Kuka on Meksikon presidentti?
Meksikon presidentti
Meksikon presidentti on Meksikon yhdysvaltojen valtionpäämies. Nykyisen, vuodelta 1917 peräisin olevan perustuslain mukaan presidentti on myös maansa ylin hallinnollinen johtaja ja Meksikon asevoimien ylipäällikkö. Meksikon nykyinen presidentti on Movimiento Regeneración Nacionalin Andrés Manuel López Obrador.
Meksikon itsenäisyyssota
Meksikon itsenäisyyssota oli Uuden Espanjan eli sittemmin Meksikon itsenäisyyteen johtanut sota meksikolaisten kapinallisten ja Espanjan välillä vuosina 1810–1821. Sodan alkuvaiheen johtohahmo pappi Miguel Hidalgon kapinan alkamispäivämäärä 16. syyskuuta on nykyisin Meksikon itsenäisyyspäivä. Sota alkoi yhteiskunnallisia uudistuksia ja tasa-arvoa vaatineiden heikompiosaisten kapinana, mutta myöhemmin se muuttui luonteeltaan päälaelleen paikallisten konservatiivien käännyttyä liberaaliksi muuttunutta Espanjaa vastaan. Meksiko julistettiin itsenäiseksi 28. syyskuuta 1821 ja konservatiivien johtohahmo Agustín de Iturbide valittiin Meksikon kuninkaaksi nimellä Augustín I. Hän hallitsi kuitenkin vain muutaman vuoden ennen Santa Annan johtamaa kapinaa. Iván Duque
Iván Duque Márquez (s. 1. elokuuta 1976 Bogotá, Kolumbia) on kolumbialainen poliitikko ja asianajaja, jonka virkakausi Kolumbian presidenttinä alkoi 7. elokuuta 2018. Ennen poliittista uraa hän toimi muun muassa Latinalaisen Amerikan kehityspankissa. Demokraattisen keskustan riveistä hänet valittiin vuonna 2014 Kolumbian senaattiin. Álvaro Obregón
Työväenpuoluetta () edustaneen Obregónin valinta Meksikon presidentiksi vuonna 1920 merkitsi monien mielestä Meksikon vallankumouksen päätöstä, vaikka väkivaltaisuudet eivät siihen päättyneetkään. Felix Perez Camacho
Felix Perez Camacho (s. 30. lokakuuta 1957 Camp Zama, Japani) on Yhdysvaltain republikaanisen puolueen poliitikko ja Guamin kuvernööri vuodesta 2003 vuoteen 2011. Hän on entisen kuvernööri Carlos Camachon poika, ja hänellä on vaimonsa Joann G. Camachon kanssa kolme lasta. Felipe Calderón
Felipe de Jesús Calderón Hinojosa (s. 18. elokuuta 1962 Morelia) on kristillisdemokraattinen meksikolainen poliitikko ja maan entinen presidentti. El Salvador
Maan perustuslaki on hyväksytty 20. joulukuuta 1983, ja siihen on tehty sen jälkeen useita lisäyksiä. Maan presidentti ja varapresidentti valitaan viisivuotiskaudelle. Vaali on kaksivaiheinen, ja toinen kierros järjestetään, jos kukaan ehdokas ei saa ensimmäisellä kierroksella yli 50 % äänistä. Vuonna 2014 presidentiksi valittiin Salvador Sánchez Cerén. Presidentillä on toimeenpanovalta, ja hän voi olla vallassa vain yhden kauden ajan. Meksikon ensimmäinen keisarikunta
Meksikon ensimmäinen keisarikunta oli nykyisen Meksikon edeltäjä. Meksiko itsenäistyi Espanjasta 1821, ja siihen kuului Uuden-Espanjan Pohjois-Amerikan mantereen osat. Keisarikunta jäi lyhytikäiseksi, sillä se perustettiin 1822 ja hajotettiin jo seuraavana vuonna, jolloin syntyi tasavaltainen Meksikon yhdysvallat. Meksikon ensimmäisen keisarikunnan ainoa hallitsija oli Agustín de Iturbide. Monarkia palautettiin uudelleen 1860-luvulla, jolloin syntyi Meksikon toinen keisarikunta. Luettelo Meksikon valtionpäämiehistä
Tämä on luettelo Meksikon itsenäisyyden ajan valtionpäämiehistä. Ennen vuotta 1821 hallinneet hallitsijat ovat luettelossa Uuden-Espanjan varakuninkaista. Venustiano Carranza
Venustiano Carranza Garza (29. joulukuuta 1859 Cuatro Ciénegas, Coahuila – 21. toukokuuta 1920 Tlaxcalantongo, Puebla) oli yksi Meksikon vallankumouksen johtajista, joka toimi Meksikon tosiasiallisena johtajana vuodesta 1914 ja virallisena presidenttinä 1917–1920. Hän säädätti uuden edistyksellisen perustuslain, mutta ei ryhtynyt toteuttamaan siinä luvattuja sosiaalisia uudistuksia. Hänet syrjäytettiin ja murhattiin valtataistelun seurauksena. Francisco Camps Ortiz
Francisco Enrique Camps Ortiz (s. 28. elokuuta 1962 Valencia) on espanjalainen kansanpuolueen poliitikko. Camps on lakitieteen lisensiaatti. Hän toimi Valencian itsehallintoalueen presidenttinä vuodesta 2003 vuoteen 2011. Camps joutui eroamaan korruptiosyytteistä, niin sanotun Gürtel-tapauksen
johdosta. Meksiko
Meksiko on presidentiaalinen liittovaltio. Presidentti on sekä valtionpäämies että toimeenpanovallan ylin haltija. Hän on maan poliittinen johtohahmo, ja hän nimittää hallituksen ja on armeijan päällikkö. Presidentti valitaan suoralla kansanäänestyksellä kuusivuotiskaudeksi, eikä valinta toiselle kaudelle ole mahdollista. Erillistä varapresidenttiä ei ole, vaan presidentin estyessä viranhoidosta hänen sijaisensa on korkeimman oikeuden presidentti. Martín Vizcarra
Martín Alberto Vizcarra Cornejo (22. maaliskuuta 1963 Lima, Peru) on Perun presidentti maaliskuusta 2018 lähtien. Hän oli sitä ennen Perun varapresidentti ja Kanadan-suurlähettiläs. Miguel de la Madrid
Miguel de la Madrid Hurtado (12. joulukuuta 1934 Colima, Meksiko – 1. huhtikuuta 2012 México, Meksiko) oli meksikolainen poliitikko, joka oli maan presidenttinä vuosina 1982–1988. Francisco I. Madero
Francisco Indalécio Madero González (30. lokakuuta 1873 – 22. helmikuuta 1913) oli Meksikon presidenttinä 1911–1913. Hän oli vallankumouksellinen, joka haastoi diktaattorina hallinneen Porfirio Díazin. Diaz karkotettiin maasta Meksikon vallankumouksen pyörteissä. Díazin syrjäyttämisen jälkeen vallankumous riistäytyi kuitenkin pian Maderon käsistä ja hänen vastustajansa teloittivat hänet. Enrique Peña Nieto
Enrique Peña Nieto (s. 20. heinäkuuta 1966) meksikolainen poliitikko, entinen kuvernööri ja maan presidentti 2012–2018. Heinäkuun 2012 parlamenttivaalien jälkeen oli pitkään epäselvää tuleeko Nietosta vai Andrés Manuel López Obradorista maan seuraava presidentti. Obrador syytti Nietoa äänten ostamisesta. Vaalituomioistuin julisti elokuussa Nieton vaalien voittajaksi, ja hän vannoi virkavalan joulukuun alussa. Nieto on Institutionaalisen vallankumouspuolueen jäsen. Meksikon historia
Vuoden 1994 alusta voimaan tullut vapaakauppasopimus NAFTA johti zapatista-kapinaan köyhässä eteläisessä Chiapasissa. Hallitus taltutti sen ja rauhansopimus solmittiin maaliskuussa. Vallankumouspuolueen presidenttiehdokas Luis Donaldo Colosio murhattiin samassa kuussa, mutta hänet korvannut Ernesto Zedillo voitti elokuun 1994 vaalit. Joulukuussa 1994 osakekurssit romahtivat, kun hallitus päästi peson kellumaan. Tammikuuhun 1995 peso menetti kolmanneksen arvostaan, minkä vuoksi Yhdysvaltain ja kansainvälisen yhteisön oli annettava Meksikolle 50 miljardia dollaria lainaa maan talouden pelastamiseen. Hallitus yritti vielä kukistaa zapatistoja, mutta myöntyi vuoden 1995 lopulla suurempaan autonomiaan mayoille. Kapina kiihtyi, kun vasemmistolainen EPR hyökkäsi hallituksen joukkoja vastaan 1996. Meksiko
Presidentti Calderón julisti sodan huumekartelleja vastaan joulukuussa 2006. Meksikon hallituksen mukaan huumesodassa oli elokuun alkuun 2010 mennessä kuollut . Suurin osa kuolleista on saanut surmansa huumejengien välisissä yhteenotoissa. Cristero-kapina
Vuonna 1917 hyväksyttiin muutoksia Meksikon perustuslakiin (Constitución Política" de los Estados Unidos Mexicanos que la Reforma del 5 de febrero de 1857"), joka oli hyvin maallinen ja heikensi kristinuskon asemaa maassa. Perustuslaki kielsi uskonnon harjoittamisen kirkkojen ulkopuolella ja rajoitti papiston toimintaa, ja erotti kirkon ja valtion. Lakeja ei kuitenkaan valvottu kunnolla eikä niitä noudatettu tarkkaan. Meksikon presidenttinä toimi tässä vaiheessa Venustiano Carranza, jonka kenraali Álvaro Obregón syrjäytti vallankaappauksella vuonna 1920. Kun Plutarco Elías Calles valittiin presidentiksi 1924, viranomaiset alkoivat noudattaa uusia lakeja tarkasti ja papiston oli kiellettyä arvostella hallitusta julkisesti. Meksikon Grand Prix 2016
Meksikon GP:n voittoon ajoi Lewis Hamilton ja toiseksi Nico Rosberg. Verstappen ajoi maaliin kolmantena, Vettel neljäntenä ja Ricciardo viidentenä, mutta rangaistusten myötä Ricciardo nousi kolmanneksi, Verstappen tippui neljänneksi ja Vettel viidenneksi. Kimi Räikkönen oli kuudes ja Valtteri Bottas kahdeksas. Danilo Medina
Danilo Medina Sánchez (s. 10. marraskuuta 1951) on dominikaanilainen poliitikko, joka on toiminut maansa presidenttinä vuodesta 2012. Movimiento Regeneración Nacional
Vuodesta 2018 puolue on pitänyt maassa valtaa presidentti Andrés Manuel López Obradorin sekä maan parlamentin alahuoneen enemmistön voimin. Meksiko
Vuoden 1910 uudelleenvalinta oli liikaa Díazin vastustajille. Tällöin puhkesi suuri Meksikon vallankumous, aluksi Francisco I. Maderon johdolla. Vallankumous johti Díazin syrjäyttämiseen ja monen vuoden taisteluihin. Maderon syöksi vallasta 1913 kenraali Victoriano Huerta. Sisällissotaan osallistuivat Pancho Villa ja Emiliano Zapata, jotka kohosivat myöhemmin kansallissankareiksi. Pedro Pablo Kuczynski
Pedro Pablo Kuczynski (s. 1938 Lima) on perulainen poliitikko. Hän toimi maansa pääministerinä vuosina 2005-2006 ja presidenttinä vuosina 2016-2018. Kuczynski valittiin maansa presidentiksi vuoden 2016 presidentinvaalissa. Kuczynski sai 50,1 prosenttia äänistä ja vastaehdokas Keiko Fujimori 49,9 prosenttia. Kolumbia
Vuosien 2002–2010 välillä kaksi kautta presidenttinä toimineen Álvaro Uriben jälkeen virkaan astui Juan Manuel Santos, jota seurasi vuonna 2018 nykyinen presidentti Iván Duque. Honduras
Honduras on presidentillinen tasavalta, jossa ei ole pääministerin virkaa. Maan nykyinen perustuslaki on vuodelta 1982. Hondurasin presidentti valitaan nelivuotiskausille. Presidentti voi istua vain yhden kauden. Juan Orlando Hernández vannoi virkavalansa 27. tammikuuta 2014. Andrés Manuel López Obrador
Heinäkuussa 2005 López Obrador erosi virastaan Meksikon liittovaltiopiirin päällikkönä asettuessaan vallankumouksellisen demokraattipuolueen (, "PRD") johtaman liittoutuman "Coalición Por el Bien de Todos" (”Kaikille hyvää -koalitio”) presidenttiehdokkaaksi vuoden 2006 presidentinvaaleissa. Felipe Calderón
Calderónia pidettiin karismattomana, ja presidentti Foxin kannattaessa toista ehdokasta hänen mahdollisuuksiaan voittoon pidettiin heikkoina. Calderón kävi kuitenkin aggressiivisen kampanjan vasemmistolaista kilpailijaansa Andrés Manuel López Obradoria vastaan ja mustamaalasi tätä mm. yhdistämällä tämän televisiomainoksessa Venezuelan presidentti Hugo Cháveziin ja julisti López Obradorin olevan vaara Méxicolle. Vaalilautakunta kielsi mainoksen, mitä Calderón syytti sensuuriksi. Meksikon ja Yhdysvaltain raja
Yhdysvaltain presidentti Donald Trump on allekirjoittanut asetuksen, jolla hän määrää rajamuurin rakentamisen. Muurilla Trump haluaa pysäyttää huumeiden ja rikollisuuden tulon sekä laittoman maahanmuuton Yhdysvaltoihin. Hän aikoo maksattaa rakentamisen Meksikolla. Muurin on tarkoitus kattaa nekin alueet, joille nykyinen raja-aita ei ulotu. Federico Franco
Luis Federico Franco Gómez (s. 23. heinäkuuta 1962 Asunción) on paraguaylainen poliitikko. Hän toimi maan presidenttinä vuosina 2012–2013 ja varapresidenttinä 2008–2012. Hän kuuluu liberaaliseen PLRA-puolueeseen, joka on osana Isänmaallista muutosallianssia muun muassa sosialidemokraattisten ja vallankumouspuolueiden kanssa. Allianssin ehdokas Fernando Lugo voitti Paraguayn presidentinvaalit ensimmäisenä muun kuin oikeistolaisen Colorado-puolueen ehdokkaana 2008. Lugon sairastuttua syöpään, johon liittyi kemoterapia ja sen liitännäisenä vakava infektio, Franco ryhtyi hoitamaan presidentin tehtäviä. Napoleon III
Ranskassa maanpaossa olevat meksikolaiset konservatiivi- monarkistit olivat keskustelleet keisarin puolison Eugénien kanssa joka puolestaan keskusteli keisarin kanssa siitä, että Meksikosta oli tehtävä keisarikunta, joka olisi Ranskan vasallivaltio. Keisari piti puolisonsa ideaa hyvänä. Meksikon keisariksi kutsuttiin vuonna 1864 Habsburgin suvun arkkiherttua Maksimilian. Lupaavan alun jälkeen tämä piankin huomasi, että ei ole toivottu hallitsija Meksikossa. Meksikolaiset tekivät sitkeää vastarintaa uutta keisariaan ja ranskalaisia vastaan. Mariano Paredes
Mariano Paredes y Arrillaga (7. tammikuuta 1797 México – 7. syyskuuta 1849 México) oli konservatiivinen meksikolainen kenraali ja maansa presidentti Meksikon–Yhdysvaltain sodan alkaessa vuonna 1846. Keiko Fujimori
Fujimori on Perun entisen presidentin Alberto Fujimorin ja Susana Higuchin tytär. Fujimori oli Perun ensimmäinen nainen isänsä erottua vaimostaan presidenttikaudellaan. Huhtikuussa 2006 hänet valittiin kongressiin hänen saatuaan enemmän ääniä kuin kukaan muu ehdokas. Napoleon III
Onnettomasti päättynyt Meksikon sotaretki vähensi merkittävästi Napoleon III:n suosiota. Saksan rautakansleri Otto von Bismarck luonnehti viisi vuotta kestänyttä seikkailua ”mielikuvitukselliseksi typeryydeksi”. Vuonna 1861 Meksikon presidentiksi tuli Benito Juárez joka lopetti edellisen hallituksen muun muassa Ranskalta ottamien velkojen korkojen maksamisen. Tämä antoi vuonna 1862 Isolle-Britannialle, Espanjalle ja Ranskalle tekosyyn lähettää Meksikoon sotajoukkoja. Iso-Britannia ja Espanja päättivät piankin vetäytyä, mutta Ranskan joukot valtasivat maan pääkaupungin Ciudad de Mexicon 7. kesäkuuta 1863 Ranskalaiset asettivat Meksikolle hallituksen, joka julisti maan katoliseksi keisarikunnaksi. Meksiko
1860-luvulla Ranskan Napoleon III pyrki Meksikon herraksi ja asetti Itävallan keisari Frans Joosef I:n veljen, arkkiherttua Maksimilianin Meksikon keisariksi konservatiivien ja katolilaisten tuella. Toinen Meksikon keisarikunta päättyi Benito Juárezin tukijoiden voittoon ja tasavallan palautukseen 1867. Tasavaltalainen kenraali Porfirio Díaz nousi presidentiksi 1876 ja lopulta diktaattoriksi. Hänen valtakautensa kesti suurimman osan vuosista 1876–1911. Andrés Manuel López Obrador
López Obrador julistautui 20. marraskuuta 2006 maan ”lailliseksi” presidentiksi ja perusti 12-jäsenisen rinnakkaishallituksen. Hän lupasi myös rajoittaa suuryritysten valtaa ja ”uusfasistista harvainvaltaa” Meksikossa. Tom Clancy’s Ghost Recon Advanced Warfighter
Vuosi on 2013 ja Yhdysvaltain rajanaapuri Meksiko on sisällissodan partaalla. Korruptoitunut armeija on myynyt kiellettyjä aseita kolumbialaisille kapinallisille. Yhdysvaltain presidentti on saapunut Meksikoon neuvottelemaan maan hallituksen kanssa yhteistyöstä kapinallisten kukistamiseksi. Méxicossa hallitusta vastustavat joukot pääsevätkin yllättäen kaappaamaan itse presidentin ja tilanne kärjistyy entisestään. Kapteeni Scott Mitchellin johtama Ghost-yksikkö komennetaan pelastamaan presidentti ja eliminoimaan kapinalliset. Felipe Calderón
Calderón oli 2. heinäkuuta 2006 käydyissä Meksikon presidentinvaaleissa oikeistolaisen Partido Acción Nacionalin (PAN) ehdokkaana. Hän voitti vaaleissa niukasti noin 0,6 % erolla (noin 400 000 äänellä) keskusta-vasemmiston ehdokkaan Andrés Manuel López Obradorin. Calderón oli puolueensa puheenjohtaja 1996–1999 ja presidentti Vicente Foxin hallituksessa energiaministerinä ("Secretaría de Energia"). Hän astui virkaansa 1. joulukuuta 2006. Meksikon vallankumous
Meksikon vallankumous eli Meksikon vuoden 1910 vallankumous oli väkivaltainen yhteiskunnallinen ja kulttuurinen liike, jota värittivät sosialistiset, nationalistiset ja anarkistiset suuntaukset. Se alkoi Meksikon diktaattorin ja pitkäaikaisen presidentin Porfirio Díazin kukistumisella 1910 vaaliskandaalin jälkiseuraamuksena ja jatkui uuden perustuslain voimaantulon jälkeen vuonna 1917, kunnes PRI-puolue sai maan hallintaansa vuonna 1928. Manuel Zelaya
José Manuel Zelaya Rosales (s. 20. syyskuuta 1952 Catacamas) on hondurasilainen liberaalipuolueen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä vuosina 2006–2009. Roberto Micheletti
Roberto Micheletti Baín (s. 13. elokuuta 1943 El Progreso) on hondurasilainen poliitikko. Hän edustaa Partido Liberal -puoluetta ja hän oli kongressin puhemies 2006–2009. Manuel Zelayan vallasta syösseen vallankaappauksen jälkeen kongressi asetti hänet maan presidentiksi. Micheletti luopui asemastaan kun normaaliin aikaa pidetyt vaalit voittanut Porfirio Lobo astui virkaansa tammikuussa 2010. Tämän jälkeen Micheletti nimitettiin kongressin ”elinikäiseksi jäseneksi”, mitä takaa hänelle syytesuojan. Meksikon historia
Tasavaltalainen kenraali Porfirio Díaz nousi presidentiksi 1876 ja lopulta diktaattoriksi. Hänen valtakautensa, "porfiriato", kesti 1876–1911. Hän oli päässyt valtaan tunnuslauseella ”Yleinen äänioikeus, ei uudelleenvalintaa”; myöhemmin hänen vastustajansa käyttivät sitä iskulauseenaan. Vuoden 1910 uudelleenvalinta oli liikaa Díazin vastustajille. Tällöin puhkesi suuri Meksikon vallankumous, aluksi Francisco I. Maderon johdolla. Vallankumous johti Díazin syrjäyttämiseen ja monen vuoden taisteluihin. Maderon syöksi vallasta 1913 kenraali Victoriano Huerta. Sisällissotaan osallistuivat muun muassa Pancho Villa ja Emiliano Zapata. Vicente Fox
Fox liittyi konservatiiviseen "Partido Acción Nacional" -puolueeseen (PAN) 1980-luvulla vuoden 1988 presidenttiehdokkaan Manuel Clouthierin kutsusta. 1988 Fox valittiin kongressin alahuoneeseen ("Cámara de Diputados") Guanajuaton osavaltion Leónista. Hän oli ehdokkaana osavaltion kuvernööriksi 1991. Vaikka "Partido Revolucionario Institucionalin" Ramón Aguirre Velázquez julistettiin kiistanalaisten vaalien voittajaksi, kuvernööriksi tuli kuitenkin PANin Carlos Medina Plascencia erinäisten sopimusten jälkeen. Tällöin Fox jätti protestina politiikan väliaikaisesti presidentti Carlos Salinasin kauden loppuun asti. Andrés Manuel López Obrador
Vaalilautakunta ilmoitti 5. elokuuta laskevansa uudelleen 9,2 prosenttia äänistä 155 vaalipiirissä. Ajoittain jopa 500 000 – 3 000 000 López Obradorin kannattajaa protestoi Meksikon kaduilla. Viimeisen tuloksen mukaan Calderón sai 14 916 927 ääntä ja López Obrador 14 683 096. Vaalilautakunta julisti Calderónin voittajaksi 5. syyskuuta 2006, hiukan ennen kuin vaali olisi jouduttu uusimaan. Juan Orlando Hernández
Marraskuussa 2012 Hernández valittiin Hondurasin kansallispuolueen (PNH) presidenttiehdokkaaksi. Vaaleista kehkeytyi lopulta Hernándezin ja Xiomara Castron taistelu. Castro vastusti sotilaspoliiseja, kun taas Hernández oli näiden kannalla. Lopulta Hernández voitti vaalit 250 000 äänen erolla Castroon. Hän vannoi virkavalansa 27. tammikuuta 2014. Joulukuussa 2017 Hernández valittiin uudelle kaudelle pienellä marginaalilla epäilyttävissä vaaleissa, joissa hänen vastaehdokkaanaan oli korruptionvastaisen rintaman Salvador Nasralla. Xanana Gusmão
Xanana Gusmão (s. 20. kesäkuuta 1946), ristimänimeltään José Alexandre Gusmão on itätimorilainen poliitikko. Hän oli maansa ensimmäinen presidentti 2002–2007 ja pääministeri elokuusta 2007 helmikuuhun 2015. Perun presidentti
Perun presidentti on Perun valtionpäämies, joka valitaan viiden vuoden välein. Istuva presidentti ei saa asettua ehdolle toiselle kaudelle, mutta entinen presidentti voi asettua ehdolle. Nykyinen presidentti on Martín Vizcarra, 23. maaliskuuta 2018 lähtien. Hän nousi presidentiksi edellisen presidentin, Pedro Pablo Kuczynskin erottua. Ernesto Zedillo
Ernesto Zedillo Ponce de León (s. 27. joulukuuta 1951 Ciudad de México, Meksiko) on meksikolainen poliitikko. Hän on Meksikon keskuspankin entinen tutkimusjohtaja ja entinen budjetti- ja opetusministeri. Hän on koulutukseltaan taloustieteiden tohtori. Hänet valittiin Meksikon presidentiksi elokuussa 1994 hänen saatuaan lähes 49 prosenttia äänistä. Hänen kautensa päättyi 2000. Benito Juárez
Benito Pablo Juárez García (21. maaliskuuta 1806 – 18. heinäkuuta 1872) oli Meksikon presidentti kaksi kertaa, 1861–1863 ja 1867–1872. Juárez tunnetaan edistyksellisenä uudistajana, joka toi demokratian ja tasa-arvoiset oikeudet myös intiaaniväestölle ja vähensi katolisen kirkon valtaa maassa. Hänen valtakautensa tunnetaan nimellä "La Reforma" (). Hän myös puolusti maata ranskalaisvalloitukselta ja johti oppositiota Habsburg-keisari Maksimilian I:stä vastaan. Juárez on toistaiseksi ainut Meksikoa hallinnut puhdasverinen intiaani (sapoteekki). Hänen syntymäpäivänsä on isänmaallinen juhlapäivä Meksikossa ("Natalicio de Benito Juárez"). Kolumbian kongressi antoi hänelle 1. toukokuuta 1865 arvonimen "Benemérito de las Américas". Meksikon historia
Maassa järjestettiin kesäkuussa 2006 presidentin- ja parlamenttivaalit. Toisella kierroksella PAN:n Felipe Calderónia oli vastassa PRD:n Andrés Manuel López Obrador, joka hävisi niukasti. Kuukausien protestien ja äänten osittaisen uudelleenlaskennan jälkeen keskusvaalilautakunta julisti Felipe Calderónin voittajaksi 6. syyskuuta 2006. Hän astui virkaansa 1. joulukuuta. López Obrador julistautui varjopresidentiksi. Pablo de La Llave
Llave palasi Meksikoon sen annettua itsenäisyysjulistuksen. Vuonna 1823 hän toimi oikeusministerinä ja kirkollisasioiden hoitajana Agustín de Iturbiden hallinnossa. Vuonna 1824 Meksikon ensimmäinen presidentti Guadalupe Victoria nimitti Llaven kabinettiinsa. Hän toimi myös Veracruzin senaattorina. Poliittisesti Llavea on pidetty liberaalina, republikaanisen papin ja poliitikon Miguel Ramos Arizpen seuraajana. Meksiko
Meksikossa järjestettiin kesäkuussa 2006 presidentin- ja parlamenttivaalit. Toisella kierroksella PAN:n Felipe Calderónia oli vastassa PRD:n Andrés Manuel López Obrador, joka hävisi niukasti. Kuukausien protestien ja äänten osittaisen uudelleenlaskennan jälkeen keskusvaalilautakunta julisti Felipe Calderónin voittajaksi syyskuussa. Vicente Fox
Talouden osalta Fox pyrki avaamaan valtion sähkölaitos- ja öljyteollisuutta yksityisinvestoinnelle, mutta epäonnistunut. Kongressi ei hyväksy asiaa koskevaa lainsäädäntö, mistä Fox on sitä arvostellut. Monia Foxin ehdottamia uudistuksia PRI on ehdottanut aiemmin, mutta Fox ja muut ovat äänestäneet niitä vastaan. Meksikon sijoitus Transparency Internationalin korruptiotilastoissa on huonontunut Foxin kaudella, kuten myös kansainvälisen kilpailukyvyn mittarit. Vastustajat ovat moittineet Foxin talouspolitiikan epämääräisyyttä. Talouskasvun hitaus on johtunut työvoiman paosta Yhdysvaltain paremmin palkatuille markkinoille ja Fox onkin kehunut työttömyyden alentuneen, vaikka työpaikkojen määrä on vähentynyt 180 000 vuodesta 2001 vuoteen 2005. Meksiko on myös pudonnut maailman kymmeneksi suurimman talouden paikalta sijalle 12. Maa on kuitenkin yksi latinalaisen Amerikan rikkaimmista bruttokansatuotteella henkilöä kohti mitattuna ja talous on elpynyt vuosien 1994–1995 kriisistä. Meksikon historia
1860-luvulla Ranskan Napoleon III pyrki Meksikon herraksi ja asetti Itävallan keisarin Frans Joosef I:n veljen, arkkiherttua Maksimilianin, Meksikon keisariksi konservatiivien ja katolilaisten tuella. Toinen Meksikon keisarikunta päättyi Benito Juárezin tukijoiden voittoon ja tasavallan palautukseen 1867. Meksiko
Vuonna 1997 vallankumouspuolue kärsi vakavan tappion menettäessään enemmistönsä alahuoneessa ensimmäisen kerran sitten vuoden 1929. Sen alamäki jatkui kun Vicente Fox voitti vuoden 2000 presidentinvaalit ensimmäisenä opposition ehdokkaana kautta aikain. Meksikon vallankumous
Samoihin aikoihin monet muut kansan sankarit alkoivat järjestäytyä ja tarttua aseisiin, kuten Pancho Villa pohjoisessa ja Emiliano Zapata etelässä. He häiritsivät Meksikon armeijaa ja alueensa johtajien hallintaa. Diaz ei pystynyt kontrolloimaan häiriköintiä ja erosi toukokuussa 1911. Madero äänestettiin presidentiksi. Meksiko
Meksikossa on 31 osavaltiota ja lisäksi erillinen liittovaltion alue (México tai "Distrito Federal"), jossa sijaitsee maan pääkaupunki México:Meksiko on OECD:n mukaan ostovoimapariteetiltaan maailman 11:ksi suurin talous ja latinalaisen Amerikan toiseksi suurin. Meksikon talous kärsi pahoin vuonna 2009 maailmanlaajuisen taantuman takia. Maan bruttokansantuote laski peräti 4,7 prosenttia (Suomen ennätykselliset 7,8 prosenttia). Taantuma oli maailman suurimpia. Talous alkoi kasvaa kuitenkin uudestaan heti seuraavana vuonna. Meksikon taloudelle on ollut 1980-luvun jälkeen tyypillistä epätasainen kasvu, koska maa ei ole pystynyt tuottamaan riittäviä töitä samaan tahtiin, mitä asukasluku on kasvanut. Meksikon huumesota
Gallardon luomista alaosastoista tuli täysin itsenäisiä kartelleja, jotka alkoivat taistella keskenään salakuljetusreiteistä. Kun Kolumbian huumekartellit kukistuivat, Meksikon kartelleista tuli näiden korvaajia 1990-luvun puolivälissä. Huumesodassa oli tauko 1990-luvun lopulla. Meksikon hallitus yhdisti monta erilaista poliisiorganisaatiota liittovaltion poliisiksi juuri tehostaakseen huumekartellien vastaista toimintaa.
Kartellien välinen väkivaltainen kamppailu paheni vuoden 2000 tienoilla. Vuonna 2000 presidentti Vincente Fox lähetti sotilaita Nuevo Laredoon pidättämään huumerikollisia. Väkivalta alkoi kiihtyä, kun viranomaiset pidättivät Osiel Cárdenasin, joka johti Meksikonlahden kartellia. Tämän jälkeen Sinaloan kartelli yritti kaapata tämän kartellin salakuljetusreitit. Seuraava sytyke huumekartellien väliselle sodalle oli se, että eräs vanki ampui La Palman erikoisturvallisessa vankilassa Arturo Guzmán Loeran, jonka veli oli Sinaloan kartellin johtaja Joaquín ”El Chapo” Guzmán. Álvaro Obregón
Victoriano Huerta pysyi vallassa vuoteen 1914. Valtaan nousi vuonna 1915 Venustiano Carranza, jonka aikana Obregónista tuli sotaministeri. Huhtikuussa 1915 Obregón menetti oikean käsivartensa Celayan taistelussa. Hän ilmoitti vuonna 1919 aikeistaan pyrkiä Meksikon presidentiksi. Tämä ei miellyttänyt Carranzaa. Hän ei halunnut Meksikolle sotilaallista presidenttiä, vaan toivoi suurlähettiläs Ignacio Bonillasista seuraajaansa. Obregónin kannatus oli kuitenkin laajaa. Carranzan ja Obregónin välille kehittynyt konflikti johtikin väkivaltaisuuksiin, jotka johtivat Carranzan tappamiseen toukokuussa 1920. Tlatelolcon verilöyly
Meksikossa 1960-luvulla kansa oli tyytymätön PRI-puolueen hallintoon. Asiat kärjistyivät vuonna 1968. Yliopisto-opiskelijat olivat aktiivisesti protestoimassa hallintoa vastaan. Universidad Nacional Autónoma de Méxicon rehtori Javier Barros Sierra järjesti 1. elokuuta 50 000 opiskelijan rauhanomaisen marssin. Viikkoa myöhemmin sekä UNAMin että IPN:n yliopisto-opiskelijat uhkasivat lakolla ja laajemmilla julkisilla protesteilla, jos hallitus ei suostuisi heidän vaatimuksiin. Presidentti Gustavo Díaz Ordaz uhkasi voimatoimilla pitääkseen opiskelijat kurissa, eikä suostunut suurimpaan osaan vaatimuksista. Meksikon laakso
Meksikon laakso tai Meksikon allas (, asteekkien kielellä nahuatliksi "anahuac") on eteläisen Meksikon ylängöllä sijaitseva laakso, jossa maan pääkaupunki México sijaitsee. Laakson pituus etelästä pohjoiseen on noin 80 kilometriä ja leveys itä–länsisuunnassa 60 kilometriä. Laakso sijaitsee tropiikissa, mutta koska se on 2 240 metrin korkeudessa, vuotuinen keskilämpötila on 16–18 astetta, ja vaihtelut ovat melko vähäisiä. Talvella kylmimpinä kuukausina on yöpakkasta ja kuuraa maassa. Sadekausi kestää usein maaliskuun lopulta lokakuun lopulle, ja silloin sataa keskimäärin 80 prosenttia vuotuisesta 850 millimetrin sademäärästä. Tämän vuoksi seutu on melko kosteaa. Miguel Díaz-Canel
Miguel Díaz-Canel Bermúdez (s. 20. huhtikuuta 1960, Placetas, Villa Clara, Kuuba) on kuubalainen poliitikko ja maan 19. presidentti. Hänet valittiin Kuuban ensimmäiseksi varapresidentiksi helmikuussa 2013. Ennen sitä hän oli vuosina 2009–2012 opetusmisteri. Hän astui Kuuban presidentin virkaan 19. huhtikuuta 2018. José de Jesús Corona
José de Jesús Corona, joskus lyhennettynä José Corona (synt. 26. tammikuuta, 1981), on meksikolainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa seuratasolla meksikolaista Cruz Azulia. Corona pelaa myös Meksikon jalkapallomaajoukkueessa. Corona on sekä seurajoukkueensa, että Meksikon maajoukkueen ykkösmaalivahti. Meksiko
Meksiko vaurastui, ja myös poliittisesti rauhoittui, vaikka PRI hallitsikin puoluekenttää käytännössä ilman vastavoimia. Maassa oli kuitenkin myös levottomuuksia, kun Meksikon hallitus pyrki panostamaan vain ja ainoastaan talouskasvuun. Opiskelijoiden ja työväestön ääni pyrittiin pitämään sivussa. Sisäministeri Gustavo Díaz Ordaz halusi näyttää ulkomaalaisille vakaata maata Méxicon vuoden 1968 olympialaisissa. Hän määräsi muun muassa asevoimien ottamaan haltuunsa UNAM-yliopiston ja pidättämään opiskelijaliikkeen johtajia. Tilanne kärjistyi Tlatelolcon verilöylyyn, jossa surmattiin satoja opiskelijoita vain kymmenen päivää ennen olympialaisten alkua. Kolumbia
Santosin jälkeen presidentiksi valittiin Iván Duque vuonna 2018. Hän astui virkaan 7. elokuuta 2018. Hänen vastaehdokkaansa oli vasemmiston ehdokas Gustavo Petro. Duquen ennakoidaan tarttuvan vasemmistosissiliike Farcin kanssa solmittuun rauhansopimukseen. Meksikon historia
Neljänkymmenen seuraavan vuoden aikana Meksikon talous kasvoi nopeasti, mitä on joskus kutsuttu Meksikon ihmeeksi, "El Milagro Mexicano". Presidentti Lázaro Cárdenas kansallisti maan öljyvarat Petróleos Mexicanosiksi, mikä käynnisti kansainvälisen kriisin ulkomaisten yritysten menettäessä omistuksiaan. Hipólito Mejía
Rafael Hipólito Mejía Domínguez (s. 22. helmikuuta 1941) on dominikaanilainen poliitikko ja maan entinen presidentti. Mejía toimi presidenttinä vuodesta 2000 vuoteen 2004. Lázaro Cárdenas
Lázaro Cárdenas del Río (1895–1970) oli Meksikon presidentti vuosina 1934–1940. Cárdenas kohosi Meksikon vallankumousarmeijan kenraaliksi ja sai kotivaltionsa Michoacánin kuvernöörinviran. Hän oli 1920-luvun lopulta alkaen keskeinen poliitikko maan johtavan "kansallisen vallankumouspuolueen" toiminnassa. Cárdenas kehitti siitä Meksikon vallankumouspuolueen (PRM), myöhemmin Partido Revolucionario Institucional PRI. Porfirio Lobo Sosa
Porfirio "Pepe" Lobo Sosa (s. 1947 Trujillo) oli Hondurasin presidentti tammikuusta 2010 tammikuuhun 2014. Hondurasin kansallispuolueeseen kuuluva Lobo on ollut myös kongressin puhemiehenä 2002–2006. Meksikon–Yhdysvaltain sota
Yhdysvalloissa sotasankariksi nousseesta Zachary Taylorista tuli presidentti vuonna 1849. Yhdysvalloissa suureksi poliittiseksi kysymykseksi nousi orjuus Meksikolta vallatuilta alueilla. Orjuuskysymyksen kärjistyttyä lopulta Yhdysvaltain sisällissodaksi 1860-luvulla molemmilla puolilla taisteli Meksikon vastaisen sodan aikana harjaantuneita sotilaita. Marcelo Rebelo de Sousa
Marcelo Nuno Duarte Rebelo de Sousa (s. 12. joulukuuta 1948) on portugalilainen poliitikko, joka on toiminut Portugalin presidenttinä vuodesta 2016. Victoriano Huerta
José Victoriano Huerta Márquez (22. joulukuuta 1850 – 13. tammikuuta 1916) oli meksikolainen kenraali ja presidentti vallankaappauksen jälkeen. Ollanta Humala
Ollanta Moisés Humala Tasso (, s. 26. kesäkuuta 1962) on perulainen vasemmistolainen nationalistipoliitikko, everstiluutnantti-evp, ja oli Perun presidentti heinäkuusta 2011 heinäkuuhun 2016. Vuoden 2006 vaalien jälkeen hän johti maan parlamentin suurinta oppositioryhmää Unión por el Perú. Benito Juárez
Juárez johti oppositiota kun ranskalaiset asettivat Itävallan herttua Ferdinand Maximilian Josephin Meksikon keisariksi 1864. Keisari Maksilianilla oli tiettyjä liberaali- ja nationalistisympatioita, ja hän tarjosi Juárezille armahdusta ja myöhemmin pääministerin paikkaa, mutta tämä ei hyväksynyt monarkiaa tai ulkomaalaisten asettamaa hallitsijaa. Kun Yhdysvalloissa oli päättynyt oma sisällissota, se tarjosi Monroen opin mukaan Juárezin hallituksen tunnustuksen ja aseita ja varoja tasavaltalaisille. Jatkuvan vastarinnan ja Euroopassa Preussin uhan vuoksi ranskalaiset joukot alkoivat vetäytyä Meksikosta loppuvuodesta 1866. Meksikolaiset konservatiivit olivat puolestaan pettyneet liberaaliin Maksimilianiin. Vuonna 1867 viimeiset keisarin joukot lyötiin ja Maksimilian tuomittiin sotaoikeudessa kuolemaan maanpetoksesta. Huolimatta kansainvälisistä vetoomuksista hänet teloitettiin ampumalla 19. kesäkuuta ja ruumis palautettiin Eurooppaan haudattavaksi. Juárez pääsi presidenttinä palaamaan maan pääkaupunkiin. Alejandro Toledo
Alejandro Celestino Toledo Manrique (s. 28. maaliskuuta 1946) on perulainen taloustieteilijä, joka toimi maansa presidenttinä 2001–2006. Hän oli tehtävässä ensimmäinen alkuperäiskansan edustaja. Meksikon historia
Miguel Hidalgo julisti 16. syyskuuta 1810 Meksikon itsenäiseksi pienestä Doloresin kaupungista käsin, mikä johti itsenäisyyssotaan, joka päättyi viimein itsenäistymiseen vuonna 1821. Agustín de Iturbide julistautui Meksikon keisariksi vuonna 1822, mutta hänen valtakautensa päättyi maanpakoon ja tasavallan perustamiseen 1824 Guadalupe Victoria ensimmäisenä presidenttinä. Itsenäisyyden ensimmäisinä vuosikymmeninä maan vahva mies oli Antonio López de Santa Anna, joka menetti Texasin Yhdysvalloille. Sitä seuranneessa sodassa ja Guadalupe Hidalgon rauhassa vuonna 1848 Meksiko menetti kolmanneksen pinta-alastaan Yhdysvalloille. Tyytymättömyys johti liberaalien Ayutlan vallankumoukseen ja "Reforma"-nimellä tunnettuun uudistuskauteen. Marcelino Iglesias Ricou
Marcelino Iglesias Ricou (s. 16. huhtikuuta 1951 Bonansa, Espanja) on espanjalainen poliitikko. Hän on toiminut Aragonian aluehallituksen puheenjohtajana vuodesta 1999 lähtien vuoteen 2011 asti, ja edustaa sosialistista työväenpuoluetta. Aikaisemmin Iglesias on ollut Bonansan pormestari vuosina 1985–1997. Gustavo Díaz Ordaz
Díaz Ordaz luki lakia Pueblan yliopistossa ja valmistui vuonna 1937. Tämän jälkeen hän toimi yliopiston professorina sekä vararehtorina vuodet 1940–1941. Vuonna 1943 Díaz Ordaz valittiin Meksikon edustajainhuoneeseen ja vuonna 1946 senaattoriksi Pueblan osavaltiosta. Senaattorina hän oli vuoteen 1952. Presidentti Adolfo López Mateosin ministeriössä Díaz Ordaz oli vuodet 1958–1964. Partido Revolucionario Institucionalin presidenttiehdokkaaksi Díaz Ordaz nimitettiin 1. joulukuuta 1963. Hän voitti presidentinvaalit 8. syyskuuta 1964. Óscar Berger
Óscar José Rafael Berger Perdomo (s. 11. elokuuta 1946 Ciudad de Guatemala) on guatemalalainen poliitikko, maansa presidentti 2004–2008. Jesús Zavala
Meksiko Lenín Moreno
Lenín Voltaire Moreno Garcés (s. 19. maaliskuuta 1953) on Ecuadorin presidentti vuodesta 2017 ja entinen varapresidentti. Hänet valittiin varapresidentiksi vaaleissa 26. marraskuuta 2006 samalla, kun Rafael Correa valittiin presidentiksi. Varapresidenttinä häntä edelsi Alejandro Serrano. Porfirio Díaz
José de la Cruz Porfirio Díaz Mori (15. syyskuuta 1830 Oaxaca, Meksiko – 2. heinäkuuta 1915 Pariisi) oli meksikolainen sotasankari ja maan presidentti vuosina 1876–1880 ja 1884–1911. Hän toimi upseerina Meksikon sodissa sekä Ranskan-vastaisessa kapinassa. Häntä on myöhemmin pidetty diktaattorina. Benito Juárez
Juárez valittiin presidentiksi nelivuotiskaudelle maaliskuussa 1861 vuoden 1857 perustuslain mukaan. Maa oli tuolloin konkurssitilassa ja sodan raatelema, ja Juárez julisti ulkomaiset velat mitättömiksi. Espanja, Iso-Britannia ja Ranska reagoivat vihaisesti ja valtasivat joulukuussa 1861 Veracruzin tullitalon. Espanja ja Britannia vetäytyivät pian, mutta Ranskan keisari Napoleon III käytti tilaisuutta hyväkseen ja aloitti hyökkäyksen Meksikoon 1862, tavoitteenaan asettaa maahan Ranskan nukkehallitus. Meksikolaiset saivat voiton 5. toukokuuta 1862 Pueblassa, jota juhlitaan kansallisena juhlapäivänä ("Cinco de Mayo"), mutta ranskalaiset jatkoivat etenemistään ja pakottivat Juárezin ja hallituksensa pakoon maan pohjoisosaan. Meksiko
Meksiko palasi PRI-puolueen valtaan, kun vuonna 2012 Enrique Peña Nieto valittiin presidentiksi. Hänen valtakautensa alussa Meksikossa onnistuttiin uudistamaan muun muassa maan vanhentuneita viestintä-, energia- ja koulutusjärjestelmiä. Peña Nieton suosio kuitenkin romahti Igualan opiskelijasieppaustapauksen, hänen vaimonsa talokauppaskandaalin ja kituvan talouden takia. Andrés Manuel López Obrador
Vaalin toista pääehdokasta Felipe Calderónia pidettiin karismattomana ja hänen mahdollisuuksiaan voittoon heikkoina, kun istuva presidentti Vicente Fox kannatti hänen vastaehdokastaan. Calderón kävi kuitenkin vasemmistolaista kilpailijaansa Andrés Manuel López Obradoria vastaan aggressiivisen kampanjan, jossa mustamaalasi tätä muun muassa yhdistämällä tämän televisiomainoksessa Venezuelan presidenttiin Hugo Cháveziin ja julistamalla, että López Obrador olisi vaara Meksikolle. Vaalilautakunta kielsi mainoksen, minkä Calderón tuomitsi sensuurina. Luis Guillermo Solís
Luis Guillermo Solís Rivera (s. 25. huhtikuuta 1958) on costaricalainen poliitikko, joka edustaa keskustavasemmistolaista PAC-puoluetta. Hän on toiminut maansa presidenttinä toukokuusta 2014. Argentiinan presidentti
Argentiinan presidentti () on Argentiinan valtionpäämies ja hallituksen johtaja, joka valitaan neljän vuoden välein. Presidentti on puolustusvoimien ylipäällikkö ja hänet voidaan valita kahdelle perättäiselle kaudelle. Nykyinen presidentti on Mauricio Macri joulukuusta 2015 lähtien. Miguel de la Madrid
Presidenttikaudellaan de la Madrid ajoi markkinakeskeistä politiikkaa, mikä oli uutta hänen edeltäjiensä politiikkaan verrattuna. De la Madridin toimikausi ajoittui taloudellisesti huonoihin aikoihin Meksikon kannalta, sillä hänen edeltäjiensä talouspolitiikka oli ajanut maan talouden romahduskierteeseen. Vuonna 1981 alkanut öljyn hinnan romahdus ajoi maan öljyn tuotannosta riippuvaisen talouden lopullisen syöksyn lamaan. Meksikon inflaatio oli de la Madridin hallinnon alkuvuosina jopa 100 prosenttia vuodessa, ja sen työttömyys kohosi pahimmillaan jopa 25 prosenttiin. Näistä syistä johtuen Meksikon talouskasvu kääntyi roimaan laskuun. Venezuela
Tilanne ei muuttunut vuonna 2013, kun valtaan nousi Nicolás Maduro, vaan hän on jatkanut samalla linjalla. Oikeisto-oppositio voitti niukasti parlamenttivaalit vuonna 2015. Venezuelan talous romahti vuonna 2016, ja maa kärsii korkeasta inflaatiosta. 23. tammikuuta 2019 edustajainhuoneen puheenjohtaja Juan Guaidó julistautui opposition tuella maan väliaikaiseksi presidentiksi. Donald Trump tunnusti Guaidón maan presidentiksi, mikä johti Yhdysvaltojen ja Maduron hallinnon diplomaattisten suhteiden katkaisemiseen . Jimmy Morales
James Ernesto Morales Cabrera (eli Jimmy Morales, s. 18. maaliskuuta 1969 Guatemala) on guatemalalainen poliitikko ja koomikko, joka toimii Guatemalan presidenttinä tammikuusta 2016 alkaen. Morales kuuluu Frente de Convergencia Nacional -puolueeseen. Josefina Vázquez Mota
Josefina Eugenia Vázquez Mota (s. 20. tammikuuta 1961 México) on meksikolainen poliitikko. Mota on hallitusta johtavan Kansallisen toimintapuolueen (PAN) jäsen. Heinäkuun 2012 parlamenttivaaleissa hän oli puolueensa ehdokkaana maansa ensimmäiseksi naispresidentiksi. Meksikon huumesota
Meksikon huumesota on aseellinen konflikti, jota käyvät keskenään kilpailevat huumekartellit ja Meksikon asevoimat. Huumesotaan on liittynyt enenevissä määrin kartellien tekemiä murhia ja joukkomurhia. Nämä ovat tehneet Meksikosta yhden maailman vaarallisimmista maista. Vuonna 2017 ainoastaan Syyriassa surmattiin enemmän ihmisiä kuin Meksikossa. Kartellit kiristävät suojelurahoja sekä lahjovat ja pelottelevat viranomaisia. Monet kartellien jäsenet ovat entisiä viranomaisia. Meksikon viranomaiset eivät ole saaneet kartelleja kukistettua muun muassa sen takia että poliisin henkilöstömäärä on pieni ja poliisin pieni palkka mahdollistaa näiden lahjomisen. Meksikon huumekartellit nousivat, kun Kolumbian huumekauppa luhistui 1990-luvulla. Meksikolaiset kartellit valvovat pääosaa Yhdysvaltain huumekaupasta. Huumekartellit pyrkivät sodassa kaappaamaan toistensa salakuljetusreittejä väkivalloin. Huumekartellit taistelivat keskenään jo 1990-luvulla, mutta nykyisen laajuiseksi kartellien välinen sota leimahti vuonna 2000. Meksikon huumesota
Meksikon merijalkaväki surmasi 6. marraskuuta 2010 Ezequiel Cardenasin, ”Tony Tormentan”, erään merkittävimmistä huumejoukkioiden johtajista tulitaistelussa lähellä Yhdysvaltain rajaa. Kesäkuussa 2011 poliisi pidätti erään Jose de Jesus Mendezin, joka oli johtanut La Familiaa, erästä Meksikon väkivaltaisimmista huumekartelleista. Syyskuussa 2011 huumejengiläiset polttivat erään pelikasinon luultavasti siksi, että sen omistaja oli kieltäytynyt maksamasta suojelurahoja. Vaikka jengiläisten tarkoituksena oli vain aiheuttaa taloudellista tappiota, palossa kuoli neljäkymmentä keskiluokkaista ihmistä. Tämä oli selvä merkki siitä, ettei Meksikon tavallinen keskiluokkakaan ollut enää turvassa viranomaisten ja huumekartellien välisessä sisällissodassa. Meksikon presidentti Calderon pyysi Yhdysvalloilta apua, koska hallitus ei hallinnut tilannetta maassa. Yhdysvaltain presidenttiehdokas Rick Perry sanoi, että jos hänestä tulee presidentti, Yhdysvallat lähettää maahan joukkoja. Väkivalta huipentui 2009. Vuonna 2011, jolloin virallisten tilastojen mukaan huumesodassa kuoli noin 22 700 ihmistä. Vaikka murhien määrä tämän jälkeen hieman vähenikin, se pysyi seuraavina vuosina yhä korkeana. Vuoden 2014 puolivälistä vuoden 2015 puoliväliin kuoli noin 19 700 ihmistä, joista suurin osa miehiä. Väkivallan väheneminen saattoi johtua siitä, että kartellit välttivät hyökkäämästä armeijan kimppuun kostohyökkäysten pelossa. Taistelu kartelleja vastaan vie joidenkin mukaan vuosia, luultavasti kauemmin. Vuonna 2017 kuoli maassa virallisten tietojen mukaan kaikissa murhissa 29168 ihmistä. Tämä oli enemmän kuin murhien aiempana huippuvuonna 2011. Nyt kuoli 20.5 ihmistä 10000 asukasta kohden. Tämän mukaan Meksiko olisi ollut syyrian jälkeen maailman 2. vaarallisin maa. Meksikon huumesota
Eniten huumeväkivallan uhreja tuli pohjoisessa Chihuahuassa ja eteläisessä Guerrerossa. Pääkaupunki México oli rauhallinen. Myös hallituksen joukot rikkoivat toimissaan lakia ja ihmisoikeuksia. Jotkut kriitikot jopa syyttivät hallitusta siitä, että ne käyttävät huumesotaa poliittisesti hyväkseen pönkittääkseen valtaansa. Meksikon hallituksen mukaan huumesodassa kuoli elokuuhun 2010 mennessä 28 000 ihmistä presidentti Felipe Calderónin julistettua sodan huumekartelleja vastaan joulukuussa 2006. Suurin osa kuolleista sai surmansa huumejengien välisissä yhteenotoissa. Huumejengeillä on omat ”likaisen työn” ryhmänsä, jotka hoitavat ihmisten pelottelun ja viranomaisten vaimentamisen muun muassa tappamalla. Rikollisten lisäksi myös heitä vastaan taistelevat poliisi ja armeija tappavat, kiduttavat ja pahoinpitelevät ihmisiä. Meksikon historia
Vallankumous laantui Venustiano Carranzan johdolla säädettyyn vuoden 1917 perustuslakiin. Carranza surmattiin ja häntä seurasi Álvaro Obregón 1920, jota puolestaan seurasi Plutarco Elías Calles. Obregón valittiin uudelleen 1928, mutta hänet murhattiin ennen kuin hän astui virkaansa. Calles perusti tämän jälkeen Institutionaalisen vallankumouspuolueen, joka pysyi vallassa seitsemänkymmentä vuotta. Meksiko
Meksikossa on kolme suurta puoluetta ja useita pienempiä puolueita. Institutionaalinen vallankumouspuolue PRI hallitsi Meksikon puoluekenttää lähes koko 1900-luvun, mutta 1900-luvun lopun jälkeen kentälle ovat nousseet oikeostalainen Partido Acción Nacional (PAN) ja siitä irronnut vasemmistolainen Partido de la Revolución Democrática (PRD). Nämä kolme puoluetta saavat selvästi eniten ääniä, ja niiden asemaa on 2000-luvulla vahvistettu pienempien puolueiden kustannuksella. Vuonna 2012 valitussa senaatissa on edustajia seitsemästä ja vuonna 2015 valitussa edustajainhuoneessa yhdeksestä puolueesta. New Mexico
New Mexicon lainsäädäntövaltaa käyttää kaksikamarinen osavaltion parlamentti. Ylähuoneessa eli senaatissa on 42 jäsentä, alahuoneessa eli edustajainkokouksessa on 70 jäsentä.
Ylintä toimeenpanovaltaa käyttää kuvernööri.
New Mexico on jaettu 33 piirikuntaan. Felipe González González
Felipe González González (s. 28. tammikuuta 1947 Aguascalientes, Aguascalientes) on meksikolainen poliitikko ja liikemies. Hän kuuluu Partido Acción Nacionaliin. Hän toimi vuosina 1998–2004 kotiosavaltionsa Aguascalientesin kuvernöörinä, ja vuodesta 2006 hän on istunut Meksikon senaatin jäsenenä. Andrés Manuel López Obrador
Andrés Manuel López Obrador (s. 13. marraskuuta 1953 Macuspana, Tabasco) on meksikolainen poliitikko ja maan nykyinen presidentti. Hän toimi Meksikon liittovaltiopiirin ("Distrito Federal") päällikkönä (eli maan pääkaupungin Méxicon ”pormestarina”) vuosina 2000–2005. Vuonna 2006 hän hävisi presidentinvaalit täpärästi ja kiistanalaisesti vastaehdokkaalleen Felipe Calderónille. Vuoden 2012 presidentinvaalit hän hävisi Enrique Peña Nietolle. Otto Pérez Molina
Otto Pérez Molina (s. 1950) on guatemalalainen kenraali evp. ja poliitikko. Hänet valittiin vuoden 2011 vaaleissa maan presidentiksi. Álvaro Uribe
Álvaro Uribe Vélez (s. 4. heinäkuuta 1952 Medellín) on kolumbialainen poliitikko ja maansa 58. presidentti. Hänet valittiin presidentiksi ensimmäistä kertaa vuonna 2002, jolloin hän seurasi virassa Andrés Pastrana Arangoa. Toiselle kaudelle hänet valittiin 28. toukokuuta 2006. Uriben presidenttikausi päättyi 7. elokuuta 2010 kun Juan Manuel Santos astui virkaan.