Milloin kalevalan kulttuuri on alkanut?
Kalevala
Kalevala on Suomen ja Karjalan tasavallan kansalliseepos. Se perustuu Elias Lönnrotin (1802–1884) vuodesta 1828 alkaen kokoamiin suomalais-karjalaisiin kansanrunoihin. Varsinaisen Kalevalan ensimmäinen painos eli "Vanha Kalevala" ilmestyi vuonna 1835, ja nykyisin pelkkänä Kalevalana tunnettu "Uusi Kalevala" vuonna 1849.
Las Fallas
Las Fallas on Espanjan Valencian kaupungissa maaliskuun puolivälissä järjestettävä karnevaali. Puusta ja vahamassasta valmistetut patsaat sytytetään tuleen juhlan viimeisenä yönä, San Josén päivänä 19. maaliskuuta. Patsaiden polttaminen sai alkunsa 1700-luvulla, kun puusepät keräsivät pajoihinsa kertyneen ylimääräisen romun kaduille poltettavaksi. Polttamiseen yhdistettiin vuosien saatossa taiteellista näkökulmaa ja yhteiskunnallista satiiria. Juhlan aikana kaupungin kaduille tuodaan taidokkaasti työstettyjä patsaita, jotka viestittivät yhteiskunnallista tyytymättömyyttä. Karnevaalin nimi tulee espanjan kielen sanasta "falla", epäonnistuminen. Paracasin kulttuuri
Paracasin kulttuurin alkua ei tunneta, mutta sen keramiikan piirteissä näkyy viitteitä Chavínin kulttuurin uskonollisesta symboliikasta. Icajoen laaksosta löytyneen keramiikan perusteella Paracasin kulttuuri jaettiin aluksi kymmeneeseen vaiheeseen. Nykyään tutkijat ovat sitä mieltä, että kahta ensimmäistä vaihetta ei ollut olemassa. Paracasin kulttuurin ensimmäinen vaihe alkoi nykytietämyksen mukaan noin vuosien 800–700 eaa. tienoilla. Chavínin kulttuurin vaikutus oli suurimmillaan vaiheiden 3–7 aikana. Kahdeksannen vaiheen aikana paikalliset aiheet olivat lähes täysin syrjäyttäneet Chavínin kulttuurista tulleet vaikutteet. Yhdeksännessä vaiheessa, noin 300 eaa., Paracasin kulttuuri koki laajoja yhteiskunnallisia muutoksia. Paracasin kulttuuri päättyi noin 200 jaa. Kerala
Keralan asuttivat ensimmäisinä 10. vuosisadalla ennen ajanlaskun alkua eteläisten dravidakielten kantamuotojen puhujat, ja alue oli Maurya-valtion vaikutuksen alaisena. Myöhemmin Cheran kuningaskunta sekä Nairien ja Namboothirien feodaaliset kaupunkivaltiot hallitsivat Keralaa. Aikaiset kontaktit merentakaisiin valtioihin johtivat syntyperäisten keralalaisten ja ulkopuolisten siirtomaavaltojen välisiin konflikteihin. 1. marraskuuta 1956 voimaan astunut osavaltioiden uudelleenjärjestelyasetus () teki Keralasta Intian osavaltion. Kalanpyrstökärki
Alueen ensimmäinen kulttuuri oli Las Vegas -kulttuuri. Etelä-Amerikassakin alkoi alueen omaleimaisen kulttuurin kehitys. Ecuadorin rannikon Santa Elenan niemimaan Las Vegas n. 10 800 – 7 250 radiohiilivuotta sitten jakautui kahteen vaiheeseen, varhainen Las Vegas 11 000-9 000 radiohiilivuotta, ja myöhäinen 9 000-7 500 radiohiilivuotta sitten. Myöhäinen Las Vegas vastaa jo Tehuacánin laakson El Riego-Coxcaltan-vaihetta maissin puutarhaviljelyineen. Kalevala
Kalevalalla on ollut suuri vaikutus suomalaiseen taiteeseen erityisesti 1800-luvun loppupuolella ja 1900-luvun alussa. Se on innostanut niin kirjallisuutta, musiikkia kuin kuva- ja veistotaidettakin. Kalevalasta ovat saaneet vaikutteita muun muassa Aleksis Kivi, Eino Leino, Juhani Aho, Robert Kajanus, Jean Sibelius, Oskari Merikanto, Erkki Melartin, Leevi Madetoja, Uuno Klami ja ennen kaikkea Akseli Gallén-Kallela. Kalevala on innoittanut monia kirjailijoita myös Suomen ulkopuolella, muun muassa Henry Wadsworth Longfellowia ja J. R. R. Tolkienia. Nizzan karnevaali
Ensimmäinen karnevaalikulkueeseen viittaava kirjallinen lähde on vuodelta 1294, ja sen kirjoittaja oli Provencen kreivi Charles II, Anjoun herttua, joka "tuli viettämään karnevaalijuhlaa Nizzan kaupunkiin". Karnevaali oli 1300- ja 1400-luvulla ennen kaikkea kansanjuhla. Renessanssiaikaan järjestettiin suuria karnevaalitanssiaisia ja -naamiaisia kaupungin keskustan kapeilla kaduilla, kun taas 1700-luvulla suosittiin venetsialaistyylisiä naamiaisia. Kalevala taidemusiikissa
Ensimmäinen merkittävä "Kalevala"-aiheinen sävellys oli Filip von Schantzin "Kullervo"-alkusoitto. Se kantaesitettiin marraskuussa 1860 Helsingin uuden teatteritalon avajaisissa. Samassa yhteydessä esitettiin Zachris Topeliuksen satunäytelmä Lemminkäis-aiheinen "Kypron prinsessa", johon musiikin oli säveltänyt Fredrik Pacius. Ensimmäinen suomalaisuuteen töissään panostanut säveltäjä oli Robert Kajanus, jonka merkittävin "Kalevala"-tulinta oli sen 50-vuotisjuhliin vuonna 1885 sävelletty sinfoninen runo "Aino", jota voidaan pitää myös siihenastisen suomalaisen sinfonisen musiikin suurimpana saavutuksena. Sitä esitettiin myöhemmin jopa Berliinin filharmonisen orkesterin konsertissa. Ylä-Volgan keramiikka
Ylä-Volgan keramiikka (, , ) on ensimmäinen Keski-Venäjällä Volgan ja Okan jokien välisellä alueella käyttöön otetun kivikautisen keramiikan kompleksi. Sen pioneerikäyttäjiä olivat todennäköisesti mesoliittiset Butovon kulttuurin loppuvaiheen metsästäjä-keräilijöitä, jotka aloittivat seudulla pitkän keraamisten astioiden valmistusperinteen, joka kuuluu kampakeramiikan keskiseen ryhmään (myös "Volga-Okan keramiikka"). Arvellaan, että kampakeramiikan läntinen ryhmä, mihin myös suomalainen kampakeramiikka lukeutuu, olisi syntynyt Ylä-Volgan keramiikan vaikutuksesta. Ylä-Volgan keramiikan valmistus alkoi noin 6200−6000, mutta se päätyi eri alueilla eri aikona 5000−4500 eaa. mennessä. Ylä-Volgan kulttuurin päättyminen on sidottu levinneisyysalueen keraamiseen traditioon, joka muuttui Ljalovon keramiikaksi 5000 eaa. alkaen. Ljanovon keramiikkaa pidetään Ylä-Volgan keramiikan seuraajana, sillä se levisi samalle alueelle. Tämä puhtaasti venäläinen Ylä-Volgan kulttuuri aloitti uuden kivikautisen kulttuurivaiheen, jota kutsutaan venäläisessä kirjallisuudessa neoliittiseksi ja suomalaisessa kirjallisuudessa subneoliittiseksi kivikaudeksi. Kantele
Kanteleen historia ulottuu ainakin tuhannen vuoden taakse, ehkä paljon kauemmaskin. Suomalaisessa kansanrunoudessa kantele on Väinämöisen soitin, ja sillä on näkyvä asema 1800-luvulla kootussa "Kalevala"-eepoksessa. Kantele oli suosittu ja suomalaisille symbolisesti tärkeä soitin aina 1900-luvun alkuun asti. Sen jälkeen sen suosio hiipui, kunnes 1970-luvulla sen asemaa ryhdyttiin aktiivisesti parantamaan. Nykyisin kanteleensoitto ja -rakennus ovat jälleen elpyneet, ja kanteleensoittoa voi esimerkiksi opiskella Taideyliopistossa. Akseli Gallen-Kallela
Kustantaja Werner Söderström Oy:n kanssa sovittiin vuonna 1920, että ensiksi ilmestyisi Koru-Kalevala, joka olisi esityö ja kansanpainos myöhempää Suur-Kalevalaa varten. Koru-Kalevala ilmestyi vuonna 1922. Gallen-Kallelan vinjettikuvin varustetulla teoksella on Suomen kirjataiteessa pysyvä arvo. Kebaran kulttuuri
Kebaran kulttuuriin liittyy muun muassa Ain Gev I vuodelta 15000 eaa. Kerrostumasta on löydetty muodostuma, joka on ehkä pyöreän majan jäännökset, sekä sirpinteriä ja kivihuhmar. Karmelin Nahal Orenissa metsästettiin eniten gasellia, mutta Wadi madamaghissa, jonka löysi ja nimesi Tawfiq Canaan, eniten villejä vuohia. Jauhinkivi- ja huhmarlöytöjen mukaan villivilja oli olennainen ravinnon osa. Kebaran kulttuurin jälkeen tuli maanviljelyn syntyä edeltänyt Natufin kulttuuri. Elam
Iranin historia alkaa paleoliittisella metsästyskulttuurilla, ajanjaksolla, joka tunnetaan täällä huonosti.
Iranista on löydetty noin 800 000 vuotta vanhoja alkuihmisen jäänteitä, ja jääkauden ajoilta merkkejä Neandertalin ihmisestä 85 000 – 40 000 vuotta sitten. Noin 100 000 vuotta sitten nykyihminen saapui Iraniin tuoden myöhäispaleoliittisen kulttuurin, joka jatkui jääkauden lopuilla epipaleoliittisena kulttuurina. Varhaisin ehkä epipaleoliittinen kulttuuri oli Zarzian kulttuuri. Iraniin luultavasti levisi lännestä Levantista ja Syyriasta neoliittinen maanviljely. Varhaisneoliittisella ajalla noin 8700–7500 eaa. ilmestyi neliömäisiä taloja ja viljelyä Ali Koshiin Iraniin. Polttamattomasta savesta tehtiin karkeita eläinten ja ihmisten pienoiskuvia. Ihmisillä oli koruja, kalloja oli harkitusti muokattu. Hautaukset tehtiin talojen tai kylässä olevan asumattoman kohdan alle. Kalkkikivestä tehtiin muun muassa huhmareita, piikivestä terätyökaluja. Akseli Gallen-Kallela
Vuonna 1919 perustettu Kalevalaseura otti tehtäväkseen kuvituksen edistämisen ja tuki Gallen-Kallelan työtä.Gallen-Kallela suunnitteli Suur-Kalevalana tunnettua mittavaa kuvitetun Kalevalan toteuttamista useiden vuosikymmenten ajan. Suunnitelman ”Kansallis-Kirjokirjasta” Gallen-Kallela julkaisi vuonna 1909 Valvoja-lehdessä. Suur-Kalevalasta Gallen-Kallela suunnitteli toteutettavan neljä eri versiota: loistopainos, yleispainos, kansanpainos ja koulupainos. 700-sivuiseksi aiotusta Suur-Kalevalasta Gallen-Kallela ehti toteuttaa noin 75 sivua. Kalevala taidemusiikissa
Kalevala on kiinnostanut taidemusiikin säveltäjiä heti ilmestymisensä vuonna 1835 jälkeen, ja sen vaikutus on säilynyt tasaisena vuosikymmenten ajan. Ranskalainen kapellimestari ja musiikkitietelijä Henri-Claude Fantapié keräsi vuonna 1985 luettelon kaikista "Kalevala"-aiheisista sävellyksistä. Hänen laskelmiensa mukaan teoksia oli tuolloin 330. Niiden lukumäärä on kasvanut niin, että niitä oli vuonna 2008 jo noin 500. Hindulaisuus
Hindulaisuuden juuret ulottuvat Intiaan, vedalaiseen kulttuuriin. Sen synnystä voidaan erottaa viisi eri vaihetta: Induslaakson kulttuuri, Veda-kausi, klassinen kausi, keskiaika ja uusi aika. Uskonnon toivat maahan arjalaiset noin 3 500 vuotta sitten, joidenkin lähteiden mukaan jopa 4 000 vuotta sitten. Heidän polyteistinen uskontonsa sulautui Induslaakson kulttuuriin muodostaen esivedalaisen uskonkäsityksen eli alkuperäisen hindulaisuuden, jota kutsutaan brahmalaisuudeksi. Intiassa asuneiden muinaisten arjalaisten vedauskonto poikkeaa kuitenkin suuresti nykyhindulaisuudesta. Vedauskonnon merkittävin piirre, vedakirjoihin talletettujen ylistyshymnien laulaminen jumalalle ja vedinen filosofia muodostavat hindulaisuuden pohjan. "Brahmana" eli pappisluokka huolehti maailmankaikkeuden harmonian kannalta olennaisista uhritoimituksista. Vedahymnit ja seremoniat olivat brahmanojen yksinoikeus. Balvi
Balvi mainitaan jo keskiaikaisissa asiakirjoissa. Latgale puolalaistui voimakkaasti 1500-1700-luvuilla ja roomalaiskatolinen uskonto juurtui sinne. Balvin kartanon historia ulottuu vuoteen 1765, jolloin puolalainen Konstancija Hilsena rakensi paikalle puisen kartanon. Venäjän valtaan jouduttuaan 1776 kartano siirtyi Jelagin-suvulle, 1806 Horozhinsky-suvulle ja 1876 baltiansaksalaiselle Transehe-Roseneck-suvulle. Balvi sai kaupunkioikeudet itsenäisen Latvian aikana vuonna 1928. Alueen juutalaisväestö joutui holokaustin kouriin vuodesta 1941 alkaen (Stahlecker-ryhmä). Kaupunki paloi sodan loppuvaiheessa 1945 ja se rakennettiin uudelleen osittain neuvostotyyliseksi. 1990-luvulla Balvi oli latgallien laulavan vallankumouksen keskus. Kalevala
Kalevala teki suomen itämurteet ja karjalan kielen suomalaisille tutummaksi. Se toi suomen kirjakieleen uusia äänne- ja muoto-opillisia piirteitä, vaikutti suomen sananmuodostukseen sekä toi suomeen uusia sanoja. "Vanhassa Kalevalassa" on laskettu olevan 184 sellaista Nykysuomen sanakirjaan päässyttä sanaa, jotka esiintyivät ensi kerran juuri VK:ssa. Niiden lisäksi 197:ää VK:ssa käytettyä sanaa ei ollut esiintynyt vielä Ruotsin vallan aikaisissa julkaisuissa, kuten nykyisin yleiset sanat "eräs", "kuten", "järjestää" ja "joten". Myös monet johdostyypit tulivat suomalaisille tutuiksi juuri Kalevalasta. Kaalikääryleet
Kaalikääryleet on 1700-luvulla kehitetty pohjoismainen muunnos perinteisestä turkkilaisesta ruokalajista dolmasta, joka on viiniköynnöksen lehdestä tehty kääryle. Ruokalaji mainittiin Cajsa Wargin ruotsalaisessa keittokirjaklassikossa ensimmäisen kerran vuonna 1755. Vuonna 1709 käydyn Pultavan taistelun hävinnyt Ruotsin kuningas Kaarle XII pakeni Osmanien valtakuntaan. Kuninkaalla oli mukanaan noin 1500-miehinen joukko sotilaita. He asettuivat osmanihallinnon alaiseen Benderin kaupunkiin (nyk. Tighina). Erilaisten vaiheiden, kuten vuosina 1710–11 käydyn Venäjän–Turkin sodan, jälkeen kuningas siirtyi joukkoineen takaisin Ruotsiin. Vierailun pysyväksi perinnöksi Pohjoismaihin jäi kaalikääryleiden valmistustaito. Ruotsinkielisen nimen "kåldolmar" osa "dolma" on tullut suoraan turkin kielestä. Toisen teorian mukaan resepti saapui osmanisuurlähettiläiden tai kauppiaiden mukana. Länsi-Meksikon intiaanikulttuurit
Muodostavan kauden löytöjä alueelta ovat El Opeño ja Capacha. Keramiikka levisi ehkä meritse Ecuadorista Guererroon joskus 2500 eaa. Porto Marquesiin. Olmeekkienkin kulttuuri lienee alkujaan Ecuadorin-Perun seuduilta lähtöisin. Koko Mesoamerikkaan levinnyt olmeekkivaikutus levittäytyi varsinkin Guerreoon noin 1500–1200 eaa. Olmeekkivaikutuksen levitessä ja jatkuessa muualla Länsi-Meksikossakin noin 1000–400 eaa. Andien vaikutus ilmeni Nayaritissa, Jaliscossa ja Colimassa Ensiksi Equadorissa 1000-luvulla eaa vallinnut jalustinkahvakeramiikka levisi Pohjois-Peruun, mutta myös meritse Mesoamerikkaan Colimaan ja Tlatilcoon. Niinpä Mesoamerikan keskiylängön kulttuuri yhdisti 1300 eaa. sekä olmeekki- että Andien vaikutteet. Kun olmeekkivaikutus katosi noin 400 eaa., syntyi kuiluhautakulttuuri ja Chupicuaron kulttuuri. Kuiluhaudat kukoistivat juuri Nayaritissa, Jaliscossa ja Colimassa. 400 eaa. syntyi Mezcalaan Guerreroon olmekkityyliä muistuttanut kulttuuri. Mezcalan kulttuuri sammui noin 300–500 jaa. Neoliittinen kausi
Maatalous levisi Suomeen ensin idästä tattarinviljelyksen muodossa. Kouvolan Jaalasta on löytynyt merkkejä tattarinviljelyskulttuurista ajalta 5300 eaa.. Maanviljelys levisi siis Suomeen yllättävän aikaisin, jo samoihin aikoihin kuin Keski-Eurooppaan. Myöhemmin maanviljelys on todennäköisesti levinnyt osiin Suomea myös etelästä. Karjanhoito saapui suomeen viimeistään noin 3200 eaa. nuorakeraamisen kulttuurin mukana. Ahvenanmaalla on merkkejä maanviljelyksestä vuodelta 4200 eaa. ja Keski-Suomessa ainakin 2000 eaa. Maanviljelyyn liittyy Kiukaisten kulttuuri noin vuosien 2400–1200 eaa. välillä. Turusta Niuskalasta on löydetty vuodelta noin 1500 eaa. peräisin olevia ohranjyviä. Esihistoriallinen tekniikka
Nykyihminen lähti Afrikan sarvesta noin 80 000 vuotta sitten vaeltamaan kohti Aasiaa. Tulen tekeminen kehittämällä riittävä syttymislämpö sytykkeisiin hankaamalla kahta puuta vastakkain on nerokas keksintö ja tehty todennäköisesti 40-50 tuhatta vuotta sitten. Noin 40 000 vuotta sitten alkoi jonkinlainen kulttuurivallankumous, joka näkyy arkeologisen aineiston huomattavana rikastumisena. Löydetyt esineet on valmistettu taidokkaasti ja niitä on jopa koristeltu, mikä kertoo, että käsityöläisyhteiskunta on alkanut kehittyä. Jousi ja nuoli ovat ainakin 15 000 vuotta vanhoja. Yli 10 000 vuotta sitten alkoivat ensimmäiset ihmisryhmät harjoittaa maanviljelystä, mistä kertoo Tall Abu Hurairan kylän arkeologiset löydöt. Maanviljelijät pysyivät pidempään paikoillaan ja asumuksista tehtiin pitkäikäisempiä. Uusi elämäntapa edellytti parempia ruuan säilytysmenetelmiä. Tämä tarve synnytti savenvalannan taidon, josta vanhimmat merkit ovat 12 000 vanhoja. Alkeellisilla kangaspuilla on tehty kankaita jo 8 000 vuotta sitten. Vanhin säilynyt kalaverkko on Antrean verkko, joka on ajoitettu ajalle noin 8 300 eaa. Kuparimetallin käytöstä on arkeologisia merkkejä ajalta 8 000 eaa ja aluksi siitä taottiin pieniä koruja. Yhtä vanhoja pieniä kulta- ja hopeaesineitä tunnetaan. Esihistoriallisen ajan loppuvaiheessa syntyi joitakin pysyvämpiä rakennuksia. Ötzin, Alpeilta löytyneen jäätyneen muumion, varusteet ovat hyvä esimerkki yli 5 000 vuotta sitten eläneiden ihmisten taitavuudesta. Esihistoriallisella ajalla kehittyi tekninen perusta varhaisille korkeakulttuureille. Kalevan Pallo
Vuonna 1929 yleisseura Sortavalan Virityksen palloilijajäsenet perustivat Sortavalan Palloseuran (SPS), tätä pidetään KalPan perustamisajankohtana. Vuonna 1930 SPS:n rinnalle perustettiin Sortavalan Palloilijat (SP). Seurojen lajivalikoimaan kuuluivat muun muassa pesäpallo, jääpallo, jalkapallo ja jääkiekko. Jatkosodan jälkeen Sortavala luovutettiin Neuvostoliitolle ja urheiluseurat päätyivät evakkoon Kuopioon. Vuonna 1945 Sortavalan Palloseura ja Sortavalan Palloilijat yhdistyivät Sortavalan Palloseuraksi ja seuraavana vuonna otettiin käyttöön nykyinen nimi Kalevan Pallo (KalPa). Muita nimiehdotuksia olivat ainakin Puna-Mustat, Susihukat ja Vaeltajat. Seuran viralliseksi urheilulajiksi vakiintui jääkiekko. Jalkapallo loppui KalPassa 1974, jolloin seura myös erosi Palloliitosta. Suomalainen runous
Suomalaisen kansanrunouden juurten uskotaan ulottuvan pitkälle esihistoriaan. Otaksutaan, että kalevalamitta, joka on yhteinen suomalaiselle, karjalaiselle ja virolaiselle kansanrunoudelle, on peräisin kanta­suomalaiselta ajalta, joka ajoittuu varhaiselle rauta­kaudelle. Matti Kuusen 1950-luvulla kehittämän tyylikausiteorian mukaan kulttuuri­heeroksia ja maailman syntyä kuvaava myyttinen eeposrunous on varhaisempaa kuin niin sanottu sankarirunous, jota edustavat varsinkin "Sammon ryöstö" -runo, saarelaisepiikka ja shamaaniepiikka. Sotaisa sankarirunous on Kuusen mukaan syntynyt keskisen ja myöhäisen rautakauden kuluessa. Sankarirunouden alkuperä on eri tutkimuksissa yhdistetty Länsi-Suomeen tai Laatokan Karjalaan. Sothi-Siswal-vaihe
Sothin kulttuuri alkoi jo 4600 eaa., Siswalin 3800 eaa. Varsinainen Siswal A eli Kalibangan I oli noin 3200–2800 eaa. Siswal A-keramiikassa ei ollut myöhemmälle Kalibanganille tyypillisä eläinkuvia. Keramiikka oli punaista ja harmaata, yleensä dreijattua. Maalaukset olivat mustaa tai tummanruskeata tavallisesti punaisella pinnalla. Josksu harvoin valkeata käytettiin akuva-aiheiden täytteinä. Siswal B alkoi noin 2000 eaa. Tässä keramiikassa oli sekä varhaisempaa vettä harappalaisen vaikutusta. Nyt ilmestyivät harappaislle tyypilliset pipal-puun lehdet, kalanverkko-aihe ja leikaavat ympyrät. Ei-harappalaisessa komponentissa valkea maalaus hävisi. Siswal B:ssä ei ollut punamustaa keramiikkaa. Siswal C-vaiheessa suurin osa harappalaisesta keramiikasta katosi. "Handi"-tyyppinen korkea, ohut sisäänpäin kovera malja ilmestyi. Keramiikkaan ilmestyi Kalmisto H-tyyliä. Siswal D-vaiheessa ilmestyi maalattu harmaa keramiikka. Lisäksi aiempaa Siswal C-keramiikaa tehtuiin nyt harmaana. Kalevalatalo
"Kalevalan" ja kalevalaisen kulttuurin ihailu johti 1900-luvun alkupuolella suoranaiseen "Kalevalan" palvontaan. Aivan sanan varsinaisessa merkityksessä oltiin luomassa kansallista Kalevala-uskontoa. Se huipentui valtaisan Kalevala-talon, "suomalaisen Pantheonin", rakennushankkeeseen sotienvälisenä aikana. Aloitteen teki jo vuonna 1911 kuvanveistäjä Alpo Sailo (1877-1955). Sen alttarina olisi ollut Akseli Gallen-Kallelalta tilattava "Suur-Kalevala", monumentaalinen jättiläiskirja, jonka jokainen sivu olisi ollut suurenmoinen maalaus. Sailo kuvaili: Koli
Suomen kulttuuriväessä alkoi 1800-luvun lopulla voimistua karelianismi, jossa heräsi kiinnostus Karjalaa ja muinaissuomalaisuutta kohtaan. Vaikka karelianistitaiteilijat tekivät Kolin erityisen tunnetuksi, he eivät olleet ensimmäiset, jotka sen löysivät. Ensimmäinen Kolista julkaistu kirjoitus oli vuonna 1884 Kyläkirjaston Kuvalehdessä ollut kirjoitus ”Koliwuorelta”, ja ensimmäinen vaaralla vieraillut kuvataiteilija oli Anna Salstén, jolta ei ole kuitenkaan tiedossa siellä tehtyjä piirustuksia tai maalauksia. Maailmanhistoria
Vedalainen kulttuuri vallitsi Intiassa noin vuosina 1800–500 eaa. Vedalaisella ajalla syntyi Intian kansalliseepos Veda. Arjalaiset levittäytyvät vähitellen Intiaan ja Pakistaniin. He kukistivat alkuperäiset asukkaat, jonka jälkeen orjuuttivat heidät. Pohjoiseen muodostui taistelevia kuningaskuntia. 1300-luvulla eaa. rautakaudella alkoi kaupungistuminen. 1200–800-luvulla eaa. maalattu harmaa keramiikka levisi maahan ja 700–300-luvulla eaa. tehtiin "pohjoista mustaa kiillotettua keramiikkaa". 600-luvulla eaa. valtaan nousivat suuret kaupunkiruhtinaat Mahajanapadat. Ensimmäinen Intian suurvalta syntyi noin 500–300-luvulla eaa., jota johti Mauryan dynastia. Suomen kirjallisuus
Elias Lönnrotin elämäntyö toimi suoranaisena jatkona näille pyrkimyksille. Lönnrot oli kerännyt kansanrunoja jo vuodesta 1828. "Kanteletar" ilmestyi vuonna 1840 ja "Kalevala" nykymuodossa vuonna 1849. Näihin aikoihin oli niin sanottu murteiden taistelu, joka koski varsinkin suomen kielen oikeinkirjoitusta sekä kysymystä, tulisiko kirjakielen pohjana olla itä- vai länsimurre. Vasta Lönnrot sovitti riidan yhdistämällä kirjakieleen aineksia molemmista päämurteista. Kaleva (elokuvateatteri Seinäjoella)
Kaleva-teatteri aloitti toimintansa 17. lokakuuta 1926. Elokuvasalin ensimmäinen vuokraaja oli Kauhajoelta muuttanut Eemeli Raivio, apunaan Ines Heinonen ja tämän poika Valio. Vuonna 1946 koko kiinteistö siirtyi Toivo Rauhalinnan omistukseen ja häneltä vuonna 1969 V. Luhtaselle, joka myi sen jo vuonna 1971 Keijo Aholle. Vuonna 1976 Kaleva siirtyi Keijon veljen Reijo Ahon kommandiittiyhtiölle, joka avasi Maakuntatalon entisen uimahallin paikalle samana vuonna myös Bio Marilynin. Reijo Aho oli suorittanut elokuvakoneenkäyttäjän tutkinnon Helsingissä jo 16-vuotiaana ja tunnetaan sittemmin elokuvateattereita Hämeenlinnassa ja Seinäjoella omistaneena yrittäjänä, jonka Remamian Oy:n omistuksessa on yhä Lapuan Bio Marilyn. Akseli Gallen-Kallela
Jo kouluaikana Gallén oli vastustanut muun muassa August Sohlmanin ja P. A. Munchin kehittelemiä rotuteorioita aasialaisperäisistä suomalaisista, joille ruotsalaiset olivat tuoneet kulttuurin. Jossakin vaiheessa 1870-luvulla Axel alkoi lukea Kalevalaa, mitä etenkin äiti, joka edusti ruotsinmielisen skandinavismin ajatusmaailmaa ja piti suomalaisia hiukan moukkamaisina ja talonpoikaisina, ei suvainnut. Karjalan historia
Karjalassa on ollut ihmisasutusta jo 10 000 vuoden ajan. Rautakaudella arkeologisten löytöjen määrä kääntyy nousuun 700-luvulta jaa. lähtien. Viikinki- ja ristiretkiajalla Laatokan ja Äänisen rannoilla on jo voimakkaita asutuksen jälkiä. "Korela" eli Käkisalmi vakiintui keskukseksi. Kalevala populaarikulttuurissa
Suomessa "Kalevala"-aiheet ovat siirtyneet erityisesti metallimusiikkiin, joka hakee usin innoitusta erilaisista mytologioista. Tunnetuin kalevalais-vaikutteinen yhtye on Amorphis, joka on usealla albumillaan ottanut kappaleiden teemoja ja sanoituksia "Kalevalasta" ja "Kantelettaresta". Kalevalaisia sävyjä on kuitenkin myös monissa muissa suomalaisissa metalliyhtyeissä. Tematiikkaa ovat käyttäneet muun muassa Ensiferum, Insomnium, Finntroll ja Ajattara. Katakombikulttuuri
Katakombikulttuuri 2800–2200 eaa. vallitsi varhaisella pronssikaudella nykyisen Ukrainan alueella. Kulttuuri hankki elatuksensa karjanhoidolla ja mahdollisesti myös maanviljelyllä. Katakombikulttuuri sai alkunsa Jan Licharduksen mukaan joko irtautumalla Jamnan kulttuurista, tai muuttoliikkeellä Keski-Euroopasta tai Lähi-idästä. Katakombikulttuurin nimi juontuu sen hautaustavoista. Kulttuurin haudoissa oli kuilu sieltä pois, jolloin syntyi "katakombi". Kalevalainen runous
1600-luvun puhdasoppisuuden aikana kirkko pyrki kitkemään ja sammuttamaan kaikki epäkristillisinä pidetyt perinteiset runot ja tavat. Tämän on väitetty olleen yksi syy siihen, että kalevalainen runo- ja myyttiperinne rapistui Länsi-Suomessa. Kalevalainen runous ei kuitenkaan täysin kadonnut läntisessä Suomessakaan, ja sitä saatiin runsaasti kerättyä 1800-luvulla, tunnetuimpana esimerkkinä Ritvalan helkarunot. 1600- ja 1700-luvuilla luterilainen papisto itsekin käytti kalevalaista runomittaa tai sen mukaelmia uskonnollisessa runoudessaan. Tunnetuin esimerkki tästä on Matias Salamniuksen "Ilolaulu Jeesuksesta" vuodelta 1690. Myös yhteiskunnalliset muutokset vaikuttivat siihen, että perinteisemmät henkisen perinteen genret väistyivät ja korvautuivat uusilla. Villanova-kulttuuri
Kulttuuria edelsi pronssikautinen Terramaren kulttuuri 1700-1150 eaa. Villanovan kulttuurin varhaisvaihe alkoi jo 1100 eaa., mutta kansaa johtanut eliitti syntyi noin 900 eaa. jolloin varsinainen Villanovan kulttuuri syntyi. Villanovan kulttuuri sai polttohautauksen ja raudan Keski-Euroopan uurnakenttäkulttuurista ja Hallstattin kulttuurista. Villanovan uurnat muistuttivat heidän käyttämiään taloja. Myös kauppayhteydet kreikkalaisten kanssa muokkasivat kulttuuria. Kauppaa käytiin myös Pohjois-Saksan ja Puolan alueen kanssa meripihkatietä pitkin. Kreikkalaisten vaikutus lisääntyi ajan mukana. Kalevala
Turun Akatemian professori Henrik Gabriel Porthan ja hänen oppilaansa Christfried Ganander keräsivät 1700-luvulla kalevalaista sanastoa "Mythologia Fennica" -teokseen. 1800-luvulla suomalaiset kiinnostuivat laajemmin vanhojen kansanrunojen muistiinmerkitsemisestä. Lähes kaikilta maailman kansoilta löytyy eeppisen runouden perinne, ja monissa tapauksissa sitä on myös koottu kirjoitetuiksi eepoksiksi. Länsimaissa tunnetuimmat eepokset Kalevalan syntyaikaan lienevät olleet Homeroksen kirjoittamiksi väitetyt Ilias ja Odysseia. Homeroksen esikuva vaikutti ratkaisevasti Elias Lönnrotin eeposajatuksen heräämiseen, ja Kalevalaakaan tuskin olisi syntynyt ilman edeltäneiden eeposten mallia. Tamilit
Vaikka pallavat mainitaan jo aikakirjoissa 200-luvulta, he eivät nousseet keisarilliseksi dynastiaksi ennen 500-lukua. Dynastia ei näytä olleen alun perin tamileja ja vaikka he omaksuivat nopeasti tamilin kielen ja tavat, tamilien yhteiskunta muuttui heidän aikakaudellaan. Pallavat halusivat verrata itseään suuriin pohjoisiin Mauryan ja Guptan valtakuntiin. Siksi he muuttivat kuninkaallisen hallintotavan keisarilliseksi ja yrittivät vallata mahdollisimman paljon alueita suoraan alaisuuteensa. Pallavat edistivät myös Sivan ja Vishnun palvontaa ja heidän kulttuurinsa aloitti suurten seinämaalauksia ja veistoksia täynnä olevien kukkaistemppelien rakentamisen. Kastilaitoksen uskotaan syntyneen tällä aikakaudella. Patayan kulttuuri
Patayan kulttuuri on yumaheimon vanhaa kulttuuria. Ensimmäiset kulttuurin piirteet ilmestyivät noin 875 Coloradojoelle. Patayan ihmiset ovat saattaneet viljellä tulva-alueilla maissia. Keramiikka otettiin käyttöön 700 jaa. Alkuaikojen patayan ihmiset asuivat pitkätaloissa, joissa oli huoneita peräkkäin, myöhemmin harvakseltaan sijaitsevissa taloryhmissä. Kalevala populaarikulttuurissa
"Sammon" jälkeen "Kalevala" ei juurikaan ole houkutellut elokuvantekijöitä. Animaatiotuotannot ovat hakeneet 1970-luvulta innotteita teoksesta. Tunnetuimpia animaatoversioita ovat Reino Niinirannan "Kalevala" (1975) ja Riitta Nelimarkan ja Jaakko Seeckin kuusiosainen "Sammon tarina" (1971–1974). Vasta 2000-luvulla heräsi uudestaan ajatuksia "Kalevalan" filmatoisinnista. Antti-Jussi Annilan monikansallinen elokuva "Jadesoturi" (2006) yhdistelee kalevalaista kansantarustoa ja kiinalaista kung fu -perinnettä. Caravaca de la Cruz
Cueva Negrasta tehtyjen luolalöytöjen perusteella nykyisen Caravacan alueella on ollut neandertalilaisasutusta kymmeniä tuhansia vuosia ennen ajanlaskun alkua. Neandertalilaiset katosivat historian hämäriin ja tilalle tuli nykyihminen: nykyisen keskustan alueelta on tehty hautalöytöjä, jotka on ajoitettu vuosiin 2400–1950 eaa. Toisen puunilaissodan myötä alue alkoi roomalaistua. Ensimmäiset kristinuskoon viittaavat löydöt on puolestaan ajoitettu 200-luvulle jaa. Villi Itä − kalevalainen rapsodia
Levyn alaotsikon mukaan kyseessä on kalevalainen rapsodia, albumin musiikki on tehty tilauksesta vuoden 1985 Kajaanin Runoviikon "Sana ja sävel kalevalaisessa Kajaanissa" -tapahtumaan, jolloin vietettiin Kalevalan 150-vuotisjuhlavuotta. Yhtyeen johtohahmo Sakari Kukko on kertonut, että musiikin lähtökohtana ovat karjalaiset ja inkeriläiset runosävelmät. Levyn lähes koko materaali on mukana myös Sakari Kukon vuonna 2000 ilmestyneellä albumilla "Kalevala Spirit". Itsenäisen Suomen historia
Suomalaisten kansallistunne alkoi kasvaa 1800-luvulla yhdessä yleiseurooppalaisen kansallisuusaatteen kanssa. Runebergin "Vänrikki Stoolin tarinat" ja Lönnrotin "Kalevala" muodostivat suomalaista kulttuuria ja antoivat maalle moraalisen identiteetin. Kalevala kuvataiteissa
Akseli Gallen-Kallelan kiinnostus kansanperinteeseen ja Kalevalaan syntyi opiskeluaikana, ja se kesti läpi hänen elämänsä. Gallen-Kallela kumosi varhaisen romanttisen ja klassisen, akateemisen ja mytologisen Kalevala-kuvauksen realistisemmalla ja osittain symbolistisella tyylillään. Hänen tunnetuimmat Kalevala-maalauksensa "Aino-triptyykki", "Kullervon kirous" tai "Sammon puolustus" ovat saaneet lukuisia uudelleentulkintoja. Näitä ovat muun muassa Mauri Kunnaksen kuvakirja "Koirien Kalevala" (1992), Sirpa Alalääkkölän maalaus "Aino-triptyykki" (1988), Don Rosan Kalevala-teemainen Aku Ankka -sarjakuva "Sammon salaisuus" ja Jouko Lehtolan valokuvat. Mayojen korkeakulttuuri
Sivilisaation mittarina pidetty kirjoitustaito ilmestyi noin kaudella 400–200 eaa., jolloin syntyi monia suuria keskuksia. Mayakulttuuri oli kuninkaiden johtama jo 100 eaa. päätellen muun muassa San Bartolin löydöistä. Noin 150 jaa. mayakulttuuri romahti Miradorin altaassa ehkä kuivuuden, ehkä sotien takia. Niin sanotulla klassisella kaudella noin 300–800 jaa. Peténin sademetsäalueen voimakkaat mayakeskukset kamppailivat kiihtyvällä vauhdilla vallasta. Näitä olivat muun muassa Tikal ja Calakmul. Neoliittinen Balkan
Neoliittinen Balkan: Balkanin neoliittinen kulttuuri syntyi maanviljelyn levittyä sinne Turkista noin 7200-6500 eaa.. Balkanille levinnyt viljelykulttuuri muistutti Lähi-Idän ja Turkin varhaista maanviljelyä, mutta viljelijöiden asumuksissa asuttiin pidempään ja ne olivat huolellisemmin tehtyjä. Balkanille nousi muun muassa Starcevon kulttuuri. Varhainen kulttuuri ulottui Pohjois-Karpaateille asti. Myöhemmin, noin 4500 eaa Balkanille levisi Anatoliasta toinen kansa, joka toi uudenlaisen maalatun keramiikan ja ehkä kuparikulttuurin. Nivala
Nivalan vanhimpia teollisia elinkeinoja olivat tervanpoltto sekä potaskan ja salpietarin valmistus. Seudulla oli myös myllyjä ja sahoja sekä myöhemmin meijereitä. Nivalan ensimmäinen varsinainen teollisuuslaitos oli nahkoja valmistanut Nivalan Nahkimo, joka aloitti toimintansa 1873. Pääasiassa puuteollisuutta harjoittanut Oy Jyrkänkoski, myöhemmin Nivala Oy, perustettiin 1920. Suuren pulakauden taloudellinen ahdinko aiheutti kesällä 1932 kuuluisan Nivalan konikapinan. Jokilaaksojen oopperakeskus esitti vuosina 2004–2006 konikapinasta kertovan Pula-oopperan. Nanny Lilius
Ensimmäisen sortokauden päättyminen marraskuussa 1905 mahdollisti mm. Rosendalin paluun Ouluun. Nuorsuomalaisen aatteen nimissä Rosendal ja Lilius olivat Oulussa perustamassa Kustannusosakeyhtiö Kalevaa, joka alkoi julkaista vielä yli 100 vuotta myöhemmin toiminnassa olevaa sanomalehti Kalevaa. Lilius oli ensimmäisiä Kaleva Oy:n osakkeiden merkitsijöitä vuonna 1907. Koirien Kalevala
Koirien Kalevala on Mauri Kunnaksen kuvakirjaversio Kalevalasta. Ensimmäinen painos kuvakirjasta ilmestyi 1992 ja vuonna 2006 siitä ilmestyi uudella tekniikalla tehty versio. Kirjasta on otettu lukuisia uusintapainoksia. Kuvituksena kirjassa on Mauri Kunnaksen versioita Akseli Gallen-Kallelan maalauksista. Esihistoriallinen arkkitehtuuri
Neoliittisella kaudella maanviljely ja karjanhoito syntyivät ja kehittyivät, jolloin pysyvien asumuksien kehittäminen tuli tarpeelliseksi. Neoliittisia kulttuureja alkoi muodostua Lähi-idässä n. 10000 eaa., ensin Levantin alueella ja sieltä edelleen itään- ja länteenpäin. Vuoteen 8000 eaa. mennessä neoliittisia kulttuureja esiintyi Kaakkois-Anatoliassa, Syyriassa ja Irakissa ja 7000- luvulle eaa. tultaessa maataloutta harrastavia yhteisöjä muodostui Kaakkois-Eurooppaan. Keski-Euroopan neoliittiset kulttuurit ilmestyivät n. 5500 eaa., joista varhaisimpia esimerkkejä ovat Starčevon kulttuuri, Nauhakeraaminen kulttuuri ja Vinčan kulttuuri. Lähi-idän epipaleoliittinen kausi
Lähi-idän epipaleoliittinen kausi oli noin 21500-9500 kalenterivuotta eaa. Tällöin villiviljan keräily ja pienen riistan, muun muassa lampaiden ja gasellin metsästys tulivat yhä merkittävämmäksi Lähi-Idän Levantin alueella. Kauden lopussa saatettiin viljellä maata. Kausi alkoi Kebaran kulttuurilla, ja päättyi maanviljelyn synnyttäneeseen tai sitä välittömästi edeltäneeseen Natufin kulttuuriin. Kalevala taidemusiikissa
"Kalevala"-aiheisista oopperoista ensimmäinen oli saksalaisen Karl Müller-Berghausin tekemä "Die Kalewainen in Pochjola". Ensimmäinen suomenkielinen "Kalevala"-oopera ja samalla ensimmäinen suomenkielinen ooppera oli Oskar Merikannon "Pohjan neiti" (1898), johon pyrittiin saamaan mukaan kaikki "Kalevalan" keskeisimmät tapahtumat. Merikannon jälkeen aiheeseen tarttuivat muun muassa Erkki Melartin teoksessiin "Aino" (1909) ja "Marjatta" (1914) sekä Armas Launis "Kullervossa" (1917). Kalevala
Ensimmäinen vakava hanke "Kalevala"-aiheisesta elokuvasta syntyi vuonna 1919, mutta Suomen Filmitaiteen suunnitelmat jäivät kuitenkin toteutamatta. Ensimmäiset filmatisoinnit "Häidenvietto Karjalan runomailla" (1921) ja "Kalevalan mailta" (1935) olivat kansatieteellisiä dokumenttielokuvia, joiden aineisto on peräisin kalevalaisesta perinteestä. "Häidenviettoa Karjalan runomailla" pidetään yleensä ensimmäisenä suomalaisena läpisävellettynä elokuvana. Se herätti myös huomiota ja oli jopa kohtuullinen yleisömenestys. Vaikka se herättikin myönteistä julkisuutta, se ei saanut seuraajia ja se jäi Kalevalaseuran ainoaksi elokuvaksi. "Häidenvietto Karjalan runomailla" keskittyy yhteen aiheeseen, mutta "Kalevan mailta" on puolestaan läpileikkaus Karjalassa elävien kalevalaisten tavoista. Suomalainen runous
Elias Lönnrotin elämäntyö toimi suoranaisena jatkona näille pyrkimyksille. Lönnrot oli kerännyt kansanrunoja jo vuodesta 1828. "Kanteletar" ilmestyi vuonna 1840 ja "Kalevala" lopullisessa muodossaan vuonna 1849. Näihin aikoihin oli niin sanottu murteiden taistelu, joka koski varsinkin suomen kielen oikeinkirjoitusta sekä kysymystä, tulisiko kirjakielen pohjana olla itä- vai länsimurre. Vasta Lönnrot sovitti riidan yhdistämällä kirjakieleen aineksia molemmista päämurteista. Koillisrintama
Suomen porvariston heimoaatteeseen kuuluneet suunnitelmat Suur-Suomesta alkoivat konkretisoitumaan helmikuun vallankumouksen jälkeen huhtikuussa 1917, jolloin Tampereella perustettiin Karjalan sivistysseura. Kuukautta myöhemmin se esitti vaatimuksen Itä-Karjalan itsehallinnosta ja tammikuussa 1918 Uhtualla pidetyssä kokouksessa vaadittiin jo kokonaan itsenäisen Karjalan tasavallan perustamista. Perimmäisenä tarkoituksena oli kuitenkin alueen liittäminen Suomeen. Heimoaatteen lisäksi taustalla olivat talodelliset vaikuttimet, sillä Suomen metsäteollisuudella oli suuria suunnitelmia Itä-Karjalan luonnonrikkauksien hyödyntämiseksi. Valkoisen armeijan ylipäällikön kenraali C. G. E. Mannerheimin annettua sisällissodan aikana 23. helmikuuta kuuluisan "miekkavala"-päiväkäskynsä ryhtyivät heimoaktivistit ja liikemiehet suunnittelemaan Itä-Karjalaan tehtävää ”vapautusretkeä”. Samalla Vaasan senaatti myönsi Karjalan sivistysseuralle määrärahan alueelle suunnatun propagandan harjoittamiseen. Merkittävimpiä agitaattoreita olivat Paavo Ahava ja hänen poikansa Paavo Ahava nuorempi sekä Ilmari Kianto ja Samuli Paulaharju. Kalevalaisten naisten liitto
Helsingistä Kalevalaisten naisten toiminta laajeni 1940-luvulla maan suurimpiin kaupunkeihin. Elsa Heporauta puhui kalevalaisuuden etsimisestä nykyajassa. Kotimaisuuden ja kalevalaisen hengen olisi mahdollista näkyä kaikilla elämänaloilla, kotikulttuurissa esimerkiksi sisustuksessa, vaatteissa ja kasvatuksessa. 1950-luvulla Heporauta perusti maakuntiin yhdistyksiä tekemään kalevalaista kulttuurityötä. Vuonna 1954 kattojärjestöksi perustettiin Kalevalaisten Naisten Liitto. Suvijuhlista, sittemmin kulttuuripäivistä tuli suosittuja tapahtumia. Liiton jäsenmäärä on pysynyt tasaisesti 4000 paikkeilla. Intia
Intian nykyisen kulttuurin pohja syntyi pitkällä vedalaisella ajalla noin 1800–500 eaa., jolloin Intia oli hajanainen ja eepokset Rigveda ja Veda syntyivät. Rigveda-kertomukset liittyvät mitä luultavimmin niin sanotun Kalmisto H -kulttuurin arjalaisten leviämiseen Luoteis-Intiassa 1900-luvulta eaa. alkaen. Rigvedan tapahtumien uskotaan päättyneen vuoteen 1000 eaa. mennessä. Arjalaiset olivat alussa paimentolaisia, mutta aikaa myöten heistä tuli kylissä asuvia maanviljelijöitä. Pitkään aikaan ei ollut valtiomaista yhteiskuntaa. Arjalainen yhteiskunta oli jakautunut moneen luokkaan eli kastiin. Erään käsityksen mukaan viimeinen indoiranilainen muuttoaalto olisi ollut vasta vuonna 1300 eaa. Esiharappalaiset kulttuurit
Belutshistanissa oli kaksi kulttuuria noin 3000:Kaupunkisuunnittelun ajatus on esiintynyt Kot Dijissä jo ennen 2600 eaa. Klassisen induskulttuurin synty tapahtui Kot Dijin, Rehman Dheri ja Banawalin kolmiossa välillä noin 2700-2600 eaa. Noin 2600 eaa. ilmestyi Rehman Dheriin, jonka ala oli 22 hehtaaria ja asukasluku 12000, pohjois-etelä-asemakaava. Kunalissa tehtiin ensi kertaa tiiliä esiharappalaisten ja harappalaisten standardien mukaan. 2920-2550 eaa. Kalinbanganissa otettiin keinokastelu käyttöön, ja tiilten vakiomitat 3:2:1, joka edelsi Induskulttuurin myöhempiä 1:2:4 mittoja. Banawalissa on merkkejä aikaisemman asutuskerroksen tuhoutumisesta, ja uusien säännöllisempien rakentamisesta, ja puolustusvalleista. Kirjoitusta sisältävät Indus-sinetit ilmaantuivat vasta Harappa 3A-vaiheessa. Kalevala
Kalevalamitan käyttö alkoi hitaasti kadota Suomesta 1500-luvun uskonpuhdistuksen jälkeen, kun luterilainen kirkko kielsi laulutradition pakanallisena ja toisaalta kun eurooppalainen painoihin ja riimeihin perustuva runon muotokieli levisi maahan. Länsi-Suomesta vanha runonlauluperinne väistyi ensin ja myöhemmin muualtakin maasta. Vienan Karjalassa perinne on säilynyt näihin päiviin saakka. Kansallisromantiikka
Suomalaisen mytologian kansallisromanttinen kuvaaminen pääsi vauhtiin, kun Elias Lönnrot julkaisi Kalevalan vuonna 1835. Jo eepoksen nimi "Kalewala taikka Wanhoja Karjalan Runoja Suomen kansan muinosista ajoista" kertoi, mistä runot oli koottu. Monet kansallisromantiikan ajan taiteilijat lähtivät Karjalaan etsimään oikeaa, alkuperäistä suomalaisuutta ja kalevalaisen runouden alkukotia. Tämä karelianismina tunnettu ilmiö (vaikka karelianismi-sanan otti käyttöön Yrjö Hirn vasta vuonna 1939) sai lukuisia taiteilijoita tekemään tutkimusretkiä Karjalaan 1800-luvulla. Muiden muassa Severin Falkman, Carl Eneas Sjöstrand ja Robert Wilhelm Ekman matkustivat Karjalaan jo 1840–1850-luvuilla tekemään etnografisia luonnoksia, joita he myöhemmin käyttivät Kalevalan kuvauksissaan. Esimerkiksi Ekmanin maalauksessa "Väinämöisen soitto" Väinämöinen on pukeutunut karjalaiseen kansanpukuun. Muutoin tänä aikana kansallinenkin taide oli vielä hyvin klassistisesti suuntautunutta. Hamppu
Etelä-Savossa hamppu yleistyi siitepölytutkimuksen mukaan 1400–1500-luvulla. Naantalin luostarissa hamppua kasvatettiin ainakin 1550-luvulla ja todennäköisesti jo aiemmin. Sen viljely oli laajimmillaan 1700-luvulla ja 1800-luvun alkupuolella. Hampun viljelykulttuuria ja sen pitkää historiaa arvioitaessa jälkimmäinen huomio on erityisen painava. Se kertoo, milloin hampusta tuli "koko kansan kasvi" ja milloin sen taloudellinen merkitys oli suurimmillaan. Elias Lönnrotin 1800-luvun alkupuoliskolla keräämän Kalevalan kahdeksannessaviidettä runossa mainittu "liina" on Suomalaisen kirjallisuuden seuran vuonna 1910 julkaiseman "Kalevalan selityksiä" mukaan hamppu. Länsi-Suomessa liinalla on tarkoitettu pellavaa. Kahdeksannenviidettä runon eli Tulen synty -loitsun "koiriminen" viittaa kuitenkin nimenomaan hamppuun. Etelä-Amerikan intiaanikulttuurit
Kiinteää asutusta alkoi olla noin 5000 eaa. Vuosituhannella 4000–3000 eaa. tapahtui merkittävää sivilisaatiota edeltävää kehitystä: laama ja alpakka kesytettiin vuoteen 3500 eaa. mennessä. samoihin aikoihin alettiin viljellä puuvillaa ja kasteluviljely alkoi levitä. Kasteluviljely vaati kiinteitä asumuksia ja niiden puolustamista, mikä vahvisti kasteluviljelyllä elävien kylien soturien mahtia. Noin 3100–1800 eaa. Perussa nousi rannikolle ja sisämaahankin monia usean tuhannen asukkaan kaupunkikeskuksia, joissa rakennettiin tasannemaisia pyramideja. Näiden pikkukaupunkien asukkaat elivät muun muassa kalastuksella sekä kurpitsan ja papujen kasteluviljelyllä. Näistä niin sanotuista esikeraamisista keskuksista tunnetaan muun muassa Caral, josta on löydetty vanhin tunnettu solmukirjoitus, "quipu". Ylä-Volgan kulttuuri
Ylä-Volgan kulttuuri (, , ) on Keski-Venäjällä Volgan ja Okan jokien tasangolla vaikuttanut kivikautinen kulttuuri, joka otti käyttöönsä Ylä-Volgan keramiikan. Keramiikan käyttö ei kuitenkaan edellyttänyt maanviljelyä, vaan ryhmät jatkoivat mesoliittista Butovon kulttuurissa kehittämäänsä elämäntyyliä ollen pääasiassa metsästäjä-keräilijöitä, jotka kalastivat paljon. Näiden seikkojen vuoksi Ylä-Volgan kulttuuri luokitellaan subneoliittiseksi. Se alkoi noin 6200−6000 ja päättyi eri alueilla eri aikoina 5000−4500 eaa. mennessä. Ylä-Volgan kulttuurin päättyminen on sidottu keramiikan valmistustraditioon, joka alkoi muuttua Ljalovon keramiikaksi 5000 eaa. alkaen. Ljanovon keramiikkaa pidetään Ylä-Volgan keramiikan seuraajana, sillä se levisi samalle alueelle. Kalevala
Lönnrotista tuli syksyllä 1853 suomenkielen professori ja hän piti 17 lukukauden ajan "Kalevala"-luentoja. Opetuskokemuksen perusteella Lönnrot alkoi pohtia teosta myös koulutuksen näkökulmasta. Hän päättikin ryhtyä viidennen kerran muokkaamaan teostaan, kun häneltä pyydettiin lyhennettyä painosta koulujen tarpeeseen. "Koulu-Kalevalan" käsikirjoitus oli valmis huhtikuussa 1861. Sitä ei otettu kovinkaan innostuneesti vastaan ja esimerkiksi J. V. Snellmanin mielestä lyhennetty laitos oli menettänyt runollisuutensa ja eeppisyytensä. "Koulu-Kalevala" ei ollutkaan pitkäaikaisessa käytössä kouluissa. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran julkaisemaa ”helppohintaista” "Kalevalaa" alettiin käyttää 1870-luvulla opetuksessa. Alaluokilla oppilaat saivat kuitenkin tietonsa pääsääntöisesti Zachris Topeliuksen "Maamme kirjasta" ja yläluokilla koululaiset lukivatkin jo varsinaista "Kalevalaa". Kalela
Kalela on taiteilija Akseli Gallen-Kallelan entinen erämaa-ateljee, joka sijaitsee Ruovedellä Näsijärven Isonselän rannalla noin kahdeksan kilometriä Ruoveden keskustasta itään. Gallen-Kallelan itse suunnittelema kelohonkarakennus rakennettiin 13 kirvesmiehen voimin vuosina 1894–1895. Rakennus on ulkomitoiltaan 18 × 18 metriä, ja sen harjakorkeus on 13 metriä. Gallen-Kallela asui Kalelassa perheineen vuosina 1895–1900, sitten kesällä 1905 ja viimeksi vuosina 1915–1921. Gallen-Kallela maalasi Kalelassa tärkeimmät "Kalevala"-aiheiset maalauksensa ja suunnitteli tekstiilit, huonekalut ja freskot vuoden 1900 Pariisin maailmannäyttelyn Suomen paviljonkiin. Ljalovon kulttuuri
Keskivaihe katsotaan alkavan noin 4600 eaa.. Ljalovon kulttuuri levittäytyi pohjoiseen Suhonan latvoille sekoittuen Kargopolin kulttuuriin. Ljalovon kulttuurinen vaikutus ulottuu kuitenkin vielä pohjoisemmaksi. Sen keramiikasta tuttu tiheä kuoppakuviointi leviää luoteeseen Kargopolin keramiikan kautta Karjalaan, missä alkaa kehittyä Karjalan kuoppakeramiikka ja se korvaa Karjalassa tyypillisen kampakeramiikan noin 4000 eaa. mennessä ja vaikuttaa siihen jopa Suomessa, kun kuoppien käyttö lisääntyy keramiikan koristelussa ("Ka II:1"). Arkeologisten löytöihin perustuen voidaan sanoa, että Ljalovon kulttuuri oli vaikuttamassa tyypilliseen kampakeramiikan kulttuurin muotoutumiseen väestön maahanmuuton ja vilkkaan kauppaverkostonsa vuorovaikutuksen välityksellä. Kalevala kuvataiteissa
Kalevala ja kalevalaiset aiheet toivat paljon aiheita tekstiilitaiteeseen, koristeaiheisiin ja arkkitehtuuriin. 1800- ja 1900-lukujen taitteessa kalevalaisuus liittyi usein kokonaistaideteosten ideoihin. Nykyarkkitehtuuriin kalevalaisuus on tuonut vaihtoehtoisuutta ja orgaanisia muotoja, kuten Pauanteen rakennukset Kaustisella (1988–1989). Kalevala
Suomalaisessa vanhassa kansanrunoudessa on eri-ikäisiä kerrostumia. Vanhimpia ovat myyttirunot, jotka kertovat maailman ja kulttuurin synnystä. Kertovien runojen päähenkilönä on usein mahtava laulaja ja tietäjä, joka tekee tiedonhakumatkoja vainajien maailmaan. "Kalevalan" laulujen sankarien seikkailut tapahtuvat merentakaisessa Pohjolassa. Runoihin kuului myös lyyrisiä lauluja, jotka tulkitsivat ihmisen omia henkilökohtaisia tunnelmia, rituaalirunoutta häihin ja karhunpeijaisiin, sekä loitsuja. Lautapelikulttuuri Suomessa
Suomen markkinoiden ensimmäinen lautapeli ilmestyi 1862. "Huvimatka Aavasaksaan" on heitä noppaa ja etene -tyylinen peli, jossa tutustutaan Suomen nähtävyyksiin. Ajanvietteen lisäksi ajan pelit olivat opettavaisia: "Sampo"-peli kertoi Kalevalasta. 1800−1900-lukujen vaihteessa julkaistiin pelejä ajankohtaisista tapahtumista, kuten "Punaisten ja valkoisten taistelu Suomessa 1918". Kalevala
Niin sanottu "Uusi Kalevala", jota useimmiten kutsutaan pelkäksi "Kalevalaksi", valmistui vuonna 1849. Se sisältää 50 runoa ja 22 795 säettä. Se oli vielä aiempia versioita enemmän Lönnrotin oma luomus. Lönnrot ei enää "Uutta Kalevalaa" rakentaessaan uskonut, että runoja voitaisiin palauttaa alkuperäiseen muotoonsa. Hän tunsi tässä vaiheessa osaavansa runot paremmin kuin runonlaulajat, joten hän yhdisteli runoja ja niiden aiheita oman näkemyksensä mukaan. Kalevala kuvataiteissa
Suomen kansanrunoutta alettiin kuvittaa jo ennen kuin Kalevala julkaistiin. Erilaiset kansalliseepoksen tulkinnat, uudelleentulkinnat, mielikuvat ja muunnelmat ovat eläneet rikkaina nykyaikaan asti. Kalevalan visualisointi liittyy usein muihin ilmaisumuotoihin, kuva kytkeytyy sanaan ja ne liittyvät musiikkiin. Jelšanin kulttuuri
Jelšanin kulttuuri tai Elšanin kulttuuri (, tai "Elshanian culture" tai "Elshanka culture") oli Venäjällä Volgan itäpuolella vaikuttanut kivikautinen kulttuuri, joka otti käyttöönsä kivikauden keramiikkaa ensimmäisten joukossa Euroopassa. Keramiikan käyttö ei kuitenkaan edellyttänyt maanviljelyä tai karjanhoitoa, vaan ryhmät jatkoivat mesoliittista elämäntyyliään ollen pääasiassa metsästäjä-keräilijöitä. Tämän vuoksi Jelšanin kulttuuri luokitellaan subneoliittiseksi kulttuuriksi. Kulttuuri ajoitetaan yleensä noin 7100−5500 eaa., mutta sen kaikkia radiohiiliajoituksia eivät kaikki tutkijat vielä hyväksy. Se muuttui myöhemmin laajemmalla alueella vaikuttaneeksi Lugovojen kulttuuriksi. Kalevala kuvataiteissa
Kalevala-taidetta tutkinut Adriaan van der Hoeven kartoitti yhteensä 2 500 aiheesta vuosina 1850–2000 tehtyä kuvataideteosta – maalauksia, grafiikkaa, veistoksia, kuvituksia, sarjakuvia ja luonnoksia. Ensimmäinen Kalevala-taiteen nousukausi sijoittui vuosille 1855–1865, toinen 1800-luvun loppuun. Seuraava oli 1930-luvulla ennen toista maailmansotaa ja viimeisimmät noin vuodelle 1985 ja 1900-luvun loppuun. Kalevalan kuvituskilpailuja järjestettiin muun muassa vuosina 1885, 1891, 1933, sekä Kalevala-veistoskilpailu 1938 ja julistekilpailu 1985. Unkarin historia
1800-luvulla ja varsinkin kansallisromantiikan aikana 1870–1890-luvuilla,unkarilaisten jo muutenkin vahva kansallisuusaate voimistui entisestään. Unkarilaisten suomalais-ugrilaisuuden "löytyminen", kun eräät unkarilaiset tutkimusmatkailijat olivat vierailleet Suomen, Viron sekä muun Baltian ja Venäjän eri alueilla – esimerkiksi Antal Reguly 1839, Pál Hunfalvy 1869, nuorempi Jankó János 1896 ja Zoltán Kodályn vierailu Ilmari Krohnin vieraana – ja tehneet merkittäviä muistiinpanoja ja tallenteita erilaisista suomalaisista kansanperinteistä, kuten lauluista, kielestä sekä kulttuurista, jotka yllättävän paljon muistuttivat unkarilaisia, kun taas vastaavaa samanlaisuutta ei löytynyt Unkarin naapurikansoilta. Saman joutuivat toteamaan 1800-luvulla Unkarissa vierailleet suomalaiset kansanperinne- ja kielentutkijat. M. A. Castrén pääsi lähemmin tutkimaan unkarin kieltä kansanperinnetutkija Antal Regulyn asuessa Suomessa ja Lapissa. Kahden maan kirjallisuus ja taide lähenivät toisiaan ja lukuisat suomalaiset taiteilijat, kuten esimerkiksi Eliel Saarinen (joka suunnitteli ensimmäiset kaarikadut Budapestiin), Akseli Gallen-Kallela, Yrjö Liipola, Ilmari Krohn, viettivät pitkiäkin aikoja Budapestissa ja muualla Unkarissa. Eräiden lähteiden mukaan J. L. Runebergiä olisi innoittanut Mihály Vörösmartyn 1836 sanoittama unkarilainen kansallissävelmä "Szózat" "Maamme laulua" sanoittaessa. "Kalevala" käännettiin unkariksi ensimmäisen kerran vuonna 1872. Se on tähän päivään asti pakollinen kirja Unkarin lukioissa. Muita koulussa opetettuja kirjoja ovat muun muassa Väinö Linnan "Tuntematon sotilas" sekä Mika Waltarin "Sinuhe egyptiläinen". Kalevalan päivä
Kalevalan päivää vietetään 28. helmikuuta, koska Elias Lönnrot allekirjoitti ja päiväsi Kalevalan ensimmäisen version, niin sanotun Vanhan Kalevalan esipuheen 28. helmikuuta 1835. Teos ilmestyi painosta saman vuoden lopulla. Myöhemmin Lönnrot kuitenkin julkaisi laajennetun laitoksen, niin sanotun Uuden Kalevalan vuonna 1849. Vaikka ennen vuotta 2000 helmikuun 24. – 28. päivien nimipäivät siirtyivät karkausvuosina seuraavaan päivään, on Kalevalan päivä aina ollut myös karkausvuosina 28. helmikuuta. Intian historia
Neoliittisen kauden katsotaan alkaneen nykyisen Intian alueella noin vuosina 7000–6000 eaa., jolloin alueelle saapui maanviljelytaito. Varhaisimpia merkkejä maanviljelyksestä Etelä-Aasiassa on löydetty Luoteis-Intiasta ja Belutšistanin alueelta Pakistanista, Mehrgarhin arkeologiselta alueelta. Mehrgarhin asukkaat rakensivat taloja savitiilistä, tekivät savesta astioita ja käyttivät kivi- ja luuesineitä. He myös hallitsivat karjankasvatustaidon ja kasvattivat lampaita, vuohia ja nautoja. Vuodesta 3600 eaa. lähtien samankaltaisia yhteisöjä alkoi ilmaantua muuallekin Intian niemimaan osiin, etenkin Indusjoen laakson alueelle. Kehitysprosessin seurauksena syntyi vähitellen kehittynyt kaupunkikulttuuri, joka tunnetaan nykyisin Indus-kulttuurina eli Harappa-kulttuurina. Alkumuna
Alkumuna on useiden kansojen vanhoissa luomistaruissa maailman alku ja synnyttäjä. Joissain kertomuksissa maailma syntyy, kun alkumuna pirstoutuu. Joissain kertomuksissa luojajumala kuoriutuu munasta. Suomessa alkumuna tunnetaan "Kalevalasta". Suomalainen kansanmusiikki
Kantele, eli kannel, on itämerensuomalaisten, balttilaisten ja slaavilaisten sekä eräiden muidenkin kansojen soitin. Vastaavanlainen soitin kuuluu mm. Volgan alueen kansojen musiikkiperinteeseen. Kantele kuuluu yleisemmin katsottuna eurooppalaiseen psalterium-soitinten yleisryhmään. Soittimen alkuperää ei tunneta. Sen ikä on arveltu olevan tuhansia vuosia ja ainakin kantasuomalaiselta kaudelta. Vanhimmat aineelliset todisteet erilaisista kantelaista ovat Novgorodin kaivauksista 1100–1300-luvulta sekä Puolasta 1200-luvulta. Kalmisto H -kulttuuri
Kalmisto H -kulttuuri oli muinainen pronssikautinen kulttuuri Pohjois-Pakistanissa ja Luoteis-Intiassa Indus-kulttuurin romahtamisen jälkeen. Sitä pidetään yleensä indoiranilaisten arjalaisten tai näiden sukulaiskansojen luomuksena. Indoiranilaiset paimentolaiset hyökkäsivät maahan, ja toivat oman kulttuurinsa, jota levittivät sotaisesti itään. Paimentolaiset omaksuivat pian viljelyn ja monia paikallisia kulttuuripiirteitä. Maa koostui silloin pappien ja soturiylimysten johtamista pienistä heimoista. Kulttuuri alkoi Intian niemimaalla 1900 eaa. ja päättyi 1300 jaa. uusien rautakautisten keramiikkatyylien leviämiseen. Ljalovon kulttuuri
Kulttuurin alkuperästä on vallalla kaksi erilaista teoriaa. Tutkijat J.N. Urbana ja V.V. Sidorova väittävät, että Ljalovon kulttuuri on kehittynyt Ylä-Volgan kulttuurista suoraan, jolloin niiden etniset ryhmät olisivat olleet samat. D.A. Krajnov on sen sijaan esittänyt, että kulttuuri muodostui uusista asukkaista, jotka saapuivat Volgan ja Okan alueelle Pohjois-Venäjältä tai Karjalasta. Maailmanhistoria
Vedalainen kulttuuri jaetaan kahteen aikakauteen, joista ensimmäinen on varhaisvedalainen aikakausi (noin 1700–1000 eaa.) ja toinen myöhäisvedalainen aikakausi (noin 1000–500 eaa.) Vedalaisen kauden kulttuureja olivat muun muassa Gandharan kulttuuri ja Hautausmaa H-kulttuuri. Kalevala populaarikulttuurissa
Ensimmäinen varsinainen "Kalevala"-filmatisointi oli suomalais-neuvostoliittolainen yhteistyöelokuva "Sampo". Tuotantoprosessi käynnistyi 1956 neuvostoliittolaisten Moskovassa järjestetyn suomalaisen elokuvan viikkojen yhteydessä tekemästä aloitteesta. Sammon tuotanto venyi kahden ja puolen vuoden mittaiseksi. Suomen ensi-iltansa se sai lokakuussa 1959. Neuvostoliitossa se kiersi teatterissa tuhannen kopion voimin, ja Yhdysvalloissa sitä esitettiin nimellä "The Day the Earth Froze". Kovasta panostuksesta ja etukäteiskohusta huolimatta elokuvan suosio jäi laimeaksi. Suomalainen sauna
Kiinnostus suomalaisen saunan alkuperästä alkoi tutkijoiden keskuudessa 1800-luvun lopulla. Suomen kielen professori August Ahlqvist arveli 1871 sanaston perusteella, että sauna oli siirtynyt bysanttilaisesta kulttuurista slaavien kautta Suomeen. Lääketieteen tohtori Max Buch pyrki puolestaan todistamaan, että sauna oli suomalainen keksintö. Hän yhdisti "Kalevalan" saunaan arvelemalla, että Nestorin kronikassa kerrotaan nimenomaan "Kalevalan" sankareiden saunakulttuurista. Buchin ansiosta saunan alkuperän on pitkään kuviteltu olevan suomalainen. Kansanperinne
Kansankulttuuria ja suullista perinnettä kutsuvaa tieteenalaa kutsutaan "folkloristiikaksi". Suomalainen folkloristiikka on monin tavoin ollut maailmanlaajuisestikin uraauurtavaa. Sen syntynä voidaan pitää 1830-luvun kansallisen heräämisen yhteydessä käynnistynyttä, mm. Kalevalan ja Kantelettaren laatimiseen johtanutta runonkeräystyötä. Kalevala (korvetti)
Ensimmäisen laivastovierailunsa San Franciscoon "Kalevala" ("Calevala") teki 14. marraskuuta 1861 alkaen. Laiva oli satamassa vielä jouluna 1861, kun upseereille lahjoitettiin Yhdysvaltain lippu. Tapaninpäivän jälkeisenä päivänä laivan upseerien kunniaksi järjestettiin juhlaillallinen vasta-avatussa Platt's Hall -konserttisalissa. Kaleva (elokuvateatteri)
Suomi-Filmi teki Kalevasta Turun ensimmäisen niin sanotun non-stop-teatterin vuoden 1949 loppupuolella, mikä tarkoitti sitä, että ohjemaa esitettiin joka päivä tauotta klo 12–23. Lippuja sai ostaa ja saliin sai tulla milloin vain. Non-stop-ohjelma koostui pääasiassa piirretyistä, urheilukisoista ja uutiskatsauksista, minkä seurauksena tavalliset kokoillan elokuvat jäivät erillisiä yönäytöksiä lukuun ottamatta pois ohjelmistosta. Kalevan toiminta päättyi vuoden 1960 loppupuolella, jolloin Turun vanhin elokuvateatterirakennus joutui väistymään uudisrakennuksen tieltä. Kalevala
Ensimmäinen merkittävä "Kalevala"-aiheinen sävellys oli Filip von Schantzin "Kullervo"-alkusoitto, jonka kantaesitys oli vuonna 1860 Helsingissä. Ensimmäinen suomenkielinen "Kalevala"-oopera ja samalla ensimmäinen suomenkielinen ooppera oli Oskar Merikannon "Pohjan neiti" (1898), johon pyrittiin saamaan mukaan kaikki "Kalevalan" keskeisimmät tapahtumat. Kalevala populaarikulttuurissa
Jari Tammen romaani "Kalevan solki" (Kuippana, 2002) perustuu alkuperäisiin kalevalarunoihin ja Kalevalaan. Se tulkitsee sekä Kalevalaa että Kalevala-tutkijoiden tulkintoja niin teoreettiselta kuin parodiselta pohjalta. Juonellisesti se on huolella fantasioitu rekonstruktio siitä, mitä todella tapahtui myyttisessä historiassamme Väinämöisen ja kumppaneiden aikaan. Etelä-Amerikan intiaanikulttuurit
Maanviljelyn keksiminen ajoi väestöä kohti kiinteää asutusta. Varsinkin kasteluviljely oli tuottoisaa ja mahdollisti suurten väestömäärien asumisen tiheästi. Tämä synnytti kilpailua heimojen välille elintilasta. Lienee syntynyt päällikkökuntia, joissa soturieliitti johti tavallista rahvasta. Myös papisto kuului eliittiin. Päällikkökunnat alkoivat kehittyä kohti kaupunkivaltiota. Noin 3200–1700 eaa. asuttiin paikoillaan Perun keskiylängöllä. Vanhin tunnettu Perun kaupunkimainen muutaman tuhannen asukkaan keskus oli Caral, joka ilmestyi noin 2800–2600 eaa. Supéjoen laaksoon. Tämä oli tyypillinen Perun myöhäinen esikeraaminen keskus, jollaisessa rakennettiin suuria palatsi- ja temppelitasanteita. Noin 2700 eaa. oli Real Altossa, Valdivian kulttuuriin liittyen U:n muotoinen temppeli. Kalevala taidemusiikissa
"Ainolla" oli todennäköisesti huomattava vaikutus Jean Sibeliuksen uraan. Sibelius kuuli sen Berliinissä, ja hänellä alkoi miettiä itsekin kansallista musiikkityyliä. Sibeliuksen ensimmäinen merkkiteos oli sävelruno "Kullervo" (1892) ja viimeinen vain käytännössä nimeltään "Kalevalaan" liittynyt "Tapiola" (1926). Sibeliusta hyödynsi "Kalevalaa" monipuolisesti. Häntä innoitti muun muassa "Lemminkäinen"-sarjassa mahdollisuus luoda ”suomalainen” musiikkityyli, "Pohjolan tyttäressä" "Kalevalaa" dramaattinen ilmapiiri, "Tapiolassa" sen luonnonmaisema ja "Luonnotaressa" sen yleismaailmallinen mytologia. Kalevala
"Kalevala" on kiinnostanut säveltäjiä heti ilmestymisensä jälkeen, ja sen vaikutus on säilynyt tasaisena vuosikymmenten ajan. Vuonna 2008 Kalevala-aiheisia sävellyksiä oli jo noin 500. Suomen Punaisen Kaartin pohjoisin rintama
Jo toukokuussa 1917 kuukautta aiemmin Suomessa perustettu Karjalan sivistysseura vaati Itä-Karjalalle itsehallintoa. Uhtualla 27. tammikuuta 1918 pidetyssä kokouksessa vaadittiin jo itsenäisen Karjalan tasavallan perustamista. Suomen liike-elämällä, varsinkin metsäteollisuudella, oli suuria suunnitelmia Itä-Karjalan luonnonrikkauksien suhteen. Mannerheimin annettua 23. helmikuuta ns. miekkavala-päiväkäskynsä heimoaktivistit ja metsäteollisuus katsoivat ajan olevan oikea ja ryhtyivät suunnittelemaan "vapautusretkeä" Itä-Karjalaan. Sortavalassa perustettiin 28. helmikuuta Karjalan vapautusseura. Senaatti myönsi myös Karjalan sivistysseuralle määrärahan liitospropagandan harjoittamiseen kohdealueella. Tärkeimpinä agitaattoreina lienevät olleen em. Iivo Ahavan isä Paavo Ahava (vanhempi) ja veli Paavo Ahava (nuorempi) sekä Ilmari Kianto ja Samuli Paulaharju. Kalevala taidemusiikissa
Klamin persoonallinen "Kalevala"-näkemys ei saanut heti seuraajia, ja monet 1940- ja 1950-lukujen sävellykset noudattivat edelleen myöhäisromanttista kaavaa. Huomattavin 1940-luvulla tehty teemaan liittynyt teos oli Yrjö Kilpisen 64-osainen "Kanteletar"-laulusarja. Seuraavan vuosikymmenen tunnetuimpiin "Kalevala"-sävellyksiin lukeutuvat Ahti Sonnisen laulusarja "Taivahan takoja" ja Jouko Tolosen "Notku nuori neitsykäinen". Neoliittinen Balkan
Viljely levisi muun muassa kuljettaen maalattua keramiikkaa. Väitetään lännempänä Vincan kulttuurin ihmisten käyttäneen kirjoitusta, mutta varmoja todisteita tästä ei ole, löydetystä Tartarian savitauluista kiistellään. Balkanin niemimaa oli Euroopan ensimmäisiä kuparia käyttäneitä alueita. Balkanin niemimaan pohjoisosissa syntyi nauhakeraaminen kulttuuri, joka levitti maanviljelyn laajalle Eurooppaan. Noin 3500 eaa. indoeurooppalaiset kansat tuhosivat vanhan neoliittisen perinteen Balkanilta.
Maanviljelyn ajatellaan yleisimmin levinneen Eurooppaan Etelä-Turkista. Viljely saapui ehkä Anatoliasta Traakian kautta, ja/tai meritse Kreikkaan ja sieltä leviten pohjoiseen. Maanviljelyä saattoi olla Länsi-Turkissa jo 7500-7100 eaa. Sen keskus oli tuolloin eteläisessä Itä-Turkissa. Vasta noin 7100-6600 eaa. maanviljelyä oli varmasti eteläisessä Länsi-Turkissa. Sieltä lähdettiin purjehtimaan kohti läntisiä saaria. Noin 6600-6300 eaa. viljeltiin maata eteläisen Kreikan itäosissa mm. Sesklossa (ja Argissassa) Kreikassa. Täältä maanviljely alkoi pian levitä Serbiaan ja myös Kreikan länsirannikolle, jonne syntyi leimakeraaminen kulttuuri. Näin ollen Euroopan maanviljely näyttää saaneen alkunsa itäisen Kreikan Sesklon kulttuurista. Suur-Kalevala
Gallen-Kallela oli tehnyt Suur-Kalevalaa varten paljon valmistelutöitä jo aikaisemminkin, mutta Suur-Kalevalan luonnokset syntyivät pääosin vasta vuosina 1925–1926. Tällöin matkustaessaan Meksikossa ja Pohjois-Amerikassa Gallen-Kallelalle selvisi, miten Suur-Kalevalan kuvituksessa, runon hengen tulkitsemisessa maalaustaiteellisin ja typografisin keinoin olisi meneteltävä. Suur-Kalevalan oli tarkoitus valmistua Kalevalan satavuotisjuhlaan vuonna 1935. Kerava
Keskiajalle asti Kerava oli erämaata, kunnes Keravanjoen varteen syntyi kaksi kylää, Ylikerava ja Alikerava. Ensimmäiset merkit vakiintuneesta kyläasutuksesta ovat peräisin 1440-luvulta. 1500-luvun puolessavälissä alueen asukasluku oli noin 160. Tuolloin Kerava kuului Sipoon hallintopiiriin. Kerava liitettiin Tuusulaan, kun Tuusulan seurakunta perustettiin vuonna 1643. Vuonna 1862 avattiin Helsingin ja Hämeenlinnan välinen rautatie, joka toi maatalousvaltaiselle Keravalle nopeasti teollisuutta. Sinne perustettiin muun muassa tiilitehtaita sekä sementti-, kaakeli- ja rakettitehdas. Rautatieaseman ympärille kehittyi taajama keskustaksi tulevalle kaupungille. Vuonna 1908 perustettiin Keravan puusepäntehdas, ja puuteollisuudesta tulikin tärkeä tekijä kaupungin kehityksessä. Ahti Hammarin suunnittelemassa vaakunassa esiintyy puusepän tekemä liitos, sinkkaus. Etelä-Amerikan intiaanikulttuurit
Täältä keramiikka levisi pohjoiseen ja sieltä länteen Kolumbiaan ja Ecuadoriin. Noin 4000-3600 eaa. San Jacintossa Pohjois-Kolumbiassa Karibianmeren rannoilla oli Magdalenajoella keramiikkaa, ja samaan aikaan keksittiin bola, jossa nahkahihnalla sidotut kaksi kiveä heitettiin saalistettavan eläimen jalkoihin. Ecuadorin Valdivien keramiikka on ajoitetuu suunnilleen aikaan 3850-3350 eaa. Vanhin Perun keramiikka on löydetty Huaca prietasta ajalta 2600-2150 eaa., mutta keramiikka yleistyi Keski-Andeilal vasta 2000-1800 eaa. Kerala
Keralan kulttuuri on pääasiassa dravidalaista alkuperää, ja saanut alkunsa laajemmalta Tamilakam-nimellä tunnetulta tamililaiselta kulttuurialueelta. Myöhemmin Keralan kulttuuria ovat vuosisatojen kuluessa muokanneet yhteydet merentakaisiin alueisiin. Alueelle alkuperäisiin esittäviin taiteisiin kuuluvat "koodiyattom", "kathakali" – sanoista "katha" ("tarina") ja "kali" ("esitys") – ja siitä syntynyt "Kerala natanam", "koothu" (stand-up komiikkaa), "mohiniaattam", "thullal", "padayani" ja "theyyam". Muita taiteen lajeja leimaavat enemmän uskonto ja heimokulttuuri. Näitä ovat "chavittu nadakom", "oppana" (alun perin Malabarista), joka yhdistää tanssia, käsien taputuksia ja laulua. Monia näistä taiteenlajeista esitetään kuitenkin lähinnä turisteille ja nuortenfestivaaleilla, eivätkä ne ole suosittuja tavallisten keralalaisten keskuudessa. Keralassa on myös suuri elokuvateollisuus, joka kilpailee sekä Bollywoodia että Hollywooda vastaan.
Malajaminkielinen kirjallisuus on vanhaa. 1300-luvun Niranam-runoilijoiden (Madhava Panikkar, Sankara Panikkar ja Rama Panikkar) kaudella saivat alkunsa sekä moderni malajalamin kieli että keralalainen runous. "Runoilijoiden triumviraatin" ("Kavithrayam": Kumaran Asan, Vallathol Narayana Menon ja Ulloor S. Parameswara Iyer) on tunnustettu siirtäneen Keralan runoutta arkaaisesta sofistisuudesta ja metafysiikasta lyyrisempään suuntaan. 1800-luvun toisella puoliskolla Jnanpith-palkinnon voittajat, kuten G Sankara Kurup, S. K. Pottakkat ja M. T. Vasudevan Nair ovat antaneet oman panoksensa Keralan kirjallisuudelle. Myöhemmin kansainvälistä tunnustusta ovat saaneet kirjailijat O. V. Vijayan, M. Mukundan ja Booker-palkinnon voittaja Arundhati Roy, jonka vuonna 1996 ilmestynyt puolielämäkerrallinen bestseller "Joutavuuksien jumala" () asettuu Ayemenemin kaupunkiin. Suomalainen kulttuuri
1800-luvun lopulla vaikutti myöhemmin karelianismin nimellä tunnettu eri alojen tutkijoiden ja taiteilijoiden kansallisromanttinen Karjala-harrastus. Tavoite oli löytää Suomen rikas itäinen kulttuuriperinne ja pyrkiä suomalaisen kulttuurin alkulähteelle, jollaiseksi Karjala usein kuviteltiin. Kansatieteellisen tallentamisharrastuksen lisäksi haluttiin luoda erityinen kalevalainen kulttuuri. Kaman kulttuuri
Kaman kulttuuri (, , ) oli Koillis-Venäjällä Uralin länsipuolella Volgan, Kaman, Vjatkan, Belajan ja Vytšegdan jokilaaksoissa vaikuttanut kivikautinen kulttuuri, joka otti siellä käyttöönsä kivikauden keramiikkaa ensimmäisten joukossa. Kulttuurissa harjoitettiin muuten mesoliittista elämäntapaa eikä keramiikan käyttöön liittynyt karjanhoitoa tai viljelyä. Tämän vuoksi Kaman kulttuuri luokitellaan subneoliittiseksi kulttuuriksi, jota kutsutaan venäläisessä kirjallisuudessa edelleen neolittiseksi kulttuuriksi. Se ajoitetaan yleisesti 5300–3300 eaa., vaikka käytettävissä on vain muutamia radiohiiliajoitus. Kalevala
Kalevalasta tuli 1800-luvulla Suomen autonomiselle suuriruhtinaskunnalle kansakunnan menneisyyden, kansallisuuden, kielen ja kulttuurin tunnuskuva. Sen varaan alettiin rakentaa suomalaista identiteettiä, joka oli tuolloin vielä heiveröisellä pohjalla. Teos nosti Suomen pienen ja tuntemattoman kansan muiden eurooppalaisten tietoisuuteen. Nationalistisen merkityksensä Kalevala säilytti pitkälle 1900-luvulle saakka.