Mikä on petit basset griffon vendéen säkäkorkeus?
Petit basset griffon vendéen
Petit basset griffon vendéen on matalaraajainen, vahva ja pitkärunkoinen koira. Säkäkorkeus on 34–38 cm, yhden sentin poikkeama on sallittu. Koiralla on suora ja kiinteä selkä, lihaksikas lantio ja lanne. Rintakehän on oltava aika syvä, mutta ei liian leveä. Raajojen on oltava suorat, lihaksikkaat ja vahvaluustoiset, mutta suhteutettuna koiran kokoon. Rotu muistuttaa ulkonäöltään grand basset griffon vendéeniä, mutta siitä on jalostettu kooltaan pienempi ja muilta mittasuhteiltaan kevyempi.
Andienkondori
Täysikasvuisen andienkondorin pituus on suunnilleen 1–1,3 m. Sen siipien kärkiväli on jopa yli 3 m. Sen paino on 11–15 kg. Andienkondorin höyhenväritys on pääosin tumma, mutta sen siivissä on valkoiset laikut. Lajin kaula on höyhenetön, mutta koirailla on päässään heltat. Andienkondorilla on koukkunokka. Briquet griffon vendéen
Briquet griffon vendéen on Vendéestä, Ranskan lounaisrannikolta kotoisin oleva koirarotu. Rotu on vanha, ja sen käyttöalue on muuttunut täysin. Briqet griffon vendéen kuuluu korkearaajaisiin metsästyskoiriin, jotka metsästävät pääasiassa villisikoja ja susia. Gidraninhevonen
Gidraninhevonen on kookas, ryhdikäs ja laadukas lämminverinen. Rodun säkäkorkeus on tyypillisesti 163–168 cm, mutta joskus jopa 173 cm. Fuerteventuranpaimenkoira
Fuerteventuranpaimenkoira muistuttaa ulkonäöltään melko paljon castro laboreironkoiraa. Se on keskikokoinen, vankkarakenteinen koira. Sillä sallitaan takaraajoissa kaksoiskannukset. Sen karvapeite on lyhyt ja sileä. Väritys on brindle, usein erittäin tummasävyinen: pohjaväri on sysimusta ja siinä on vaalean beiget tai harmaat raidat. Karvapeite voi näyttää jopa hieman vihertävältä, ja tätä sävyä kutsutaan nimellä "verdino". Urosten säkäkorkeus on 57-63 cm ja paino 30-45 kg, nartuilla vastaavat mitat ovat 55-61 cm ja 25-35 kg. 2 cm poikkeama kumpaan tahansa suuntaan sallitaan molemmilla sukupuolilla. Brandon Bass
203 senttimetriä pitkä ja 113 kiloa painava Bass varattiin New Orleans Hornetsiin toisella kierroksella numerolla 33 . Hän ilmoittautui alkujaan jo , mutta veti itsensä pois ja palasi kaudeksi yliopistosarjaan. Hän pelasi myös toisen kauden yliopistossa, jossa hänet nimettiin vuoden pelaajaksi 2005. Raymond Baché
Baché oli pituudeltaan 188-senttinen ja painoi huippuvuosinaan 94 kiloa. Camarguenhevonen
Vaikka camarguenhevonen on ponikokoinen, säkäkorkeudeltaan noin 135–150 cm, se luokitellaan hevoseksi ja se jaksaa kantaa aikuista ratsastajaa. Väriltään se on aina ruunikkona tai mustana syntyvä kimo. Camarguenhevosia käytetään perinteisesti lähinnä ratsuina ja kuormahevosina, nykyään myös esimerkiksi kouluratsastuksessa, valjakkoajossa ja sirkuksessa. Grand basset griffon vendéen
Grand basset griffon vendéen on Ranskasta kotoisin oleva koirarotu. Se kuuluu FCI:n roturyhmään 6. Grand basset griffon vendéenit on jalostettu suurista griffoneista. Vuonna 2003 Suomessa rekisteröitiin 16 rodun edustajaa. Valkohäntägnuu
Valkohäntägnuu muistuttaa paljon juovagnuuta mutta on sitä pienempi ja kevyempi. Lisäksi selkä on suorempi. Ruumiinpituus on 170–220 senttiä ja säkäkorkeus 90–120 senttiä. Painoa on 110–180 kiloa ja hännän pituus on 80–100 senttiä. Valkohäntägnuun turkki on lyhyt ja kiiltävä kesäisin, mutta talvella se muuttuu takkuisemmaksi. Koiraat ovat naaraita kookkaampia. Turpaa, niskaa ja säkää pitkin kulkee pysty harjasmainen harja. Eläimellä on myös kurkkuparta ja rynnäshapsut etujalkojen välissä. Naamassa on tupsuina mustia ja pitkiä harjamaisia karvoja. Häntä on pitkäkarvainen, väritykseltään puhtaanvalkoinen lukuun ottamatta tummaa tyveä. Silmät ovat pienet ja nappimaiset. Sekä koirailla että naarailla on 45–78 senttiä pitkät sarvet. Sarvet ovat tyvestä leveät ja miltei kiinni toisistaan. Ne kaartuvat ensin alas ja eteenpäin ja kiertyvät sitten melko jyrkästi ylöspäin. Niiden litteä ja paksu tyvi suojaa koiraita niiden otellessa keskenään. Turkin pohjaväri on tummanruskea, lukuun ottamatta niska- ja hartiaharjasten kellertävänvaaleita juuria. Pikkukudu
Pikkukudu on siro ja solakka antilooppi, jolla on 11-15 hyvin selvää pystyä kylkijuovaa harmaanruskeassa turkissaan. Uroksella on koko selän pituudelle ulottuva harja, naarailla se on vain hartioiden alueella. Uroksen sarvet kasvavat jopa 90 sentin pituisiksi. Paino vaihtelee pikkukudulla 90-100 kiloon ja ruumiin pituus 160-175 senttimetriin. Eläimen säläkorkeus on 95-105 senttiä ja sen hännän pituus on 30-40 senttiä. Grand anglo-français blanc et orange
Karvapeite on lyhyttä ja ohutta. Väri on valkoinen, jossa on keltaisen tai sitruunankeltaisen värisiä alueita. Raajat ovat lyhyehköt. Häntä on pitkä. Korkeus vaihtelee 60–70 cm välillä. Painoa rodulla on 30–36 kg. Ranskanbulldoggi
Ranskanbulldoggin erityistuntomerkki ovat suuret lepakkomaiset korvat. Ne ovat suuret, leveät, kärjistään pyöristyneet ja pystyt. Rakenteeltaan ranskanbulldoggi on matala ja tiivis. Sillä on voimakas nelikulmainen pää ja löysä nahka muodostaa sille tyypillisiä poimuja. Kuono on lyhyt ja sisäänpainunut, huulet ovat riippuvat ja koiran leuassa on etualueen ristipurenta. Silmät ovat suuret, pyöreät ja tummat. Ranskanbulldoggi on pieni koira, joka painaa 8-14 kg ja on noin 35 cm korkea. Nykyään tosin etenkin näyttelyiden ulkopuolella ranskanbulldoggien koko on kasvanut 15–20 kg:aan. Lyhyen, suoran, joskus korkkiruuvimaisen hännän koira pitää alhaalla. Häntää ei typistetä. Karvapeite on lyhyttä, pehmeää ja sileää. Värityksistä hyväksytään keltainen (fawn) ja juovikas (brindle) valkoisin merkein tai ilman. Valkoinen luetaan keltaiseksi valkoisin merkein. Kirsun tulee olla musta. Musta väri ruskein merkein, sininen tai maksanruskea väritys ovat näyttelykoirilla hylkääviä virheitä. Tenterfieldinterrieri
Tenterfieldinterrierillä on neliömäinen, kiinteä runko eikä sen rakenteessa saa olla liioiteltuja piirteitä. Tämän vuoksi sillä ei tule olla samanlaista pitkänomaista päätä kuin kettuterrierillä. Sen pää on pikemminkin kiilanmuotoinen, takaraivon ja otsapenkereen välisen etäisyyden ollessa yhtä pitkä kuin otsapenkereen ja kuononkärjen välinen etäisyys. Tämän vuoksi sen pää on terrierille epätyypillinen. Rodun ainutlaatuinen ominaisuus on luonnontöpö häntä, joka voi kuitenkin olla minkä pituinen tahansa. Tenterfieldinterrierillä voi myös olla puolipystyt, pystyt tai typistetyt korvat. Hyväksytyt värit ovat maksanruskea-valkoinen, musta-valkoinen, kolmivärinen maksanruskea-parkinruskea-valkoinen ja kolmivärinen musta-parkinruskea-valkoinen. Sallittu säkäkorkeus vaihtelee 25,5-30,5 cm välillä, josta ihannekorkeus on 28 cm. Grantingaselli
Grantingasellin ruumis on 140–170 cm pituinen ja eläin painaa 60–82 kg. Sen säkäkorkeus on 85–95 cm ja hännän pituus 25–35 cm. Kyljissä on selvä värien rajaviiva, joskin musta juova puuttuu. Päässä on valkeat juovat sarvien tyveltä silmien molemmille puolille. Uroksella on noin 60 cm:n mittaiset S-kirjaimen muotoiset sarvet. Naaraan sarvet ovat hieman edellistä lyhyemmät. Auxois’nhevonen
Väritys on yleensä ruunikko tai ruunipäistärikkö, joskus rautias tai rautiaanpäistärikkö. Auxois’nhevosella on kokoonsa nähden nopeat askellajit ja se on luonteeltaan kiltti, rauhallinen ja aulis. Säkäkorkeus vaihtelee välillä 152–168 cm. Grand basset griffon vendéen
Rodun yksilöillä on voimakasta omapäisyyttä ja se voi olla vähän niskotteleva. Koira on kuitenkin onnellinen, ystävällinen, ajattelevainen, itsenäinen ja halukas miellyttämään. Rotu on myös älykäs. Tobet
Tämä rotu on noin 70-75 cm säkäkorkeudeltaan, vaikkakin koira voi kasvaa 80 senttimetrin korkuiseksi. Painoa on noin 50-60 kg.
Koiran liikkuvuus on erinomainen, sekä koira on ketterä, vaikka ulkomuoto saattaa antaakin hieman harhaanjohtavan kuvan. Sopusuhtaisuus on kaikissa suurissa laumanvartijaroduissa erittäin tärkeää fyysisen työkyvyn kannalta. Hugo Valente
Valente on 191 senttimetriä pitkä. Hevonen
Nykyhevosten koko vaihtelee jalostuksen ansiosta suuresti. Maailman pienimpien miniatyyrihevosrotujen edustajat ovat pienimmillään vain vajaan puolen metrin korkuisia eli keskimittaisen koiran kokoisia, kun taas maailman suurimman hevosrodun eli shirehevosen edustajat saattavat kasvaa yli kaksimetrisiksi. Tavallisimmin hevosen säkäkorkeus kuitenkin on jotakin väliltä 120–170 cm. Alle 148 cm korkeita hevosia saatetaan kutsua poneiksi, mutta poniksi nimittäminen voi asiayhteydestä riippuen perustua joko säkäkorkeuteen tai rotuun. Tiettyjä pieniä rotuja (esimerkiksi islanninhevonen) ei myöskään koosta huolimatta pidetä poni- vaan hevosrotuina. Griffon nivernais
Griffon nivernaisin runko on voimakas. Karva on karheaa. Urokset ovat korkeudeltaan 55–62 cm. Nartut ovat korkeudeltaan 53–60 cm. Rotu painaa 22,5–25 kg. Merkityt versiot -kokeilu/Testisivu 5
Nykyhepposten koko vaihtelee jalostuksen ansiosta suuresti. Maailman pienimpien miniatyyrihepposrotujen edustajat ovat pienimmillään vain vajaan puolen metrin korkuisia eli keskimittaisen koiran kokoisia, kun taas maailman suurimman hepposrodun eli shirehepposen edustajat saattavat kasvaa yli kaksimetrisiksi. Tavallisimmin hepposen säkäkorkeus kuitenkin on jotakin väliltä 120–170 cm. Alle 148 cm korkeita hepposia saatetaan kutsua poneiksi, mutta sana poni voi asiayhteydestä riippuen perustua joko säkäkorkeuteen tai rotuun. Tiettyjä pieniä rotuja (esimerkiksi islanninhepponen) ei myöskään koosta huolimatta pidetä poni- vaan hepposrotuina. Nauta
Säkäkorkeudeltaan pienin nauta on 12. syyskuuta 2005 syntynyt Steven DeMoorin ja Christian Agnewin omistama Blaze-niminen seebu eli ryhähärkä Sanfordista, Floridasta. Säkäkorkeudeltaan 69,07 senttimetriä, 7. heinäkuuta 2013. Walesinterrieri
Rodun väri on punaruskea mustin merkein tai musta harmaankirjava (grizzle) punaruskein merkein. Koiran säkäkorkeus voi olla korkeintaan 39 cm ja se voi painaa 9-9,5 kg. Capheatoninterrieri
Capheatoninterrierin korvat ovat riippuvat ja rinnanympärys on enimmillään 43 cm. Alkuperämaassa kannukset poistetaan syntymän jälkeen ja häntä typistetään. Sekä sileä että karkea karvamuunnos tunnetaan. Väritys on joko kastanjanruskea tai ruosteenpunainen (tan), ja molemmissa tulee olla tumma maski. Tämä värisävy on terriereille hyvin epätyypillinen ja poikkeuksellinen. Säkäkorkeus vaihtelee 23-33 cm välillä. Amerikanakita
Amerikanakita on kookkain FCI:n hyväksymistä pystykorvista. Urokset ovat säkäkorkeudeltaan 66–71 cm ja nartut 61–66 cm. Rodulle ovat ominaisia voimakas rakenne ja suuri, karhumainen pää. Karvapeite on kaksinkertainen; pintakarva on karheaa ja säänkestävää. Kaikki värit ovat hyväksyttyjä. Amerikanakitoja on esimerkiksi harmaita, soopeleita, punaisia, mustia, karhunmustia, kellanruskeita (fawn), valkoisia, juovikkaita (brindle) ja läikikkäitä (pinto). Pohjavilla ja peitinkarva saattavat olla keskenään erivärisiä. Kaikissa muissa väreissä paitsi valkoisessa sallitaan musta maski, mutta jokaisessa värimuunnoksessa esiintyy myös maskittomia yksilöitä. Suomessa brindle ja karhunmusta ovat melko harvinaisia. Dreeveri
Urosten säkäkorkeus on 32–38 cm ja narttujen 30–36) cm. Paino on 14–16 kg. Rotu on pitkä ja matala. Pää on muodoltaan melko kookas, kuono on vahva. Korvat ovat melko pitkät ja ohuet. Koira on pitkähäntäinen. Häntä paksuuntuu tyvestä. Karvoitus on karkeaa ja suoraa. Kaikki väriyhdistelmät yhdistyneenä valkoiseen ovat sallittuja (lukuun ottamatta valkovoittoisuutta ja maksanruskeaa); yleisiä ovat musta-ruskea-valkoinen (=kolmivärinen) ja punavalkoinen (=ruskeavalkoinen). Georges Damitio
185-senttinen ja 79-kiloinen Damitio voitti Ranskan mestaruuden korkeushypyssä vuosina 1947–1949 ja 1951–1953 sekä pituushypyssä vuonna 1947. Hän paransi korkeushypyn Ranskan ennätystä vuonna 1948 tulokseen 197 cm ja seuraavana vuonna tulokseen 202 cm. Basset artésien normand
Basset artésien normand on pitkä ja matala: säkäkorkeus on 26–36 cm. Rotu on melko pitkäkuonoinen ja suurisilmäinen. Korvat ovat isot ja riippuvat. Häntä on pitkä, tyvestä paksu, sapelinmuotoinen, selälle kiertymätön ja korkealle kiinnittynyt. Turkki myötäilee ihoa ja on lyhyttä. Väri on kirjava puna-musta-valkoinen tai kelta-valkoinen. Petit basset griffon vendéen
Rodussa ei ole havaittavissa näkyvää jakautumista näyttely- ja käyttökoiriin, sillä näyttelykoirat voivat yhtä hyvin olla kunnostautuneita metsästyspuuhissa. Kuitenkaan useasti metsällä käyvät koirat eivät välttämättä pärjää näyttelyissä yhtä hyvin kuin koirat, jotka ovat enemmän ulkonäköön pohjautuvan jalostuksen tuotetta. Suomessa monet basseteista ovat vain seurakoirina, mutta harrastustoimintaa on yhä enemmän. Suosituimmat lajit ovat pienriistan metsästys ja metsästyskokeista MEJÄ (metsästyskoirien jäljestäminen) sekä DRAJ (dreevereiden ajokoe), mutta myös jonkin verran agilityn ja tottelevaisuuskoulutuksen (toko) harrastajia löytyy. Suurin harrastusmuoto on koiranäyttelyissä käyminen, ja joka vuosi useat petit basset griffon vendéenit saavat näyttelyvalion arvoja. Suomalaiset koirat saavat varsin paljon myös muiden maiden valion arvoja. Aztecahevonen
Aztecahevoset ovat tyypillisesti säkäkorkeudeltaan kolmivuotiaana 147–162 senttimetriä. Silmät ovat ilmeikkäät, korvat pienet, pystyt ja terävänmuotoiset. Kaula on lihaksikas ja kevyesti kaartuva. Kirjavia värityksiä ei hyväksytä. Bassetti
Bassetteihin kuuluvat basset artésien normand, basset hound, bretagnenbassetti, gascognenbassetti ja petit basset griffon vendéen sekä sukupuuttoon kuolleista roduista artoisinbassetti, ardennienbassetti ja saintongenbassetti. Ranskalaiset itse eivät luokittele grand basset griffon vendéeniä mukaan, sillä korkeampiraajaisena se ei muistuta tyypillistä bassettia vaan ennemminkin pientä griffonia. Savoijinpaimenkoira
Savoijinpaimenkoira on rungoltaan pitkänomainen, lihaksikas ja vankkarakenteinen. Sen pää on voimakas, korvat puolipystyt ja eteenpäin taittuneet ja häntä keskipitkä ja kärjestä kaartuva. Karvapeite on tiheä ja säänkestävä, ja muodostaa selkeästi erottuvan kauluksen niskan ympärille. Väritys on yleensä joko blue merle tai ruskea tummanharmain karvankärjin (soopeli/riistanharmaa). Molemmissa väreissä on yleensä tan-merkit. Lisäksi esiintyy jonkin verran mustia ruskein merkein (black & tan). Säkäkorkeus on 46-56 cm ja paino 21-25 kg. Lyhytkarvainen hollanninpaimenkoira
Lyhytkarvainen hollanninpaimenkoira on sopusuhtainen ja lihaksikas koira. Sen turkki on melko karheaa ja lyhyttä villavalla pohjavillalla. Koiralla on kaulus, housut sekä hapsuinen häntä. Karvapeitteen hyväksytty väri on brindle eli juovikas, mutta myös värivirheellisiä syntyy. Juovia on joko (kullan)keltaisella pohjalla ("gold brindle") tai harmaalla pohjalla ("silver brindle"). Musta maski päässä on toivottava. Silmät ovat mantelinmuotoiset, tummahkot, normaalikokoiset eivätkä ulkonevat. Kuonon ja kallon tulisi olla saman mittaiset, otsapenger on vähäinen ja kallo litteähkö. Huulet ovat tiiviit. Runsas musta väri karvapeitteessä ei ole toivottavaa. Uroksen säkäkorkeus on 57-62 cm ja nartun 55-60 cm, korkeuteen nähden koiran tulee olla painoltaan sopusuhtainen. Koira on hieman korkeuttaan pidempi. Grand griffon vendéen
Grand griffon vendéen on keskitason koulutettava. Nartut oppivat jostakin syystä hieman helpommin kuin urokset. Turkinhoito on myös keskitasoa. Karva on harjattava säännöllisesti takkuuntumisen ja väkevän "koiranhajun" vuoksi. Saharanvarpuskiuru
Linnun pituus on vain 10–12,5 cm ja siipien kärkiväli 20–22 cm. Läntisen palearktisen alueen pienin kiuru, vain vihervarpusen kokoinen. Kesäpukuinen koiras on omalaatuisen värinen: vatsapuoli on musta, selkäpuoli harmaanruskea ja pää mustan ja valkoisen kirjava. Naaras ja nuori lintu ovat alapuolelta vaaleita ja päältä harmaanruskeita, ja siiven keskimmäisistä peitinhöyhenistä muodostuu siivelle tumma juova. Nokka on vaalea, voimakas ja kartiomainen. Terceirandoggi
Terceirandoggi on keskikokoinen, "fila"-tyyppinen molossikoira, joka muistuttaa sukulaistaan são miguelinfilaa. Sen tunnusomaisimpiin piirteisiin lukeutuu synnynnäisesti lyhyt, korkkiruuvimaisesti kiertyvä häntä. Karvapeite on joko fawn tai keltainen, ja siinä tulee olla vaalea maski. Keskimääräinen säkäkorkeus on noin 55 cm. Petit brabançon
Paljon tunnustetumpi teoria onkin se, että kaikkien belgiangriffoneiden, myös sileäkarvaisen, juuret olisivat samassa rodussa: pienessä karkeakarvaisessa "smousje"-rottakoirassa, joka muistutti naapurimaan hollanninrottakoiraa. Sittemmin tämä vanha alkuperäisrotu tunnettiin nimellä "griffon d'ecurie" ("talligriffoni") ja 1800-luvulla sitä alettiin risteyttää mopsin ja kingcharlesinspanielin kanssa. Petit brabançon on perinyt punaisen ja black & tan värityksen kääpiöspanielilta, sekä lyhyen, sileän karvapeitteensä ja muut keskeiset ulkonäölliset piirteensä mopsilta. Grand griffon vendéen
Rodut, joista tämä griffonrotu on polveutunut, ovat hubertuksenkoira ja griffon nivernais. Se oli lähellä kadota jo kokonaan, mutta toisen maailmansodan jälkeen rotu herätettiin henkiin rotujen billy ja anglo-francais linjoilla. Kalliovuortenhevonen
Kalliovuortenhevosella on keskikokoinen ruumiinrakenne. Pää on sirorakenteinen ja kaula pitkä. Jalat ovat vahvat ja kaviot vankat, joten kalliovuortenhevonen on erittäin varmajalkainen myös vaikeissa maastoissa. Säkäkorkeudeltaan rodun edustajat ovat 142-163 cm. Halutuin väritys on tummanruskea tai hiilenharmaa ja vaaleaharjainen hopeanmusta, mutta myös muita yksivärisiä esiintyy. Merkityt versiot -kokeilu/Testisivu 4
Nykyhepposten koko vaihtelee jalostuksen ansiosta suuresti. Maailman pienimpien miniatyyrihepposrotujen edustajat ovat pienimmillään vain vajaan puolen metrin korkuisia eli keskimittaisen koiran kokoisia, kun taas maailman suurimman hepposrodun eli shirehepposen edustajat saattavat kasvaa yli kaksimetrisiksi. Tavallisimmin hepposen säkäkorkeus kuitenkin on jotakin väliltä 120–170 cm. Alle 148 cm korkeita hepposia saatetaan kutsua poneiksi, mutta sana poni voi asiayhteydestä riippuen perustua joko säkäkorkeuteen tai rotuun. Tiettyjä pieniä rotuja (esimerkiksi islanninhepponen) ei myöskään koosta huolimatta pidetä poni- vaan hepposrotuina. Gilbert Vallaeys
Vallaeys edusti Ranskaa Budapestin EM-kilpailuissa 1966 mutta jäi karsintaan tuloksella 200 cm. Kesäkuussa 1965 hän hyppäsi Ranskan ennätyksen 211 cm, joka pysyi voimassa vain 1,5 kuukautta. Ranskan mestaruutta hän ei voittanut kertaakaan. Hän on pituudeltaan 188-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 72 kiloa. Seuratasolla hän edusti AC Boulogne-Billancourtia. Levesque
Lévesque on lyhytkarvainen, ensivaikutelmaltaan tyypillinen ranskalainen ajokoira. Se on suurisilmäinen, leveäkalloinen ja pitkäkorvainen. Sen kuono on leveä ja melko pitkä, korvat riippuvat ja silmät vaalean kastanjanruskeat ja suurehkot. Raajat ja runko ovat pitkät ja rintakehä leveä ja syvä. Kaulanahka on jonkin verran löysää. Häntä on pitkä ja otsapenger selvästi erottuva. Lyhyen, sileän karvapeitteen väri on mustavalkoinen, jossa on poskissa ja silmien päällä erittäin haaleankeltaiset merkit. Urosten säkäkorkeus on 65–72 cm ja narttujen 63–68 cm. Paino vaihtelee 25–35 kg välillä. Navarranseisoja
Nykyinen navarranseisoja on mannermaisten kanakoirien tyyppinen metsästyskoira, joka osoittaa riistan seisomalla. Sillä on lyhyt karvapeite, joka voi olla maksavalkoinen tai oranssivalkoinen ja joka on useimmiten pilkuttunut samaan tapaan kuin lyhytkarvaisella saksanseisojalla. Pää ja suuret laikut karvapeitteessä ovat yleensä yksivärisiä. Koiralla on leveä pää ja se on tukeva eläin, painaa 27-33 kg ja on säkäkorkeudeltaan 48-57 cm. Korvat ovat pitkät. Briquet griffon vendéen
Briquet griffon vendéen on keskikokoinen neliömäinen ja vankka metsästyskoira. Pää on melko lyhyt mutta ei suippo. Huulet tiiviit ja kirsu musta ja komeat viikset. Apenniinienpaimenkoira
Apenniinienpaimenkoira muistuttaa pienikokoista sutta, koska sitä tiedetään risteytetyn myös susien kanssa - tästä juontavat nimitykset "cane lupino" ja "cane luvin". Se onkin tyypiltään ja piirteiltään hyvin susimainen: sillä on pystyt korvat, kolmionmuotoinen pää ja suipponeva kuono. Rodusta on kaksi karvamuunnosta, lyhyt- ja pitkäkarvainen. Kaikki värit ja väriyhdistelmät sallitaan, mutta yleisimmät ovat harmaa, tuhkanharmaa, fawn, punainen, kuparinvärinen, ruskea, musta, valkoinen ja kaksivärinen. Jopa blue merlejä, brindlejä, oransseja ja norsunluunvärisiä koiria esiintyy. Urosten säkäkorkeus on 52–58 cm ja narttujen 48–54 cm. Paino vaihtelee 20–30 kg välillä. Maremmanhevonen
Maremmanhevonen on rakenteeltaan suhteellisen kevyt lämminverinen, jonka säkäkorkeus on 160–172 cm. Väriltään se on musta tai yleensä tummasävyinen ruunikko. Sen rakenne on tukeva: sillä on pitkänomainen ja hiukan kyömy pää, leveä kaula, korkea ja lihaksikas säkä, leveät ryntäät ja vahvat lautaset, ja sen jalat ovat kestävät ja hyvärakenteiset. Luonteeltaan nykyinen maremmanhevonen on varsin säyseä ja paljon esi-isiään helpompi, ja sen katsotaan sopivan niin aikuisten kuin lastenkin ratsuksi. Grand griffon vendéen
Grand griffon vendéen eli 'Iso Vendéengriffoni' on ranskalaisista griffoneista kaikkein suurin. Se on suurin piirtein kultaisennoutajan kokoinen. Egyptinmetsästyskoira
Egyptinmetsästyskoira oli podencojen ja faaraokoiran tapaan vinttikoiratyyppinen alkukantainen metsästyskoira. Se on lyhytkarvainen, solakka ja pystykorvainen. Väritys oli hiekanruskea (fawn) ja säkäkorkeus 51 cm. Hevosen rakenne
Yleisrakenteen kuvaus käsittää hevosen ulkonäön kuvauksen ja käsittää yleensä seuraavat osat:
Pään profiili kuvastaa usein myös hevosen vartalon mittasuhteita.
Hevosten korkeus vaihtelee suuresti. Jotkin miniatyyrihevosrodut eivät ylitä edes aikuisina 50 cm korkeutta, kun esimerkiksi shirehevoset voivat olla jopa kaksi metriä korkeita. Hevosen korkeus mitataan sä'än kohdalta. Pienimmillään se on metrin luokkaa, kuten falabellalla ja shetlanninponilla. Kaikkien aikojen kookkain tunnettu hevonen on vuonna 1846 syntynyt shirehevonen Sampson, joka oli 219 cm korkea.
Aikuinen ratsuhevonen painaa keskimäärin 500 kg, mutta raskaat kylmäveriset, erityisesti shirehevoset voivat painaa kg. Hevoseläinten paino on yleensä suhteessa niiden mittasuhteisiin siten, että pitkärunkoiset ovat kevyitä ja lyhytrunkoiset ovat painavia. Painon lisäksi puhutaan rakenteeltaan kevyistä, keskipainoista ja raskaista roduista. Kevytrakenteisen hevosen luusto on siro ja lihaksisto kevyttä, raskasrakenteisen luusto on jykevää ja lihakset suuret. Etelävenäjänvinttikoira
Etelävenäjänvinttikoira muistuttaa ulkoisesti melko paljon sloughia. Se on lyhytkarvainen ja erittäin nopea vinttikoira, jolla on kartiomainen ja leveä kallo, pitkä pää, heikko otsapenger ja pitkä kuono. Se on riippukorvainen, suurisilmäinen ja pitkäraajainen. Sen kaula on keskipitkä, lantio kaareva, rintakehä syvä ja vatsalinja ylösvetäytynyt. Pitkä häntä kaartuu liikkuessa selän päälle mutta riippuu levossa. Karvapeite on n. 4-5 cm pitkää. Väritys vaihtelee valkoisesta kermaan, mutta toisinaan se voi olla myös ruskea eri sävyissään tai brindle. Uroksen säkäkorkeus on 62-70 cm ja nartun 59-67 cm. Petit brabançon
"Petit brabançon" tarkoittaa sananmukaisesti "pientä brabantilaista", joten rodun nimi vapaasti käännettynä olisi "pienibrabantingriffoni". Muinainen Brabantin maakunta sijaitsi nykyisen Flanderin Brabantin, Vallonian Brabantin ja Brysselin alueella. Siellä tunnettiin pienikokoinen paikallinen bullenbeisser nimeltä "brabantse bullenbijter", jonka kuvaillaan olleen noin 40 cm korkea ja joka oli mm. bokserin suora kantarotu. Vaikka brabantilainen griffoni muistuttaakin tietyllä tapaa kääpiökokoista molossikoiraa, yhteyttä paikalliseen häränpurijaan ei ole toistaiseksi voitu varmentaa. Pieni amerikanpaimenkoira
Pieni amerikanpaimenkoira on sopusuhtainen, hieman korkeuttaan pidempi pienikokoinen koirarotu. Urosten tavoiteltu säkäkorkeus on 35,5 - 46 cm ja narttujen vastaavasti 33 - 43 cm. Paino suhteutuu säkäkorkeuteen ja on noin 9-18 kg. Häntä voi olla pitkä tai luonnollisesti töpö, Suomessa hännän typistäminen ei ole sallittua. Ganaraskankoira
Rotu on keskikokoinen. Karvapeite on pehmeä, runsas ja aaltoileva. Villakoiran ja bichon frisén tapaan ei esiinny lainkaan karvanlähtöä. Väritys vaihtelee: se voi olla kultainen, punainen, musta ruosteenruskein merkein, musta hopeisin merkein, soopeli, musta tai monivärinen (valkoinen pohjaväri muunvärisillä merkeillä). Säkäkorkeus vaihtelee 35,5–40,5 cm ja paino 7–8 kg välillä. Larzacinspanieli
Larzacinspanieli on melko pieni metsästyskoira, joka muiden ranskalaisten spanielirotujen tapaan luokiteltaisiin mitä todennäköisimmin mannermaisten spanielityyppisten kanakoirien ryhmään. Se muistuttaa huomattavan paljon ranskanspanielia ja bretonia, ja sen ominaispiirteisiin kuuluu kyky ”sulkea” anturansa. Värivaihtoehtoja on kolme: A) Ruskea-roan; B) Harmaa punaruskein merkein (myös harmaalla alueella punaruskea täplitys); C) Valkoinen. Säkäkorkeus on 52–54 cm ja paino 15–20 kg. Mattopyton
Aikuinen mattopyton kasvaa noin 2–4 metrin mittaiseksi ja voi painaa 15 kg. Naaraat kasvavat yleensä koiraita suuremmiksi. Pisin vahvistettu mittaustulos on Irlannissa vankeudessa elänyt yksilö, joka oli 396 cm pitkä. Eri alalajit kasvavat eri kokoisiksi; "M.spilota mcdowelli" on suurin ja "M.spilota variegata" pienin. Mattopyton on hoikkarakenteinen ja sillä on kolmiomainen pää. Käärmeen väritys vaihtelee tummanvihreästä mustaan, keltaisilla tai valkoisilla kuvioilla joissa voi olla tumma reunus. Kuviointi muistuttaa vinoneliöitä, mistä johtuu yksi lajin nimistä, timanttipyton. Väreissä ja kuvioissa on suuria alalajikohtaisia eroja. Silmät ovat pään kokoon nähden normaalikokoiset ja pupilli on pystysuora. Ylähuulessa on lämpöä aistivia kuoppia. Falabella
Falabellan säkäkorkeus on yleensä 70-85 cm. Häntä on paksu ja tuuhea kuten shetlanninponilla. Lautaset ovat pystyt ja häntä kiinnittynyt alhaalle. Säkä on matala. Alakaula on paksu ja pää on usein suuri, mutta sirorakenteinen. Kaikki värit hyväksytään, ja monet kasvattajat suosivatkin erikoisia värejä kuten tiikerinkirjavuutta. Petit basset griffon vendéen
MEJÄ-kokeiden tarkoituksena on tarkastella koiran kykyä jäljittää haavoittuneen riistaeläimen jälkiä. Bassetit soveltuvat hyvin tähän koemuotoon tarkan ja suhteellisen rauhallisen jäljestämistavan ansiosta. Bassetit voivat kilpailla myös mäyräkoirien ajokokeessa (MÄAJ) mäyräkoirien ajosäännöillä, koska ne kuuluvat FCI:n roturyhmään 6 eli ajaviin koiriin. Basseteilla on nykyään sallittua ajattaa vain jänistä ja kettua. Luontaisen metsästysviettinsä ansiosta näistä koirista on löytynyt hyviä edustajia kyseiseen lajiin. Boliviankarvatonkoira
Rotu tunnetaan terävistä kynsistään. Siitä on olemassa kaksi muunnosta: pitkäraajainen iso ("grande"), joka muistuttaa paljon vinttikoiraa ja liikkuu erittäin vinttikoiramaisella tavalla, sekä matalaraajainen ja tiivisrakenteinen pieni ("medio"), joka tuo mieleen podencon. Ison säkäkorkeus on 43-51 cm ja paino 8-14 kg, kun taas pienen vastaavat mitat ovat 36-41 cm ja 6,5-14 kg. Isosta muunnoksesta on myös karvallinen versio, jonka karvapeite muistuttaa venäjänvinttikoiran karvaa. Africanis
Africaniksen ulkonäössä on piirteitä niin vinttikoirasta kuin lyhytkarvaisesta keskikokoisesta portugalinpodengostakin. Sen kuuluu olla keskikokoinen, hoikkarakenteinen ja nopea mutta kuitenkin lihaksikas. Sen säkäkorkeus on 52–65 cm, ja se voi olla minkä värinen tahansa (näyttelyissä hylkääviksi virheiksi on kuitenkin määritelty merle, liila ja dalmatiapilkkuisuus). Selässä saattaa toisinaan kasvaa samanlainen harja kuin rhodesiankoiralla, thai ridgebackilla, phu quocinkoiralla ja hottentottikoiralla, mutta ridge-mutaatioon liittyvästä dermoid sinus -terveongelmasta johtuen tällaisia yksilöitä ei yleensä suosita jalostuksessa. Pää on pitkänomainen, kartionmuotoinen ja virtaviivainen. Kartionmuotoinen kuono on lähes yhtä pitkä kuin kallo-osa. Otsapenger on vähäinen. Silmät ovat soikeat ja niiden koko vaihtelee keskikokoisista suuriin. Ne voivat olla joko meripihkanväriset tai ruskeat. Korvat ovat v:n muotoiset ja ne voivat olla joko pystyt, puolipystyt tai riippuvat (toisinaan jopa keskenään eriasentoiset). Yleensä africanis on lyhyt- ja sileäkarvainen, mutta myös karkeakarvaisia yksilöitä esiintyy. Petit basset griffon vendéen
Petit basset griffon vendéen on luonteeltaan reipas, seurallinen, valpas, ystävällinen ja älykäs. Nämä otukset ovat uteliaimpia basset-rotuisia koiria. Koiralla on myös soinnikas haukku, jolla se ottaa osaa ihmisperheensä keskusteluun. Rotumääritelmässä petit bassetia kuvataan sanoin "paholainen maastossa, enkeli kotioloissa". Nämä ovat bassetit erittäin hyviä seuralaisia aktiiviselle luonnossa liikkujalle. Leopardi
Leopardin ruumiinpituus on 1,05–1,9 metriä ja häntä on 0,60–1,10 metrin pituinen. Suurimmat yksilöt ovat 2,5 metriä pitkiä. Hartiakorkeus on 60–100 senttiä. Naaraat painavat 30–90 kiloa ja jopa puolet suuremmat urokset painavat 40–120 kiloa, joskus enemmänkin. Sukupuolet ovat muuten samannäköisiä. Ylävillä alueilla elävät leopardit ovat kookkaampia kuin alavien maiden yksilöt. Leopardi on "Panthera"-suvun lajeista pienin, mutta selvästi rotevampi kuin gepardi  ("Acinonyx jubatus"). Juuri tällainen peruskissan rakenne on tehnyt leopardista niin sopeutuvaisen elinympäristön ja ravinnon suhteen. Tämä näkyy myös leopardin pitkulaisessa luurangossa. Guineansuomuhäntäorava
Guineansuomuhäntäorava ("Anomalurus pelii") on Afrikassa elävä jyrsijä. Se on erinomaisesti sopeutunut elämään puissa, ja sillä on kaikissa varpaissa kynnet. Guineansuomuhäntäorava painaa noin 750 grammaa, sen ruumis on noin 45 senttiä pitkä ja häntä on noin 35-senttinen. Grecian greyhound
Grecian greyhound oli huomattavasti pienempi kuin nykyinen kreikanvinttikoira, ja eräiden piirroksiin perustuvien arvioiden mukaan sen säkäkorkeus olisi saattanut olla 68 cm tai hieman vähemmän. 1800-luvulla grecian greyhoundia kuvailtiin englanninvinttikoiraa pitkäkarvaisemmaksi ja pienemmäksi. Piirrosten perusteella sen korvat olivat riippuvat ja häntä pitkä ja sapelin muotoinen. Karvapeite oli hieman aaltoilevaa, ja värivaihtoehtoihin lukeutuivat mm. valkoinen mustin ja valkoinen harmain merkein. Bichon frisé
Bichon frisén maksimisäkäkorkeus on sekä uroksella ja nartulla rotumääritelmän mukaan 30 cm. Ruumiinrakenteeltaan koira on vankka, sopusuhtainen ja hyväryhtinen. Koiran kallo on selvästi kuonoa pidempi ja litteä, mutta runsas karvoitus saa sen näyttämään pyöreältä. Kuono on pyöristynyt, sekä kirsu musta ja kiiltävä. Silmien pitää olla aina pyöreät, mutta ne eivät kuitenkaan saa olla ulkonevat eivätkä mantelin muotoiset. Rodulla on melko ohuet, riippuvat korvat. Kaula on pitkähkö. Häntä kaartuu pehmeästi selän ylle (ei koskaan spiraaliksi tai kippuralle). Pentu-Bichonit ovat ketteriä ja niillä on lyhyt, kihara karva. Philippe Collet
Sisäratojen EM-kilpailuissa 177-senttinen Collet saavutti pronssia Madridissa 1986 tuloksella 565 cm. Hän paransi kahdesti sisäratojen Ranskan ennätystä: vuonna 1989 tulokseen 592 cm ja seuraavana vuonna tulokseen 594 cm. Ranskan mestaruuden hän voitti ulkoradoilla vuosina 1985, 1988, 1989, 1991 ja 1992 sekä hallissa vuosina 1986, 1988 ja 1991. Ardennienhevonen
Rodun yleisimmät värit ovat päistärikkö, ruunikko ja rautias. Rodun edustaja on tyypillisesti sitkeä, voimakas, kestävä ja lempeäluonteinen. Rodun säkäkorkeus on 152-163cm. Luonteeltaan rotu on melko rauhallinen, tottelevainen, helppo käsitellä ja erittäin kiltti. Valérie Guiyoule
Guiyoule voitti Ranskan mestaruuden sisäradoilla vuosina 1994 ja 1995 sekä ulkoradoilla vuonna 1995. Vuonna 1994 hän paransi Ranskan sisärataennätykseksi 13,38 m ja ulkorataennätykseksi 13,85 m. Heinäkuussa 1995 hän paransi vielä ulkorataennätyksen tulokseen 13,94 m, joka säilyi ennätyksenä yhden vuoden ja kuusi päivää. Uransa pisimmän hypyn 13,98 m hän teki vuonna 1997. Hän edusti seuratasolla EA Franconville LP:tä. Hän oli pituudeltaan 175-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 60 kiloa. Sardinianvinttikoira
Sardinianvinttikoira ("Levriero Sardo") eli "Cani de Lèpori" on italialainen koirarotu. Se on yksi Italian harvinaisimmista roduista: vain 100 yksilöä on jäljellä eikä rodulle omistautuneita kasvattajiakaan ole kuin muutama. Se on hyvin vanha ja foinikialaisten kauppiaiden uskotaan tuoneen sen Sardiniaan. On kaksi eri linjaa: vaaleanruskea ja musta. Tätä vinttikoiraa käytetään jäniksen metsästykseen. Se on 58–62 cm korkea ja painaa 18–22 kg. Valkogaselli
Valkogaselli on gaselliksi keskikokoinen. Sen ruumiinpituus on 100–110 senttiä, säkäkorkeus 65–72 senttiä ja paino 14–30 kiloa. Hännän pituus on 15–20 senttiä. Valkogaselli on väritykseltään gaselleista vaalein. Lajin turkki sulautuu hyvin ympäristöön. Sen turkki on vaaleankeltainen ja lähes valkoinen. Kylkijuovat ovat muuta ruumista hieman tummemmat, mutta silti heikosti erottuvat. Vatsapuoli on täysin valkoinen. Musta häntä korostuu valkoista takapuolta vasten. Naaman juovat ovat melko heiveröiset. Silmästä kuonoon kulkee tumma viiru, ja myös silmien välissä on kuonoon asti ulottuva punaruskea juova. Korvat ovat isot ja kapeat. Sekä koirailla että naarailla on sarvet, jotka sijaitsevat korvien edessä. Ne ovat pitkät, kapeat, miltei suorat ja rengasharjanteiset. Harjanteita on sarvessa 20–25. Koiraiden sarvet ovat pidemmät, paksummat ja enemmän S:än muotoiset kuin naarailla. Koirailla sarvien pituus on 30–41 senttiä, kun taas naarailla yleensä 20-38 sentin pituiset. Naaraiden sarvet ovat myös sileämmät kuin koiraiden. Valkogasellin pitkät sorkat ovat leventyneet siten, että niiden kantokyky hiekassa paranee. Guerreronsolmiokolibri
Kooltaan guerreronsolmiokolibri on noin 7 cm. Koiraan selkä ja pyrstö ovat pronssinkiiltävän vihreät. Alaselässä on valkoinen ja leveämpi ruskea raita. Vatsa on vihreä. Kurkku on kiiltävän vihreä ja kaulassa on musta ja valkoinen rengas. Päälaella koiraalla on oranssi töyhtö ja koiraalla on myös oranssi poskilaikku. Naarasguerreronsolmiokolibrilla ei ole töyhtöä eikä poskilaikkua ja se on muutenkin vaatimattoman värinen. Nokka on suora ja musta. Laji voidaan sekoittaa samankokoisiin meksikonpikkukolibriin ("Atthis heloisa") ja raitahaarakolibriin, joiden kummankin töyhtö on ruskea ja molemmilta myös puuttuu alaselän raidat. Guerreronsolmiokolibri on yleensä hiljainen, mutta saattaa toisinaan päästää teräviä tirskahduksia . Mallorcanseisoja
Niska on lyhyt ja paksu, ja joillain yksilöillä on löysä kaulanahka. Runko on sopusuhtainen, rintakehä syvä ja leveä ja kylkiluut kaareutuneet. Lantio on viisto ja raajat paksut ja lihaksikkaat. Käpälät ovat lyhyet, leveät ja soikionmuotoiset ja kynnet vahvat. Häntä on melko lyhyt, alhaalla kannettu ja selvästi hännänpäätä kohti kapeneva. Urosten keskimääräinen säkäkorkeus on n. 55 cm ja paino n. 20,5 kg, nartuilla vastaavat mitat ovat n. 50 cm ja 17,5 kg. Petit brabançon
Petit brabançon’t ovat luonteeltaan uteliaita, terhakoita ja ystävällisiä. Ne ovat herkkähaukkuisia ja hyvin miellyttämisenhaluisia. Reippaana rotuna Griffonit ovat hyviä perhe- ja vahtikoiria, jotka sopivat niin lenkkeilijälle kuin agilitykentille. Griffoni kiintyy syvästi perheeseensä ja seuraa uskollisesti ja innokkaasti perhettään harrastuksissa ja arjessa. Rampurinvinttikoira
Väreistä esiintyy hiirenharmaata, grizzleä eli tummanharmaata, juovikasta ("brindle"), moniväristä ja mustaa. Viimeksi mainittu on kaikkein harvinaisin, mutta silti myös halutuin. Hiirenharmaa ja grizzle eivät erotu metsän lehtien seassa ollenkaan, minkä vuoksi koiran ollessa paikoillaan sitä ei erota päivänvalossakaan edes kolmen metrin päästä. Urosten säkäkorkeus on 60–75 cm ja narttujen 55-60 cm. Paino vaihtelee 27–30 kg välillä. Grand anglo-français blanc et noir
Vaikuttaa suurelta ja voimakkaalta. Raajat ja häntä ovat pitkät, korvat ovat melko pitkät ja alaspäin kulmautuneet. Turkki on lyhyt ja kerrostunut. Väri on valkoinen, jossa on mustia alueita. Korkeutta rodulla on 62–72 cm. Kosteikkofrankoliini
Linnun pituus on noin 38 cm. Höyhenpuku on pääosin tummanruskea, vatsapuolella on mustaa kuviointia. Naama ja kurkku ovat punaista höyhenetöntä helttaa. Nokka ja koivet ovat tummanharmaat. Sukupuolet ovat samannäköisiä paitsi että koiraan jaloissa on terävät kannukset. Nuori lintu on puvultaan aikuista himmeämpi ja siltä puuttuu punainen heltta. Ääni on voimakas ja karhea karjaisu. Pesimäajan ulkopuolella laji voi muodostaa pieniä parvia. Sateella se voi hakeutua puun latvuston suojaan. Australianbandogge
Australianbandogge on melko voimakasrakenteinen. Karva on lyhyttä. Uros painaa ainakin 40 kg ja sen säkäkorkeus on ainakin 28 tuumaa. Narttu painaa ainakin 35 kg ja sen säkäkorkeus on ainakin 26 tuumaa. Labrit
Labrit on pitkäkarvainen, keskikokoinen paimenkoira, joka muistuttaa paljon pitkäkarvaista pyreneittenpaimenkoiraa. Se on kuitenkin tätä kookkaampi, lyhytkarvaisempi ja pitkäpäisempi, ja sen runko on neliömäinen (ns. "COB"-rakennetyyppi), kun taas pyreneittenpaimenkoiran runko on enemmän suorakaiteenmuotoinen. Pää muistuttaa ruskeakarhun päätä ja korvat ovat joko pystyt tai puolipystyt. Häntä on alasasettunut ja kärjestä kaartunut. Karvapeite on karheaa, vuohenvillan kaltaista ja kuivaa, ja muodostaa niskan ympärille kauluksen. Väritys voi olla musta, tummanharmaa, blue merle tai hiekka (fawn) eri sävyisenä. Säkäkorkeus on 47–55 cm. Ranskanravuri
Sallitut värit ovat ranskanravurilla yksiväriset: rautiaat ja ruunikot ovat yleisimpiä, kimot erittäin harvinaisia. Ranskanravureilla on usein myös valkoisia merkkejä. Säkäkorkeus vaihtelee 165 cm ja 175 cm välillä. Ranskalaiset arvostavat hevosessa kokoa, jota tarvitaan montéssa, joten harva rodun siitosori on alle 160 cm korkea. Languedocinpaimenkoira
Jotkin lähteet väittävät rodun olevan kaikista ranskalaisista paimenkoirista voimakkain ja kookkain, vaikka rotumääritelmän mukaan uroksen säkäkorkeus on vain 40–56 cm ja nartun 38–50 cm. Myös Bonnie Wilcox ja Chris Walkowicz kuvaavat sitä teoksessaan "The Atlas of Dog Breeds of the World" (1995) "pienemmäksi ja suippokuonoisemmaksi kuin pohjoisranskalaiset lammaskoirat", joita sen todetaan kylläkin muilta osin muistuttavan paljon. "Pohjoisranskalaisilla lammaskoirilla" viitataan mitä todennäköisimmin beaucen-, brien- ja picardienpaimenkoiraan. Englanninvinttikoira
FCI:n rotumääritelmän mukainen ihannekorkeus englanninvinttikoiraurokselle on 71–76 cm, nartulla 68–71 cm. Koiran turkki on lyhyt ja sileä. Värejä ja niiden yhdistelmiä on paljon, esimerkiksi valkoinen, fawn (vaaleanruskea), punainen, musta, sininen ja erilaiset brindlen (tiikerijuovaisen) sävyt. Lisäksi mainitut sävyt voivat yhdistyä valkoisen kanssa (esimerkiksi valko-fawn, valko-brindle). Perchenhevonen
Perchenhevonen (myös "percheron") on noin 150–168 cm:n korkuinen ja noin 900 kiloa painava kylmäverinen työhevosrotu, joka on kotoisin Ranskasta. Se sopii maatalous- ja metsätyöhön, ja sitä käytetään myös paraateissa ja esimerkiksi panimoiden näyttävinä mainos- ja jakeluhevosina. Percheroneja kasvatetaan myös teuraaksi. Gelderlandinhevonen
Gelderlandinhevosella on pitkä ja suora pää. Kaula on lihaksikas ja hieman kaartuva, säkä leveä. Selkä on suorahko ja pitkä, häntä kiinnittyy ylös. Rinta on syvä ja leveä, lavat lihaksikkaat ja joskus pystyt. Jalat ovat lihaksikkaat ja lyhyehköt. Liikkeet ovat sulavat ja ravi näyttävän korkeaa. Väritys on yleensä rautias, joskus ruunikko, musta tai kimo. Säkäkorkeus on 157–168 cm. Ranskanspanieli
Ranskanspanieli on keskikokoinen, atleettinen, lihaksikas, elegantti ja jalo lintukoira, jolla on normaalit mittasuhteet. Se kuuluu yhdessä picardienspanielin ja sinisen picardienspanielin kanssa kaikkein kookkaimpiin spanieleihin (mikäli isomünsterinseisojaa ei lasketa mukaan varsinaisiin spanieleihin) ja on samalla mm. englanninspringerspanielia, kookkainta brittiläistä spanielia, suurempi. Keskimääräinen säkäkorkeus on uroksilla 56-61 cm ja nartuilla 55-59 cm, mutta myös 2 cm poikkeama yli ja 1 cm poikkeama alle näiden mittojen luetaan sallituksi kooksi. Paino on noin 20-27 kg. Amerikanhirvikoira
Amerikanhirvikoira on selkeästi longdogin (pienikokoinen lurcher) ja tyypillisen vinttikoiran näköinen, joskin huomattavasti vankkaraajaisempi, tiheänahkaisempi ja runsaskarvaisempi. Siitä on kolme eri karvamuunnosta: karkea, rikkonainen ja sileä. Säkäkorkeus on 61–77 cm ja paino 20–45 kg. Nartut ovat hieman uroksia pienempiä. Petit basset griffon vendéen
Petit basset griffon vendéen on ranskalainen koirarotu, joka on suosittu seura- ja näyttelykoirana ympäri maailman. Sen alkuperäinen käyttötarkoitus metsästyskoirana on kuitenkin säilynyt hyvin näihin päiviin asti. Grand griffon vendéen
Turkki on tiheää ja eristävää, etenkin pohjavilla. Värityksessä nähdään kolmivärisyyttä, oranssinvalkoista, kermanväristä ja joskus jopa aprikoosia. Paso fino
Paso fino muistuttaa ulkonäöltään andalusianhevosta. Sillä on jalo pää ja isot silmät, joiden katseen tulee olla tarkkaavainen. Kaula on keskipitkä, jalat ovat suorat ja sirot. Sillä on lyhyt selkä ja voimakas takaosa. Harja ja häntä ovat pitkiä. Rodussa tavataan kaikki värit. Paso finojen säkäkorkeus on 132–152 cm. Luonteeltaan rotu on energinen, eteenpäinpyrkivä, älykäs ja vilkas. Exmoorinponi
Exmoorinponi on säkäkorkeudeltaan noin 114–130 cm. Väriltään se on yleensä tumman- tai mustanruunikko, ja sillä on vaalea turpa (niin kutsuttu jauhokuono) ja silmänympärykset; valkoisia merkkejä ei sallita. Vaikka se on tanakkarakenteinen ja runsasjouhinen, sillä on lyhyet jalat ja melko pienet kaviot. Kaula on pitkähkö ja paksu, selkä leveä ja vahva. Rodun erityispiirteisiin lukeutuvat paksut ulkonevat silmäkulmat, jotka suojaavat ponin silmiä talvisaikaan. Abbottinsukeltaja-antilooppi
Abbottinsukeltaja-antiloopin säkäkorkeus on 65 senttimetriä ja paino noin 55 kiloa. Ruumiin pituus on runsas metri. Yleisväriltään abbottinsukeltaja-antilooppi on tummanruskea, mutta sen otsassa on punainen töyhtö. Sarvet ovat ohuet, kymmenisen senttiä pitkät. Sekä uroksilla että naarailla on sarvet. Breaux Greer
Edward Breaux Greer (s. 19. lokakuuta 1976 Houston, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen keihäänheittäjä. Hän on kahdeksankertainen Yhdysvaltain mestari ja Yhdysvaltain sekä Keski- ja Pohjois-Amerikan ennätyksen (91,29) haltija. Greer on pituudeltaan 188 cm ja painaa 102 kg. Petit brabançon
Karkea- ja sileäkarvainen ovat saman rodun erilaisia karvamuunnoksia. Erivärisiä ja eri karvatyyppisiä koiria on sallittua risteyttää keskenään, joten samasta pentueesta voi esiintyä molempia karvamuunnoksia ja kaikkia värejä. Griffonit osallistuvat näyttelyyn kolmena erillisenä rotuna. Griffon belgeksi rekisteröidään karkeakarvainen joko kokonaan musta tai musta punaisin merkein (black&tan). Myös mustan ja punaruskean sekoitus rekisteröidään griffon belgeksi. Griffon bruxelloisiksi rekisteröidään karkeakarvainen ja väriltään yksinomaan punainen/punaruskea. Petit brabançoniksi rekisteröidään sileäkarvaiset griffonit väristä riippumatta. Saluki
Salukilla on muiden vinttikoirien tapaan varsin ylväs ulkonäkö, ja siitä heijastuu itämaista tyylikkyyttä ja arvokkuutta. Salukeista löytyy kahta erilaista muunnosta: pitkä- ja sileäkarvainen, joista jälkimmäinen on harvinaisempi. Saluki saa rotumääritelmän mukaan olla minkä värinen tahansa, myös kaikki väriyhdistelmät sallitaan. Ainoastaan brindle (juovikkuus) ei ole toivottua, mutta sitäkin väriä esiintyy. Karva on laadultaan sileää ja pehmeää. Pitkäkarvaisella salukilla pitkää karvaa eli hapsutusta esiintyy korvissa, raajojen takaosissa, tassuissa sekä hännässä. Sileäkarvaisen salukin turkki on kauttaaltaan lyhyt. Salukin rungon pituus on yleensä suunnilleen sama kuin säkäkorkeus, vaikka yleisvaikutelma saattaa antaa aavistuksen suorakaiteenomaisen vaikutelman. Urosten säkäkorkeus on 58−71 cm, nartuilla hieman pienempi. Saluki on kohtuullisesti kulmautunut ja sen alalinja kuroutuu. Salukin ilme on rauhallinen ja silmät ovat kauas katsovat. Dogo argentino
Urosten säkäkorkeus on 62–68 cm ja narttujen 60–65 cm paino 40-45 kg. Väri on valkoinen,ainoastaan päässä saa olla 10% mustaa. Karvapeite on lyhyttä ja sileää. Rotu on kehitetty risteyttämällä cordobankoiran lisäksi tanskandoggia, bokseria, espanjanmastiffia, englanninbulldoggia (ei siis epävirallista vuonna 1992 julkistettua vanhaenglanninbulldogia) bullterrieriä, pyreneittenkoiraa, pointteria, irlanninsusikoiraa ja bordeauxindoggia. Petit basset griffon vendéen
Karvapeite on karkeaa ja pitkähköä, ei villavaa tai silkkistä. Korvissa ja kuonossa voi olla pehmeämpää karvaa. Väritykseltään rotu voi olla yksivärinen harmaa, kaksivärinen tai kolmivärinen. Kaksiväriset vaihtoehdot ovat valkoinen ja musta, musta ja kellanruskea sekä valkoinen ja oranssi. Kolmivärinen koira on väriltään kellanruskea, jossa on musta mantteli ja valkoisia läiskiä. Lisäksi hyväksytään kellanruskea mustin karvankärjin, hiekanruskea mustin karvankärjin sekä hiekanruskea mustin karvankärjin ja valkoisin läiskin. Näistä perinteisesti käytetyt nimitykset ovat riistanväri, sudenväri, mäyränväri ja villisianväri. Freiberginhevonen
Rakenteeltaan freiberginhevoset ovat melko raskaita. Niillä on vahvat ja lyhyet jalat, työhevoselle ominainen leveä ja lihaksikas takaosa ja pieni pää. Säkäkorkeus on noin 150 cm, väritys yksivärinen. Rodussa esiintyy myös harvinaisena dominanttivalkoista väritystä. Dalesponi
Nykyiset dalesponit ovat hienopiirteisempiä ja niitä käytetään valjakkoponeina. Ne ovat rauhallisia, vahvoja ja varmajalkaisia, joten ne sopivat täydellisesti ratsuiksi. Väri on yleensä musta(tumman)ruunikko, joskus kimo, valkoisista merkeistä sallitaan vain tähti ja pilkku. Säkäkorkeuden tulee olla 137—147 cm. Bouletingriffoni
Bouletingriffoni on pitkä- ja silkkikarvainen seisoja. Sillä on leveä ja pitkä kuono, keskikokoinen kallo, melko pitkä kaula ja riippukorvat. Se on keltasilmäinen, syvä- ja leveärintainen ja suhteellisen lyhytrunkoinen. Ranskassa sen häntä typistetään ja sen raajat ovat melko pitkät. Karvapeitteen laatu on joko harjasmainen tai aaltoileva, mutta sen ei koskaan tule olla kihara. Karva on pehmeämpää ja aaltoilevampaa kuin muilla metsästysgriffoneilla. Väritys on ruskea, jonka sävy vaihtelee kuolleiden lehtien sävystä haalean kastanjanruskeaan, ja sen joukossa on vaaleampia karvoja. Valkoiset merkit karvapeitteessä sallitaan, mutta koira voi olla myös pelkästään yksivärinen. Uroksen säkäkorkeus on 55–60 cm ja nartun 50–55 cm. Paino vaihtelee 22–27 kg välillä. Gampr
Uroksen säkäkorkeus on vähintään 65 cm ja nartun vähintään 62 cm. Painon tulee vastata koiran kokonaiskokoa ja se vaihtelee yleensä 45–50 kilogrammasta 60 kilogrammaan. Lhasa apso
Lhasa apson ihannesäkäkorkeus on uroksilla 25 cm; nartut ovat hieman pienempiä. Sen selkä on hieman säkäkorkeutta pidempi, muttei niin paljon että sillä olisi heikko selkäranka. Ihannepaino on viidestä seitsemään kiloon. Sen ruokahalu on sopusoinnussa pienen koon kanssa. Karvapeite on pitkää sekä suoraa ja väriltään se on kultainen, hiekanvärinen, hunajanvärinen, tummanharmaankirjava ("grizzle"), liuskeenharmaa, savunharmaa, kirjava, musta, valkoinen tai ruskea. Nykypäivän lhasa apsolla on täydellinen turkki ja ulkonäkö, mutta näyttelyiden loistokkuutta ei voi saavuttaa ilman kovaa työtä. Pitkä karvapeite vaatii useita shampoopesuja. 
Runsaan kasvot peittävän karvapeitteen alla on paljon samaa kuin pienissä terriereissä. Se on saanut kotiseudultaan Tiibetistä tottumuksen kylmään ilmaan. Pitkä turkki silmien edessä suojaakin lhasa apsoa sen kotiseudun Tiibetin häikäisevältä lumelta. Se on tottunut kävelemään pitkiä matkoja, ja rakastaakin pitkiä ulkoiluja. Lhasa apso on luonteeltaan itsenäinen ja vieraita kohtaan varautunut, mutta omiansa kohtaan se on hempeä ja rakkautta kaipaava. Visayanpartasika
Visayanpartasian säkäkorkeus on noin puoli metriä, vartalon pituus vajaan metrin ja painoa 40-80 kg. Koiras on huomattavasti suurempi kuin naaras. Yleisväri on tummanharmaa. Koko vartalo on jäykän mutta harvan karvan peitossa. Poikasilla ja naarailla tämä karva on mustaa, mutta aikuiset koiraat harmaantuvat, ja niiden hartioissa karva voi olla aivan valkoistakin.