin ollen sen tasavireinen temperointi. Metabolinen ekvivalentti
Metabolinen ekvivalentti (MET) eli lepoaineenvaihdunnan kerrannainen on ihmisen suorituskykyä ilmaiseva yksikkö. Yksi MET vastaa tuolissa levossa istuvan henkilön hapenkulutusta, joka on keskimäärin 3,5 mL/kg/min. Energiankulutuksena tämä taas vastaa yhtä kilokaloria painokiloa kohden tunnissa. MET on käytössä useissa erilaisissa työhön ja kuntoon liittyvissä tutkimuksissa. Hormonaalinen säätelyjärjestelmä
Ihmisen sisäsyntyisesti tahdistettuja rytmejä ovat naisten kuukautiskierto sekä unen ja valvetilan vuorottelu eli vuorokausirytmi. Vuorokausirytmi vaikuttaa vireystilaan. Ihmisen niin sanottu biologinen kello säätelee vuorokausirytmiä. Biologinen kello on paikannettu limbisen järjestelmän hypotalamukseen. Esimerkiksi valoisuuden vähentyessä hypotalamukseen kytkeytyvä käpyrauhanen alkaa erittää nukahtamista edistävää melatoniinia. Sydämen syke
Sykereservi (HRR) on henkilön maksimisykkeen ja leposykkeen välinen erotus. Jotkut harjoituksen intensiteettiä mittaavat menetelmät perustuvat prosenttiosuuteen sykereservistä, kuten Karvosen kaava. Siitin
Tavallisesti lepotilassa oleva siitin on noin 6–12 senttimetriä pitkä ja 2–4 senttimetriä paksu. Lepokoko ei anna viitteitä siittimen koosta erektiossa. Lepotilassa toista siitintä pienempi siitin saattaa erektiossa olla suurempi. Tasapainoelin
Tasapainoelin on elin joka välittää tietoa asennosta painovoiman suhteen. Ihmisellä ja useilla selkärankaisilla tasapainoelin sijaitsee sisäkorvassa. Itse tasapainoelin on pieni rakkula jonka sisällä on otoliitteja. Pään asennosta antavat tietoa sisäkorvan pyöreä ja soikea rakkula. Rakkuloissa on hyytelön peittämiä aistinsoluja. Kun pään asento muuttuu, hyytelö liikahtaa ja aistinsolut ärtyvät. Siksi pystymme seisomaan silmät kiinnikin pystyasennossa. Kuuleva
Kuuloa mitataan logaritmisella desibeliasteikolla. Normaalikuuloksi lasketaan kuulo, jossa kuulokynnys on yli -20 desibeliä. Arvo 0 desibeliä on terveen nuoren ihannekuulo, mitattu keskiarvo siitä normaalikorvan herkkyydestä, jolla yleensä ääniä kuullaan. Ääni
Äänen taajuuden yksikkö on hertsi (Hz). Taajuus kertoo ääniaaltojen värähtelyjen lukumäärän sekunnissa. Mitä enemmän värähdyksiä ääniaalloissa on, sitä korkeampi ääni syntyy. Ihmiskorva on herkimmillään aistimaan ääniä 500–4 000 hertsin välillä. Ihmisen korva erottaa yleensä taajuuksia 20–20 000 Hz, ja ääniä, joiden taajuus on niiden yläpuolella, kutsutaan ultraääniksi. Ääniä, jotka ovat taajuudeltaan niin matalia, että ihmiskorva ei kykene niitä havaitsemaan, kutsutaan infraääniksi. Yleensä infraäänellä tarkoitetaan alle 20 hertsin taajuisia ääniä. — Pianon äänialue on n. 30–5 000 Hz. Äänen taajuuden kaksinkertaistuminen tai puolittuminen merkitsee oktaavin muutosta sävelkorkeudessa. Melu
Kahdestatoista viiteentoista prosenttia väestöstä arvioidaan olevan erityisen meluherkkiä. Meluherkkien ihmisten verenpaine nousee voimakkaammin metelissä ja heidän elimistönsä menee muutenkin herkemmin hälytystilaan. Meluherkät nukkuvat huonommin ja kokevat terveydentilansa kehnommaksi. Myös lasten aivot reagoivat meluun herkemmin kuin aikuisten. Normaali-ilmakehä
Normaali-ilmakehä eli normaali ilmanpaine (atm) on kansainvälisesti vahvistettu ilmanpaineen normaaliarvo, 101 325 pascalia, jota ennen on käytetty myös paineen mittayksikkönä. Se on suuruudeltaan lähellä yhtä baaria, jolla se käytännössä voidaan usein korvata. Planckin liikemäärä
missä Aikuistyypin diabetes
Tunnetuin diabeteksen diagnostisointiin käytettävä tutkimus on oraalinen glukoosirasitustesti eli suun kautta otettava sokeripitoinen liuos ja sen jälkeen veren sokeritason mittaus muutaman tunnin välein. Koska tutkimus voi rasittaa kehoa ja oireet voivat olla raskaita potilaalle, diagnostiikassa on pyritty siirtymään paastoglukoosimäärityksiin eli sokeritason mittaamiseen vähintään kahdeksan tunnin ravinnottomuuden jälkeen. Aikuisen normaali paastoglukoosi on plasmasta mitattuna (fP-gluk) on 4-6,1 mmol/l, ja diabeteksen diagnostinen raja-arvo on yli 7 mmol/l. Tälle välille jää heikentynyt glukoosin sieto. Odottaville äideille on käytössä omat viitearvot. HUSLAB: paastoglukoosi Lämmönsäätely
Kuumeessa ruumiinlämpö kohoaa normaalia korkeammaksi, koska lämmönsäätelykeskus tulkitsee normaalin ruumiinlämmön liian alhaiseksi ja lämmönsäätelymekanismit pyrkivät nostamaan ruumiinlämmön uudelle tavoitetasolle. Tällöin ihon verenkierto vähenee ja iho kalpenee. Kun kuume alkaa laskea, lämpöä poistuu hikoilun kautta kunnes ruumiinlämpö on normaali. Kuumeen tarkoitus on parantaa elimistön puolustuskykyä, vaikkakin pitkään jatkuva korkea kuume on vaarallinen. Vikellys
Kaikki liikkeet alkavat perusasennosta eli istuvasta asennosta ja myös päättyvät tähän asentoon, kun liike on kestänyt vaaditut neljä laukka-askelta. Perusasennossa vikeltäjä istuu lähellä vikellysvyötä selkä suorana ja katse eteenpäin pitäen molemmin käsin kiinni vikellysvyön kahvoista. Hengitys
Luvut ovat nuoren terveen miehen arvoja, naisen arvot ovat 20–25 % pienemmät. Myös ikä ja urheiluharrastukset sekä esimerkiksi puhallinsoitinharrastus vaikuttavat merkittävästi arvoihin. Lance Armstrong
Hänen hapenottokykynsä todettiin olevan normaalia ihmistä parempi. 15-vuotiaana hänen hapenottokykyään kuvaava VO-arvo oli 79,5 mL/kg/min. Myöhemmin hänen lukemansa on ollut peräti 85, kun taas korkein urheilijalla mitattu arvo on 94,0. Normaalin paikallaan olevan ihmisen arvo on 35,0. Hyvän hapenottokykynsä lisäksi Armstrong pystyi kestämään kipua normaalia urheilijaa paremmin. Tämä kehittyi hänen uransa aikana ja hän pystyikin tekemään normaalia enemmän maksimaalisia lihastoistoja. Elossapitojärjestelmä
Ihminen voi hengittää, jos hapen osapaine on 0,13–0,33 kertaa merenpinnan tasolla oleva paine, eli 13–33 kPa. Neuvostoliiton avaruuspuvuissa ja Yhdysvaltain Apollo-aluksissa on käytetty 30 kPa happea. Normaalissa ulkoilmassa on hiilidioksidia 0,03 % eli luokkaa 300 ppm ja tunkkaisessa ilmassa voi olla jopa 1 %. Avaruusaluksessa saa olla korkeintaan 0,5–1 % hiilidioksidia. Suomessa sisäilmaston huonoin laatuluokitus S3 antaa ilman CO2-pitoisuudelle maksimirajaksi 1 200 ppm eli 2 200 mg/m. Nukkuminen
On olemassa viitteitä siitä, että luonnonkansojen jäsenet nukkuvat keskimäärin vain 6,5 tuntia vuorokaudessa.
Aikuiset nukkuvat myös länsimaissa keskimäärin vain kuusi ja puoli tuntia yössä. Yli 10-vuotiaat suomalaiset käyttävät nukkumiseen kuitenkin keskimäärin 8,5 tuntia (nukahtaminen mukaan lukien). Luonnonmukaisuus
Nykyaikaisessa yhteiskunnassa lasten leikkiminen on usein tarkkaan säännösteltyä ja sille on varattu keinotekoiset tilat. Jotkut kuitenkin suosittelevat, että lasten sallittaisiin liikkua vapaasti ympäristössään jopa pienen riskinkin uhalla. Puissa kiipeily on hyvä tapa oppia koordinaatiota, toisin kuin standardimallisissa ja turvallisissa kiipeilytelineissä.
Ihmisen suositellaan noudattavan luonnonmukaista unirytmiä. Tämä tarkoittaa nukkumaan menemistä pimeän tultua ja heräämistä ilman herätyskelloa. Unen pitää myös olla riittävän pitkä, yleensä 8 tuntia. Persoonallisuusenneagrammi
Leposuunnaksi kutsutaan tyyppiä, jolta henkilö imitoi käytöstään ollessaan levollisessa ja turvallisessa ympäristössä, ja myös kokee kyseisen toiminnan rentouttavana. Näin voi ihminen saada käyttöönsä toisen persoonallisuustyypin vahvuuksia ja positiivisia ominaisuuksia. Tämä suunta toimii usein henkilön ollessa vapautuneessa ilmapiirissä, rentoutuneessa tilassa. Leposuunta merkataan enneagrammikuviossa saapuvalla nuolella. Intervalli
Intervalliasteikon käyttökelpoisuus johtuu ihmisen kuulon toiminnasta; se havaitsee juuri suhteellisia sävelkorkeuksia, eikä niinkään absoluuttisia eroja sävelten (hertseissä ilmaistuissa) korkeuksissa. Täten esimerkiksi 600 Hz ja 800 Hz äänten välinen korkeusero havaitaan likimain yhtä suurena kuin 3000 Hz ja 4000 Hz äänten välinen korkeusero, vaikka absoluuttiset erot äänten taajuuksissa ovat erisuuret (ensimmäisessä tapauksessa 800 Hz - 600 Hz = 200 Hz ja jälkimmäisessä 4000 Hz - 3000 Hz = 1000 Hz). Kuulon kannalta oleellista on vain, että kummankin sävelparin sävelten taajuuksien suhde on sama eli 4:3. Asfyksia
Hapenpuutetila eli asfyksia (kreik.) on hengityshäiriö, jossa potilaalla on samanaikaisesti hapenpuute ja liian korkea hiilidioksiditaso. Seurauksena on hengityksen pysähtyminen ja syvä tajuttomuus. Käsitettä käytetään yleensä vain sikiöstä tai vastasyntyneestä puhuttaessa.
Vuonna 2015 noin 9,8 miljoonaa ihmistä kärsi tahattomasta hapenpuutteesta jotka johtivat 35 000 ihmisen kuolemaan maailmalla. Ääniala
Pojan puheääni sijaitsee lähellä äänialan alalaitaa. Naisten ja miesten äänten keskeinen ero on äänenkorkeus: keskimäärin miehet puhuvat noin oktaavia matalammalta kuin naiset. Normaalin modaalirekisterissä tuotetun puheäänen keskimääräinen perustaajuus on miehillä noin 125 Hz (vaihteluväli 80–160 Hz) ja naisilla 225 Hz (vaihteluväli 150–300 Hz). Kuume
Kuumeella eli pyreksialla tarkoitetaan tilaa, jossa ihmisen ruumiinlämpö kohoaa aineenvaihdunnan kiihtymisen johdosta yli normaalilämpötilan, joka on keskimäärin 37º C mutta joka voi vaihdella 35,8–37,8 asteen välillä. Kohonnut verenpaine
Kulttuureissa, jossa suolaa saadaan niukasti, verenpaine on kaikenikäisillä seuraava: yläpaine: 100-110; alapaine: 60-70. Suomalaisten verenpainetaso on laskenut merkittävästi 1970-luvun alusta, mutta 2000-luvulla edullinen kehitys on pysähtynyt. Suomessa työikäisistä miehistä puolella ja naisista kolmasosalla verenpaine ylittää vähintään lievän hypertension rajan. Nukkuminen
Ihmisellä on sisäinen kello, joka säätelee uni-valverytmiä. Se noudattaa niin sanottua sirkadiaanista rytmiä ja varmistaa, että ihminen nukkuu säännöllisesti. Ihmisen sisäinen vuorokausi on yleensä hiukan enemmän kuin tasan 24 tuntia. Useimpien ihmisten sisäinen vuorokausi vaihtelee 23:41 tunnista 24:35 tuntiin. Miesten sisäinen vuorokausi on keskimäärin 6 minuuttia pidempi kuin naisten. Sisäisen kellon jätättämisestä johtuen ihmisen vuorokausirytmi pyrkii pitenemään ja nukkumaanmeno siirtymään koko ajan myöhäisemmäksi. Sisäinen kello reagoi esimerkiksi valoon, sosiaaliseen ympäristöön ja säännöllisyyteen nukkumaanmenossa ja ylösnousemisessa. Sisäinen kello voi joutua epätahtiin esimerkiksi vuorotyön tai mannertenvälisen lennon seurauksena. Psykrometrivakio
missä "p" on ilmanpaine, "c" ilman ominaislämpökapasiteetti vakiopaineessa (kuivalla ilmalla 1004 J kg °C), "L" latentti energia (2,47 MJ kg) sekä formula_3 veden ja kuivan ilman molekyylipainojen suhde (n. 0,622). Erityisesti jos valitaan "p" = 1013 hPa ja oletetaan ilma kuivaksi, saadaan yleiskäyttöiseksi psykrometrivakion arvoksi formula_4. Verenpaine
Keskipaineella () tarkoitetaan veren keskimääräistä painetta yhden pulssisyklin aikana. Keskipaine on suunnilleen diastolinen paine + kolmannes systolisen ja diastolisen paineen erotuksesta.
Keskipaineeseen vaikuttaa sydämen minuuttitilavuus ja ääreisvastus. Minuuttitilavuus on riippuvainen sydämen supistustilavuudesta ja syketaajuudesta. Supistustilavuuteen ja syketaajuuteen vaikuttaa verimäärä, joka palaa sydämeen sekä autonomisten hermojen aktiivisuus. Virtausvastus on riippuvainen vastussuonten läpimitasta. Läpimitan pienikin muutos vaikuttaa virtausvastukseen, koska virtausvastus on kääntäen verrannollinen vastussuonten yhteisen läpimitan neljänteen potenssiin. Verenpaine
Verenpaineen arvo vaihtelee sydämen pumppauksen tahdissa. Suurimmillaan se on sydämen puristaessa verta valtimoihin. Tätä kutsutaan yläpaineeksi eli "systoliseksi paineeksi". Alimmillaan paine on supistusten välissä, jolloin sydän lepää. Tätä paineen pienintä arvoa kutsutaan alapaineeksi eli "diastoliseksi verenpaineeksi". Ääni
Äänen voimakkuutta kuvataan äänenpaineen tai äänenpainetason avulla. Äänenpainetason yksikkö on desibeli (dB). Hyvin kuulevan ihmisen kuulokynnystaso, eli hiljaisin ääni, jonka hän kuulee, on noin 0 dB. Normaalin puheen voimakkuus liikkuu noin 50–60 dB:ssä. Hyvin kuulevalla ihmisellä kipukynnys on noin 120–125 dB:n vaiheilla. Suudelma
Suuteleminen aktivoi suuren osan aivoista. Huulissa ja kielessä on paljon hermopäitä, joista välittyy tieto suutelemisesta aivoihin: huuliin menee verta, suun sylkirauhaset erittävät sylkeä, veren testosteronitaso nousee, sekä hyvää oloa tuottavia endorfiineja ja oksitosiineja erittyy aivoihin. Verenpaine nousee ja pulssi kiihtyy. Verisuonet laajenevat, minkä seurauksena keho saa lisää happea. Energiankulutus nousee lepotilan yhdestä aina kuuteen kilokaloria per minuutti. Pupillit laajenevat ja posket alkavat punoittaa. Rekisteri (ääni)
Modaalirekisterissä tuotetaan normaali puhe. Siinä äänihuulet värähtelevät koko pituudeltaan ja syvyydeltään ja äänirako sulkeutuu tiiviisti värähtelyn aikana. Limakalvo on löysänä ja värähtely on selvästi kaksivaiheista, eli äänihuulten alapinnat lähentyvät ja loitontuvat ennen yläpintoja. Äänen voimakkuutta lisätään ääniraon alapuolista ilmanpainetta ja adduktiota lisäämällä, ja sävelkorkeutta venyttämällä äänihuulia pituussuunnassa. Normaalin modaalirekisterissä tuotetun puheäänen keskimääräinen perustaajuus on miehillä noin 125 Hz (vaihteluväli 80–160 Hz) ja naisilla 225 Hz (vaihteluväli 150–300 Hz). Hyperventilaatio
Hengitystaajuuden lisääntyminen on elimistön normaali stressireaktio. Hengityksen voimistuminen pakoon tai taisteluun virittäytyessä lienee hyödyllistä, koska elimistö tarvitsee silloin tavallista enemmän happea. Hyperventilaatio voi myös olla elimistön asianmukainen keino esimerkiksi äkillisesti kohonneen pääkallon sisäisen paineen alentamiseksi. Liittyessään kipuun, unettomuuteen, henkiseen ahdistukseen tai tunnekuohuun hyperventilaatio voi kuitenkin huonontaa henkilön vointia entisestään ja aiheuttaa oireiden pitkittymistä. Alkalinen fosfataasi
Normaali AFOS-viitearvo veriseerumissa aikuisilla on 35-105 U/l. Lapsilla arvot ovat suuremmat. Veren AFOS-pitoisuus kohoaa etenkin sappiteiden tukostiloissa. Rytmihäiriö
Muutama ihminen tuhannesta saa voimakkaita tykytyskohtauksia, jopa yli 200 sydämenlyöntiä minuutissa. Jos tämä kestää yli puoli tuntia, kannattaa soittaa ambulanssi, jossa rytmihäiriö tallennetaan sydänfilmille jatkohoidon suunnittelua varten. Muutenkin asiasta kannattaa mainita lääkärille, jos tykytyskohtaukset ovat toistuvia. Keuhkojen tilavuudet
Hengityksen tiheys on vastasyntyneellä 30-60 kertaa minuutissa ja aikuisella 12-20 kertaa minuutissa. Ihmisen anatomia
Ihmisen verenkiertoelimistön keskus on sydän, joka sijaitsee rintakehässä hiukan vasemmalla puolella. Ihmisen sydän on massaltaan 200–400 grammaa ja usein nyrkkisääntönä sanotaan sydämen olevan puristetun nyrkin kokoinen. Ihmisen verenkierto on "täydellinen". Täydellisessä verenkierrossa vähä- ja runsashappinen veri eivät pääse sekoittumaan toisiinsa. Ihmisen verenkierto voidaan jakaa kahteen tyyppiin: isoon verenkiertoon ja pieneen verenkiertoon. Hermosto
Sympatikus eli sympaattinen toimii yhtäkkisissä kriisitilanteissa, esimerkiksi pelästyttäessä tai suututtaessa. Tällöin muun muassa sydämen syke nopeutuu vilkastuttaen verenkiertoa, hengitystiet avautuvat ja hien eritys lisääntyy. Sympatikus osallistuu myös moniin ”normaalitoimintoihin” kuten kehon lämpötilan säätelyyn. 
Parasympaattinen hermosto vaikuttaa usein päinvastoin kuin sympaattinen hermosto, ei kuitenkaan aina. Se toimii vilkkaasti nukkuessa, levätessä ja ruokaa sulattaessa. Se muun muassa hidastaa sykettä ja nopeuttaa ruoansulatuskanavan toimintaa. Sykereservi
Tietyn kunto-ominaisuuden harjoitteluun vaadittava teho annetaan usein prosentteina sykereservistä, jota vastaava sydämen syke saadaan lisäämällä sykereservistä laskettuun prosenttiosuuteen leposyke. Siesta
Siesta on varsinkin lämpimän ilmasto­vyöhykkeen maissa yleinen keskellä päivää, tavallisimmin lounasruokailun jälkeen pidetty lepo­aika. Monet seikat viittaavat siihen, että ihmisellä on geneettinen taipumus pitää siesta; itse asiassa päivittäin klo 12:n ja 15:n välillä useimmilla ihmisillä ilmenee yleisesti väsymystä ja tarkkaavaisuuden heikkenemistä. Toisin kuin usein oletetaan, vaikka sitä ennen ei olisikaan syöty runsasta ateriaa, levon tarve tuntuu. Diastole
Diastole eli lepovaihe on toinen sydämen toimintavaiheista. Diastole on sydämen sykäysten välinen veltostumisvaihe, jonka aikana kammiot täyttyvät uudelleen verestä. Keuhkoista tulee hapekasta verta vasemman eteisen kautta vasempaan kammioon. Suuren verenkierron laskimoista virtaa verta oikean eteisen kautta oikeaan kammioon. Diastolen vastakohta on systole. Sydän
Veren virratessa eteisestä kammioon sydänlihakset rentoutuvat hetkellisesti sekunnin muutaman kymmenesosan ajan. Vaikka se ei tunnu paljolta, sydän ehtii levätä vuorokauden aikana noin neljä tuntia. Liiallinen stressi lisää sydämen lyöntitiheyttä, jolloin lepäämiseen jää vähemmän aikaa ja sydän altistuu vaurioille. Verenkierto
Verenpaineella tarkoitetaan tavallisesti sydämestä verta poispäin vievien ison verenkierron suurten valtimoiden sisällä vallitsevaa painetta. Sen mittayksikkönä on perinteisesti elohopeamillimetri (mmHg). Suurten valtimoiden paine on suurimmillaan systolen aikana ja pienimmillään juuri ennen uutta systolea (diastolinen verenpaine). Pienen verenkierron verenpainearvot ovat huomattavasti matalampia. Keuhkovaltimorungon systolinen paine on 20–25 mmHg ja diastolinen noin 10 mmHg.Valtimoissa veri etenee paineen vaikutuksesta. Laskimoissa pelkkä paine ei riitä, vaan niissä on myös läppiä, jotka estävät veren takaisin virtausta. Valtimoissa vastaavia läppiä tiedetään esiintyvän kirahvin kaulassa. Tasalämpöisyys
Nisäkkäiden ruumiinlämpötila (ydinlämpötila) on yleensä 35–38 °C, lintujen 40–42 °C. Tasalämpöisyys ei tarkoita ruumiinlämpötilan pysymistä täysin vakaana. Ruumiinlämpötilassa on aina ajallista ja paikallista vaihtelua. Ruumiin ääreisosat ovat monesti viileämpiä kuin ydinosat ja niiden lämpötila vaihtelee enemmän. Ydinlämpötila on yleensä asteen–pari alempi lepoaikaan – myös ihmisellä. Molemmilla ryhmillä tavataan myös erilaisia horroksen muotoja, talvihorrosta etenkin nisäkkäillä ja lyhyaikaista (yöllistä) horrosta molemmissa ryhmissä. Horrostamalla eläimet voivat alentaa tasalämpöisyyden energiakustannuksia. Eräät suuret hyönteiset kuten kiitäjäperhoset ja kimalaiset tuottavat lentolihaksissaan niin paljon lämpöä, että ne voivat lennon aikana pitää yllä eräänalaista tasalämpöisyyttä. Ne myös joutuvat kylmällä säällä lämmittämään itseään lentolihasten supistuksilla, jotta lento olisi mahdollista. Niiden lentolihaksisto on siis itse asiassa sopeutunut toimimaan tasalämpöisten tavoin. Erona on se, että levossa ne toimivat kuten muutkin vaihtolämpöiset. Kuulokynnys
Yksilölliseen kuulokynnykseen vaikuttavat ainakin yksilön ikä ja sukupuoli. Ihmisen kuulo heikkenee iän myötä niin, että korkeiden äänien kuuleminen heikkenee ensin. Tämä johtuu kuuloaistin normaalista rappeutumisesta ihmisen vanhetessa. Ikääntymisestä johtuvasta kuulon alenemasta käytetään yleisesti termiä ikäkuulo. Ihmisen kuulo on herkimmillään noin kahdenkymmenen vuoden iässä, jolloin kuulokynnys on 1 kHz taajuudella noin 0 desibeliä. Verenpaine
Pulssipaineella tarkoitetaan systolisen ja diastolisen verenpaineen erotusta formula_2. Pulssipaine heijastaa suurten valtimoiden elastisuutta ja pulssiaaltoa, joka palaa ääreissuonista. Pulssipaine nousee, kun suuret valtimot jäykistyvät. Pulssiaallon nopeus riippuu verisuonen seinämän jäykkyydestä. Ikääntymisen myötä suuret valtimot jäykistyvät ja pulssiaalto nopeutuu. Verisuoniston painekäyrä on sydämestä lähtevän paineaallon ja ääreisverisuonista takaisin heijastuvan paineaallon summa. Kuorsaus
Kuorsaus on hengitysteiden ahtaiden kohtien värähtelyä hengitysilman mukana ja siitä johtuvaa ääntä. Kuorsausta esiintyy nukkuessa. Noin 10–15 % keski-ikäisistä miehistä kuorsaa joka yö nukkumisasennosta riippumatta. Naisilla kuorsaus on jonkin verran harvinaisempaa. Sydämen syke
Sykettä voi helposti mitata asettamalla sormenpään jonkin ison verisuonen päälle, jolloin pulssi tuntuu sormen päässä. Lääketieteessä ja urheilussa käytettävät sykemittarit mittaavat sykettä sydänsähkökäyrästä (EKG). EKG:llä voidaan mitata myös sykevälivaihtelua. Melu
Henkilöauton vauhdin hiljentäminen 60:stä 50:een km/h vähentää melua 2 dB. Äänen kymmenkertaistuminen vastaa 10 dB:n muutosta ja satakertaistuminen 20 dB:n muutosta. Liikenne on yleisin meluaja. Liikenteen melu on 70–90 dB. Melu aiheuttaa 3 % sepelvaltimokuolemista Euroopassa. Maanpinta ja kasvillisuus vaikuttavat äänen etenemiseen. Melu voimistuu, jos este heijastaa ääntä. Korkeuden vaikutus ihmiseen
Korkeudella on merkittäviä vaikutuksia ihmisen toimintaan. Yli 2 100 metrin korkeudessa veren hemoglobiini-arvo alkaa laskea nopeasti. Ihminen pystyy kuitenkin sopeutumaan korkeuteen paitsi lyhytaikaisesti, myös pitempiaikaiseen oleskeluun. Ihmiskeho pystyy joissain määrin korvaamaan hapenpuutetta. Urheilijat käyttävätkin korkean paikan harjoittelua parantaakseen suorityskykyään. Yli 5 000 metrin korkeudessa ilmassa on niin vähän happea, että ihminen ei pysty sopeutumaan siihen pysyvästi. Suunnilleen tämä korkeus onkin pysyvän asutuksen korkeusraja kaikilla asutuilla vuoristoalueilla. Perinteinen kiinalainen lääkintä
Koskeminen eli palpaatio käsittää kehon ja pulssin tutkimisen koskemalla. Pulssin tutkiminen on niin keskeinen osa diagnoosia, että kiinalaiset voivat sanoa menevänsä "pulssinsa tunnusteluun" mennessään lääkärille. Voidaan käyttää jopa 28 pulssia. Pulssin avulla saadaan tietoa sisäelinten tilasta. Kehon palpaatiolla tutkitaan erityisesti ihon, raajojen, rintakehän, selän, vatsaontelon ja tiettyjen akupisteiden herkistymistä ja kipua, lämpötilaa, kosteutta ja kiinteyttä. Rintakehän kautta tunnetaan sydämen syke. Hermosto
Fysiologisesti ääreishermosto jaetaan somaattiseen ja autonomiseen hermostoon. "Somaattinen hermosto" on tahdonalainen ja sen avulla säädellään poikkijuovaisten lihasten eli luustolihasten liikkeitä. "Autonominen hermosto" eli vegetatiivinen hermosto on suurimmalta osin tahdosta riippumaton sillä se säätelee sydänlihaksen ja sileän lihaksiston toimintaa sekä vaikuttaa erilaisten rauhasten eritykseen. Se säätelee muun muassa sydämen sykettä, hengitystä, ruoansulatuselinten toimintaa ja hikoilua. Nukkuminen
Unen eri vaiheiden aikana aivoissa esiintyy eritaajuuksisia aaltoja. Valveilla esiintyy alfa-aaltoja, joiden taajuus on 8–12 hertsiä (Hz). Kevyessä unessa esiintyy theeta-aaltoja (4–7 Hz), seuraavassa vaiheessa beeta-aaltoja (12–16 Hz), syvässä unessa delta-aaltoja (1–3 Hz) ja REM-unessa samanlaisia aaltoja kuin valvetilan ja kevyen unen aikana eli alfa- ja theeta-aaltoja. Paasto
Ihmiskeho kuluttaa muutamassa päivässä kehon hiilihydraattivarastona toimivan glykogeenin loppuun vapauttaen siitä glukoosia vereen verensokeriksi tänä aikana. Luurankolihaksiin ja maksaan varastoitunutta glykogeeniä on kehossa noin 450–800 grammaa lihaksikkuudesta riippuen. Näiden loputtua keho alkaa kuluttamaan ensisijaisesti kehon rasvaa. Rasvanpolton aikana keho siirtyy ketoosiksi kutsuttuun aineenvaihdunnan tilaan. Normaalipainoinen ihminen kuluttaa noin 7 viikossa 12 kg painoisen rasvakudoksensa lähes loppuun. Sitten keho alkaa kuluttamaan nopeasti muun muassa luurankolihasten proteiineissa olevia aminohappoja energiaksi, joita normipainoisella on kehossa noin 12 kg edestä. Kun kehon aminohappojen massasta on suunnilleen viikossa kulunut noin puolet, henkilö kuolee energiaravintoaineiden puutokseen. Loppuja aminohapoista nimittäin tarvitaan elintärkeisiin toimintoihin, kuten kehon entsyymien valmistukseen. Ihminen
Ihmisvartalojen tyyppejä on useita, ja niiden koko ja ominaisuudet määräytyvät geeniperimän ja ympäristötekijöiden, kuten ruokavalion ja liikunnan, mukaan. Aikuisen ihmisen pituus vaihtelee keskimäärin 150 cm:n ja 200 cm:n välillä. Naiset ovat keskimäärin miehiä pienempiä. Keskipituuksissa on myös alueellista eroavaisuutta. Suomalaisten keskipituus on miehillä 178,5 cm ja naisilla 168,0 cm vuonna 2014 tehdyn tutkimuksen mukaan. Suomalaiset ovat maailmantilastossa sijoilla 16. miehissä ja 13. naisissa. Ihmisen tiheys on suurin piirtein sama kuin veden; luu- ja lihaskudos ovat vettä tiheämpiä ja rasvakudos vettä harvempaa. Rinta- ja vatsaontelo pienentävät keskitiheyttä. Herätyskello
"Älykäs herätyskello" tarkkailee nukkujan liikkeitä ja herättää ihmisen juuri silloin, kun hän on jo valmiiksi lähes hereillä. Aikuisella univaiheet toistuvat läpi yön noin puolentoista tunnin sykleissä. Kun ihminen herätetään kevyen univaiheen aikana, hän herää pirteämpänä kuin syvän unen aikana herätessään, jolloin aivokuoren toiminta on hitaimmillaan. Lämpöolosuhteet
Tasalämpöisenä eläimenä ihminen pyrkii pitämään kehonsa lämpötilan vakiona (noin 37 °C). Elimistön aineenvaihdunnassa syntyvä ylilämpö poistuu ihon ja hengityksen kautta ympäristöön. Lämpötasapainossa elimistöstä poistuva lämpö on yhtä suuri kuin aineenvaihdunnan synnyttämä ylilämpö. Atemi
Kehon atemi-hermopisteet voivat osin olla samoja joita manipuloidaan akupunktiossa. Hyvä esimerkki hermopisteestä on ihmisen kaulalla oleva kiertäjähermo, jota hieromalla, kuristamalla tai manipuloimalla voidaan laskea sydämen sykettä ja hidastaa hengitystä. Kuuloaisti
Ihmisen kuuloalue on noin 20–20 000 Hz ja se huononee iän mukana. Erityisesti korkeiden taajuuksien kuuleminen heikkenee ensimmäisenä, jolloin vanhukset voivat todeta muun muassa, että "heinäsirkat ovat kadonneet heidän elämästään". Korkeimpia ääniä kuulevat lepakot (max. noin 150 kHz) ja matalimpia myyrät (min. noin 1 Hz). Sydänääni
Toisen sydänäänen kesto on lyhyempi, mutta sen taajuus on korkeampi. Ensimmäinen ja toinen sydänääni ovat normaaleja sydänääniä. Lisäksi voidaan kuulla terveestä sydämestä heikko systolinen sivuääni, joka kuuluu ensimmäisen sydänäänen jälkeen. Kolmas sydänääni kuuluu kammioiden diastolen alussa ja se johtuu kammioiden nopeasta täyttymisestä. Kolmas sydänääni on normaali hevosella, jonka sydämestä yleensä kuuluu Aorttaläpän ja keuhkovaltimoläpän sulkeutuminen erillisinä. Koirillakin ne voivat kuulua erillisinä sisäänhengityksen aikana sykkeen ollessa hidas. Pieneläimillä ja ihmisellä kolmas ääni on merkki sydämen vajaatoiminnasta. Neljäs sydänääni johtuu eteisten supistumisesta ja sekin on hevosella normaali ääni, mutta ihmisellä epänormaali.