Kuinka monta mahtisormusta Keski-Maassa taottiin?
Mahtisormus
Keski-Maassa taottiin kaksikymmentä Mahtisormusta. Eregionin haltiat takoivat niistä yhdeksäntoista Sauronilta opituilla taidoilla. Sauron esiintyi nimellä Annatar, "Lahjojen herra" ja hän käytti suunnitelmansa laatimisessa
hyväkseen haltiaseppien tiedonjanoa. Mahtisormuksia alettiin takoa noin 1500 Toista aikaa. Gandalf toteaa, että haltiat olisivat valmistaneet joukon vähäisempiä sormuksia opetellessaan taitoa. Sauron oppi samalla haltioiden taidot.
Suomalainen kulttuuri
Keskiajan kirjallisuutta tuhottiin laajalti reformaation jälkeen. Erityisesti paperiset teokset poltettiin usein. Pergamentti ei kuitenkaan palanut, ja raaka-ainepulan vuoksi suurille pergamenttisivuille löydettiin muuta käyttöä. Niitä käytettiin usein voutien tilikirjojen kansina. Suurin osa Suomen keskiajan kirjallisuudesta on koottu tällaisista yksittäisistä pergamenttisivuista 1840-luvun jälkeen. Sivuja on koottu noin 10 000 yhteensä yli tuhannesta eri kirjasta. Suomen keskiaikaiset seurakunnat
Keskiajan lopussa oli Suomessa noin 100 kirkkopitäjää eli seurakuntaa. Näistä Varsinais-Suomessa oli 26, Satakunnassa 15, Uudellamaalla 14, Hämeessä 14, Pohjanmaalla 12, Karjalassa kahdeksan ja Savossa kolme. Tihein seurakuntaverkosto oli Ahvenanmaalla. Valtasormus
Valtasormus (, "Ruling Ring" ja "Ring of Power") on kuvitteellinen esine, joka esiintyy J. R. R. Tolkienin Keski-Maassa. Valtasormusta kutsutaan Tolkienin kirjoissa myös nimellä Sormusten Sormus, Suurin Sormus, Herrasormus, Hallitsijasormus tai ainoastaan yksinkertaisesti Sormus. Klonkku kutsui Sormusta nimellä Aarre ("Precious"). Elrondin neuvonpidossa mainitaan nimitys Isildurin Turma. "Tarun sormusten herrasta" juoni kertoo Frodo Reppulin tehtävästä tuhota Sormus. Nazgûl
Yhdeksästä tuli Sauronin voimakkaimpia palvelijoita Toisella Ajalla. Kerrottiin, että kolme niistä oli númenorilaisia, jotka Sauron turmeli. Ne olivat mahtavimpia ihmisistä, joille Sauron antoi yhdeksän mahtisormusta. Sormuksen sota
Suurimmaksi osaksi Sormuksen sodan taisteluissa Gondorin ja Rohanin ihmiset taistelivat Mordorin joukkoja vastaan. Sodassa oli myös kolmas osapuoli, petturivelho Saruman ja hänen linnoituksensa Rautapihan joukot. Lisäksi taisteluihin osallistuivat muun muassa Laakson ihmiset, beorningit, metsänihmiset, metsäläiset, Ereborin kääpiöt, Synkmetsän ja Lothlórienin haltiat, Fangornin entit ja Sumuvuorten kotkat. Sauron yritti murskata Keski-Maan Vapaat Kansat ja peittää maat pimeyteen. Hän myös yritti saada Suurimman Sormuksen itselleen. Valtasormus
Sormus saattoi fyysisesti laajeta ja kutistua ja se etsi aina vahvempaa kantajaa ja pyrki takaisin Sauronille. Se että Bilbo löysi Sormuksen saattoi näin olla vain osaksi sattuma. "Keskeneräisten tarujen kirjassa" J. R. R. Tolkien kuvaa Isildurin viimeisistä hetkistä, että Sormus vaikutti hetkellisesti siihen, miten muut näkevät kantajan kun tämä oli ottanut Sormuksen pois. Pelastaessaan Frodoa Sam näytti örkeistä uhkaavalta ja kookkaalta ja että hahmossa oli jokin merkillinen voima. Luettelo Keski-Maan aseista
Aeglos (sindaria, ), kutsuttu myös nimellä Aiglos) on "Tarussa sormusten herrasta" keihäs, joka kuului Gil-galadille, viimeiselle "Noldorin" Korkealle Kuninkaalle Keski-Maassa. Ei tiedetä, milloin se on taottu. Sitä kuitenkin käytettiin ainakin Haltioiden ja Ihmisten Viimeisen Liiton taistelussa Sauronia vastaan. Vihkisormus
Vihkisormus on sormus, joka annetaan avioliitton näkyväksi merkiksi yleensä avioliiton molemmille osapuolille. Alkujaan Suomessa vihkisormusta pitivät pelkästään vaimot, mutta 1900-luvulla myös miehet rupesivat käyttämään niitä. Perinteenä vihkisormus on vuosisatoja vanha ja sitä käytetään monissa eri uskonnoissa ja kulttuureissa. Sormus on yleensä jalometallinen ja Suomessa naisilla siinä on usein koristeina vaikka timantteja, kristalleja ja smaragdeja. Vihkisormusta pidetään Suomessa yleensä vasemman käden nimettömässä.. Saksassa ja Itävallassa sitä pidetään yleensä oikean käden nimettömässä. Valtasormus
Sormuksen oli tehnyt kultaseppä. Jackson antoi elokuvien kuvausten jälkeen Frodon näyttelijälle Elijah Woodille ja Klonkun näyttelijälle Andy Serkisille omat Sormukset. Ruotsin historia
Viikinkiajan loppuvaiheessa yleistyi Keski-Ruotsin alueella tapa pystyttää riimukiviä elävien ja kuolleiden mahtimiesten ja -naistenkin muistoksi ja kunniaksi. Tunnetuista 6500 riimukirjoituksesta noin 3500 on löydetty nykyisen Ruotsin alueelta, jossa ne ovat keskittyneet Mälaren ympäristöön. Ruotsin riimukivistä ajallisesti noin neljä viidesosaa on 900-luvun lopulta 1100-luvun alkuvuosikymmenille. Mitä nuorempia ne ovat, sitä enemmän niissä on havaittavissa kristillistä vaikutusta. Riimukirjoitusta voi löytää vielä 1500-luvun hautakivissä, koska näillä merkeillä katsottiin olevan enemmän voimaa kuin latinalaisella kirjoituksella. Svantovit
Hänet kuvattiin nelikasvoisena ja hänellä oli kädessään juomasarvi. Täysi sarvi lupasi hyvää vuotta, tyhjä sarvi taas nälkää ja kuolemaa. Svantovitin lepyttämiseen käytettiin ihmisuhreja, ja jokaista hänen temppeliään vartioi parisataa miestä. Kuitenkin vuonna 1168 Tanskan kuningas Valdemar I valloitti Svantovitin päätemppelin Arkonassa ja tuhosi sen. Tuomiovuori
Sauronin uskottiin valinneen Mordorin valtakunnakseen juuri Tuomiovuoren vuoksi. Vuonna 1600 Toista Aikaa Sauron takoi Suurimman Sormuksen Tuomiovuoren uumenissa. Myöhemmin Viimeisen Liiton joukot löivät Sauronin ja Tuomiovuori oli sammuneena lähes kolme vuosituhatta, kunnes se puhkesi jälleen liekkeihin kolmannen ajan vuonna 2954. Keski-Afrikan tasavalta
Keski-Afrikassa vaikutti ainakin 600-luvulta useita valtakuntia, kuten Kanem-Bornou, Ouaddai, Baguirmi ja Dafour, jotka ulottuivat Tšadjärveltä ja Ylä-Niililtä. Myöhemmin alueen valloittivat sulttaanikunnat, jotka varasivat koko Oubanguin alueen orjien metsästystä varten. Orjat kuljetettiin pohjoiseen Saharan läpi ja Länsi-Afrikkaan myytäväksi eurooppalaisille kauppiaille. 1700- ja 1800-luvulla alueelle saapui uusia asukkaista zande-, banda- ja baja-mandjia-kansat. Saruman
"Sormuksen ritareissa" Saruman Valkoinen kutsuu Gandalfin luoksensa Rautapihan linnoituksessa ja ehdottaa hänelle, että he tekisivät liiton mustan ruhtinaan Sauronin kanssa. Vallanhimoinen Saruman on vakuuttunut Sauronin voitosta ja kertoo Gandalfille, että Sauron palkitsee uskolliset liittolaisensa. Gandalf ei hyväksy Sarumanin ehdotusta, joten Saruman vangitsee hänet Rautapihan keskelle Orthancin torniin ja ilmoittaa vangista Sauronille, joka lähettää lähettiläänsä hakemaan Gandalfin valtakuntaansa Mordoriin. Gandalf kuitenkin pakenee Orthancista ja varoittaa Keski-Maan vapaita kansoja Sarumanin petoksesta. Gandalf kertoo, että Saruman on koonnut ja varustellut oman armeijansa kilpailemaan Sauronin armeijoiden kanssa. "Sormuksen ritareissa" Saruman oli pelkkä Sauronin palvelija, mutta myöhemmissä teoksissa korostetaan, että Saruman yrittää pettää liittolaisensa löytämällä Sauronin takoman Valtasormuksen, jonka mahdilla hän voisi ottaa Sauronin paikan ja alistaa koko Keski-Maan valtansa alle. Luettelo Keski-Maan ruuista ja juomista
Miruvor on "Tarussa sormusten herrasta" mainittu haltioiden valmistama lämmin ja tuoksuva likööri ja lääkejuoma. Se palauttaa juojansa vahvaan ja terveeseen tilaan. Elrond antoi pullollisen "miruvor"ia Gandalfille Sormuksen Saattueen lähtiessä Rivendellistä. Gandalf antoi kulauksen sitä kullekin Saattueen jäsenelle kolme kertaa matkan aikana. Ensimmäisen kerran Caradhrasin lumimyrskyn aikana, toisen kerran heidän pysähtyessä lepäämään ja kolmannen kerran ennen Moriaan astumista. Osmansolmu
Osmansolmu on onnea tuottava merkki, jota on löydetty rautakautisista miekankahvoista ja koristelusikoiden varsista. Osmansolmua on tavattu myös keskiaikaisissa kastealtaissa. Se on ollut suosittu koriste pitopöytien jaloissa. Historiallisella ajalla osmansolmu-kuvioilla on koristeltu sirpin kampia, puusepän kairoja ja vintilöitä sekä kalenterisauvan kädensijoja. Taikojen tekijät ovat tehneet osmansolmuja erilaisista aineista. Merimiehet solmivat osmansolmun köydestä. Mahtisormus
Sauron itse takoi kahdennenkymmenennen Mahtisormuksen, Valtasormuksen salassa Tuomiovuoren tulissa n.1600 Toista aikaa. Sauron loi sillä käskyvallan muihin Sormuksiin, ja laittoi suurimman osan mahdistaan tähän Sormukseen. 
Kun hän asetti sormuksen sormeensa, kolmen sormuksen haltijat kuulivat hänen lausumansa runon sanat ja tajusivat Sauronin petoksen ja suunnitelman kätkien sormukset. Sauron julisti haltioille sodan. Gil-galad
Turgonin kuoleman jälkeen Gil-galadista tuli viimeinen "Noldor"in Korkea Kuningas Keski-Maassa ja hän jäi Lindoniin Ensiajan jälkeen. Hän johti Elendilin kanssa Haltiain ja Ihmisten Viimeistä Liittoa ja sai hänen rinnallaan surmansa taistelussa Sauronin kanssa, kun tämä nosti Gil-galadin kaulasta ilmaan ja sytytti taikavoimillaan hänet liekkeihin. Gil-galad kantoi Vilyaa, Ilman Sormusta, yhtä Haltiain Kolmesta Sormuksesta ja antoi tämän Elrondille hetkeä ennen kuolemaansa. Gil-galad käytti aseenaan Aeglos -nimistä kuolettavaa keihästä, jota örkit kammosivat. Hollolan teloitukset
Pikaoikeudenkäyntien alettua suoritettiin viiden päivän aikana ainakin 202 teloitusta, joiden nimet histrioitsija Jaakko Paavolainen onnistui 1960-luvulla saamaan selville. Tuomitut marssitettiin neljän ryhmissä Hollolan kirkon vieressä sijaitsevan pitäjänmakasiinin luokse, jonka seinää vasten heidät ammuttiin. Nykyään rakennuksessa toimii Hollolan kotiseutumuseo. Sekä teloittajat että teloitetut olivat enimmäkseen ulkopaikkakuntalaisia, jotka eivät tunteneet toisiaan. Teloitettujen joukossa oli myös lukuisia naisia. Sisällissodan aikaisista Hollolan tapahtumista myöhemmin kesäkuun lopulla Porvoo tuomiokapitulille raportoinut kappalainen Hjalmar Paunu mainitsi ammuttuja olleen lähes 500. Hänen mukaansa ruumiit lojuivat röykkiöinä pitäjänmakasiinin luona useita päiviä, ennen kuin ne siirrettiin haudattaviksi. Tuomiokapitulille tekemässään selonteossa Paunu paheksuu kirkon vierustan käyttämistä teloituspaikkana, mutta ei teloituksia itsessään. Hänen mukaansa ”metsää ja mäkeä olisi hiukan kauvempanakin ollut miten paljon tahansa.” Keskivaltakunta
Keskivaltakunta eli keskimmäinen valtakunta, joka kattoi 11.–14. dynastiat, alkoi aikana, jolloin Egypti yhdistyi hajanaisen ensimmäisen välikauden jälkeen. Ala-Egyptissä vallitsi Herakleiopoliin dynastia. Kauden alussa 11. dynastia taisteli Herakleiopolista vastaan, ja Egyptissä kärsittiin jatkuvasti nälkää. Koptoksen kanssa liittoutunut Intef I -niminen Theban valtias ajoi Herakleiopoliin ryöstelevän kuninkaan Anhitifin joukot pois mailtaan. Seuraavat Intefit taistelivat edelleen Herakleiopolista vastaan, ja Mentuhotep II (2061–2010 eaa.) kukisti Herakleiopoliksen ja yhdisti maan. Thebasta tuli pääkaupunki ja maa kukoisti. Mentuhotep II:n aikana maassa vallitsi vielä välikauden tila ja nälänhätä, ja Mentuhotep IV:n aikana lääninruhtinaat kapinoivat. Mentuhotep IV:n jälkeen valtaan nousi Amenemhat I, joka lienee ollut Mentuhotepin suurvisiiri. Hän perusti Egyptin 12. dynastian. Amenemhat siirsi pääkaupunkinsa El Lishtiin lähelle Memfistä, koska aikaisemman pääkaupungin Theban seuduilla oli levotonta. Amenemhat antoi lääninruhtinaille jonkinlaisen itsehallinnon. Amenemhatin poika Sesostris I (Senwoseret, Senuseret) rakennutti ainoan keskivaltakunnan ajalta säilyneen temppelin Karnakiin. Vesisaha
Muita Keski-Suomen vesisahoja olivat Muuramen saha, Haapakosken saha (nyk. Vaajakoskella), Vahangan saha Karstulassa, Karikonkosken saha Petäjävedellä ja Kannonkosken saha silloisessa Kivijärven pitäjässä. Kuhmoisissa oli kolme vesisahaa joiden sijaintipaikat olivat Kotakoski, Leppikoski ja Pihlajakoski. Kaikki Keski-Suomen vesisahat perustettiin 1800-luvun puolella, eikä yhdenkään historia ulotu 1700-luvulle. Suurimpien vesisahojen koneteho kohosi noin 100 hevosvoimaan, mutta tavallisesti teho oli noin 20 hevosvoiman luokkaa. Sormus
Renessanssin aikana kultaseppien taidot nousivat huippuunsa, ja käsityöläiset käyttivät hienosti suunniteltuja sormuksia usein työnäytteinään kultaseppien kiltaan hakiessaan. Renessanssin sormukset olivat keskiajan pelkistettyihin sormuksiin verrattuna prameita, ja niissä yhdistyivät kuvanveistäjän tarkkuus ja taidemaalarin maku.
Koska timantti on kivistä kovin, timanttisormuksesta tuli avioliittovalassa luvatun uskollisuuden symboli. Sormuksen Saattue
Sormuksen Saattue () perustettiin J. R. R. Tolkienin kirjassa "Taru sormusten herrasta" viemään Valtasormus Mordoriin tuhottavaksi.
Rivendellissa pidettiin Elrond Puolhaltian johdolla neuvonpito, jonka lopuksi Frodo Reppuli päätti viedä Sormuksen Mordoriin tuhottavaksi Tuomiovuoren liekeissä. Saattue matkasi Keski-Maan halki, kunnes Moriassa Saattuetta johtanut Gandalf putosi kuiluun balrogin kanssa. Aragornista tuli Saattueen johtaja ja hän johdatti muut Saattueen jäsenet Lothlórieniin. Saattue jatkui Raurosin putousten lähistölle, missä Saattue hajosi Sauronin ja Sarumanin örkkien hyökkäykseen. Boromir sai surmansa, Merri ja Pippin joutuivat örkkien vangeiksi, Aragorn, Legolas ja Gimli lähtivät örkkien perään pelastamaan ystävänsä ja Frodo lähti Samin kanssa Mordoriin. Muinainen Egypti
Keskivaltakunta eli keskimmäinen valtakunta käsitti 11. ja 12. dynastiat. Sen alussa Etelän Theban Intef I ja Mentuhotep II yhdistivät hajanaisen Egyptin uudelleen. Taide, kirjallisuus, kauppa ja kieli kukoistivat. Keskivaltakunnan aikana kuninkaat haudattiin yleensä kalliohautoihin. Myös pyramideja rakennettiin, mutta ne olivat aiempaa pienempiä ja niissä käytettiin huonosti aikaa kestävää savitiiltä. Anduin
Anduin on suuri joki J. R. R. Tolkienin kehittämässä Keski-Maan fantasiamaailmassa. Joki esiintyy muun muassa kirjoissa "Hobitti eli sinne ja takaisin" ja "Taru sormusten herrasta". Se on Keski-Maan pisin joki "Tarun sormusten herrasta" tapahtumien aikaan Kolmannella Ajalla. Teoksessaan "The Atlas of Middle-earth" Karen Wynn Fonstad arvioi joen kokonaispituudeksi 1 388 mailia (noin 2 230 kilometriä). Luettelo Keski-Maan esineistä
Barahirin sormus oli esine, jonka Barahir sai haltiaruhtinas Finrod Felagundilta.
Finrod antoi sormuksen Barahirlle, koska tämä oli pelastanut Finrodin Dagor Bragollachin taistelussa. Sormus oli Barahirille osoitus ikuisesta ystävyydestä Felagundin ja Barahirin Huoneen välillä. Luettelo Keski-Maan aseista
Isildur kuoli örkkien hyökkäyksessä vuonna 2 Kolmatta Aikaa ja Estelmo, Isildurin vanhimman pojan aseenkantaja, vei Narsilin jäännökset Rivendelliin Elrondin luokse. Narsilin jäännöksistä tuli Arnorin "dúnedainin" perintökalleus. Vuonna 2951 Elrond näytti Narsilin 20-vuotiaalle Aragornille. Vuonna 3018 pidettiin Elrondin Neuvopito ja päätettiin, että Sormusten Sormus tuhottaisiin. Aragorn valittiin yhdeksi Sormuksen ritareista ja haltiasepät uudelleentakoivat hänelle Narsilin, jonka Aragorn nimesi Anduríliksi (quenyaa, ). Muinaissukset
Kinnulan Saarenkylästä Keski-Suomesta löytyi vuonna 1935 luonnonniitystä aivan vedenrajasta kuusipuinen suksi, joka oli kärjen päätä lukuun ottamatta ehjä. Se on samaa traditiota, mitä tavattiin Keski-Suomessa 1500–1600-luvulla. Suksen pituus oli 234 cm, leveys 11,2 cm ja paksuus 2,2 cm. Suksi suippeni kumpaankin päähän, johon oli veistetty kärkeen erityinen muoto, minkä vuoksi sitä voisi kutsua tuopinkorvasukseksi. Näitä suksia tavattiin myös Keski-Skandinaviassa metsäsuomalaisten jäljiltä. Suksen päälipuoli oli harjava siten, että harjan kumpikin puoli jäi hieman koveraksi. Suksi oli koristeltu kuudella rinnakkaisella viivalla koko pituudeltaan ja yhtyvät kärjessä ja kannassa toisiinsa. Pohjassa oli 4 cm leveä olas. Pälkään pituus oli 25 cm ja leveys 8 cm, mikä oli pituudeltaan vähän. Mäystimen kolo oli 5,5 cm leveä. Suksen museonumero on KM7763:1. Mahtisormus
Lohikäärmeet tuhosivat kolme Sormusta ja loput neljä joutuivat Sauronille. Thráin II joutui vangiksi Dol Gulduriin, jossa Sauron valmisteli paluutaan Mordoriin ja viimeinen Seitsemästä vietiin häneltä. Ruhtinas Balin lähti retkikunnan kanssa Moriaan osaksi juuri etsimään tätä sormusta, sillä hän ei tiennyt Thrórin antaneen sormuksen pojalleen ennen uhmapäistä menoaan Moriaan. Sauron yritti lahjoa kääpiöitä lähettilään välityksellä uudelleen lupaamalla sormukset takaisin. Pirunnyrkki-sormus
Pirunnyrkkisormus on neljästä, kuudesta, kahdeksasta tai kahdestatoista kultaisesta tai hopeisesta sisäkkäisestä renkaasta muodostuva sormus. Suomessa 6-osainen keltakultainen pirunnyrkkisormus on suosittu erityisesti rauhanturvaajien keskuudessa ja sitä kutsutaankin usein myös nimellä ”YK-sormus”. Valtasormus
Bilbo ei tiennyt Sormuksen taustasta ja piti sitä harmittomana taikasormuksena, joka kykeni muuttamaan näkymättömäksi. Bilbo vei Sormuksen takaisiin Kontuun, mutta velho Gandalf sai selville, että Bilbon taikasormus oli Suurin Sormus. Taru sormusten herrasta: Sormuksen ritarit (elokuva)
Rivendellistä Frodo tapaa myös Gandalfin, joka selittää Frodolle, miksei hän päässyt tapaamaan hobitteja Breehin. Gandalf kertoo päässeensä pakoon Orthancista ja Sarumanin kynsistä kotkan selässä. Myöhemmin Elrond kutsuu kokoon neuvoston, jossa päätetään Sormuksen kohtalosta. Elrond varoittaa, ettei Sormusta pidä säilyttää Rivendellissä pitkään, sillä sekä Mordor että Rautapiha saattavat hyökätä haltioiden valtakuntaan. Sormuksen voi tuhota vain heittämällä sen Tuomiovuoren liekkeihin, missä se taottiin. Frodo ilmoittautuu vapaaehtoiseksi viemään Sormuksen Tuomiovuorelle. Frodon mukaan liittyvät hänen hobittiystävänsä, Gandalf sekä Konkari, joka paljastuu Aragorniksi, Gondorin valtaistuimen lailliseksi perilliseksi. Mukaan matkalle lähtevät myös haltia Legolas (Orlando Bloom), kääpiö Gimli (John Rhys-Davies) sekä Boromir (Sean Bean), Gondorin käskynhaltijan poika. Yhdessä he muodostavat Sormuksen Saattueen. Eregion
Kun Celeborn ja Galadriel perustivat Lothlórienin, he jättivät Eregionin Celebrimborin, Fëanorin pojanpojan hallittavaksi. Hän takoi valeasuisen Sauronin opastuksella Kolme Sormusta. Mutta kun he tajusivat Sauron yrittäen hallita niitä sekä kääpiöiden ja ihmisten mahtisormuksia omalla Valtasormuksellaan ja kieltäytyivät käyttämästä niitä, Sauron hyökkäsi Eregioniin. Eregion tuhoutui sodassa ja Celebrimbor sai surmansa, mutta Kolme Sormusta saatiin pidettyä poissa Sauronin käsistä. Mahtisormus
Mahtisormukset tai Mahtavat sormukset ovat fiktiivisiä taikaesineitä J. R. R. Tolkienin kirjassa "Taru sormusten herrasta". Luettelo Keski-Maan sivuhahmoista
Bard Jousimiehen poika. Hän nousi Laakson kaupungin kuninkaaksi vuonna 2977 Kolmatta Aikaa. Hän oli vallassa vielä vuonna 3001, mutta Sormuksen sodan aikoihin hän oli kuollut ja uudeksi kuninkaaksi oli noussut hänen poikansa Brand. Keski-Maa
Keski-Maa on nimitys J. R. R. Tolkienin luomalle kuvitteelliselle todellisuudelle. Tässä maailmassa seikkaillaan mm. kirjoissa "Silmarillion", "Taru sormusten herrasta" ja "Hobitti eli sinne ja takaisin". Varsinaisesti Keski-Maa on vain maanosa tässä todellisuudessa. Mutta koska varsinkin varhaisimmissa kirjoissa tapahtumat sijoittuvat lähinnä Keski-Maahan, nimi tuli käyttöön myös yleisnimityksenä koko Tolkienin luomalle fantasiamaailmalle. Luettelo Keski-Maan esineistä
Vuonna 2941 Kolmatta Aikaa Thrórin pojanpojan, Thorin Tammikilven, johtama kääpiöiden retkikunta tunkeutui Ereboriin ja heidän mukanaan ollut hobitti Bilbo Reppuli löysi Smaugin vuoteena käyttämästä aarrekeosta Arkkikiven, mutta ei kertonut siitä Thorinille. Smaugin saatua surmansa ja Thorinin kieltäytyessä korvaamaan järvikaupunki Esgarothin kärsimät tuhot, Bilbo hiipi yöllä salaa ulos Vuorelta ja antoi Arkkikiven Bard Jousimiehelle ja haltiakuningas Thranduilille. Tämän avulla Bard ja Thranduil yrittivät saada Thorinin luovuttamaan osan aarteestaan kiveä vastaan. Mutta Dáin Rautajalan johtamien kääpiösotureiden saavuttua kääpiöiden tueksi ja Bolgin johtamien örkkijoukkojen hyökkääminen vuorelle keskeyttivät neuvottelut. Seuranneessa Viiden armeijan taistelussa Thorin sai surmansa. Hänet haudattiin vuoren uumeniin ja Bard asetti Arkkikiven hänen rinnalleen. Luettelo Keski-Maan sivuhahmoista
Toiseksi vahvin yhdeksästä Mustasta Ratsastajasta eli Nazgûlista, sormusaaveesta. Khamûl oli ainoa Nazgûl, jonka nimen Tolkien mainitsee teoksissaan, tarkemmin sanottuna "Keskeneräisten tarujen kirjassa". Khamûl tunnettiin myös nimillä Musta itäläinen ja Idän varjo, ja ennen muuttumistaan sormusaaveeksi hän oli mitä todennäköisimmin hyvin korkea-arvoinen itäläinen. Herransa Sauronin palattua Mordoriin Khamûl johti Dol Guldurin linnoitusta aina Sormuksen sotaan saakka. "Tarussa sormusten herrasta" hän seurasi hobitteja Konnussa. Pelissä "Lord of the Rings: War of the Ring" hän puolustaa Dol Gulduria Legolaksen johtamia haltioita vastaan, mutta epäonnistuu, ja menettää ratsunsa ja "olomuotonsa". Lisäksi pelissä "" on nimetty toinenkin sormusaave, Morgomir, joka pelin mukaan olisi ollut Angmarin Noitakuninkaan oikea käsi ja oli Angmarin Noitakuninkaan mukana hänen valloitusretkellään Arnoriin. Suomen sisällissota Keski- ja Pohjois-Pohjanmaalla
Vangiksi jäi 700–800 punaista, jotka sijoitettiin aluksi eri puolille kaupunkia muun muassa lääninvankilan ja lyseon tiloihin. Lisäksi vangittiin 55 vastarintaa tehnyttä venäläistä matruusia ja 20 valkoisen armeijan asepalveluksesta kieltäytynyttä suomalaista. Muut venäläiset pidettiin internoituna kasarmilleen, josta vangittiin myös heidän seurastaan tavattuja suomalaisia naisia. Taistelun aikana teloitettiin ainakin yksi punainen, mutta mahdollisesti heitä oli jopa 10. Menetettyään Oulun punaiset vetäytyivät myös Iissä hallussaan pitämältä Kuivaniemen rautatieasemalta, jonka jälkeen Pohjois-Pohjanmaan sotatoimet olivat ohitse. Valkoiset jatkoivat vielä Kemin kautta Tornioon, joka vallattiin 6. helmikuuta. Luettelo Keski-Maan aseista
Anglachel on toinen kahdesta miekasta, jotka Eöl Pimentohaltia takoi raudasta, joka oli pudonnut "palavana tähtenä" maahan. Hän antoi sen Thingolille maksuna luvastaan saada asua Nan Elmothissa. Beleg otti miekan mukaansa lähtiessään etsimään ystäväänsä Túrinia. Mutta houraileva Túrin luuli Belegiä örkiksi ja tappoi hänet Anglachelilla. Miekka oli kuitenkin tylsistynyt Belegin kuoleman seurauksena ja se taottiin Nargothrondissa uudeksi. Túrin antoi sille uuden nimen Gurthang eli "Kalmanrauta". Miekka oli tasateräinen ja tylsynyt sen jälkeen kun Túrin surmasi itsensä sillä; haltiat hautasivat miekan hänen viereensä. Mahtisormus
Sauron antoi kääpiökuninkaille seitsemän Sormusta. Kääpiöt väittävät että haltiat antoivat yhden Durin III:lle ja yhdeksän Sormusta kuolevaisille ihmisille. Kääpiöt käyttivät Sormuksia luodessaan kaupunkeja, mutta Sauron ei saanut määräysvaltaa heihin. Ne saattoivat lisätä heidän ahneuttaan. Sauron
Isildur kuitenkin uskoi Sauronin lopullisesti kuolleen ja kieltäytyi tuhoamasta Sormusta. Isildur oli ahne ja säästi sormuksen perintökalleudeksi. Kolmannen Ajan vuonna 2 örkit tappoivat Isildurin Kurjenmiekkakentällä ja Valtasormus upposi Anduin-jokeen. Se makasi siellä noin 2 500 vuotta. Luettelo Keski-Maan esineistä
Useiden vaiheiden jälkeen se joutui Númenorin Uskollisten ja lopulta itse Isildurin haltuun. Mutta jalokivi katosi Valtasormuksen mukana, kun Isildur surmattiin. Kiven katsottiin kuuluneen Elendilin suvulle, joten haltiat takoivat uuden, joka oli entistä paljon heikompi. Se annettiin Galadrielille, jonka tulisi aikanaan antaa se ihmiselle, jolla olisi sama nimi. Taru sormusten herrasta
Elrondin johdolla pidetään neuvonpito, jossa päätetään, että Sormus yritetään tuhota. Se onnistuu vain Tuomiovuoressa, joka on Mordorissa sijaitseva tulivuori, jossa Sauron aikoinaan takoi sormuksen. Frodo lupaa tuhota Sormuksen ja saa matkalle saattueen, johon Elrond nimeää kaikkien kansojen jäseniä. Gondorin käskynhaltijan poika Boromir ja Aragorn ovat ihmisten edustajia, Legolas haltioiden ja Gimli kääpiöiden edustaja. Muut ovat velho Gandalf ja hobitit Merri, Pippin ja Sam. Keskiaika
Vuonna 1437 Habsburgit saivat haltuunsa Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan kruunun heikolta Luxemburg-suvulta. Keisarikunta oli sydänkeskiajan kuluessa heikentynyt merkittävästi. Itämeren piirissä vaikuttivat Hansaliitto ja voimakkaat kauppiassuvut. Pohjolassa muodostettiin 1397 Kalmarin unioni, joka yhdisti Ruotsin, Norjan ja Tanskan yhteiseen liittoon. Tanska oli liiton hallitseva osapuoli ja tilanteeseen tyytymätön Ruotsi irtautuikin siitä 1523. Norjan ja Tanskan liitto jatkui pitkälle uudelle ajalle. Keskisormi (käsimerkki)
Keskisormen näyttäminen on laajalti tunnettu käsimerkki, joka varsinkin länsimaisissa kulttuureissa merkitsee jonkin solvaamista. Luettelo Keski-Maan ihmisten hallitsijoista
Käskynhaltija vartioi kruunua, kunnes se voitaisiin antaa Gondorin oikealle kuninkaalle, Elendilin perilliselle. Kun Boromir kysyi isältään kuinka kauan kestäisi, että käskynhaltijasta tulisi kuningas, hänen isänsä vastasi: "Muutama vuosi muualla, mutta Gondorissa kymmenenkään tuhatta vuotta ei riittäisi." (Faramirin kertoman mukaan Kahdessa Tornissa.) Suomen sisällissodan naiskaartit
Teloitettujen naiskaartilaisten määrästä ei ole tarkkaa tietoa, vaan luvut vaihtelevat eri lähteissä. Yleisesti teloitettuja naisia arvellaan olevan ainakin 420–460, jotka ammuttiin joko heti taistelujen jälkeen tai myöhemmin vankileireillä ennen sodan päättymistä toukokuun puolivälissä. Teloituksia suoritettiin yleisesti Tamperetta lukuun ottamatta kaikilla muilla paikkakunnilla, missä naiskaartilaisia jäi vangeiksi. Tampereella tiedetään ammutun ainoastaan kolme naista välittömästi taistelun jälkeen, mutta myöhempiä teloituksia ei kaupungissa päällystön kiellosta johtuen tehty. Ylivoimaisesti eniten naisia teloitettiin Lahdessa ja Hollolassa, joissa parin viikon aikana ammuttiin ainakin parisataa naiskaartilaista. Tunnettu joukkoteloitus tapahtui myös 1. toukokuuta Hauholla, jossa ammuttiin ainakin 20 pari päivää aikaisemmin vangittua Valkeakosken naiskaartin jäsentä. Joidenkin tietojen mukaan naiset raiskattiin teloitusta edeltäneenä yönä. Lisäksi laajoja massateloituksia oli ainakin Viipurissa. Kurjenmiekkakasvit
28 sukua ja 1005 lajia enimmäkseen Afrikan eteläosissa, myös Euroopassa, Madagaskarissa ja Keski-Aasiassa. Kasvit pystyjuurakkoisia, lehtitupet umpinaisia. Kukinto on tähkämäinen, kukat eri tavoin vastakohtaisia, harvoin säteittäisiä. Kukassa tav. mesiäisiä. Kromosomiluku n = 9–17. Runsaslajisimmat suvut: miekkaliljat ("Gladiolus", 260 lajia), valesahramit ("Romulea", 90 lajia), "Geissorhiza" (85 lajia), sahramit eli krookukset ("Crocus", 90 lajia), kafferinmiekat ("Hesperantha", 80 lajia), babianat ("Babiana", 55 lajia), sapelit ("Watsonia", 50 lajia) ja iksiat ("Ixia", 50 lajia). Sahti
Vanhat elävän perinteen sahtiseudut rajautuvat nykyisin kuuden maakunnan alueelle. Kanta-Häme, Päijät-Häme ja Pohjois-Satakunta kuuluvat kokonaisuudessaan sahtialueeseen. Keski-Suomen pitäjistä aktiivisia sahtipitäjiä ovat Korpilahti, Luhanka ja Leivonmäki. Myös noin puolessa Pirkanmaan kunnista sahtia pannaan yhä perinteisellä tavalla. Etelä-Pohjanmaalla sahtiperinne on säilynyt lähinnä Isojoella. Sahtiperinnettä on elvytetty lisäksi esimerkiksi pääkaupunkiseudulla, länsirannikolla ja Jyvässeudulla. Valtasormus
Sormus turmeli hiljaa kantajansa, ja jopa Gandalfin ja Galadrielin kaltaiset henkilöt eivät uskaltaneet käyttää Sormusta. Se olisi tehnyt heistä Sauronin kaltaisia ja kaikki Sormuksen avulla tehty olisi muuttunut lopulta turmeltuneeksi. Puutarhurina Sam oivalsi, ettei hän tarvitse koko maailman kokoista puutarhaa. Soturina Boromir näki Sormuksen aseena Sauronia vastaan. Frodon viattomuus antoi hänelle voiman kestää Sormusta, vaikka se hallitsi häntä yhä enemmän taivuttaen häntä pois tavallisesta maailmasta. Mordor
Vuonna 1200 Sauron hylkäsi Mordorin ja lähti Eregioniin. Siellä hän opetti haltiaseppiä takomaan mahtisormuksia, mutta hän palasi Mordoriin vuonna 1600 ja takoi Tuomiovuoren uumenissa Valtasormuksen. Haltiat ymmärsivät Sauronin petoksen ja joutuivat sotaan. Sauronin örkit tuhosivat Eregionin, mutta númenorilaiset tuhosivat Mordorin armeijat. Keskiajan shakki
Kummallakin pelaajalla oli kuningas, visiiri (nykyisen kuningattaren paikalla), kaksi norsua (nykyisten lähettien paikalla), kaksi ratsua, kaksi tornia ja kahdeksan sotilasta. Kuningas, ratsu ja torni liikkuivat jo keskiajalla samoin kuin nykyään. Torni oli selvästi vahvin nappula. Myös ratsu oli suhteessa vahvempi kuin nykyään, toiseksi vahvin nappula. Taru sormusten herrasta
Romaanin nimi viittaa tarinan päävastustajaan Sauroniin, joka oli vuosikausia aikaisemmin luonut Valtasormuksen hallitsemaan muita Mahtisormuksia ja äärimmäiseksi aseekseen sotaretkelleen Keski-Maan valloittamiseksi. Tarina alkaa pienestä hobittien asuttamasta maasta Konnusta ja kulkee läpi luoteisen Keski-Maan seuraten Sormuksen sotaa sen hahmojen kautta, joita ovat hobitit Frodo Reppuli, Samvais ”Sam” Gamgi, Meriadoc ”Merri” Rankkibuk, Peregrin ”Pippin” Tuk sekä heidän tärkeimmät liittolaisensa ja matkaseuralaisensa: ihmiset Aragorn, pohjoisen samooja, ja Boromir, Gondorin kapteeni; kääpiösoturi Gimli Glóinin poika; haltiaprinssi Legolas; ja velho Gandalf. Salmen venehaudat
Suurin osa miekoista oli kuumentamisen jälkeen taivutettu mutkille tai hakattu palasiksi. Tämän kohtalon kokivat kaikki kaksiteräset miekat, joten niiden tarkkaa lukumäärää ei tiedetä. Veneestä löytyi kuitenkin 4 miekankahvan pronssikoristeltua pontta ja yksi väistin. Yksiteräisistä miekoista 10 olivat ehjiä ja kuusi niistä voitiin liittää vainajapinon jollekin ylimmälle luurangolle. Miekka oli aseteltu vainajan oikealle puolelle tai rinnan päälle kärki pään suuntaan. Kaikki ehjät yksiteräiset miekat tunnistettiin vendelkautisiksi (V-tyyli) ja ajoitettiin 730−760 jaa.. Rukousnauha
Rukousnauhassa on solmuja ja se on useimmiten tehty villasta. Historiallisesti rukousnauhassa on 100 solmua, mutta nykyään käytetään myös 50 ja 33 solmun nauhoja. Rukousnauhan päässä on yleensä punottu risti ja tietyin välein toistuu helmiä solmujen välillä. Tavallinen satasolmuinen rukousnauha jaetaan yleensä 25 solmun eriin, jotka erotellaan suuremmilla solmuilla. Sormi
Sormet (lat. "digitus manus", mon. "digiti manus") ovat kädellisillä käden päässä olevia ulokkeita, joita käytetään tarttumiseen. Ihmisellä on varsin kehittynyt käsi, ja sitä voidaan käyttää tarttumisen lisäksi moniin muihinkin toimintoihin. Ihmisellä on syntyessään yleensä kymmenen sormea. Kolme Sormusta
Kolme sormusta takoi Celebrimbor, joka oli oppinut taidon Annatarilta, joka paljastuikin myöhemmin Sauroniksi. Näihin mahtisormuksiin Sauron ei ollut koskaan koskenut, mutta koska hän oli opettanut niiden takomisen Celebrimborille, ne olivat yhteydessä Valtasormukseen. Haltiat kuitenkin huomasivat asian eivätkä käyttäneet sormuksia ennen Kolmannen Ajan alkua. Sormus
Bysantin ajalta ja pimeältä keskiajalta koristesormuksia on tunnetaan vain vähän. Myöhemmällä keskiajalla 1100-luvulta alkaen jalokivellä koristeltujen koristesormusten käyttö yleistyi Euroopassa. Kiviä käytettiin usein leikkaamattomina luonnollisessa kupumaisessa muodossaan. Helmet olivat erityisen suosittuja. Rengas muotoiltiin yleensä yksinkertaisesti, ja kivi oli kiinnitetty ulkonevaan jalustaan. Luettelo Keski-Maan sivuhahmoista
Esiintyi vain pelissä "". johti hiisiarmeijaansa Angmarista, Angmarin Noitakuninkaan entisestä Jättijängän linnoituksesta. Hän käytti aseenaan sapelia sekä pieniä taianomaisia toteemeja, jotka maahan lyötynä paljastivat kätketyt viholliset. Hän ratsasti suunnattomalla skorpionilla. Pelattaessa pahan tarinapelillä hän valtaa muun muassa Konnun, Harmaat Satamat ja on osallisena viimeisessä hyökkäyksessä Rivendelliin, ja Sauronin vallattua koko Keski-Maan, jää elämään luultavasti arvonsa mukaan yltäkylläisesti. Hyvän tarinapelissä hänet surmataan linnakkeensa porteille Glóinin ja Glorfindelin johdolla. Yksisarvinen
Yksisarvisen sarvena pidettyjen tavaroiden kysyntä nousi huippuunsa 1500-luvulla, ja melkein jokainen eurooppalainen ylimys omisti palan sarvea. Jauhettua sarvea myytiin jopa kymmenen kertaa kalliimmalla kuin kultaa. Kokonaiset sarvet olivat kuitenkin harvinaisia ja siksi hyvin arvokkaita, jopa kokonaisten kaupunkien hintaisia. Paavi Klemens VII maksoi kokonaisesta sarvesta 17 000 dukaattia ja lahjoitti sen Ranskan kuninkaan pojalle vuonna 1533. Venäjän tsaari kantoi kruunajaisissaan vuonna 1584 valtikkaa, jossa oli metrin mittainen yksisarvisen sarvi, joka oli ostettu 7 000 hopeamarkalla Augsburgista. Englannin kuningatar Elisabet I omisti 10 000 punnan (nykyrahassa 10 miljoonaa) arvoisen sarven. Hänen seuraajansa Jaakko I osti itselleen myös sarven, mutta se osoittautui testissä väärennökseksi. Aikanaan epäaidoksikin todetut sarvet ovat nykyisin arvokkaita: esimerkiksi Christie’sin huutokaupassa myytiin vuonna 1994 epäaito sarvi lähes puolella miljoonalla Englannin punnalla. Sormus
Sormuksia on käytetty hurskauden merkkinä, pahan karkottajana ja kirkollisissa yhteyksissä. Muinaisessa Egyptissä sormuksissa kuvattiin usein jumalia tai niiden edustajia kuten pillerinpyörittäjää. Roomalaisissa sormuksissa oli usein jumalankuva onnea tuomassa. Pahaa karkotettiin esimerkiksi falloksen, sammakon tai merimiessolmun kuvilla. Isaacus Rothovius
Raamattua painettiin 1200 kappaletta, joista 750 tuli Suomeen. Kun komea-asuinen kirja oli valmis, tajuttiin Suomessa tapahtuman merkitys jatämän johdosta 31.7.1642 jokaisessa kirkossa pidettiin kiitosjumalanpalvelus. Piispa Rothovius velvoitti papistoa hankkimaan raamatun jokaiselle suomenkieliselle seurakunnalle kymmenen riikintaalerin sakon uhalla. Miekkailu
Vaikka varsinaiset juridiset kaksintaistelut hävisivätkin, kunnian puolesta käydyillä kamppailuilla oli edelleen vahva merkitys miekkailukulttuurissa. Kaksintaistelut erilaisista kunniakysymyksistä oli kuitenkin varsin verinen harrastus: muun muassa 1500-luvun lopulla kahden vuosikymmenen aikana yli 10 000 aatelismiestä sai Ranskassa niissä surmansa. Niinpä otteluita pyrittiin estämään ja niistä annettiin rangaistuksia – tuttua vaikkapa Dumas'n Kolmesta muskettisoturista. Celebrimbor
Celebrimbor on kuvitteellinen hahmo J. R. R. Tolkienin Taru sormusten herrasta -teoksen maailmassa. 
Toisella Ajalla Celebrimbor oli Eregionin sepistä taitavin ja takoi haltioille kolme mahtisormusta, jotka antoivat kantajilleen eri voimia tai ominaisuuksia. Sormus
Kristityt ottivat kristillisin symbolein koristellut sormukset uskonnolliseen käyttöön jo varhain. Sormukseen kaiverrettujen Kristuksen nimen tai nimikirjainten uskottiin keskiajalla suojaavaan kantajaansa. Sormuksia käytettiin myös esimerkiksi hurskauden osoituksena, "memento morina" ja muistona pyhiinvaellusmatkalta.
Roomalaiskatolisen kirkon paavi ja piispat käyttävät monenlaisia kallisarvoisia virallisia sormuksia. Episkopaalisten sormusten käyttö on vähentynyt 1960-luvulta alkaen, mutta maallikoilla on yhä tapana suudella kirkollisten arvohenkilöiden sormuksia samalla polvistuen heidän eteensä. Kousa
Länsi-Suomessa kousat ovat olleet puun tyviosasta veistettyjä, juhlatilaisuuksissa käytettyjä juomahaarikoita, joissa on kaksi tarttumakahvaa. Tällaisia kousia on käytetty Suomessa keskiajalta lähtien, ja niiden esikuvana pidetään hedelmällisyysjuhlissa pakanallisella ajalla käytettyjä oksin koristeltuja juoma-astioita. Nykypäiviin saakka säilyneitä vanhoja juhlakousia tunnetaan Pohjoismaissa yhteensä 24 kappaletta, ja niistä suuri osa kytkeytyy Nousiaisilla vaikuttaneeseen Bielke-sukuun. Nimeltä tunnettu kousantekijä oli Nousiaisten lähellä Vehmaalla 1500-luvun alussa asunut "Per Kousomakare", jonka nimikin viittaa suoraan kousien valmistukseen. Myös Kalannin alueella valmistettiin paljon kousia. Vakka-Suomi olikin keskiajalta lähtien aina 1800-luvun loppupuolelle Suomen puuastiateollisuuden keskus. Noitavainot Ruotsin valtakunnassa
Eniten oikeudenkäyntejä oli Varsinais-Suomessa, Ala-Satakunnassa ja Pohjanmaalla. Näillä alueilla lienee ollut 2/3 yli 1 500 suomalaisesta noituus- ja taikuusoikeudenkäynnistä. Hämeen ja Ylä-Satakunnan alueilla noituus oli hyvin harvinainen rikos. Alueelta tiedetään 1500–1600-luvulla yhteensä 63 oikeustapausta, joissa syytettyinä oli yhteensä 79 henkilöä. Todellisia tapauksia on ollut enemmän, koska kaikista ei ole säilynyt asiakirjoja. Vuosien 1526 ja 1689 välisenä aikana löytyneiden asiakirjojen perusteella Suomen alueella tuomittiin 103 ihmistä kuolemaan noituudesta syytettynä. Suurinta osaa kuolemaantuomituista ei kuitenkaan mestattu, vaan hovioikeus muutti tuomiot lievemmiksi. Rautasormus
Vuonna 1939 juuri talvisodan kynnyksellä, 20. lokakuuta, julkaistiin Helsingin Sanomissa ja Uudessa Suomessa kirjoitus, jossa ehdotettiin että suomalaiset kävisivät vaihtamassa kultaiset sormuksensa rautasormuksiin jotta Suomi saisi hankittua sotavarusteita. Sauron
1600 Sauron vetäytyi takaisin Mordoriin ja takoi Tuomiovuoren uumenissa, Sammath Naurin äärimmäisessä kuumuudessa Valtasormuksen, joka hallitsisi muita mahtisormuksia ja niiden omistajia. Sauron vuodatti Sormukseen vallanhimonsa, julmuutensa ja pahansuopuutensa. Hän myös vuodatti Sormukseen suurimman osan elinvoimastaan ja mahdistaan. Sormuksen voimalla Sauron sai Barad-dûrin valmiiksi. Kihlasormus
Kihlasormus on kihlauksen merkkinä käytettävä sormus Kihla- tai vihkisormusta pidetään yleensä vasemman käden nimettömässä. Ortodoksisessa kristillisessä liitossa kihla- ja vihkisormus pidetään oikeassa nimettömässä. Useimmat kihlasormukset ovat varsin yksinkertaisia, mutta kalleimmat sormukset voivat sisältää myös jalokiviä kuten timantteja. Sauron
Númenorilaisruhtinas Elendil ja hänen poikansa Isildur ja Anárion perustivat Arnorin ja Gondorin valtakunnat Keski-Maahan vuonna 3320. Sauron raivostui ja hyökkäsi Gondorin kimppuun. Minas Ithil valloitettiin, mutta hyökkäys pysäytettiin Osgiliathissa. Ihmiset ja haltiat yhdistivät armeijansa ja hyökkäsivät Mordorin kimppuun. 3434 Sauronin armeija lyötiin Dagorladin taistelussa ja Musta Portti tuhottiin. Haltiain ja Ihmisten Viimeinen Liitto marssi Gorgorothin tasangon yli ja aloitti Barad-dûrin piirityksen. Paljon númenorilaisia ja haltioita kuoli piirityksessä, mukaan lukien Anárion. Vuonna 3441 Sauronin oli kuitenkin pakko tulla ulos tornistaan. Hän taisteli Gil-galadia ja Elendiliä vastaan ja tappoi heidät. Kuollessaan Elendil mursi miekkansa Narsilin. Isildur otti Narsilin ja katkaisi Sauronin sormen, jossa Sauron piti Valtasormusta. Sauron ja nazgûlit katosivat varjoihin ja Barad-dûr kaadettiin. Luettelo Keski-Maan käsitteistä
Angerthasin riimut koostuvat 60 eri merkistä: Mahtisormus
Ne, joille Mahtisormukset annettiin, näkyy selvästi seuraavassa runossa, jonka Sauron lausui asettaessaan valtasormuksen sormeensa: Pentagrammi
Pentagrammi oli monissa yhteyksissä käytetty symboli antiikin Kreikassa ja Babyloniassa. Usein se on käsitetty taikamerkiksi, ja sen vuoksi se on nykyäänkin muun muassa wiccalaisten, eräiden uuspakanallisten lahkojen sekä myös vapaamuurarien paljon käyttämä symboli. Kristinuskossa se taas on vanhastaan symboloinut Kristuksen viittä haavaa. Taru sormusten herrasta: Sormuksen ritarit (elokuva)
Kun he astuvat Parth Galenissa rantaan, Boromir yrittää viedä Sormuksen Frodolta, sillä hän uskoo sen olevan ainut keino pelastaa oma valtakuntansa. Frodo onnistuu pakenemaan pistämällä Sormuksen sormeensa ja katoamalla. Aragorn kohtaa Frodon, mutta toisin kuin Boromir, hän päättää jättää Sormuksen Frodon haltuun. Frodo, joka tietää Sormuksen houkutuksen olevan muille liian suuri, päättää jättää saattueen ja lähteä Mordoriin yksin. Sillä välin Sarumanin lähettämät uruk-hait hyökkäävät muiden saattuelaisten kimppuun saadakseen Sormuksen. Kun Merri ja Pippin tajuavat Frodon tekevän lähtöä, he harhauttavat örkkejä päästäen Frodon pakoon. Boromir ryntää hobittien avuksi, mutta haavoittuu kuolettavasti örkkikomentaja Lurtzin (Lawrence Makoare) nuolista. Ennen kuin Lurtz ehtii teloittaa Boromirin, Aragorn saapuu paikalle ja lyö otuksen pään irti. Ennen kuolemaansa Boromir katuu sitä, että yritti viedä Sormuksen Frodolta, mutta Aragorn antaa hänelle anteeksi. Merri ja Pippin siepataan, ja Aragorn, Gimli ja Legolas lähtevät örkkien perään pelastaakseen hobitit. Frodo jää oman onnensa nojaan. Hän palaa rannalle ja ryhtyy ylittämään jokea, kun Sam ilmestyy rannalle ja ui Frodon perään vaatien saada pitää Gandalfille antaman lupauksen pitää Frodosta huolta. Frodo hyväksyy Samin seuralaisekseen, ja he jatkavat yhdessä matkaansa Emyn Muilin kukkuloiden yli.
Elokuvan lopun tekijäluettelossa mainitaan kaiken kaikkiaan 1 780 nimeä. Tuomiovuori
Tuomiovuori () on kuvitteellinen tulivuori J. R. R. Tolkienin luomassa Keski-Maan fantasiamaailmassa, keskellä mustan ruhtinaan Sauronin hallitsemaa Mordorin maata. "Tarun sormusten herrasta" juonen keskiössä on hobitti Frodo Reppulin tehtävä viedä Sauronin havittelema Valtasormus Tuomiovuorelle, jonka uumenissa se ammoin taottiin ja missä se – ainoana paikkana maailmassa – voidaan tuhota. KV62
Hautakammiossa oli faaraon muumio kolmen sisäkkäisen ruumisarkun sisällä. Sisin arkku on valmistettu kullasta ja painaa 110,4 kilogrammaa. Toiseksi uloin ja uloin arkku ovat kullalla päällystettyä puuta. Ihmisenmuotoiset arkut kuvaavat faaraota ristissä olevat kädet rinnallaan pitelemässä kuninkaan tunnusmerkkejä. Ruumisarkut olivat suuren kvartsiitista tehdyn sarkofagin sisällä. Sitä ympäröi neljä sisäkkäistä puusta tehtyä kullattua kaappia, joista uloin täytti hautakammion lähes kokonaan. Kolmas eli sisin, kultainen arkku oli löydettäessä miltei kokonaan pikimäisen kerroksen peitossa. Kerros poistettiin liuottimilla ja skalpellilla. Mesopotamian taide
Nebukadressar II:n aikana Babylonin kaupunki rakennettiin takaisin entiseen loistoonsa. Tänä valtakunnan viimeisenä kukoistuskautena Babyloniassa oli 53 temppeliä, joista komein oli ylijumala Mardukin pyhäkkö Esangila. Yksi muurin porteista on myöhemmin 1900-luvulla rekonstruoitu, nimittäin Ishtarin portti, jonka tiiliseiniä koristivat friisit. Portti oli tehty poltetuista ja kiiltävistä tiilistä, joissa oli käytetty sinistä lapis lazuli -jauhetta. Koristeena oli eläimiä ja kukkafriisejä. Eläimet olivat alun perin punaisia, mutta hapettuminen muutti niiden värin. Portissa oli kaksi tornia, joiden huippu oli hammaslaitainen, kuten kaupungin muuritkin. Keskiajan musiikki
Trubaduurit ja truveerit olivat säveltäjä-runoilijoita, joiden teoksia koottiin "chansonniersiksi", laulukirjoiksi, kutsuttuihin käsikirjoituksiin. Nykyaikaan saakka on säilynyt noin 2600 trubaduurirunoa, joista noin joka kymmenennen melodia tunnetaan, ja 2100 truveerirunoa, joista tunnetaan melodia noin kahdessa tapauksessa kolmesta. Trubaduuri- ja truveerirunous sai paljon vaikutteita arabialaisesta runoudesta, joka kulkeutui Etelä-Ranskaan maurien valloittaman Espanjan kautta. On jopa esitetty, että sanan "trubaduuri" juuret olisivat arabian kielen sanassa "tarab", joka tarkoittaa ilon siirtämistä. Keski-Suomen maakunta
Vuonna 2017 Keski-Suomessa sijaitsi 46 taajamaa. Seuraavassa on lueteltu maakunnan 10 suurinta taajamaa.
Maakuntakeskusta vastaava keskustaajama on lihavoitu. Luettelo Keski-Maan eläimistä
Siivekkäät pedot ovat suuria siivekkäitä lohikäärmettä tai traakkia muistuttavia petoja, jotka ovat Keski-Maassakin muinaisia, aikansa yli elänyt jäänne maailman varhaisimmilta ajoilta. Sauronin tärkeimmät palvelijat, sormusaaveet, käyttävät siivekkäitä petoja ratsuinaan Sormuksen sodassa. Vaikka ne ovat mustia ja pahoja, ne eivät ole epäkuolleita haamuja kuten isäntänsä, vaan eläviä olentoja. Luettelo Keski-Maan esineistä
Girionin smaragdit ovat viisisataa ruohonvihreää hopeisiin kaulakäätyihin kiinnitettyä jalokiveä, jotka kuuluivat Smaugin tuhoaman Laakson kaupungin viimeisen kuninkaalle, Girionille. Kuolemanrangaistus Suomessa
Tiettävästi viimeinen rauhan aikana teloitettu henkilö oli Tahvo Putkonen, jonka tuomio pantiin täytäntöön 8. heinäkuuta 1825. Pieksämäkeläinen renki Tahvo Putkonen tuomittiin miestaposta. Tuomioksi tuli kuolemantuomio kaula katkaisemalla ja hautaaminen kirkkomaan ulkopuolelle sekä 24 hopeatalarin sakot oikeuden halventamisesta, juopottelusta ja pyhärauhan rikkomisesta. Tämän jälkeen langetetut kuolemanrangaistukset muunnettiin karkotukseksi Siperiaan. Keski-Suomen maakunta
Kuten muuallakin Suomessa, myös Keski-Suomessa esivalta vaihtui vuonna 1809 Suomen sodan jälkeen Ruotsin kuninkaasta Venäjän keisariksi. Tällä ei ollut suurta vaikutusta alueen noin 50 000 asukkaaseen. Nykyinen Keski-Suomi kuului tuolloin vielä Vaasan, Hämeen, Kuopion ja Kymenkartanon lääneihin ja oli melko harvaan asuttua. Tiestö oli alueella vähäistä, ja merkittävimpiin risteyspaikkoihin kuului Laukaan Koivistossa sijainnut valtateiden risteys, jossa sijaitsi muun muassa postikonttori. Heikki Fabian Helminen
Helminen perusti Keski-Suomi-sanomalehden vuonna 1871, jolloin Suomessa ilmestyi muuta 19 sanomalehteä. Hän osti yhdessä lehtorien K. G. Göösin ja Johan Ferdinand Canthin kanssa piirilääkäri W. S. Schildtiltä Jyväskylän kirjapainon, jossa sanomalehteä aloitettiin painamaan. Kirjapaino myytiin samana vuonna Göösin ja Alexander Georg Weilinin (myös jyväskyläläinen opettaja) perustamalle Weilin+Göös-yhtiölle. Keski-Suomen ensimmäinen numero ilmestyi 7. tammikuuta 1871. Stockhultin kätkö
Kätköstä löytyi fragmentteja viidestä spiraalisormuksesta, jotka oli valmistettu kietomalla litteää pronssilankaa sormen ympärille. Yksi sormus oli hajonnut kolmeen ja toinen kuuteen osaan. Spiraalien halkaisijat vaihtelevat välillä 19–22 millimetriä. Sormuksen ulkosivulla kiertää pieni kohoharjanne. Kaikkia fragmentteja ei ole saatu talteen, mutta toisaalta kaikkia löydettyjä osasia ei ole pystytty yhdistämään muihin. Maininta katkelmista koskee myös löydettyjä spiraalisia käsirenkaita. Niiden fragmentteja säilytetään laatikossa sekaisin. Vognserup Engen suolöytö
Spiraalisormuksia löytyi neljä ja ne olivat hyvin samanlaisia. Ne oli valmistettu pronssilangasta, jonka poikkileikkauskuvio oli kolmio, kietomalla ne ”sormen ympärille” 13–14 kierrosta. Niiden painot vaihtelivat 12–17 grammaa ja sisähalkaisijat 1,8–1,9 senttimetriä. Sauron
Sauron ei uskaltanut hyökätä númenorilaisten kimppuun, mutta hän halusi tuhota Keski-Maahan jääneet haltiat. Vuonna 1200 Hän otti kauniin ulkomuodon ja meni Annatar-nimisenä Lindoniin. Haltiakuningas Gil-galad ei tunnistanut häntä, mutta ei luottanut Annatariin ja kielsi häntä pääsemästä Lindoniin. Sauron meni seuraavaksi Eregioniin, haltiaseppien maahan. Haltiat toivottivat hänet tervetulleeksi, sillä ”Annatar” halusi opettaa haltioille takomista. Hän opetti haltioille kuinka taotaan mahtisormuksia. Sormus
1800-luvun alussa alettiin käyttää vihkisormuksia, jonka kivien nimien alkukirjaimista muodostui nimi tai jokin lemmensana. Tyylistä riippumatta vihkisormukseen kaiverrettiin aina vihkipäivämäärä ja vihkiparin nimikirjaimet, ja vaimon lisäksi myös aviomies piti sitä aina sormessaan.
1900-luvulla pelkistetyt ja kapeat platinaiset vihkisormukset yleistyivät. Kihlasormukset säilyivät kuitenkin arvokkaina ja koristeellisina. Luettelo Keski-Maan aseista
Trilogian toisessa osassa, "Smaugin autioittama maa", kerrottiin että Laakson kaupungin kuningas Girion oli yrittänyt käyttää yhteen kaupungin torniin kiinnitettyä jousta ampuakseen lohikäärme Smaugia useilla Mustilla nuolilla. Hänen onnistui kuitenkin vain irrottaa yksi lohikäärmeen suomuista. Viimeinen Musta nuoli on nykyään hänen jälkeläisensä, Bardin, hallussa. Kun Smaug heräsi, Bard yritti valmistautua tämän tuloon viemällä nuolen Esgarothin torniin pystytettyyn jouseen. Kaupungin Isäntä, joka piti Bardia uhkana vallalleen, määräsi hänet pidätettäväksi. Mutta Bard ehti antaa nuolen pojalleen Bainille. Rautasormus
Sormuksia saatiin kerätyksi noin 315 000 kappaletta ja sen lisäksi 19 100 muuta kultaesinettä. Puolustusministeriö saikin kerättyä yhteensä yli 1 750 kiloa kultaa. Sillä kultamäärällä olisi saanut hankituksi jopa 30 hävittäjäkonetta. Luettelo Keski-Maan esineistä
Kun Sormuksen Saattue kulki Lothlórienin läpi, Galadriel antoi sen Aragornille, Arathronin pojalle ja Isildurin perilliselle, joka sekä Gondorin ja Arnorin kuninkaaksi tultuaan otti Elessarin hallitsijanimekseen. Mithril
Tolkienin mukaan mithril muistuttaa hopeaa, mutta on paljon kevyempää, yhtä helposti muokattavaa kuin kupari ja silti terästä kovempaa. "Tarun sormusten herrasta" mukaan mithril on äärimmäisen kallisarvoista, sillä sitä löytyy koko Keski-Maasta ainoastaan kääpiöiden kaivoksista Moriassa – joskin eräissä "Keskeneräisten tarujen kirjan" sisältämissä teksteissä viitataan metallia löytyneen aikanaan myös Númenorin saarivaltakunnasta. Morian kääpiöiden rikkaus oli perustunut nimenomaan mithriliin, jota kauppaamalla he olivat saaneet kaiken muun tarvitsemansa. Sen arvo oli tuolloinkin ollut kultaan verrattuna kymmenkertainen. Kun Morian valtakunta sitten tuhoutui, kävi mithril mittaamattoman arvokkaaksi, sillä sitä oli saatavissa vain hyvin vähän. Mithrilistä voitiin takoa kaikenlaista, ja haltiat valmistivat siitä ainoastaan kuun ja tähtien valoa heijastavaa ithildiniä, jota käytettiin muun muassa Morian länsiportin koristeluun. Sormuksen sota
Kun Saruman oli varma voitostaan, hän lähetti koko armeijansa Ämyrilinnaan jonne oli paennut koko Rohanin kansa. Saruman oli jo lähettänyt edeltä hukanratsastajia piileskelemään laaksoon, jossa sijaitsi Ämyrilinna. Armeijaan kuului noin kymmenentuhatta uruk-haita, 10 000 örkkiä ja 5 000 mustainmaalaista. Saruman loihti rankkasateen Ämyrilinnan ylle. Taistelussa Sarumanin armeija oli saanut räjäytettyä varsinaista linnaketta suojaavaan syvänteenmuuriin reiän Orthancin tulella, ja tuhonnut Ämyrilinnan portit muurinmurtajalla. Taistelussa oli saanut surmansa hirvittävästi ihmisiä mukaan lukien Théodenin uskollinen ritari Hama. Taistelu oli jatkunut noin yhdeksän tuntia kunnes laaksoon johtavalle toiselle tielle saapui Gandalf ja Eomer sekä tuhat "rohirrim"-ratsastajaa. He syöksyivät Sarumanin armeijan keskelle ja veivät sen sekasortoon. Armeija lähti pakoon, mutta laakson suulla oli valtava huornien metsä josta yksikään paennut uruk-hai, örkki tai villi-ihminen ei selvinnyt. Kiltalaitos
Suomen keskiajalta tunnetaan 17–18 kiltaa. Niistä seitsemän toimi maaseudulla. Keskiajan kiltalaitoksella ei ilmeisesti ollut erityistä suhdetta kaupankäyntiin; sen sijaan killat toimivat ennen kaikkea sosiaalisen elämän keskuksina, käräjien viettopaikkoina ja uskonnollisten juhlien järjestäjinä. Kiltojen keskeinen toimintamuoto olikin suojeluspyhimyksen kunniaksi järjestettyjen pitojen viettäminen. Olaus Magnuksen mukaan ne kestivät kolme päivää. Kiltojen tehtävänä oli myös rauhantilan ylläpitäminen varsinkin maaseudulla. Pohjoismaissa säilyneissä kiltojen säännöissä keskitytäänkin pitkälti hillitsemään oluenjuonnista aiheutuneita ongelmia. Haaremi
Intian keisari Udayamalla oli 400-luvulla eaa. noin 16 000 naisen haaremi, ja Banarasin kuninkaalla Tamballa (500-luku eaa.) oli väitetysti samankokoinen haaremi. Kiinan keisari Yang Ti (569–618) omisti yli 3 000 naisen haaremin hänen seksuaalisia tarpeitaan tyydyttämään. Kublai-kaanilla oli yli 7 000 vaimoa ja jalkavaimoa. Intialaisella shaahilla Firoz Sah Tughlakilla oli 1300-luvulla 3 000 naisen haaremi. Sulttaani Ghiyas-ud-Din Khiljillä oli 1400-luvulla 15 000 naisen haaremi. Siamin kuningas Mongkutin haaremi 1800-luvulla käsitti kokonaisen kaupungin, ja siinä oli naisia 9 000. Valtasormus
"Tarun sormusten herrasta" lopussa Valtasormus tuhoutui Tuomiovuoren liekeissä ja Sauron lyötiin ikiajoiksi. Sauron menetti Sormuksen mukana suurimman osan mahdistaan ja hävisi olemattomiin. Haltia (Arda)
Morgoth oli lyöty, mutta Sauron, hänen suurin palvelijansa oli elossa. Sauron otti valtakunnakseen Mordorin maan ja otti kauniin ulkomuodon. Tässä valeasussa hän saapui Eregioniin nimellä Annatar ja opetti haltiaseppiä takomaan Mahtisormuksia. Haltioiden taottua Seitsemän Kääpiösormusta ja Yhdeksän Ihmisten Sormusta, Sauron lähti, mutta Celebrimbor takoi salaa vielä Kolme Haltiasormusta. Sormuksista Vilya, Ilman Haltiasormus, annettiin Gil-galadille, Nenya, Veden Haltiasormus, annettiin Galadrielille ja Narya, Tulen Haltiasormus, annettiin Círdanille. Sormus
Keskiajalla sinettisormuksia käytettiin muun muassa kirjeiden aitouden todistamiseksi, kauppiaiden tuotteiden merkitsemiseksi ja kantajansa ammatin tai harrastuksen merkiksi. Kaiverrustaito elpyi 1200-luvulta alkaen ja saavutti huippunsa Italian renessanssissa. Sormuksista tuli jälleen koristeellisia, ja kuva-aiheena alettiin käyttää kirjainten ohella myös heraldiikkaa. Maalatun kuvion värit saatiin suojattua kuumalta vahalta 1400-luvulla kehitetyn kristallipinnoituksen avulla.