Missä oli Suomen suurin kaatopaikka?
Vuosaarenhuippu
Vuosaaren kaatopaikka oli toiminnassa vuosina 1966–1975 ja 1979–1988. Jälkimmäisinä vuosina se oli yksi ”kolmesta suuresta”. Kaksi muuta olivat Ison-Huopalahden kaatopaikka ja Pasilan kaatopaikka. Se on Ämmässuon kaatopaikan jälkeen toiseksi suurin Pohjoismaissa koskaan sijainnut kaatopaikka. Alueelle vietiin talousjätettä ja teollisuusjätettä ja todennäköisesti myös ongelmajätettä. Ämmässuon jätteenkäsittelykeskus
Ämmässuon () jätteenkäsittelykeskuksen yhteydessä sijaitseva kaatopaikka on Pohjoismaiden suurin kaatopaikka.
Kaatopaikan osa-alueilla on kaksi nimeä: "Iso-Ämmässuo" ja "Vähä Ämmässuo".
Ladvo-Venka
Naantalin maankaatopaikka (Isosuon maankaatopaikka) otettiin käyttöön vuonna 1989. Sen pinta-ala on neljä hehtaaria ja sinne läjitetään rakennustyömaiden kaivuumassoja ja kiviainetta Naantalin alueelta, 5 000–10 000 m³ vuodessa. Maankaatopaikka kykenee vastaanottamaan maa-ainesta arviolta vuoteen 2020 saakka. Turun tuomiokirkko
Turun tuomiokirkko oli satojen vuosien ajan Suomen merkittävin hautapaikka. Kirkon lattian alle vuosisatojen kuluessa haudattujen henkilöiden määrä laskettaneen tuhansissa. Kirkossa on 90 muurattua hautakammiota eli muurihautaa sekä laskematon määrä multahautoja. Turun tuomiokirkkoon hautaaminen lopetettiin 1784. Pikku-Huopalahden kaatopaikka
Pikku-Huopalahden kaatopaikka oli Helsingin Pikku-Huopalahdessa sijainnut kaatopaikka, joka oli käytössä vuosina 1937–1949. Utasen voimalaitos
Keväällä 1954 päästiin käsiksi suururakkaan, alakanavan rakentamiseen, jota varten oli ensin saatava alueita kuiville työpatojen sisään. Ensimmäinen työpato käsitti noin neljä kilometriä pitkän alueen koneasemalta alavirtaan päin. Se saatiin aikaan nostamalla tulevan alakanavan kohdalta vedenalaisena työnä irtomaata työpadoksi. Kun alue oli saatu kuiville, loput irtomaat voitiin poistaa ja tämän jälkeen aloittaa kalliolouhinta näin paljastuneen kallion pinnalta. Toinen työpiste avattiin alakanavan alapäässä kuivalla maalla Saviniemeen, jossa kanavalinja siirtyi jokiuoman poikki pohjoisrannalle. Maamassojen parissa ahersivat yhtiön suurimmat kaivinkoneet, kuuden kuutiometrin kauhalla varustettu Marion 7400 ja Bucyrus 200 W neljän kuutiometrin kauhoineen. Satoja tonneja painaneet koneet eivät liikkuneet telaketjuilla, vaan pintapaineen pienentämiseksi ne ”kävelivät” eteenpäin pinta-alaltaan laajoilla ”tassuilla”, jotta ne olisivat pysyneet pinnalla myös huonomman kantavuuden mailla. Iso Huopalahti
Vielä 1900-luvun alussa Iso Huopalahti oli huomattavasti nykyistä laajempi ja ulottui melkein rantaradalle ja Turuntielle saakka. Sen pohjoisosa oli kuitenkin jo hyvää vauhtia mataloitumassa ja muuttumassa kosteikoksi. Se oli myös pääkaupunkiseudun parhaita lintukohteita. Kuitenkin 1960-luvun alussa lahden perukasta täytettiin 27 hehtaaria, ja alueelle perustettiin kaatopaikka, joka oli käytössä vuosina 1963-1980. Sinne kuljetetuista jätteistä ja niiden päälle kasatuista maa-aineksista alueelle muodostui korkea täyttömäki, "Talinhuippu", jonka päälle on istutettu metsää. Täyttömäki sijaitsee Mätäjoen ja Monikonpuron välissä Helsingin ja Espoon rajalla. Vantaan jätevoimala
Vantaan jätevoimala on Vantaalla 17. syyskuuta 2014 käyttöönotettu jätteenkäsittelylaitos, jota operoi Vantaan Energia. Kyseessä on Suomen suurin jätevoimala, ja sen rakennuskustannukset olivat 300 miljoonaa euroa. Se sijaitsee Porvoonväylän ja Kehä III:n liittymän koillispuolella. Voimalan valmistavat rakennustyöt alkoivat syksyllä 2011, peruskivi muurattiin toukokuussa 2012, ja koekäyttö alkoi maaliskuussa 2014, jolloin ensimmäiset jäte-erät paloivat. Suomen kalliomaalaukset
Kainuu sijaitsee erillisenä saarekkeena kaukana Järvi-Suomen kalliomaalausalueesta. Siitä huolimatta Suomussalmella oleva Värikallio on kuvioiden lukumäärän perusteella (61 kuviota) kolmanneksi suurin kuvakenttä Suomessa. Myös Sotkamosta on löytynyt pieni Halolankallion kalliomaalaus. Sen sijaan Kuusamossa, Pohjois-Pohjanmaalla, oleva Julma-Ölkky on pieni muutaman kuvion kohde. Suomessa edellisten lähiseudulla saattaa vielä löytyä lisää maalauksia, mutta etenkin Venäjän puoleinen alue rajalta Vienanmerelle asti on potentiaalinen alue. Etelä-Pohjanmaalla on siellä ainutlaatuinen ja yksinäinen maalauskuvio Alajärven Pyhävuorella, joka on vielä ajoittamaton maalaus. Punamultahauta
Latviassa on Euroopan suurin mesoliittinen Zvejniekin kalmisto, josta tiedetään yli 320 hautausta ja jossa on tehty yleisesti punamultahautauksia. Kalmistossa noin puolet haudosta ovat olleet punamultahautoja ja lopuista on punamulta puuttunut. Kalmiston vanhimmissa haudoissa on punamultaa käytetty eniten. Nämä ajoittuvat 7500 eaa. Punamultahautojen suosio on tämän jälkeen heikentynyt, mutta ne yleistyivät sitten neoliittisen kauden puolivälissä. Tämän jälkeen punamultahautaukset vähenivät taas ja loppuivat kokonaan kivikauden loppuun tultaessa. Pohjois-Haaga
Pohjois-Haagan alueelle valmistui vuonna 1924 Kronohagens Idrottsföreningenin (Kiffen) ampumarata, joka oli valmistuessaan Pohjoismaiden suurin. Ampumaradan yhteyteen rakennettiin hirsipaviljonki, jonka julkisivu oli nykyisen Eliel Saarisen tien suuntainen. Ampumasuunta radalla oli nykyisen Maria Jotunin tien eteläpäästä suoraan pohjoiseen, ja maalitaulut sijaitsivat pohjoispään hiekkaisessa rinteessä. Ampumakatoksen pohja on vielä nykyisin näkyvissä Eliel Saarisen tien ja Maria Jotunin tien välissä. Myöhemmin rata myytiin Helsingin suojeluskuntapiirille, joka käytti sitä sekä harjoitteluun että kilpailuihin. Rataa käyttivät myös puolustusvoimat, ja siellä vierailivat muun muassa marsalkka Mannerheim ja presidentti P. E. Svinhufvud. Toiminta ampumaradalla päättyi, kun suojeluskuntajärjestö lakkautettiin vuonna 1944. Ampumaradan paviljonki siirtyi Helsingin kaupungille, ja sitä käytettiin retkeily- ja hiihtomajana. Nurmijärventien vilkas liikenne ja asutuksen lisääntyminen vähensivät majan käyttöä, ja vuodesta 1967 paviljonki toimi nuorisotilana, kunnes se paloi vuonna 1974. Paviljongin paikalla on nykyisin Marjatta-koulu. 
Jatkosodan päätyttyä Helsingissä oli noin 340 000 asukasta, joista monet olivat menettäneet kotinsa pommituksissa. Asuntonsa menettäneille kaupunkilaisille, kaupunkiin tulleelle siirtoväelle ja maaseudulta Helsinkiin työhön siirtyvälle väestölle oli saatava koteja. Asuntopulan poistamiseksi oli ryhdyttävä suunnittelemaan ja rakentamaan uusia asuinalueita. Tällöin käynnistyi myös Haagan pohjoisosan suunnittelu asuntotarkoitukseen. Metsäiselle alueelle oli helppo suunnitella asuinrakennuksia, koska vanhaa asutusta ei juuri ollut. Vuosaarenhuippu
Nähtävästi talous- ja teollisuusjätteen vienti Vuosaareen nyt loppui, mutta sen jälkeen sinne vietiin ylijäämämaata, ilmeisesti vuoteen 1988 saakka. Toiset lähteet kuitenkin mainitsevat Vuosaaren kaatopaikan Helsingin pääkaatopaikkana 1980-luvulla. Sorvalin hautausmaa
Sorvalin hautausmaata laajennettiin ensimmäisen kerran 1800-luvun puolivälissä. Ortodoksisen alueen sisäänkäynnille rakennettiin samassa yhteydessä lain edellyttämä paarihuone, jossa suoritettiin myös ruumiinavauksia. Vuonna 1888 ortodoksiselle hautausmaalle valmistui puurakenteinen Uspenskin kirkko, jonka omisti Venäjän armeija. Se oli käytössä myös Suomen itsenäistymisen jälkeen, mutta tuhoutui myöhemmin jatkosodan aikana. Kirkon paikalla on nykyään muistokivi. Luterilaisilla ei Sorvalin hautausmaalla milloinkaan ollut omaa siunauskappelia. 1900-luvun alkuvuosina suomalaisten määrä kasvoi Viipurissa runsaasti ja vuonna 1924 suomalaista aluetta laajennettiin Saunalahden rantaan päin arkkitehti Otto-Iivari Meurmanin suunnitelmien mukaan. Laajennuksen myötä hautausmaan koko kasvoi 4,2 hehtaarista noin seitsemään. Helsingin hautausmaat
Helsingin kolmas hautausmaa sijaitsi Kampissa nykyisen Vanhan kirkkopuiston alueella, alun perin kaupungin ulkopuolella. Jo suurten kuolonvuosien aikana 1695–1697 haudattiin vainajia tilapäiseen hautausmaahan Kamppiin, tosin eri paikkaan, nykyisen Bulevardin ja Fredrikinkadun risteyksen tienoille. Vuoden 1710 ruttoepidemian aikana kuolleita haudattiin edellä mainitun paikan viereen, nykyisen Annankadun tienoille. Samalle alueelle haudattiin myös Hattujen sodan aikana 1741 kuolleita Helsinkiin sijoitetun ruotsalaisen tykistörykmentin sotilaita. Lopulta paikalle perustettiin 1790 Kampin hautausmaa, mihin kirkolliskokous oli myöntänyt luvan neljä vuotta aikaisemmin. Nelisenkymmentä vuotta toiminut hautausmaa oli nykyistä kirkkopuistoa laajempi ja puistokorttelia ympäröivät kadut kulkevat osittain entisen hautausmaa-alueen päällä. Kaupungin kasvettua hautausmaan ympärille se poistettiin käytöstä 1829 Hietaniemen hautausmaan tultua käyttöön, joskin sinne haudattiin vielä 1918–1919 Suomen sisällissodassa kaatuneita valkoisia ja saksalaisia sekä Viron vapaussodassa kuolleita suomalaisia vapaaehtoisia. Carl Ludvig Engelin suunnittelema Helsingin Vanha kirkko valmistui kortteliin vuonna 1826, kolme vuotta ennen hautausmaan poistamista käytöstä. Alue on nykyään puistona, mutta 48 vanhaa hautakiveä vuosilta 1790–1829 sekä Engelin suunnittelema hautausmaan komea portti ovat säilyneet. Pääkaupunkiseutu
Jätteitä voi tuoda esimerkiksi HSY:n Sortti-asemille. Ämmässuon jätteenkäsittelykeskus sijaitsee Espoon länsiosissa, ja siellä on esimerkiksi Pohjoismaiden suurin kaatopaikka. Vantaan itäosissa sijaitsee Suomen suurin jätevoimala.Vuodesta 1970 lähtien pääkaupunkiseudun joukkoliikennettä ja jätehuoltoa hoiti lakisääteinen Pääkaupunkiseudun yhteistyövaltuuskunta -kuntayhtymä. Yhteistyövaltuuskunta saattoi erillisin sopimuksin tarjota palvelujaan myös pääkaupunkiseudun kuntien ulkopuolelle: YTV:llä ja Keravalla oli sopimus seutulippuliikenteestä ja Kirkkonummen kanssa yhteistyösopimus kattoi sekä seutulippuliikenteen ja jätehuollon. Jyväsjärvi
Jyväskylän kaupunkiin rakennettiin viemäriverkosto 1900-luvun alussa. Tästä lähtien kaupungin jätevesi laskettiin puhdistamattomana Jyväsjärveen. Kaupungin kaatopaikka sijaitsi Mattilanniemessä järven rannalla. Viemäriverkoston lisäksi Tourujokea pitkin järveen valui teollisuuden jätevesiä. Erityisesti Kankaan paperitehdas laski jätevetensä suoraan jokeen. Tämän johdosta Jyväsjärvestä tuli hyvin saastunut. Huonoimmillaan järven tila oli 1970-luvun alussa, jolloin Jyväsjärven kaloja kuoli joukoittain. Suomen kaarti
Suomen kaarti muodosti oman seurakuntansa ja vuodesta 1833 sillä oli yhdessä 1. suomalaisen meriekipaasin kanssa oma hautausmaa eli Suomen Kaartin hautausmaa Helsingin Hietaniemessä, ortodoksisen hautausmaan vieressä. Hautausmaata laajennettiin vuonna 1851. Kaartin seurakunta lakkautettiin Suomen kaartin mukana ja hautausmaa siirtyi vuonna 1914 senaatin päätöksellä Helsingin evankelis-luterilaisen seurakunnan haltuun. Suomen Autokierrätys
Romutukseen jättämistä varten yrityksellä oli yhteensä 257 virallisesta vastaanottopistettä. Romuautojen vastaanottopisteet ovat esimerkiksi autopurkamoja, jotka kuuluvat jonkun automurskaamon eli Suomen Autokierrätyksen sopimusoperaattorin verkostoon. Automurskaamoja ovat Kuusakoski Oy, Stena Recycling Oy, Kajaanin Romu ja Eurajoen Romu Oy. Honkanummen hautausmaa
Honkanummen hautausmaa () on Helsingin seurakuntayhtymän hautausmaa. Se sijaitsee Vantaan Hakkilassa Vanhan Porvoontien molemmin puolin, ja sen etäisyys Helsingin keskustasta noin 18 kilometriä. Hautausmaa vihittiin käyttöön vuonna 1951, ja ensimmäinen hautaus oli tammikuussa 1957. Ensimmäinen vainaja oli joulukuussa 1956 kuollut valtion kirjastotoimiston johtaja Mauno Kanninen. Hautausmaan pinta-ala on noin 76 hehtaaria. Siunauskappeli vuodelta 1955 on arkkitehti Erik Bryggmanin suunnittelema. Kappelin yhteydessä on vuonna 1991 käyttöön otettu krematorio. Siirtolohkare
Suomen suurin selvästi näkyvissä oleva siirtolohkare, Kukkarokivi, sijaitsee Turun Ruissalon pohjoispuolella. Suomen suurin tunnettu maan sisällä oleva siirtolohkare puolestaan on Kontiolahdelta Pohjois-Karjalasta Kuurnan voimalaitoksen rakennustöiden yhteydessä löytynyt lohkare. Miinanraivaus
Toisen maailmansodan rauhanehtojen mukaisesti Suomen tehtäväksi tuli suorittaa merimiinakenttien raivaus Suomenlahdella. Nämä miinat olivat Suomen, Saksan ja Neuvostoliiton laskemia. Vuosina 1944–1948 yli 2 000 miehen ja 200 aluksen voimin raivattiin laaja merialue Suomenlahden perukasta Ahvenanmaalle asti puhtaaksi sodan aikana lasketuista miinoista. Tässä työssä menetti henkensä 28 miestä. Kotkan Haapasaaressa sijaitsee raivaajamuistomerkki. Yksittäisiä miinoja on löytynyt Suomenlahden saaristoista vielä 2000-luvullakin. Kluuvinlahti
Rakennuskohteena entisen Kluuvinlahden alue on nykyäänkin erittäin vaativa, sillä maaperä on pehmeää etenkin Töölönlahden puolella. Silti Rautatientorin ympäristöön on rakennettu puupaalujen päälle eräät Suomen kulttuurihistoriallisesti tärkeimmistä rakennuksista: rautatieasema, Ateneum ja Kansallisteatteri. Kansallisteatterin alle juntattiin 4 000 ja rautatieaseman paikalle 23 000 paalua. Paalut ulottuvat 15–20 metrin syvyyteen, moreenipohjaan saakka. Koska ne on lyöty merenpinnan alle kosteaan maahan, ne ovat säilyneet hyvässä kunnossa. Lahoamisen riski kuitenkin kasvaa, jos saven päällä sijaitseva ylempi pohjavesi eli orsivesi alenee. Vanhan Kluuvinlahden alueella kiinteistöjen perustuksia onkin jouduttu vahvistamaan. Graffiti Suomessa
Myyrmäelle on pyritty hakemaan katutaidekaupunginosan ilmettä Myyrmäki-liikkeen ja Vantaan taidemuseon yhteisessä hankkeessa. Myyrmäestä löytyy kaksi avointa graffitiseinää, joista vanhan terveysaseman tontilla kauppakeskus Myyrmannin kupeessa oleva on Helsingin seudun suurimpia. Yhdessä alueen oppilaitosten kanssa on maalattu kymmenkunta alikulkutunnelia. Remontoidulla Myyrmäen rautatieasemalla paljastettiin maaliskuussa 2015 Suomen suurin julkiseen rakennutkseen tehty katutaidetyö. Varhaisimmat graffitit toteutettiin Myyrmäenraitin alikulkutunneleihin 80-luvun lopulla ja 90-luvun alussa. Noilta ajoilta alueella pitkään asuvat muistavat muun muassa MYYRMÄKI-liikkeen logossa olevan nallen. Posoaapa
Posoaapa on Sodankylän Sompiossa sijaitseva suo. Se oli aikoinaan Suomen suurin aapasuo, joka oli pinta-alaltaan noin 70 km². 1960-luvun lopulla suurin osa Posoaavasta jäi Lokan tekojärven alle ja nykyään siitä on jäljellä enää muutaman neliökilometrin laajuinen alue järven pohjoisrannalla. Posoaapa oli myös Euroopan suurin aapasuo. Pasilan kaatopaikka
Pasilan kaatopaikka oli Helsingin Ilmalassa, nykyisen Ilmalan varikon paikalla vuosina 1949–1963 toiminut Helsingin kaupungin pääkaatopaikka. Ennen vuotta 1949 se toimi Valtion rautateiden kaatopaikkana. Se oli yksi ”kolmesta suuresta”. Kaksi muuta olivat Ison-Huopalahden kaatopaikka ja Vuosaaren kaatopaikka. Alueelle vietiin talousjätettä ja teollisuusjätettä, eikä siellä ollut valvontaa. Kujalan kaatopaikka
Lahden kaupunki alkoi käyttää aluetta kaatopaikkana 1950-luvulla. 1960–1980-luvulla kaatopaikan nimi oli Kolavan kaatopaikka. Pääosa yhdyskuntajätteestä poltettiin Mukkulan jätteenpolttolaitoksessa. Talinhuippu
Ison-Huopalahden kaatopaikka oli yksi Helsingin kolmesta suuresta kaatopaikasta. Muita suuria olivat Pasilan kaatopaikka (1949–1963, VR:n kaatopaikka vuoteen 1949 saakka) ja Vuosaaren kaatopaikka (1966–1975 ja 1979–1988). Kulta
Suomessa on ollut kultakaivos Haverissa Ylöjärvellä, Saatto­porassa Kittilässä, Pahtavaarassa Sodankylässä, ja Kutemassa Orivedellä. Kanadalainen kaivosyhtiö Agnico-Eagle Mines avasi Euroopan suurimman kultakaivoksen Kittilän Suurikuusikkoon vuonna 2008. Kaivos tuottaa noin 5 000 kiloa kultaa vuodessa. Pahtavaaran ja Oriveden kaivokset ovat 2011 uudelleen tuotannossa. Myös Huittisissa (Jokisivu) tuotetaan kultamalmia, jota rikastetaan Vammalan rikastamolla Oriveden Kutemajärven malmin ohella. Vuonna 2011 Ilomantsissa (Pampalo) ja Raahessa (Laiva) avattiin kaivokset. Erottajan paloasema
Erottajan paloasema on Helsingin vanhin käytössä oleva paloasema. Se sijaitsee mäen päällä Kaartinkaupungissa Korkeavuorenkadun varrella lähellä Erottajaa. Se on valmistunut vuonna 1891, ja toimi Helsingin pääpaloasemana vuoteen 1975 asti. Punatiilisen paloasemarakennuksen on suunnitellut suomalainen arkkitehti Theodor Höijer. Sen torni kohoaa 42 metrin korkeuteen. Aseman alaisuuteen kuuluu myös Kaivopuiston meripelastusasema sekä Suomenlinnan pelastusasema. Aseman osoite on Korkeavuorenkatu 26. Asema oli remontissa vuonna 2011–2013. Remontin aikana aseman yksiköt olivat Jätkäsaaren pelastusasemalla. Perustason ambulanssi E HE 1322 on Jätkäsaaren pelastusasemalla. Asemalta käsin toimii myös Helsingin pelastuslaitoksen pelastussukellus.
__notoc__ Isosuon jäteasema
Isosuon jäteasema sijaitsee noin neljä kilometriä Raision keskustasta luoteeseen. Isosuon länsipuolella on Fortum Oy:n tuhkankaatopaikka (Härkäsuon kaatopaikka), eteläpuolella Naantalin kaupungin puhtaiden ylijäämämassojen läjitysalue (maankaatopaikka) ja koillispuolella Maskun kunnan teollisuusalue. Lähimmät asutut kiinteistöt sijaitsevat 800 metrin päässä jäteasemalta. Isosuota ympäröivät alueet ovat pääasiassa maa- ja metsätalouskäytössä. Jäteaseman ympäristössä on suuria korkeuseroja, ja se sijaitsee kallioalueen painanteessa, eikä näy laajalle alueelle. Isosuon kaatopaikan ja Fortumin Härkäsuon läjitysalueen luontaiset valumavedet ohjataan Orjanojaan josta ne edelleen kulkeutuvat Vaarjokeen. Malmi (Helsinki)
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Malmin seurakunta on yli 60 000 jäsenineen Helsingin suurin ja Jyväskylän seurakunnan jälkeen koko Suomen toiseksi suurin seurakunta, ja sen alue kattaa koko Koillis-Helsingin. Malmilla on ollut vuodesta 1894 lähtien Helsingin seurakuntien käyttämä Malmin hautausmaa. Malmin alueella sijaitsevat myös Malmin sairaala ja Kehitysvammaliiton toimitilat. Ladvo-Venka
Isosuo on Ladvo-Vengan pohjoispuolella sijaitseva alue jossa toimii Naantalin, Raision ja Maskun kuntien rajalla Isosuon jäteasema entinen kaatopaikka, Naantalin puolella Fortum Oy:n tuhkankaatopaikka (Härkäsuon kaatopaikka) ja Naantalin kaupungin puhtaiden ylijäämämassojen läjitysalue eli maankaatopaikka. Alueen koillispuolella on Maskun kunnan pieni teollisuusalue. Isosuota ympäröivät alueet ovat pääasiassa maa- ja metsätalouskäytössä. Pikku-Huopalahden kaatopaikka
Sekä kaatopaikan alkuhistoria että sen toiminnan päättyminen on jossakin määrin epäselvä. Se on perustettu saviselle maalle vuonna 1937. Sen arvellaan liittyneen Helsingin kaupungin laajenemiseen sekä Tilkan sotilassairaalan funkkistyylisen sairaalarakennuksen valmistumiseen vuonna 1936. Toiminta luultavasti päättyi, kun Pasilan kaatopaikka avattiin 1949 ja se korvasi Pikku-Huopalahden toiminnan. Haka (rakennusliike)
Haka Oy (vuoteen 1975 Helsingin Asuntokeskuskunta Haka, 1975–1989 Rakennuskunta Haka) oli Osuuskunta Eka-yhtymään kuulunut valtakunnallinen rakennuttaja- ja rakennusyritys, joka toimi vuosina 1938–1994. Hakalla oli tärkeä rooli muun muassa pääkaupunkiseudun lähiörakentamisessa 1960- ja 1970-luvuilla, ja 1980-luvulla siitä kasvoi Suomen suurin rakennusliike. Haka oli suurimman osan historiastaan osuuskunta, jonka omistajina oli edistysmieliseen osuustoimintaliikkeeseen ja työväenliikkeeseen kytkeytyneitä järjestöjä. Viimeiset vuotensa se oli muodoltaan osakeyhtiö. Haka meni konkurssiin 1990-luvun laman seurauksena, mikä oli Suomen yrityshistorian suurimpia konkursseja. Pohjois-Pohjanmaan maakunta
Maakunnan kallioperän sisältämien malmivarojen turvin alueelle on perustettu neljä kaivosta joista Taivalkosken Mustavaarasta on louhittu vanadiinia, Raahen Lampinsaaresta sinkkiä, Nivalan Hiturasta nikkeliä ja Pyhäjärven Pyhäsalmesta rikkikiisua, kuparia ja sinkkiä. Kaivoksista Lampinsaari ja Mustavaara on lopetettu toiminnan kannattamattomuuden vuoksi. Nykyään Pohjois-Pohjanmaalla on kaksi kaivosta: Hituran ja Pyhäsalmen kaivokset. Kanadalaisen kaivosyhtiö Inmet Mining Corporationin omistama Pyhäjärven kaivos on Euroopan syvin (1,4 km) sekä nykyaikaisin metallikaivos, josta louhitaan sinkkiä ja kuparia sisältävää malmia. Hituran kaivoksella käsitellään vuosittain noin 620 000 tonnia malmia, kaivoksen omistaa tällä hetkellä Belvedere Resources Ltd. Raahen Laivakankaalle on ruotsalainen Nordic Mines Ab perustamassa yhtä Euroopan suurimmista kultakaivoksista. Aboa Vetus &amp; Ars Nova
1990-luvun kaivauksissa ongelmia aiheutti muun muassa tiukka aikataulu ja se, että tutkittavasta alueesta tuli saada aikaan toimiva museoalue. Tästä syystä kaivausmetodiikka pidettiin yksinkertaisena, eikä esimerkiksi kellareiden eri täyttömaakerroksia dokumentoitu erikseen. Aboa Vetuksen kaivaus oli kuitenkin ensimmäinen suuri kaupunkikaivaus Suomessa jossa yleiskartoitus tehtiin suoraan digitaaliseen muotoon takymetrilla. Kaivauksen loppuessa vuonna 1995 jäi museoon vielä joitakin kaivamattomia alueita. Kivitalojen säilyttämisestä seurasi myös, että niiden seinien ja lattioiden alle jäi mahdollisesti alueen varhaisinta historiaa. Tätä pyrittiin paikkaamaan vuonna 2005 uudelleen käynnistetyissä arkeologisissa tutkimuksissa, joissa useissa kohti kaivettiin 1990-luvun kaivausten jättämää lattiapintaa syvemmälle. Mustavaaran kaivos
Mustavaaran kaivos oli Taivalkosken pohjoispuolella, lähellä Posion ja Lapin maakunnan rajaa sijaitseva vuosina 1976–1985 toiminnassa ollut Rautaruukin kaivos. Kaivos oli 1970-luvulla Länsi-Euroopan suurin ja maailmanlaajuisestikin merkittävä vanadiinipentoksidin tuottaja. Kaivos työllisti tuolloin noin 300 henkilöä. Tuhkaus
Vuonna 2016 Suomessa tuhkattiin enemmistö, 51 prosenttia, vainajista. Espoossa ja Vantaalla vainajista kaksi kolmasosaa tuhkataan. Tampereella ja Turussa tuhkataan 77 prosenttia. Helsingissä tuhkataan 84 prosenttia vainajista. Helsingissä arkkuhautauksia tehdään nykyisin vain Malmin hautausmaalle, ortodoksisille hautausmaille ja juutalaiselle hautausmaalle, Vantaalla Honkanummen hautausmaalle. Kujalan kaatopaikka
Vuonna 2016 kaatopaikalle tuotiin 203 825 tonnia jätettä, josta 85 546 tonnia oli yhdyskuntajätteitä. Yhdyskuntajätteestä hyödynnettiin 96 % ja kokonaisjätemäärästä 92 %. Alle 10 % jätteestä sijoitetaan maahan. Ne ovat jätettä, jota ei voi hyödyntää materiaalina tai energiana. Kaatopaikka
Maatalousyhteiskunta ennen 1900-lukua tuotti vähän jätettä ja se oli luonteeltaan biohajoavaa. Varsinaisia kaatopaikkoja ei tarvittu, vaan talojen liepeillä olevat tunkiot riittivät. Teollistumisen alkamisen jälkeen alkoi ilmaantua jätteitä, jotka olivat luonteeltaan erilaisia kuin maatalouden tuottamat jätteet. Kaupungistuminen aiheutti myös tarpeen sijoittaa jätettä tarkoitukseen varatulle alueelle kauemmas kaupungin asutuksesta. Maaseudulla ei vielä ennen toista maailmansotaa ollut merkittävää tarvetta kaatopaikoille. Tavaraa ei myöskään heitetty pois jos sille oli minkäänlaista käyttöä ja tuotteita ei pakattu samalla tavoin kuin nykyään. VAK
VAK on panostanut voimakkaasti omaan kattavaan huoltoverkostoon. VAK Huoltopalvelut Oy toimii Vahdon lisäksi Espoossa, Lapinlahdella, Seinäjoella, Jyväskylässä, Tampereella, Oulussa ja Turussa. VAK rakennuti Vantaalle Suomen suurimman raskaan kaluston huoltopisteen, joka valmistui syksyllä 2015. Jätteenpoltto
Helsingissä oli 1960-luvulta 1980-luvulle huonomaineinen, ympäristöään pilannut Kyläsaaren jätteenpolttolaitos. Nykyään voimaloiden toiminta on kuitenkin aivan toisella tasolla. Vuonna 2017 Suomessa oli kahdeksan polttolaitosta, joista uusimmat ovat Riikinvoiman laitos Leppävirralla sekä Tammervoiman laitos Tampereella. Myös Saloon on suunniteltu polttolaitosta. Tampereen teknillisen yliopiston lehtori Simo Isoahon mukaan Suomeen mahtuisi noin 6–8, korkeintaan 10 jätevoimalaa, joissa poltettaisiin kuitenkin jätteen lisäksi muutakin. Kuopion Iso hautausmaa
Kuopion Iso hautausmaa on Kuopio Puijon kaupunginosassa sijaitseva suurehko hautausmaa. Hautausmaa on perustettu vuonna 1867 ja sitä on laajennettu useasti 1900-luvulla. Hautausmaa on Kuopion tuomiokirkkoseurakunnan alueella. Hautausmaata rajaavat etelässä Savon rata, lännessä Karjalankadun varrella sijaitsevat siunauskappelit ja Suomen ortodoksisen kirkkomuseon ja kirkollishallituksen rakennus, pohjoisessa valtatiehen 5 kuuluva moottoritie, ja idässä Puijonkatu. Mankkaan kaatopaikka
Turpeennoston päätyttyä 1950-luvun lopulla alue otettiin vähitellen vuoden 1957 jälkeen kaatopaikkakäyttöön. Alueen täyttäminen aloitettiin sen eteläosasta päätypengerrystekniikalla, jossa jätetäyttöä kertyi lopulta noin 5–10 metriä. Kaatopaikan eteläosaan sijoitettiin rakennusjätettä ja keskelle yhdyskuntajätettä. Kaatopaikan pohjoisosaa täytettiin vuosina 1978–1986. Alueelle sijoitettiin yhdyskuntajätteen lisäksi erityisjätettä, ja jätekerros on paksuimmillaan 13-metrinen. Mankkaan kaatopaikan itäosaa täytettiin pääasiassa rakennusjätteellä ja maa-aineksella 1970-luvulta alkaen. Kaatopaikkavedet johdettiin vuoden 1980 elokuulle asti suoraan Mankkaanpuroon. Alueen lounaisosassa tapahtui seitsemän hehtaarin laajuinen sortuma kaatopaikkakäytön loppupuolella vuonna 1985. Malmin hautausmaa
Malmin hautausmaa on Helsingin kaupungin Malmin kaupunginosassa sijaitseva, Helsingin evankelis-luterilaisten seurakuntien hautausmaa. Se on hautausten määrässä laskettuna Suomen suurin hautausmaa. 1900-luvun alkupuolella Malmin hautausmaalla oli jopa oma junayhteys ja vesitorni. Petrovski Jamin huoltokeskuksen tuhoaminen
Petrovski Jamin huoltokeskuksen tuhoaminen oli suomalaisten kaukopartiomiesten 8. helmikuuta – 16. helmikuuta 1942 suorittama hyökkäys Neuvostoliiton puolella Uikujärven rannalla sijainneeseen Petrovski Jamin kylään, jossa oli merkittävä koko Äänislahden aluetta palvellut Puna-armeijan huoltokeskus. Suomalaiset tuhosivat huoltokeskuksen ja sen yhteydessä olleen sotasairaalan käytännössä kokonaan. Operaatiota pidetään Suomen kaukopartiotoiminnan suurimpana yksittäisenä tehtävänä. Pöyliövaaran hyppyrimäki
Pöyliövaaran hyppyrimäki tuhoutui 8.10.1944, jolloin saksalaisten asettama räjähdyspanos räjäytti hyppyrimäen puurakenteet yhdeksi kasaksi. Pöyliövaaran hyppyrimäki oli Suomen suurin hyppyrimäki sen olemmassa olon ajan. Kamppi
Syksyllä 2002 aloitettiin nimellä "Kampin keskus" tunnettu Suomen suurimmaksi rakennusurakaksi kutsuttu projekti, jonka tarkoitus oli siirtää linja-autoliikenne maan alle ja rakentaa vapautuvan tilan päälle kauppakeskus, asuintaloja sekä jalankulkijoille tarkoitettuja aukioita. Maanalaista terminaalia varten kaivettiin 300×100×10 metrin kuoppa, josta myös puhkaistiin uusi sisäänkäynti metroa varten. Vapaa tila terminaalin päällä, ja terminaalin ohi kulkeva Salomonkatu muutettiin kävelykaduksi. Vuosaarenhuippu
Vuodesta 1975 lähtien Vuosaaren kaatopaikka jäi neljän vuoden ajan tilapäisesti pois käytöstä, mutta Ison Huopalahden kaatopaikan jäätyä pois käytöstä jätteitä ryhdyttiin tuomaan uudelleen Vuosaareen. Vuosaaren asukkaiden mielestä kaatopaikka oli otettu uudelleen käyttöön laittomasti, ja he vastustivat sitä voimakkaasti. Kaatopaikan hoitoa syytettiin edelleen huonoksi, olihan se edelleen vartioimaton ja julkisuudessa esitettiin väitteitä, että sinne ajettiin myös ongelmajätteitä, kuten myrkkyjä, öljyjä ja liuottimia. Vuonna 1980 kaupunginosan asuntoyhtiöt valittivat kaatopaikasta terveydenhoitoviranomaisille, Helsingin poliisilaitokselle ja lopulta myös oikeuskanslerille. Myös Helsingin luonnonsuojeluyhdistys vaati kaatopaikan sulkemista. Uudenmaan lääninoikeus kielsikin kaatopaikan täytön, ja kun kaupungin mahdollisuudet jätteidensä hävittämiseen kävivät vähiin, korostui Kyläsaaren jätteenpolttolaitoksen asema kaupungin jätehuollossa. Ilmeisesti kaatopaikan käyttökiellon myötä se muuttui vuonna 1981 valvotuksi alueeksi. Isosuon jäteasema
Isosuon jäteasema (ennen Isosuon kaatopaikka) on Naantalin, Raision ja Maskun kuntien raja-alueella sijaitseva entinen kaatopaikka ja nykyinen jäteasema. Vuonna 1984 perustetun alueen kokonaispinta-ala on 60 hehtaaria ja sen omistaa Turun Seudun Jätehuolto. Isosuolla vastaanotetaan lajiteltua hyötyjätettä, energiajätettä, tavanomaisia kaatopaikkajätteitä, sähkö- ja elektroniikkalaiteromuja, kyllästettyä puuta ja kotitalouksien ongelmajätteitä. Näsinmäen hautausmaa
Näsinmäen hautausmaa on Porvoon seurakuntayhtymän hautausmaa Porvoon Näsinmäellä. Metsäinen kukkula on Porvoonjoen länsipuolella ja sitä rajaavat Vanha Helsingintie ja Läntinen Mannerheiminväylä. Hautausmaan itäpäätä rajaa mäen ylittävä Näsinmäentie. Ortodoksinen Porvoon Kristuksen kirkastumisen kirkko on Näsinmäen länsipuolella. Hautausmaa on vihitty käyttöön vuonna 1789 ja se on Suomen neljänneksi vanhin kirkkorakennuksesta erillään oleva hautausmaa. Hautausmaan pinta-ala on noin 29,4 hehtaaria ja se kasvaa vielä, kunhan työn alla oleva laajennus valmistuu vuonna 2018. Helsingin hautausmaat
Helsingin vanhin yhtäjaksoisesti käytössä ollut hautausmaa on Lapinniemellä Hietaniemen hautausmaan vieressä sijaitseva Helsingin ortodoksinen hautausmaa, joka otettiin käyttöön vuonna 1815. Vainajat tuotiin sinne alun perin vesitse; hautausmaan nykyinen keskikäytävä oli alkujaan kappelilta Ruoholahden rantaan johtanut kulkureitti. Hautausmaalla sijaitsee nykyisin 1852 valmistunut Profeetta Pyhän Eliaan kappeli ja 1958 valmistunut Ivan Kudrjavzevin suunnittelema Profeetta Eliaan kirkko. Luolavuori
Luolavuoren kukkula on nykyään 65 metrin korkeudella merenpinnasta. Kukkula kohosi nykyiseen korkeuteensa vuosina 1941–1970 toimineen Peltolan kaatopaikan ansiosta. Myohemmin kukkula muuttui kaatopaikasta Ilpoisten maankaatopaikaksi. Kun kukkula oli vielä 1950-luvulla kaatopaikkana, sieltä ammuttiin 665 grammaa painanut Suomen suurin rotta. Nykyään alue on suosittu lenkkeily- ja koirien ulkoilutuspaikka. Tapaninkylän kaatopaikka
Kaatopaikan ikä oli poikkeuksellisen pitkä, yli 40 vuotta. Tämä viittaa siihen, että jäte maatui täydellisesti, ja toisaalta se on seurausta siitä, että jätettä voitiin hyötykäyttää lannoituksessa. Ilmeisesti tätä kaatopaikkaa ei laajennettu kertaakaan, mutta nähtävästi 1940-luvulla jätteen määrä kasvoi niin, ettei tätä kaatopaikkaa enää voitu käyttää suunnitellulla tavalla. Turun hautausmaa
Turun hautausmaa () on Turun Vasaramäessä sijaitseva, vuonna 1807 käyttöön vihitty hautausmaa. Tuolloisen, puolentoista hehtaarin laajuisen alueen suunnitteli arkkitehti Charles Bassi. Nykyisin hautausmaan pinta-ala on 59,2 hehtaaria, ja sillä sijaitsee noin 45 000 hautaa. Hautausmaalle on haudattu lukuisia historiallisesti merkittäviä henkilöitä, ja haudoilla on useita tunnettujen kuvanveistäjien suunnittelemia veistoksia ja muistomerkkejä. Kakolanmäki
Kakolanmäkeen valmistui vuonna 2008 Kakolan jätevedenpuhdistamo. Puhdistamo on rakennettu kallion sisälle. Se puhdistaa 300 000 asukkaan jätevedet ja on Suomen kolmanneksi suurin jätevedenpuhdistamo. Jätevedenpuhdistamon rakentaminen, louhiminen ja varustaminen siirtoviemäreineen maksoi 128 miljoonaa euroa. Talinhuippu
Ison-Huopalahden kaatopaikka tuli Pasilan kaatopaikan sulkemisen jälkeen Helsingin pääkaatopaikaksi. Se sijaitsi Talin vedenpuhdistamon ja golfkentän lähellä Mätäjoen ja Monikonpuron välissä. Aiemmin se oli rantaniittyä, sitten poistettiin pintamaa ja jätetäyttö aloitettiin savimaan päälle. 60-luvun lopulla kaatopaikkaa laajennettiin lahdelle. Louhetta ja rakennusjätettä käytettiin eristämään jätteet ja meri toisistaan. Suurin osa jätemassasta kertyi 1970-luvulla. Kaatopaikkaa jouduttiin täyttämään reilusti yli pohjan kestävyyden, koska vaihtoehtoa ei ollut. Kasa on painunut niin, että 60-luvun jätteet ovat nykyään merenpinnan alapuolella. Jätettä kaatopaikalla on n. 3,5 milj m. Kaatopaikka
1950-luvulla alkoi maan vaurastuminen ja kaatopaikkojen perustaminen kiihtyi myös maalaiskunnissa. Kaupungeissa tarvittiin jo suuria kaatopaikkoja. Jätteiden loppusijoitus oli lain mukaan kunnan vastuulla tähän aikaan ja kaatopaikka yleensä sijoitettiin kunnan rajan lähistölle alueelle, jolla ei ollut muuta hyötykäyttöä. Suot olivat erityisen suosittuja kaatopaikan perustamispaikkoina. Kaatopaikkojen käyttöä ei valvottu mitenkään tuolloin ja niille tuotiin aineita, jotka nykyään ovat ongelmajätteeksi luokiteltuja ja täten kaatopaikalle sijoittamiseen sopimattomia. Tunnetuin seuraus tästä oli Helsingin Myllypuron tapaus, jossa 1970-luvulla oli rakennettu entiselle 1950-luvun kaatopaikalle. Kaatopaikalta löytyi useita vaarallisia aineita, muun muassa PCB:tä ja öljyjä vuonna 1998. Alueen rakennukset määrättiin purettaviksi. Jätkäsaaren kaatopaikka
Alueelle oli ryhdytty rakentamaan satamaa jo vuodesta 1913 lähtien. Helsingin kaupunki halusi edelleen laajentaa alueen maa-aluetta ja 1930-luvulta lähtien kehotti asukkaitakin tuomaan jätettä Jätkäsaareen meren täytöksi satamaa laajennettaessa. Varsinainen kaatopaikka toimi Hietasaaren kärjestä merelle päin, joskin myös muissakin paikoissa tapahtui maatäyttöjä. Sijainti lienee ollut nykyisestä Verkkokauppa.comista hieman länteen olevan kentän kohdalla, asfalttikentän alla. Koivusaari (Helsinki)
Nykyisen Koivusaaren paikalla sijaitsi alun perin kaksi saarta: pohjoisempi Koivusaari ja sen eteläpuolinen Leppäsaari. Koivusaaressa oli vuosina 1902–1911 tehdyssä venäläisessä topografikartassa kalastajien asumuksia. Saaret kuuluivat Lauttasaaren ohella Huopalahden kuntaan, joka liitettiin vuoden 1946 alusta Helsingin kaupunkiin. Koivusaaren itäosaa oli tuolloin jo täytetty, minkä lisäksi se oli yhdistetty Leppäsaareen maapenkereellä. Vuonna 1935 liikenteelle avattu Jorvaksentie rakennettiin kulkemaan Koivusaaren lävitse. Liikenneyhteys johti alueen käyttöön kaatopaikkana Helsingin vuoden 1952 kesäolympialaisiin saakka, jolloin kaatopaikka-alue peitettiin maalla. Jätetäyttöä tehtiin moottoritien eteläpuolisille alueille. Aluetta käyttivät kaatopaikkanaan sekä yritykset että puolustusvoimat, jonka saappaita ja ammuksia löydettiin alueelta sähköjohtotolppien rakennustöiden yhteydessä. Rukan hyppyrimäet
Rukan vuonna 1964 valmistunut ja vuonna 1996 uudistettu suurmäki sijaitsee Rukan hiihtostadionin kyljessä. Rukan suurmäki on Suomen suurin hyppyrimäki ja se on myös yksi maailman suurimmista suurmäistä. Se oli myös maailman suurin muovitettu hyppyrimäki vuoteen 2018 asti, jolloin Štšutšinskiin Kazakstaniin valmistui Burabayn suurmäki. Halikon sairaalan hautausmaa
Hautausmaan suunnitteluun osallistui sairaalan päärakennuksen suunnitellut arkkitehti Axel Mörne. Hautausmaata ympäröi valkoinen lauta-aita ja sen edustalla aidan ulkopuolella seisoo noin kuuden metrin korkuinen metallinen risti. Aiemmin sen ja hautausmaan välissä oli kappelirakennus vuodelta 1962. Se purettiin vesivahingon takia vuonna 1992. Hautausmaan hautakivistä pääosa on yhteishautakiviä. Yksittäisiä hautakiviä on muutama, ilmeisesti sairaalan työntekijöille. Kivien perusteella ensimmäinen vainaja on haudattu hautausmaalle vuonna 1933, viimeinen vuonna 1967. Tupavuoren säiliöalue
Neljän maanpäällisen säiliön perustustyöt aloitettiin syksyllä 1951 ja itse terässäiliöiden valmistaminen toukokuussa 1952. 16 metriä korkeat säiliöt joiden jokaisen tilavuus oli 16 000 kuutiometriä, valmistuivat nopeasti ja viimeinen keväällä 1953. Vuonna 1954 Neste omisti maata Tupavuoressa 248 hehtaaria. Tupavuori oli tuolloin Suomen suurin varastoalue 128 000 kuutiometrin säiliötiloineen ja sitä pidettiin parhaimpana öljysatamana Suomessa. Tupavuorelle rakennetiin myös henkilökunnalle asuntoja. Hietaniemen krematorio
Hietaniemen krematorio on Helsingin Hietaniemessä sijaitseva krematorio, jota ylläpitää Krematoriosäätiö. Krematorio aloitti toimintansa vuonna 1926 ja on paitsi maan vanhin myös suurin. Rakennuksessa on kaksi kappelia. Sivurakennuksessa sijaitsee kolumbaario eli uurnaholvi. Krematorio ei ole sidottu mihinkään uskontokuntaan. Kiviharju (Kuopio)
Kiviharjussa on on runsaasti metsää ja pienehkö määrä haja-asutusta. Suuri osa kunnallisista ja kaupan palveluista on haettava naapurikaupunginosista, kuten Petosen kaupunginosista tai Hiltulanlahdesta. Kiviharjussa sijaitsevista ja pinta-alasta laajoja osia kattavista yrityksistä tunnetuimpia ovat Kaatopaikantien varrella sijaitsevat Kuopion jätekeskus (myös romuautojen vastaanottopaikka) ja Ruduksen Hepomäen maa-ainesottamo, josta saadaan muun muassa soraa ja sepeliä. Jätekeskuksen länsipuolella on Pelastusopiston harjoitusalue. Mankkaan kaatopaikka
Mankkaan kaatopaikka oli laajimmillaan 48-hehtaarinen. Alueelle toimitettiin sen käytön aikana noin 2,5 miljoonaa kuutiometriä erilaista jätettä, josta arviolta 1,2–1,3 miljoonaa tonnia oli yhdyskuntajätettä ja loput 0,6 miljoonaa tonnia muuta jätettä. Elijärven kaivos
Louhintamäärältään vuonna 1968 avattu Kemin kaivos kuuluu Suomen suurimpiin maanalaisiin kaivoksiin vuotuisella yli 2 miljoonan malmitonnin louhintamäärällään. Vuoden 2005 loppuun mennessä avolouhoksista oli nostettu yhteensä 31 miljoonaa tonnia kromimalmia. Vuonna 2003 avatusta maanalaisesta kaivoksesta on nostettu kromimalmia vuoden 2016 loppuun mennessä yli 17 miljoonaa tonnia. Elijärven kaivos
Kemin kaivos on Suomen suurin maanalainen kaivos 2,7 miljoonan malmitonnin vuosituotantokapasiteetillaan. Se on myös osa Outokummun omistamaa integroitua ferrokromin ja ruostumattoman teräksen valmistusketjua Kemi-Tornion alueella. Kemin kaivoksella käy päivittäin töissä noin 550 henkeä sekä outokumpulaisia että palveluntarjoajien työntekijöitä. Iisveden rata
Iisvesi oli 1920- ja 1930-luvuilla Suomen sisämaan suurin puutavaran lähetysasema ja sisävesien suurin puutavaran lastauspaikka. Siellä myös oli myös useita sahalaitoksia. Vuonna 1930 Iisveden asemalle kulki 17 henkilö- ja tavarajunaa vuorokaudessa.. Mankkaan kaatopaikka
Kaatopaikan ensimmäiset osat viemäröitiin 1980-luvun lopulla ja kaatopaikkakaasun keräys aloitettiin vuonna 1997 entisen kaatopaikan pohjoisosassa 17 hehtaarin laajuiselta alueelta. Alueen muuttamista virkistyskäyttöön alettiin suunnitella 2000-luvun alulla, ja sinne suunniteltiin alkuun sekä laajempaa virkistysaluetta että golf-kenttää, mutta suunnitelma rajoittui myöhemmin suurimman osan aluetta kattavaan golfkenttään ja sen reuna-alueille rajoittuviin virkistysalueisiin. Alueen asukkaat vastustivat laajempaa golfkenttäsuunnitelmaa, jolle kehitettiin kilpaileva Pro Turvesuo -suunnitelma. Lopulta päädyttiin kuitenkin laajemman 18-reikäisen golfkentän toteutukseen. Kaatopaikan sulkemiseen saatiin ympäristölupa vuonna 2007 ja alueen laajamittaiset kunnostustyöt käynnistyivät vuonna 2009. Alueelle asennettiin kunnostuksen yhteydessä laajempi kaasunkeräysjärjestelmä, joka kattaa koko entisen kaatopaikan 48 hehtaarin pinta-alan. Työt kaatopaikalla valmistuivat vuonna 2012, jolloin kaatopaikan päälle rakennettu golfkenttä avattiin yhdeksänreikäisenä. Kunnostustöihin kului noin 17,5 miljoonaa euroa. Kenttä valmistui kokonaisuudessaan seuraavan vuoden syksyllä. Jätkäsaaren kaatopaikka
Syntynyt satama oli liikenteen määrällä mitattuna Helsingin suurin 1960-luvulta lähtien, ja laajentaminen jatkui 1970-luvullakin. Pikku-Huopalahden kaatopaikka
Pikku-Huopalahden kaatopaikka oli pienkaatopaikka, joka oli vaatimaton ja vaaraton. Sinne vietiin talousjätettä, paperia ja tuhkaa. Teollisuusjätteitä ei viety, mutta niitä päätyi alueelle muun toiminnan yhteydessä. Nunnanlahden kaivosonnettomuus
Nunnanlahden kaivosonnettomuudessa, joka tapahtui Mustavaaran vuolukivilouhoksella Juuan Nunnanlahdessa 29. elokuuta 1912, kuoli seitsemän työmiestä. Onnettomuus on toistaiseksi pahin Suomessa tapahtunut kaivosonnettomuus. Tyynenmeren jätepyörre
Tyynenmeren jätepyörre () on keskellä pohjoista Tyyntämerta oleva alue, johon rannikoilta kulkeutuvat kelluvat jätteet kerääntyvät. Sitä on luonnehdittu maailman suurimmaksi kaatopaikaksi. Samantapainen jätepyörre on myös Atlantilla. Penttilä
Penttilän vanhaa saha-aluetta ei voitu ottaa asuinkäyttöön ennen kuin se oli puhdistettu. Maaperä saastui muun muassa 1940–1960-luvuilla sahateollisuuden käyttämän kyllästeaineen Ky 5:n takia. Joulukuussa 2006 annettu ympäristölupa määräsi, että maaperä puhdistetaan 29 hehtaarin alueella. Poistettavia massoja oli noin 500 000 kuutiometriä. Puhdistus oli yksi Suomen suurimpia maaperän puhdistuskohteita. Työ alkoi vuonna 2008. Demolishor
"ssa" Demolishor on noin 18 metrin pituinen Constructicon, joka muuntautuu hydrauliseksi Terex O&K RH400-kaivinkoneeksi (joka on myös maailman suurin kaivinkone). Hän piileskeli Shanghaissa rikoskumppaninsa, Sidewaysin kanssa. Optimus Prime ja Ironhide taistelivat häntä vastaan ja onnistuivat suistamaan hänet autotieltä. Ennen kuin Optimus ampui häntä päähän, hän ehti sanoa: "Tämä planeetta ei ole sinun. Kaatunut nousee vielä." Vartiokylän kaatopaikka
Vartiokylän kaatopaikka oli Helsingin Vartiokylässä vuosina 1954–1962 toiminut kaatopaikka. Se sijaitsi nykyisen Myllypuron alueella ja tunnetaan nykyisin myös nimellä ”Alakiventien alue”. Vartiokylän kaatopaikka
Vuoden 1962 kesällä Vartiokylän kaatopaikka suljettiin, mutta ei kuitenkaan ympäristövaikutusten vuoksi. Virallisesti syy oli se, että paikka oli nyt täynnä. Koska se oli alun perin ollut sorakuoppa, se ei erottunut maastosta samalla tavalla kuin kaatopaikat yleensä. Kun alueelle sitten ruvettiin rakentamaan Myllypuron uutta asuinaluetta, ei vanha kaatopaikka tämän vuoksi kiinnittänyt ihmisten huomiota, ja uudet asukkaat lienevät olleet asiasta tietämättömiä. Talvisota
Rauhansopimuksen mukaan Suomi luovutti Neuvostoliitolle osan Sallaa ja Kuusamoa, Kalastajasaarennon Petsamosta, Suomenlahden ulkosaaret ja suuren osan Karjalaa mukaan lukien Viipurin, maan toiseksi suurimman kaupungin, käytännössä vuoden 1721 Uudenkaupungin rauhan rajalinjaa seuraillen. Suomi joutui myös vuokraamaan Hangon Neuvostoliitolle tukikohdaksi 30 vuodeksi ja rakentamaan Kantalahden ja Sallan välille rautatien. Lisäksi tilanne synnytti merkittävän väestöpoliittisen ongelman, kun kaikkiaan 430 000 suomalaista lähti evakkoon Neuvostoliitolle luovutetuilta alueilta. Herttoniemen kaatopaikka
Tämän kaatopaikan täyttö sai maatua rauhassa vuodet 1953–2002. Tämän jälkeen alueelle tehtiin kaavamuutos, jossa sille kaavoitettiin kerrostaloja. Kaatopaikan koko aines poistettiin peruskalliota myöten ja tilalle tuotiin puhdasta maata. Kunnostus suoritettiin vuoden 2002 aikana. Malmin hautausmaa
Malmin hautausmaan pinta-ala on 65 hehtaaria, josta hautakortteleita on 54 hehtaaria. Vuosittain tehdään noin 2000 hautausta, mikä tekee Malmista toiminnallisesti Suomen suurimman hautausmaan. Hautoja on kaikkiaan noin 50 000 ja hautausmaan koko toiminnan aikana on tehty noin 200 000 hautausta. Kuorma-auto
Välirauhan aikana vuosina 1940–1941 kuorma-autoilla suoritettiin Suomen siihen saakka suurin yksittäinen kuljetusurakka 531 kilometriä pitkällä Liinahamarin reitillä Petsamon ja Rovaniemen välillä. Kuorma-autojen suurin sallittu kokonaismassa korotettiin kymmeneen tonniin vuonna 1948. Kuten muuallakin Euroopassa, myös Suomessa dieselmoottori syrjäytti 1950-luvun kuluessa bensiinimoottorin kuorma-autojen voimanlähteenä. Vuonna 1956 Suomessa oli rekisterissä 45 373 kuorma-autoa ja yleisimmät merkit olivat GAZ, Ford, Austin, Bedford ja Chevrolet. Sotavuosista lähtien voimassa ollut ulkomaisten kuorma-autojen tuontisäännöstely purettiin vuonna 1957. Kuorma-autojen kuljetussuorite ylitti junien tavarankuljetussuoritteen vuonna 1958. Ajoneuvoyhdistelmän suurimmaksi sallituksi kokonaispainoksi vahvistettiin 30 tonnia vuonna 1961, ja vuonna 1963 kuorma-auton suurimmaksi sallituksi leveydeksi tuli 2,5 metriä ja suurimmaksi sallituksi korkeudeksi kuormineen neljä metriä. Pasilan kaatopaikka
Pasilan kaatopaikan käyttö loppui vuonna 1963, kun rautatieviranomaiset ilmoittivat kaupungille loppuvuodesta 1963, että Pasilan kaatopaikka-aluetta koskeva sopimus irtisanotaan päättyväksi seuraavan vuoden vaihteessa. Tässä vaiheessa kaupungin jätteitä käsittelivät lisäksi ainoastaan Talin kompostoimislaitos ja Kyläsaaren jätteenpolttolaitos, jotka kykenivät hävittämään 45 % kaupungin jätteistä. Näihin aikoihin Pasilan kaatopaikan korvaajaksi tuli Ison-Huopalahden kaatopaikka. Luola (rakennettu)
Suomessa esimerkki laajasta luolastosta on aikaisemmin puolustusvoimien käytössä ollut Kanavuoren luolasto Jyväskylässä. Siviiliorganisaatioista esimerkiksi Nokian Kalkussa sijaitseva Suomen Punaisen Ristin logistiikkakeskus, joka varastoi katastrofiavun tarvikkeita, on sijoitettu Mustavuoren sisään luolatiloihin. Eurajoella sijaitsee ydinjätteiden loppusijoitusluolasto tutkimustila Onkalo, joka on yli 300 metrin syvyydessä. Lisäksi muun muassa teleoperaattoreilla on käytössään luolatiloja. Vartiokylän kaatopaikka
Vartiokylän kaatopaikan tilalle tulivat uusina avatut kaatopaikat Ison-Huopalahden kaatopaikka ja Vuosaaren kaatopaikka. Ounasvaaran mäkikeskus
Ounasvaaran mäkikeskus on kuuden muovitetun hyppyrimäen muodostama mäkihypyn suorituspaikka Ounasvaaralla Rovaniemellä.
Ounasvaaralle rakennettiin ensimmäinen hyppyrimäki helmikuussa 1927 ja saman vuoden joulukuussa avattiin pysyvä rakenteinen hyppyrimäki. Tätä mäkeä käytettiin vuoteen 1947 asti. Rovaniemelle avattiin maaliskuussa 1937 Pöyliövaaran hyppyrimäki, joka oli Suomen suurin hyppyrimäki. Saksalaiset joukot räjäyttivät sen Lapin sodassa 8. lokakuuta 1944. Punaporu
Taajaman lähellä sijaitsee Krasnyi Borin ongelmajätekaatopaikka, joka on Luoteis-Venäjän suurin vaarallisten aineiden kaatopaikka, ja sen yhteydessä toimiva jätteenkäsittelylaitos. Jätkäsaaren kaatopaikka
Jätkäsaaren kaatopaikka oli Helsingin Jätkäsaaressa vuosina 1930–44 toiminut epävirallinen kaatopaikka, jonka alue on nykyään osa Länsisatamaa. Paikka ei koskaan ollut varsinaisena kaatopaikkana, eikä sen käyttäjistä ole täyttä varmuutta. Ainakin yksityiset kansalaiset ja yritykset toivat sinne jätettä, mutta mahdollisesti myös Helsingin kaupungin puhtaanapitolaitos. Mankkaan kaatopaikka
Mankkaan kaatopaikka oli Espoon Laajalahden kaupunginosassa vuosina 1957–1986 toiminut yhdyskuntajätteen kaatopaikka. Kaatopaikka otettiin käyttöön vuonna 1957 entiselle Laajalahden turvesuolle, jolta oli nostettu turvetta vuodesta 1910. Kaatopaikka oli suurimmillaan 48 hehtaarin laajuinen, ja sinne vietiin yhteensä 2,5 miljoonaa kuutiometriä jätettä. Kaatopaikka-alue otettiin vuonna 2012 uusiokäyttöön kun sinne avattiin Tapiola Golf -niminen golfkenttä ja virkistysalue. Pattijoen Kastelli
Pattijoen Kastelli on Pohjois-Pohjanmaalla Raahen Pattijoella sijaitseva paljon tutkittu jätinkirkko. Se on kuuluisin ja on pinta-alaltaan suurin jätinkirkko. Se on ajoitettu kivikauden loppupuolelle noin 2 500 eaa. ja sen kaivauksissa löydettyjä esineitä on esillä Raahen museossa. Vartiokylän kaatopaikka
1950-luvulle tultaessa sora oli ilmeisesti hyödynnetty loppuun, tai muusta syystä paikalle syntynyt kuoppa oli soveliaampi muihin tarkoituksiin. Noihin aikoihin lähempänä kaupunkia, Herttoniemessä omakotitalojen, etenkin Kitusentien asukkaat alkoivat valittaa Siilitien ja Sopulitien risteyksessä olleen Herttoniemen kaatopaikan aiheuttamista hajuhaitoista. Vuosaarenhuippu
Vuosaaren kaatopaikka kaupungin kaatopaikkana perustettiin, kun Vuosaari oli liitetty Helsinkiin 1966 ja Vartiokylän kaatopaikka samanaikaisesti täyttyi. Alue oli tuolloin syrjäistä seutua Vantaan ja Sipoon rajamailla. Syrjäisestä sijainnista huolimatta lähin asutus sijaitsi vain 400 metrin päässä kaatopaikasta. Kaatopaikka oli aluksi vartioimaton ja puutteellisesti hoidettu ja se vilisi rottia ja lokkeja. Jätteet oli kasattu paikalle hyvin löyhästi, ja tästä syystä jätteiden väliin pääsevä ilma mahdollisti myös lukuisat tulipalot, joiden sankat savut haittasivat lähitalojen asukkaita. Levon hautausmaa
Levon hautausmaa on vuonna 1958 käyttöönotettu Lahden Kolavan kaupunginosassa sijaitseva hautausmaa. Hautausmaan pinta-ala on noin 43,6 hehtaaria, josta käytössä on tällä hetkellä noin 25 hehtaaria. Levon hautausmaa on Lahden kaupungin alueella sijaitsevista hautausmaista suurin. Outokumpu
Teollisten työpaikkojen suhteellisen suuri osuus selittyy kaupungin elinkeinorakenteen murroksella, jossa vuonna 1989 lakkautetulla Outokummun kaivoksella ja sitä ennen tehdyillä aluepoliittisilla tukitoimenpiteillä on ollut iso merkitys. Kaivoksen tilalle merkittäväksi työpaikkakeskittymäksi on vuodesta 1979 alkaen rakentunut Outokummun seudun teollisuuskylä, jossa sijaitsee noin 700 teollista työpaikkaa. Teollisuuskylässä toimii myös valtaosa kaupungin merkittävimmistä työnantajista. Outokummun suurimpia teollisia työnantajia ovat Outotec Turula Oy, HK Scan Finland Oy, Piippo Oyj, Outokummun Metalli Oy, NS Group / Okun Hammaspyörä Oy, Okun Koneistuspalvelu Oy, Finelcomp Oy sekä Mondo Minerals. Punakaarti
Suurin punaisten joukkohauta sijaitsee Tammisaaren Dragsvikissä, jonne on haudattu yli 3 000 Tammisaaren vankileirillä kuollutta punaista. Hämeenlinnassa Ahveniston hautausmaan suureen joukkohautaan on haudattu 1 500–3 000, Tampereen Kalevankankaalle noin 2 750 ja Helsingin Santahaminaan yli 1 300 punaista. Suuria taistelun aikaisia joukkohautoja on muun muassa nykyään Venäjälle kuuluvassa Raudun pitäjässä, jonne haudattiin jopa 1 200 Raudun taistelussa kaatunutta punaista ja venäläistä. Sauna
Maailman suurin puulämmitteinen sauna on Merisotakoulun 1904 valmistunut sauna Suomenlinnassa. Löylyhuoneen pinta-ala on 65 m², korkeus lähes viisi metriä. Sen lauteille mahtuu jopa 180 ihmistä.
Maailman suurimman savusaunan titteliä vaatii useampi paikka: Keski-Suomen Laukaassa, Lapin Kakslauttasessa ja Savon Rauhanlahdessa. Herrankukkarossa taas sanotaan olevan maailman suurin maasavusauna. Kaatopaikka
Kaatopaikka on maa-alue, joka on varattu jätteen loppusijoittamiseen. Nykyaikaiseen kaatopaikkaan kuuluvat myös tekniset laitteistot kaasupäästöjen ja ympäröivien alueiden pilaantumisen ehkäisemiseen. Raivaajapatsas
Suomessa raivattiin erittäin paljon maata 1920- ja 1930-luvulla melko koneellistumattomin menetelmin. Patsaita ryhdyttiin pystyttämään 1940-luvulla siirtoväen tarvitseman maanraivaamisen ja lisämaiden raivaamisen kunniaksi. "Raivaajapatsaasta" tehtiin myös noin 30 senttimetrin korkuinen kipsivalos, jota myytiin koteihin. Lohja
Kaupunkirakenne on Lohjanharjun suuntainen nauhataajama, joka alkaa moottoritie E-18:lta ja jatkuu Hanko-Hyvinkää-tien suuntaisesti Virkkalaan saakka. Nauhataajaman osia idästä lukien ovat Muijala, Perttilä,  Lempolan kauppapuisto, Ventelä, Asemaseutu, Keskilohja, Ojamo, Tynninharju ja Virkkala. Uudenmaan suurin järvi, Lohjanjärvi, on suurelta osin kunnan alueella. Hormajärvi sijaitsee kokonaisuudessaan Lohjalla. Suomen suurin luola, Torholan luola, sijaitsee Lohjalla. Kunnan alueella on yhteensä 141 järveä ja lampea. Selkäkankaan hautaröykkiöt
Selkäkankaan hautaröykkiöt sijaitsevat Satakunnassa Nakkilan Viikkalassa. Röykkiöalue on matalalla harjanteella, josta on lounaaseen Kokemäenjoelle matkaa 2,1 kilometriä. Alueella sijaitsee neljä hautaröykkiötä, joista suurin on ajoitettu lähinnä sen koon perusteella varhaispronssikaudelle. Muut röykkiöt ovat todennäköisesti myöhäisempiä, jolloin Selkäkankaan alueen muinaisjäännökset ajoittuvat noin 1500–1100 eaa. (Monteliuksen periodit II–III). Suurin röykkiöistä on niin sanottu muurilatomus, joka on yksi Suomen suurimpia hautaröykkiöitä. Se ajoittuu noin 1300 eaa. Vartiokylän kaatopaikka
Viemäritöiden yhteydessä marraskuussa 1998 kaivettiin kuitenkin esille ainesta, joka vaati tutkimusta. Samassa kuussa Viatek Oy ryhtyi tutkimaan asuinalueen maaperää (30 näytepistettä) ja kaatopaikka-alueen sisäisiä vesiä (seitsemän pohjavesiputkea). Samalla otettiin näytteitä päiväkodin, päiväkerhon ja joidenkin asuntojen sisäilmasta (yhteensä kuusi näytettä). Kun nämä tutkimukset 1999 valmistuivat, raportti osoitti, että suurimmat pitoisuudet ylittävät SAMASE (SAastuneiden MAa-alueiden SElvitys -projekti) ohjearvot monisatakertaisesti ja että saastuneen maa-alueen määrä on suuri. Alueelta löytyi PCB-, PAH- ja VOC-yhdisteitä sekä syanidia ja raskasmetalleja. Alakurtin rautatieasema
Tämän rataosuuden miehitetyt liikennepaikat olivat Tuntsan asemien lisäksi, Salla, Kutsa, Voitajoki ja muutamat laiturivaihteet. Vuodesta 1941 Tuntsa oli Suomen pohjoisin liikennepaikka ja miehitetyllä alueella rajan takana se oli Voitajoki. VR:ltä jäi 15. syyskuuta 1944 kolme veturia Tuntsaan joista yksi oli no. 259 ja muut olivat venäläisiltä aiemmin vallattua sotasaalisveturia. Perääntyessään syyskuussa 1944 saksalaisjoukot tuhosivat juuri korjatun rautatien mutta Neuvostoliittolaiset korjasivat radan Kuolajärvelle asti, tosin liikenne loppui 1954 ja nykyään rata on purettu.