Kuka on perustanut Amerikan intiaaniliikkeen?
Ojibwayt
Ojibwoille uusi laki toi mukanaan uusia reservaatioita Wisconsinissa ja heidän pahimmat taloudelliset vaikeutensa helpottivat. Uusia työpaikkoja luotiin ja Siviilien luonnonsuojelujoukot palkkasivat paljon nuorta intiaaniväestöä palvelukseensa; metsien istutukseen, luonnonsuojelualueiden kunnostukseen ja metsäpalojen tukahduttamiseen. Vuonna 1967 ojibwa-aktivistit perustivat Amerikan intiaaniliikkeen (AIM), joka rekisteröitiin kaksi vuotta myöhemmin. Vuonna 1972 ojibwat ja ottawat vastaanottivat 10 miljoonan dollarin suuruisen rahasumman Yhdysvalloilta takaisinmaksuna rikotuista sopimuksista. Seuraavan vuosikymmenen aikana myös ikivanhat kalastuskiistat saatiin päätökseen kirjoittamalla uusi sopimus, joka salli ojibwojen kalastamisen heidän 1800-luvulla luovuttamillaan alueillaan Minnesotassa. 1900-luvun viimeisten vuosikymmenien aikana ojibwat saivat myös useita uusia reservaatioita.
Thomas Paine
Thomas Paine (29. tammikuuta 1737 Thetford, Englanti – 8. kesäkuuta 1809 New York, Yhdysvallat) oli yksi Yhdysvaltain perustajaisistä. Häntä on kutsuttu ”koulutukseltaan korsetintekijäksi, ammatiltaan journalistiksi ja kutsumukseltaan propagandistiksi”. Paine emigroitui Pohjois-Amerikkaan vuonna 1774 ja ehti juuri osallistua Amerikan vallankumoukseen. Hänen merkittävin panoksena vallankumoukseen oli kaikkien aikojen myydyimmän amerikkalaisen kirjan julkaiseminen eli pamfletin nimeltä "Common Sense" (1776). Pamfletissa vaaditiin Pohjois-Amerikan siirtokuntien irtaantumista Isosta-Britanniasta. Paine on myös tunnettu deismin edustaja. Raittiusliike
Raittiusliikkeen perusti amerikkalainen lääkäri Benjamin Rush (1745–1813). Raittiusliike on ollut poliittisesti merkittävässä asemassa muun muassa Yhdysvalloissa ja Pohjoismaissa Tanskaa lukuun ottamatta. Esimerkiksi Suomen ja Ruotsin nykyisessä alkoholimonopoliin keskittyvässä järjestelmässä on nähty raittiusliikkeen vaikutus. Amerikan historia
Pohjois-Amerikassa alkoi esiintyä ensimmäisiä kiinteitä kulttuureja 500 eaa. – 500 välisenä aikana (muun muassa Hopewell-intiaanit). Intiaanit alkoivat viljellä maata ja pystyttivät hautakumpuja. Pohjois-Amerikan intiaanit rakensivat ensimmäiset kaupunkinsa Mississipin laaksoon 700-luvulla. Tästä alkaneen Mississippin kulttuurin näkyvimmäksi paikaksi nousi suurkaupungin mittoihin yltänyt Cahokia.Myös anasazit rakensivat puebloiksi sanottuja kyliä tai pikkukaupunkeja Coloradossa. Aavikko
Espanjalaiset löysivät Amerikan aavikot 1500-luvulla. Pohjois-Amerikan lounasosien aavikoilla vaelsivat ensimmäisinä eurooppalaisina haaksirikkoutunut Álvar Núñez Cabeza de Vaca ja hänen kolme seuralaistaan. Heidän kuulemansa tarinat saivat espanjalaiset etsimään aarteita alueelta, mikä aiheutti samalla pueblokansojen sorron. Ensimmäisenä yhdysvaltalaisena Great Basinin ylitti Jedediah Smith vuonna 1828. Kiinnostus Australian sisämaahan kasvoi 1800-luvun alkupuoliskolla, kun länsi- ja kaakkoisrannikon siirtokuntien välille haluttiin saada yhteys mantereen poikki. Monet tutkimusretket jouduttiin keskeyttämään ja useita ihmisiä kuoli. Charles Sturt saavutti 1840-luvulla ensimmäisenä sisämaan Simpsonin aavikon. Robert O'Hara Burke ja William John Wills kulkivat ensimmäisinä Australian poikki mutta kuolivat paluumatkalla. Vuosien 1861–1862 aikana John McDouall Stuart, joka oli jo aiemmin pystyttänyt Australian keskikohtaan Yhdistyneen kuningaskunnan lipun, kulki Australian poikki Adelaidesta lähelle nykyistä Darwinia. Karismaattinen liike
Vaikka nykyaikaisen karismaattisen liikkeen synty usein ajoitetaan 1960-luvulle Yhdysvaltoihin, ammensivat nuo liikkeet paljon vanhemmasta amerikkalaisesta maallikkosaarnaajaperinteestä. Jo ennen itsenäistymistä Amerikan siirtokunnissa saavuttivat suosiota erilaiset hurmoshenkiset ja karismaattiset saarnaajat. Englantilainen saarnaaja George Whitefield kiersi runsaasti siirtokunnissa vaatimassa syntisiltä parannuksen tekoa. Hänen kuuluisin Amerikan-matkansa tapahtui 1739. Samoin kuin muut johtavat herätyssaarnaajat – muun muassa Jonathan Edwards Uudessa Englannissa ja Theodore Freylinghuysen New Jerseyssä – Whitefield julisti, että kaikki uskovat kristityt voivat kokea ”uudestisyntymisen”, jos he todella antavat sielunsa Kristukselle. Vaikka Whitefield puhui enemmän Jumalan rakkaudesta, kuin helvetin kauhuista, kaikui hänen kantava äänensä kuin tuomion pasuuna syntisten korvissa. Ihmisiä kertyi tuhatmäärin kuulemaan virallisten kirkkojen ulkopuolella pidettyjä tulisia saarnoja. Whitefield tehosti julistustaan hurjalla naurulla, laulamalla kesken kaiken, rajuilla kädenliikkeillä ja pyörähdyksillä, jotka pian saivat hänen kuulijansa huudahtelemaan, tanssimaan ja kiemurtelemaan maassa. Tämä tulkittiin Herran hengen tarttumiseksi heihin. Tecumseh
Amerikan vapaussodan jälkeisellä aikakaudella varttuminen sai Tecumsehin näkemään, miten maita riistettiin intiaaneilta häikäilemättömin keinoin. Veljensä Tenskwatawan kanssa hän rakensi suurta intiaanikansojen liittoa Yhdysvaltoja vastaan. Tecumsehin suuri unelma oli perustaa intiaanivaltio, joka yltäisi Kanadasta Meksikoon ja jonka rajoja puolustaisivat brittisotilaat Yhdysvaltoja vastaan. Amerikan intiaaniliike
AIM perustettiin Minneapolisissa, Minnesotassa 28. heinäkuuta 1968. Perustamista edeltävinä vuosina useat järjestön alkuperäisjäsenistä tapasivat toisensa Minnesotan oikeuslaitoksen määräämiä vankeusrangaistuksia suorittamasta. Järjestön pääasiallisten organisaattorien onkin sanottu tällä tavoin käyneen läpi ideologisen orientoitumisprosessin ja löytäneen intiaanijuurensa, mikä johti aikansa intiaaniliikkeistä kenties militanteimman muodostumiseen. Kevin Stitt
John Kevin Stitt (s. 28. joulukuuta 1972 Milton, Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko ja liikemies. Hän on Oklahoman 28. ja nykyinen kuvernööri. Stitt on Gateway Mortgage Group perustaja ja toimitusjohtaja. Vuonna 2018 hän oli republikaanien ehdokas Oklahoman kuvernöörinvaaleissa, joissa hän voitti demokraattien Drew Edmondsonin. Stitt kasvoi Normanin kaupungissa, Oklahomassa ja on valmistunut Oklahoman osavaltionyliopistolta. Stittllä ja hänen vaimollaan on kuusi lasta. Hän on Cherokee Nation -reservaatin kansalainen ja Yhdysvaltain historian ensimmäinen intiaanikuvernööri. Intiaanit
Ensimmäisen intiaaniryhmän uskotaan kulkeneen Siperian ja Alaskan välillä sijaitsevan Beringinsalmen läpi vähintään 14 000 vuotta sitten. Yleisimmin käytetyn teorian mukaan nämä ihmiset levittäytyivät Alaskasta Amerikan muihin osiin ”jääkäytävää” pitkin, joka syntyi Kordillieerien ja Laurentianin jäätikköjen repeydyttyä irti toisistaan. Toinen muuttoaalto seurasi noin vuonna 11 500 eaa. Osa tutkijoista uskoo intiaanien tulleen Siperiasta maasiltaa pitkin ja meloneen sen jälkeen etelään jäätöntä rannikkoa myötäillen. Merinisäkkäiden nahoilla päällystetyt puurunkoiset veneet olivat varsin merikelpoisia ja saattoivat kantaa painavankin lastin. Nämä Pohjois-Amerikkaan saapuneet ensimmäiset ihmisryhmät tunnetaan paleointiaanien yhteisnimellä, ja heidän jäljiltään muotoutui nuolenkärkien yhdenmukaisuuteen perustunut Clovis-kulttuuri. Intiaanien alkuperä
Amerikan kansoissa sinodonttisuutta on ainakin kolme alalajia, nimittäin eskimo-aleutit, luoteisrannikon ja reuna-alueiden tyyppi sekä yksi muu tyyppi. Kaksi viimeistä saattavat vastata na-deneä ja amerindia. Tästä päätellen intiaanien alkukoti olisi Pohjois-Kiina. Tämän mukaan esi-amerintiaanit olisivat vaeltaneet ensin länteen Pohjois-Kiinasta, sitten pohjoiseen Lena-jokea pitkin ja lopulta Beringian kautta Amerikkaan. Na dené -kansojen esi-isät olivat matkanneet itään päin, amerintiaaneista etelään, ja eskimo-aleuteista pohjoiseen. Eskimo-aleutit olisivat kulkeneet ensin itään, sitten pohjoiseen, Amuria pitkin Beringinmeren rantaan, sitten Hokkaidoon, Ohotanmeren halki Aleuteille. Latinalaisen Amerikan historia
1400-luvulla Amerikan mantereen suurimmat valtakunnat olivat asteekkien valtakunta Meksikossa ja Inkavaltio Perussa. Sen jälkeen kun Kristoffer Kolumbus oli vuonna 1492 purjehtinut Karibianmeren saarille, Espanja ja Portugali perustivat Amerikkaan siirtomaita. Muutamassa vuosikymmenessä valloittajat, konkistadorit, kukistivat inkat, asteekit. Käytännössä kivikautta eläneet inkat, asteekit ja muut intiaanit olivat espanjalaisten ylivoimaisen teknologian ja heidän levittämien tautien takia edessä voimattomia. Näitä alueita alettiin myöhemmin nimittää Latinalaiseksi Amerikaksi, koska Espanja ja Portugali olivat aikoinaan latinalaisen Rooman osia, ja latinasta kehittyneet romaaniset kielet espanja ja portugali, tulivat siirtolaisuuden vaikutuksesta alueella valtakieliksi. Nykyäänkin espanja on pää­kielenä lähes kaikissa muissa Latinalaisen Amerikan maissa paitsi Brasiliassa, jossa valtakielenä on portugali. Etelä-Amerikan intiaanikulttuurit
Etelä-Amerikan intiaanikulttuurit saivat alkunsa ihmisen saavuttua Etelä-Amerikkaan mahdollisesti noin 14 000 vuotta sitten. Flatheadit
Flatheadien vaaleampi iho ja heidän outo murteensa herättivät ihmetystä Lewisin ja Clarkin retkikunnan jäsenien keskuudessa heidän tehdessään tuttavuutta heimon erään leirikunnan kanssa syyskuussa 1805. Retkikunnan jäsenen John Ordwayn toteamus flatheadeista: ""Niillä intiaaneilla oli oudoin kieli mitä olin siihen mennessä kuullut. Ajattelimme, että he saattoivat olla Walesilaisia intiaaneja"." Toteamuksen takana oli legenda walesilaisesta prinssi Madokista, joka jo ennen Kristoffer Kolumbusta oli purjehtinut Amerikkaan ja perustanut siirtokunnan. Vaaleaihoiset intiaanit, kuten mandanit, yhdistettiin prinssi Madokin jälkeläisiin ja legenda on työllistyttänyt monia tutkijoita, jotka ovat yrittäneet kaivaa esille todistusaineistoa Madokista ja hänen kadonneesta siirtokunnastaan. Intiaanien alkuperä
Intiaanien alkuperän katsotaan olevan perinteisen näkemyksen mukaan Itä-Siperiassa. Intiaanit olivat Amerikan alkuperäiskansaa. Joihinkin kiistanalaisiin löytöihin viitaten on ajateltu intiaanien esi-isiä olleen Amerikassa ehkä jo 50 000–16 000 vuotta sitten, mutta tätä ei kyetä pitävästi todistamaan. Amerikan historia
Monet tutkijat väittävät, että Amerikassa on saattanut olla ihmisiä jo 50 000–20 000 vuotta sitten, muttei tätä ole kyetty pitävästi todistamaan, koska tältä ajalta ei ole tehty luurankolöytöjä ja väitettyjen työkalulöytöjen ajoitukset ovat kiistanalaisia. Sittemmin on kuitenkin myös Etelä-Amerikasta tehty useita Clovisin kulttuuria vanhempia luurankolöytöjä. Monenlaisia yllä mainitusta "vakiintuneesta" näkemyksestä poikkeavia käsityksiä intiaanien alkuperästä on esitetty pohjautuen useimmiten kiistanalaisiin vanhempiin löytöihin. Joidenkin mielestä Amerikka saatettiin asuttaa purjehtien Tyynenmeren tai Atlantin kautta. George Albert Smith
Smith oli kiinnostunut lännen asutustoiminnasta ja pioneerihistoriasta. Hän johti useiden vuosien ajan Amerikan pioneerihistorian muistiinmerkitsemistä. Hänen aloitteestaan perustettiin Utah Pioneer Trails and Landmarks Association, jonka johtajana Smith itse toimi monta vuotta. Hän valvoi Utahia asuttaneiden pioneerien reittien merkitsemistä ja hänen aloitteestaan mormonipioneerien muistolle pystytettiin monta muistomerkkiä. Antifaschistische Aktion
Oman ilmoituksensa mukaan Antifa toimii Yhdysvalloissa myös Torch Antifa -nimisenä militanttina ja autonomisena ryhmittymänä, jolla on 15 alajaostoa. Ryhmä on lähtöisin Indianan osavaltiosta, ja se on perustettu vuonna 2013. Vaikka liike toimiin nykyisin Antifa-nimen alla, ovat sen juuret vuonna 1987 Minneapolisin kaupungissa perustetussa ARA (Anti-Racist Action) -järjestössä. Torch Antifa käyttää myös nimeä Torch Network, ja se toimii myös Yhdysvaltain ulkopuolella. Tasankointiaanit
Intiaanisodat alkoivat, kun sioux-soturit hyökkäsivät armeijan kimppuun Fort Laramien lähellä Wyomingissa ja surmasivat 29 Yhdysvaltain sotilasta.. Tapahtumat saivat alkunsa, kun muuan sioux tappoi erään mormoneilta karanneen huonokuntoisen lehmän. Maanviljelijät vaativat rahallista korvausta siouxien tarjotessa heille hyvityksenä hyväkuntoista hevosta. Nuori aliluutnantti John A. Grattan asettui mormonien puolelle ja otti mukaansa 28 jalkamiestä pidättämään lehmän ampuneen "minneconjou"-siouxin.. Humalaisen tulkin haukkuessa siouxit akoiksi levittäytyivät intiaanit Grattanin miesten ympärille. Malttinsa menettänyt Grattan käski sotilaiden avata tulen, ja sinetöi tällä teollaan miestensä, tulkkinsa sekä itsensä kohtalon. Tapaus jäi historiaan Grattanin verilöylynä, joka huononsi entisestään intiaanien ja valkoisten välejä. Kumpikin osapuoli aloitti tämän jälkeen valmistelut pitkää sotaa varten. Pohjois-Amerikan intiaanit
Suurin osa Pohjois-Amerikan alkuperäisistä asukkaista on luokiteltu niin sanotuiksi amerintiaaneiksi, jotka muuttivat mantereelle ensimmäisissä ryhmissä. Luoteis-Kanadassa ja Lounais-Yhdysvalloissa elävät athabascan kieliset "na dene"-kansat kuten apassit ja navajot tulivat Amerikkaan myöhemmin. Pohjoisen eskimot, aleutit ja jupikit on perinteisesti nähty intiaaneihin kuulumattomana kolmantena ryhmänä, joka saapui mantereelle viimeisenä.. Benjamin Rush
Benjamin Rush (4. tammikuuta 1746 Pennsylvania – 19. huhtikuuta 1813 Philadelphia) oli yhdysvaltalainen lääkäri ja aktivisti. Hänet muistetaan muun muassa raittiusliikkeen isänä, vaikkakaan hän ei kannattanut täyttä kieltolakia. Hän oli myös yksi Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen allekirjoittajista. Ottawat
Ranskalainen Antoine de la Motte Cadillac oli vuonna 1701 perustanut Detroitin, joka tuolloin tunnettiin nimellä Fort Ponchantrain. Alkuaan kauppa-asemana tunnettu linnake sai nopeasti ympärilleen intiaaniasutusta, kun Cadillac pyysi ottawia ja wyandoteja majoittumaan kylineen lähiympäristöön. Kaupankäynti sujui saumattomasti, mutta Detroitin alue alkoi täyttyä nopeasti Cadillacin lähettäessä kutsun myös osageille, potawatomeille, illinoisille ja miameille. Pian yli 6 000 intiaania asui Detroitin lähiympäristössä ja kävi kauppaa. Metsästysmaiden vähyys johti keskinäisiin välien selvittelyihin. Tilanne muuttui vielä ongelmallisemmaksi, kun Cadillac kutsui sotaisina tunnetut foxit käymään turkiskauppaa Fort Ponchantrainin ranskalaisten kanssa. Foxit vastasivat kutsuun myöntävästi, ja toivat mukanaan mascoutenit ja kickapoot, jotka molemmat olivat heidän liittolaisiaan. Amerikan historia
Löytöretkistä seurasi Amerikan valloitus ja kolonisaatio. Pian sen jälkeen kun uusi maa oli löydetty, suuntasivat espanjalaiset sinne, ja hävittivät Hernán Cortésin johdolla atsteekit ja Francisco Pizarron johdolla inkat, ja valloittivat Keski-Amerikan ja itäisen Etelä-Amerikan. Espanjalainen Hernando de Soto vieraili retkikuntineen Pohjois-Amerikan eteläosissa jo vuosina 1539 - 42 etsimässä tarujen kultaisia kaupunkeja. Matka järjestettiin rahoilla, jotka oli ryöstetty inkoilta. De Soton miehet surmasivat satoja intiaaneja ja tuhosivat useita kyliä. Intiaanit
Antropologi Henry F. Dobynsin tutkimustulokset antoivat Amerikan intiaaniväestön määräksi 1400-luvun lopulla 90–110 miljoonaa. YK:n tekemässä arviossa vuodelta 1999 maailman koko väestön määrä oli 1500-luvun alussa 500 miljoonaa ihmistä. Amerikan intiaaniliike
26. kesäkuuta 1975 puhjennut ammuskelu AIM:n jäsenten ja FBI:n agenttien välillä johti intiaani Joseph Stunzin ja kahden FBI:n agentin, Jack Colerin ja Ronald Williamsin, kuolemaan. Leonard Peltier tuomittiin lopulta agenttien kuolemasta. Monet AIM:n aktivistit kuitenkin väittivät, että agentit ampuneet järjestön jäsenet olivat toimineet itsepuolustukseksi. Kaksi Peltierin kanssasyytettyä vapautettiinkin itsepuolustuksen perusteella erillisessä oikeudenkäynnissä. Peltierin syyttäjät toisaalta huomauttivat että toinen agenteista oli ammuttu lähietäisyydeltä haavoittuneena, ja jo antautuneena. Stunzin surmasta ei koskaan järjestetty oikeudenkäyntiä, eikä ketään asetettu syytteeseen. Intiaanien alkuperä
Varhaisten Amerikan alkuasukkaiden luurankoja on löydetty vähän eikä lainkaan varhaisimmalta ajalta. Intiaanit on joskus kytketty Sahalinin saarella ja Japanin pohjoisosassa Hokkaidon saarella asuviin ainuihin ja muihin ns. paleosiperialaisiin, jotka ovat kielellisesti hajanainen ryhmä. Sinodonttisuuden väitetään olevan 40 000–20 000 vuotta vanha. Sinodonttisuutta ei esiinny esimerkiksi jääkauden ajan Maltan Baikalin järven alueen löydöissä. Sundadonttisuutta esiintyy taas Etelä-Aasiassa, ja näin ollen intiaanien alkuperä olisi Kiinan pohjoispuolella ja Baikalin itäpuolella. Epikurolaisuus
Yhdysvaltojen perustajiin kuuluva Thomas Jefferson viittasi itseensä epikurolaisena. Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen esipuheessa voidaan nähdä epikurolaisia piirteitä sen puhuessa luovuttamattomasta oikeudesta elämään, vapauteen ja onnellisuuden tavoitteluun. Muita uuden ja nykyajan epikurolaisia ovat olleet François Bernier, Charles de Saint-Évremond, Ninon de l'Enclos, Denis Diderot ja Jeremy Bentham. Myös Christopher Hitchens on viitannut itseensä epikurolaisena. Amerikan intiaaniliike
AIM on myös toiminut intiaanien elinolosuhteiden parantamiseksi. Se on perustanut säätiöitä ja muita instituutioita tähän tarkoitukseen, kuten "Heart of the Earth School", "Little Earth Housing", "International Indian Treaty Council", "AIM StreetMedics", "American Indian Opportunities" ja "Industrialization Center" (joka on yksi suurimmista intiaanien ammattikoulutusohjelmista USA:ssa). Vastaavia hankkeita ovat lisäksi "KILI radio" ja "Indian Legal Rights Center". Tlingitit
Amerikkalaiset ostivat Alaskan vuonna 1867. Osa tlingiteistä ei suhtautunut siihen suopeasti, ja stikinet sekä kaket kävivät sotaa amerikkalaisia vastaan. Vuonna 1869 amerikkalainen tykkivene tuhosi heidän kylänsä. Levottomuudet jatkuivat ja päättyivät vasta vuonna 1878, kun viranomaiset kutsuivat sotalaivat Sitkan edustalle. Vuonna 1912 tlingitit perustivat Alaska Native Brotherhood-nimisen järjestön, jonka tarkoituksena oli ajaa intiaanien asiaa. Se oli varhaisimpia tähän tarkoitukseen perustettuja järjestöjä. Etenkin toisen maailmansodan jälkeen järjestö on onnistunut kohentamaan Alaskan intiaanien asemaa. Vuonna 1970 tlingitejä oli noin 10 000. Alaskan osavaltion ja intiaanien välisten maakiistojen ratkaisemiseksi säädettiin vuonna 1971 "Alaska Native Claims Settlement Act" eli ANCSKA, jonka perusteella perustettiin Sealaska-niminen yhtiö, jonka omistajia ovat tlingitit, haidat ja tsimshianit. Sealaska omistaa maita Alaskassa, ja se myy pääasiassa puutavaraa. Yhdysvaltain legioona
Yhdysvaltain legioona () oli Yhdysvaltain armeijaa edeltänyt sotilasosasto, jonka komentajana toimi prikaatinkenraali Anthony Wayne. Legioona toimi vuosina 1792 - 1796 ja sen tehtävänä oli kukistaa Luoteisterritorion intiaanisodat. Pohjois-Amerikan intiaanit
Amerikan ensimmäisten asukkaiden kulkureitti ja saapumisaika ovat edelleen väittelyn alla. Jotkut tutkijat uskovat muuttoliikkeen alkaneen yli 40 000 vuotta sitten, mutta useimmat tutkimustulokset viittaavat siihen, että asutus levisi mantereelle noin 15 000 vuotta sitten. Ensimmäisen ryhmän siirtymisen uskotaan tapahtuneen Aasiasta Pohjois-Amerikkaan Beringin salmen läpi. Siperiasta tehdyt löydöt viittaavat siihen, että viimeisen jääkauden lopun nopea lämpeneminen vaikutti ratkaisevasti ensimmäisen asutuksen syntyyn. Päätelmää vahvistavat lukuisat kulttuurilliset siteet, jotka yhdistävät Siperian kivikautiset yhteisöt Amerikan ensimmäisiin yhteisöihin. Erään teorian mukaan Amerikan ensimmäiset asuttajat olivat Euroopan lounaisia rannikkoalueita asuttaneita solutrealaisia, jotka vaelsivat nykyisen Ranskan ja Espanjan alueelta jään reunaa pitkin kulkevaa Atlantista reittiä. Intiaanien alkuperä
Tämä esi-Clovisiksi nimetty kulttuuri on kiistanalainen, eikä yli 13 500 vuotta vanhemmista löydöistä ole tieteellistä yksimielisyyttä. Monia vanhoiksi väitettyjä löytöjä on tehty enenevissä määrin. Monien tutkijoiden mielestä muun muassa intiaanien geenistö, kielten runsaus ja asutuksen nopean leviämisen mahdottomuus viittaavat siihen, että Amerikka on saatettu asuttaa 40 000–20 000 vuotta sitten. Punainen Pilvi
Vuonna 1866 Yhdysvaltain hallitus kutsui pohjoisten tasankojen lakotat, cheyennet ja arapahot rauhanneuvotteluihin Fort Laramieen. Neuvottelujen aikana kävi kuitenkin ilmi, että Yhdysvallat oli siirtänyt joukkojaan lakotojen maille pystyttääkseen sinne useita linnoituksia. Kokoukseen osallistunut Punainen Pilvi, joka oli noussut korkeaan asemaan lakotojen yhteiskunnassa, näki amerikkalaisten lupaukset juonitteluna. Hän sai näkemykselleen paljon tukijoita monien muiden intiaanijohtajien keskuudesta ja 17. heinäkuuta 1866 Punainen Pilvi aloitti sodan, joka tunnetaan "Punaisen Pilven sotana". Amerikan Itsenäisyyspuolue
Amerikan Itsenäisyyspuolue (American Independence Party) on vuonna 1967 Kaliforniassa perustettu yhdysvaltalainen poliittinen puolue. Puolue muistetaan ennen kaikkea vuoden 1968 presidentinvaaleista jolloin puolueen ehdokas George Wallace voitti viidessä eteläisessä osavaltiossa, ollen toistaiseksi viimeinen ns. kolmannen puolueen ehdokas joka on Yhdysvaltain presidentinvaaleissa saanut valitsijamiehiä. Vine Deloria, Jr.
Vine Deloria Jr:n kirjallinen tuotanto alkoi teoksesta Custer Died for Your Sins: An Indian Manifesto 1969, jossa hän kritisoi valkoisia niin intiaanien historian vääristelystä kuin näiden stereotypioita alkuperäisväestöstä nykyhetkenäkin. Erityisesti kritiikin kohteena olivat antropologit, minkä johdosta "Yhdysvaltain Antropologinen Yhdistys" järjestikin paneelikeskustelun kirjan johdosta. Muu kirjallinen tuotanto koostuu noin 20 teoksesta, käsitellen mm. intiaanien asemaa USA:n koulutusjärjestelmässä, kritiikkiä valkoisten antrolopogien näkemyksiin intiaanien alkuperästä ja uskonnollis-mystisiä aiheita. Spencer W. Kimball
Presidentti George Albert Smith kutsui Kimballin palvelemaan "Lehin jälkeläisiä". Kimball ymmärsi tämän tarkoittavan, paitsi Pohjois-Amerikan intiaaneja, myös Keski- ja Etelä-Amerikan alkuperäiskansoja sekä Polynesian saarten alkuperäisiä asukkaita. Kimball otti virkansa hyvin vakavasti. Hän loi esimerkiksi järjestelmän, joka mahdollisti intiaanien lasten koulunkäymisen ohjaamalla heidät asumaan sijaisperheisiin kouluvuoden ajaksi. Etelä-Amerikassa Kimball järjesti kirkon ensimmäisen vaarnan Argentiinaan sekä käynnisti lähetystyön Ecuadorissa. Hän järjesti myös ensimmäisen Etelä-Amerikan temppelin rakentamisen São Pauloon. Pocahontas
Pocahontas (s. 1595 – 21. maaliskuuta 1617) oli pohjoisamerikkalainen intiaanityttö, joka auttoi siirtolaisia perustamaan ensimmäisen englantilaisen siirtokunnan nyky-Yhdysvaltojen alueelle. Hänen isänsä oli powhatanien liittokunnan päällikkö Wahunsunacock, jonka poliittinen valta ylettyi lähes kaikkiin Virginian itäisiä rannikkoalueita (silloiselta nimeltään Tenakomakah) asuttaviin algonkin-kielisiin heimoihin. Pohjois-Amerikan kummunrakentajat
Arkeologiasta kiinnostunut myöhempi Yhdysvaltain presidentti Thomas Jefferson suoritutti ensimmäisen stratigrafisen kumpukaivauksen vuonna 1781. Tapaus herätti jonkin verran julkisuutta ja muinaiseen kumpukulttuuriin alettiin ottaa kantaa. Yhdysvaltalainen lääkäri Benjamin Smith Barton kirjoitti 1787, että kummunrakentajat olivat uuteen maailmaan asettuneita viikinkejä. Käsitys perustui väitteeseen, jonka mukaan viikingit olivat purjehtineet Pohjois-Amerikkaan noin vuonna 1000 ja perustaneet Vinlandin kaupungin. Tämä paikka on myöhemmin löytynyt Kanadasta ja tunnetaan nykyään nimellä L'Anse aux Meadows (Meduusalahti). Pohjois-Amerikan intiaanit
Vuonna 2010 Yhdysvalloissa oli 565 liittovaltion tunnustamaa intiaaniheimoa, joiden oikeudet itsehallintoon ovat pääosin samoja kuin Yhdysvaltain osavaltioilla. Yli kolmannes Yhdysvaltain lähes kolmesta miljoonasta intiaanista asuu Kalifornian, Arizonan ja Oklahoman alueella. Vuonna 2010 Yhdysvaltain väkirikkaimmat intiaanikansat olivat cherokeet ja navajot.. Saul Alinsky
Saul David Alinsky (30. tammikuuta, 1909 – 12. kesäkuuta 1972) oli amerikkalainen kansalaisaktivisti, jota pidetään yhtenä nykyaikaisen kansalaisjärjestötoiminnan perustajista. Hän pyrki kohentamaan Yhdysvaltojen köyhien asuinalueiden olosuhteita, ja 1950-luvulta lähtien hän keskittyi afroamerikkalaisen väestönosan elinolojen parantamiseen erityisesti Chicagon, New Yorkin ja Kalifornian ghetoissa. Amerikan löytäminen
Amerikan löytäjiksi on nimetty eri henkilöitä, ryhmiä ja kansoja. Kaikkein ensimmäiset ihmiset Amerikassa olivat intiaanit, joiden esi-isät saapuivat lännestä Beringin maasiltaa pitkin viimeistään noin 14 000 vuotta sitten. Viikinki Leif Erikinpoika kävi Amerikan koillisrannikolla todistetusti 1000-luvun vaihteessa, sillä Newfoundlandista on löydetty pienen viikinkiasutuksen jäänteitä. Yhdysvaltain historia
Lounaisalueen alkuperäisiä intiaaneja ovat Arizonan ja Uuden Meksikon pueblointiaanit. Pueblo-kylät muodostuvat taloryhmistä, jotka oli penkereittäin rakennettu yhteen. Varsinaiset pueblot asuvat pääasiassa Rio Granden varrella ja heidän länsipuolellaan elivät hopi-intiaanit, jotka edustivat samaa kulttuuria. Apassit ja navajot asettuivat pueblojen ympäristöön 1400–1600-lukujen aikana ja omaksuivat näiden maanviljelyn. Pekka Hämäläinen (tutkija)
Pekka Hämäläinen (s. 1967 Helsinki) on suomalainen tutkija, joka on perehtynyt Yhdysvaltojen intiaanien historiaan. Hän työskentelee Kalifornian yliopistossa Santa Barbarassa. Lewisin ja Clarkin tutkimusretki
Lewisin ja Clarkin tutkimusretki (1804–1806) oli ensimmäinen Yhdysvaltain suorittama koko Pohjois-Amerikan mantereen ylittävä tutkimusretki. Retki on nimetty johtajiensa kapteeni Meriwether Lewisin ja vänrikki William Clarkin mukaan. Oppaana matkalla toimi Sacagawea-niminen intiaaninainen, jonka kunniaksi on jälkeenpäin pystytetty useita muistomerkkejä. Tonkawat
Yhdysvaltain alkuperäisväestön erääksi suurimmaksi hyväntekijäksi nousi Amerikan intiaanien puolustusjärjestön (American Indian defence Association) perustaja ja intiaanikomissaari John Collier, joka Rooseveltin toimikauden aikana onnistui parantamaan intiaanien asioita merkittävästi. Collierin avustuksella tonkawat monien muiden heimojen tavoin saivat uuden perustuslain 1938. Lakia korjailtiin myöhemmin kahteen otteeseen vuosina 1977 ja 1994. Intiaanien alkuperä
Ihmiset levittäytyivät nopeasti koko Amerikkaan. Amerikan eteläkärjessä oltiin 13 000 kalenterivuotta sitten. Intiaanit
Viimeisten vuosikymmenten aikana intiaanien perinteiset uskonnolliset seremoniat ovat elpyneet. Lounaisalueen pueblojen rituaalit keräävät suuret osallistujajoukot ja eri puolilla maata pidettävät pow-wow-tilaisuudet keräävät yhteen satoja tanssijoita ja monilukuisen yleisön. Pohjois-Amerikan intiaanien suurin uskonnollinen järjestö on Amerikan alkuperäiskansojen kirkko, jolla on noin 250 000 jäsentä. Intiaanit
DNA-tutkimusten mukaan intiaanien perimästä noin kaksi kolmasosaa on tullut itäaasialaisilta. Yksi kolmasosa on tullut muinaiselta pohjoiseuraasialaiselta väestöltä, joka on sittemmin kadonnut risteydyttyään muihin väestöihin. Tämä väestö antoi geenejään myös eurooppalaisille, minkä seurauksena intiaanien ja eurooppalaisten välillä on havaittu geneettinen yhteys. Erään vanhemman teorian mukaan osa ensin saapuneiden intiaanien esi-isistä saattoi olla Euroopan lounaisia rannikkoalueita asuttaneita solutrealaisia, jotka tulivat Amerikkaan Ranskasta ja Espanjasta jään reunaa kulkevaa Atlantista reittiä pitkin. Monet kiistellyt arkeologiset löydöt viittaavat vahvasti siihen, että Amerikassa on saattanut asua ihmisiä jo noin 40 000–20 000 vuotta sitten. Jotkut tutkijat ovat löytäneet varhaisimpien amerikkalaisten populaatioiden yhteyksiä Australian ja Melanesian alkuasukkaisiin. Vanhimmat luurankolöydöt ovat noin 10 000 vuotta vanhoja. Intiaanien alkuperä
Amerikassa on tehty monia jopa 50 000–13 500 vuotta vanhoja löytöjä, joiden väitetään olevan merkki asutuksesta. Ne ovat luita ja työkalun näköisiä kiviä, joissa on hiiltä, jonka väitetään olevan peräisin nuotiosta. Kivi voi kuitenkin olla luonnon muokkaamaa ja puuhiili syntynyt salaman sytyttämästä tulipalosta. Luut taas saattavat olla eläin- eivätkä ihmisperäisiä. Varhaisimpien paleointiaanien työkaluvalikoiman sanotaan muistuttavan Moustierin työkaluvalikoimaa, kuten myös esimerkiksi Ukrainan myöhäispaleoliittisen kulttuurin varhaisvaiheet. Jotkut löydöt mm Buttermilko Creek, Monte Verde, Lindsay jne. viittaavat siihen, että Amerikka asutettiin jo 15500-14000 vuotta sitten. Leonard Howell
Leonard Howell (16. kesäkuuta 1898 Clarendon, Jamaika – 1981 Kingston, Jamaika) oli jamaikalainen saarnaaja, kansalaisoikeusaktivisti ja rastafariliikkeen perustaja. Sininauhaliitto
Sininauhaliike on saanut alkunsa Yhdysvalloissa 1800-luvun lopulla Francis Murphyn (1836–1906) työn tuloksena. Hän syntyi Irlannissa köyhään perheeseen ja lähti monien aikalaistensa tavoin Amerikkaan etsimään parempaa elämää. Uudessa maassa juurettoman ja köyhän nuoren elämä kulki kuitenkin alaspäin ja hän joutui alkoholin väärinkäytön seurauksena vankilaan. Lakotat
Yhdysvaltain asutuksen leviäminen pohjoisille tasangoille 1800-luvun puolivälissä aiheutti lisääntyviä levottomuuksia intiaanien ja valkoisen väestön välillä. Monet kirjoitetut rauhansopimukset raukesivat turhina. Lakotain johtoon nousseet Punainen Pilvi, Istuva Härkä ja Hullu Hevonen saavuttivat joitakin merkittäviä voittoja 1860-luvun aikana. Presidentti Ulysses Grant katsoikin sotimisen tulevan aivan liian kalliiksi ja alkoi ajaa rauhanpolitiikkaa intiaaniasiain rauhoittamiseksi. Ennen seuraavan vuosikymmenen puoliväliä lakotat saivat todeta, että Yhdysvaltain poliittinen suunnanmuutos ei riittänyt takaamaan pysyvää rauhaa. Mustilla kukkuloilla tehdyt kultalöydöt ja pyhiä maitaan puolustavien lakotojen lisääntynyt niskurointi johtivat laajaan sotilasoperaatioon, jota johti päämajastaan Chicagosta kenraali Philip H. Sheridan. Hyökkäyksen toimeenpanijaksi valittiin intiaanisodissa kunnostautunut everstiluutnantti George Armstrong Custer. Helppoa voittoa odottanut Custer oli tietämätön vastassaan olevasta ylivoimasta ja johti seitsemännen ratsuväkurykmenttinsä kesällä 1876 lakotojen ja cheyennien leiriin, mutta joutui nopeasti perääntymään huomattuaan sen koon. Pakoa yrittäneet sotilaat joutuivat pian soturien piirittämäksi ja saivat surmansa kukkulalla, joka tunnetaan nykyään nimellä "Custer Hill". Roger Sherman
Roger Sherman (19. huhtikuuta 1721 Newton, Massachusetts – 23. heinäkuuta 1793 New Haven, Connecticut) oli yksi Yhdysvaltain perustajaisistä. Yhdysvallat
Ennen eurooppalaisten tuloa Pohjois-Amerikkaa asuttivat intiaanit, joiden esivanhemmat olivat vaeltaneet sinne Beringinsalmen kautta vähintään 12 000 vuotta, mahdollisesti jopa 40 000 vuotta sitten. Intiaanit jakautuivat kulttuurillisesti ja kielellisesti yli 300 heimoon. Heimot harjoittivat biisonien, hirvien ja peurojen metsästystä. Myös maanviljelyä, kalastusta ja keräilyä harjoitettiin olosuhteiden salliessa. Pohjois-Amerikan intiaanit
Lounaisalueen alkuperäisiä intiaaneja ovat Arizonan ja Uuden Meksikon niin kutsutut "pueblointiaanit" ( = kylä). Heidän kulttuurinsa polveutui etupäässä hyvin tutkitusta esihistoriallisesta Anasazi-kulttuurista, jossa yhteisöt rakensivat kastelukanavia viljelyksilleen ja pystyivät lyhentämään satonsa kasvukautta monin erilaisin menetelmin. Pueblo-kylät muodostuvat taloryhmistä, jotka oli penkereittäin rakennettu yhteen. Varsinaiset pueblot asuvat pääasiassa Rio Granden varrella ja heidän länsipuolellaan elivät hopi-intiaanit, jotka edustivat samaa kulttuuria. Espanjalainen Francisco Vasquez de Coronadon retkikunta kohteli huonosti hopeja löytäessään näiden asumuksen kesällä 1540. Huey P. Newton
Huey Percy Newton (17. tammikuuta 1942 – 22. elokuuta 1989) oli Mustat Pantterit -järjestön ideologinen johtaja ja perustajajäsen yhdessä Bobby Sealen kanssa. Järjestö perustettiin lokakuussa 1966. Hän sai muodollisesti suoritetuksi koulun loppuun, mutta ei siitä huolimatta osannut koulun päätyttyä lukea vaan oppi vasta sitkeän itseopiskelun kautta. Opiskeluaikana Bay Arealla hän osallistui poliittiseen toimintaan. Hän luki Frantz Fanonin, Malcolm X:n, Mao Tse-tungin ja Che Guevaran teoksia. Juuri tänä aikana hän perusti Bobby Sealen kanssa Mustat Pantterit -järjestön. Kit Carson
Christopher Houston ”Kit” Carson (24. joulukuuta 1809 – 23. toukokuuta 1868) oli eräs yhdysvaltalaisista villin lännen legendoista. Hän toimi uransa aikana trapperina, eräoppaana, sotilastiedustelijana, intiaaniagenttina, sotilaana ja maatilanpitäjänä. Carson tuli alun perin tunnetuksi toimiessaan oppaana John C. Frémontin kartoitusretkellä 1840-luvun aikana. Vaikka Carson pyrki säilyttämään hyvät välit intiaaneihin, hän joutui kuitenkin sotimaan myös heitä vastaan. Archaeological Institute of America
Charles Eliot Norton perusti AIA:n 1879, kun hän kutsui kokoon kollegoitaan ja ystäviään perustamaan arkeologista järjestöä. Ensimmäisessä tapaamisessa oli paikalla 108 henkilöä. Norton valittiin järjestön ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. AIA avustaa ensimmäisen kerran arkeologisia tutkimuksia vuonna 1880, kun se tulee Adolph Bandalieriä, joka tekee kaivauksia Yhdysvaltain luoteisosissa ja Meksikossa. Yhdysvaltain perustajaisät
Keskeisimmät perustajaisät ovat John Adams, Benjamin Franklin, Alexander Hamilton, John Jay, Thomas Jefferson, James Madison ja George Washington. Nämä seitsemän avainhenkilöä määrittelee historioitsija Richard B. Morris kirjassaan "Seven Who Shaped Our Destiny: The Founding Fathers As Revolutionaries" vuodelta 1973. Intiaanit
Etnologisesti ei ole olemassa mitään tekijää, joka yhdistäisi kaikki intiaaniväestöt: Intiaanien alkuperäisissä kielissä, kulttuureissa, yhteiskuntajärjestelmissä, elinkeinoissa ja uskonnoissa oli suuria eroja. Amerikan mantereella oli ennen eurooppalaisten tuloa sekä keskitetysti hallittuja imperiumeja että vaeltavien metsästäjä-keräilijöiden pienyhteisöjä. Useimmat intiaaniheimot kuitenkin elivät eurooppalaisten saapuessa kivikautta. Sellaiset teknologiset keksinnöt, kuten rauta ja vetoeläimet, ilmaantuivat kuitenkin kaikkialle Amerikkaan vasta eurooppalaisten myötä. The Longest Walk
The Longest Walk oli American Indian Movementin (AIM) ja muiden intiaaniryhmittymien vuonna 1978 organisoima tapahtuma, jossa sadat intiaanit kävelivät Yhdysvaltain länsirannikolta San Franciscosta mantereen poikki Washingtoniin. Marssi oli viimeinen 1970-luvun Red Power-liikkeen symbolisista poliittisista protesteista. Edeltäneistä vastaavista huomionhakuisista tapahtumista poiketen "The Longest Walk" suunniteltiin rauhanomaiseksi tapahtumaksi, kuvastamaan valtaväestölle intiaanikulttuurin hengellistä puolta ja kiinnittämään huomiota näiden kokemiin ongelmiin vallitsevassa yhteiskunnassa. Intiaanien alkuperä
Yleisesti ajatellaan Amerikkaan tulleen ihmisiä ainakin kolmessa aallossa: paleointiaanit, na-dene-kansat ja eskimot. Geenien haplotyypeistä on päätelty viitteitä siitä, että itse paleointiaanien muuttoaaltoja olisi ollut kaksi. Itä-Aasian ja Alaskan vanhoissa löydöissä näkyy kaksi erityyppistä perinnettä, joista vanhempi näyttää liittyvän paleointiaaneihin, myöhempi na-deneen tai eskimoihin. Joskus intiaanien väitetään myös matkustaneen jääkauden aikana Atlantin yli Euroopasta. Istuva Härkä
Reservaattinsa jättäneet intiaanit liittyivät suurina joukkoina istuvan Härän alaisuuteen ja hänestä tuli pohjoisten tasankojen suurimman intiaaniliittoutuman johtaja. Keväällä 1876 Yhdysvaltain armeija aloitti suuren sotilasoperaation lakotoja, cheyennejä ja arapahoja vastaan. Joukkojen tarjoituksena oli saartaa intiaanit kolmelta eri suunnalta ja pakottaa heidät takaisin reservaattiin. Armeijan johtohenkilöillä ei ollut kuitenkaan aavistustakaan vastustajan todellisesta lukumäärästä. Yksi historiallisen aikakauden suurimmista intiaanileireistä oli pystytetty Little Bighornin laaksoon Istuvan Härän ja Hullun Hevosen johtamina valmiina vastaanottamaan Yhdysvaltain joukot. Istuva Härkä oli aurinkotanssin yhteydessä nähnyt dramaattisen näyn, jossa monia sotilaita oli kuollut siouxien kanssa käydyssä taistelussa. Tämä enne nostatti Istuvan härän leirissä olleiden soturien sotainnon korkealle ja he olivat valmiit puolustamaan isiensä maita. Everstiluutnantti Custer ja hänen seitsemäs ratsuväkirykmenttinsä ratsastivat suoraan intiaanien järjestämään ansaan. Kesäkuun lopulla 1876 käydyssä taistelussa Custerin joukot olivat vailla mahdollisuuksia selvitä hengissä. Yhdysvaltain ympäristöpolitiikka
1840-luvulla Ralph Waldo Emerson ja Henry David Thoreau korostivat luonnon merkitystä ihmisen hyvinvointiin. John Muir (Kalifornia) perusti Sierra Clubin vuonna 1892. Muir ajoi kansallispuistojen perustamista arvokkaiden luontokohteiden suojelemiseksi. Vuonna 1872 perustettiin Yellowstone, mikä oli maailman ensimmäinen kansallispuisto. Frances Xavier Cabrini
Frances Xavier Cabrini (15. heinäkuuta 1850 Italia – 22. joulukuuta 1917 Yhdysvallat), tunnettu myös nimellä Äiti Cabrini, oli amerikanitalialainen nunna ja ensimmäinen kanonisoitu yhdysvaltalainen. Vuonna 1880 hän perusti Missionary Sisters of the Sacred Heart of Jesus -instituutin, joka ansioitui amerikanitalialaisten maahanmuuttajien auttamisessa. Cabrinin muistopäivää vietetään 13. marraskuuta. George Catlin
George Catlin syntyi Wilkes-Barresissa vuonna 1796. Hänen isänsä oli Putnam Catlin ja äitinsä Mary Sutton. Heillä oli yhteensä 13 lasta. George Catlin opiskeli Pennsylvaniassa lakimieheksi ja toimi lakimiehenä Philadelphiassa kahden vuoden ajan. Hän meni naimisiin vuonna 1828 Clarissa Bartlett Gregoryn kanssa, ja he saivat yhteensä neljä lasta.
Catlin oli itseoppinut taiteilija. Hän aloitti uransa maalaamalla muotokuvia poliittisista vaikuttajista. Catlin päätti, että intiaanien kulttuurien kuvaamisesta tulisi hänen pääkohteensa, kun intiaanivaltuuskunta oli vieraillut Pennsylvaniassa 1824. Vuonna 1831 Catlin matkusti St. Louisiin, jossa ystävystyi kenraali William Clarkin kanssa. Catlin piirsi ja maalasi Clarkin toimistossa vierailleita intiaaneja. Catlin käsitti vuonna 1832, että intiaanien kulttuuri ja tavat olivat häviämässä. Hän päätti tämän jälkeen auttaa intiaanikulttuurien pelastamisessa. Seuraavien vuosien aikana Catlin vietti useita vuosia Pohjois- ja Etelä-Amerikan intiaanien parissa. Hän oppi intiaanikieliä, tutki tarkaan intiaanien tapoja ja teki useita muita merkintöjä maalauksia varten. Katolisen kirkon historia
Yksi kuuluisa löytöretkiajan dominikaani oli Amerikan intiaaniväestön oikeuksia 1500-luvulla ajanut Bartolomé de las Casas. Hänen ansioihinsa voidaan lukea intiaanien orjuuden lakkauttaminen vuonna 1542. De las Casas työskenteli ahkerasti paikallisväestön oikeuksien parantamiseksi, eikä hän suhtautunut ymmärtäväisesti intiaaneja kohtaan tehtyyn väkivaltaan. Hän kirjoittikin erääseen teokseensa: "Kristittyjen ainoa todellinen ja perimmäinen syy surmata ja tuomita perikatoon suunnaton määrä viattomia ihmisiä oli saada haltuunsa heidän kultansa". Nykyaikana de las Casasia on alettu pitää yhtenä vapautuksen teologian edelläkävijöistä. Tosin hän on yhä kiistelty hahmo, sillä hän ehdotti intiaaneja "vastustuskykyisempien" orjien tuomista Afrikasta turvaamaan intiaaneja. Myöhemmin, nähtyään ehdotuksensa seuraukset orjakauppana, de las Casas alkoi katua syvästi ja kirjoitti: "En tiennyt mitä tein, ja kadun ehdotustani mitä syvimmin". Nathan Meeker
Nathanial C. Meeker (12. heinäkuuta 1817 – 30. lokakuuta 1879) oli yhdysvaltalainen toimittaja, yrittäjä ja liittovaltion intiaaniasiamies. Viimeksi mainittu työ koitui hänen kohtalokseen, kun joukko vanhan elämäntapansa puolesta protestoivia ute-intiaaneja tarttui aseisiin ja osallistui tapahtumasarjaan, joka myöhemmin on tullut tunnetuksi Meekerin verilöylynä. Henkitanssi
Vaikka henkiliikkeen isän Wovokan maine oli kärsinyt Wounded Kneen tapahtumista, häntä ei kuitenkaan unohdettu. Monet intiaanikansat arvostivat häntä edelleen suurena henkimiehenä. 1900-luvun alussa Wovoka teki vierailuja monien heimojen kylissä ympäri maata. Henkitanssin harjoittaminen jatkui myös Kanadan Saskatchewanissa, jossa pienehkö yhteisö dakotoja piti yllä Wovokan oppeihin perustuvaa henkiliikettä 1960-luvulle saakka. Myöhemmin 1970-luvun aikana Amerikan intiaaniliikkeeseen ("American Indian Movement") kuulunut lakotojen pyhä mies Leonald Crow Dog elvytti henkitanssin osana Punaisen vallan liikettä (Red Power Movement). Amerikan alkuperäisväestölle henkitanssi edusti Yhdysvaltain intiaanipolitiikan ja amerikkalaisen kulttuurin vastustamista ja antoi voimaa puolustaa perinteisen kulttuurin säilyttämistä. Partio
Partioliikkeen perusti kenraalimajuri Robert Stephenson Smyth Baden-Powell (myöhemmin lordi Baden-Powell of Gilwell, partiolaisten keskuudessa B-P tai BP) Englannissa vuonna 1907. Hän otti paljon vaikutteita Ernest Thompson Setonin "Woodcraft Indians" -nuorisoliikkeestä. Ernest Thompson Seton olikin partioliikkeen johdossa vuoteen 1915, jolloin erosi koko partioliikkeestä. Hän vastusti Baden-Powellin pyrkimystä tehdä partioliikkeestä militaristinen järjestö. Lisäksi hän koki, että Baden-Powell plagioi hänen ideoitaan. Amerikan intiaanien kansalliskongressi
1960-luvulla uusi sukupolvi alkoi tuoda esiin omia näkemyksiään. Aluksi opiskelijoista koostunut ryhmä vastusti NCAI:n suvaitsevaisuutta valkoisten politiikkaa kohtaan, ja alkoi pitää omia kokouksiaan. New Mexicossa perustettu intiaanien kansallinen nuorisoneuvosto NIYC ajoi NCAI:n toimintapiiriin kuuluneita asioita radikaalimmin eteenpäin. George Catlin
George Catlin (26. heinäkuuta 1796 Wilkes-Barre, Pennsylvania, Yhdysvallat – 23. joulukuuta 1872 Jersey City, New Jersey, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen taidemaalari, kirjailija ja matkailija, joka erikoistui villin lännen intiaanien maalamiseen. Yhdysvaltain vapaussota
Erimielisyydet puhkesivat, kun Bostonin asukkaat järjestivät poliittisen protestin brittien hallintoa ja teelakia vastaan. Amerikkalaisen isänmaallisen kansanliikkeen johtajiin lukeutuneen Samuel Adamsin laatima suunnitelma toteutettiin joulukuussa 1773. Tuolloin intiaaneiksi naamioituneet "Vapauden pojat" tunkeutuivat kolmeen Bostonin satamassa olleeseen englantilaiseen alukseen ja heittivät kaikki laivoissa olleet kallisarvoiset teelaatikot mereen. Tapaus tunnetaan historiassa Bostonin teekutsuina. Uutinen otettiin innokkaasti vastaan Charlestonin ja New Yorkin satamissa ja teevarastot tyhjennettiin veteen tai jätettiin purkamatta. Pohjois-Amerikan intiaanit
Pohjois-Amerikan intiaanit olivat alun perin ryhmä erilaisissa ympäristöissä asuvia alkuperäiskansoja, joiden esi-isät saapuivat Amerikkaan luultavasti kivikaudella Itä-Aasiasta. Historiassa henkimaailman ja luonnon yhteyteen liittyvä monesti shamanistinen uskonto erilaisine uhri- ja muine rituaaleineen oli useimmille intiaanikansoille tärkeä. Rituaaleilla uskottiin varmistettavan riistan ja viljelykasvien saatavuus vanhan kivikautisen perinteen mukaisesti. Sen sijaan elatuksen hankintatavat, asutuksen kiinteys, sotaisuus ja suhtautuminen varallisuuteen vaihtelivat huomattavasti alueesta toiseen. Yhdysvallat
Ralph Waldo Emerson ja Henry David Thoreau olivat amerikkalaisen filosofian uranuurtajia. Sisällissodan jälkeen Charles S. Peirce, William James ja John Dewey olivat johtajia pragmatismin kehittämisessä. 1900-luvulla Willard Van Orman Quine ja Richard Rorty kehittivät analyyttistä filosofiaa. Amerikan intiaaniliike
Vuonna 2007 sioux-kansat eivät ole edelleenkään hyväksyneet heille tarjottuja aluekorvauksia pyhinä pitämistään Mustista vuorista, vaan pitävät sopimusta laittomana. Intiaaniaktivisti Russell Means ja lakotojen ylin johto toimittivat Yhdysvaltain ulkoministeriölle joulukuussa 2007 viestin, jossa sanoutuivat irti yli 150 vuotta sitten tehdyistä vanhoista mielivaltaisista sopimuksista. Ayn Rand
Yksi Randin keskeisistä ajatuksista on omistuksen koskemattomuus: yksilön valta omaan kehoonsa ja omaisuuteensa. Rand asettaa tälle kuitenkin joitakin rajoitteita, joista Ayn Rand -instituutin perustaja Leonard Peikoff käyttää nimitystä ”omistusoikeuden kontekstuaalisuus”. Rand esittää, että omistusoikeudet voivat olla olemassa vain riittävän sivistyksen piirissä. Näin ollen hänen mukaansa eurooppalaisilla oli aikoinaan täysi oikeus ottaa Pohjois-Amerikka itselleen intiaaneilta. Näin siksi, että Amerikan alkuperäiskansa eli alkeellisessa heimokulttuurissa, eikä heillä ollut riittävää sivistystä omistusoikeuden käsitteen ymmärtämiseen ja kunnioittamiseen. Tasankointiaanit
Presidentti Thomas Jeffersonin elättelemä unelma Yhdysvaltain asutuksen leviämisestä suurille tasangoille ja Kalliovuorten yli Tyynellemerelle asti alkoi toteutua 1800-luvun alkuvuosina. Hänen valtuuttamansa neuvottelijat ostivat Napoleon Bonapartelta Ranskan Louisianan, joka käsitti lähes kaikki Mississippin länsipuolella olevat tasankoalueet. Maa ja intiaanien asuinalueet päätettiin kartoittaa nopeasti, ja tehtävään palkattiin Lewisin ja Clarkin retkikunta, joka aloitti matkansa St. Louisista kesällä 1804 ja päätti sen syksyllä 1806. Retkikunta vaelsi shoshoniopas Sacagawean johdolla Tyynenmeren rannalle ja takaisin. Retkikunnan kokemukset alueen intiaaneista olivat myönteisiä, mutta paluumatkalla sattui välikohtaus, jossa eräs mustajalka-metsästäjä ammuttiin. Sen vuoksi mustajalat pyrkivät vuosikausia hankaloittamaan yhdysvaltalaisten turkismetsästäjien ja kauppiaiden työtä Kanadan rajamailla. John Muir
John Muir (21. huhtikuuta 1838 – 24. joulukuuta 1914) oli skottisyntyinen yhdysvaltalainen luonnontutkija, kirjailija ja yksi varhaisimmista luonnonsuojelun uranuurtajista Amerikassa. Hänen kirjeensä, esseensä ja kirjansa ovat saavuttaneet laajan lukijakunnan. Erityisen tunnettuja ovat John Muirin kuvaukset vaelluksistaan Sierra Nevadan vuoristossa. Muirin aktiivisuuden ansiosta Yosemite Valley, Sequoia National Park ja muita luonnonkohteita säästettiin jälkipolville. Hänen perustamansa Sierra Club on kehittynyt yhdeksi Yhdysvaltain tärkeimmistä luonnonsuojelujärjestöistä. Hänen kunniakseen on nimetty 340 kilometriä pitkä vaellusreitti John Muir Trail. Huhtikuussa 2014 Skotlannissa avautuu uusi hänelle omistettu vaellusreitti "John Muir Way," joka kulkee Helensburghista Muirin synnyinpaikkaan Dunbariin. Quanah Parker
Vuonna 1875 comanche-joukko laski aseensa ja muutti reservaattiin Oklahomaan. Toisin kuin monet muut intiaanit, Quanah Parker sopeutui sinne hyvin. Hänellä oli liikemiesvainua ja poliittista taitoa, ja hänestä tuli vaikutusvaltainen intiaanijohtaja. Niinpä hän oli luomassa intiaaniuskontoja ja kristinuskoa sekoittavaa Amerikan alkuperäiskansojen kirkkoa. Hän kuvasi intiaanien uskontoa sanoen, että valkoinen mies menee kirkkoon puhumaan Jumalasta, mutta intiaani menee tiipiihinsä puhumaan Jumalalle. Pohjois-Amerikan intiaanit
Englantilaisen siirtomaa-asutuksen ja irokeesien tieltä väistyneet algonkin-kansat liittoutuivat aluksi ranskalaisten kanssa, ja nousivat vuonna 1763 kapinaan brittilinnakkeita vastaan ottawien päällikön Pontiacin johtamina. Myöhemmin mohawkien Joseph Brant ja shawneiden Tecumseh kokosivat suurta intiaaniliittoa Yhdysvaltoja vastaan, mutta Pontiacin tavoin he epäonnistuivat uudisasutuksen tuhoamisessa. Delawaret
Vuonna 1524 italialainen merenkulkija Giovanni da Verrazano purjehti salmeen, joka sai myöhemmin hänen nimensä, ja ankkuroi nykyisen Staten Islandin edustalle New Yorkissa. Hän tapasi intiaaneja, jotka olivat uskottavasti delawareja. Intiaanit olivat uteliaita ja käyttäytyivät ystävällisesti. Lähtiessään da Verrazanon miehistö sieppasi mukaansa joitakin alkuasukkaita. Tämän jälkeen rannikon intiaanit varoivat laivoja, jotka tulivat "suolaisen veden takaa". Seuraavien kahdeksankymmenen vuoden aikana Euroopasta tulleet laivat pysähtyivät satunnaisesti Staten Islandin alueella, ja niiden miehistö tunkeutui intiaanien kyliin hankkimaan orjatyövoimaa. Amerikan intiaaniliike
Kahtiajako astui virallisesti voimaan, kun jälkimmäinen ryhmä julkaisi julistuksensa ”Edgewood Declaration” vuonna 1993, viitaten siinä organisaatiossa näkemiinsä puutteisiin ja Bellecourtien autoritaariseen johtoon. Ideologiset erimielisyydet näyttävät kuitenkin kehittyneen hiljalleen, GGC:n edustaessa henkisempää joskin myös kontrolloidumpaa ja enemmän valtavirtaa edustavaa suuntausta liikkeen toimintaan. ICAC:n mukaan AIM on aina ollut organisoitu rakentumaan joukosta epäkeskitettyjä, itsenäisiä osastoja, joilla on ollut paikalliset johtajansa ja vastuunsa paikallisesta toiminnasta. Se kieltää Minneapolisin ryhmän vaateet keskitetystä johdosta sekä Amerikan alkuperäiskansojen poliittisen tradition että AIM:n alkuperäisen filosofian vastaisina. ICAC myös pyrkii, vaikkakin intiaanien perinteisten henkisten traditioiden ohjaamana, lähemmäs kolmannen maailman maiden vapautusrintamien strategioita ja alkuperäiskansojen yhteistä nationalismia. Maya Angelou
Maya Angelou (s. Marguerite Annie Johnson, 4. huhtikuuta 1928 St. Louis, Missouri – 28. toukokuuta 2014 Winston-Salem, Pohjois-Carolina) oli monipuolinen yhdysvaltalainen kirjailija: hänen tuotantoonsa kuului runoja, muistelmakirjoja, näytelmiä, lastenkirjoja ja esseitä sekä elokuva- ja televisiokäsikirjoituksia. Hän oli myös tunnettu ihmisoikeusaktivisti. Angelou oli afroamerikkalainen ja Martin Luther King Jr:n ohella keskeinen henkilö, 1960-luvulla Yhdysvalloissa alkaneessa yhtäläisiä ja yleisiä kansalaisoikeuksia ajaneessa liikkeessä. Yhdysvaltain historia
Pohjois-Amerikassa nykyisen Meksikon pohjoispuolella eläneiden intiaanien määräksi noin vuonna 1500 on arvioitu 1–16 miljoonaa. Matalimman arvion mukaan 750 000 asui nykyisen Yhdysvaltain alueella ja runsaat 250 000 Kanadassa sekä Alaskassa. Little Rock
Little Rockin alueen alkuperäisasukkaita eli intiaaneja olivat quapawit. Alueen varhaiset asukkaat tunnettiin kumpujenrakentajina. Kumpuja on säilynyt näihin päiviin saakka ja eräät Arkanasin huomattavimmista kumpurakennelmista sijaitsevat vain lyhyen matkan päässä Little Rockista Arkansas-joen alavirtaan. Vuonna 1541 alueella liikkui espanjalainen tutkimusmatkailija Hernando de Soto. Soton quapaweiksi eli alavirran kansaksi kutsumia intiaaneja oli tuolloin noin 7 000, mutta heidän määränsä romahti pian tautien ja sotien tuloksena. Ranskalaisen tutkimusmatkailija René Robert Cavelier de La Sallen liittäessä alueen Ranskan Louisianaan vuonna 1682 quapaweja oli alueella enää noin 1 300. John Brown (abolitionisti)
John Brown (9. toukokuuta 1800 Torrington, Connecticut – 2. joulukuuta 1859 Charles Town, Virginia (nyk. Länsi-Virginia)) oli yhdysvaltalainen orja-aktivisti. Presidentti Abraham Lincoln luonnehti häntä harhaanjohdetuksi fanaatikoksi ja Brownia pidettiin myös 1800-luvun kiistellyimpänä amerikkalaisena. Vuonna 1856 hänen johtamansa joukot surmasivat viisi orjamyönteistä uudisasukasta Pottawatomien verilöylyssä Kansasissa ja vuonna 1859 hänen johtamansa orjakapina Harpers Ferryssä Virginiassa kohahdutti koko kansakuntaa. Hänet tuomittiin kapinasta kuolemaan ja hirtettiin, mutta hänen puolustuspuheensa elähdytti miljoonia yhdysvaltalaisia. Brownin toimien on arveltu kiihdyttäneen orjien valtiolliseen vapautuspäätökseen ja Yhdysvaltain sisällissotaan johtanutta kehitystä. Siouxit
Tapahtuma alkoi 27.2.1973 kun noin 200 Amerikan intiaaniliikkeen (AIM) jäsentä miehitti Wounded Kneen kylän lakotojen kansakunnan nimissä. Panttivankeja siepanneet intiaaniaktivistit ottivat haltuunsa Pyhän Sydämen katolilaisen hautausmaan ja kaivautuivat poteroihin valmiina käymään sotaa Yhdysvaltoja vastaan. Paikalle hälytetyt liittovaltion poliisit (FBI) ja raskaasti aseistetut armeijan yksiköt piirittivät hautausmaan ihmisten seuratessa tilannetta television ja lehtien välittäminä ympäri maailmaa. Valtaajien johtajat neuvottelivat FBI:n edustajien kanssa asettamillaan tiesuluilla, ja vaativat monia intiaanien kanssa tehtyjä sopimuksia rikkonutta senaattia tilille teoistaan. Aseistetut intiaaniaktivistit halusivat myös reservaatin järjestyksestä vastanneen Dick Wilsonin pikaista eroa. Amerikan intiaanien kansalliskongressi
Amerikan intiaanien kansalliskongressi jatkaa edelleen intiaanien reformistisista liikkeistä suurimpana ja vahvimpana Jefferson Keelin toimiessa puheenjohtajana. 
Henriksson, Markus ""Alkuperäiset amerikkalaiset"" Gummerus, 1986, ISBN 951-662-385-9 Mormonifundamentalistien liike
Fundamentalistiliikkeen syntyhistoria ajoittuu vuoteen 1890, jolloin Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon neljäs presidentti Wilford Woodruff antoi julkisuuteen nk. Manifestin, jossa hän ilmoitti MAP-kirkon luopuneen moniavioisten liittojen solmimisesta, koska Yhdysvaltojen kongressi oli säätänyt niitä vastaan lakeja, jotka Yhdysvaltain korkein oikeus oli todennut perustuslain mukaisiksi. Osa kirkon jäsenistä ei hyväksynyt Manifestia Jumalan tahdon ilmoitukseksi, vaikkakin he ymmärsivät sen poliittiseksi välttämättömyydeksi. Kirkossa ajateltiin yleisesti, että moniavioisuuden julkinen hylkääminen olisi välttämätöntä MAP-kirkon vastaisen mielenkuohun tyynnyttämiseksi aina siihen asti, kunnes Utahin territoriosta tulisi Yhdysvaltain osavaltio. Ajateltiin, että osavaltiostatuksen saavuttamisen jälkeen osavaltio voisi itse säätää asiaa koskevia lakeja, joissa moniavioisuus laillistettaisiin jälleen. Utahista tulikin osavaltio 1896, mutta sen oli otettava osavaltion perustuslakiin pykälä, jonka mukaan moniavioisuus on osavaltiossa kiellettyä "ikuisiksi ajoiksi". Kansainvälinen rauhanlähetysliike
Kansainvälinen rauhanlähetysliike () on yhdysvaltalaisen Father Divinen (n. 1876-10. syyskuuta 1965) perustama uskonnollinen liike. father Divine tuli tunnetuksi erityisesti väitteestään, jonka mukaan hän olisi Isä Jumala. National Alliance
Organisaation perusti entinen fysiikan professori William Pierce 1974, joka kirjoitti salanimellä Andrew MacDonald kirjan "The Turner Diaries", joka käsitteli ”valkoista vallankumousta” Yhdysvalloissa. National Alliance uudelleenorganisoitiin aikaisemmasta National Youth Alliance -ryhmästä. National Youth Alliance oli muotoutunut kuvernööri George Wallacen vuoden 1968 presidentinvaalikampanjan organisaation Youth for Wallacen jäänteistä. Yhdysvaltain maavoimat
Myöhemmin Yhdysvaltain maavoimat oli mukana niin sanotuissa intiaanisodissa, joissa intiaanit pakotettiin luovuttamaan alueensa valkoisille siirtolaisille. Yhdysvaltain maavoimien tunnetuimpia upseereita on temperamenttinen George Armstrong Custer, joka johti 7. ratsuväkiprikaatinsa itsemurhaksi osoittautuneeseen hyökkäykseen yhdistyneiden heimojen leiriä vastaan Little Bighornissa. Pohjois-Amerikan lounaisalueen intiaanit
Pohjois-Amerikan lounaisalueen intiaanit olivat eteläisen Yhdysvaltain Kalliovuorten alueella Yhdysvaltain ja Meksikon rajaseudulla asuneita alkuasukkaita. Alue tunnetaan lähinnä maanviljelystä, mutta siihen sopimattomilla alueilla elettiin metsästyksellä ja keräilyllä. Tunnetuimmat alueen intiaaniheimot lienevät olleen ryöstelystään tunnetut apassit ja navajot. Melko tunnettuja ovat myös maataviljeleviin, taloissa asuneisiin maanviljelijöihin kuuluneet hopit ja zunit, jotka olivat pueblointiaaneja. Pohjoisesta saapuneet apassit ja navajot olivat pueblointiaanien vihollisia. Espanja valloitti seudun 1540-luvulla ja Yhdysvallat valtasi alueen Meksikolta 1840-luvulla. Pueblointiaanit kapinoivat espanjalaisia vastaan vuonna 1680, minkä takia hevosen käyttö alkoi voimaperäisesti levitä intiaanien keskuuteen. Yhdysvallat liitti alueen itseensä vuonna 1849, jolloin alkoi pitkä sissisota navajoja ja apasseja vastaan. Intiaanisodat päättyivät sissipäällikkö Geronimon antautumiseen vuonna 1886. 1900-luvulla on tämän alueen intiaaniväestö melkein kuusinkertaistunut ja oli 1980-luvun alussa 270 000. Amerikan historia
Amerikan katsotaan olleen täysin eristyksissä jääkaudesta 1000-luvulle, jolloin viikingit Leif Erikssonin johdolla "löysivät" Newfoundlandin ja perustivat Vinlandin kaupungin. Tämä paikka on myöhemmin löytynyt Kanadasta ja tunnetaan nykyään nimellä L'Anse aux Meadows (Meduusalahti). Viikinkien lähdettyä Amerikka oli löytöretkiin asti jälleen eristyksissä. 1492 Kristoffer Kolumbus purjehti Amerikkaan etsiessään meritietä Intiaan Espanjan kuninkaan toimeksiannosta. Tämän katsotaan perinteisesti merkinneen Amerikan löytämistä, sillä tällä kertaa sen olemassaolo jäi pysyvästi kirjoitettuun historiaan. Jollei Kolumbus olisi löytänyt Amerikkaa, sen "löytämättä jääminen" tuskin olisi ollut mahdollista hänen elinaikanaan. Eikä hän ollut suinkaan ainoa, joka pohti läntistä meritietä Intiaan. Vuonna 1493, vain neljä kuukautta hänen matkallelähtönsä jälkeen, hänen ohjelmansa kanssa käytännössä identtinen ehdotus jätettiin Portugalin kuninkaalle saksalaisen kartanpiirtäjän Martin Behaimin puolesta Kolumbuksen lähdöstä tietämättä. Villi länsi
1700-luvulla britit asuttivat Pohjois-Amerikan itärannikkoa, mutta jo Appalakkien takana alkoi intiaanien asuttama alue. Alue tuli Yhdysvaltojen omistukseen 1803, kun silloin Louisianaksi kutsuttu alue ostettiin Ranskalta. Mississipin ja Tyynen valtameren välinen alue oli eurooppalaisille täysin tuntematon ja kartoittamaton joitain hajanaisia kertomuksia lukuun ottamatta. Ensimmäisenä tutkimusretkikuntana aluetta lähti keväällä 1804 tutkimaan kahdeksi vuodeksi Lewisin ja Clarkin retkikunta. Merkittävää oli myös ensimmäisen uudisasukkaan Daniel Boonen (1734–1820) toiminta alueen tutkimisessa. Pohjois-Amerikan lounaisalueen intiaanit
1800-luvulla lounaan ympäristö mahdollisti intiaanien ja maahan tunkeutuvien valkoisten Yhdysvaltain kansalaisten välisen pitkän sissisodan. Yhdysvallat otti navajojen asuinseudun valtansa alle 1849. Navajot alkoivat hyökätä uudisasukkaiden kimppuun vain vuoden kuluttua heidän tulostaan. Valkoiset kostivat tämän, ja ensimmäinen rauhansopimus intiaanien kanssa särkyi nopeasti. Amerikkalaisten ensimmäinen sotaretki navajoja, apacheja ja uteja vastaan alkoi 1851, tarkoituksena estää uudisasukkaisiin kohdistuva häirintä. 1858 syttyi sota navajoja vastaan, kun raivokohtauksen saanut intiaanikauppias tappoi orjapojan Fort Defiancessa. Nyt alkoi sodan ja rauhan vuorottelu. Apassit olivat erityisen hyökkääviä Yhdysvaltain sisällissodan vuosina 1861-1865, jolloin pohjoisvaltiot ja etelävaltiot taistelivat keskenään ja apasseilla oli vastassa vain paikallinen miliisi. Amerikan intiaaniliike
Usein AIM:n liitetty Alcatrazin vankilasaaren valtaus vuonna 1969 oli todellisuudessa löyhän Indians of All Tribes -nimellä kulkeneen intiaaniryhmien liittokunnan organisoima tapahtuma. Vasta perustamisvaiheessaan olleen AIM:n osuus tapahtumiin oli korkeintaan minimaalinen, joskin tapahtuma on nähty sysäyksenä järjestön nopeaan kasvuun. Navajot
Navajot (joskus myös navaho, omakielinen nimi "diné" "ihmiset") ovat Yhdysvaltain lounaisilla alueilla asuva intiaanikansa. He ovat eräs nykypäivän runsaslukuisimmista alkuperäiskansoista Pohjois-Amerikassa ja heitä lasketaan olevan lähes 300 000. Tähän lukuun sisältyvät kaikki, jotka ilmoittavat vähintään yhden isovanhemmistaan navajoksi. Suurin osa navajoista asuu navajo-reservaatissa, joka sijaitsee osittain Arizonan, Utahin ja New Mexicon alueilla. Afroamerikkalaiset
Suurin osa afroamerikkalaisista on Länsi-Afrikan rannikolta Yhdysvaltoihin tai sen alueella aikaisemmin sijainneisiin brittiläisiin siirtokuntiin 1600-luvulta lähtien rahdattujen orjien jälkeläisiä. Orjuus lakkautettiin Yhdysvaltain sisällissodan jälkeen vuonna 1865. 1960-luvulta alkaen kansalaisoikeusliike on pyrkinyt parantamaan afroamerikkalaisten asemaa ja nostamaan mustan väestön itsekunnioitusta. Kuuluisimpia mustia kansalaisoikeustaistelijoita 1960-luvulla olivat Martin Luther King ja Malcolm X. Yhdysvaltain presidenttinä vuosina 2009–2017 ollut Barack Obama on isänsä puolelta afrikkalainen, maan kongressissa on useita afroamerikkalaisia ja useissa suurissa kaupungeissa on ollut musta pormestari. Afroamerikkalaisilla on ollut näkyvä asema 1900-luvun lopulla myös yhdysvaltalaisessa populaarikulttuurissa ja urheilussa. Kaksi partiopoikaa
Luonnontutkija, taiteilija ja kirjailija Ernest Thompson Seton (1860-1946) kirjoitti "Kaksi partiopoikaa" ("Two Little Savages") vuonna 1903. Ennen tätä hän oli julkaissut useita erähenkisiä ja luonnontieteellisiä teoksia. Tarina kertoo, että paikallisen koulun pojat aiheuttivat Setonille harmia tekemällä kolttosia hänen omaisuudelleen. Lopulta Seton marssi kouluun ja neuvotteli poikien kanssa, että he tulisivat korjaamaan aiheuttamansa vahingot mieluummin kuin saisivat selkäänsä, jos hän ottaisi asian esille koulussa ja poikien kotona. Hän tarinoi poikien kanssa intiaanien elämästä ja erätaidoista, ja sai pojat innostumaan. Tästä selkkauksesta syntyi idea poikien erä- ja intiaanihenkiselle kerholle "Woodcraft Indians" ("Eränkävijäintiaanit"). "Kaksi partiopoikaa" syntyi myös Setonin ystävän Rudyard Kiplingin painostuksesta. Myöhemmin, vuonna 1906, Seton tapasi Englannissa Robert Baden-Powellin, joka perusti Partioliikkeen paljolti Setonin ja hänen kirjojensa tarjoaman esimerkin innoittamana.