Milloin Eino Pekkala kuoli?
Eino Pekkala
Eino Oskari Pekkala (29. marraskuuta 1887 Seinäjoki – 30. syyskuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen vasemmistopoliitikko. Pekkala toimi kansanedustajana Sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden (1927–1930) sekä Suomen kansan demokraattisen liiton (1945–1948) eduskuntaryhmissä. Hän toimi myös opetus- (1945–1946) ja oikeusministerinä (1946–1948) sekä Työväen urheiluliiton (1919–1927) puheenjohtajana.
Eino Friberg
Eino Hjalmar Friberg (10. toukokuuta 1901 Merikarvia – 27. toukokuuta 1995 Cambridge, Massachusetts, Yhdysvallat) oli suomalaissyntyinen yhdysvaltalainen kirjojen kääntäjä. Hänen tunnetuin käännöksensä on Kalevalan kääntäminen englanniksi vuonna 1989. Eino Nieminen
Eino Emil Nieminen (30. toukokuuta 1903 – 4. joulukuuta 1933 Leningrad, Neuvostoliitto) oli suomalainen kommunistisen "Työn Ääni" -lehden faktori, joka muistetaan joutumisestaan Lapuan liikkeen kannattajien pieksämäksi Vaasan kaupungintalon edessä 4. kesäkuuta 1930. Eino Hanski
Eino Hanski (17. heinäkuuta 1928 Leningrad, Neuvostoliitto – 20. elokuuta 2000 Göteborg, Ruotsi) oli suomalainen kirjailija ja kuvanveistäjä. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat omaelämäkerrallinen "Pitkät vuodet" -romaanitrilogia sekä Evert Tauben muistomerkki. Eino Pekkala
Sotien jälkeen Pekkala liittyi SKDL:ään ja hänet valittiin liiton listoilta eduskuntaan. Arvostettu Pekkala nostettiin myös ministeriksi Paasikiven III hallitukseen ja tätä seuranneeseen veljensä Mauno Pekkalan johtamaan hallitukseen. Pekkala kuului monien muiden SKDL:n sosialistien tavoin vuonna 1946 perustettuun Sosialistiseen yhtenäisyyspuolueeseen. Vuosina 1945–1946 Pekkala oli yksi eduskunnan sotasyyllisyysoikeuteen valitsemista jäsenistä. Eino Kaila
Elämänsä viimeisinä vuosina Kaila ponnisteli saadakseen valmiiksi teoksensa "Hahmottuva maailma", jonka oli tarkoitus olla yleistajuinen kokonaisesitys hänen todellisuuskäsityksestään. Teos ei kuitenkaan valmistunut. Kaila kuoli Kirkkonummen huvilallaan heinäkuussa 1958. Eino H. Ahti
Eino H. (Hannes Eino Gabriel) Ahti (ent. Andersson; 14. maaliskuuta 1894 Vaasa – 2. helmikuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, kuplettilaulaja ja sanoittaja. Hän käytti nimimerkkejä "Hannes Ahti", "Ahti H. Einola", "Aukusti Salo", "Saaren Pekka", "Eino Taatto" ja "Gabriel Tossu". Eino Haikala
Eino Haikala (12. toukokuuta 1913 – 5. maaliskuuta 1993) oli suomalainen poliitikko ja tilastotieteen professori Tampereen yliopistossa. Hän oli Suomen kansan yhtenäisyyden puolueen (SKYP) puheenjohtaja 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa sekä puolueen presidenttiehdokas vuoden 1978 vaalissa. Haikala ei saanut yhtään valitsijamiestä. 1980-luvulla Haikala kuului Suomen kristilliseen liittoon. Eino-Vakaa
Kansanmuusikko ja hevosmies Matti Edvard Takala teki Eino-Vakaasta laulun, josta on jäänyt elämään säkeet "”Buttenhoffi ja Eino-Vakaa, sun ponfelis, ponfelis Eino-Vakaa, ne hallitsee ravirataa, sun ponfelis, ponfelis pom!”" Eino-Vakaa esiintyy myös muun muassa eräässä Kasperi Tantun runossa. Eino Seppälä
Eino Seppälä (11. marraskuuta 1896 Virolahti – 4. huhtikuuta 1968 Imatra) oli suomalainen kestävyysjuoksija. Hän oli voittamassa kultaa 3 000 metrin juoksun joukkuekilpailussa vuoden 1924 kesäolympialaisissa. Samoissa olympialaisissa hän osallistui myös 5 000 metrin juoksuun, jossa sijoittui viidenneksi. Eino Heikkinen
Eino Matti Heikkinen (s. 26. maaliskuuta 1939 Ristijärvi) on suomalainen lääkäri. Hän oli Tampereen yliopiston gerontologian professori 1976–1979 ja Jyväskylän yliopiston liikuntatieteen professori vuodesta 1980 vuoteen 2004. Hän tutki sidekudoskemiaa ja liikuntafysiologiaa ja julkaisi yli 300 tieteellistä kirjoitusta. Hän sai elämäntyöstään Valtion tiedonjulkistamispalkinnon vuonna 2004. Paavo Einiö
Paavo Juhani Einiö (13. huhtikuuta 1925 Helsinki – 17. heinäkuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen ekonomi, musiikkielämän vaikuttaja ja monitoimimies. Pekka Hyytiäinen
Eino Pekka Juhani Hyytiäinen (1950 – 10. tammikuuta 2008) oli suomalainen elokuvaohjaaja, joka ohjasi kolme pitkää elokuvaa vuosina 1978-1982. Elokuvien teossa hän toimi niin käsikirjoittajana, ohjaajana, näyttelijänä kuin leikkaajana. Eino Mikkola
Eino Fredrik Mikkola (18. syyskuuta 1905 Suomussalmi – 11. joulukuuta 1987) oli suomalainen klassillinen filologi, kirjojen keräilijä ja kirjailija. Ensio Pihkala
Ensio Samuli Pihkala, sukunimi aik. "Gummerus" (26. toukokuuta 1915 Iisalmi – 6. elokuuta 1941 Smela, Ukraina) oli suomalainen pastori, filosofian kandidaatti ja SS-vapaaehtoinen. Hän toimi SS-divisioona Wikingin suomalaisvapaaehtoisten kenttäpappina.
Pihkalan vanhemmat olivat rovasti, kansanedustaja Leo Benedikt Gummerus (1885–1956) ja Karin Lydia Noponen (k. 1925). Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin klassillisesta lyseosta 1933. Pihkala suoritti Helsingin yliopistossa teologian erotutkinnon ja hänet vihittiin papiksi 1937. Hän suoritti vielä kasvatusopin tutkinnon 1937 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1939. Eino Jurkka
Eino Heikki Jurkka (aik. Juurivirta, ent. Rothström, 9. helmikuuta 1894 Hämeenlinna – 12. helmikuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja. Eino Nikkilä
Eino Johannes Nikkilä (18. huhtikuuta 1904 Tyrvää – 27. toukokuuta 1985 Järvenpää) oli suomalainen kansatieteilijä ja valokuvaaja. Eino Mäkilä
Eino Juhani Mäkilä (s. 29. marraskuuta 1929 Turku) on suomalainen hammaslääkäri ja emeritusprofessori. Hän oli Helsingin yliopiston hammas- ja leukaproteesiopin professori 1979–1993. Hän tutki gerodontologiaa. Eino Kankaanpää
Eino Mikael Kankaanpää (14. syyskuuta 1914 Humppila – 3. joulukuuta 1974 Seinäjoki) oli pankinjohtaja ja Keskustapuolueen kansanedustaja. Koulutukseltaan hän oli agrologi. Kankaanpää nousi eduskuntaan varapaikalta 27. tammikuuta 1970 Vaasan vaalipiiristä Toivo Antilan tilalle.Kansakoulun jälkeen Kankaanpää valmistui Hyvinkään pienviljelyneuvojaopisto 1939. Sen jälkeen hän toimi Pienviljelijäin keskusliiton piirikonsulenttina 1939–1955, Etelä-Pohjanmaan osuuspankkien liiton toiminnanjohtajana 1955–1961, Jalasjärven osuuspankin johtajana 1961–1974. Presidentin valitsijamiehenä hän oli vuosina 1962 ja 1968. Eino Sakari Yrjö-Koskinen
Eino Sakari (E. S.) Yrjö-Koskinen (vuoteen 1882 Forsman; 3. lokakuuta 1858 Hämeenkyrö – 10. tammikuuta 1916 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra, Tampereen Reaalilyseon rehtori, valtiopäivämies ja suomalaisen puolueen kansanedustaja. Eino Koivistoinen
Eino Hannes Koivistoinen (10. toukokuuta 1907 Kuopio – 14. joulukuuta 1987 Kotka) oli suomalainen merikapteeni ja kirjailija. Eino Poutiainen
Poutiainen ei koskaan ollut erityisen hyvissä väleissä puolueen puheenjohtajan Veikko Vennamon kanssa. Vuonna 1970 Poutiainen joutui jättämään puoluesihteerin tehtävät hänen ja Vennamon välille syntyneiden erimielisyyksien vuoksi ja vuoden 1972 puoluekokouksessa Vennamo esti hänen uudelleenvalintansa puoluesihteeriksi huolimatta siitä, että puolueen kenttä tuki Poutiaista. Puheessaan Vennamo hyökkäsi rajusti Poutiaista vastaan, koska hänen mielestään "puoluetoimiston asiat olisivat menneet sekaisin", mikäli Poutiainen olisi valittu. Vuoden 1972 vaaleissa Poutiainen putosi eduskunnasta, mutta palasi kansanedustajaksi vuoden 1979 vaaleissa. Hän kuoli kuitenkin uuden eduskuntakautensa kestettyä vain vajaat puoli vuotta. Poutiaisen kuolema merkitsi SMP:lle myös yhden eduskuntapaikan menetystä, kun hänen tilalleen kansanedustajaksi tuli vaaliliittokumppani Suomen Kristillisen Liiton ehdokas, rehtori Erkki Korhonen. Eino Leinon Seura
Toisen maailmansodan jälkeen suomalaisissa kulttuuripiireissä voimistui tarve saada jälleenrakennuskauden sielunmaisema siivotuksi 1930-luvun asenteista ja lähestymistavoista. Tässä tarkoituksessa nuori helsinkiläinen, paljolti Otavan ympärille ryhmittynyt kulttuuriälymystö päätti perustaa kirjallisen ja kulttuuripoliittisen modernismin tukijalaksi ja äänitorveksi Eino Leinon Seuran. Perustava kokous pidettiin 28.10.1947, ja perustajajäseniä olivat mm. Eljas Erkko, Yrjö Kaijärvi, Hannes ja Heikki A. Reenpää, Rafael Koskimies, Tapio Tapiovaara, Lauri Viljanen ja Kai Laitinen. Jo seuraavana vuonna seuran aloitteesta käynnistettiin kilpailu ja kansalaiskeräys Eino Leinon patsaan pystyttämiseksi, ja Lauri Leppäsen veistämä patsas paljastettiin lopulta Helsingissä Esplanadin puistossa 26.9.1953. Seura perusti myös kirjallisen lehden nimeltä Ajan Kirja, joka sittemmin yhdistyi Näköala-lehden kanssa Parnassoksi . Väinö Hakkila
Väinö Pietari Hakkila (aiemmin Tippa; 29. kesäkuuta 1882 Lempäälä – 18. heinäkuuta 1958 Orivesi) oli yksi merkittävimmistä Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikoista maailmansotien välisenä aikana, ja hänet muistetaan parhaiten toiminnasta eduskunnan puhemiehenä sotavuosina. Hän oli myös yksi pitkäaikaisimmista kansanedustajista. Hakkila oli K. J. Ståhlbergin ja Eino Pekkalan ohella yksi tunnetuista Lapuan liikkeen muiluttamista poliitikoista. Eino Tepponen
Eino Tepponen (1932 Rautu – 1990-luvulla) oli suomalainen kuvittaja ja pilapiirtäjä. Eino Penttilä (sotilas)
Eino Valfrid Penttilä (s. 18. joulukuuta 1914 – k. 30. lokakuuta 1992) oli Mannerheim-ristin ritari numero 79. (14. Divisioonan kaukopartio-osaston johtaja). Mannerheim-ristin ritarin arvon hän sai 9. elokuuta 1942. Sotilasarvoltaan Penttilä oli ritarinimityksen aikaan luutnantti. Heinäkuussa 1943 Penttilä aloitti Kadettikoulun (nyk. Maanpuolustuskorkeakoulu) oppilaana. Mauno Pekkala
Paasikiven noustua presidentiksi Mauno Pekkalasta tuli pääministeri. Pekkala johti pääministerinä muun muassa Suomen valtuuskuntaa Pariisin rauhanneuvotteluissa vuosina 1946–1947 samoin kuin neuvoteltaessa YYA-sopimuksesta, jonka hän myös allekirjoitti Vjatšeslav Molotovin kanssa Moskovassa 6. huhtikuuta 1948. Jälkimmäisissä neuvotteluissa Pekkala jäi kuitenkin Urho Kekkosen ja J. O. Söderhjelmin varjoon. Keväällä 1948 hän johti ministerivaliokuntaa, joka tutki väitteitä kommunistien kaappaushankkeista. Eino Kaipainen
Eino Herman Kaipainen (2. joulukuuta 1899 Jäppilä, Etelä-Savo – 31. tammikuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Kaipainen oli alun perin poliisikomisario Kotkassa. Hän oli tunnetuimpia elokuvanäyttelijöitä suomalaisissa elokuvissa 1930-luvulta 1970-luvulle saakka. Kaipainen oli Suomen Kansallisteatterin näyttelijä vuosina 1937–1944 ja Helsingin kaupunginteatterin näyttelijä vuosina 1945–1965. Kaarle Pekkala
Kaarle Henry Pekkala (4. lokakuuta 1919 Viipuri – 18. kesäkuuta 2000 Hämeenlinna) oli suomalainen pistooliampuja. Väinö Hakkila
Kevään 1945 eduskuntavaaleissa Hakkila luopui vapaaehtoisesti ehdokkuudesta, vaikka olikin vielä saanut kannatusta puolueen jäsenäänestyksessä. Hänet oli mainittu jopa yhtenä sotasyyllisistä, joten hän oli sillä hetkellä liian suuri rasite puolueelleen. Keväällä 1946 SKDL:n kannattajien mielenosoituksissa vaadittiin Hakkilan eroa myös Tampereen pormestarin virasta "taantumuksellisuuden" vuoksi, mutta siihen hän ei taipunut. Sen sijaan hän palasi eduskuntaan vaaleissa 1948 vielä kymmeneksi vuodeksi, joista ensimmäiset kolme vuotta SDP:n eduskuntaryhmän puheenjohtajana. Hänen asemansa puolueessa ei kuitenkaan ollut enää entisensä ja häntä pidettiin menneen maailman miehenä. 1950-luvun alussa Hakkilan kielteinen asennoituminen Urho Kekkoseen alkoi muodostua ongelmaksi puolueelle, ja Kekkosen kohottua lähes jatkuvaksi pääministeriksi Hakkilaa ei enää valittu eduskuntaryhmän johtoon, ettei SDP jäisi oppositioon. Hän jätti eduskunnan lopulta vapaaehtoisesti 76-vuotiaana vuoden 1958 vaaleissa. Hän kuoli vain 11 päivää näiden vaalien jälkeen. Eino Siukola
Eino Siukola (6. helmikuuta 1894–12. huhtikuuta 1918) oli työmies ja Längelmäen punakaartin päällikkö Suomen sisällissodassa. Eino Kanerva
Eino Kanervan elämä päättyi Jatkosodassa Poventsassa tammikuussa 1942, jossa hän haavoittui kuolettavasti. Leo Pekkala
Kahlehdittu Pekkala käveli perässä saman avannon ääreen, jossa teloittaja ampui häntä päähän. Kahleiden poistamisen jälkeen Pekkalan ruumis upotettiin samaan avantoon. Seuraavana aamuna hänen 10-vuotias veljenä Väinö kävi potkimassa avantoon myös paikalle jääneen verisen lumen. Wallenius ilmoitti teloituksista pylväisiin naulatuilla julisteilla, joissa kerrottiin, kuinka Pekkala ja Räty oli ammuttu maankavaltajina. Hänen mukaansa ilmoitusten vaikutus ihmisiin oli hyvä. Kaikkiaan Rovaniemellä teloitettiin 35 punakaartin jäsentä, mutta Marttilan, Pekkalan ja Rädyn jälkeen muiden ruumiita ei enää upotettu Ounasjokeen, vaan ne peitettiin joukkohautaan. Pekkalan ruumis löydettiin myöhemmin syyskuussa noin kilometrin päästä joen alajuoksulta, mistä poliisit kuljettivat sen punaisten joukkohautaan. Lopulta toukokuussa 1919 omaiset saivat luvan siirtää sen Pekkaloiden sukuhautaan Rovaniemen III hautausmaalle. Eino Heino
Eino Ilmari Heino (22. helmikuuta 1912 Pyhäjärvi – 10. toukokuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen elokuvaaja. Hän teki uransa kuvaajana alkaen vuoden 1935 elokuvasta "Kaikki rakastavat" (kamera-apulainen) jatkuen 1960-luvun puoliväliin asti. Uransa varrella hän kuvasi muun muassa elokuvat "Niskavuoren naiset", "Gabriel, tule takaisin" sekä jatkosodan aikana lyhyitä puolustusvoimien katsauksia. Paavo Einiö
Aivan loppuun asti Einiö kirjoitti helsinkiläisiin kaupunkilehtiin laajoja muistelevia artikkeleita, joissa kertoi muun muassa maahan tuomiensa muusikkojen ja urheilutähtien vierailuista. Einiö kuoli Helsingissä 17. heinäkuuta 2006 sairastettuaan pitkään eturauhassyöpää. Eino Ruutsalo
Eino Kalevi Ruutsalo (vuoteen 1936 Ruuth; 19. lokakuuta 1921 Tiutinen, Kymi – 2. huhtikuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen elokuvaohjaaja ja taidemaalari. Eino Tainio
Eino Alfred Tainio (8. syyskuuta 1905 Kemi – 23. heinäkuuta 1970 Petroskoi) oli suomalainen kommunistipoliitikko, joka toimi Suomen kansan demokraattisen liiton kansanedustajana Lapin läänin vaalipiiristä vuosina 1945–1970. Suomen kommunistisessa puolueessa vaikuttanut Tainio oli ennen jatkosodan päättymistä neljästi vangittuna poliittisen toimintansa johdosta. Eino Tuomola
Eino Reinhold Tuomola (19. huhtikuuta 1908 – 20. marraskuuta 1983)) oli suomalainen agronomi ja yritysjohtaja. Hän sai vuorineuvoksen arvon 1965. Hän oli Hankkijan toimitusjohtaja 1962–1969 ja pääjohtaja 1969–1971. Eino Räsänen
Eino Olavi Räsänen (24. syyskuuta 1902 Kuopio – 18. tammikuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hänen töitään oli ensi kertaa julkisesti esillä Helsingissä vuonna 1926. Eino Pekkala
Eino Pekkala valmistui ylioppilaaksi 1906 Tampereella, ja kaksi vuotta myöhemmin hän suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa. Hän toimi 1910–1911 Tampereen työväenopiston johtajana ja sitten historianopettajana Hämeenlinnassa vuoteen 1916. Hän jatkoi sen jälkeen oikeustieteiden opintoja yliopistossa ja suoritti tutkinnon 1918 toimien sen jälkeen asianajajana. Eino Pekkala oli naimisissa virolaisen Hella Wuolijoen siskon Salme Murrikin kanssa vuosina 1913–1924. Sen jälkeen Eino Pekkala avioitui englantilaisen Mary Moorhousen kanssa. Vilho Pekkala
Vilho Ferdinand Pekkala (3. huhtikuuta 1898 Kotka – 20. lokakuuta 1974 Kotka) oli suomalainen kilpapainija ja olympiamitalisti. Seuratasolla hän edusti Helsingin Kisa-Veikkoja, Talikkalan Tovereita ja Hallan Visaa. Pekka Enkainen
Armas Pekka Enkainen (vuoteen 1935 Enckell) (18. kesäkuuta 1896 Nurmes – 4. toukokuuta 1962) oli Suomen Puolustusvoimien rannikkotykistössä palvellut eversti. Eino Kivivuori
Kustaa Eino Kivivuori (27. toukokuuta 1900 Mietoinen – 7. huhtikuuta 1966 Turku) oli suomalainen vuorineuvos, joka toimi Raision Tehtaat Oy:n ensimmäisenä pääjohtajana ja yhtiön merkittävänä kehittäjänä. Hän oli myös Mekes Oy:n toimitusjohtaja ja yhteiskunnallinen taustavaikuttaja. Veikko Kallio (arkkitehti)
Armas Veikko Ensio Kallio (1893–1973) oli suomalainen rakennusinsinööri ja arkkitehti, joka suunnitteli rakennuksia Tampereen seudulle.
Hänen tunnetuimpia suunnittelutöitään ovat entinen Nykytaiteen museo Pyynikinrinteellä, Tampereen ensimmäinen ”pilvenpiirtäjä” Karhu-apteekin talo (Satakunnankatu 12), Suomen Trikoon tehdasrakennus ja Laukon kartanon päärakennus Vesilahdella. Lisäksi hän teki yhdessä kuvanveistäjä Evert Porilan kanssa muistomerkkejä, muun muassa Elokuvateatteri Imatran palossa kuolleiden hautamuistomerkin. Eino Rytinki
Eino Jaakko Rytinki (27. tammikuuta 1903 Pudasjärvi – 30. lokakuuta 1972 Pudasjärvi) oli pohjoispohjalainen pienviljelijä ja kunnallisneuvos. Hän toimi Suomen pienviljelijäin puolueen, Suomen pienviljelijäin ja maalaiskansan puolueen ja Maalaisliiton kansanedustajana 1930-luvulta 1950-luvun lopulle. Eino Noponen
Eino Kalervo Noponen (3. toukokuuta 1893 Rantasalmi – 6. lokakuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Robert Enke
Enkellä oli puoliso Teresa. Heidän tyttärensä Lara syntyi 31. elokuuta 2004 ja menehtyi synnynnäiseen sydänvikaan 17. syyskuuta 2006. Enke oli tunnettu eläinten oikeuksien puolestapuhuja. Enke kärsi syksyllä 2009 mystisestä virusperäisestä sairaudesta. Enke itse menehtyi jäätyään junan alle 10. marraskuuta 2009. Myöhemmin kuolemansyyksi vahvistettiin itsemurha. Enke oli kärsinyt mielialaongelmista. Eino I. Parmanen
Eino Into Parmanen (2. helmikuuta 1879 Kristiinankaupunki – 16. heinäkuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen kirjailija joka toimi muun muassa Etsivän keskuspoliisin osastopäällikkönä ja nimismiehenä. Parmanen muistetaan 1936–1941 ilmestyneen sortovuosien vastarintaa kuvanneen neliosaisen historiikin "Taistelujen kirja" kirjoittajana. Eino Raita
Eino Raita palkittiin Pro Finlandialla vuonna 1957. Hän kuoli Helsingissä 66-vuotiaana vuonna 1970. Pekka Holopainen (toimittaja)
Pekka Kustaa Holopainen (2. joulukuuta 1935 Jalasjärvi – 23. syyskuuta 2015 Espoo) oli suomalainen toimittaja, joka työskenteli 1960-luvulla "Apu"-lehdessä ja Tesvisiossa ja sen jälkeen Yleisradion ajankohtaisohjelmissa. Holopainen toimitti muun muassa Yleisradion aamulähetyksiä televisiossa ja "Itse asiassa kuultuna" -haastatteluohjelmia. Toimittajauransa jälkeen hän oli SDP:n edustajana Espoon kaupunginvaltuustossa. Eino Katajavuori
Eino Kullervo Katajavuori, vuoteen 1906 Ehnberg (1. joulukuuta 1905 Helsinki – 9. huhtikuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen ksylofonisti, laulaja, näyttelijä ja orkesterinjohtaja. Eino Antinoja
Eino Antinoja (1920 – 26. lokakuuta 2010) oli suomalainen veneenrakentaja. Antinoja on rakentanut amerikkalaisen Olin Stephensin suunnittelemia veneitä, joita ovat tilanneet suomalaiset purjehtijat, muun muassa Pekka Herlin, Peter Fazer, Peter Tallberg ja Lasse Pöysti. Eino Wenäläinen
Eino Edvin Wenäläinen (1. maaliskuuta 1921 Turku – 10. heinäkuuta 1997 Vaasa) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 38. Jääkäripataljoona 4:ssä konepistoolimiehenä palvellut Wenäläinen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 19. marraskuuta 1941. Sotilasarvoltaan hän oli nimityshetkellä korpraali. Siviilielämässä hän työskenteli rakennusmiehenä ja koneenasentajana. Veikko Ennala
Veikko Ennala (10. syyskuuta 1922 Mänttä – 29. elokuuta 1991 Tampere) oli suomalainen toimittaja ja eräs aikansa tunnetuimmista mediapersoonista. Pekka Koivistoinen
Pekka Eino Koivistoinen (25. kesäkuuta 1932 Suonenjoki – 18. elokuuta 2017 Suonenjoki) oli suomalainen elintarviketieteen professori. Hän laajensi ja kehitti suomalaista elintarviketieteen opetusta ja tutkimusta. Eino Jutikkala
Eino Kaarlo Ilmari Jutikkala (vuoteen 1931 Rinne; 24. lokakuuta 1907 Sääksmäki – 22. joulukuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija, professori ja akateemikko. Jutikkala oli yksi 1900-luvun merkittävimpiä suomalaisia historioitsijoita, ja hänen poikkeuksellisen pitkä ja tuottelias tieteellinen uransa kesti lähes kahdeksan vuosikymmentä. Eino Pekkala
Pekkala aloitti poliittisen toimintansa Suomen sosialidemokraattisen puolueen riveissä, mutta sisällissodan jälkeen hän oli yksi niistä, jotka vähemmistöön jäätyään irtautuivat ja perustivat Suomen sosialistisen työväenpuolueen. SSTP:n johtajiin lukeutunut Pekkala pidätettiin jo perustavassa kokouksessa ja hänet asetettiin syytteeseen. Pekkala valittiin ensi kertaa eduskuntaan vaaleissa 1927 Uudenmaan läänin vaalipiiristä Sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden vaaliliitosta. Hän uusi paikkansa 1929, mutta 1930 Pekkala vangittiin yhdessä muiden ryhmänsä edustajien kanssa. Tätä ennen Lapuan liike sieppasi kansanedustajan Säätytalosta perustuslakivaliokunnan kokouksesta. Pekkala oli 1930-luvun vaihteessa yksi SKP:n toimintaa työväenliikkeessä kritisoineen Suomen työväen vasemmistoryhmän tunnetuimmista poliitikoista. Hän toimi vasemmistoryhmän keskustoimikunnan puheenjohtajana. Eino Kettunen (kirjailija)
Eino Veikko Johannes Kettunen (27. joulukuuta 1896 Kouvola – 18. maaliskuuta 1918 Orivesi) oli suomalainen tekniikan ylioppilas ja lastenkirjailija. Eino Kenttä
Eino Johannes Evert Kenttä (3. marraskuuta 1906 Tampere – 16. marraskuuta 1952 Tampere) oli suomalainen kiekonheittäjä. Eino Hirva
Eino Olavi Hirva (25. lokakuuta 1916 Sortavala – 2. lokakuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen eversti, joka toimi ilmatorjunnan ja -puolustuksen eri tehtävissä sota-aikana ja sen jälkeen. Eino Haarla
Eino Toivo Rafael Haarla, ent. "Harberg" (9. maaliskuuta 1896 Korpilahti – 24. huhtikuuta 1938 Vaajakoski, Jyväskylän maalaiskunta) oli suomalainen Tampereella asunut tehtaanjohtaja ja järjestöjohtaja. Ensio Rislakki
Henrik Ensio Ezechiel Rislakki (vuoteen 1934 Svanberg; 14. helmikuuta 1896 Hausjärvi – 30. tammikuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija, joka kirjoitti pakinoita, näytelmiä ja matkakirjoja. Rislakki käytti pakinoitsijana nimimerkkiä Valentin ja kirjailijana salanimeä Heikki Vaanila. Eino Kirjonen
Eino Kirjonen oli innokas ravien seuraaja. Hän kuolikin sydänkohtaukseen Kouvolan raviradalla 21. elokuuta 1988. Pekka Pohjola
Eräs sivujuonne Pohjolan uralla oli kiinnitys Lapinlahden Lintujen kokoonpanoon. 
Pohjola soitti ja tuotti yhdessä Lido Salosen kanssa kuusi Hanna Ekolan albumia, joista viimeiseksi jäi Ekolan 2009 keväällä ilmestynyt levy "Helmi". Pohjolan viimeiseksi studiosessioksi jäi Ekolan "Helmi"-albumin raita ”Kaipaus”, jossa Pohjola soitti bassoa. Hän kuoli marraskuussa 2008 epilepsiakohtaukseen kotonaan Helsingissä. Eino Oksanen
Eino Ilmari Oksanen (s. 7. toukokuuta 1931 Puuppola, Jyväskylän mlk.) on entinen suomalainen kestävyysjuoksija, jonka päämatka oli maraton. Eino Heinivaara
Armahduksen jälkeen Heinivaara jatkoi työskentelyä toimittajana. Hän muun muassa kirjoitti "Suomen Sosialidemokraattiin" nimimerkillä ”Kohentaja” ja oli vuonna 1927 lyhyen aikaa Porissa "Uuden Ajan" päätoimittajana. 1920-luvun lopulta lähtien Heinävaara työskenteli Kulutusosuuskuntien Keskusliiton julkaiseman "Kuluttajain Lehden" toimituksessa ja kirjoitti 1940–1950-luvuilla kolmisenkymmentä osuusliikkeiden historiikkia. Lisäksi Heinävaara suomensi 1940-luvulla Eyvind Johnsonin ja Hans Herginin teoksia sekä Alfred Östen kirjoittaman Franklin Rooseveltin elämäkerran. Hän kuului myös Suomen Aikakauslehdentoimittajain Liiton perustajiin vuonna 1939. Eino Heinivaara kuoli 59-vuotiaana vuonna 1954. Eino Mäkinen (elo- ja valokuvaaja)
Eino Evert Mäkinen (13. tammikuuta 1908 Helsinki - 4. huhtikuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen valokuvaaja ja elokuvien kuvaaja, ohjaaja ja käsikirjoittaja. . Hänen vanhempansa olivat työnjohtaja Taavetti Evert Mäkinen ja Hilja Kristina Oksman. Puoliso (vuodesta 1930) oli Sigrid (Sirkka) Keinänen. Eino Grönholm
Eino Olavi Grönholm (28. heinäkuuta 1931 Hattula – 11. toukokuuta 1990 Forssa) oli suomalainen poliitikko. Eino Lehtonen
Eino Veikko Johannes Lehtonen (Eikka Lehtonen, 18. tammikuuta 1923 Hämeenlinna, Suomi – 9. joulukuuta 2010) oli suomalainen näyttelijä ja ohjaaja. Taiteellisen uransa hän teki Hämeenlinnan kaupunginteatterissa, minkä ohella hän näytteli muutamissa elokuvissa. Eino Haavisto
Eino Haavisto (22. maaliskuuta 1907 Pori – 8. joulukuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Eino Hosia
Eino Johannes Hosia (14. marraskuuta 1905 Punkalaidun – 19. heinäkuuta 1941 Joutseno) oli suomalainen kirjailija, jonka ura katkesi ennenaikaisesti kaatumiseen jatkosodan alussa. Eino Jutikkala
Kesänsä Eino Jutikkala vietti koko elämänsä Jutikkalan kartanossa. Hänen veljensä Ossian Rinne, kartanon viimeinen isäntä, kuoli 1979. Kuoleman jälkeen kartanon rakennuksista ja puistosta muodostettiin säätiön ylläpitämä kartanomuseo. Tämänkin jälkeen Eino Jutikkala säilytti kesähuvilansa kartanon mailla, osallistui säätiön toimintaan ja toimi jopa kartanomuseon oppaana. Eino Linnala
Linnalan vanhemmat olivat Nikolai Borgman ja Mathilda Maria Avellan. Hänen puolisonsa 1931–1946 oli laulaja ja kuoronjohtaja Taru Pellinen (1904–1986). Musiikinopettaja, opetusneuvos Marja Linnankivi (ent. Kekkonen, o.s. Linnala, 1932–2015) oli heidän tyttärensä. Linnalan veli oli sotilaskapellimestari, musiikkikapteeni Johan Leonard (Lenni) Linnala (1878–1947). Linnala tuli ylioppilaaksi 1915, valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1921 ja opiskeli yliopisto-opintojensa ohella musiikkia Helsingin musiikkiopistossa Erkki Melartinin johdolla 1915–1920. Wienissä Linnala jatkoi opintojaan 1924–1927. Hän toimi Viipurin musiikkiopiston opettajana 1921–1924, Helsingin Kirkkomusiikkiopiston opettajana 1928–1945, Sibelius-Akatemian opettajana 1934–1963 ja Helsingin yliopiston musiikinopettajana 1956–1965. Helsingin Työväenyhdistyksen naiskuoron johtajana Linnala toimi 1928–1934 ja sekakuoron johtajana 1929–1934. Lisäksi Linnala laati musiikkiarvosteluja ja -artikkeleita eri lehtiin ja julkaisi musiikkialan teoksia. Hän sai Pro Finlandia -mitalin 1953 ja professorin arvonimen 1958. Kalle Heikkinen (hiihtäjä)
Heikkisen syksyllä 1938 alkanut valmentautuminen Zakopanen MM-kisoihin päättyi dramaattisesti. 15. joulukuuta hän oli hiihtäjä Eino Koskelan kanssa juoksulenkillä Hyvinkäällä ratavallia pitkin. Pimeyden vuoksi he eivät huomanneet alikäytävää ja putosivat noin 5–6 metriä syvän viemärin pohjalle. Koskela selviytyi suuremmitta vammoitta, mutta Heikkinen toimitettiin Kirurgiseen sairaalaan Helsinkiin jossa hän kuoli seuraavana aamuna. Onnettomuuspaikalla on nykyään Hyvinkään Tahkon 1948 pystyttämä muistomerkki, joka siirrettiin nykyiselle paikalleen 1973 Hanko-Mäntsälä-tien rakentamisen yhteydessä. Vuonna 1945 julkaistiin eri urheilulajeja kuvaava suomalainen postimerkkisarja, jonka hiihtoa esittävässä merkissä on kuvattuna Kalle Heikkinen. Mauno Pekkala
Mauno Pekkala () oli suomalainen Metsähallituksen pääjohtaja ja vasemmistolainen poliitikko. Hän oli ainoa Suomen Kansan Demokraattista Liittoa (SKDL) edustanut Suomen pääministeri. Pekkalan hallitus istui 26. maaliskuuta 1946 – 29. heinäkuuta 1948. Ministeripäiviä hänelle kertyi kaikkiaan 2 625. Eino Niini
Eino Markus Niini (vuoteen 1925 Lind; 2. elokuuta 1902 Pori – 26. joulukuuta 1987) oli suomalainen teollisuudentutkija ja professori. Hän väitteli tekniikan tohtoriksi vuonna 1945 ja toimi vuosina 1945–1969 opinahjonsa Teknillisen korkeakoulun teollisuustalouden professorina. Hän työskenteli 1930–1940-luvulla myös Valtion lentokonetehtaan sekä SOK:n palveluksessa. Hän kuului Työterveyslaitoksen johtokuntaan vuodesta 1949 alkaen ja toimi sen puheenjohtajana 1966–1970. Erkki Mikkola
Mikkola oli myös valokuvaaja joka julkaisi kuvateokset "Inari-Lappi ja Petsamo" (1932) ja "Kainuu kuvissa" (1938). Teoksien maisemakuvat oli otettu panoraamakameralla. Mikkola kaatui talvisodan aikana Taipaleessa helmikuussa 1940. Eino Valtanen
Eino Valtanen (19. elokuuta 1939 Kylmäkoski – 24. heinäkuuta 1985 Tampere) oli suomalainen iskelmälaulaja. Hänen laulujaan oli muun muassa 1970-luvun Finnhits-kokoelmilla. Suurin hitti oli "No justiinsa juu vuodelta" 1978. Juice Leskinen kirjoitti Valtaselle kappaleita, joista "Hellurei ja hellät tunteet" Valtanen levytti Juice Leskinen Slamin kanssa. Ensimmäinen levytys oli vuonna 1964 taltioitu tango Pieni muru onnea. Eino Romppanen
Eino Romppanen (6. helmikuuta 1940 Mynämäki – 28. toukokuuta 2018 Nevada, Yhdysvallat) oli kansainvälisen uran luonut suomalaissyntyinen kuvanveistäjä, joka asui Yhdysvalloissa. 2000-luvulla Romppanen markkinoi teoksiaan taiteilijanimillä "Eino" ja "Eino.org". Hänen tuotantonsa edustaa eri tyylisuuntauksia näköispatsaista abstrakteihin kiviveistoksiin. Eino-Vakaa
Vuodesta 1904 lähtien Eino-Vakaa oli viipurilaisen liikemiehen Fritz Buttenhoffin omistuksessa. Se pysyi hänen rakkaimpana hevosenaan, vaikka Buttenhoff omisti myös ravikuninkuuden myöhemmin voittaneet Pamun-Humun ja Eri-Aaronin. Eino-Vakaa jatkoi kilpailemista myöhäiselle iälle saakka ja saavutti ennätyksensä 15-vuotiaana vain pari viikkoa ennen traagista kuolemaansa. Ori menehtyi kilparadalle Turussa syyskuussa 1913. Esko Pekkalainen
Esko Pekkalainen (s. 6. maaliskuuta 1925 Viipuri) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1952–1962 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden. Hän edusti Suomen maajoukkuetta kahdessa maaottelussa. Suomen kaukopartiotoiminta
Lentäjien suunnistusvirheen korjausmarssi oli kuluttanut partion muonavarat ja niitä oli täydennettävä Pölkkylän kylässä. Takaa-ajajat saavuttivat kylästä poistuneen partion tauon aikana. Seuranneessa tulitaistelussa alikersantti Eino Ehrukainen haavoittui ja kuoli matkaa jatkettaessa 30. kesäkuuta. Pekka Savinainen johdatti partion Pieningänsalon (ks. Pieninkä) erämaita pitkin omalle puolelle. Eino Leino
Eino Leino (oikealta nimeltään Armas Einar Leopold Lönnbohm, 6. heinäkuuta 1878 Paltamo – 10. tammikuuta 1926 Hyvinkään Nuppulinna [nyk. Tuusula]) oli suomalainen kirjailija, lehtimies ja kriitikko. Leinon laaja ja monipuolinen kirjallinen tuotanto sisälsi runoutta, romaaneja, näytelmiä, esseitä ja lehtipakinoita sekä suomennoksia ulkomaisesta kirjallisuudesta. Leino luetaan Suomen merkittävimpiin kirjailijoihin. Sekä hänen lyriikkansa että aaterunonsa ovat vuosikymmenestä toiseen pysyneet laajojen lukijapiirien suosiossa. Eeno Pusa
Enok (Eeno) Pusa (1. tammikuuta 1888 Pyhäjärvi Vpl – 9. huhtikuuta 1975 Helsinki) oli kansanedustajana kolmeen otteeseen, ensin valittuna kahdesti Suomen Sosialidemokraattisesta Puolueesta ja myöhemmin Työväen ja Pienviljelijäin Sosialidemokraattisesta Liitosta. Eino Pekkala
Urheiluansioistaan Eino Pekkala sai vuonna 1949 Urheilun suuren ansioristin. Eino Rastas
Eino Rastas (17. heinäkuuta 1894 Valkeala – 7. tammikuuta 1965 Kuusankoski) oli suomalainen kestävyysjuoksija. Pekka Pohjola
Jussi Pekka Pohjola (13. tammikuuta 1952 Helsinki – 27. marraskuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä ja basisti. Eino Penttilä
Eino Penttilä (27. elokuuta 1906 Joutseno – 24. marraskuuta 1982 Pori) oli suomalainen keihäänheittäjä, olympiamitalisti sekä upseeri. Seuratasolla Penttilä edusti muun muassa Lahden Ahkeraa ja Lappeenrannan Urheilu-Miehiä.Penttilä suoritti varusmiespalveluksensa 1924-1926 sekä reserviupseerikurssin 1927. Hän valmistui Kadettikoulun 12. kurssilta vuonna 1930 ja kävi tämän lisäksi kapteenikurssin vuonna 1937 sekä komentajakurssin 1951. Ennen sotaa Penttilä toimi suojeluskuntajärjestössä aluepäällikkönä Pohjois-Hämeen suojeluskuntapiirissä 1935-1939. Talvisodassa hän oli eskadroonanpäällikkönä Kevyt Osasto 3:ssa. Jatkosodassa Penttilä komensi pataljoona JR 15:ssä, Kevyt Osasto 16:a sekä Erillistä Pataljoonaa 20. Sodan jälkeen Penttilä toimi toimistoupseerina armeijakunnan esikunnassa 1944-1947 sekä Satakunnan sotilasläänin esikunnassa 1947-1952. 3.prikaatissa hän oli pataljoonankomentajana 1953-1954 sekä toimistopäällikkönä 1955-1956. Eino Jäppinen
Eino Arvid Jäppinen (22. lokakuuta 1911 Valkeala – 29. toukokuuta 2005 Espoo) oli suomalainen toimittaja, levikkipäällikkö ja kirjailija. Eino Virtanen (muusikko)
Eino Virtanen (10. joulukuuta 1925 Helsinki – 26. marraskuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen laulaja, säveltäjä, kapellimestari, sovittaja ja trumpetisti. Hän teki paljon duolevytyksiä Brita Koivusen kanssa. Virtanen myös antoi äänensä Pikkuoraville "Saukki ja Oravat" -levytyksissä ja esiintyi muutamassa elokuvassa omana itsenään. Eino Penttilä (kirjailija)
Eino Aleksanteri Penttilä (22. elokuuta 1907 Kalajoki – 4. syyskuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen toimitusjohtaja, yrittäjä ja kirjailija. Mauno Pekkala
Pääministerikautensa jälkeen Pekkala oli vielä SKDL:n ehdokas presidentinvaaleissa 1950 ja jatkoi kansanedustajana kuolemaansa asti. Myös Mauno Pekkalan vanhempi veli Eino Pekkala osallistui aktiivisesti politiikkaan ja oli oikeusministerinä veljensä johtamassa hallituksessa. Kustaa Mikko Evä
Evä kuoli Neuvostoliitossa vuonna 1927. Hieman aikaisemmin SKP:n keskuskomiteasta erotettu Eino Rahja piti hänen hautajaisissaan voimakkaasti puolueen johtoa kritisoineen puheen, jonka keskuskomitea puolestaan tuomitsi ”törkeänä ryhmäkuntalaisuutena”. Evän muistelmia sisällissodan ajalta on julkaistu Jukka Lehtosaaren toimittamassa teoksessa "Punakaarti rintamalla", joka julkaistiin Leningradissa vuonna 1929. Eino Huhtala
Eino Ensio Huhtala (15. lokakuuta 1902 Oulu – 14. elokuuta 1971 Vammala) oli suomalainen eläinlääkäri. Hän oli Maatalousministeriön eläinlääkintäosaston päällikkö ja ylijohtaja vuosina 1951–1966. Vuosina 1952–1954 hän oli eläinlääketieteellisen korkeakoulun toiminnanjohtaja ja sitten korkeakoulun hallituksen puheenjohtaja. Hänet vihittiin eläinlääketieteellisen korkeakoulun kunniatohtoriksi vuonna 1962. Huhtala oli myös Piirieläinlääkäriyhdistyksen puheenjohtaja, Suomen Eläinlääkäriyhdistyksen varapuheenjohtaja ja "Suomen Eläinlääkärilehden" päätoimittaja. Eino Pukkila
Eino Olavi Pukkila (6. helmikuuta 1905 Valkeala – 19. marraskuuta 1989) oli suomalainen sotakirjailija. Eino Pohjamo
Eino Pohjamo (1917–1999) oli suomalainen sotakirjailija. Salme Pekkala-Dutt
Syksyllä 1908 Salme Murrik siirtyi Suomeen, jonne oli jo siirtynyt hänen vanhempi siskonsa Hella. Suomessa hän tutustui sittemmin hyvin tunnettuun vasemmistopoliitikko Eino Pekkalaan, jonka kanssa hän avioitui syksyllä 1913. Salme Pekkalan yhteydet kommunistiseen liikkeeseen vahvistuivat Suomen sisällissodan jälkeen niin, että hänestä tuli vallankumouksellinen aktivisti 1919–1920. Hän oli avustamassa Otto Ville Kuusisen toukokuussa 1919 tapahtunutta salaista Suomen vierailua, joka kesti vuoden 1920 alkuun. Salme Pekkala itse matkusti maaliskuussa 1920 Lontooseen. Avioliitto Eino Pekkalan kanssa oli käytännössä ohi, ja avioero virallistettiin tammikuussa 1924. Eino-Vakaa
Tapaus herätti paljon huomiota ja siitä uutisoivat kaikki merkittävimmät sanomalehdet. "Nya Pressenin" pakinoitsijan mukaan Eino-Vakaan kuolema synnytti jopa aivan uuden journalismin lajin; hevosnekrologit. Runoilija Eero Eerola kirjoitti Eino-Vakaan muistosäkeet "Maatalouden hevoshoitolehteen": Eino Kanerva
Eino Ensio Kanerva (s. 20. syyskuuta 1910 Tampere – 8. tammikuuta 1942 Poventsa) oli suomalainen pesäpalloilija, jääpalloilija ja jalkapalloilija. Mikko Kokko
Kokko pysyi Eino Rahjan läheisenä tukijana tämän kuolemaan asti. Stalinin puhdistusten aikana Kokko teki useita ilmiantoja Antti Hyvösestä, joka hänen mukaansa oli suojellut puolueen vihollisia. SKP:n johto yritti hankkiutua Kokosta eroon, mutta turvallisuuspoliisi NKVD ilmeisesti suojeli häntä vanhana työntekijänään koko puhdistusten ajan. Kokko eli vapaana Neuvostoliitossa vielä ainakin vuonna 1939. Hän kuoli Leningradissa kaupungin piirityksen aikana tammikuussa 1942 ja hänet haudattiin Serafimin hautausmaalle. Pekka Häkli
Pekka Häkli (9. heinäkuuta 1893 Kaukola – 9. toukokuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja suomentaja. Hän käytti nimimerkkejä "Pietari Erakko" ja "Usko Toivovainen".