Milloin Helsingin kansankirjasto perustettiin?
Helsingin kaupunginkirjasto
Helsingin kansankirjasto perustettiin 7. lokakuuta 1860. Aloitteen kirjaston perustamiseksi teki ja varat keräsi Helsingin Rouvasväenyhdistys ("Fruntimmersföreningen i Helsingfors"). Se oli 1800-luvulle tyypillinen yläluokkainen hyväntekeväisyysyhdistys, jonka toiminnan tavoitteena oli "kristillinen huolenpito kaupungin köyhimpien kansanluokkien naisista ja lapsista". Kirjaston avulla haluttiin sivistää työväkeä ja tarjota sille rakentavia vapaa-ajanviettotapoja. Kirjastohankkeen varsinaiset puuhamiehet olivat opettaja Helene Simelius sekä yhdistyksen sihteerit, kirjailija Zacharias Topelius ja professori Frans Ludvig Schauman. Helsingin kaupunginkirjasto
Kirjasto avasi ovensa lokakuussa 1860 Hällströmin talossa Hallituskatu 11:ssä nykyisen Porthanian paikalla. Ensimmäisenä toimintavuonna sen kokoelmiin kuului hieman yli 500 kirjaa ja se antoi noin 1 700 lainaa. Kirjojen lainaus oli ilmaista, minkä ansiosta kirjasto nautti suurista kävijämääristä mutta kärsi samalla taloudellisista ongelmista. Ainoalle kirjastonhoitajalle ei voitu aluksi maksaa lainkaan palkkaa ja toiminta pyöri vapaaehtoisvoimin. Kirjasto joutui muuttamaan vuokrahuoneistosta toiseen parin vuoden välein, ja myös kirjastonhoitajat vaihtuivat tiuhaan. Rahapulan vuoksi lainaus jouduttiin vuonna 1867 muuttamaan maksulliseksi. 1871 kirjasto alkoi saada Helsingin kaupungilta vuosittaista tukea, minkä ansiosta taloudellinen tilanne tasapainottui. Kirjastonhoitajalle ryhdyttiin maksamaan säännöllistä palkkaa ja myös muuta palkallista henkilökuntaa voitiin hankkia.
Kansan Arkisto
28. marraskuuta 1956 perustettiin Yhteiskunnallinen Arkistosäätiö. Säätiön kokouksessa 15. tammikuuta 1957 päätettiin muodostaa uusi keskusarkisto, jolle annettiin nimeksi Kansan Arkisto. Uusi laitos sai haltuunsa lakkautettujen SKP:n arkiston ja Poliittisen lehtileikearkiston kokoelmat. Arkistonhoitajaksi nimettiin Anni Ikonen, jota seurasi tammikuussa 1958 Onni Ulaska. Ulaskan kuoltua vuonna 1962 tuli tehtävään Kauko Heikkilä. Tieteellinen kirjasto
Kansalliskirjasto tarjoaa kirjastoverkkopalveluja kaikille kirjastosektoreille. Omien kokoelmiensa lisäksi Kansalliskirjasto vastaa kansallisesta julkaisuperinnöstä. Kansalliskirjasto on osa kansallista tutkimusinfrastruktuuria ja toimii Helsingin yliopiston yhteydessä. Kirkkonummen kirjasto
Vuonna 1856 pitäjään päätettiin perustaa kirjasto edistämään kuntalaisten lukutaitoa. Ensimmäinen kokoelma saatiin lahjoituksena kapteeni Gustav Bråddilta, ja se sisälsi pääasiassa hengellistä kirjallisuutta. Kihlakunnantuomari Herman Adlercreutz lahjoitti kirjoja ja kirjakaapin. Kokoelma sijoitettiin kirkon sakaristoon, ja toiminta käynnistyi vuonna 1861. Kirjastolle laadittiin ohjesääntö ja kirkonisäntä Axel Orellista tuli ensimmäinen kirjastonjohtaja. Kirjasto oli avoinna aina sunnuntaisin jumalanpalveluksen jälkeen. Espoon kaupunginkirjasto
Espoon kaupunginkirjasto on Suomen suurimpia yleisiä kirjastoja. Vuonna 2011 Espoon kaupunginkirjaston kokoelmissa oli 841 848 nidettä ja kirjaston kokonaislainaus oli 4 206 141 lainausta.
Yleisen kirjaston historia Espoossa alkoi 1860-luvulla Espoon kirkon sakastissa. Vuonna 1873 kirjasto siirtyi kirkon sakastista Lagstadin kansakoululle, ensin luokkahuoneeseen, myöhemmin voimistelusaliin. Vuonna 1937 Espoon kirjastolautakunta päätti jakaa Espoon kirjastolaitoksen kahtia suomenkieliseen ja ruotsinkieliseen kirjastoon. Tämän päätöksen myötä Leppävaaran piirikirjastosta tuli Espoon suomenkielinen kantakirjasto. Espoon kirjastolaitoksen yhdistyttyä vuonna 1962, suomenkielisestä kantakirjastosta tuli Espoon kaupunginkirjaston pääkirjasto. 1990-luvun lopulla Espoossa palattiin aluekirjastomalliin ja nykyään Espoon kaupunginkirjastolla ei ole pääkirjastoa. Aluekirjastot toimivat Leppävaaran, Tapiolan, Matinkylä/Olarin, Keski- ja Pohjois-Espoon ja Espoonlahden alueilla. Kansaneläkelaitoksen päätoimitalo
Seuraavaksi tonttikaupoista neuvoteltiin Helsingin kaupungin kanssa. Tuon aikaisen nihkeän tonttipolitiikan takia vasta vuoden 1947 lopulla saatiin varatuksi kokonaisen korttelin käsittävä tontti Mannerheimintien varrelta. Paikalla sijaitsee nykyisin kaksi suurta hotellia, mutta tuolloin kortteli oli Helsingin kaupungin puhtaanapitolaitoksen käytössä, ja siellä oli venäläisen sotaväen aikaisia puurakennuksia, joista vanhimmat olivat 1700-luvulta. Kivelänkadun varrella oli myös 1800-luvun alussa rakennettu kivitalo, jossa toimi Töölön kirjasto 1960-luvun lopulle. Juho Pynninen
Pynninen perusti itse suomalaisen lainakirjaston Viipuriin vuonna 1846, painatti luettelon kirjaston noin 200 kirjasta ja hoiti kirjastoa. Se toimi varsin vilkkaasti vuoteen 1861 saakka, jolloin Viipuriin perustettiin kaupunginkirjasto. Vaikka ilmeisesti Torniossa ja Liperissä oli ollut jo hieman aiemmin vastaavia kirjastoja, Pynnisen kirjoitukset saivat ajatuksen pitäjänkirjastoista leviämään. Häntä pidetäänkin kansankirjastojen isänä Suomessa. Kansanvalistusseura muisti Pynnisen työtä perustamalla 1894 hänen nimeään kantavan rahaston kirjastojen avustamiseksi. Taiwanin kansallinen keskuskirjasto
Kansallinen keskuskirjasto perustettiin vuonna 1933 Kiinan tasavallan Nanjingissa ja samana vuonna kansallisen keskuskirjaston valmistelua varten vuokrattiin tilat. Kiinassa painettujen kirjojen vapaakappaleita koskava laki säädettiin. Helmikuussa 1936 kirjasto muutti uusiin tiloihin ja syyskuussa 1936 toiminnot avattiin yleisölle. Lesothon valtionkirjasto ja -arkisto
Lesoton kansallinen kirjastopalvelu () perustettiin vuonna 1976 Britannian kehitysavun tuella. Kirjastolle perustettiin sivutoimipisteitä useille alueille ja sen käytössä oli liikkuva kirjastoyksikkö. 1990-luvun lopulla kirjaston tilanne heikkeni merkittävästi kehitysapurahoituksen lakattua ja maan hallituksen organisoitua kirjastopalvelun maan kulttuurihallinnon alaisuteen. Kansalliskirjaston päärakennuksen kunto heikkeni niin, että rakennus päätettiin purkaa. Vuosina 2002-2006 kansalliskirjaston toiminta lakkasi; samaan aikaan kiinalaisten rahoittamana rakennettiin uutta kansalliskirjastorakennusta. Huhtikuussa 2006 uusi päärakennus vihittiin käyttöön. Samalla kansalliskirjaston asema kohotettiin itsenäisemmäksi maan kulttuurihallinnosta. Kansalliskirjastolle nimitettiin uusi johtaja ja laitokseen, saman katon alle yhdistettiin vuonna 1958 alkujaan nimellä "Basutoland Authorities" alkunsa saanut kuningaskunnan kansallisarkisto. Laitoksen kansalliskirjasto raportoi olevansa sivutoimipisteen välityksellä läsnä kahdeksassa maan kymmenestä alueesta. Guinean kansalliskirjasto
Kansalliskirjasto perustettiin vuonna 1958. Kirjasto oli aluksi Institut Fondamental d'Afrique Noire:n osa. Kansalliskirjasto ei saanut juurikaan valtiollista rahoitusta, ja taantui 1960-luvun loppupuolella merkittävästi. Kirjasto toimi vuosia ilman valtion tukea, niukkojen ulkopuolisten lahjoitusrahotuksen turvin. Chilen kansalliskirjasto
Chilen kansalliskirjasto () on 19. elokuuta 1813 perustettu Chilen kansalliskirjasto, jonka päätoimipiste sijaitsee Santiago de Chilessä. Helsingin kaupunginkirjasto
Kun Rikhardinkadun kirjasto oli saatu valmiiksi, nousi esiin kysymys sivukirjastojen perustamisesta. Kirjaston johtokunta huomautti 1898 että esikaupungit olivat vailla kirjastoja tai puutteellisesti toimivien yksityiskirjastojen varassa. Vuosina 1898–1899 perustettiinkin sivukirjastot Töölöön ja Punavuoreen sekä otettiin kaupungin hallintaan yksityinen Sörnäisten Kansankirjasto, josta tuli Kallion kirjasto. Vuonna 1908 avattiin Vallilan sivukirjasto ja vuonna 1926 Käpylän sivukirjasto. Sivukirjastot toimivat vuokratiloissa, lukuun ottamatta Kallion kirjastoa, joka sai 1912 kaupunginarkkitehti Karl Hård af Segerstadin suunnitteleman komean kirjastorakennuksen. El Salvadorin kansalliskirjasto
Kansalliskirjasto perustettiin heinäkuussa 1870 annetulla asetuksella. Helsingin Työväen Teatteri
Vuonna 1948 Helsingin Työväen Teatteri ja Helsingin Kansanteatteri yhdistyivät, kun Raittiusyhdistys Koitto oli lopettanut yhteistyönsä Kansanteatterin kanssa. Ne jatkoivat toimintaansa nimellä Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatteri, mutta molemmilla oli kuitenkin omat näyttelijät sekä oma johto. Työväen Teatteri esiintyi edelleen Vallilan työväentalolla ja Kansanteatteri puolestaan siirtyi Koiton talolta Helsingin Vanhan ylioppilastalon tiloihin. Niiden näyttelijäkunnat yhdistyivät vasta vuonna 1961, jolloin Helsingin kaupunginvaltuusto oli tehnyt päätöksen Helsingin kaupunginteatterin perustamisesta. Se aloitti lopulta toimintansa vuonna 1965. Helsingin Suomalainen Yhteiskoulu
Jo vuonna 1882 alettiin suunnitella uuden yliopistoon johtavan yksityisen suomenkielisen tyttökoulun perustamista Helsinkiin, mutta lopulta perustajat kääntyivätkin yhteiskouluajatuksen kannalle. Malli muodostui myöhemmin merkittäväksi esikuvaksi muille oppikouluille eri puolilla maata. Koulun perustamislupa annettiin vuonna 1886 professori Thiodolf Reinille ja vapaaherra E. G. Palménille. Omistajina oli alkuun joukko yksityisiä henkilöitä, vuodesta 1892 osakeyhtiö. Alkuvuosinaan koulu toimi Kampissa useissa osoitteissa, kunnes 1890 valmistui oma koulutalo osoitteeseen Yrjönkatu 24. Sen tieltä purettiin J. V. Snellmanin entinen kotitalo. Koulu toimi Yrjönkadun ja Kalevankadun kulman koulutalossa vuoteen 1937, jolloin valmistui uusi rakennus Etu-Töölöön osoitteeseen Nervanderinkatu 13. Nykyisiin tiloihin Etelä-Haagaan koulu muutti 1972. Nykyisen rakennuksen on suunnitellut arkkitehtipariskunta Heikki ja Kaija Siren. Väinö Vähäkallion suunnittelema Nervanderinkadun koulutalo oli sittemmin Museoviraston tiloina ja vuodesta 2014 siellä on ollut Sibelius-Akatemia, Yrjönkadun talo on purettu. Kansallinen Kirjakauppa
Turun Kansallinen Kirjakauppa perustettiin 1800-luvun lopun kansallismielisyyden ja kansansivistysaatteen innoittamana. Perustavassa kokouksessa toivottiin, että "paikkakunnallamme saataisiin toimeen kansallinen kirjakauppayhtiö, etupäässä kirjallisuuden levittämiseksi kansan syviin riveihin". Aloitteen teki opettaja Juho Nikko, ja se sai kannatusta niin, että kaikki osakkeet merkittiin muutamassa kuukaudessa. Kirjasto
Sanotaan, että maailman vanhimman yleisen kirjaston perusti valistusajattelija Benjamin Franklin vuonna 1731. Se toimii yhä Philadelphian kirjastokomppanian nimellä. Toisen määritelmän mukaan kyseessä oli ensimmäinen onnistunut lainauskirjasto. Toisaalta sittemmin kadonneita julkisia kirjastoja oli ollut ainakin Englannissa jo aiemmin. Komin tasavallan kansalliskirjasto
Kirjasto sai alkunsa 1. marraskuuta 1837. Se on Komin vanhin kulttuurilaitos ja Arkangelin kirjaston jälkeen toiseksi vanhin kirjasto Pohjois-Venäjän Euroopan puoleisessa osassa. Alkuvuosina kirjaston käyttö oli maksullista. Käyttäjiltä perittiin vuosittaista 3–5 ruplan jäsenmaksua menojen kattamiseksi. 1860-luvun alkuvuosina kirjasto pyysi varojen niukkuuden vuoksi lehti- ja sanomalehtikustantajilta julkaisuja ilmaiseksi. Vuonna 1848 kokoelmat käsittivät tuhat kirjaa, ja vuonna 1900 jo yli 10 000 volyymiä. Kirjasto keräsi ja lunasti vanhoja käsikirjoituksia, näytelmiä, kirjoituksia ja muita dokumentteja seudun, sen talouselämän ja kielien historiasta, maantieteestä ja kansantieteestä. Kokoelmiin saatiin yli 400 arvokasta käsikirjoitusta. Näistä raportoitiin keisarilliselle kirjastolle Pietariin, ja sittemmin dokumentit siirtyivät Venäjän kansalliskirjaston käsikirjoitusten pääkokoelman osaksi Pietariin. Helsingin Kirjatyöntekijäin Yhdistys
Helsingin Kirjatyöntekijäin Yhdistys perustettiin 25. huhtikuuta 1869 nimellä Helsingin Kirjaltajien Lukuyhdistys (Typografernas Läseförening). Sen perustajina toimi joukko helsinkiläisten kirjapainojen työtekijöitä. Ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin kirjapainonomistaja ja kirjankustantaja Claes Theodor Sederholm, joka myös laati yhdistyksen säännöt. Yhdistys ei alun perin kuulunut vasemmistolaiseen työväenliikkeeseen, vaan se toimi wrightiläisyyden hengessä yhteistyössä työnantajien kanssa. HKY:n toiminta käsitti aluksi muun muassa raittiusaatetta sekä erilaisia jäsenten illanviettoja ja muita sosiaalisia tapahtumia. Juhliin osallistui tavallisten työntekijöiden sijasta lähinnä kirjapainojen omistajia sekä faktoreita ja sanomalehtimiehiä. Lukuyhdistyksen kunniajäseneksi kutsuttiin Sakari Topelius. Kansankirjasto
Jos kirjaston perustamisen jälkeen ei huolehdittu rahoituksesta ja kokoelman kartuttamisesta, hiipui kirjaston toiminta vuodessa tai kahdessa kun lainaajat olivat lukeneet kaikki kirjat. Parhaat tulokset saatiin, kun kirjasto oli perustettu talosta taloon kiertäneellä varojen keruulla, jolloin ihmiset tunsivat sen omakseen. Lainausmaksuista kertyi rahaa, mutta niin vähän, ettei se riittänyt kirjojen ostamiseen. Maksuista pyrittiin eroon ja köyhimmät oli yleensä vapautettu niistä. Myös seurakunnat rahoittivat kirjastoja erilaisilla seurakuntalaisilta kerättävillä maksuilla ja kinkereillä kerätyillä lahjoituksilla. Porin kaupunginkirjasto
Vuonna 1904 kirjasto muutti nykyisen kirjasto-työväenopistotalon paikalla sijainneen ns. Iltaman talon kivirakennuksen yläkertaan. Lainaus muuttui maksulliseksi, mikä johti lainausten romahtamiseen. Kirjasto muutti taas vuonna 1910 ja uusina tiloina toimi viiden huoneen ja keittiön käsittävä huoneisto Eteläpuisto 19:ssä, mutta jo vuonna 1912 toiminta siirrettiin ns. Gladen kansakoulutaloon Länsipuiston varteen. Seuraavana vuonna kansankirjaston ja lukusalin nimi muutettiin kaupunginkirjastoksi ja kirjaston menot alettiin kattaa kokonaan talousarviomäärärahoista. Siihen asti rahoitus oli tullut pääosin Porin anniskeluyhtiön voitoista. Kirkkonummen kirjasto
Vuonna 1896 alettiin keskustella useampien kirjastojen tarpeellisuudesta, ja kunnalliskokouksessa päätettiin, että jokaisessa kansakoulussa pitäisi olla oma kirjasto. Näin perustettiin Luoman, Evitskogin, Haapajärven, Heikkilän, Järsön, Långvikin ja Porkkalan kyliin omat toimipisteet. Eestinkylän kirjasto aloitti toimintansa vuonna 1900. Kirjastoja hoitivat yleensä kansakoulunopettajat ja kokoelmat olivat pieniä, noin sadan kirjan suuruisia. Samoihin aikoihin kirjaston toimintaan saatiin kiinteitä avustuksia kunnalta ,ja tämä mahdollisti suurempien kirjamäärien hankkimisen. Lainaus- ja sakkomaksut otettiin käyttöön. Yhdellä markalla sai lainata vuoden ajan. Kansanopetus
Mikael Agricola loi suomen kirjakielen ja julkaisi kirjallisuutta kansankielellä. Varsinaisen opetuksen aloitti 1600-luvulla Johannes Gezelius vanhempi. 1600-luvulla perustettiin ensimmäiset kiinteät lastenkoulut kaupunkeihin ja muutamia maaseudullekin. Muistiorganisaatio
Turun Akatemian kirjasto perustettiin vuonna 1640. Kirjaston yksi merkittävimmistä kirjastonhoitajista, Henrik Gabriel Porthan, otti käyttöön mekaanisen hyllyjärjestyksen ja kirjaston kirjakokoelmat kolminkertaistuivat 7 000 niteestä 20 000 niteeseen. Porthanin työtä jatkoi Fredrik Wilhelm Pipping, joka toimi myöhemmin myös Fennica-kokoelman hoitajana. Turun palo aiheutti vuonna 1827 kirjaston tuhon, minkä vuoksi kirjasto siirrettiin Helsinkiin, jossa se toimi sekä kansalliskirjastona että tieteellisenä kirjastona. Vasta vuonna 2006 kirjaston nimi muutettiin Kansalliskirjastoksi ja yliopiston kirjaston sekä kansalliskirjaston tehtävät eriytyivät. Helsingin pitäjä (vuosikirja)
Helsingin pitäjä YYYY (missä YYYY= vuosiluku) () on Vantaan kaupungin ja sitä edeltäneiden Helsingin maalaiskunnan ja Helsingin pitäjän paikallishistoriaa käsitteleviä artikkeleita sisältävä vuosikirja. Pääosa tietokirjasarjan artikkeleista on suomeksi, mutta jotkin yksittäiset artikkelit on kirjoitettu ruotsiksi. Vuosikirja on julkaistu vuosittain vuodesta 1963 lähtien. Julkaisijana oli aluksi Helsingin pitäjän kotiseutu- ja museoyhdistys, myöhemmin Vantaa-Seura. Kansankirjasto
Kansankirjastoja edelsivät papiston kirkonkirjastot ja lukuseurojen kirjastot, joita alkoi esiintyä Suomessa 1700-luvun lopulla. Lisäksi oli yksityishenkilöiden pitämiä kirjastoja. Edellä mainittujen kirjastojen toiminta ei kuitenkaan juurikaan ulottunut suomenkieliseen rahvaaseen. Helsinki
Kaupungissa on myös kunnallisia kulttuuripalveluita, esimerkiksi kirjastoja. Helsingin kaupunginkirjaston pääkirjasto sijaitsee Pasilassa ja vuonna 2018 avattu Keskustakirjasto Oodi sijaitsee Kansalaistorilla. Helsingin kaupungin kulttuuriasiainkeskus hallinnoi Helsingin kulttuurikeskuksia kuten Kanneltaloa ja Malmitaloa. Niissä järjestetään vuosittain kymmeniä konsertteja ja muita esityksiä. Helsingin Kansanteatteri
Helsingin Kansanteatteri esiintyi Vanhan ylioppilastalon lisäksi myös Koiton talolla vuoteen 1948 saakka, jolloin Raittiusyhdistys Koitto lopetti yhteistyön. Tämän jälkeen Kansanteatteri yhdistyi Helsingin Työväen Teatterin kanssa ja uusi teatteri jatkoi toimintaansa nimellä Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatteri. Molemmilla oli kuitenkin oma näyttämö ja johtaja sekä omat näyttelijät. Kansanteatteri esitti omia näytelmiään edelleen Vanhalla ylioppilastalolla. Vuonna 1961 molempien teatterien näyttelijäkunnat yhdistettiin ja Helsingin kaupunginteatteri puolestaan perustettiin Kansanteatteri-Työväenteatterista vuonna 1965. Helsingin yliopiston kirjasto
Helsingin yliopiston kirjasto (lyhenne HULib) on 1. tammikuuta 2010 toimintansa aloittanut Helsingin yliopiston erillislaitos, joka kokoaa yliopiston aiemmin erillään toimineet tiede- ja tiedekuntakirjastot sekä Opiskelijakirjaston yhdeksi hallinnolliseksi kokonaisuudeksi. Kirjastolla on toimipaikat Kaisa-talossa Keskustakampuksella, Kumpulassa, Meilahdessa ja Viikissä. Kansalliskirjasto jatkaa kuitenkin omana erillislaitoksenaan. Helsingin Kansanpankki
Helsingin Kansanpankki (ruots. Helsingfors Folkbank) oli keväällä 1889 ovensa avannut ammattityöläisten pankki. Päätös pankin perustamisesta tehtiin Helsingin Työväenyhdistyksen piirissä. Kansan Arkisto
Kansan Arkisto on Helsingin Sörnäisissä sijaitseva valtakunnallinen kansalaisjärjestöjen ja vasemmistolaisen työväenliikkeen keskusarkisto. Se perustettiin tammikuussa 1957, kun Suomen Kommunistisen Puolueen arkisto (1945–1956) ja Poliittinen lehtileikearkisto yhdistyivät. Arkistoa ylläpitää marraskuussa 1956 perustettu "Yhteiskunnallinen Arkistosäätiö". Kirjasto
Suomessa Kansalliskirjasto toimii Helsingin yliopiston erillislaitoksena. Huomattavimpia kansalliskirjastoja ovat Ranskan kansalliskirjasto ("Bibliothèque nationale de France"), Yhdysvaltain kongressin kirjasto ("Library of Congress"), Ison-Britannian The British Library, Venäjän valtionkirjasto ("Rossijskaja gosudarstvennaja biblioteka") ja Kiinan kansalliskirjasto. Rooman kansallinen keskuskirjasto
Rooman kansallinen keskuskirjasto (, ) on Italian pääkaupungissa Roomassa toimiva Italian kansalliskirjasto. 
Se on perustettu vuonna 1876. Alli Trygg-Helenius
Kansankoti siirtyi vuosisadan vaihteessa puolittain kunnalliseen omistukseen ja sen kirjasto liitettiin Helsingin kaupunginkirjaston osaksi; siitä tuli myöhemmin Kallion kirjasto. Kansankodin rakennuksessa toimi vuodesta 1907 Pelastusarmeijan ylläpitämät lastenseimi, kansankeittiö ja ”Rälläkkänä” tunnettu Suomen ensimmäinen miesten yömaja. Talo purettiin vuonna 1938, ja sen tilalle tehtiin puisto. Se nimettiin 1939 Alli Tryggin puistoksi. Viereinen, Kallion kirjaston taakse jäävä puisto sai 1963 nimekseen Matti Heleniuksen puisto. Helsingin pääkirjasto
Helsingin kaupunginkirjaston pääkirjasto sijaitsee Itä-Pasilassa. Se on valmistunut vuonna 1986 ja rakennuksen on suunnittelut arkkitehti Kaarlo Leppänen. Sitä ennen Rikhardinkadun kirjasto oli toiminut pääkirjastona. Rakennusta kunnostettiin 2006. Pääkirjaston kirjavarastossa on kirjoja kahdeksan hyllykilometriä. Pääkirjaston siirto Helsingin keskustaan on ollut usein esillä, osaksi koska sen koetaan jäävän syrjään täynnä virastotaloja olevassa Itä-Pasilassa. Kirjasto
1800-luvun puolivälissä sivistyneistö ja ylioppilaat alkoivat perustaa kirjastoja suomenkieliselle rahvaalle sivistysaatteen ja kansallisen heräämisen innoittamina, myöhemmin myös työväenliike. Nämä lähinnä alimmille kansanluokille tarkoitetut kansankirjastot muutettiin 1900-luvun alussa koko kansalle suunnatuiksi Amerikan esikuvien mukaisesti. Vuonna 1921 alettiin maksaa kirjastoille valtionapua. Amerikansuomalainen Kansalliskirkko
Rock Springsissä vuonna 1898 pidetyssä perustavassa kokouksessa Kansalliskirkon esimieheksi kutsuttiin J. W. Eloheimo, joka ei kuitenkaan ollut kiinnostunut kirkkokunnan asioiden hoitamisesta. Ironwoodissa vuonna 1900 pidetyssä kirkolliskokouksessa esimieheksi valittiin Wilhelm Adrian Mandellöf, joka järjesti Kansalliskirkon toimivaksi kirkkokunnaksi. Seuraavan vuosikymmenen aikana se laajeni voimakkaasti, mutta koki myös useita vastoinkäymisiä. Vuonna 1901 perustettiin oma lehti "Todistusten Joukko" ja paria vuotta myöhemmin "Kansan Lehti", jotka pian tekivät konkurssin. Niiden tilalle saatiin pastori Pietari Vuoren vuonna 1906 perustama "Auttaja". Vuonna 1903 Kansalliskirkko perusti suomalaisia siirtolaisia laajemminkin palvelemaan tarkoitetun Kansan Opiston, joka vuonna 1906 joutui sosialistien käsiin ja muutettiin Työväen Opistoksi. Kansallisarkisto
Senaatin arkiston ensimmäiseksi arkistonhoitajaksi nimitettiin Johan Henrik Calonius 29. tammikuuta 1817. Hänen alaisuudessaan arkisto siirtyi Helsinkiin, josta vuonna 1812 oli tullut Suomen suuriruhtinaskunnan pääkaupunki. Arkistot sisältäneet puulaatikot kuljetettiin Helsinkiin sadan hevosen kolonnassa, joka lähti Turusta 15. maaliskuuta 1819 ja saapui Helsinkiin neljä päivää myöhemmin. Ne sijoitettiin aluksi nykyisen Eteläesplanadin alkupäässä sijainneisiin kivimakasiineihin, mutta siirrettiin samalla tontilla sijainneeseen kivitaloon, kun makasiinit havaittiin kosteiksi. Senaatti pääsi muuttamaan Carl Ludvig Engelin suunnittelemaan Senaatintaloon syyskuussa 1822, ja ilmeisesti myös arkisto siirtyi silloin sinne. Senaatin käyttökirjasto sijoitettiin alempaan kerrokseen, kun taas Ruotsista siirretty historiallinen arkisto sijoitettiin vintille. Tästä seurasi se, että kun tutkijoiden annettiin vapaasti työskennellä vinttitiloissa, sieltä vietiin tuhansia asiakirjoja ja monista jäljelle jääneistäkin sinetit. Historiallisen arkiston alennustilaan kiinnitettiin huomiota vasta vuonna 1843, jolloin arkistoa järjestämään ja luetteloimaan palkattiin Helsingin keisarillisen Aleksanterin yliopiston dosentti Edvard Grönblad. Tehtävää ei annettu arkistonhoitajille, sillä Caloniuksen seuraajat Gustaf Adolf Öhman, Gustav Erik Adolf Estlander, Johan Jakob Nyberg ja Gustaf Pehrman olivat kaikki juristeja, joita historiantutkimus tai arkistohallinnan kehittäminen ei kiinnostanut, eikä kukaan heistä ollut virassa kauaa. Biblioteca Nazionale Vittorio Emanuele III
Biblioteca nazionale Vittorio Emanuele III on yksi Italian kansalliskirjastoista. Se sijaitsee 1700-luvulla rakennetun Napolin kuninkaallisen palatsin itäsiivessä ja se on perustettu 1790-luvulla. Kirjasto on nimetty Italian kuninkaan Viktor Emanuel III:n mukaan. Kalajoen kirjasto
Kirjasto sai alkunsa vuonna 1849 Pohjalaisen Osakunnan ylioppilaiden toimesta, kun he toimittivat Kalajoelle 25 nidettä käytettäväksi. Kyseinen kirjastotoiminta jäi kuitenkin lyhytikäiseksi. 1865 alettiin seurakunnan varoilla perustaa kirjastoa. Projektia johti pastori K. Blåfeld. 1877 perustettiin toimikunta parantamaan kulunutta kokoelmaa. Tuomas Taittonen
Vuonna 1851 Taittosesta tuli Vähänkyröön perustetun pitäjänkirjaston hoitaja. Kirjastolla oli 80 kirjaa ja Taittosta avustivat ylioppilaat Niilo Kustaa Stolpe ja Tuomas Hannuksela. Vuoden 1851 lopulla kirjastossa oli jo 214 kirjaa joita oli saatu muun muassa lahjoituksina. Taittonen hoiti kirjastoa aina vuoteen 1861 saakka ja tällöin kirjoja oli jo 595 nidosta. Kirjasto oli tällöin Suomen suurin kansankirjasto kirjamäärällä mitattuna. Muutettuaan 1862 Perhoon Taittonen oli myös siellä mukana perustamassa pitäjään kirjastoa. Taittonen liittyi 1853 Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran jäseneksi ja hän alkoi kirjoittaa myös Suometar-lehteen muun muassa runoja ja Vähäkyrön paikallisuutisia. Vuonna 1856 Taittonen otti talteen Savilahden kylän Haavistonmäestä löytyneitä rautakautiseen polttokalmistoon kuuluneita esineitä ja luovutti ne 1859 C. A. Gottlundille Helsinkiin vietäviksi. Kansankoti
Ennen sen käyttöä poliittisen retoriikan harjoittamisessa, kansankoti tarkoitti rakennusta, jossa köyhälistöllä oli edulliseen hintaan mahdollisuus saada tietoa yhteiskunnasta lukemalla kirjoja ja lehtiä. Kansankoteja oli Pohjoismaiden suurissa kaupungeissa 1800-luvun loppupuolella. Suomen ensimmäisen kansankodin perusti Helsinkiin vuonna 1889 Alli Trygg-Helenius. Kansanpuisto
Nykyään tai aikaisemmin tunnettuja kansanpuistoja ovat Suomessa ainakin seuraavat:Helsingissä termiä kansan­puisto lakattiin virallisesti käyttämästä 1950-luvun lopulla. Helsingin kaupungin vuoden 1958 kunnallis­kertomuksessa mainitaan vielä, että kaupungin urheilu- ja retkeily­toiminnan hallinnassa oli joukko kansan­puistoja sekä lisäksi kaupungin alueen ulko­puolella sijainneet Pirttimäen, Rastilan ja Uutelan ulkoilualueet. Sitä vastoin vuoden 1959 kunnalliskertomuksessa myös aikaisemmat kansan­puistot luetellaan ulkoilu­alueiden joukossa. Kuwaitin kansalliskirjasto
Kansalliskirjastoa edelsi on julkisen kirjastotoiminnan arvostuksen ja suosion kehitys Kuwaitissa. Ensimmäinen julkinen kirjasto perustettiin hyväntekeväisyysjärjestön voimin vuonna 1913. Maan eliitti ja älymystö vaati jo 1923 kansalliskirjaston muodostamista arvokkaisen kirjojen, käsikirjoitusten ja sarjajulkaisujen säilyttämiseksi. Vuonna 1937 suosiota saavuttanut kirjasto vaihtoi nimekseen "Julkisen informaation kirjasto" (Library of Public Information). Vuonna 1979 vastuu kirjastosta siirtyi kansalliselle kulttuurin, taiteen ja tieteen neuvostolle; kirjasto nimettiin "Valtion keskuskirjastoksi" (Central Library of the State). Kansankirjasto
Kansankirjastot muutettiin vähitellen koko kansalle suunnatuiksi yleisiksi kirjastoiksi 1900-luvun alussa, kun amerikkalaiset ja anglosaksiset kirjastonäkemykset rantautuivat Suomeen. Yleisten kirjastojen myötä pyrittiin poistamaan kirjaston 1800-luvulla saama hyväntekeväisyyden ja köyhäinavun leima. Sen seurauksena myös kirjavalikoimia laajennettiin ja siirryttiin suljetusta hyllyjärjestelmästä avoimeen, jossa asiakkaat pääsivät itse käsiksi kirjoihin. Porvoon kaupunginkirjasto
Kirjastotoiminta aloitettiin Porvoossa vuonna 1861: perustuskokous pidettiin 21. helmikuuta 1861 ja Porvoon kansankirjasto avattiin 13. huhtikuuta 1861. Kansankirjasto toimi aluksi alemman alkeiskoulun huoneistossa. Vuonna 2011 Porvoon kaupunginkirjasto juhli 150. toimintavuottaan. Alankomaiden kansalliskirjasto
Alankomaiden kansalliskirjasto eli Alankomaiden kuninkaallinen kirjasto (, "kuninkaallinen kirjasto", KB) on Haagissa toimiva, vuonna 1798 perustettu Alankomaiden kansalliskirjasto. Se sai hallinnollisesti itsenäisen aseman (välillisen julkishallinnon toimija) elokuussa 1993. Aalto-yliopiston kirjasto
Kirjaston historia alkaa Helsingin teknillisen reaalikoulun perustamisesta vuonna 1849. Jatkosodassa 6.2. ja 7.2.1944 välisen yön pommituksissa kirjastoon osui palopommi, ja siitä syntyneessä tulipalossa paloivat kaikki kokoelmat ja kokoelmaluettelot. Porvoon kaupunginkirjasto
Kirjasto uudistui merkittävästi 1911–1912 välisenä aikana: kansanopiston johtajan Einar Holmbergin Amerikan vierailun tuloksena kirjasto siirtyi avohyllyjärjestelmään tiettävästi ensimmäisenä kirjastona Suomessa. Avojärjestelmää edeltävänä aikana asiakkaan piti seisoa tiskin takana ja pyytää toivomansa kirja kirjastovirkailijalta. Avojärjestelmän poikkeuksena oli lasten aineisto: lasten hyllyjen edessä säilyi kanaverkko, jonka takaa lapset saivat osoittaa haluamansa kirjan. Biblioteca Nazionale Centrale di Firenze
Kirjasto avattiin yleisön käyttöön vuonna 1747. Vuosien myötä se vastaanotti useita kirjalahjoituksia, ja varsinkin kun luostarit lakkautettiin vuonna 1770, niin niiden kirjastot siirrettiin Firenzeen. Kirjastosta tuli kansalliskirjasto vuonna 1861, ja keskuskirjastoksi se nimettiin vuonna 1885. Suomen kirjastoseura
Kirjastoseura perustettiin vuonna 1910. Kirjastoseuran perustamiseen saakka Kansanvalistusseura toimi monella tapaa kirjastoliikkeen edistämiseksi. Seuran toiminnanjohtaja on Rauha Maarno, ja seuralla on noin 2 000 jäsentä. Toimitilat sijaitsevat Helsingin Kampissa. Bosnian ja Hertsegovinan kansallis- ja yliopistokirjasto
Kansalliskirjasto perustettiin 31. lokakuuta 1945. Elokuun 25.-27. päivinä 1992, osana Bosnian sodan Sarajevon piiritystaisteluja, läheisiltä vuorilta tahallisesti ammutut kranaatit hajoittivat historiallisessa Sarajevon kaupungintalossa ("Vijećnica") vuodesta 1949 lähtien toimineen kansalliskirjaston ja sytyttivät siellä tulipalon, joka tuhosi kirjaston kokoelmineen miltei perinpohjaisesti. Merkittävä osa kansakunnan keskeisemmistä kirjastokokoelmasta menetettiin; esimerkiksi arvokkaasta erikoiskokoelmasta pystyttiin säilyttämään vain 19 700 alkuperäisestä 200 000 nimikkeestä. Kansankirjasto
Alkuinnostuksen jälkeisessä kansankirjastojen toiminnan hiipumisessa tapahtui ratkaiseva käänne, kun vuonna 1874 perustettu Kansanvalistusseura ryhtyi kansankirjastojen valtakunnalliseksi yhdyssiteeksi ja otti kansankirjastojen toiminnan hoitaakseen vuosisadan viimeisellä neljänneksellä. Siitä huolimatta, että kansankirjastoliike pyrki erilleen muusta kansanvalistustyöstä, juuri Kansanvalistusseuran hoidossa kirjastoliike voimistui ja kasvoi niin, että sen myöhemmät kehitysvaiheet olivat mahdollisia. Kansanvalistusseura alkoi jakaa kansankirjastoille säännöllistä avustusta vuonna 1896, mikä nosti kansankirjastotyön tasoa huomattavasti 1890-luvulla. Helsingin Kansanpankki
Kansanpankki perustettiin tyydyttämään ”vähempien teollisuudenharjoittajain ja työmiesten krediitin eli luoton ja teoslainan tarvetta”. Järjestysmuodoltaan se oli lähellä säästöpankkeja. Se keräsi talletuksia suoraan työpaikoilla olevien asioimistojen kautta. Kansanpankki harjoitti myös liikepankkeihin rinnastettavaa lainaustoimintaa. Osakkeiden äänivaltaa oli rajoitettu pienomistajien hyväksi siten, että kun yhdellä osakkeella sai yhden äänen, sadalla sai kuusi ja viidelläsadalla vain 14 ääntä. Lahden kaupunginkirjasto
Ensimmäinen lainakirjasto perustettiin Hollolan Lahteen vuonna 1876 ravintoloitsija Karolina Moesbellin ja kelloseppä Johan Erland Andelinin järjestämien arpajaisten tuoton avulla. Pitäjänkirjastoja oli perustettu jo tätä ennen, Hollolan pitäjään vuonna 1851 ja Asikkalaan sekä Orimattilaan 1860. 
Vuonna 1912 kirjasto sai tilat vastavalmistuneesta kaupungintalosta. Omat tilat kirjasto sai Hämeenkadulta vuonna 1928 Hotelli Lahden entisistä tiloista. Näissä tiloissa kirjasto toimi vuoteen 1967 asti. Tänä aikana myös kaupunginosien kirjastoja perustettiin. Vuodesta 1967 vuoteen 1990 kirjasto toimi konserttitalossa Hollolankadulla. Vuonna 1990 edessä oli muutto nykyisiin toimitiloihin Saimaankadun ja Laaksokadun risteykseen. Ensimmäinen kirjastoauto, Karolina Moesbellin mukaan nimetty Karoliina, otettiin käyttöön vuonna 1972. Kansallinen Georgian parlamentin kirjasto
Kansalliskirjaston toiminta sai alkunsa vuonna 1846 Tbilisiin perustetun yleinen kirjaston pohjalta. Vuonna 1851 kirjastolle rakennettiin uusi talo, kun aineiston määrä kasvoi. Vuonna 1852 kirjastolle myönnettiin oikeus kahteen vapaakappaleeseen kaikista Kaukasuksella painetuista teoksista. Vuoteen 1859 mennessä kirjaston kokoelmat olivat karttuneet 13 260 teokseen (voluumiin), ja aineistoa oli 19 kielellä. Vuonna 1868 "Tbilisin yleinen kirjasto" ja Kaukasuksen museo yhdistettiin. Vuonna 1913 kirjasto sai nimekseen "Kaukasuksen museon tieteellinen kirjasto". Uuden kirjastorakennuksen rakennustöiden johdosta kirjasto suljettiin vuonna 1914. Kirjasto nimettiin "Georgian yleiseksi valtionkirjastoksi" 1923. Se toimi vuodesta 1955 "tasavallan valtionkirjasto"na ja vuodesta 1990 nimellä "Georgian kansalliskirjasto". Joulukuun 25. päivästä 1996 otettiin käyttöön kirjaston nykynimi.
Parlamentaarinen kirjasto toimi vuoden 2018 alussa viidessä eri rakennuksessa Tbilisissä. Kansalliskirjaston georgialaista rakennustyyliä heijasteleva päärakennus on rakennettu vuosina 1913–1916 suunnittelukilpailun voittaneen arkkitehti Anatoli Kalginin ja kuvataiteilija Henry Hrinevskin suunnitelman pohjalta. Rakennuksen julkisivun georgialaista 900-1200 -lukujen luostarien tyyliä jäljitelevät koristelut ovat Vladimer ja Lavrenti Agladzesin käsialaa. Helsingin konservatorio
Konservatorion juuret juontavat vuoteen 1922, jolloin Helsingin Suomenkielisen työväenopiston johtaja Zachris Castrén ja Helsingin yliopiston musiikkitieteen dosentti ja Helsingin Suomalaisen lyseon laulunopettaja Armas Launis päättivät perustaa Helsingin kansankonservatorion. Nykyisen nimensä oppilaitos otti käyttöön vuonna 1971. Meksikon kansalliskirjasto
Nykyisen kansalliskirjaston edeltäjä oli 26. lokakuuta 1833 perustettu kirjasto. Meksikon kansalliskirjasto on kerännyt ja dokumentoinut Meksikon kansallisprintöntöä vuodesta 1846 lähtien. Kirjasto avattiin yleisölle 30. marraskuuta 1867, jolloin sen kokoelmiin kuului noin 91 000 teosta. Tilastokirjasto
Ensimmäinen kirjastonhoitajan virka saatiin vuonna 1921. Kirjasto on toiminut tilastoviraston yhteydessä seuraavissa toimipaikoissa: Senaatintalo (Ritarikatu) 1865–1912, Unioninkatu 26 ja Eteläinen Esplanadikatu (nyk. Eteläesplanadi) 1912–1952, kirjaston ja arkiston evakko Eurajoelle 1944 huhtikuu – 1945 tammikuu, Annankatu 44 (nyk. Antinkatu 1) 1952–1993, Työpajankatu 13 vuodesta 1994 alkaen.
Tilastokirjasto nimitettiin tilastoalan keskuskirjastoksi vuonna 1982, jolloin kirjaston 115-vuotisjuhlaan ehti valtioneuvoston päätös Tilastokeskuksen kirjaston nimeämisestä tilastoalan valtakunnalliseksi keskuskirjastoksi. Valtioneuvoston päätös tieteellisistä keskuskirjastoista (719/1972) kumottiin vuonna 2004, jolloin Tilastokirjaston ja yhdeksän muun tieteellisen kirjaston keskuskirjastostatus loppui. Tilastokirjasto jatkaa tilastoalan kansallisena keskuskirjastona. Se on osa Suomen erikoiskirjastojen verkostoa. British Library
Kirjastoa perustettaessa aineistokokoelman keskeisen osan muodosti British Museumin kirjasto-osastojen (vuonna 1753 perustettu Department of Printed Books) aineisto. Museon kirjakokoelma oli kattava ja esimerkiksi Leninin (1900-luvun alussa, käyttäen salanimeä Jacob Richter) kerrotaan todenneen sen sisältäneen kattavamman kokoelman venäläistä kirjallisuutta kuin Moskovan ja Pietarin tuolloiset kirjastot. Muita merkittäviä aineistolähteitä olivat Britannan patenttitoimiston kirjasto (1855-, vuodesta 1962- nimellä National Library of Science and Invention), kansallinen keskuskirjasto (National Central Library 1916-) ja National Lending Library for Science and Technology (NLLST, 1961- Boston Spa, Yorkshire). Viimeksi mainittu on vuodesta 1985 tunnettu nimellä the British Library Document Supply Centre, ja se toimittaa kopioita aikakauslehdistä, kirjoista, kokousjulkaisuista ja raporteista maailmanlaajuisesti. Pyyntöjä tulee vuosittain noin 4 miljoonaa. Mäntsälä
Mäntsälään perustettiin kansankirjasto 1840-luvulla. Kirkkoherra Abraham Ehnroos vaikutti kirjaston perustamiseen ja hänen testamenttinsa avulla Mäntsälään perustettiin ensimmäinen kansakoulu 1870-luvulla. Mäntsälään perustettiin oppikoulu vuonna 1945 ja lukio vuonna 1954. Kansankirjasto
Kansanvalistusseuran toimikunta ja vuodesta 1893 seuran kirjastovaliokunta toimivat kansankirjastotyön johdossa vuoteen 1910 saakka, jolloin Suomen Kirjastoseura syntyi. Senkin jälkeen Kansanvalistusseura oli johdon toiminnassa mukana Valtion Kirjastotoimiston perustamiseen asti vuonna 1922. Eduskunnan kirjasto
Eduskunnan kirjasto on eduskunnassa toimiva kaikille avoin eduskuntatiedon, oikeudellisen tiedon ja yhteiskuntatiedon keskuskirjasto. Se hankkii kokoelmaansa eduskuntatyössä tarvittavaa kirjallisuutta ja muuta aineistoa sekä välittää tietoa eduskunnasta ja sen päätöksistä, laeista, oikeudesta ja yhteiskunnasta. Kirjasto on perustettu vuonna 1872, ja se on ollut kaikille avoin vuodesta 1913. Venäjän valtionkirjasto
Venäjän valtionkirjasto on eräs maailman suurimmista kirjastoista. Se sijaitsee Moskovan ydinkeskustassa, runsas 300 metriä Moskovan Kremlin länsipuolella. Kirjasto hoitaa monia kansalliskirjaston tehtäviä, vaikka historiallinen Venäjän kansalliskirjasto -niminen kirjastolaitos sijaitsee Pietarissa.
Valtionkirjasto perustettiin 1862 kahden kaupungin museon yhteyteen Moskovan ensimmäiseksi viralliseksi kirjastoksi. Neuvostoaikoina sen nimi oli Lenin-kirjasto. Kyproksen kansalliskirjasto
Kansalliskirjaston alkuna pidetään vuonna 1927 perustettua Kyproksen yleisestä kirjastoa (Cyprus Public Library). Kansalliskirjasto (Suomi)
Kansalliskirjasto, aiemmin Helsingin yliopiston kirjasto, on Suomen suurin ja vanhin tieteellinen kirjasto. Se on myös yksi Helsingin yliopiston suurimmista erillislaitoksista, joka vastaa kansallisen julkaisuperinnön ja ainutlaatuisten kokoelmiensa säilyttämisestä, kuvailusta ja käyttöön asettamisesta. Kansalliskirjasto toimii suomalaisen kirjastoalan valtakunnallisena palvelu- ja kehittämislaitoksena sekä edistää kirjastoalan kotimaista ja kansainvälistä yhteistyötä. Suomessa kansalliskirjaston asema ja tehtävät määritellään yliopistolaissa (558/2009) ja laissa kulttuuriaineistojen tallettamisesta ja säilyttämisestä (1433/2007). Kansankirjasto
Ensimmäisenä oppimattomalle kansalle suunnattuna kansankirjastona pidetään vapaaherra Rabbe Gottlieb Wreden perustaman Anjalan Regina-koulun kirjastoa. Koulu perustettiin vuonna 1802 ja kirjasto luultavasti hieman sen jälkeen – ensimmäiset maininnat kirjaston lainausmaksuista löytyvät koulun tilikirjasta vuodelta 1808. Kirjaston käyttö ei kuitenkaan ilmeisesti ollut kovin vilkasta ja Regina-koulun kirjastoa pidetäänkin merkittävänä lähinnä siksi, että se on ensimmäinen tunnettu kansankirjastoyritys. Regina-koulun kirjasto oli kuitenkin aikaansa edellä, koska kului kauan, ennen kuin se sai seuraajia. Ennen vuotta 1845 perustettiin Regina-koulun kirjaston lisäksi vain neljä muuta: Tampereen Lainakirjastoseura sekä Weckströmin (Pohjan pitäjä), Sadelinin (Hammarland) ja ilmeisesti Europaeuksen (Ylinen) kirjastot. Togon kansalliskirjasto
Kansalliskirjasto on perustettu virallisesti vuonna 1969, mutta jo 12. lokakuuta 1933 maahan oli perustettu Togon keskuskirjasto ("Bibliothèque Centrale du Togo"), josta kansalliskirjaston ja -arkiston toiminnan perusteet voidaan välivaiheiden kautta johtaa. Kansalliskirjaston perustamisen jälkeen esimerkiksi Unesco on arvionut maan kirjastoverkon tilaa (muun muassa vuonna 1977). Kirjasto kohtasi haasteita vapaakappaleoikeuden käynnistämisessä. Helsingin kaupunginkirjasto
Kansankirjasto toimi vanhoilla säännöillään ja periaatteillaan vuoteen 1910 asti. Tuolloin sille hyväksyttiin uudet säännöt ja se sai virallisesti kaupunginkirjaston aseman. Vanhan kansankirjaston asiakaskunnaksi oli määritelty työväestö, kun taas kaupunginkirjaston edellytettiin palvelevan kaikkia kaupungin asukkaita yhteiskuntaluokasta riippumatta. Ajatus kirjaston tehtävästä kansan valistajana ja sivistäjänä leimasi silti voimakkaasti kaupunginkirjaston toimintaa toisen maailmansodan jälkeiseen aikaan asti. Kansankirjasto
Kansansivistystyön piiriin kuuluvan kirjastotoiminnan ehdottomina edellytyksinä olivat kansankielisen kirjallisuuden synty ja monipuolistuminen, lukutaidon yleistyminen sekä kirjatietoon pohjautuvan sivistystason nousun merkityksen ymmärtäminen. Kansankirjastoaate ei missään nimessä ollut yksi yhtenäinen aate, jolla olisi ollut tietty päämäärä. Yhteisenä nimittäjänä koko kansankirjastoaatteen sisällä oli kuitenkin kansallisuusajattelu ja siitä nouseva kansanvalistustyö. 1800-luvun kansankirjastoaatetta leimasi myös vahvasti uskonnollinen filantropia, joka yhdisti suomalaisen yhteiskunnan kehittäjinä ja uudistajina herännäisyyden, kansallisuusliikkeen ja vapaamielisyyden. Helsingin kaupunginkirjasto
Musiikkikirjastotoiminta käynnistyi keväällä 1953. Kirjastoautotoiminta aloitettiin 1966. Valtakunnallisena yleisten kirjastojen keskuskirjastona Helsingin kaupunginkirjasto on toiminut 1. huhtikuuta 1981 lähtien. Vuonna 1986 kirjasto sai viimein uuden ja asianmukaisen pääkirjaston kun Pasilan pääkirjasto valmistui. Helsingin kaupunginkirjasto
Helsingin kaupunginkirjasto (vuoteen 1910 "Helsingin kansankirjasto") on Helsingin kaupungin omistama Suomen suurin yleinen kirjasto. Kirjastolla on nyt 36 toimipistettä ja sen kokoelmassa on noin 1,6 miljoonaa kirjaa. Kirjasto tarjoaa asiakastietokoneillaan pääsyn internetiin ja tavallisten toimisto-ohjelmien lisäksi valikoiman eri tietokantoja. Kaupunginkirjasto on osa HelMet-kirjastoa. Helsingin kaupunginmuseo
Museota perustettaessa kaupungin Museolautakunta kokosi sinne esineistöä kaupungin kokoelmista. Muotokuvia hankittiin myös teettämällä Signe Tandefeltilla kopioita vanhoista maalauksista. Museolle tuli myös lahjoituksia. Museo avattiin yleisölle remontin vuoksi hiukan myöhässä 15. joulukuuta 1912. Postitalo (Helsinki)
Postitalossa vuonna 2014 toimivia yrityksiä olivat muun muassa Ravintola Pääposti, Lääkärikeskus Aava, Newsec, Barona ja Hansel Oy. Helsingin kaupunginkirjasto avasi vuonna 2005 Postitalossa Kirjasto 10 -musiikki- ja tietotekniikkakirjaston, josta löytyy myös studiotilat. Vuoden 2012 kesäkuussa Eduskunnan kirjasto avasi väliaikaistilansa Postitalossa eduskunnan kiinteistöjen peruskorjausurakan vuoksi, ja toimi talossa maaliskuun 2014 loppuun saakka. Postimuseon ja Postin entiset tilat remontoitiin perusteellisesti vuonna 2013–14: keväällä 2014 tiloissa avautui K-Supermarket Postitalo. Porin kaupunginkirjasto
Porin ensimmäisen yleisen lainakirjaston perustivat vuonna 1858 ylioppilasveljekset Johan Filip ja Claes Gabriel Schantz. Kirjasto perustettiin perheen yksityisasuntoon Porin Aittaluotoon. 1863 he lahjoittivat kirjaston Porin kaupunki- ja maaseurakunnalle. Kirjasto sijoitettiin kansakouluun ja se oli avoinna kolme tuntia viikossa. Lainaus oli maksutonta ja kokoelma käsitti 313 nidettä. Anders Josef Europaeus
Europaeus koki kansan sivistystason kohottamisen tärkeäksi ja niinpä hän vuonna 1845 perusti Liperiin kirjaston. Hän perusti pitäjään myös kansakoulun 1857. Uno Cygnaeus sai Europaeukselta hyödyllisiä neuvoja kansakouluasetustensa pohjaksi. Europaeus oli kirkkolakikomitean jäsen 1852 ja osallistui Tammikuun valiokuntaan 1862. Hän edusti pappissäätyä vuosien 1863–1864 valtiopäivillä ja jatkoi siellä toimintaa koulutuksen kehittämiseksi, esittämällä suomenkielisen yläalkeiskoulun perustamista Joensuuhun ja suomensukuisten kansojen kielen- ja historian tutkimuksen oppituolin perustamista yliopistoon. Edellä mainittu esitys meni läpi, jälkimmäinen toteutui vasta 30 vuotta myöhemmin. Kansansivistyksen lisäksi Europaeus kannatti kunnallishallintouudistusta maallisen ja kirkollisen hallinnon erottamiseksi toisistaan. Lukuseurat Suomessa
Helsingin tultua pääkaupungiksi kaupunkiin muuttaneet virkamiehet perustivat vuonna 1819 kaupunkiin lukuseuran, jota kutsuttiin nimillä Helsingfors Läsesällskap tai Läse-Sällskapet i Helsingfors. Osa jäsenistä oli ollut mukana jo Turun lukuseurassa, mutta Helsingin lukuseura sai vähän viihteellisemmän luonteen. Lukuseuran kokoelmissa oli historiallisia teoksia, matkakirjoja ja todennäköisesti romaanejakin. Helsingin lukuseura lopetti itse toimintansa 1829, mikä johtui mahdollisesti jäsenten välisistä erimielisyyksistä tai varautumisesta tuleviin tiukempiin sensuurisäädöksiin. Helsingissä toimi 1830-luvulla myös pieni Sällskapets Bibliothek, jonka kokoelma koostui romaaneista. Myös helsinkiläisten intellektuellien Lauantaiseura lähti liikkeelle lukuseuramaisissa puitteissa. Kurikan kirjasto
Kurikan kirjasto on perustettu kansankirjastojen perustamisen vuosikymmenenä, 1860-luvulla. Silloin Suomeen perustettiin 242 kirjastoa. Tarkalleen ottaen Kurikan kirjasto perustettiin 1863. Kirjaston ensimmäiset 60 kirjaa hankki Kappalainen Fredrik Johan Leidenius, ja ne olivat pääasiassa uskonnollisia. Kirjaston alkuperäinen sijoituspaikka oli kirkon sakaristo, mutta käytännössä se ei sijainnut siellä, vaan Herman Hermaninpoika Plosila piti kirjastoa auki kotonaan yhden tunnin viikossa, kirkon menojen jälkeen sunnuntaisin. Armas Launis
Launis toimi musiikinopettajana 1906–1915 Helsingin filharmonisen seuran orkesterikoulussa ja Helsingin musiikkiopistossa. Hän laati toimintaperiaatteet Helsingissä vuonna 1922 perustetulle kansankonservatoriolle, toimi joitakin vuosia sen johtajana ja teki vastaavat suunnitelmat maaseutukonservatorioiden perustamiseksi. Kroatian kansalliskirjasto
Vuonna 1874 perustetaan kuninkaallinen Zagrebin yliopisto ja akateemisesta kirjastosta (Bibliotheca Regiae Academiae Zagrabiensis) tulee osa yliopistoa. Kirjasto nimetään yliopiston kirjastoksi. Vuonna 1913 kirjasto muuttaa ensimmäiseen varsinaisesti kirjastolle varattuun rakennukseen Zagrebissa (21 Marko Marulić Square); kokoelmiin kuuluu tällöin 110 000 nidettä. Rakennukseen varatut tilat 500 000 nimikkeelle käyvät kuitenkin ahtaiksi. Vaasan kaupunginkirjasto
Uusi kirjasto, Waasan Kaupunginkirjasto (Stadsbibliotheket) aloitti toimintansa vuonna 1851. Kaupunginkirjasto ei toiveista huolimatta profiloitunut koko kansan kirjastoksi, ja kaupungissa heräsi ajatus vielä uuden kirjaston, kansankirjaston perustamisesta. Kansankirjasto avattiin vuonna 1863, ja vuonna 1911 nimi muuttui kaupunginkirjastoksi. Helle Kannila
Suomen itsenäistyttyä julkista sivistystointa ryhdyttiin järjestämään ajanmukaiselle tolalle. Vuonna 1921 perustettiin kouluhallituksen yhteyteen Valtion kirjastotoimisto, jonka tehtäviin kuului valtionavun myöntäminen kunnallisille kirjastoille, avustusta nauttivien kirjastojen toiminnan valvonta, sekä kirjastojen yleinen tukeminen ja neuvonta. Toimiston johtajaksi valittiin Kannila, vain 25-vuotias Ylioppilaskunnan kirjaston amanuenssi. Hän organisoi kirjastotoimiston ja johti sitä yli neljännesvuosisadan. 
Kirjastotoimiston johtajana Kannila oli eri puolille maata sijoitettujen kirjastoneuvojien ja kirjastotarkastajien esimies. Lisäksi hänen velvollisuuksiinsa kuului valtion järjestämien, noin neljän vuoden välein pidettyjen kirjastonhoitajien valmistuskurssien johtaminen, ja hän jatkoi myös sivutoimisten kirjastovirkailijoiden kouluttamista Kansanvalistusseuran kirjeopistossa. Hän vaikutti voimakkaalla henkilökohtaisella panoksellaan kirjastoalan kehittymiseen, ja muun muassa ajoi Deweyn kymmenluokitusjärjestelmän suomalaisten kirjastojen yleiseksi standardiksi. Kirjastotoimiston johtajan tehtävien ohessa Kannila oli mukana valmistelemassa kirjastolainsäädäntöä. Vuoden 1928 kansankirjastolaissa, joka vakiinnutti julkisen kirjastotoiminnan, oli hänen kädenjälkensä. Hän ehti olla mukana myös komiteassa, joka julkaisi 1949 ehdotuksen uudeksi kirjastolaiksi. Voimaan uusi kirjastolaki kuitenkin astui vasta 1962. Kansankirjasto
Kansankirjastojen aika päättyi 1900-luvun alussa, kun ne muutettiin vähitellen kaikille kansanluokille suunnatuiksi yleisiksi kirjastoiksi amerikkalaisten ja anglosaksisten kirjastonäkemysten vaikutuksesta. Kansalliskirjasto (Suomi)
Kirjastolla on lähes kattava kokoelma Suomessa julkaistua ja muuta Suomeen liittyvää kirjallisuutta (Fennica-kokoelma) ja laaja kokoelma muutakin humanististen tieteenalojen kirjallisuutta. Kirjastoon kuuluu useita erikoiskokoelmia (mm. Monrepos-kokoelma, Nordenskiöldin kokoelma, Lapponica, Reenpää-kokoelma) sekä erikoiskirjastoja (mm. Slaavilainen kirjasto ja musiikkikirjasto). Lisäksi Kansalliskirjastolla on suuri käsikirjoituskokoelma, joka sisältää esim. tunnettujen kulttuurihenkilöiden ja tieteentekijöiden henkilöarkistoja sekä keskiajalta peräisin olevan pergamenttifragmenttien aineiston. Vuonna 2011 kirjaston kokoelmiin kuului yhteensä noin kolme miljoonaa kirjaa ja kausijulkaisua. Verkkoarkisto sisälsi 718 miljoonaa tiedostoa. Pääosa kirjaston kirjoista on luetteloitu Helsingin yliopiston ylläpitämien kirjastojen yhteiseen Helka-tietokantaan, minkä lisäksi kansalliskokoelman aineistoja löytyy Fennica- ja Viola-tietokannoista. Hyvinkään kaupunginkirjasto
Hyvinkään kaupunginkirjasto on perustettu vuonna 1921. Kirjasto palvelee noin 40 000 (joista noin 42% on oppilaita koulukirjoja hakemassa) kävijää kuukaudessa. Kaikki aineisto mukaan lukien Hyvinkään kirjastossa on noin 250 000 teosta. Pääkirjastossa on noin 20 000 niteen varasto. Lainoja on kuukaudessa keskimäärin 70 000 kpl. Pääkirjaston lisäksi kirjastolla on toimipisteet Hakalassa ja Paavolassa. Hyvinkään kaupunginkirjasto myös ostaa Lopen kirjastolta kirjastoautopalveluja yhdelle pysäkille Kytäjällä. Helsinki-Lehti
Helsinki Lehti on Helsingissä 1989-1992 ilmestynyt lehti. Lehden päätoimittaja oli Kansalaisten Yhteistoiminnan puheenjohtaja ja entinen kansanedustaja Ilkka Hakalehto. Lehti kuvasti itseään "puolueista riippumaton kansalaistoiminnan äänenkannattajaksi.". Vuosina 1958-1986 nimellä Helsinki-lehti ilmestynyt kotiseutu- ja kunnallislehti oli eri lehti. Kiinan kansalliskirjasto
Kiinan kansalliskirjasto (; aiemmin myös nimellä "Pekingin kirjasto", lyhenne englanninkielisen nimen mukaan NLC) on usealla paikkakunnalla Kiinassa toimiva maan kansalliskirjasto. Kiinan kansalliskirjaston päätoimipiste sijaitsee Pekingissä. Kirjaston edeltäjä oli Qing-dynastian aikana vuonna 1909 perustettu "Pekingin keisarillinen kirjasto" () josta kehittyi kaupunginkirjasto. Kirjasto avasi ovensa yleisölle vuonna 1912. Vuonna 1931 kirjasto siirtyi nykyisin muinaisten kirjojen kirjastona toimivaan rakennukseen. Tästä muodostui 1930-luvulla Kiinan suurin kirjasto. Kiinan kansantasavallan perustamisen jälkeen (1949) kirjastoa kutsuttiin pitkään "Pekingin kirjastoksi". Amerikka-kirjasto
American Resource Center eli Amerikka-kirjasto on Yhdysvaltain Helsingin-suurlähetystön ylläpitämä kirjasto ja tietopalvelu Helsingin yliopiston kirjaston yhteydessä Kaisa-talossa. Amerikka-kirjaston edeltäjän, America Centerin kirjaston juuret ovat toisen maailmansodan jälkeisessä ajassa, jolloin Yhdysvallat perusti pieniä kirjastoja suurlähetystöjensä yhteyteen ympäri maailmaa. Suomessa kirjastopalvelu alkoi vuonna 1946. Tuolloin Kalevankadulla sijainneen kirjaston kokoelma sisälsi n. 2 000 nidettä. Kansallisarkisto
Maakunta-arkistojen perustamisen lisäksi Valtionarkisto laajeni myös Helsingissä, sillä valtio myönsi vuonna 1927 rahoituksen lisärakennukselle. Suunnitelmat Snellmaninkadun varteen rakennetulle lisäsiivelle oli tehnyt jo vuonna 1922 arkkitehti Magnus Schjerfbeck. Se vastasi perusilmeeltään ja tyyliltään alkuperäistä arkistorakennusta, mutta poikkesi yksityiskohtien osalta. Uudisrakennus valmistui vuonna 1928, ja se liitettiin aiemmin erillisenä rakennuksena olleeseen tutkijasaliin. Samalla toimistotiloja sisältänyt yksikerroksinen rakennus korotettiin kaksikerroksiseksi, sillä tutkijakäyntien ja tilattujen aineistojen määrä oli kasvanut ja henkilökuntaa palkattiin lisää. Lisärakennuksen ja maakunta-arkistojen perustamisen myötä 1920-luvun loppu ja 1930-luvun alku olivatkin Valtionarkiston voimakkainta kasvun aikaa. Helsingin kaupunginteatteri
Toiminta nykyisessä teatterirakennuksessa Eläintarhanlahden rannalla alkoi syksyllä 1967. Helsingin kaupunginteatterilla on kaksi edeltäjää, joiden historia on värikäs ja merkittävä osa suomalaista teatterihistoriaa. Vanhimman perusosan juuret ulottuvat 1900-luvun alkuun. Helsingin Työväenteatterin viralliseksi perustamisvuodeksi on merkitty 1902, Kansan Näyttämön 1907. Koiton Näyttämön yhdistyessä Kansan Näyttämöön 1934 syntyi Helsingin Kansanteatteri. Nämä kaksi yhdistyivät Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatteriksi 1948. Tässä vaiheessa omat työtilat olivat vasta kaukainen haave. Tärkeimpiä esityspaikkoja olivat Koiton näyttämö, Vallilan näyttämö ja Vanha ylioppilastalo. Kaupunginteatteri syntyi Kansanteatteri-Työväenteatterista vuonna 1965, jolloin Helsingin teatterisäätiö perustettiin. Venäjän kansalliskirjasto
Kansalliskirjaston perusti Katariina Suuri vuonna 1795 Keisarilliseksi lainauskirjastoksi. Sen kokoelmien rungon muodostavat puolalais-liettualaisen Zaluskin kirjaston 250 000 kirjaa sekä Voltairen ja Denis Diderotin kokoelmat, jotka keisarinna oli ostanut heidän perikunniltaan. Kirjakokoelma karttui nopeasti, koska jokaisesta keisarillisella Venäjällä julkaistusta kirjasta piti lahjoittaa sinne yksi vapaakappale. Vuonna 1914 kirjastossa oli kolme miljoonaa kirjaa, 1970-luvulla siellä laskettiin olevan 17 miljoonaa kirjaa. Helsingin Työväen Teatteri
Helsingin Työväen Teatteri oli Helsingissä vuosina 1901–1965 toiminut ammattiteatteri, joka oli toinen nykyisen Helsingin Kaupunginteatterin edeltäjistä. Se perustettiin Sörnäisten Työväen Näyttämön nimellä, joka yhdistyi vuonna 1948 Helsingin Kansanteatterin kanssa Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatteriksi. Helsingin Kaupunginteatteri puolestaan syntyi Helsingin teatterisäätiön perustamisen myötä Kansanteatteri-Työväenteatterista vuonna 1965. Indonesian kansalliskirjasto
Indonesian kansalliskirjasto (, lyh. PNRI‎‎‎) on vuonna 1980 perustettu Indonesian kansalliskirjasto, jonka päätoimipiste sijaitsee Jakartassa. Helsingin kaupunginkirjasto
Kun Kansankirjasto oli päätynyt kaupungin haltuun, sille ryhdyttiin suunnittelemaan omaa taloa. Rahallista apua kaupunki sai Helsingin Anniskeluyhtiöltä. Anniskeluyhtiö oli yksityinen osakeyhtiö, jolle oli myönnetty yksinoikeus alkoholin myyntiin Helsingissä, ja jonka tarkoituksena oli käyttää voittovarojaan työväestön sivistämiseen ja raitistamiseen. Se lahjoitti 1877 kaupungille suurimman osan vuotuisista tuloistaan, yli 60 000 silloista markkaa, kansankirjaston rakentamista varten. Uutta kirjastoa varten hankittiin tontti Kaartinkaupungin kaupunginosasta, Rikhardinkadun ja Korkeavuorenkadun kulmasta, ja rakennuspiirustukset tilattiin arkkitehti Theodor Höijeriltä. Kansankirjasto pääsi muuttamaan Rikhardinkadulle syksyllä 1882. Helsingin kaupunginkirjasto
Helsingin suuri alueliitos vuonna 1946 merkitsi kaupunginkirjastolle valtavaa alueellista laajenemista. Se sai hoidettavakseen entisten Haagan, Huopalahden, Oulunkylän ja Kulosaaren kuntien kirjastot sekä suurimman osan Helsingin maalaiskunnan kirjastoista. Entisten Rikhardinkadun pääkirjaston ja viiden sivukirjaston joukkoon liittyi kaksitoista uutta sivukirjastoa. Toimipisteiden nykyinen lukumäärä on 36. Edvin Avellan
Avellan perusti kansankirjaston Ahlaisiin jo 1850, ja hän oli myös mukana sisälähetystyössä. Katalonian kansalliskirjasto
Kansalliskirjasto sai alkunsa vuonna 1907 alkujaan katalaanin instituutin (Institut d'Estudis Catalans) kirjastona. Vuonna 1914 kirjasto muutettiin julkiseksi tutkimuskirjastoksi ("Biblioteca de Catalunya"). Aiempi sairaalarakennus (Hospital de la Santa Creu) annettiin vuonna 1931 kirjaston käyttöön. Vuonna 1940 - sisällissodan päätyttyä ja Francon sotilashallinnon keskuskirjastoksi ("Biblioteca Central") nimeämä kirjasto avasi toimintonsa yleisölle uudessa osoitteessa. Kirjasto toimi tällä nimellä vuoteen 1973 saakka. Katalonian kansalliskrjaston aseman se sai vuonna 1981 Katalonian parlamentin päätöksellä. Harjavalta
Itsenäisen seurakunnan ensimmäisiä voimainponnistuksia oli oman kirkon rakentaminen vuonna 1870. Pian kuntaan alettiin puuhata myös kansakoulua. Monien vaiheiden jälkeen ensimmäinen kansakoulunopettaja palkattiin Harjavaltaan vuonna 1880. Oma koulurakennus saatiin vuonna 1885, kun kunta osti Kreetalan maatilan, jonka päärakennuksesta tuli Harjavallan ensimmäinen kansakoulu. Lainakirjasto perustettiin Harjavaltaan jo vuonna 1863. Kirjasto toimi pitkään kirkon sakaristossa. Sieltä se siirtyi Kreetalan koululle. Rovaniemen kaupunginkirjasto
Rovaniemen kirjasto perustettiin 9. huhtikuuta 1860. Kirjaston nimi oli Rovaniemen pitäjänkirjasto. Vuonna 1911 kirjasto järjestettiin uudelleen ja se sai uudet säännöt ja uuden nimen: kirjaston nimeksi tuli Rovaniemen pitäjän kansankirjasto. Kun Rovaniemen kauppala ja maalaiskunta erosivat vuonna 1928 omiksi kunnikseen, kirjasto jakautui kahdeksi kantakirjastoksi (Rovaniemen kauppalankirjastoksi ja Rovaniemen maalaiskunnan kirjastoksi). Kansankirjasto
Kansankirjastoaatteen taustalla olleen kansallisuusaatteen keskeisenä teemana oli ajatus kansankielen suosimisesta ja kansankielisen kirjallisuuden levittämisestä. Kansankirjastojen merkitystä pidettiin tässä suhteessa oleellisena alusta asti, mutta suurena puutteena olivat kansankirjallisuuden vähäinen määrä ja laatu sekä kansalaisten lukuhaluttomuus. Lisäksi poliittiselta fennomanialta haluttiin viedä toiminnan mahdollisuudet ja siksi sensuurisäännöksiä käytettiin viemään suomenkielisiltä oikeus omankielisen kirjallisuuden levittämiseen. Myös nälkävuosi 1868 teki hallaa kansankirjastoille aiheuttaen henkistä väsymystä ja monien pitäjien lainakirjastojen joutumisen melkein unohduksiin. Näiden ongelmien takia monen kansankirjaston toiminta hiljeni ja kirjastoja lakkautettiin. Tampereen kaupunginkirjasto
Tampereen kaupunginkirjasto perustettiin virallisesti 5. huhtikuuta 1861, mutta kaupungissa oli jo tätä ennen toiminut kaikille avoin lainakirjasto "Sällskapet för Låne Bibliothek i Tammerfors stad" (1837–1844). Kaupunginkirjastosta käytettiin vuoteen 1921 asti nimeä Tampereen kansankirjasto. Kirjastolla ei ollut aluksi omia tiloja, vaan se toimi vaihtuvissa vuokratiloissa muun muassa Kauppakadulla ja Puutarhakadulla.