Milloin radion keksittiin?
Guglielmo Marconi
Markiisi Guglielmo Marconi [] (25. huhtikuuta 1874 – 20. heinäkuuta 1937) oli italialainen fyysikko, keksijä ja liikemies, joka keksi langattoman lennättimen eli radion. Radion kehittämisessä oli mukana useita keksijöitä ympäri maailmaa, mutta Marconin 2. heinäkuuta 1897 hyväksyttyä brittipatenttia ”"Improvements in transmitting electrical impulses and signals and in apparatus there-for"” pidetään ensimmäisenä radiopatenttina, minkä takia Marconia pidetään radion keksijänä. Radiolähetyksiä oli kuitenkin kaikki radion ominaisuudet täyttävillä laitteilla lähetetty ennen Marconin patenttia. Tästä syystä radion keksijän titteli on kiistanalainen (katso lisää: "Radion historia"). Marconi sai yhdessä Karl Ferdinand Braunin kanssa Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1909 ”ansioista langattoman lennättimen kehittämisessä.” Radio
Vuonna 1896 italialainen Guglielmo Marconi sai patentin radiolle Britanniassa (12039, "Improvements in transmitting electrical impulses and signals and in apparatus there-for"). Tätä pidetään usein maailman ensimmäisenä radiopatenttina. Seuraavana vuonna hän perusti maailman ensimmäisen radioaseman Isle of Wightin saarelle Englantiin. Samana vuonna Nikola Tesla patentoi Yhdysvalloissa eräitä radion varhaishistoriaan liittyviä keksintöjään, mutta vuonna 1904 Yhdysvaltain patenttitoimisto peruutti nämä patentit, mikä teki Marconista radion keksijän. Tämä johtui mahdollisesti Marconin amerikkalaisista taloudellisista tukijoista, joihin kuuluivat muun muassa Thomas Edison ja Andrew Carnegie. Jotkut uskovat, että tämä tehtiin, ettei Yhdysvaltain hallituksen tarvitsisi maksaa Teslalle rojalteja hänen patenttiensa käytöstä. Marconi teki suuren työn kaupallistaessaan langattoman lennättimen, minkä vuoksi hän useimmiten saa kunnian radion kehittämisestä.
Vuonna 1909 Marconi sai yhdessä Karl Ferdinand Braunin kanssa Nobelin fysiikanpalkinnon ”ansioista langattoman lennättimen kehittämisessä”. Kuitenkin vuonna 1943 Yhdysvaltojen korkein oikeus hyväksyi Teslan patentin numero 645576 (”System of Transmission of Electrical Energy”) pian tämän kuoleman jälkeen. Päätös perustui Teslan ennen Marconin patentin julkistamista tekemään työhön. Joidenkin mielestä oikeus teki päätöksensä taloudellisista syistä: Yhdysvaltojen hallituksen ei nyt tarvinnut maksaa korvauksia Marconi Companylle Marconin patentin käytöstä ensimmäisen maailmansodan aikana. Langattoman tiedonsiirron historia
Guglielmo Marconi (1874–1937) kiinnostui Maxwellin ja Hertzin tutkimuksista jo nuorena ja ryhtyi tutkimaan radioaaltoja. Vuonna 1895 hän pystyi muodostamaan radioyhteyden muutaman kilometrin päähän ja jo vuonna 1896 hänelle myönnettiin ensimmäinen sähköistä lennätintä koskeva patentti. Ensimmäisen radioaseman hän perusti vuonna 1897 ja vuonna 1899 hän muodosti pysyvän langattoman lennätinyhteyden Englannin ja Ranskan välille. Kaksi vuotta myöhemmin hän yli oli perustanut lennätinyhteyden Atlantin yli. Ensimmäisen radiotehtaan Marconi perusti jo 1898 ja se työllisti 50 ihmistä. Marconia kutsutaankin monesti ”radion isäksi”. Radio
Sähkömagneettisen aaltoliikkeen teorian ja viestinnän mahdollisuuden esitti ensimmäisenä James Clerk Maxwell vuonna 1873. Heinrich Rudolf Hertz edisti vuosien 1886 ja 1888 välisenä aikana kokeellisesti Maxwellin teorian tutkimuksia ja osoitti sen toimivan. Hertz olisi voinut väittää olleensa radion keksijä, mutta hän ei nähnyt keksinnölleen käyttöä. Vuonna 1890 ranskalainen Edouard Branly rakensi ensimmäisen radioaaltoja vastaanottavan laitteen, Lodgen myöhemmin kohereeriksi nimeämän ilmaisimen, joka oli toinen suuri edistysaskel radion kehityksessä.
Radiohattu
Radiohattu () oli hellekypärään integroitu kannettava radio, jonka avulla pystyi kuuntelemaan 32 km:n etäisyydellä olevia radioasemia. Radio tuli markkinoille alkuvuodesta 1949 ja sen hinta oli 7,95 dollaria. Onnistuneen mainoskampanjan ansiosta radio tuli myyntiin Yhdysvalloissa maanlaajuisesti. Radio-ohjattu pienoismalli
Ensimmäisen kerran radio-ohjattavuutta demonstroitiin New Yorkin maailmannäyttelyssä vuonna 1898, kun Nikola Tesla etäohjasi pienoisvenettä. Radio-ohjaus kehittyi huomattavasti pitemmälle Saksassa toisen maailmansodan aikana Luftwaffen käyttöön. Transistoreiden kehittämisen jälkeenkin RC-laitteet olivat suurikokoisia ja kalliita ja siten epäkäytännöllisiä harrastekäyttöön. Vasta mikrosirut mahdollistivat helppokäyttöisten ja edullisten radio-ohjattavien pienoismallien harrastekäytön yleistymisen 1970–1980-luvuilta lähtien myös Suomessa. Armand Lohikoski
Hän ideoi ja käynnisti Yleisradiossa osastopäällikkönä toimiessaan hyvin suosituksi tulleen "Herra X -tietokilpailun", jonka ensimmäinen lähetys lähetettiin 11. joulukuuta vuonna 1941. Suomen ensimmäinenä radiotietokilpailuna "Herra X" käynnisti kokonaan uuden viihteen alan, tietokilpailut, jotka levisivät myöhemmin radiosta myös televisioon. Gramofoni
Gramofoni on äänentallennuksen historian alkuvaiheessa käytetty mekaanisesti ilman sähköistä vahvistusta toimiva levysoitin. Gramofonin patentoi vuonna 1887 Emil Berliner, ja se muistuttaa toimintaperiaatteeltaan Thomas Alva Edisonin 1877 kehittämää fonografia. Laitteiden suurin ero on se, että fonografi käyttää tallennusvälineenä vahasylinteriä, joille saattoi tehdä kotiäänityksiä, ja gramofoni puolestaan valmiita tehdasprässättyjä levykiekkoja eli ns. savikiekkoja. Old-time Radio
Old-time Radio on yhdysvaltalainen käsite, joka viittaa radiotoimintaan yleisradiotoiminnan synnystä 1950-luvulle saakka, jolloin televisio korvasi radion ensisijaisena sähköisen viestinnän välineenä. Radion kuulijakunta oli suuri ja C. E. Hooperin tilastojen mukaan esimerkiksi vuonna 1947 radiota kuunteli 82 % kansalaisista. Radiolähetykset sisälsivät muun muassa musiikkia, kuunnelmia ja uutislähetyksiä. Samaan aikakauteen viittaa myös käsite "Golden Age of Radio". Metsäradio
Metsäradio perustettiin viihdykkeeksi ja myös hyödyksi, kun metsän välittömät työllistämisvaikutukset olivat Suomessa huomattavasti nykyistä suuremmat ja väkeä oli muun muassa tukkikämpillä paljon. Puuta tarvittiin teollisen käytön lisäksi runsaasti muun muassa lämmitykseen ja sotakorvaustoimituksiin, ja myös moottoriajoneuvot kulkivat puupilkkeiden voimalla vielä pitkään sotien päätyttyä. Talven 1945–1946 aikana Suomen metsissä työskenteli lähes neljännesmiljoona miestä. Näissä oloissa kansanhuoltoministeriö patisti Yleisradiota tekemään propagandaa metsätöiden puolesta. 
Aloitteen Metsäradiosta teki Yleisradion pääjohtaja Hella Wuolijoki ja sen taustavoimiin kuului myös silloinen sisäministeri, myöhempi Lapin läänin maaherra Kaarlo Hillilä. Ohjelman ensimmäinen juontaja vuosina 1945-1965 oli Pekka Tiilikainen. Ensimmäinen lähetys tapahtui 14. tammikuuta 1946. Ohjelmaa lähetettiin aluksi kolmesti viikossa, mutta jo kevään 1946 aikana lähetyskerrat harvenivat kahteen lähetykseen viikossa ja vuodesta 1947 Metsäradio kuultiin kerran viikossa. Ohjelman yleisvalvonnasta huolehti Metsäradiokomitea, jossa istuivat niin radion, valtiovallan kuin ammattiliittojenkin edustajat. Metsäradio oli tarkoitettu pohjimmiltaan metsätöiden tehostamiseksi ja niinpä monet metsäyhtiöt kustansivat työmailleen kalliina pidetyt radiovastaanottimet. Suomi 1980-luvulla
Ensimmäinen nimenomaan rockmusiikkiin erikoistunut radio-ohjelma Rockradio aloitti silloisessa Yleisradion rinnakkaisohjelmassa kesäkuun alussa 1980. Hittimittari oli Ylen vuonna 1984 aloittama iskelmä- ja rock-ohjelma, joka paikkasi Suomen television musiikin tarjonnan aukkoja. Ocsid (nimi on sana "disco" takaperin kirjoitettuna) oli disko- ja tanssimusiikkiin keskittynyt radio-ohjelma. Se oli lajissaan ensimmäisiä Suomessa. Rock- ja popmusiikkiin erikoistuneita radiotoimittajia olivat Tero Liete, Juhani Kansi, Tapani Ripatti, Heimo ”Holle” Holopainen ja Outi Popp, monet heistä itsekin muusikoita. Radioamatööritoiminta Suomessa
Suomessa varusmiesten radiotaitojen kehittämiseksi aloitettiin 1950 Suomen puolustusvoimissa sotilasradioharrastus, josta käytettiin lyhennettä SRH. Tuolloin keskeistä opetuksessa oli mm. riittävän sähkötystaidon hankkiminen harjoittelemalla. Radioliikennöintiä ei suoritettu radioamatööritaajuuksilla, vaan niitä lähellä olevilla taajuuksilla puolustusvoimien käytössä olevilla radioilla. Kutsumerkit olivat määritellyt sotatoimiyhtymän mukaan eikä asemapaikkaa, QTH:a, saanut paljastaa. SRH-toiminnan vähennyttyä 1960-luvulla ja 1970-luvulla, 1980-luvulla Keski-Suomen Viestipataljoonassa heräsi ajatus vastaanvanlaisen sotilasradioamatööritoiminnan aloittamisesta. Sotilasradioamatööritoimintaa jatkui virallisissa muodoissa 1990-luvun alkuun, jolloin siitä luovuttiin. Radiotiedustelu
Suomalaisen radiotiedustelun isä eversti Reino Hallamaa (1889–1979) loi perustan suomalaiselle radiotiedustelulle vuonna 1927. Hänellä oli ratkaiseva merkitys Suomen sodanaikaisen tiedustelupalvelun johtajana ja kehittäjänä. Hallamaa perusti Päämajan tiedusteluosastoon ryhmän, joka selvitti muun muassa Saksan ja Neuvostoliiton salakirjoitussanomat. Ryhmä laati myös Suomen armeijalle sellaiset salakirjoitusmenetelmät, joita mikään ulkovalta ei Suomessa tiettävästi pystynyt selvittämään. Radio
Marconi avasi maailman ensimmäisen radiotehtaan (”wireless”) Chelmsfordiin Englantiin vuonna 1898 työllistäen 50 ihmistä. Nikola Tesla aloitti 1900 oman Wardenclyffe Towerinsa suunnittelun ja torni valmistui noin 1903. VRFK
VRFK oli Suomen puolustusvoimien niin kutsunun C-radion tyyppi, mitä käytettiin pataljoonan ja rykmentin radiona. Radiota kutsuttiin suomen puhekielessä myös "Raili":ksi. Kenttäradio koostui koneisto- ja paristolaatikoista. Kouvolan Mijöö- ja Radiomuseon sotilasradio-osasto on laatinut tietokannan Suomessa julkisesti olemassa olevista radioista. Niitä on yksityishenkilöillä ja museoissa. Radioita käytetään nykyään enää perinneradiotapahtumassa 4.6. ja 6.12. vuosittain. Yle Radio Suomi Jyväskylä
Ylen alueellinen toiminta Keski-Suomessa alkoi jo kaksi vuotta ennen kanavan syntyä, radion Yleisohjelman paikallisia ohjelmia varten perustetun Ylen Ysiysin muodossa. Nimi viittasi Yleisohjelman silloiseen Jyväskylän taajuuteen 99,0 MHz, joka Radio Keski-Suomen aloittaessa siirtyi nykyiselle taajuudelle 99,3 MHz. Maakuntaradion ensimmäinen lähetys kuultiin 29. heinäkuuta 1988 klo 16.10 ja se oli suora ohjelma uimahalli Aalto-Alvarista, Jyväskylän suurmessujen avajaisista. D-radio
D-radio on toisen maailmansodan aikainen nimitys Suomen kenttätykistön käyttämille kenttäradioille. D-radioita alettiin valmistaa 1927. Niitä valmistettiin 1927 noin 50 kappaletta. Radion tunnus oli P-12-15. P-12-15:n tunnuksena oli myös VRGK. Niitä valmistettiin myös myöhemmin ja valmistajana oli ainakin ASA-radio.
ASA-radio valmisti 700 P-12-15 - ja P-12-15A -mallin radiota toukokuuhun 1942 mennessä.Radiota käytettiin tykistön tulenjohdon viestivälineenä. Wilho Petter Nenonen kesällä 1923 yritti hankki kokemuksia radion käytöstä tykistössä Perkjärven tykistöleiriltä. Syy kokeiluihin oli Ranskasta saatu idea. Kun V. P. Nenosesta tuli Kyösti Kallion ensimmäisen hallituksen kolmas puolustusministeri 16.8.1923–18.1.1924 ensimmäisen Bruno Jalanderin 14.11.1922–22.6.1923 ja toisen Kyösti Kallion 22.6.–16.8.1923 jälkeen, hän määräsi valmistettavaksi kaksi radioasemaa, jotka valmistuivat 1924. Saint Louis
Nikola Tesla esitti yleisölle Saint Louisissa ensimmäisen julkisen radiolähetyksen vuonna 1893. Nykyään kaupungissa toimii jopa kunnallinen radioasema. Lukuisat paikalliset televisioasemat ovat vähentäneet radion merkitystä. Myös valtakunnallisilla televisioyhtiöillä kuten NBC:llä ja ABC:llä on kaupungissa omat täysimittaiset toimituksensa. Fonografi
Fonografi oli ensimmäinen äänen tallennukseen ja toistamiseen tarkoitettu laite. Thomas Alva Edison ilmoitti keksineensä fonografin 21. marraskuuta 1877, ja sitä myytiin kaupallisesti vuodesta 1890 vuoteen 1925. Aluksi fonografista käytettiin nimitystä "puhuva kone". Edison suunnitteli fonografinsa alun perin puheluiden äänittämiseen, mutta hyvin varhaisessa vaiheessa huomattiin sen käyvän myös musiikin taltioimiseen. Édouard-Léon Scott de Martinville keksi vuonna 1857 fonoautografin, jolla voitiin tallentaa ääntä, mutta tallennettua ääntä ei pystynyt kuuntelemaan. Julkisen palvelun yleisradiotoiminta
Suomen ensimmäinen yleisradioasema aloitti insinööri Arvi Hauvosen johdolla toimintansa Tampereella 1.11.1923. Suomessa julkisen palvelun ohjelmatoiminnasta vastaa Yleisradio, joka perustettiin 1926 ja jonka osakkeista valtio omistaa suurimman osan. Yleisradiolla oli vuosikymmenien ajan monopoli radiolähetystoimintaan, joten sen tarjonta oli melkoisen monipuolista ja sillä katsottiin olevan myös kansansivistysvelvoite. Kansainvälinen televiestintäliitto
ITU alkoi laatia kansainvälistä säännöstöä puhelimelle 1885. Ensimmäinen radiokonferenssi pidettiin Berliinissä 1906. 1920-luvulla perustettiin koordinaatio- ja standardointikomiteat puhelin- (CCIF), lennätin- (CCIT) ja radioviestinnän (CCIR) aloille. Vuoden 1927 radiokonferenssissa sovittiin radiotaajuuksien jaosta eri käyttäjäryhmien kesken. Aleksandr Popov (fyysikko)
Popov tutki myös röntgensäteitä kipinälähettimen tutkimuksen ohella. Hänellä ei ollut suurta kiinnostusta keksintöjensä kaupallistamiseen, eikä hän tullut hakeneeksi patenttia kipinälähettimelle. Venäjällä Popovia on pidetty radion keksijänä ja toukokuun seitsemättä, salamalaitteen ensiesittelypäivää, on kutsuttu Venäjällä ”radion päiväksi” vuodesta 1945. Radio
Kansainvälinen tekniikan alan järjestö IEEE katsoo, että Aleksandr Popov osoitti ensimmäisenä radiotekniikan olemassaolon ja hyödyllisyyden. Tämä tapahtui 7. toukokuuta 1895 Venäjän fysiikan ja kemian seuran kokouksessa. 0G
Ensimmäiset autoradiopuhelimet tulivat HPY:n verkkoon 1956. Alussa käyttäjät olivat pelkästään takseja ja samalla kanavalla oli 20 autoa, jotka kuulivat toisensa. Puheluja ei voitu yhdistää yleiseen puhelinverkkoon. Vuonna 1961 tuli käyttöön käsivälitteinen järjestelmä. Automaattinen HPY:n toimialueen peittävä laitteisto hankittiin Stornolta 1971. Langattoman tiedonsiirron historia
1800-luvulla eli monia tiedemiehiä, jotka ovat vaikuttaneet suuresti langattoman tiedonsiirron syntyyn. James Clerk Maxwell (1831–1879) oli ensimmäinen, joka julkaisi teorian, jonka mukaan valo on sähkömagneettisen aaltoliikkeen muoto. Kyseinen teoria on julkaistu vuonna 1865. Teorian sähkömagneettisesta aaltoliikkeestä Maxwell julkaisi 1873. Yksi tärkeä sähkömagnetismin teorian kulmakivi on Maxwellin yhtälöt. Niiden avulla kuvataan sähköisten ja magneettisten kenttien käyttäytymistä ja vuorovaikutusta. Maxwellin yhtälöt ovat radion ja television perusta ja niiden avulla voidaan myös tutkia muun muassa röntgen-, gamma- ja infrapunasäteilyjä. Yle Radio 1
Yle Radio 1 (vuoteen 2003 "(Radio) Ylen Ykkönen", vuoteen 2012 "YLE Radio 1", tyylitettynä yle RADIO 1) on vuonna 1990 toimintansa aloittanut valtakunnallinen Yleisradion radiokanava. Suomen ainoan radiokanavan (1926–1963), "Yleisohjelman" (1963–1985) ja "1-verkon" (1985–1990) jatkajana Yle Radio 1 on kulttuurin, asiapuheen ja radiodraaman (kuunnelmat) sekä klassisen musiikin, jazzin ja kansanmusiikin kanava. Öisin kanavalla esitetään klassista musiikkia ohjelmassa "Yöklassinen".Yle Radio 1:n lähetys kuului vuosina 2001–2017 Yle Teemalta silloin kun kanavalla ei ollut tv-lähetystä sekä päivisin Ylen Uutisikkunan taustaäänenä vuodet 2000–2012. Yle Radio 1:n päällikkö on Kaj Färm. Yle Radio 1:n entisiä ja nykyisiä kuuluttajia ovat Jari Aula, Pertti Eerola (–2003), Charlotta Hagfors, Maaria Holma, Tuija Kurvinen, Heikki Puskala, Matti Rauramo, Simo Häkli, Juha Salomaa, Maaria Seppänen, Marketta Sonninen (–2014), Tatu Tamminen ja Hanna Visapää sekä pääkuuluttaja Timo Teräsvuori. Volksempfänger
Alkuperäinen Volksempfänger-malli oli VE-301, joka esiteltiin ensimmäisen kerran 18.8.1933 Berliinin kansainvälisessä radionäyttelyssä, Internationale Funkausstellung Berlinissä. Mallin nimi oli tiiviisti kiinni politiikassa: numero 301 on viittaus tammikuun 30. päivään vuonna 1933, jolloin Adolf Hitler nimitettiin Saksan valtakunnankansleriksi. Puheessaan vuoden 1933 radionäyttelyn avajaisissa Goebbels toteaa radion olevan "kahdeksas suuri mahti", viitaten Napoleonin vertaukseen lehdistöstä seitsemäntenä mahtina. VE-301:n hinta oli aina 76 Reichsmarkia, mikä mahdollisti vastaanottimen hankinnan joka kotiin. Myöhemmin saataville tuli halvempi, 35 RM maksava malli DKE38 ("Deutscher Kleinempfänger", "Saksalainen pienradio"). VE-301:n ja DKE38:n lisäksi tuotettiin myös muita radioita, kuten Volksempfänger-sarjaa, Gemeinschaftsempfänger-sarjaa ("Yhteisön radio"), DKE-sarjaa ja KdF-sarjaa ("Kraft durch Freude", "Voimaa ilosta"). Radiomainonta
Radiomainonta syntyi ja kehittyi nopeimmin juuri Yhdysvalloissa, jossa radiotoiminta oli alusta asti lehtikustantamisen tavoin täysin kaupallista toisin kuin Euroopassa, jossa radiotoimintaa varten perustettiin moniin maihin julkisesti rahoitettuja yleisradioyhtiöitä. Monissa maissa, kuten Suomessa, julkisen palvelun radiolla oli pitkään yksinoikeus radiotoimintaan ja kaupallinen radiotoiminta oli kiellettyä. Kaupallinen radiotoiminta Suomessa ja sen mukana radiomainonta saivat alkunsa keväällä 1985, jolloin ensimmäiset paikallisradiot saivat Suomessa toimiluvan. Radio-ohjelma
Aluksi radiolaitteilla ei pystytty lähettämään eikä vastaanottamaan ihmisääntä, vaan pelkästään sähköisiä signaaleja, napsahduksia ja piippauksia, joista tehtiin kommunikaatiota käyttäen morse-aakkosia. Tällainen sähkötys oli käytössä erityisesti merenkulussa. Radio (lehti)
Radio oli Suomen radioharrastajien lehti. Se ilmestyi 1924-1928 ja kirjoitti amatööriradioista ja yleisradioista sekä radiotekniikasta kansantajuisesti. Kansalliskirjaston digitaalisissa aineistoissa ovat ilmestyneet lehdet digitoituina. Vapaan Suomen radio
Vapaan Suomen radion tarkoituksena oli muokata suomalaisten mielialoja saksalaismyönteiseen ja neuvostovastaiseen suuntaan. Lähetyksissä arvosteltiin voimakkaasti Suomen hallitusta sen sovinnollisesta politiikasta Neuvostoliiton suuntaan, levitettiin kauhutarinoita Neuvostoliiton toimista Suomessa ja kehotettiin suomalaisia jatkamaan vastarintaa sissisodan keinoin. Aseman toimitus lienee perustettu Berliinissä syyskuun puolivälissä 1944 ja ensimmäinen muistiinmerkitty lähetys esitettiin 26. syyskuuta. Sen jälkeen ohjelmaa tuli joka ilta 15 minuutin ajan. Vapaan Suomen radion ohjelma oli suomenkielistä ja työntekijät enimmäkseen suomalaisia, mutta se toimi SS:n, Saksan propagandaministeriön ja Saksan yleisradion tarkan ohjauksen alaisena. Johtajana ja ensimmäisenä kuuluttajana toimi suomalaiseen Waffen-SS-pataljoonaan kuulunut untersturmbannführer Claes Purjo. Kuuluttajiksi tulivat pian perustamisen jälkeen johtaja Aarne Runolinna ja Suomen Berliinin-lähetystön vahtimestari Oiva Koski. Myös Yrjö von Grönhagen työskenteli toimituksessa jonkin aikaa alkuvuodesta 1945. Radio
Radion, jota aluksi kutsuttiin langattomaksi lennättimeksi, koska sen kautta viestittiin aluksi sähköttämällä, keksijästä on kiistelty useasti. Sähkön ja elektroniikan historia
Vinyylilevyjä toistava levysoitin on kehitetty 1930-luvulla täysin mekaanisesta gramofonilevyjä soittavasta gramofonista. Stereo-äänilevyt keksittiin jo 1930-luvulla mutta ne yleistyivät vasta 1960-luvulla. Levysoittimella ei pystynyt itse tallentamaan ääntä, vaan levyt piti aina ostaa. Office de Radiodiffusion et Télévision du Niger
Ranskan siirtomaahallinnon perustama Radio Niger aloitti toimintansa Niameyssa vuonna 1958. Sen käytössä oli aluksi yhden kilowatin keskiaaltolähetin ja neljän kilowatin lyhytaaltolähetin. Ohjelmissa puhuttiin ranskan lisäksi jonkin verran djermaa ja hausaa. Vuonna 1960 rakennettiin paikallisasema Zinderiin ja vuosina 1963–1968 pienet alilähettimet N’Guigmiiin, Zinderiin, Maïné-Soroaan, Gouréen, Ingalliin, Téraan, Tillabériin ja Gayaan. Niameyn lähellä sijaitsevaan Goudelin lähetyskeskukseen saatiin vuonna 1963 uusi 30 kilowatin lyhytaaltolähetin. Radio Finland
Yleisradion ulkomaanlähetykset alkoivat Lahden radioasemalta vuonna 1939, mutta ne keskittyivät jo 1940-luvun lopulla Porin lyhytaaltoasemalle. Ensimmäinen englanninkielinen lähetys lähetettiin Lahden lyhytaaltolähettimen kautta 1. tammikuuta 1939. Sota-aikana Yleisradio lähetti ulkomaille uutisia tärkeimmillä eurooppalaisilla kielillä sekä viroksi. Sotien jälkeen vieraskieliset lähetykset jatkuivat Ulkoministeriön henkilökunnan voimin tuotettuina englanniksi ja ranskaksi vuoteen 1957 saakka. Vuosina 1957–1967 tarjottiin vapaaehtoisvoimin englanniksi tehtyjä viikoittaisia lähetyksiä, jonka jälkeen englanti palasi uudelleen ohjelmistoon Yleisradion omin voimin. Saksankieliset lähetykset alkoivat 1985 ja ranskankieliset 1987. Venäjä lisättiin ohjelmistoon 1990 ja lähetyksiä selkosuomeksi alettiin tehdä 1992. Osana venäjänkielistä palvelua tarjottiin viikoittaisia katsauksia suomen sukukielillä vuodesta 1998 lähtien. Radio Finlandin ulkomaille suunnatut lähetykset englanniksi, saksaksi ja ranskaksi lopetettiin lokakuussa 2002, mutta venäjää jatkettiin vuoden 2006 loppuun. Asa radio
Arvo Andrea Sakrelius (syntynyt 23. joulukuuta 1898, isä pienyrittäjä Johan Sakrelius, äiti Amanda) oli turkulainen sähköasentaja, joka oli valmistanut ensimmäisen kidekoneensa vuonna 1922. Arvo oli jo koulupoikana kiinnostunut kemiasta, fysiikasta ja sähköopista. Viipurissa asuva sukulainen otti 15-vuotiaan pojan apulaiseksi sähköliikkeeseen. Turkuun palattuaan 17-vuotiaana hänellä oli sähköasentajan paperit taskussaan. Hän rakensi sen jälkeen radiovastaanottimia kellariverstaassaan, kunnes perusti Radioliike Arvo Sakrelius -nimisen yrityksensä 27. syyskuuta 1927. Ensimmäinen toimintapiste sijaitsi Kaskenkatu 1:ssä. Perustajan apuna oli yksi henkilö. Samana vuonna muutettiin Eerikinkatu 20:een, josta oli vuokrattu kahden huoneen ja keittiön asunto. Vuonna 1930 yritys muutettiin osakeyhtiöksi ja nimeksi tuli Asa Radio Oy. Sana "Asa" tuli Arvo A. Sakreliuksen nimestä. Vuoden 1934 lopulla yrityksen palveluksessa oli 15 työntekijää. Yleisradio
24. toukokuuta 1955 Teknillisen korkeakoulun (TKK) Radioinsinööriseuran Televisiokerho toteutti ensimmäisen langattoman suomalaisen TV-lähetyksen TKK:n sähkölaboratoriosta Helsingin Albertinkadulta. Lähetystä vastaanotettiin eri puolille pääkaupunkiseutua sijoitetuilla 13 vastaanottimella. TV-lähetysten alkaessa Ylen ulkopuolella Yle oli juuri laittanut pystyyn ultralyhyiden aaltojen (ULA) radiotoiminnan Suomessa, jolloin yhtiön rahoitus ja kiinnostus oli keskittynyt vain radioon. Vuonna 1957 Yle kuitenkin aloitti ensimmäiset testilähetykset ja vakinaiset televisiolähetykset alkoivat 1. tammikuuta 1958 nimellä Suomen Televisio. Vuonna 1959 rakennettiin linkkiyhteys Ruotsiin, minkä kautta saatiin yhteydet myös Eurovisioon. Vuonna 1961 rakennettiin linkkiyhteys Porkkalanniemelle, jolloin saatiin yhteys Intervisioon. Radion ja television historia Suomessa
Venäläinen Aleksandr Popov teki radioteknisiä kokeiluja, ja hän järjesti varhaisen radioyhteyden käytännön tarkoituksiin Suursaaren ja Kuutsalon välille vuonna 1900. Radiomiina
Vuonna 1929 radiolla voitiin ohjata myös erilaisia siviilikohteita, muun muassa Leningradista voitiin sytyttää Kremlissä kattokruunujen valot. Vuonna 1932 Bekauri palkittiin keksinnöstään Punainen Tähti -kunniamerkillä. Pian Kaukasian armeijan yhteyteen muodostettiin maan ensimmäinen erikoispataljoona, joka oli varustettu radio-ohjausmiinoilla. Ryhmää johti J. V. Jatsebob, ja sodan aikana se siirrettiin eversti I. G. Starinovin alaisuuteen. 1930-luvun puolivälissä toimisto oli tieteellinen keskus, jolla oli oma laboratorio ja tehtaat sekä töissä korkeimman tason erikoisosaajia. Josif Stalin oletti, että se oli vastavallankumouksellinen organisaatio. Niinpä koko toimisto hajotettiin ja 40 tutkijaa ammuttiin. Radio-ohjattavien miinojen kehitys pysähtyi tähän, mutta jo valmistettuja miinoja käytettiin sodassa vuoden 1941 lopulla useissa kohteissa. Niiden virallinen tyyppimerkintä oli F-10. Accordina
Pariisilainen André Borel kehitteli soitinta 1930-luvun lopulta lähtien ja patentoi soittimen Ranskassa 17. joulukuuta 1943. Yhdysvalloissa patentti (# 2461806) myönnettiin nimellä "Chromatic harmonicon" 15. helmikuuta 1949. Ensimmäiset soittimet valmistettiin kaupallisesti kuitenkin vasta 1950-luvulla. Borel antoi radiokonsertin accordinan prototyypillä vuonna 1950. Beuscher toimi soittimen markkinoijana 1970-luvun puoleenväliin saakka, jolloin soittimen valmistus loppui. Myös Paolo Soprani valmisti "gold"- ja "silver"-mallisia accordinoja 1960-luvun jälkipuoliskolla. Sähkön ja elektroniikan historia
Myöhemmin alettiin suunnitella radioteitse toimivia puhelinlaitteita ja puhelinverkkoja, jotka olivat aluksi analogisia. Matkapuhelimet mahdollistivat puhelinyhteydet autoissa ja myöhemmin missä vain liikkuessa. Suomessa avattiin käsivälitteinen autoradiopuhelinverkko (ARP) 1971. Ensimmäiset NMT-matkapuhelimet tulivat käyttöön Pohjoismaissa 1981. Digitaaliset GSM-puhelinverkot tulivat käyttöön 1990-luvulla. 2000-luvulla tulivat multimedia- ja älypuhelimet. Silikoni (radio-ohjelma)
Alun perin "Silikoni" oli osa Radio Rex -nimellä kulkenutta opetusohjelmien kokoelmaa. 21. elokuuta 1985 Radio Rexissä lähetettiin Kouluradion toimituspäällikkö Kai R. Lehtosen ja Eero Syrjäsen laatima tietokoneohjelma, jolla pystyi laskemaan kahden päivämäärän välillä kuluneen ajan. Hyvin sujuneen kokeilun jälkeen vuonna 1986 Lehtosen ehdotuksesta koottiin yhteen erillinen tuotantoryhmä, jonka tekemän työn myötä alettiin lähettää puolen tunnin pituista radio-ohjelmaa nimeltä "Silikoni – ohjelma tietokoneikäisille". Se tuli radiosta viikoittain elokuusta 1986 lähtien. "Silikonin" lähetysaika oli torstaisin kello 18.30, ja se uusittiin maanantaisin samaan aikaan. Ohjelmassa lähetettiin muun muassa kuulijoiden tekemiä BASIC-ohjelmia ja käsiteltiin mikrotietokoneharrastajia kiinnostavia aiheita, kuten esimerkiksi tietokoneella säveltämistä, ensimmäisen tietokoneen hankkimista, poliisin tietokoneenkäyttöä ja sukellusvenesimulaatioiden realistisuutta Suomen merivoimien edustajan näkökulmasta. Vuonna 1987 "Silikonin" kuulijamäärän arvioitiin olevan yli 120 000. Lähetykset päättyivät joulukuussa 1988. Kaapeliradio
Kaapeliradiotekniikka oli suosittua Neuvostoliitossa, jossa ensimmäinen säännöllinen yhden kanavan kaapeliradio aloitti lähetyksensä 1925. Suosituimmalla "Radio Venäjällä" oli 40 miljoonan kuuntelijan yleisö. Venäläisissä rakennuksissa kaapeliradio rakennetaan yleensä asuinrakennuksiin samaan tapaan kuin puhelin- tai sähköjohdot, ja kaapeliradiosta menee pieni maksu vuokran mukana.
Suomessa Helsingin Puhelinyhdistys aloitti Yleisradion lähetyksien lähettämisen puhelinlankoja pitkin vuonna 1933. Kysyntä jäi kuitenkin vähäiseksi ja kokeilu lopetettiin myöhemmin. Office de Radiodiffusion et Télévision du Bénin
Asema sai nimen Radio Dahomey vuonna 1958, La voix du progrès vuonna 1970, La voix de la révolution vuonna 1972 ja Radio Bénin vuonna 1990. Abomey-Calavin lähetyskeskukseen hankittiin Länsi-Saksan tuella 50 kilowatin keskiaaltolähetin vuonna 1972 ja 50 kilowatin lyhytaaltolähetin vuonna 1976. Länsi-Saksan rahoittama uusi radiotalo otettiin käyttöön vuonna 1976. Televisiotoiminta alkoi pitkäksi venyneen valmistelun jälkeen Ranskan tuella vuonna 1978. Radio ja televisio yhdistettiin vuonna 1975 Office de Radiodiffusion et Télévision du Dahomey -nimiseksi julkisen palvelun laitokseksi, joka sai nykyisen nimensä vuonna 1979. Korvalappustereot
Ensimmäiset korvalappustereot kehitettiin 1970-luvulla, mutta varsinaisen suosionsa ne saavuttivat vasta 1980-luvulla c-kasetteja soittavina laitteina. Yksi ensimmäisistä ja myös tunnetuimmista laitteista oli Sony Walkman. 1980-luvun loppua kohden laitteet pienenivät ja kevenivät, ja useissa malleissa oli myös fm-radio. 1980-luvulla kehitettiin myös kannettavat cd-soittimet, mutta ne syrjäyttivät kasettisoittimet vasta 1990-luvulla, johtuen lähinnä ensimmäisten kannettavien cd-soitinten huonosta tärinän siedosta. Tämä aiheutti herkästi musiikin pätkimistä, mikä oli paha puute etenkin liikkuvalle nuorisolle suunnattujen laitteiden ominaisuuksissa. Linjaradio
Linjaradio oli Suomen rataverkolla vuosina 1962–2011 käytetty analoginen, VHF-taajuusalueella toiminut radioverkko, jota käytettiin yhteydenpitoon esimerkiksi liikenteenohjaajan ja kuljettajan tai matkustajajunassa kuljettajan–konduktöörin välillä, vaihto- ja ratatöissä tai kahden junayksikön välillä. Yleisradio
Alusta lähtien Yleisradio on lähettänyt myös aika­merkkejä. Aluksi aika­merkki annettiin triangelilla, vuodesta 1934 lähtien gongilla. Kesästä 1963 lähtien se koostui kuudesta piippauksesta ja gongin äänestä. Myöhemmin otettiin käyttöön viidestä lyhyestä ja yhdestä pitkästä piippauksesta koostunut aika­merkki, joka on edelleen käytössä. Aleksandr Popov (fyysikko)
Popov esitteli 7. toukokuuta 1895 Venäjän fysiikan ja kemian seuran kokouksessa laitteen, jossa ukkosenjohdattimen ja maajohdon välille kytketty kohereeri aiheutti soittokellon kilahduksen salaman iskiessä lähistöllä. Myöhemmin samana vuonna Popov keksi käyttää laitetta lennättimen vastaanottimena ja alkoi kehittää kipinälähetintä, tietämättä Marconin samankaltaisista kokeista Britanniassa. Kansainvälinen tekniikan alan järjestö IEEE katsoo, että Aleksandr Popov osoitti ensimmäisenä radiotekniikan olemassaolon ja hyödyllisyyden, vaikkakin ensimmäinen radiopatentti on Guglielmo Marconin vuoden 1896 patentti. 1896 Popov demonstroi rakentamaansa lähetintä Pietarin yliopiston fysiikan laitoksella, jossa hän pystyi lähettämään sanoman 250 metrin päähän, yliopiston rakennuksesta toiseen. Sanomana toimi Morsen aakkosilla kirjoitettu teksti ”Heinrich Hertz”, jonka laitoksen puheenjohtaja kirjoitti kohereerin naksahduksia tulkiten liitutaululle. Vastaanottimena toimi sama kohereeriin perustuva laite, jolla hän oli vuotta aikaisemmin tutkinut salamaniskuja. Samana vuonna Popov luki Marconin vastaavanlaisista kokeista ja innostus oman kipinälähettimen kehittämiseen kasvoi hetkellisesti. Lähetysetäisyys piteni ja Popov teki yhteistyötä Venäjän laivaston kanssa, asentaen lähettimiä ja vastaanottimia koemielessä laivoihin.
Marraskuussa 1899 panssarilaiva General-admiral Apraksin ajoi karille Suursaaren lähistöllä, ja Amiraliteetti palkkasi langattomalla lennättimellä kokeita tehneen Popovin, joka muodosti tammikuussa 1900 Suursaaren ja Kymin Kuutsalon välille yhden maailman varhaisimmista radioyhteyksistä pelastustöitä varten. Radioasemaa käytettiin ensimmäisen kerran tositoimissa 5. helmikuuta 1900, jolloin Suursaaren luona ollut jäänmurtaja Jermak sai aseman välittämän viestin ryhtyä pelastamaan Lavansaaren lähellä jäälautalle jääneitä suomalaisia kalastajia. Kalastajat saatiin turvaan. Heidän lukumääränsä vaihtelee eri lähteissä 25:stä 50:een. Keväällä Kuutsalon asema siirrettiin Kotkansaarelle. Vuonna 1901 Popovin laitteella saattoi muodostaa yhteyden 150 kilometrin päähän. Calvin Coolidge
Coolidge oli ensimmäinen presidentti, joka käytti uutta keksintöä – radiota – hyväkseen. Hän oli ensimmäinen presidentti, jonka virkaanastujaistilaisuus radioitiin, ja ensimmäinen, joka piti poliittisen puheen radiossa ja puhui Valkoisesta talosta. Puhelin
Puhelimen keksimisestä kunnia annetaan nykyisin italialaiselle Antonio Meuccille, joka kutsui sitä nimellä "telettrofono". Hänellä ei ollut rahaa patentoida keksintöään. Aikaisemmin kunnia ensimmäisestä puhelimesta on yleensä annettu yhdysvaltalaisen Alexander Graham Bellin 1876 esittelemälle "telephonelle", mutta jopa Yhdysvaltain kongressi tunnusti syyskuussa 2001 Meuccin ehtineen ensin. Meuccin keksintö esiteltiin Yhdysvalloissa 1860 ja siitä julkaistiin kuvaus New Yorkin italiankielisessä sanomalehdessä. Bellillä oli pääsy Meuccin materiaaleihin ja hän patentoi oman puhelimensa vuonna 1876. Meucci ilmoitti Yhdysvaltojen patenttivirastolle vuonna 1871 keksineensä sähkömagneettisen puheensiirron vuonna 1854. 1900-luku
Länsimaissa 1900-luku oli edistyksen vuosisata, eikä sen alku tehnyt poikkeusta. Tätä symboloivat vuonna 1901 ensimmäisen kerran jaetut Nobel-tiedepalkinnot. Samana vuonna tiedonsiirron mullisti Guglielmo Marconi, joka lähetti ensimmäistä kertaa langattomalla lennättimellä viestin Atlantin yli. Kymmenessä vuodessa tiedonsiirron mullistivat Marconin kehittelemät langaton lennätin ja radio. Puhelin yleistyi vähän myöhemmin 1910-luvulla. Wrightin veljesten lentokone lensi ensimmäisen kerran 1903, minkä jälkeen lentokoneet ja ilmailu kehittyivät nopeasti. Ford taas saattoi kuuluisan T-mallin sarjatuotantoon valmistaen ensimmäistä kertaa maailmassa halpoja ja aiempaa paljon useampien saatavilla olevia autoja. Tämä mullisti lopulta liikenteen, ja Ford puolestaan mullisti tuotantomenetelmät liukuhihnatuotannollaan. 1907 kehitetty muovi tulisi mullistamaan synteettiset materiaalit ja Albert Einsteinin vuonna 1905 kehittämä suhteellisuusteoria fysiikan. Kolauksen teknologiausko sai RMS Titanicin upottua 1912 mukanaan yli tuhat matkustajaa. Matkapuhelin
Radiopuhelimia on käytetty pitkään 1900-luvulta lähtien ensin erilaisina kokeiluina ja myöhemmin etenkin toisessa maailmansodassa. Historian ensimmäiset matkapuhelimet täyttivät auton tavarasäilön eivätkä olleet helposti kannettavissa. Siviilikäyttöön matkapuhelimet saatiin laajemmin 1950-luvulta lähtien, kädessäpidettäviä matkapuhelimia oli saatavilla vuodesta 1973 alkaen. Radiojuontaja
Varhaisimpana radiojuontajana pidetään kanadalaista Reginald Fessendeniä, joka suoritti maailman ensimmäisen yleiseen vastaanottoon tarkoitetun radiolähetyksen itse kehittämällään lähettimellä 23. joulukuuta vuonna 1906. Sissiradio
Sissiradio on kaukopartiotoiminnassa ja nykyään sissitoiminnassa käytettävä radio, yleensä sähkötysradio HF-taajuusalueella, jolla voi sähköttää, mutta ensimmäisiä malleja myöhemmissä radioissa myös puhua laajuusmodulaatiolla (AM) tai uusimmissa yksinauhalähetyksellä (SSB). Suomen puolustusvoimien ensimmäiset sissiradiot olivat Kyynel-radioita toisen maailmansodan aikana. 1960 alkoi Televa valmistaan ensimmäistä transistorikäyttöistä sissiradiota, LV 661:ä. jota valmistettiin noin 130 kappaletta ja jonka puhekielinen nimitys oli Sipi. Porin lyhytaaltoasema
Radiolähtykset Porissa oli aloitettu jo vuonna 1925 Porin radioyhdistyksen toimesta. Seuraavana vuonna perustettiin Yleisradio, jonka ohjelmia Porin radioasema alkoi lähettämään 1927. Helsingissä pidettäväksi aiottujen vuoden 1940 kesäolympialaisten radiolähetyksiä varten Yleisradio päätti rakentaa Poriin lyhytaaltoaseman. Se valmistui vuonna 1939 Koiviston kartanon entisille maille, noin kolmen kilometrin päähän kaupungin keskustasta. Lyhytaaltolähetykset Yleisradio oli aloittanut Lahden radioasemalta jo vuotta aikaisemmin. Sodan syttymisen vuoksi Helsingin olympialaiset jäivät pitämättä ja lisäksi Iso-Britannia takavarikoi Poriin tarkoitetun 100 kilowatin tehoisen Marconi-lähettimen. Sotavuosina Porista lähetettiin kuitenkin Helsingin ja Lahden radioasemien ohella Valtion tiedoituslaitoksen ulkomaanosaston propagandalähetyksiä, joita toimitettiin seitsemällä eri kielellä. Ne radioitiin maailmalle heikkotehoisilla lyhytaaltolähettimillä. Varsinaisesti Porin lyhytaaltoasema otettiin käyttöön vasta sodan jälkeen 1948, jolloin Iso-Britannia palautti takavarikoimansa Marconi-lähettimen. Lisäksi asemalle siirrettiin Lahdessa ja Helsingissä toimineet lyhytaaltolähettimet. Tämän jälkeen Porissa toimi neljä lyhytaaltolähetintä sekä yksi maan viidestätoista Yleisradion ohjelmia välittäneestä lähettimestä. Lyhytaaltoaseman vihkimistilaisuudessa puhui Yleisradion pääjohtaja Hella Wuolijoki ja varsinaisen vihkimisen suoritti presidentti J. K. Paasikivi, jonka puhe tosin kuultiin radion välityksellä Helsingistä. George FitzGerald
George Francis FitzGerald, (3. elokuuta 1851 – 22. helmikuuta 1901) oli irlantilainen fyysikko. Hän keksi menetelmän tuottaa radioaaltoja, mikä oli yksi "langattoman lennättimen" eli radion keksimisen välttämättömistä esiaskelista. Radio Project
Radio Project oli Rockefeller-säätiön rahoittama tutkimusprojekti, jonka tarkoituksena oli tutkia radion vaikutusta eri kuulijaryhmissä Yhdysvalloissa. Säätiö myönsi rahoituksen projektin aloittamiseen Princetonin yliopistolle syksyllä 1937. Conelrad
Conelrad "(CONtrol of ELectromagnetic RADiation)" oli Yhdysvaltojen ensimmäinen yleisradion kautta toiminut hätätiedotusjärjestelmä. Järjestelmällä oli kaksi tehtävää: ensinnäkin sen avulla varoitettiin väestöä uhkaavasta vihollisen ilmahyökkäyksestä ja annettiin yleistä väestönsuojelutietoa. Toiseksi, järjestelmän avulla pystyttiin sulkemaan koko maan suuritehoiset yleisradio- ja TV-asemat, minkä tarkoituksena oli estää vihollisen pommikoneita käyttämästä näitä asemia radionavigointiapuna. Järjestelmä perustettiin vuonna 1951 presidentti Harry S. Trumanin määräyksellä, ja sitä hallinnoi Yhdysvaltain telehallintoviranomainen FCC. Marie Curie
Lehdistö oli tarkkaillut kiinnostuneena puolalaista maahanmuuttajaa ja etevää tutkijaa jo vuodesta 1902 lähtien. Erityisen tarkan silmän alle Curie joutui vuonna 1910 hakiessaan fyysikon paikkaa Ranskan tiedeakatemiassa. Paikkaan otettiin vain yksi fyysikko, ja Curien kilpailijana oli langatonta lennätintä kehittänyt Edouard Branly. Ranskalaiset isänmaanystävät tukivat vahvasti Branlyn valintaa, sillä heitä harmitti edelleen Guglielmo Marconin saama Nobel-palkinto vuonna 1909 langattoman lennättimen eli radion keksimisestä. Myös Ranskan konservatiiviset katoliset menivät Branlyn taakse, sillä hän oli paavin suosiossa ja opetti Ranskan suurimpiin kuuluvassa katolisessa oppilaitoksessa. Ranskan oikeistolainen lehdistö levitti tahallisesti tietoa Curien olevan juutalainen eikä siis heidän mukaansa ”oikea ranskalainen”. Viestimuseo
Näyttelyosaston teemana oli toista maailmansotaa seuranneen ajanjakson viestintä eli lähinnä 1950- ja 1960-luvut. Osastolla oli myös Suomen puolustusvoimien ensimmäinen Saksan liittotasavallasta hankitun kenttälinkin, alkujaan nimeltään suuntaradio FM 12/800:n, suomen puhekielessä radiolähettimensä osalta "Sakuna" ja kanavointilaitteena "Seijana" tunnettu laitteisto. Suuntaradiot olivat joitain puhelinkanavia välittämään kykeneviä korkeataajuuksia radioita, joilla pyrittiin pääasiassa korkeilta mäiltä muodostaamaan 20 kilometrin - 50 kilometrin pituisia yhteyksiä puhelinviestimiesten toimesta. Laite oli Siemensin ja Telefunkenin yhteisvalmistama. Sen kehitystyö oli aloitettu 1954 ja sarjavalmistus 1959. Kaksikymmentä FM 12/800 -järjestelmää otettiin käyttöön Suomen puolustusvoimissa 1960. FM 12/800 oli käytössä mm. Saksan liittotasavallassa, Ranskassa, Tanskassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Järjestelmä poistettiin Suomen puolustusvoimien kalustosta 1990-luvun alussa pääasiassa vähälukuisen määränsä vuoksi. Sähkön ja elektroniikan historia
Kaukokirjoitin (telex), jolla voitiin tuottaa tekstiä toisella paikkakunnalla olevalle laitteelle, oli käytössä 1800-luvun lopulta pitkälle 1900-luvulle. Telefaksi, jolla voitiin tulostaa kopio dokumentista kaukana olevalle toiselle telefax-laitteelle, keksittiin periaatteessa jo 1800-luvulla, mutta se tuli käyttöön yleisesti 1970-luvulla. Kehittyneemmät tekniikat ja laitteet ovat syrjäyttäneet kummankin näistä. Guglielmo Marconi
Ollessaan velipuolensa Luigin kanssa lomamatkalla Alpeilla Marconi luki Heinrich Hertzin artikkelin, jossa tämä todistaa sähkömagneettisen säteilyn olemassaolon. Marconi ymmärsi, että säteilyn avulla voitaisiin lähettää ja vastaanottaa viestejä langattomasti. Tämä innosti Marconia niin paljon, että hän aloitti isänsä tilalla Villa Griffonessa Bolognassa vuonna 1894 kokeet tekemällään parannetulla versiolla Hertzin rakentamasta koneesta. Ensimmäiset signaalit siirtyivät muutamia metrejä, mutta pian hän pidensi matkan pariin kilometriin. Marconi tarjosi keksintöä Italian hallitukselle, joka ei kiinnostunut. Tämän jälkeen hän demonstroi laitetta Britannian postilaitokselle. 1896 hän oli saanut signaalin havaittua 13 kilometrin päässä. Frederick W. Lanchester
Vuonna 1925 Lanchester perusti teollisuuden tutkimus- ja kehitystyötä varten "Lanchester Laboratories Ltd." -nimisen yhtiön. Yhtiö kehitti mm. radiota paremmaksi, samoin gramofonin kaiutinta. Suuren laman johdosta hän ei kuitenkaan onnistunut myymään keksintöjään yhdellekään teolliselle valmistajalle. Tästä huolimatta Frederick jatkoi ideoidensa työstämistä, kunnes hänen terveytensä petti ja yhtiön oli suljettava ovensa vuonna 1934. Hänellä diagnosoitiin Parkinsonin tauti, ja tämä, yhdessä molemmissa silmissä olleen kaihin kanssa, estivät häntä tekemästä insinöörityötä enää toisen maailmansodan aikana. Viipurin radiomiinat
Heti Viipurin valtauksen (29. elokuuta 1941) jälkeen suomalaiset ihmettelivät kummallisia räjähdyksiä alueilla, jotka olivat olleet jo viikkoja suomalaisten hallussa. Aluksi pioneerit epäilivät niiden olevan aikalaukaistavia miinoja. Kaiken kaikkiaan 17 räjähdystä ehti tapahtua ennen kuin suomalaiset löysivät ensimmäisen räjähtämättömän miinoituksen. Muun muassa Kuukaupin silta Antreassa räjähti vieden mennessään joukon upseereita, joiden joukossa oli majuri, professori Tapio Tarjanne. Pioneerit löysivät 28. elokuuta 1941 Kuukaupin sillan maatuen alta tyhjän panoskaivon alapuolelle sijoitetut 600 kg räjähdepanoksen ja kumipusseihin paketoidut laukaisulaitteet. Sillan toisen pään maatuki oli räjähtänyt, mutta toinen pää oli jäänyt räjähtämättä. Luutnantti Lauri Sutela johti raivausta suorittanutta pioneerijoukkuetta ja irrotti henkilökohtaisesti laukaisulaitteet räjähdyspanoksesta. Raivaajien ns. Kuukaupin ryhmä palkittiin kunniamerkein. Sutelalle myönnettiin 3. luokan vapaudenristi miekkojen kera.
Nämä kaksi kumipussiin pakattua laitetta toimitettiin kiireesti Päämajan Pioneeriosastolle, joka toimitti ne välittömästi Viestiosastolle. Viestiosasto määräsi insinöörikapteeni (sittemmin professori) Jouko Pohjanpalon tutkimaan niitä, ja Yleisradion avustuksella ne purettiin ja tutkittiin. Laitteiden todettiin olevan radiovastaanottimia, jotka oli viritetty 715 kHz:n taajuudelle. Kun tällä radiotaajuudella lähetettiin sopivia äänitaajuisia sointuja, kytkinmekanismi yhdisti pariston räjähdyspanokseen ja trotyyli räjähti. Laite oli siis radio-ohjattava miina. Radiomajakka
Suomen ensimmäinen meriliikenteen suuntaamaton radiomajakka asennettiin 1935 Utön tornin kupeeseen. Se suljettiin vuonna 1996. Vuonna 1936 tehostettiin Helsingin meriliikenteen turvallisuutta hankkimalla Harmajaan suunnattu ja suuntaamaton radiomajakka, ensimmäinen lajissaan koko maailmassa. Jatkosodan aikana vuosina 1941–1944 Yleisradion radiomastot lähettivät automaattimorsetuslaitteilla radiomajakkasignaaleja Saksan ilmavoimien pommikoneille. Radioteleskooppi
1900-luvun alussa yritettiin havaita Auringon radiosäteilyä. Yritykset kuitenkin epäonnistuivat vastaanottimien alhaisen herkkyyden vuoksi. Kokeissa tutkittiin lisäksi pitkiä aallonpituuksia, jotka ionosfäärin vuoksi eivät pääse maanpinnalle saakka. Ensimmäiset havainnot taivaalta tulevasta radiosäteilystä tehtiin vuonna 1932, kun amerikkalainen insinööri Karl Jansky tutki ukkosen radioliikenteelle aiheuttamia häiriöitä 20,5 MHz:n taajuudella (14,6 m). Akio Morita
Vuonna 1949 yritys kehitti magneettinauhan ja myi vuonna 1950 Japanin ensimmäisen kasettinauhurin. Vuonna 1957 se valmisti taskukokoisen radion (ensimmäisen täysin transistoroidun) ja muutti vuotta myöhemmin nimensä Sonyksi (sonus tarkoittaa latinaksi ääntä ja "Sonny-pojat" tarkoittaa japanilaisessa slangissa ”ihmelapsia”). Vuonna 1960 yritys valmisti maailman ensimmäisen transistoreja käyttävän television. Yleisradio
Yleisradion alku­aikoina aika­merkki annettiin vain kaksi kertaa päivässä, myöhemmin aina ennen radiouutisia. Vuonna 1978 se alettiin antaa joka tasa­tunti sekä lisäksi uutisten edellä klo 11.30, 12.30, 17.30, ei kuitenkaan esimerkiksi kesken radioitavan jumalan­palveluksen tai sinfonia­konsertin. Sony
Vuonna 1949 yhtiö kehitti magneettisen nauhan ja myi vuonna 1950 ensimmäisen nauhurin Japanissa. Vuonna 1957 yhtiö kehitti taskukokoisen radion, ja samalla yhtiön nimi muutettiin Sonyksi. Vuonna 1960 se kehitti ensimmäisen transistoritelevision maailmassa. Vuonna 1961 Sony oli ensimmäinen japanilainen yhtiö, joka noteerattiin New Yorkin pörssissä. Vuonna 1988 Sony laajensi elokuvamarkkinoille ostamalla CBS:n Columbia Recordsin, josta tuli ”Sony Music Entertainment”. Vuonna 1994 pitkäaikainen johtaja Morita ilmoitti vetäytyvänsä eläkkeelle. Pataljoonaradio
Pataljoonaradio on kenttäradio, jonka tarkoituksena on kuulua pataljoonan alueella. Pataljoonan toiminta-alueeksi voidaan tiheässä ryhmityksessä painopistesuunnassa arvioida karkeasti noin 2–3 km × 2–3 km. Näin ollen radio, jonka todennäköinen melko varma kuuluvuus on esimerkiksi 6–8 km soveltuu pataljoonaradioksi. Suomessa 1970-luvulla otettiin käyttöön lisenssivalmistettuna alun perin yhdysvaltalaiseen AN/PRC-77:ään perustuva pataljoonaradio LV 217, mitä paranneltiin myöhemmin LV 217M:ksi. Jo 1960-luvun lopulta ja 1970-luvun alusta kehittyi pyrkimys tehdä pataljoonaradioista yhteensopivuuden vuoksi prikaatiradioita lisäämällä niihin tehovahvistin, joka paransi radion lähettimen kantamaa. AN/PRC-77:n edeltäjään, AN/PRC-25:een suomalaiset tutustuivat Yhdistyneiden kansakuntien rauhanturvatehtävissä. AN/PRC-25:n myöhempi suomalainen tyyppimerkintä oli LV-311. R-105
R-105 on kenttäradio. Ensimmäiset R-105-ryhmään kuuluvat radiot esiteltiin 1950-luvun alkupuolella. R-105-radioiden jälkeen esiteltiin R-105D-radiot, joka oli edellisiä kevyempi sekä lopulta R-105M-radiot. Radioita on neljää eri tyyppiä: jalkaväkiradiot, tykistöradiot, ilmapuolustusradiot ja mekanisoitujen joukkojen komentoverkkoradiot. Aikamerkki
Yleisradio on lähettänyt aikamerkkejä toimintansa aloittamisesta saakka 1926. Aluksi aikamerkki annettiin triangelilla, vuodesta 1934 lähtien gongilla. Kesästä 1963 lähtien se koostui kuudesta piippauksesta ja gongin äänestä. Myöhemmin otettiin käyttöön viidestä lyhyestä ja yhdestä pitkästä piippauksesta koostunut aika­merkki, joka on edelleen käytössä. China Radio International
China Radio International (entinen Radio Beijing tai Radio Peking), Kiinan kansantasavallan valtionradion ulkomaanohjelmapalvelu, katsotaan perustetuksi 3. joulukuuta 1941, kun uutistoimisto Xinhua (Uusi Kiina) perusti "Uuden Kiinan radion" radioaseman kahteen luolaan. Radiolaitteisto sijaitsi kallioluolassa, kun taas toimitus maaluolassa. Ulkomaantoimituksen ohjelmat olivat japaninkielisiä, niitä radioi japanilaisnainen ja rauhanaktivisti Hara Kiyoshi, joka pyrki vaikuttamaan Japanin Kiinaa vastaan käymään sotaan. Lähetykset jatkuivat vuoteen 1943, milloin ne piti lopettaa teknisten vaikeuksien vuoksi. Jo tätä ennen oli Jenanista radioitu 1940 Neuvostoliiton teknisellä tuella. Uudelleen lähetykset alkoivat 1946. Yle Radio Suomi Lahti
Lahdessa on pitkät perinteet radiotoiminnasta. Lahden Radioharrastajat aloitti radiotoiminnan jo ennen Yleisradiota Lahdessa 1924; Radioharrastajien lähetin oli Lahden keskustassa. 1927 Lahteen perustettiin pitkäaaltoasema Radiomäelle. Faksi
Faksi keksittiin jo vuonna 1843, kun sähkeen välityksellä toimivalle kopioijalle haettiin patentti. Seuraavina vuosikymmeninä, siis jo paljon ennen puhelimen keksimistä, faksia kehitettiin edelleen, muttei otettu käytäntöön. 1920-luvulla kehitettiin radion välityksellä toimivat faksit sekä ensimmäiset varsinaiset nykyaikaista faksia muistuttavat kojeet. Ensimmäinen puhelinverkkoon liitetty nykymuotoinen telefax otettiin käyttöön Yhdysvalloissa vuonna 1964. Emile Berliner
Edison oli kehittänyt fonografin vuonna 1877 eli kaksitoista vuotta ennen kuin Berliner esitteli gramofonin vuonna 1889. Edisonkaan ei ollut ensimmäinen, joka esitteli äänentoistolaitteiston. Jo vuonna 1857 oli keksitty fonoautografi ja vuonna 1877 ennen Edisonia oli markkinoille tullut paleofoni. Ennen gramofonia, kuultiin vielä vuonna 1881 grafofoni. Edisonin fonografi oli luonut äänitemarkkinoita. Gramofonin ja fonografin kesken alkoi ensimmäinen formaattisota, joita äänite alalla nähtiin 1900-luvun lopulla useita. Edisonin laitteen ääni oli parempi kuin gramofonin ja sylinterillä pyörimisnopeus säilyi vakiona äänitteen loppuun toisin kuin levyllä, jonka spiraaliradalla neulan nopeus muuttui loppua kohden. Gramofoni kuitenkin voitti sodan, koska levyjä pystyttiin helposti valmistamaan suuria määriä puristamalla ja levyjen varastointi vei vähemmän tilaa kuin fonografin rullien. Gramofonilevyformaatti säilyi 70 vuotta, aina siihen saakka kun vinyylilevy vei markkinat. Radiomafia
Ajatus nuorisolle ja sen suosimalle populaarimusiikille pyhitetystä radiokanavasta esitettiin ensimmäisen kerran jo 1970-luvun lopussa Yleisradion viihdetoimituksessa. Asiaa ajaneen kampanjan tuloksena ei saatu vielä omaa kanavaa, vaan säännölliset iltapäivälähetykset radion rinnakkaisohjelma- ja myöhemmin kakkoskanavalla jakoivat keskenään Rockradio ja Nuortenradio, molemmat makasiinityyppisiä puhe-musiikkiohjelmia. Järjestelyllä onnistuttiin palauttamaan nuoret radioiden kuuntelijoiksi, ja se toimi niin kauan kuin ei ollut kilpailevia radiokanavia. Radiomainonta
Magnetofonin eli ääninauhurin keksiminen ja muu uusi studiotekniikka mahdollistivat vähitellen sen, ettei radiomainosten tarvinnut olla suorana lähetyksenä puhuttuja, vaan ääninauhoista voitiin elokuvan tapaan koostaa äänten mahdollisuuksia monipuolisesti hyödyntäviä tallenteita, joita voitiin lähettää eri puolilla maata sijaitsevien radioasemien soitettavaksi. 1940- ja 1950-luvuilla yksi radiomainonnan ilmaisukeinojen kehittäjistä oli koomikko Stan Freberg. Arthur E. Kennelly
Kennelly tutki vuonna 1901 Guglielmo Marconin Newfoundlandissa vastaanottamaa radiosignaalia, joka oli lähetetty Britanniasta. Kennelly havaitsi, että radioaallot olivat saapuneet perille voimakkaammin, kuin mitä radioaaltoteoria mukaan oli mahdollista. Seuraavana vuonna Kennelly päätteli, että radioaallot olivat heijastuneet yläilmakehästä takaisin maanpinnalle. Brittifyysikko Oliver Heaviside esitti lähes samaan aikaan samanlaisen teorian. Radioaaltoja heijastavaa kerrosta kutsuttiinkin pitkään Kennelly–Heavisiden kerrokseksi (nykyään ionosfäärin E-kerros). Radiomiina
Radiomiina on miina, joka voidaan kaukolaukaista radioaaltojen avulla. Radiomiinat kehitettiin Neuvostoliitossa 1920-luvulla ja puna-armeija käytti niitä toisessa maailmansodassa vihollisen haltuun joutuneiden kaupunkien ansoittamiseen. Suomessa muistetaan varsinkin jatkosodan aikaiset Viipurin radiomiinat, joita neuvostojoukot alkoivat räjäytellä yksitellen suomalaisten vallattua Viipurin elokuussa 1941. Matkapuhelin
Vuonna 1960 avattiin Ruotsissa maailman ensimmäinen osittain automatisoitu autoradiopuhelinjärjestelmä MTA. Autoradiopuhelimet perustuivat vielä putkiradiotekniikkaan ja releisiin. Puhelimen autoon asennettava laitteisto painoi tuolloin yhteensä 40 kilogrammaa. Vuonna 1962 esiteltiin modernisoitu versio MTB, joka perustui transistoritekniikkaan. Vuonna 1971 julkaistu MTD versio oli jo kaupallinen menestys. Suomessa avattiin käsivälitteinen Autoradiopuhelin (ARP) -verkko vuonna 1971. Myös se saavutti suuren suosion, mikä aiheutti tiheimmin asutulla seuduilla verkon ruuhkaantumista. Tutkan historia
Ensimmäisen varsinaisen tutkan rakensi saksalainen Christian Hülsmeyer, joka kehitti telemobiloskoopiksi kutsutun laitteen 1900-luvun alussa. (Patentti myönnettiin vuonna 1904.) Laite oli tarkoitettu käytettäväksi laivoissa. Se lähetti signaalin, josta saatiin kaiku, jos laivan törmäyskurssilla oli este. Jos vastaanotin sai kaiun, se soitti hälytyskelloa. Laitteen kantama oli muutama kilometri. Hülsmeyerin kehittämä tutka perustui kipinävälin tuottamaan laajakaistaiseen radiopulssiin, josta antennin muodostama resonanssipiiri päästi läpi vain halutun kaistan spektristä. Telemobiloskooppi ei kuitenkaan vakuuttanut laivanvarustajia edes onnistuneen demonstraation jälkeen, ilmeisesti koska vastakeksityn radiolennättimen uskottiin takaavan laivaliikenteen turvallisuuden. Hülsmeyer yritti turhaan markkinoida keksintöään myös monille muille tahoille ja katkeroitui lopulta niin, ettei tehnyt tutkan hyväksi enää koskaan mitään. Nikola Tesla
Tesla on myös yksi radiotekniikan varhaisista kehittäjistä. Myöhemmin hänelle myönnettiin siitä patentti. Guglielmo Marconin ensimmäisessä Atlantin ylittäneessä radiolähetyksessä käytettiin 17:ää Teslan patenttia. Tästä aiheutui pitkäaikainen kiista, jonka oikeusistuin ratkaisi vasta Teslan kuoleman jälkeen. Tosin ratkaisuakin on kritisoitu Yhdysvaltojen etujen mukaiseksi. Hänen mukaansa on nimetty magneettivuon tiheyden yksikkö tesla, henkilöautojen valmistaja Tesla Motors sekä Belgradin Nikola Teslan lentoasema. Televisiovastaanotin
Skotlantilainen John Logie Baird (1888–1946) kehitti 1926 ensimmäisen laitteen, jolla sähköinen signaali voitiin näyttää kuvana. Laite oli elektromekaaninen hyödyntäen Nibkowin levyä, ja sen juovaluku oli vain aluksi vain 30. Nibkow ehti nähdä Bairdin "Televisor"-järjestelmän demonstraation Berliinissä vuonna 1928. Yhdysvalloissa Nibkowin menetelmää käytti Charles Francis Jenkins (1867–1934), jonka oma laite valmistui Bairdin jälkeen. Jenkins aloitti televisiolähetykset 1928, jolloin lähettävät ja vastaanottavat laitteet perustuivat elektromekaaniseen tekniikkaan. Ääni lähetettiin erikseen radiotekniikalla ja synkronoitiin vastaanottimessa. Kuvan laatu oli niin huono, että tekniikka sai murska-arvostelut ja yritys meni konkursiin vuonna 1932. Englannissa BBC aloitti lähetykset Bairdin tekniikalla 1930 ja käytti tätä tekniikkaa vuoteen 1937 saakka. Radio Helsinki
Radio Helsingin tausta liittyy 22.–31. lokakuuta 1999 taajuudella 95,2 MHz toimineeseen Lepakkoradioon. Se oli runsaan viikon mittainen Elmun järjestämä radioprojekti, jolla kunnioitettiin ja muisteltiin helsinkiläisen vaihtoehtokulttuuriareena Lepakon värikästä historiaa. Osa Lepakkoradion tekijöistä alkoi vakuuttua siitä, että Helsingin seudulla olisi kysyntää radiokanavalle, joka soittaisi monipuolista musiikkia ja tarjoaisi vaihtoehdon ns. formaattiradioille. Syksyllä 2000 kuului samalla taajuudella seitsemäntoista päivän ajan samojen tekijöiden uusi projekti nimeltään Radio Helsinki. Uusi kanava jatkoi pian tämän jälkeen toimintaansa pelkästään nettiradiona. D-radio
5.1 1925 Nenonen lähetti teknisten joukkojen komentajalle käskyn, jonka mukaan radiopataljoonan piti rakentaa kokeilu- ja koulutustarkoituksiin 10 kappaletta radioasemia. Radiopataljoonan radioasemien massa oli 13 kilogrammaa. 26.6.1925 lähetti Nenonen sotaväen päällikölle, Lauri Malmbergille, radioamatööreiltä peräisin olevatn yksieletrodiputkisen sähkötyslenttätinradioaseman kytkentäkaavioin. Koska asia eteni hitaasti, rakennutti Nenonen kaksi radioasemaa yksityisin varoin Perkjärven ampumaleirillä kokeiltavaksi molekylääriasemien kanssa. Tykistön yhden miehen liikuteltavia radioasemia alettiin kutsua L.T.J. -radioiksi, liikkuvan tulenjohdon radioiksi. Kelloselkä
Ensimmäinen radio kylään hankittiin 1920, ensimmäinen puhelin 1948 ja ensimmäinen televisio 1965. Sähköt saatiin loppuvuodesta 1949. Sähkötekniikka
Vuonna 1882 Thomas Edison rakensi ensimmäisen laajamittaisen sähköjakeluverkoston, joka tuotti sähköä 59 kotiin Manhattanilla. Nikola Tesla jätti vuonna 1887 useita patenttihakemuksia uudesta sähkövirran jakelutavasta, jota hän kutsui vaihtovirraksi. Tesla myös työskenteli radioelektroniikan parissa, jonka uranuurtaja Heinrich Hertz pystyi vuoden 1888 kokeissaan lähettämään ja vastaanottamaan radioaaltoja rakentamallaan laitteistolla. Vuonna 1897 Karl Ferdinand Braun esitteli katodiputken, joka mahdollisti myöhemmin television kehittämisen. Englantilainen John Ambrose Fleming keksi ja patentoi vuonna 1904 ensimmäisen elektroniputken, jota Robert von Lieben ja Lee De Forest myöhemmin kehittivät eteenpäin. Britannian sotavoimat ryhtyivät kehittämään 1930-luvulla tutkaa, ja ensimmäinen tutka-asema käynnistettiin Bawdseyssa Englannissa, vuonna 1936. Radio Nord
Radio Nord oli niin kutsuttu merirosvoradio, joka toimi Tukholman saaristossa Ruotsin aluevesirajan ulkopuolella 8. maaliskuuta 1961 – 30. kesäkuuta 1962. Lähetys tapahtui Nicaraguan lipun alla purjehtivalta alukselta m/v Bon jour (alun perin m/v Mi amigo). Lähetin toimi keskiaaltoalueella aallonpituudella 495 metriä (noin 606 kHz). Radio Nordin perusti suomalaissyntyinen liikemies Jack S. Kotschack. Radio Nord lähetti kevyttä musiikkia ja mainoksia 24 tuntia vuorokaudessa ja tuli suosituksi nuorison keskuudessa Itämeren ympäristössä, Suomessa lähinnä lounaisimmissa osissa. Ruotsissa Radio Nordilla oli lopulta enemmän kuuntelijoita kuin Ruotsin Radiolla. Suosittu ohjelma oli muun muassa Top 20-lista, joka julkaistiin viikoittain. Yleisradio
Yleisradion uutistoiminnan alkutahteja todistettiin ensimmäisten televisiouutisten myötä syyskuun 1. päivänä 1959, jolloin ruudussa nähtiin viiden minuutin mittainen Suomen Tietotoimiston (STT) sähkelähetys. Tuolloin televisio oli pikemmin erikoisuus kuin todellinen joukkotiedotusväline. Televisiouutisten aloittaessa oli televisiolupia Suomessa vasta vajaat 30 000, eikä televisio näkynyt lainkaan Pohjois- tai Itä-Suomessa. Lahden Radioharrastajat
Lahden Radioharrastajat ry oli yhdistys, joka piti yllä Lahdessa yleisradioasemaa vuoteen 1927 saakka. Sen perustivat 4. huhtikuuta 1924 toimitusjohtaja Emil Cedergren, teknikko Lauri Kunnas sekä yliasentaja E. Inkinen. Toisen tiedon mukaan perustava kokous pidettiin jo 29. helmikuuta 1924, ja yksityisten lahjoitusten sekä pankkilainalla annettiin Emil Cedergrenin tehtäväksi rakentaa 10 W:n - 20 W:n lähetysasema. Ensimmäinen lähetys tapahtui tapaninpäivänä 1926. Lahden vanha radioasema
Lahden vanha radioasema oli Yleisradion radioasema Lahdessa vuosina 1928–1935. Lahden vanhin yleisradioasema on kuulunut Lahden Radioharrastajille, ja se sijaitsi Harjukadun ja Rautatienkatun risteyksessä tornikulmaisen talon kolmannessa kerroksessa. Sieltä lähetettiin Lahden ensimmäiset yleisradiolähestykset. Asema siirtyi monien muiden yksityisten radioyhdistysten radioasemien tapaan Yleisradiolle ja yhdistys sai vastikkeeksi kaksi Yleisradion osaketta. Asa radio
Televisioiden valmistuksen Asa Radio aloitti vuonna 1956. Vuonna 1966 valmistui sadastuhannes televisio. Vuonna 1968 Asa Radio Oy toi markkinoille täysin transistoroidun television – ensimmäisenä Suomessa ja tiettävästi koko Euroopassa. Ensimmäiset väritelevisiot valmistettiin vuonna 1969. Samana vuonna yritys esitteli "Asa Futura" -TV-mallin, jonka muotoilu herätti aikanaan huomiota. Kuvaputkitekniikaltaan yhä mustavalkoisen television pyöreämuotoinen kotelo valmistettiin kirkasvärisestä muovista, ja televisio pyöri metallisen trumpettijalkansa varassa. Samanhenkistä muotoilua edusti myös pieni "Minivisio"-matkatelevisio. Prikaatiradio
Prikaatiradio on prikaatin alueella, noin 7–10 × 10–20 km -laajuisella alueella toimimaan tarkoitettu yleensä VHF-puheradio. 1960-luvun lopun ja 1970-luvun teknisissä ratkaisuissa monet prikaatiradiot ovat pataljoonaradioita, joihin on lisätty jälkikäteen lisälaitteena tehovahvistin radiolähettimeen pataljoonaradiota suuremman kantaman saavuttamiseksi. Suomen puolustusvoimissa prikaatiradiot merkitään tunnuksella LV 3xx. 1960-luvun lopussa ja 1970-luvun alussa huomattiin, että oli edullista, että pataljoonaradiot ja prikaatiradiot olisivat perustaltaan samoja laitteita koska kaikki prikaatin toiminta-alueen kenttäradiot olisivat taajuuden ja moduloinnin osalta yhteensopivia keskenään koko yleensä laajalla 30–80 MHz aaltoalueella. Suomen viestijoukkojen historia
Sotalaitoksen radiolennätinosasto perustettiin kesällä 1918. Sen perustana oli Mikkelin "Funkkerikoulu", Radiokoulu, myöhemmin Sotalaitoksen Kipinälennätinkoulu ja Raskas Kenttäradio-osasto, johon oli koottu sisällissodan rintamalla toimineita radiomiehiä ja halukkaita vapaaehtoisia. Osastoon liitettiin Helsingissä olevat radiojoukot. Komentajaksi määrättiin A. R. Stenholm. Esikunta sijaitsi Merimiehenkatu 13:ssa. Kevyt kenttäradio-osasto oli edelleen Santahaminassa. Raskas kenttäradio-osasto toimi aluksi Helsingin yliopiston fysiikan laitoksen tiloissa, mutta jo syksyllä 1918 se siirrettiin Santahaminan radioaseman yhteyteen. Asevelvollisten opetus aloitettiin elokuussa 1918. Raskaalle kenttäradioasemalle alistettiin myös kiinteät kipinälennätinasemat koko Suomessa ja sotalaivojen ja kauppalaivojen sekä valtion jäänsärkijöiden kiinteät radioasemat. Helvar
Yritys perustettiin vuonna 1921 alun perin öljyn maahantuontiin Helsingin ja Varsovan välille. Siitä juontuu myös yrityksen nimi Helvar. Yrityksen toiminta laajeni erilaisten teollisuustuotteiden maahantuontiin Länsi-Euroopasta.
1920-luvun puolivälissä toiminta vaihtui radioalalle. Vuodesta 1926 lähtien Helvar toi maahan radioita, gramofoneja, äänilevyjä, sekä tapetointitarvikkeita. 1930-luvulla yritys aloitti radioiden kokoonpanon ja 1935 aloitettiin oma tuotanto. Ensimmäinen oma radiomalli oli Super 6/36, joka tuli markkinoille juuri ennen Berliinin kesäolympialaisia 1936. Frank Stanton
Stanton kiinnostui jo opiskeluaikanaan massamedian psykologiasta, erityisesti siitä miten radio vaikuttaa kuulijoihinsa. Vuonna 1938 CBS nimitti hänet uuden tutkimusosastonsa johtoon. Siellä Stanton kehitti "Little Annie" -nimisen laitteen, jolla voitiin sähköisesti mitata yleisön reaktioita radio-ohjelman aikana. Hän myös otti käyttöön nykyään yleisen tavan sijoittaa samantyyppiset ohjelmat peräkkäin ohjelma-aikataulussa. Tuotannon talo
Insinööri Arvi Hauvonen perusti Suomen ensimmäisen yleisölle tarkoitetun radioaseman Tuotannon taloon vuonna 1923. Hauvosen 3NB-asema aloitti lähetykset 1. marraskuuta 1923. Vuonna 1954 paljastettiin talon seinällä oleva Suomen ensimmäisen yleisradioaseman muistolaatta. Jack S. Kotschack
Radio Nord aloitti lähetyksensä maaliskuussa 1961 Tukholman edustalta Ruotsin aluevesirajojen ulkopuolelta. McLendonin rahoittaman ja Kotschackin johtaman radioaseman tarkoituksena oli murtaa Pohjoismaissa vallinnut valtiollinen radiomonopoli. Ruotsin lisäksi sen popmusiikkia ja mainoksia sisältäneet lähetykset kuuluivat myös Lounais-Suomessa. Radio Nord ehti toimia vain vajaan puolentoista vuoden ajan ennen kuin se kiellettiin Pohjoismaiden neuvoston määräämän uuden lain nojalla. Suuren suosion saavuttanut piraattiradio vaikutti kuitenkin sekä Ruotsin että Suomen yleisradioyhtiöiden ohjelmistoon niin, että ne ottivat mukaan myös kevyen musiikin omissa Melodiradion- ja Sävelradio-ohjelmissaan. Grundig
Yrityksen historia alkaa 1930-luvulta, jolloin perustettiin radioita myynyt kauppa Fuerth, Grundig & Wurzer (RVF). Toisen maailmansodan jälkeen Max Grundig huomasi Saksassa olevan kysyntää radioille ja valmisti vuonna 1947 radiosarjan. Hän perusti tehtaan Fürthiin. Vuoteen 1951 mennessä yritys oli Euroopan suurin radioiden valmistaja ja se laajensi toimintaansa jatkuvasti. Ensimmäiset televisiot Grundig valmisti vuonna 1951. 1960 tuotevalikoimaan tulivat kasettinauhurit, jotka valmistettiin Belfastissa Pohjois-Irlannissa. Puhelin
1800-luvun lopussa syntyi useampi viestintään liittyvä ja patenttiriitoja aiheuttanut keksintö, joille on vaikea nimetä yhtä keksijää. Laitteita kehitettiin usealla taholla samanaikaisesti, koska sähkömagneettiset teoriat olivat vakiintuneet ja lennätin oli olemassa. Ranskalais-belgialainen Charles Bourseul (1829–1912) kehitti vuonna 1854 oman puhelimensa. Merkittävä varhainen äänen sähköisen välittämisen kehittäjä oli saksalainen Johann Philipp Reis (1834–1874). Hän esitteli "Telephon"-puhelimensa 1861, ja sen toimintaperiaatteena oli patterista lähtevä virta, joka katkeili platinaneulan avulla kalvon liikkuessa äänen tahdissa. Resonanssilaatikossa oleva sähkömagneetti aiheutti laatikkoon vastaavan katkeilevan äänivärähtelyn, joka oli kuultavissa. Reisin keksinnössä ongelmana oli katkeileva neulakosketus, jonka myöhemmät puhelinkehittelijät välttivät käyttämällä platinaneulan sijaan jatkuvaa hiilikosketusta. Reis kuoli 1874 viimeistelemättä työtään. Radio
Radio on radioaaltojen välityksellä tapahtuvaa ääniviestintää. Radioaallot eivät tarvitse mitään väliainetta, vaan ne etenevät sekä tyhjiössä että ilmassa ja muissa eristeaineissa. Sähköisesti varautunut hiukkanen saattaa ollessaan kiihtyvässä liikkeessä säteillä sähkömagneettisen spektrin radiotaajuusalueella (RF eli "Radio Frequency") olevia sähkömagneettisia aaltoja. Édouard Branly
Édouard-Eugène-Désiré Branly (kirjoitetaan myös Branley) (23. lokakuuta 1844 – 24. maaliskuuta 1940) oli ranskalainen fyysikko. Branly on eräs radion varhaisista kehittäjistä. Hän oli ensimmäinen, joka käytti metallijauhetta ilmaisemaan sähkömagneettista kenttää. Elektroninen sodankäynti
Elektronisen sodankäynti on yhtä vanhaa kuin radio. Lennätin oli salakuuntelun kohde ja lennätinlinjojen katkaisun kohde heti lennättimen käyttöönoton jälkeen muun muassa Yhdysvaltain sisällissodassa 1860-luvulla. Radioviestintää kuunneltiin ja häirittiin välittömästi radion sotilaallisen käytön alun jälkeen. Radio liittyy muun muassa Venäjän ja Japanin välisen Tsushiman meritaistelun lopputulokseen jo vuonna 1905.