Minä vuonna Mahatma Gandhi murhattiin?
Mahatma Gandhi
Hinduradikaali Nathuram Godse ampui Gandhin Birla Housessa New Delhissä 30. tammikuuta 1948. Murhaaja piti Gandhia syyllisenä Intian heikentymiseen, koska tämä oli edellisenä vuonna vaatinut maksujen suorittamista Pakistanille. Murha tapahtui Gandhin jokailtaisen yleisölle avoimen rukoushetken aikana. Godse ja hänen rikostoverinsa Narayan Apte tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin. Murhapaikasta Birla Housesta tuli vuonna 1984 museo Gandhi Smiriti.
Gandhin kansainvälinen rauhanpalkinto
Gandhin kansainvälinen palkinto () on vuodesta 1995 arvovaltainen intialainen rauhanpalkinto joka myönnetään järjestöille tai yksittäisille kansalaisille, jotka ovat tehneet työtä maailmanrauhan ja kehitykselle. Rauhanpalkinto on noin 10 miljoonaa Intian rupiaa. Palkinto on nimetty Mahatma Gandhiin mukaan. 
Rauhanpalkinnon myöntää Intian hallitus jonka nimittämässä juryssä on maan pääministeri sekä oppositionedustaja että Intian korkeimman oikeuden presidentti. Ramchandra Gandhi
Ramchandra Gandhi (9. kesäkuuta 1937 – 13. kesäkuuta 2007) oli intialainen filosofi ja kirjailija, joka opetti filosofiaa muun muassa Princetonin yliopistossa ja uskontotiedettä Santiniketanissa. Ramchandra Gandhi oli Mahatma Gandhin pojanpoika. Väkivallaton vastarinta
Toisen buurisodan (1899–1902) jälkeen intialaisväestön asema huononi entisestään, ja vuonna 1906 Transvaalin siirtokunnan hallitus määräsi uudella lailla intialaisväestöä rekisteröitymään. Gandhin johdolla aloitetuissa protesteissa sovellettiin ensimmäistä kertaa hänen ajatustaan väkivallattomasta vastarinnasta, "satyagrahasta". Gandhi kannusti intialaisväestöä uhmaamaan uusia rasistisia lakeja ja kärsimään siitä langetetut rangaistukset. Seuraavan seitsemän vuoden aikana tuhansia Etelä-Afrikan intialaisia vangittiin (Gandhi mukaan luettuna), piestiin tai jopa ammuttiin lakkoilusta, rekisteröintikorttien tuhoamisesta tai muusta väkivallattomasta protestoinnista. Hallituksen kovat toimenpiteet synnyttivät laajaa kritiikkiä ja lopulta pakottivat kenraali Jan Smutsin neuvottelemaan kompromissin Gandhin kanssa. Indira Gandhi
Gandhi toteutti vasemmistolaista politiikkaa, joka johti kongressipuolueen hajaantumiseen vuonna 1969. Gandhi poisti asetuksella eläkkeellä olevien maharadžojen etuoikeudet syyskuussa 1970. Gandhi päätti hajottaa Lok Sabhan ja järjestää ennenaikaiset vaalit. Indira Gandhin kongressipuolue sai yli kaksi kolmannesta paikoista helmikuussa 1971. Gandhi julisti sodan köyhyyttä vastaan uuden Lok Sabhan avajaisissa vuonna 1971. Bangladeshin itsenäisyyssota
Intian pääministeri Indira Gandhi teki syksyllä 1971 matkan Lontooseen, Pariisiin ja Washingtoniin kertoakseen Itä-Pakistanin tapahtumista. Hän ei saanut länsivalloilta apua Pakistanin painostamiseen. YK oli voimaton puuttumaan Itä-Pakistanin tapahtumiin. Sen sijaan Gandhin johtama Intia puuttui tapahtumiin 3. joulukuuta 1971, ja Intian armeija hyökkäsi Itä-Pakistaniin. Se kukisti kahdessa viikossa länsipakistanilaiset joukot ja joutui sen jälkeen suojelemaan niitä raivoavilta bengalilaisilta. Itä-Pakistan ja Intia solmivat avunantosopimuksen. Zulfikar Ali Bhutto vapautti šeikki Mujibur Rahmanin, joka sai hallittavakseen uuden Bangladeshin valtion. Mukti Bahini -sissiliike jatkoi taisteluja Bangladeshin uudessa valtiossa. Mahatma Gandhi
Gandhi oli askeetti, joka ei käyttänyt nautintoaineita. Paasto oli hänelle "yksi keinoista itsehillinnän saavuttamiseen". Gandhi aloitti loppuelämänsä kestäneen selibaatin 37-vuotiaana, koska seksi vei häneltä energiaa, jota hän tarvitsi sosiaalisessa toiminnassaan. Gandhi ei hyväksynyt seksuaalisuuden käyttämistä nautinnon välineenä, vaan ainoastaan lasten tekemiseen. Gandhi arvosti myös vapaaehtoista köyhyyttä. Hän pukeutui vuodesta 1921 alkaen pelkkään lannevaatteeseen ja ajeli samalla päänsä paljaaksi. Jawaharlal Nehru
Vanhempiensa järjestämänä Nehru meni naimisiin 17-vuotiaan Kamala Kaulin kanssa 1916. Kamala tuli tunnetusta kashmirilaisesta liikemiessuvusta ja synnytti heidän ainoan lapsensa, Indiran vuonna 1917. Kamala Nehru kuoli tuberkuloosiin 1936.
Isä Motilal Nehru oli jo Intian kongressipuolueen johtohahmo ja toiminut sen puheenjohtajana. Näin nuori Jawaharlal Nehru liittyi odotusten mukaisesti kongressinpuolueeseen. Pian kuitenkin ilmeni, ettei nuorempi Nehru jakanut isänsä liberalistista linjaa, vaan hakeutui entisen lakimiehen, Etelä-Afrikassa intialaisten tasa-arvon ja poliittisten oikeuksien puolesta taistelleen Mahatma Gandhin seuraan. Gandhi oli tuolloin kansallissankari Champaranin, Biharin ja Khedan rauhanomaisen kansalaistottelemattomuusliikkeen ansiosta. Siddhartha Gautama
Buddha kuoli 80-vuotiaana, 45 vuoden opetusuran jälkeen, Kuśinagarissa, nykyisessä Uttar Pradeshin osavaltiossa Intiassa. Siellä hän asettui levolle kyljelleen kahden puun väliin kiviselle istuimelle eräässä lehdossa. Buddhan tehdessä kuolemaa hänen oppilaansa Ānanda kysyi, mitä hänen ruumiilleen olisi tehtävä. Śākyamuni kehotti munkkeja ja nunnia keskittymään henkiseen kehitykseen ja jättämään kuolleen ruumiin kunnioituksen maallikoille. Buddhan viimeiset sanat olivat ""Munkit, sanon teille: kaikki ilmiöt ovat katoavaisia. Ahkeroikaa tarkkaavaisina!"" Legendan mukaan hänen tuhkansa jaettiin ja vietiin kahdeksaan salaiseen paikkaan ympäri maailmaa. Sonia Gandhi
Sonia Gandhi (सोनिया गाँधी, syntyään "Edvige Antonia Albina Màino", s. 9. joulukuuta 1946, Lusiana, Italia) on italialaissyntyinen intialainen poliitikko ja intialaisen Indian National Congress -puolueen puheenjohtaja. Gandhi on Intian entisen pääministeri Rajiv Gandhin leski. "Forbes" valitsi Gandhin maailman kolmanneksi vaikutusvaltaisemmaksi naiseksi vuonna 2004. Mahatma Gandhi
Gandhi joutui pian Etelä-Afrikkaan saapumisensa jälkeen junassa rotusyrjinnän kohteeksi välikohtauksessa, jota hän piti myöhemmin yhtenä elämänsä merkityksellisimpänä kokemuksena. Gandhi yritettiin häätää junan ensimmäisestä luokasta, ja kun hän kieltäytyi, hänet poistettiin junasta. Sen lisäksi hänet määrättiin oikeudessa ottamaan turbaani päästään, hänelle kieltäydyttiin antamasta yösijaa hotellissa, ja monet virkailijat löivät häntä. Hänellä ei myöskään ollut mahdollisuutta viedä tapauksia oikeuteen. Mahatma Gandhi
Gandhi noudatti 1900-luvun alusta asti periaatetta, että hän teki itse ensimmäiseksi kaikki toisiltakin vaatimansa henkilökohtaiset uhraukset. Hän pyrki näyttämään vain hyvää esimerkkiä, eikä mitenkään arvostellut ihmisiä, jotka eivät halunneet seurata häntä. Hän ei myöskään asettanut seuraajilleen mitään rajoituksia näiden vapauksien suhteen. Gandhi sanoi: ”Minulla ei ole vähäisintäkään epäilystä siitä, etteikö kuka tahansa mies tai nainen voisi saavuttaa mitä minä saavutin, jos hän vain yrittää yhtä paljon ja pitää yllä samaa toivoa ja uskoa.” Bhagat Singh
Joulukuussa 1928 Singh ampui yhdessä toverinsa Shivaram Rajgurun kanssa brittiläisen poliisipäällikön John P. Saundersin Lahoren kaupungissa. Murha oli kosto kuukautta aikaisemmin poliisin käsissä surmansa saaneen kirjailijan ja poliitikon Lala Lajpat Rain kuolemasta. Rauhanomaiseen vastarintaan uskonut Mahatma Gandhi tuomitsi murhan, mutta esimerkiksi Jawaharlal Nehru kertoi ymmärtävänsä sen motiivit. Adolf Hitlerin elämäkerta
Kesäkuussa 1944 alkoivat yhtä aikaa Normandian maihinnousu ja suurhyökkäys itärintamalla. Saksassa realistit päättelivät tappion olevan väistämätön. Joukko upseereja, virkamiehiä ja poliitikkoja yhdisti voimansa heinäkuun 20. päivän salaliittona tunnetun vallankaappausyritykseen. Eversti Claus von Stauffenberg asetti pommin heinäkuussa 1944 Hitlerin Itä-Preussin päämajaan Wolfsschanzeen, mutta Hitler pelastui täpärästi. Hitlerin salamurhaa oli aiemminkin suunniteltu ja jopa yritetty, mutta yksikään ei ollut päässyt kovin lähelle onnistumista Hitlerin hyvän onnen ansiosta. Seuranneissa kostotoimenpiteissä Gestapo vangitsi yli 7 000 ihmistä. Kansantuomioistuin jakoi kuolemantuomioita ja lähes 5 000 ihmistä teloitettiin. Vastarintaliike murskattiin. Mahatma Gandhi
Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä britit heikensivät intialaisten asemaa Rowlatt-lailla, joita Gandhi oli vastustanut. Rowlatt-lailla britit jatkoivat siirtomaahallinnon sodanaikaisia valtuuksia yksilön vapauden ja oikeuksien rajoittamiseksi. Gandhi järjesti protestiksi ensimmäisen satyagraha-kampanjansa Intiassa. Hän sanoi: ”Meidän ottamamme askel on kenties kohtalokkain Intian historiassa.” Gandhi kehotti satyagrahan osallistujia 24 tunnin paastoon ja yleislakkoon. Gandhi painotti, että paastoa ei tullut käsittää hallitusta vastaan suunnatuksi nälkälakoksi. Sen sijaan paaston tarkoitus oli harjoittaa kansalaisoikeustaistelijoiden sisäistä kurinalaisuutta edessä olevaa tottelemattomuuskampanjaa varten. Väkivallaton vastarinta
Vaikka "Quit India" onnistui pääosin tavoitteessaan, toi voimakas painostus liikettä kohtaan järjestyksen Intiaan vuoden 1943 lopussa. Sodan loputtua britit antoivat selviä merkkejä siitä, että valta siirretään takaisin Intian kansalle. Gandhi lopetti liikkeensä, ja kongressin johto sekä noin 100 000 poliittista vankia vapautettiin. U Ottama
Burman brittiviranomaiset pidättivät U Ottaman vuonna 1921 ja hän sai 20 kuukauden vankeusrangaistuksen. Hänen kannattajansa järjestivät vastalauseeksi briteille "hartalin" eli eräänlaisen yleislakon. Hartal merkitsi mielenosoituksia, paastoamista ja uskonnollisia seremonioita. Lisäksi buddhalaisten, hindujen ja muslimien uskonnolliset johtajat tuomitsivat brittien toimet Shwdagonin pagodissa järjestetyssä kokouksessa. U Ottama pääsi vapaaksi vuonna 1922, mutta hänelle annettiin toinen, tällä kertaa kolmivuotinen vankeusrangaistus vuonna 1924. Päästyään vapaaksi hänet vangittiin jälleen vuonna 1928. U Ottama kuoli vankeudessa 9. syyskuuta 1939. U Ottamaa on pidetty ensimmäisenä merkittävänä burmalaisten kansallisena johtajana, joka innoitti myös myöhemmin toimineita burmalaisia vaikuttajia. Vinayak Damodar Savarkar
Savarkaria syytettiin vuonna 1948 osallisuudesta Mahatma Gandhin salamurhaan, sillä Gandhia ampunut Nathuram Godse oli Savarkarin hyvä ystävä ja Hindu Mahasabhan entinen jäsen. Oikeus kuitenkin vapautti Savarkarin syytteistä todisteiden heikkouden vuoksi. Vielä viimeisinä elinvuosinaan 1960-luvulla Savarkar arvosteli Intian johtajia kyvyttömiksi pelkureiksi ja toivoi maalleen vahvaa johtajaa. Intian historia
Rajivin hallinnon saama kannatus alkoi hiipua 1980-luvun lopulla. Hallinto oli lopulta tehoton tekemään tarvittavia uudistuksia, ja se että valvontatoimia oli vähennetty, aiheutti virkakoneiston korruption suurta kasvua, kun monet johtavassa asemassa olevat tavoittelivat vain omaa hyötyään. Suurin skandaali syntyi kun ruotsalaisen asetoimittajan Boforsin väitettiin maksaneen suuria summia henkilöille, jotka olivat lähellä Rajiv Gandhia. Bofors-skandaali tahrasi Rajivin maineen ja luottamus häneen heikkeni. Lopulta kongressipuolue ei saanut enää tarpeeksi kannatusta vuoden 1989 vaaleissa muodostaakseen hallitusta ja Rajiv erosi pääministerin tehtävistään. Valtaan nousi jälleen Janata Dal -ryhmittymä, jonka hallituskausi jäi lyhyeksi. Rajiv Gandhi sai surmansa vuonna 1991 Sri Lankan terroristien tekemässä itsemurhapommi-iskussa lähellä Madrasia. Väkivallaton vastarinta
Kansainvälisesti tunnetuimman väkivallattoman vastarintaliikkeen "Quit Indian" tavoitteena oli Intian itsenäistyminen Brittiläisestä imperiumista. Liikettä johti Mohandas Gandhi. Vuosina 1930–1943
Gandhi yllytti kansaa boikotoimaan brittiläisiä opetuksellisia instituutioita ja tuomioistuimia, eroamaan hallituksen toimista ja hylkäämään brittien arvonimiä ja kunnianosoituksia. Mahatma Gandhi
Yhdysvaltain kansalaisoikeusliikkeen johtajat Martin Luther King ja James Lawson saivat Gandhilta vaikutteita omiin väkivallattomuuden teorioihinsa. Gandhilta ovat ilmoittaneet saaneensa vaikutteita myös esimerkiksi apartheidin vastustaja, presidentti Nelson Mandela, muusikko ja rauhanaktivisti John Lennon, ympäristöaktivisti Al Gore, presidentti Barack Obama sekä burmalainen poliitikko ja rauhannobelisti Aung San Suu Kyi. Albert Einstein kutsui Gandhia "tulevien sukupolvien roolimalliksi". Gandhi (elokuva)
Godsen ampuessa Gandhia kuvaruutu muuttuu mustaksi ja yleisö kuulee Gandhin sanat ”Voi, luoja!” Sitten elokuva näyttää Gandhin polttohautajaiset ja päättyy lopulta kohtaukseen, jossa Gandhin tuhkat sirotellaan pyhään Gangesiin. Samalla kuullaan jälleen Gandhin ääni: Mahatma Gandhi
Gandhi vastusti väkivaltaa ja sanoi, että väkivallalla ei voida poistaa väkivaltaa tai pahaa. Hän kuitenkin piti väkivallalla puolustautumista pienempänä pahana kuin alistumista. Gandhin väkivallattomuus voidaan nähdä hindulaisen, jainalaisen ja kristillisen moraaliopin yhteensulautumana. Gandhi laajensi perinteistä intialaista väkivallattomuuden eli "ahimsan" käsitettä kattamaan myös kamppailua valtiovaltaa kohtaan. Gandhille väkivallattomuus oli aktiivista toimintaa, joka ei kuitenkaan aiheuta väkivaltaa tai pahaa ihmisille tai eläimille. Hän uskoi väkivallattoman vastarinnan olevan tehokkaampaa kuin fyysinen voima. Gandhin mielestä väkivallattomuuden tulisi täyttää koko ihminen niin, ettei ristiriitaa oman halun ja ulkonaisen käyttäytymisen välillä ilmene. Väkivallattomuutta tulee hänen mukaansa soveltaa kaikilla elämänalueilla. Gandhi ei hyväksynyt eläinkokeita, ja välttääkseen tekemästä eläimille väkivaltaa hän ei syönyt lihaa. Intian historia
BJP:n hallituskausi päättyi vuoden 2004 vaaleissa, kun äänestäjäkunta pettyi BJP:n talousuudistuksiin ja vieroksui sen lietsomia uskonnollisia vastakkainasetteluja. Vuoden 2004 vaaleissa kongressipuolueen johtoon noussut Rajiv Gandhin leski, Sonia Gandhi, johdatti puolueensa vaalivoittoon. Sonia Gandhi kieltäytyi Intian pääministerin virasta ja tehtävään nimettiin hänen suosikkinsa Manmohan Singh, joka oli toiminut Narashima Raon talousuudistuksia tehneen hallituksen talousministerinä. Singhin hallitus alkoi kehittää Intian kauppasuhteita muuhun Aasiaan ja se sai aikaiseksi myös tulitauon Kashmiriin. Maiden välejä hiersi kuitenkin Mumbain pommi-iskut vuonna 2006, kun Lashkar-e-Taiba terroristijärjestön pommi-iskuissa juniin sai surmansa yli 200 ihmistä. Terroristit olivat pakistanilaistaustaisia ja Intiassa iskuista syytettiin Pakistania. Gandhi (elokuva)
Gandhin varhaista elämää ei näytetä elokuvassa lainkaan. Sen sijaan elokuva hyppää 55 vuotta ajassa taaksepäin siihen vuoteen, joka muutti Gandhin elämän iäksi. Vuonna 1893 24-vuotias Gandhi heitetään ulos eräästä eteläafrikkalaisesta junasta, koska hän on intialainen ja istui junan ensimmäisessä luokassa. Gandhi käsittää lakien kohtelevan intialaisia eriarvoisesti, joten hän päättää aloittaa väkivallattoman kampanjan parantaakseen kaikkien Etelä-Afrikan intialaisten oikeuksia. Gandhi pidätetään useita kertoja, ja hän saa epätoivottua kansainvälistä huomiota, mutta lopulta Etelä-Afrikan hallitus antaa intialaisille joitain oikeuksia. Intian historia
Kongressipuolueen yhdeksi johtohahmoksi oli noussut Indiran poika Sanjay Gandhi, vaikka hänellä ei ollutkaan virallista asemaa puolueessa. Hän oli äitinsä uskottuna neuvonantajana noussut vahvaksi tekijäksi maan hallinnossa, ja hänestä odotettiin Indiran seuraajaa. Sanjay Gandhi nautti suurta suosiota oman ikäluokkansa, kongressipuolueen nuorisosiiven keskuudessa. Hän kuitenkin menehtyi lento-onnettomuudessa vuonna 1980. Seuranneessa tilanteessa Indira kääntyi ainoan elossa olevan lapsensa Rajiv Gandhin puoleen. Rajiv oli omasta tahdostaan pysytellyt politiikan ulkopuolella, mutta hän antoi viimein painostuksen alla periksi ja hänet valittiin vuonna 1981 Sanjayn paikalle Uttar Pradeshin osavaltion hallintoon. Mahatma Gandhi
Gandhi kasvoi Intiassa hinduperheessä ja opiskeli lakimieheksi Lontoossa. Hän aloitti yhteiskunnallisen toimintansa Etelä-Afrikassa, missä hän työskenteli asianajajana 17 vuoden ajan. Hänen kansalaistottelemattomuuteen perustuvan vastarintansa ansiosta maan intialaisten syrjintä lopetettiin. Gandhi palasi Intiaan 1915 ja ryhtyi kamppailuun Intian itsenäistymiseksi Brittiläisestä imperiumista. Gandhi käytti tavoitteidensa ajamiseen väkivallattomia keinoja kuten puheita, kirjoja ja artikkeleita sekä paastoja, lakkoja ja marsseja. Hän joutui toistuvasti brittien vangitsemaksi. Paljolti Gandhin ansiosta Intia itsenäistyi vuonna 1947. Koska Pakistan samalla irtautui Intiasta, Gandhi joutui hinduradikaalin salamurhaamaksi jo seuraavana vuonna. 1990-luku
Israel sopi rauhan palestiinalaisten kanssa 1993 ja Jordanin kanssa 1994. Israelin pääministeri Jitzhak Rabin ja ulkoministeri Shimon Peres sekä Palestiinan vapautusjärjestön (PLO) johtaja Jasser Arafat saivat Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1994. Israelin ja palestiinalaisten rauhanprosessia vastustanut nuori äärijuutalainen murhasi Rabinin vuonna 1995. Vuonna 1996 PLO poisti peruskirjastaan kohdat, joissa oli vaadittu Israelin valtion tuhoamista, ja vastavuoroisesti Israelin työväenpuolue poisti ohjelmastaan itsenäistä Palestiinan valtiota vastustaneen periaatteen.
Intian pääministeri Rajiv Gandhi murhattiin vuonna 1991. Mahatma Gandhi
Mohandas Karamchand Gandhi (, IAST: "mohandās karamcand gāndhī", 2. lokakuuta 1869 Porbandar, Intia – 30. tammikuuta 1948 New Delhi, Intia), tavallisesti kutsuttu nimellä Mahatma Gandhi oli Intian itsenäisyysliikkeen johtaja. Hänet tunnetaan väkivallattoman vastarinnan "satyagrahan" kehittäjänä. Mahatma Gandhi
Gandhi kehitti Etelä-Afrikassa asuessaan "satyagraha"-käsitteen tarkoittamaan väkivallatonta suoraa toimintaa. Satyagrahassa väkivalta neutraloidaan luopumalla väkivallan tai väkivaltaisen järjestelmän tukemisesta ja siihen alistumisesta. Siihen kuuluu myös mahdollisen rangaistuksen pakoilematon kärsiminen. Gandhi katsoi, että väkivallatonta suoraa toimintaa voitaisiin käyttää myös rikollisuutta vastaan. Gandhi asetti suoran toiminnan periaatteille kolme ehtoa: vastustajaa kohtaan ei saa tuntea vihaa, tavoitteen tulee olla totuudenmukainen ja riittävä, sekä pitää olla valmis kärsimään loppuun saakka. Hän korosti sitä, että suoran toiminnan parhaat keinot ja niiden hyväksyttävyys riippuvat aina tilanteesta. Motilal Nehru
Amritsarin verilöylyn jälkeen vuonna 1919 hän liittyi Mahatma Gandhin kansalaistottelemattomuusliikkeeseen. Vuonna 1921 britit pidättivät sekä Motilalin että hänen poikansa Jawaharlalin ja he olivat vangittuina kuusi kuukautta. Vuonna 1928 hän kirjoitti Kongressipuolueen raportin, joka oli perustuslakiluonnos tulevaisuuden itsenäiselle Intialle. Britit hylkäsivät ehdotuksen. Kun hän osallistui vuonna 1930 Gandhin suolamarssiin ja kansalaistottelemattomuusliikkeeseen, britit vangitsivat hänet. Motilal Nehru kuoli pian vapauttamisensa jälkeen vuonna 1931. Bangladeshin historia
Toisen maailmansodan aikana Muslimiliitto ja Intian kongressi suhtautuivat Iso-Britannian hallintoon eri asentein. Kun britit julistivan Intian puolesta sodan Natsi-Saksaa vastaan kuulematta ensin intialaisia poliitikkoja, useat intialaiset ministerit erosivat protestiksi ja kongressipuolue järjesti kansalaistottelemattomuuskampanjan. Monia aktivisteja vangittiin, heidän joukossaan Mahatma Gandhi ja Jawaharlal Nehru. Kongressipuolueen jäädessä päätöksenteon ulkopuolelle Muslimiliiton valta kasvoi, sillä britit kutsuivat Jinnahin maan hallitukseen. Jinnah vaati briteiltä Pakistanin valtion muodostamista Intian muslimienemmistöisistä maakunnista. Britit myöntyivät tunnustamaan Intialle itsenäisyyden sodan jälkeen, mutta heidän toiveenaan oli luovuttaa valta yhdelle seuraajavaltiolle. Kongressipuolueen ja muslimiliiton välit katkesivat vuonna 1946, kun maan kansleri alkoi muodostaa väliaikaista hallitusta ilman muslimiliittoa. Jinnah yllytti muslimit suoran toiminnan päivään, mitkä yltyivät verisiksi mellakoiksi erityisesti Bengalissa ja Biharissa. Muslimien joukkosurma Kalkutassa toi Gandhin paikalle, mikä rauhoitti tilanteen Bengalissa, mutta muualla Intiassa levottomuudet yltyivät. Maa oli ajautumassa sisällissotaan, kunnes myös Kongressipuolue ja brittihallinto ymmärsivät että ainoa keino ratkaista asia oli jakaa maa Intian ja Pakistanin valtioihin. Idässä Bengali tultaisiin jakamaan Intian ja Pakistanin kesken, jolloin Itä-Bengalista muodostettiin erillään muusta Pakistanista olleen Itä-Pakistan. Alueiden välissä oli 1600 kilometriä Intian aluetta. Mahatma Gandhi
Vuodesta 1907 alkaen jokaisen intialaisen Etelä-Afrikassa täytyi rekisteröityä. Gandhi ryhtyi vastustamaan tätä ja monia muita intialaisia syrjiviä lakeja kansalaistottelemattomuuden keinoin, minkä seurauksena hän ja tuhannet muut intialaiset alkoivat saada muutaman kuukauden vankeusrangaistuksia. Hän matkusti Englantiin 1909 ja sai siellä huomiota asialleen sekä puolelleen liberaaleja ja kuninkaallisia. Gandhin pehmeä vastarinta tuotti tulosta vuonna 1914, kun hän solmi Etelä-Afrikan hallituksen kanssa sopimuksen, joka turvasi intialaisten oikeudet laissa. Gandhin jätettyä Etelä-Afrikan jo samana vuonna väkivallaton suora toiminta maassa kuitenkin laantui, ja intialaiset menettivät tehdyt sopimuksensa. Aate jäi kuitenkin jossain määrin elämään maan mustan väestön keskuudessa. Mahatma Gandhi
Palattuaan vankilasta Gandhi jatkoi brittihallinnon vastustamista. Hän vetäytyi kokonaan päivänpolitiikasta ja omistautui oman politiikkansa edistämiseen. Hän halusi ”Intian puhdistuvan”, millä hän tarkoitti etenkin riitelevien hindujen ja muslimien ystävystymistä ja yhtenäisyyttä, jota hän piti ratkaisevana Intian tulevaisuudelle. Tätä tavoitettaan hän ajoi esimerkiksi paastoamalla. Hän paastosi saadakseen yhteyden omaan kansaansa ja ”parantaakseni niitä jotka rakastivat minua”. Joskus hänen paastonsa tuottivat tuloksia myös siksi, koska kukaan ei halunnut olla vastuussa hänen kuolemastaan. Gandhin paastoilla ei ollut kuitenkaan vaikutusta hindujen ja muslimien tulehtuneisiin väleihin. Vuosina 1924–1929 myöskään Intian itsenäistyminen ei juuri edistynyt, vaikka Gandhista itsestään oli tullut monille intialaisille lähes jumalolento. Sushmita Banerjee
Sushmita Banerjee (myös Sayeda Kamala (1964, Kalkutta, Intia - 4. tai 5. syyskuuta 2013 Sharana, Afganistan) oli intialainen kirjailija, ihmisoikeusaktivisti ja sairaanhoitaja. Hän tuli tunnetuksi talibanin toimintaa kritisoivasta omaelämänkerrallisesta kirjastaan "Kabuliwalar Bangali Bou" (Kabuliwalan bengalilainen vaimo), joka myös filmatisoitiin Intiassa. Taliban sieppasi ja teloitti Banerjeen ampumalla Afganistanissa 4. ja 5. syyskuuta välisenä yönä 2013. Banerjee oli kuollessaan 49-vuotias. Intian kongressipuolue
Puolue oli keskeisessä roolissa Intian itsenäistymisessä vuonna 1947. Sen tuolloinen johtaja Jawaharlal Nehru toimi maan ensimmäisenä pääministerinä, ja myös hänen tyttärensä Indira Gandhi ja tämän poika Rajiv Gandhi ovat olleet pääministereitä. Myös maailmansotien välisen ajan Intian itsenäisyysliikkeen johtaja Mahatma Gandhi toimi kongressipuolueessa. Emily Hobhouse
Hobhouse vieraili Etelä-Afrikassa viimeisen kerran vuonna 1913 paljastamassa ”kansallisen naismuistomerkin” (Nasionale Vrouemonument) Bloemfonteinissa. Hän huolestui tässä yhteydessä alueen intialaisväestön asemasta ja antoi tukensa Mahatma Gandhin toiminnalle. Hobhouse vastusti Britannian osallistumista ensimmäiseen maailmansotaan ja teki maailmansodan aikana Keski-Euroopan maiden siviileihin kohdistunutta avustustyötä. Kuoltuaan Lontoossa vuonna 1926 hänet haudattiin Bloemfonteinin naismuistomerkin luo. Gholamreza Takhti
Takhti kuoli vuonna 1968 37-vuotiaana. Virallisesti hän teki itsemurhan, mutta kuolintavaksi on myös epäilty poliittisesta aktiivisuudesta johtunutta murhaa. Hänen hautajaisiinsa osallistui satoja tuhansia ihmisiä. Vuonna 2007 Takhti nimettiin kansainväliseen painin hall of fameen. Intia
Intian väestö ylitti 500 miljoonaa 1970-luvulla. Pakistanin kanssa sodittiin vuosina 1965 ja 1971. Vuoden 1971 sodassa Pakistanin itäosasta tuli itsenäinen Bangladesh lyhyessä sodassa, jossa Intia tuki Itä-Pakistania sotilaallisesti. Sodan vuoksi sekä Intia että Pakistan aloittivat salaiset ydinaseohjelmat vuonna 1972. Intian ydinaseohjelman määräsi alkuun Indira Gandhi, ja plutoniumpommi räjäytettiin maan alla "hymyilevä Buddhan", rauhanomaisen ydinkokeen nimikkeellä vuonna 1974 Pokhranin alueella Tharin autiomaassa. Rajiv Gandhi
Rajiv Ratna Gandhi (kašmiriksi/hindiksi:राजीव गान्धी), 20. elokuuta 1944, Mumbai – 21. toukokuuta 1991) oli Indira ja Feroze Gandhin ensimmäinen poika, josta tuli Intian pääministeri äitinsä kuoleman jälkeen 31. toukokuuta 1984. Gandhi toimi virassa 2. joulukuuta 1989 asti. Zulfikar Ali Bhutto
Kenraali Muhammad Zia-ul-Haq syrjäytti Bhutton sotilasvallankaappauksella 5. heinäkuuta 1977. Zia piti Bhuttoa pidätettynä kuukauden. Armeija vangitsi Bhutton uudelleen 3. syyskuuta 1977 syytettynä poliittisen vastustajan murhasta maaliskuussa 1974. 35-vuotias Ahmed Raza Kasuri yritti päästä PPP:n ehdokkaaksi. Oikeudenkäynnit Bhuttoa vastaan alkoivat 24. lokakuuta 1977. Bhutto todettiin syylliseksi murhaan ja tuomittiin kuolemaan 18. maaliskuuta 1978. Bhutto hirtettiin 4. huhtikuuta 1979. Intian historia
Ennen vuoden 1971 vaaleja Gandhi ryhtyi toimenpiteisiin, joiden tiesi vetoavan kansanjoukkoihin. Hän ryhtyi kamppailuun köyhyyden poistamiseksi Intiasta. Hän kansallisti Intian suurimmat pankit ja ryhtyi maharadžojen erityisaseman purkamiseen. Maan perustuslaissa taattiin ruhtinaskuntien erityisasema, mutta Gandhi päätti purkaa ne. Lopullisesti laki meni läpi vuonna 1972, jolloin noin 500 entiseltä ruhtinaalta riistettiin heidän arvonimensä ja etuoikeutensa. Maharadzojen erityisaseman sanottiin olevan feodalistisen aikakauden jäänne, joka kuihdutti maan taloutta. Todellisuudessa tämä ei merkittävästi vaikuttanut Intian talouteen ja maan kulttuuriperintö rappeutui, kun sadat palatsit ja linnoitukset rappeutuivat, sillä maharadžat eivät enää voineet kustantaa niiden ylläpitoa. Vuoden 1971 vaaleissa Gandhi ja kongressipuolue saivat suuren kannatuksen. Puolue sai 352 paikkaa 519:stä. Afganistanin sota (2001–)
Al-Qaidan johtaja Osama bin Laden surmattiin toukokuussa 2011 Pakistanin Abbottabadissa. Presidentti Barack Obama on asettanut joukkojen vetäytymisen takarajaksi vuoden 2014 loppuun. Päävastuu sodasta luovutettiin Afganistanin turvallisuusjoukoille 28. joulukuuta 2014. Mahatma Gandhi
Gandhi piti sotaa "ehdottoman pahana", josta oli pyrittävä eroon. Hän korosti sodan syiden ymmärtämistä ja niiden radikaalia poistamista sotien lopettamisen edellytyksenä. Sotien pääsyyksi hän arveli heikompien rotujen riiston. Väkivaltaisen sodan vastineeksi Gandhi esitti "satyagrahaa". Gandhi itse osallistui sodassa vapaaehtoisena ensiaputoimintaan Etelä-Afrikassa asuessaan, sillä hän piti valtion auttamista velvollisuutenaan silloin kun hän itse oli ottanut vastaan valtion tarjoamat oikeudet ja suojelun. Mahatma Gandhi
Gandhi kuitenkin keskeytti kampanjan kun se äityi väkivaltaiseksi. Amritsarin verilöylyssä brittisotilaiden tulituksessa kuoli 379 henkilöä. Verilöylyn seurauksena Gandhi julisti brittiläisvastaisen boikotin marraskuussa 1919, mutta perui sen pian kun britit tekivät myönnytyksiä, ja suositteli yhteistyötä brittien kanssa. Vuotta myöhemmin hän katkaisi jälleen yhteistyön brittien kanssa, kun kansan tyytymättömyys britteihin kasvoi. Hän halusi kuitenkin yhä, että boikottiliike pysyisi väkivallattomana. Gandhi kiersi Intiaa seitsemän kuukauden ajan ja piti puheita sadoilletuhansille ihmisille. Kun Gandhin lupaamaa itsehallintoa ei kuulunutkaan, monet nationalistit alkoivat puhua avoimesta kapinasta brittihallintoa vastaan. Gandhin vaatimuksesta kongressipuolue sitoutui kannattamaan väkivallatonta kansalaistottelemattomuuskampanjaa eikä ryhtyisi voimatoimiin ilman Gandhin suostumusta. Gandhi järjesti uuden kansalaistottelemattomuuskampanjan helmikuussa 1922, mutta keskeytti sen Chauri Chaurassa tapahtuneiden brittipoliisien surmien jälkeen. Maaliskuussa 1922 Intian varakuningas lordi Reading pidätytti Gandhin, ja hänet tuomittiin kuuden vuoden vankeuteen. Gandhi vapautettiin kaksi vuotta myöhemmin helmikuussa 1924 hänen toivuttuaan hitaasti umpisuolileikkauksesta, koska britit eivät halunneet Gandhin kuolevan vankilassaan. Vankilavuosinaan Gandhi luki 150 teosta uskonnon, kirjallisuuden, yhteiskuntatieteen ja taloustieteen aloilta. Gandhin vankilasta tuli intialaisille pyhiinvaelluksen kohde. Mahavira
Mahaviran (540 eaa – 468 eaa?) opetuksiin perustuu intialainen uskonto jainalaisuus.
Mahavira oli todennäköisesti Siddhartha Gautaman vanhempi aikalainen, joka asui Ganga-virran alajuoksulla, tämänhetkisen Biharin alueella. Mahaviran kerrotaan saavuttaneen täydellisen valaistumisen ja tulleen siten jainaksi ("se joka selviytyy"). Mahavira kuoli Pavassa Biharissa täydellisen ravinnosta pidättäytymisen seurauksena. Jainalaiset itse eivät pidä Mahaviraa kuitenkaan uskontonsa perustajana, vaan 24. trithankarana eli "suurena opettajana". Nobel-palkinto
Väkivallattoman vastarinnan kehittäjä ja sen symboli 1900-luvulla, intialainen Mahatma Gandhi ei koskaan saanut Nobelin rauhanpalkintoa, mitä on laajalti ihmetelty. Gandhi nimettiin palkintoehdokkaaksi viisi kertaa vuosien 1937 ja 1948 välillä, ja hän oli kolme kertaa Nobel-komitean kärkiehdokkaiksi nimeämien joukossa. Komitea ei ole koskaan kertonut syytä sille, miksei Gandhia palkittu. Gandhin kuoltua komitea harkitsi rauhanpalkinnon myöntämistä postuumisti, mutta jätti sen lopulta kokonaan jakamatta. Harmaat sudet
Harmaat sudet osallistuivat vuosina 1976–1980 Turkin poliittisiin väkivaltaisuuksiin, joissa kuoli yli 5 000 ihmistä. Väkivaltaisuudet johtivat vuoden 1980 sotilasvallankaappaukseen. Harmaat sudet tappoivat yli sata aleviittiä Maraşin verilöylyssä vuonna 1978. Järjestön on epäilty toteuttaneen myös Taksim-aukion verilöylyn vuonna 1977. Paavi Johannes Paavali II:n murhaa yrittänyt Mehmet Ali Ağca oli Harmaiden susien jäsen. Sarojini Naidu
Lokakuussa 1928 Naidu saapui New Yorkiin. Siellä hän huolestui afroamerikkalaisten ja intiaanien epäoikeudenmukaisesta kohtelusta. Palatessaan Intiaan hänestä tuli "Congress Working Committee"’n jäsen.
Tammikuun 26. päivä vuonna 1930 kansalliskongressi julisti Intian itsenäiseksi. Toukokuussa Gandhi pidätettiin ja hieman tämän jälkeen myös Naidu pidätettiin. Hän joutui viettämään vankilassa useita kuukausia. Tammikuussa 1931 heidät molemmat vapautettiin. Myöhemmin tuona vuonna Naidu ja Gandhi pidätettiin jälleen. Lopulta Naidu päästettiin vapaaksi heikon terveydentilansa vuoksi. Vuonna 1942 Gandhi järjesti "Quit India" –protestin, johon myös Naidu osallistui. Tämän seurauksena heidät molemmat passitettiin vankilaan, jossa he joutuivat olemaan 21 kuukautta. Naidun ja Gandhin välille muodostui lämmin ystävyyssuhde. Intian historia
Humayunin jälkeen valtaan nousi hänen 13-vuotias poikansa Akbar. Tämän neuvonantajana toimi Humayunin uskollinen kenraali Bairam Khan. Samana vuonna Bairam Khanin ja Akbarin joukot joutuivat kohtaamaan toisessa Panipatin taistelussa hindukenraali Hemun joukot, jotka tavoittelivat Delhiä ja Agraa valtansa alle. Moguliarmeija löi taistelussa hindujoukot, ja mogulivalta vakiintui vähitellen Pohjois-Intiassa. 17-vuotiaana, vuonna 1560 Akbar erotti Bairam Khanin ja jatkoi valtakunnan hallitsemista yksin.
Akbar katsoi, että yhä osia Pohjois-Intiasta hallitsevat rajputit muodostivat uhan mogulivaltakunnalle, sillä hinduvaltiot saattoivat tarjota kapinallisille turvapaikan. Merkittävin rajput-valtio oli Mewar, jota johti Udai Singh. Hän ei suostunut minkäänlaisiin sopimuksiin Delhiä hallinneiden mogulien kanssa. Vuosina 1567–1568 Akbar piiritti Chitorin linnaketta, joka oli suuri kalliolla sijaitseva linnoitus. Suuren taistelun jälkeen moguliarmeijan valtasi linnoitukset, jota puolustaneet rajputit eivät antautuneet vaan taistelivat raivoisasti kuolemaan asti. Noin 300 naista ja tuntematon määrä lapsia kuoli jauhar-rituaalissa, jossa naiset ja lapset heittäytyivät liekkien surmattavaksi, kun miehet taistelivat kuolemaan asti. Eloon jääneet noin 30 000 henkeä surmattiin Akbarin käskystä varoittavaksi esimerkiksi muille hindulinnakkeille. Pelotevaikutus toimi, sillä Chitorin verilöylyn jälkeen Ranthamboren ja Kalinjarin linnakkeet antautuivat ilman vastarintaa, ja Rajasthanin alue jäi mogulivallan alle. Akbar oli nerokas hallitsija, mutta Chitorin tapahtumat lyövät synkän varjon hänen hallintokaudelleen. Patriarkkojen haudan joukkomurha
Patriarkkojen haudan joukkomurha oli 25. helmikuuta 1994 Patriarkkojen haudalla Hebronissa Länsirannalla tapahtunut terrori-isku, jossa äärioikeistolainen israelilainen lääkäri Baruch Goldstein surmasi 29 palestiinalaismuslimia ja haavoitti 125:ttä. Goldstein pahoinpideltiin kuoliaaksi, sen jälkeen kun häneltä loppuivat ammukset. Kyseessä oli suurin yksittäinen palestiinalaisiin kohdistunut veriteko sen jälkeen, kun Israel oli miehittänyt Länsirannan kuuden päivän sodassa vuonna 1967. Mahatma Gandhi
Gandhin tuhkat jaettiin useisiin uurniin, joita lähetettiin eri puolille Intiaa ja muualle maailmaa, jotta hänen seuraajansa voisivat järjestää muistotilaisuuksia. Sen jälkeen jotkin tuhkista siroteltiin maailman järviin, jokiin ja meriin. Brittiläinen Intia
Intian sivistyneistö alkoi pian vaatia itse­hallintoa. Bombayssa perustettu kansallis­kongressi asetti itsehallinnon virallisesti tavoitteekseen vuonna 1906. Vuonna 1909 Intialle vahvistettiinkin uusi perustuslaki, jolla Intia sai oman parlamentin, jonka jäsenistä kuitenkin vain osa oli intialaisia. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Intian ja sen maakuntien itsehallintoa vähitellen laajennettiin, mutta intialaisten mielestä liian hitaasti. Monet intialaiset ryhtyivätkin Mahatma Gandhin johdolla passiiviseen vastarintaan. Indira Gandhi
Gandhi voitti osavaltiovaalit maaliskuussa 1972. Tämän jälkeen hänen suosionsa alkoi laskea. Huono taloudellinen tilanne aiheutti levottomuuksia Intiassa. Rautatielakko pysäytti Intian toiminnan vuonna 1974. Gujaratin osavaltiossa tapahtui levottomuuksia, joita Indira Gandhi joutui rauhoittamaan poliisin avulla. Gandhi puuttui korkeimman oikeuden kokoonpanoon. Hän suosi poikaansa Sanjay Gandhia antamalla tälle autotehtaan lisenssin. Korkein oikeus julisti Gandhin syyllistyneen vaalivilppiin, ja häneltä poistettiin äänioikeus Lok Sabhassa. Hän vangitutti tuhansia poliittisia vastustajiaan. Gandhi muutti poliittista suuntaansa oikealle ja antoi suuremman vapauden yksityisille yrittäjille. Nepalin historia
Intiassa britit olivat menettämässä maan hallinnan Mahatma Gandhin johtaman itsenäisyysliikkeen saadessa suuren kannatuksen. Toisen maailmansodan jälkeen britit huomasivat että he eivät enää kykene hallitsemaan Intaa ja he valmistautuivat lähtemään Intiasta. Intian itsenäistyessä Rana-hallinto menetti tärkeän liittolaisensa, ja tuhansien ulkomaisten sotilaiden palattua Nepaliin, Rana-hallinto ei enää voinut olla tekemättä muutoksia. Monet Intiassa asuneet nepalilaiset pakolaiset tekivät tiivistä yhteistyötä Intian kansalliskongressin kanssa, sillä he olivat ymmärtäneet että valta Nepalissa voi vaihtua vasta sen jälkeen kun britit ovat lähteneet Intiasta. Vuonna 1946 Varanasissa asuneet nepalilaiset perustivat Nepalin kansalliskongressin, suuri osa heistä oli opiskelijoita, jotka olivat aktivoituneet intialaisten liikkeiden myötä. Nepalin kansalliskogressi pyrki kaatamaan Rana-diktatuurin rauhanomaisesti ja perustamaan demokraattisen sosialistisen järjestelmän. Yksi sen ensimmäisistä toimista oli järjestää Biratnagarissa juuttitehtaan lakko. Lakko lakkautettiin armeijan voimin ja monet liikkeen johtajat, heidän joukossaan Bishweshwar Prasad Koirala, pidätettiin. Lakko sai paljon julkisuutta puolueelle ja toi kaduille tuhansia mielenosoittajia aina Kathmandussa asti. Mahatma Gandhi
Gandhi arvosti Brittiläistä imperiumia ja sanoi: ”Olen havainnut, että Brittiläisen imperiumin alamaisena voin tuntea olevani vähiten hallittu. Siitä johtuu kuuliaisuuteni Brittiläistä imperiumia kohtaan.” Vielä 1910-luvulla Gandhi korosti kumppanuutta imperiumin puitteissa ja tavoitteli Intialle samaa asemaa kuin Kanadalla, Australialla ja Uudella-Seelannilla. Hänellä oli lojaaliutensa johdosta tuolloin vain harvoin yhteenottoja brittien kanssa. Ensimmäinen sellainen tapahtui Champaranissa 1917 Gandhin matkustettua sinne tukemaan intialaisia vuokraviljelijöitä. Britit asettivat Gandhin syytteeseen, mutta syytteistä luovuttiin, minkä Gandhi otti ensimmäisenä voittona kansalaistottelemattomuudelle Intiassa. Gandhin toiminnalla oli lopulta suuri vaikutus alueella: hänen ansiostaan britit luopuivat suunnitelluista vuokrankorotuksista ja palauttivat jo kerätyt. Hän myös perusti alueelle valvontakomitean vuokraviljelijöiden turvaksi. Seuraavana vuonna Gandhi järjesti menestyksekkään veronmaksulakon katovuodesta kärsineiden maanviljelijöiden puolesta Gujaratin maakunnassa. Hän tuki samana vuonna myös Ahmedabadin kankureiden palkkavaatimuksia paastoamalla. Mahatma Gandhi
Toisessa maailmansodassa Gandhi antoi julkisesti moraalisen tukensa liittoutuneille ja Kiinalle, mutta ei osallistunut sotaponnistuksiin. Britannian pääministeriksi noussut Winston Churchill kuitenkin vastusti jyrkästi Gandhia, ”puolialastonta fakiiria”, eikä halunnut suoda Intialle edes aiempaa suurempia oikeuksia. Mahatma Gandhi
Vuonna 1928 Intian levottomuudet kiihtyivät. Gandhi piti kiinni väkivallattomasta vastarinnasta, mutta aseellisen taistelun kannattajien painostamana hän julisti briteille vuoden varoitusajan, minkä jälkeen Intia julistaisi itsenäisyyden. Vuonna 1929 Britannian pääministeriksi nousi Gandhin arvostama Ramsay MacDonald, joka suhtautui Intian itsenäisyyteen myönteisesti. Gandhi halusi sovintoratkaisun, ja Britannian ja Intian välillä järjestettiin pyöreän pöydän konferenssi, johon Gandhikin osallistui. Konferenssi ei kuitenkaan sitoutunut mihinkään lupauksiin. Samalla kongressipuolue hyväksyi vuosikokouksessaan päätöslauselman, jossa Intialle vaadittiin täyttä vapautta ja irtautumista imperiumista. Gandhi näki kansalaistottelemattomuuskampanjan ainoaksi vaihtoehdoksi aseelliselle kapinalle. Hän valitsi sen muodoksi protestin talonpojille raskasta suolaveroa vastaan.
Maaliskuussa 1930 Gandhi lähti ashramistaan suolamarssille 78 muun asukkaan kanssa. He kävelivät 24 päivän ajan kylästä kylään ja pitivät matkan varrella joukkokokouksia. Kun he saapuivat merelle huhtikuun alussa, joukko oli kasvanut jo tuhansien suuruiseksi. Rannalla Gandhi otti maasta auringon merivedestä kuivattamaa suolaa ja rikkoi näin brittien suolalakeja. Intialaiset talonpojat kautta rannikon seurasivat hänen esimerkkiään, ja pimeää suolaa alettiin myydä kaupungeissa. Britit pidättivät useita kansalaisjohtajia, ja levottomuuksissa kuoli ihmisiä. Myös Gandhi pidätettiin. Rabindranath Tagoren mukaan suolamarssia seuranneet brittiviranomaisten väkivaltaisuudet osoittivat, että Eurooppa oli menettänyt täydellisesti entisen moraalisen arvovaltansa Aasiassa. Samalla se osoitti intialaisille, että he pystyivät vapautumaan ulkomaisesta ikeestä, sekä briteille, että he sortivat Intiaa. Ahimsa
Intian kansakunnan isäksikin kutsuttu Mahatma Gandhi puhui aikoinaan paljon ahimsan puolesta ja siten hänellä katsotaan olleen merkittävä rooli ahimsan korostumisessa nykyhindulaisille. Gandhi toi ahimsan mukaan Intian politiikkaan väkivallattoman vastarinnan muodossa. Hän ei kuitenkaan puhunut ehdottomasta väkivallattomuudesta, vaan sanoi ettei kaikki tappaminen ole "himsā" eli ettei kaikki tappaminen ole väkivaltaa. Näkökantaa kritisoitiin jainalaisuudessa ja buddhalaisuudessa. Heinz Brandt
Brandt haavoittui vakavasti heinäkuun 20. päivän salaliiton pommiattentaatissa, jonka tarkoituksena oli salamurhata Adolf Hitler. Claus von Stauffenbergin asettama pommi räjähti aivan Brandtin jalkojen juuressa. Brandt yritettiin pelastaa, mutta leikkausyritykset eivät auttaneet ja hän kuoli seuraavana päivänä 21. heinäkuuta 1944 Rastenburgissa Itä-Preussissa. Hitler ylensi Brandtin kuoleman jälkeen vielä kenraalimajuriksi. Intian historia
Vuonna 1971 Itä-Pakistanin ja Länsi-Pakistanin väliset jännitteet yltyivät sisällissodaksi, joka kehittyi Bangladeshin itsenäisyyssodaksi. Vuoden 1971 lopulla Itä-Pakistanista oli tullut Intian puolelle lähes 10 miljoonaa pakolaista Länsi-Pakistanin hyökättyä itään. Pakolaiset kuluttivat paljon Intian voimavaroja, mikä aiheutti Gandhin hallinnolle painetta puuttua asiaan. Gandhi varmisti kuitenkin Intialle Neuvostoliiton tuen, sillä Yhdysvallat ja Kiina tukivat Länsi-Pakistania. Joulukuussa 1971 viimeinen kipinä Kolmannelle Intian–Pakistanin sodalle saatiin kun Pakistanin ilmavoimat hyökkäsi kahdeksalle intialaiselle lentokentälle. Intia julisti välittömästi sodan Pakistanille ja maan armeija ryhtyi sotatoimiin länsirajalla ja idän Bengalissa. Länsi-Pakistanin rajalla intialaiset kykenivät estämään pakistanilaisten etenemisen, idässä Intian armeija eteni ripeästi Itä-Pakistaniin ja piiritti pääkaupunki Daccan. Yhdysvallat ja Kiina uhkasivat puuttua tilanteeseen, mutta Neuvostoliiton väliintulon uhan vuoksi kumpikaan maa ei hyökännyt Intiaa vastaan. Kolmas Intian ja Pakistanin välinen sota päättyi Bengalissa olleiden pakistanilaisjoukkojen antautumiseen, joulukuussa 1971. Intia oli vallannut lähes koko Itä-Pakistanin, mutta se luovutti vallan Awamiliitolle ja Itä-Pakistan itsenäistyi Bangladeshin valtioksi, Intian tuella. Vuoden 1972 maaliskuuhun mennessä lähes kaikki 10 miljoonaa pakolaista olivat palanneet takaisin Bangladeshiin. Gandhin toiminta sotatilanteessa ja sodan jälkeen hänen vaatimuksensa siitä että pakolaisten tulee palata takaisin Bangladeshiin, nosti hänen kansansuosiotaan. Gandhin Kongressipuolue vahvisti asemaansa vuoden 1972 vaaleissa. Otoya Yamaguchi
Otoya Yamaguchi (, 22. helmikuuta 1943 – 2. marraskuuta 1960) oli japanilainen nationalisti, joka surmasi vuonna 1960 Japanin sosialistipuolueen puheenjohtajana toimineen maolaisen Inejiro Asanuman. Yamaguchi kuului äärikansallismieliseen uyoku dantai -ryhmään. Ollessaan vasta 17-vuotias 16. lokakuuta 1960 hän nousi lavalle kesken Asanuman televisioidun vaalipuheen Hibiya-hallissa Tokiossa ja surmasi tämän iskemällä kerran rintakehään yoroi-dōshi-tyyppisellä tantō-tikarilla. Gandhi (elokuva)
Elokuvan kuvaukset alkoivat 26. marraskuuta 1980 ja päättyivät 10. toukokuuta 1981. Gandhin hautauskohtauksen kuvaukseen osallistui ennätykselliset noin 300 000 statistia, mikä on "Guinnessin ennätysten kirjan" mukaan enemmän kuin missään muussa elokuvassa. Mahatma Gandhi
Gandhi sai eläessään osakseen runsaasti vastustusta ja arvostelua. Hän herätti epäluuloa briteissä ja tyytymättömyyttä Intian Kongressipuolueessa. Ortodoksihindut raivostuivat Gandhille siitä, että hän vastusti kastittomuutta ja kannatti maallistunutta politiikkaa. Gandhi joutui murhayritysten kohteeksi, ja lopulta hänet murhasi hindu, joka syytti häntä hindujen pettämisestä. Myös Pakistanin itsenäisyyttä ajaneet muslimit olivat pitäneet häntä vihollisenaan. Mahatma Gandhi
Gandhi menestyi Etelä-Afrikassa asianajajana. Hän ansaitsi hyvin, pukeutui eurooppalaisittain ja hankki huvilan Durbanin hienostokaupunginosasta. Hän halusi kuitenkin itsensä ja vaimonsa vastaavan itse kotinsa siivouksesta kasvatuksellisista syistä. Hän myös tietoisesti muutti väkivaltaisen luonteensa tyyneksi ja lakkasi ottamasta vastaan lahjoja intialaisilta kannattajiltaan. Luettuaan John Ruskinin kirjan "Unto This Last" Gandhi päätti muuttaa maalle ja alkaa elää yksinkertaisesti. Hän asui perheineen vuoroin Johannesburgissa, jossa hänellä oli suuri lakiasiaintoimisto, ja maatilallaan, jossa hän painoi "Indian Opinion" -viikkolehteään ja viljeli hedelmiä. Hän alkoi paastota, rajoitti ruokavaliotaan ja luopui vuonna 1906 kokonaan seksistä loppuelämäkseen. Selibaattipäätökseen oli vaikuttanut Gandhin tuntema syyllisyys siitä, että isänsä kuollessa Gandhi oli ollut toisessa huoneessa vaimonsa kanssa. Siveän ja ankaran yksinkertaisen elämän Gandhi katsoi vahvistaneen hänen sosiaalisia tunteitaan ja haluaan palvella yhteistä hyvää. Mahatma Gandhi
Gandhin elämä ja opetukset ovat innoittaneet monia kansalaisaktivisteja. Intiassa Gandhia kutsutaan yleisesti "kansakunnan isäksi", ja hänen syntymäpäivänsä on kansallinen juhlapäivä. Mahatma Gandhi
Mohandas oli perheen neljäs lapsi. Hän kertoi olleensa koulussa keskinkertainen oppilas mutta hyvin täsmällinen. Luonteeltaan hän oli hiljainen, tottelevainen ja ujo. Mohandasin läheinen nuoruudenystävä oli muslimipoika nimeltä Sheikh Mehtab. Hänen vaikutuksestaan Mohandas kokeili lihansyöntiä, tupakointia ja bordellissa käyntiä, minkä johdosta Gandhin perhe halveksui Sheikhiä.
Mohandas meni 13-vuotiaana vanhempiensa järjestämään avioliittoon ikätoverinsa Kasturbain kanssa. Mohandas rakasti vaimoaan intohimoisesti, mutta myös kontrolloi tätä voimakkaasti, minkä seurauksena pariskunta riiteli usein. U Ottama
U Ottama (s. 1897 – k. 9. syyskuuta 1939) oli burmalainen buddhalainen munkki, jota on pidetty ensimmäisenä merkittävänä burmalaisena kansallisena johtajana. U Ottama sai vaikutteita Intian itsenäisyysliikkeeltä ja Mahatma Gandhin menetelmistä, joita hän alkoi soveltaa Burmassa kirjoitellen lehtiin ja järjestäen poliittisia tapahtumia. Burman brittiviranomaiset pidättivät U Ottaman useampaan otteeseen ja hän kuoli vankeudessa vuonna 1939. Mahatma Gandhi
Gandhi lähetettiin 18-vuotiaana syyskuussa 1888 Lontooseen opiskelemaan lakitiedettä, sillä englantilaisen tutkinnon arveltiin takaavan paremman toimeentulon kuin intialaisen. Gandhin äiti vastusti poikansa lähtöä uskonnollisista ja ruokavalioon liittyvistä syistä, kunnes Mohandas vannoi äidilleen, ettei koskisi Lontoossa viiniin, naisiin tai lihaan. Porbandarissa Gandhin kastin jäsenet kielsivät Gandhia lähtemästä, koska Englannissa ei voisi harjoittaa hindulaisuutta. Kun Gandhi vastusti, hänet erotettiin kastista. H. P. Blavatsky
Mohandas Gandhi tutustui Bhagavad Gitaan teosofien välityksellä, ja Blavatskyn teoksella "Teosofian avain" oli suuri vaikutus hänen ajatteluunsa. Myös eräät muut yhteiskunnalliset uudistajat kuten Herbert Burrows, Edward Carpenter ja Annie Besant saivat vaikutteita teosofiasta, ja Besantista tuli Olcottin jälkeen Kansainvälisen Teosofisen Seuran presidentti. Blavatskyn pitkäaikainen ystävä ja työtoveri eversti H. S. Olcott tunnetaan buddhalaisuuden elvyttäjänä, ja hänen kuolinpäivänsä on kansallinen juhlapäivä Sri Lankassa. 1980-luku
Intian pääministeri Indira Gandhi murhattiin syksyllä 1984 ja uudeksi pääministeriksi tuli hänen poikansa Rajiv Gandhi. Mahatma Gandhi
Gandhi harrasti päivittäin kehräämistä. Hän piti sitä tapana saavuttaa kansallinen yhtenäisyys, kunhan kaikki intialaiset tekisivät sitä. Hän kiersi Intiaa keräämässä rahaa, joilla ostettiin rukkeja talonpojille, avattiin kotiteollisuuden tuotteita myyviä kauppoja sekä koulutettiin kehruun ja kudonnan opettajia. Gandhi ompelutti rukin kuvan kongressipuolueen lippuun, mistä se siirtyi myöhemmin itsenäisen Intian lippuun. Intian itsenäisyysliike
Rammohan Roy kehitti modernin koulutusjärjestelmän Intiaan. Swami Vivekananda vei maan rikasta kulttuuria länteen 1800-luvun lopulla. Moni maan 1800- ja 1900-lukujen poliittisista johtajista, mukaan lukien Mahatma Gandhi ja Netaji Subhas Chandra Bose, saivat vaikutteita Vivekanandan opeista. Itsenäisyystaistelun viime vaiheet 1920-luvulta eteenpäin käsittivät Gandhin väkivallattoman vastarinnan ja kansalaistottelemattomuuden periaatteita sekä Muhammad Ali Jinnahin perustuslaillisen taistelun vähemmistöjen oikeuksista ja lukuisia muita kampanjoita. Mahatma Gandhi
Intian varakuningas lordi Irwin vapautti Gandhin ja muut pidätetyt kongressipuolueen jäsenet tammikuussa 1931. Gandhi ja varakuningas tapasivat toisensa 17. helmikuuta tasa-arvoisissa rauhanneuvotteluissa. He allekirjoittivat maaliskuussa sopimuksen, joka muun muassa salli suolan valmistamisen Intian rannikolla. Satyagraha
"Satyagraha on totuuden voima, rakkauden voima tai sielun voima. Satyagrahan harjoittaja koettaa voittaa pahan hyvällä, vihan rakkaudella, valheen totuudella, väkivallan väkivallattomuudella." 
- Mahatma Gandhi Äiti Teresa
Äiti Teresa kuoli 87-vuotiaana 5. syyskuuta 1997 Kalkutassa Länsi-Bengalissa Intiassa. Hänen ruumistaan kuljetettiin kaupungin halki tykinlavetilla, jonka päällä myös Mahatma Gandhin ja Jawaharlal Nehrun ruumiita oli kannettu. Äiti Teresalle järjestettiin julkinen hautajaisjuhla ja valtiollinen hautajaismessu. Paikalla oli joukko maailman arvohenkilöitä kuten Britannian kuningatarta edustanut Kentin herttua, Hillary Clinton, Ranskan presidentin Jacques Chiracin vaimo Bernadette Chirac, Espanjan, Belgian ja Jordanian kuningattaret sekä silloinen paavin kardinaalivaltiosihteeri Angelo Sodano. Mahatma Gandhi
Viikon kuluttua junavälikohtauksesta Gandhi järjesti Pretoriassa intialaisille hinduille ja muslimikauppiaille kokouksen, jossa hän piti puheen valkoisesta rotuerottelusta. Gandhin tavoitteena oli oikeudenmukainen kohtelu Etelä-Afrikan intialaisille, ja hän kehotti näitä parantamaan omat tapansa ja opiskelemaan englantia. Englantilaisille Gandhi alkoi korostaa intialaisten luonteen hyviä puolia kuten työteliäisyyttä. Hän uskoi auttavansa ihmisen moraalista kehitystä puhdistamalla niin sortajat kuin sorretutkin. Intian historia
Jawaharlal Nehru piti Intian itsenäisyyspuheen 14. elokuuta 1947. Hän valikoitui maan ensimmäiseksi pääministeriksi, ja hän oli tehtävään Mahatma Gandhin suosikki. Nehru oli vahva johtaja ja suosittu kansan keskuudessa. Hänen tavoitteenaan oli hävittää Intiasta köyhyys ja muodostaa yhtenäinen valtio. Hän halusi poistaa hinduyhteiskunnan epäkohdat, kuten kastilaitoksen ja kehittää maata länsimaiden tapaan. Hän kannatti demokratisoitumista, mutta ihaili samalla Neuvostoliittoa. Hän kuitenkin halusi että Intia kehittyy ilman pakottamista, eikä kehitys saa tapahtua yksilönvapauden kustannuksella, kuten kommunistisissa Neuvostoliitossa ja Kiinassa. Rajiv Gandhi
Itsemurhapommittaja Thenmuli Rajaratnam (alias Dhanu) tappoi Gandhin tämän vaalikampanjamatkalla Sriperumbudurissa, Tamil Nadussa. Iskusta syytetään tamilien LTTE-järjestöä. Hänen turvamiehiään oli merkittävästi vähennetty pääministerikauden jälkeen. Mahatma Gandhi
Gandhi suoritti ylioppilastutkinnon vuonna 1887. Sen jälkeen hänet lähetettiin opiskelemaan Bhavnagariin korkeakouluun, missä hän ei kuitenkaan kyennyt seuraamaan englanninkielisen koulun opetusta. Intian historia
Kultaisen temppelin tuhoutuminen järkytti sikhejä, jotka tunsivat että heidän uskontoaan vastaan oli hyökätty. Monet katsoivat, että Indira Gandhi oli vastuussa tapahtuneesta. 31. lokakuuta 1984 Indira Gandhin kaksi sikhiläistä henkivartijaa murhasivat hänet. Gandhin muut henkivartijat vangitsivat ja teloittivat murhan tehneet sikhihenkivartijat. Indira Gandhin murhan jälkeen New Delhi suistui kaaokseen, kun raivostuneet kansanjoukot hyökkäsivät sikhejä vastaan. Seuranneissa mellakoissa kuoli tuhansia sikhejä. Intia
Indira Gandhi ja hänen kongressipuolueensa palasivat 1980-luvulla valtaan. Punjabissa oli kapinallisryhmiä. Armeija teki verilöylyn Amritsarin Kultaisessa temppelissä, joka sai Intian sikhit kapinoimaan ympäri Intiaa ja Gandhi murhattiin. Gandhin vanhin poika, Rajiv Gandhi, jatkoi pääministerinä ja pohjusti siirtymistä kapitalismiin. Hän myös lähetti sotilaita Sri Lankaan rauhanturvaajiksi, mutta lopulta Intian joukot taistelivat Tamilitiikereitä vastaan itse. Häntä pidettiin harvinaisen puhtaana kunnes lahjusten ottaminen ruotsalaisilta yrityksiltä kaatoi hänet. Vuoden 1989 vaaleissa pääministeriksi nousi Vishwanath Pratap Singh ja Tamilitiikerien itsemurhapommittaja tappoi Rajiv Gandhin. Vuonna 1992 äärihindut tuhosivat moskeijan, mikä laukaisi laajoja väkivaltaisuuksia hindujen ja muslimien välillä. Horace Alexander
Alexander oli Intian itsenäistymisen puolestapuhujia ja Mahatma Gandhin ystävä. Gandhin vieraillessa Englannissa neuvottelemassa 1931 Alexander toimi vierailun isäntänä ja oli mukana neuvonantajana neuvotteluissa Intiassa 1946. Alexander kirjoitti useita Intia-aiheisia kirjoja, muun muassa "Gandhi Through Western Eyes" (New Society Publishers). Vuonna 1984 Intian valtio myönsi hänelle korkeimman tunnustuksen, jonka ulkomaalainen saattoi saada. Chittisinghpuran joukkomurha
Chittisinghpuran joukkomurha oli väkivaltaisku, jossa ammuttiin 36 sikhiä 20. maaliskuuta 2000 Pohjois-Intiassa Jammu ja Kashmirin osavaltiossa. osallistui 40-50 miestä, jotka automaattiasein varustautuneina pakottivat asukkaita kodeistaan, erottivat miehet naisista ja ampuivat miehet. Intian viranomaisten mukaan ampujilla oli yhteyksiä Pakistaniin. Isku tehtiin samaan aikaan kun Yhdysvaltojen presidentti Bill Clinton oli valtiovierailulla Intiassa. Gösta Michelsson
Ensimmäisen maailmansodan aikana Michelsson palasi Eurooppaan Yhdysvalloista ja asui Ranskassa työskennellen erään lentokonetehtaan palveluksessa. Kun paljastui, että Michelsson oli toimittanut tietoja Barcelonassa toimineelle Saksan vakoilujärjestölle, ranskalainen sotaoikeus tuomitsi hänet kesällä 1917 kuolemaan. Erään tietolähteen mukaan Michelsson ammuttiin Pariisin esikaupungissa Vincennesissä 15. lokakuuta 1917 samalla kertaa kuin tunnettu saksalaisten vakooja Mata Hari (oikealta nimeltään Margaretha Zelle). Nathuram Godse
Nathuram Vinayak Godse (19. toukokuuta 1910 – 15. marraskuuta 1949) oli kiihkomielinen hinduradikaali, joka murhasi Mahatma Gandhin Birla Housessa, New Delhissä 30. tammikuuta 1948. Godse tuomittiin kuolemaan ja hänet hirtettiin 15. marraskuuta 1949. Mahatma Gandhi
Vuonna 1942 Gandhi aloitti ”Pois Intiasta” -vastarintakampanjan, jonka tavoitteena oli saada brittiläiset poistumaan maasta. Gandhi ja johtavia kongressipuolueen jäseniä pidätettiin elokuussa, mistä seurasi väkivaltaisen vastarinnan aalto. Varakuningas lordi Linlithgow syytti väkivaltaisuuksista Gandhia, joka aloitti vastalauseeksi paaston. Gandhi vapautettiin kahden vuoden vankeuden jälkeen toukokuussa 1944. Hänen vankila-aikanaan hänen sihteerinsä Mahadev Desai ja vaimonsa Kasturbai kuolivat. Tämä jäi Gandhin viimeiseksi vankeudeksi; hän oli viettänyt Intian vankiloissa yhteensä lähes kuusi vuotta ja Etelä-Afrikan vankiloissa lisäksi 249 päivää. Schönebergin raatihuone
Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedy piti Schönebergin raatihuoneella 26. kesäkuuta 1963 kuuluisan "Ich bin ein Berliner" -puheensa. Saman vuoden marraskuussa Kennedy murhattiin. Raatihuonetta vierustava Rudolph-Wilde-Platz nimettiin kolme päivää murhan jälkeen John-F.-Kennedy-Platziksi. Mahatma Gandhi
Gandhi pääsi Lontoon lakimiesseuraan ja Lontoon yliopistoon. Hän vietti Englannissa kaksi vuotta ja kahdeksan kuukautta. Gandhi opiskeli Lontoossa ranskaa, latinaa, fysiikkaa ja kemiaa sekä tutki siviilioikeutta ja roomalaista oikeutta. Hän pääsi asianajajaksi kesäkuussa 1891 ja liittyi ylioikeuteen seuraavana päivänä. Heti sen jälkeen hän lähti paluumatkalle Intiaan. Ben Kingsley
Sir Ben Kingsley, CBE, () (s. 31. joulukuuta 1943 Scarborough, Englanti) on brittiläinen näyttelijä. Hän on ollut urallaan neljästi Oscar-ehdokkaana. Hän sai parhaan miespääosan Oscar-palkinnon ja BAFTA-palkinnon roolistaan Mahatma Gandhina elokuvassa "Gandhi". Indira Gandhi
Indira Gandhi sai Neuvostoliitolta tunnustuksena rauhanpyrkimyksistään Leninin kansainvälisen rauhanpalkinnon vuonna 1983. Mahatma Gandhi
Vapauduttuaan Gandhi otti yhteyttä Intian muslimijohtajaan Muhammad Ali Jinnahiin ja ehdotti keskusteluja, mutta kirjeenvaihto ei tuottanut tulosta. Heinäkuussa 1945 Britannian uusi labour-hallitus ilmoitti pyrkivänsä Intian itsehallinnon pikaiseen toteuttamiseen. Jinnah vaati Intian jakamista hindulaiseksi ja islamilaiseksi, mitä Gandhi vastusti. Intian historia
1800-luvun lopulla Intiassa alkoi nousta kansallistunne ja maassa alettiin vaatia suurempaa itsehallintoa 1885 perustetun kansalliskongressin johdolla. Amritsarin verilöylyn jälkeen itsenäisyystaistelun johtohahmoksi nousi Mahatma Gandhi. Toisen maailmansodan jälkeen kasvaneet jännitteet muslimien ja hindujen välillä kärjistyivät ja maa jaettiin lopulta hindulaiseen Intiaan ja muslimien Pakistaniin. Britit luovuttivat vallan kahdelle seuraajavaltiolle vuonna 1947. Intian ensimmäiseksi pääministeriksi nousi Jawaharlal Nehru. Intian suhde Pakistaniin säilyi kireänä, mikä on itsenäistymisen jälkeen kärjistynyt kolmeksi sodaksi maiden välillä. Mahatma Gandhi
Intialaisten kasvava määrä huolestutti Etelä-Afrikan valkoista hallintoa. Vuonna 1894 aasialaisilta poistettiin äänestysoikeus ja heidän elämäänsä ja työntekoaan rajoitettiin myös monin muin tavoin. Vuonna 1896 Gandhi valitti Intiassa käydessään, että ”he kohtelevat meitä kuin eläimiä”. Intialaisten asema huononi vuosi vuodelta, ja Gandhi otti asiakseen yrittää pelastaa heidät. Gandhi organisoi ensimmäisen poliittis-sosiaalisen liikkeensä: hän laati anomuksen ja sen jälkeen vetoomuksen Englannin kuningattarelle, ja keräsi niihin allekirjoituksia Natalin kruununsiirtomaan intialaisilta. Allekirjoitusten keräämisellä Gandhi yhdisti valistustoiminnan ja kaikkien intialaisten yhdistämisen saman asian taakse. Air Indian lento 182
Iskun pääepäillyt olivat Kanadassa asuneita sikhien äärijärjestö Babbar Khalsan jäseniä, jotka halusivat kostaa sen, että Intian armeija oli edellisvuonna hyökännyt sikhien Kultaiseen temppeliin Amritsarissa. Operaatiossa temppeli vallattiin militanttien sikhien johtajalta ja hänen kannattajiltaan. Intian hallituksen antaman tiedonannon mukaan operaatiossa kuoli 492 siviiliä. Neljän kuukauden kuluttua Intian pääministerin Indira Gandhin sikhiläiset henkivartijat murhasivat hänet. Murhan jälkeen seurasi levottomuuksia, joissa tapettiin noin 8 000 sikhiä. Jawaharlal Nehru
Gandhi lopetti tottelemattomuusliikkeen 1922 Chauri Chauran poliisimiesten surman vuoksi. Gandhi vastusti osallistumista uusiin lakisäätäviin neuvostoihin, mutta monet seurasivat Chittaranjan Dasia ja Motilal Nehrua Swaraj-puolueeseen, joka pyrki sabotoimaan hallituksen työskentelyä ja siten kiristämään briteiltä myönnytyksiä. Nehru ei seurannut isäänsä, vaan pysyi Kongressipuolueessa ja Gandhin seuraajana. Osama bin Ladenin kuolema
Vuonna 2010 erään toisen epäillyn kuuntelulaite poimi keskustelun al-Kuwaitin kanssa. CIA:n puolisotilaallinen toimintayksikkö paikallisti al-Kuwaitin elokuussa 2010 ja seurasi häntä bin Ladenin majapaikkaan Abbottabadissa. Kuriiri ja hänen sukulaisensa (joko veli tai serkku) kuolivat iskussa toukokuun 2. päivänä 2011. Jälkeenpäin eräät paikalliset asukkaat tunnistivat miehet pataaniheimoon kuuluviksi ja heidän nimikseen Arshad ja Tareq Khan. Arshad Khanilla oli siruton pakistanilainen henkilökortti, jossa sanottiin hänen olevan kotoisin Khat Kurunasta, joka on Charsaddan lähellä sijaitseva kylä Luoteis-Pakistanissa. Paikalliset viranomaiset eivät kuitenkaan ole löytäneet sieltä merkkejä Arshad Khanista ja epäilevät miesten käyttäneen väärää henkilöllisyyttä. Polta Koraani -päivä
Tapahtuman seurauksena seitsemän YK-työntekijää surmattiin Afganistanissa 1. huhtikuuta 2011, kun väkijoukko hyökkäsi YK:n toimistoon Mazar-i-Sharifissa. Uhrien joukossa oli yksi ruotsalainen, yksi norjalainen ja viisi nepalilaista. Erään lähteen mukaan kahdelta uhrilta olisi leikattu pää irti, mutta poliisijohtaja Abdul Rauf Taj kuitenkin tyrmäsi tiedon ja sanoi, että uhreja oli ammuttu päähän. Mielenosoituksessa osa YK:n rakennuksesta poltettiin ja mielenosoittajat kaatoivat muurin päällä olleen vartiokopin. Kyseessä oli tuhoisin YK:ta vastaan tehty isku Afganistanissa. Mielenosoittajia Mazar-i-Sharifin kaduilla oli satoja. YK:n pääsihteeri Ban Ki-moon ja Yhdysvaltain presidentti Barack Obama tuomitsivat iskun. Obama tuomitsi myös Koraanin polttamisen. Hänen mukaansa minkä tahansa pyhän kirjan häpäisy on erittäin piittaamatonta ja kiihkoilevaa. Mahatma Gandhi
Englannin hallituksen valtuuskunta saapui Intiaan maaliskuussa 1946 sopimaan Intian kansallisen vapautumisen ehdoista. Kongressipuolueen johto piti Gandhia ”ylipääministerinä”, jolta käytiin kysymässä neuvoja päivittäin. Gandhi järkyttyi muslimien ja hindujen välisten levottomuuksien leimahtamisesta. Hän matkusti Kalkuttaan ja aloitti paaston väkivallan lopettamiseksi, mikä onnistuikin. Kalkutasta hän jatkoi raskaalle matkalle Noakhaliin ja Punjabiin hillitäkseen väkivaltaisuuksia siellä. Ayaan Hirsi Ali
Lyhytelokuva esitettiin alankomaalaisella TV-kanavalla elokuussa 2004. Muslimien piirissä reaktio elokuvaan oli pääosin kielteinen. Elokuvan ohjaajan, Theo van Goghin, henkeä uhattiin, ja radikaali-islamisti Mohammed Bouyeri murhasi van Goghin 2. marraskuuta 2004 tämän ollessa pyöräilemässä töihin. Murhaaja kiinnitti van Goghin ruumiiseen Hirsi Alille osoitetun avoimen kirjeen, jossa hän sekavien antisemitististen salaliittorönsyilyjen jälkeen julisti tuhoa Amerikalle, Euroopalle, Alankomaille, uskottomille fundamentalisteille ja Ayaan Hirsi Alille. Murhaaja oli syntynyt Alankomaissa, mutta hänen vanhempansa olivat lähtöisin Marokosta. Huế Phật Đảnin ammuskelu
Tapaus synnytti buddhalaisten joukossa uskonnollista syrjintää vastustavan protestiliikkeen. Liike vastusti pääasiassa roomalaiskatolisen hallinnon harjoittamaa syrjintää. 1. marraskuuta 1963, kuuden kuukauden kiristyneiden välien jälkeen, Vietnamin tasavallan armeijan kenraalit tekivät vallankaappauksen, jossa Diệm sai surmansa.