Mistä syystä Myanmarin hallituksen vastaiset mielenosoitukset alkoivat?
Myanmarin historia
Ne Winin luoma yhteiskuntajärjestelmä alkoi 1980-luvun lopulla osoittaa murenemisen merkkejä. Maa oli siirtomaa-aikana ollut brittiläisen imperiumin tärkein riisintuottaja, mutta nyt maan talous oli kurjassa kunnossa ja se luokiteltiin maailman köyhimpien maiden joukkoon. Maahan oli syntynyt suppea sotilaseliitti, mutta tavallinen kansa oli riippuvainen pimeiden markkinoiden kulutustavaratarjonnasta. Talouden elvyttämiseksi hallitus otti käyttöön toimenpiteitä, jotka aiheuttivat levottomuutta kansalaisten keskuudessa. Vuonna 1987 maan valuutta devalvoitiin ja suurimmat setelit julistettiin mielivaltaisesti kelpaamattomiksi, mikä tuhosi useiden burmalaisten monen vuoden säästöt. Tästä johtuen maassa alkoivat laajat levottomuudet syksyllä 1987.
Unkarin kansannousu
Unkarin kansannousu () oli Neuvostoliiton diktaattori Josif Stalinin kuolemaa vuonna 1953 seuranneen suojasään ja sisäisten uudistusten hitauden aiheuttaman tyytymättömyyden innoittama kansannousu Unkarin kommunistihallintoa vastaan vuonna 1956. Ensimmäiset väkivaltaiset yhteenotot käytiin maan pääkaupunki Budapestissa 23. lokakuuta. Tilanne riistäytyi nopeasti kommunistisen Unkarin työväenpuolueen hallinnasta ja apuun pyydettiin maassa olleita neuvostojoukkoja. Neuvostojoukot joutuivat vetäytymään katutaistelujen jälkeen 30. lokakuuta ja Imre Nagyin johtama hallitus otti käyttöön monipuoluejärjestelmän. Neuvostoliiton panssarivaunut vyöryivät kuitenkin takaisin kaupunkiin 4. marraskuuta ja taistelut olivat tällä kertaa ohi nopeasti. Virallisesti taistelut olivat ohi 11. marraskuuta mennessä, mutta pienempiä vastarintapesäkkeitä oli Unkarin maaseudulla vielä kuun loppuun saakka. Myanmarin rohingyojen etninen vaino (2016–)
Maan kansallismieliset piirit ovat suhtautuneet rohingyoihin kielteisesti. Rakhinelaiset ovat itse vähemmistö, mutta pitävät rohingyoita bengalilaisina tulokkaina. Burman korkeat sotilaspiirit ja laajalti muutkin burmalaiset eivät pidä rohingyoita aitoina myanmarilaisina. Myanmarin hallitus antoi rohingyoille kansalaisoikeudet 1959. Mutta Ne Winin sotilashallitus kaappasi vallan 1962 ja perui rohingyoiden oikeudet. Syyrian protestit 2011
Hallitus leimasi mielenosoitukset ulkomailta johdetuiksi ja terroristien operaatioiksi. Niinpä se vastasi pian pidätyksin ja jo muutaman päivän päästä ampui kovilla. Alun rauhalliset protestit muuttuivat pian väkivaltaisiksi mellakoiksi. Hallitus vastasi rauhallisiin ja väkivaltaisiin protesteihin maaliskuun lopussa kyynelkaasulla ja kumiluodeilla, mutta myös ampumalla kovilla. Tankit, konekiväärit, sala-ampujat, puolisotilaalliset ryhmät, joukkopidätykset ja pidätettyjen kidutukset murskasivat protesteja, jotka jatkuivat sitkeästi kuukaudesta toiseen. Toisaalta Assadin hallitus yritti maalis-huhtikuussa myönnytyksin lepytellä mielenosoittajia, mutta turhaan. Hallituksen kannattajat järjestivät vastamielenosoituksia. Min Aung Hlaing
Yhdistyneet kansakunnat totesi marraskuussa 2016, että (Min Aung Hlaingin johtama) armeija syyllistyi etniseen puhdistukseen vähemmistönä Myanmarissa asuvia rohingoja kohtaan. Armeija surmasi, kidutti ja raiskasi järjestelmällisesti rohingoja. Ainakin 30 000 rohingaa pakeni kotoaan, mutta Bangladeshin johto ei päästänyt heitä maahan. Ihmisoikeusjärjestö Amnesty syytti (Min Aung Hlaingin johtamaa) Myanmarin armeijaa kollektiivisten rangaistusten toimeenpanemisesta. Rohingoihin kuuluvat asejoukot olivat hyökänneet poliiseja vastaan. Thaimaan historia
Maan hallitus sensuroi mediaa kovalla kädellä ja kritiikki hallitusta kohtaan vaiennettiin estämällä kritiikkiä esittäneiden tiedotusvälineiden toiminta. Tilanne kärjistyi väkivaltaisiksi muuttuneiksi mielenosoituksiksi keväällä 2010. Mielenosoitukset muuttuivat katutaisteluiksi Bangkokin keskustassa, maan armeija teki mielenosoituksesta lopun rynnäköimällä mielenosoittajien leiriin. Mielenosoituksissa sai surmansa 85 ihmistä ja toista tuhatta loukkaantui. Thaimaan historia
Mielenosoitukset voimistuivat 20. marraskuuta jälkeen, kun perustuslakituomioistuin päätti hallituspuolueen toimineen vastoin perustuslakia säätäessään perustuslakia koskevan muutoksen. Hallituksen vastaisten mielenosoitusten johtajaksi nousi demokraattien kansanedustaja Suthep Thaugsuban. Suthep vaati hallitusta eroamaan ja ehdotti sen tilalle "kansanneuvoston" perustamista, joka valitsisi maalle uuden johtajan. Suthepin tärkein tavoite on kitkeä Thaimaasta pois Thaksinin perheen poliittinen valta. Myanmarin mielenosoitukset 2007
Myanmarin vuoden 1990 parlamenttivaalien jälkeinen oppositio on järjestäytynyt Yhdysvalloissa pakolaishallitukseksi, joka sijaitsee Marylandissä. Myanmarin sotilashallitus on aikaisemmin neuvotellut opposition kanssa, joka ei ole suostunut sen ehtoihin sovinnosta. Punaiset khmerit
Vietnamilaiset joukot jäivät maahan vielä pitkäksi aikaa. Maassa jatkui sissisota. Kiina hyökkäsi pohjoiseen Vietnamiin 1979 rangaistukseksi siitä että Vietnam oli kaatanut sen liittolaispuolueen vallasta. Yhdysvallat ei tunnustanut Vietnamin perustamaa uutta hallintoa, ei myöskään Kiina. Tämä aiheutti sisällissodan pitkittymisen. Kiina tuki Punaisia khmerejä aseilla ja Thaimaan armeija antoi heille tiedustelutietoja. Itäinen ja Keski-Kamputsea oli vietnamilaisten valvonnassa, mutta Länsi-Kamputseassa vaikuttivat punaiset khmerit. Lisäksi maahan syntyi punakhmereja ja vietnamilaisia vastustaneita sissiliikkeitä kuten KPNLF ja ANS. Maan läntiseen osaan kylvettiin 1980-luvulla miljoonia miinoja. Thaimaan historia
Armeijan palattua valtaan kuningas nimetti pääministeriksi Thanin Kraivixienin. Monet vasemmistolaiset opiskelijat pakenivat Bangkokista ja toiset monet liittyivät viidakoissa piileskeleviin kommunistisisseihin. Armeija syrjäytti Thaninin maan johdosta sotilasvallankaappauksella vuonna 1977 poliittisten jännitteiden lisääntyessä. Hänen väistyttyään maahan astui voimaan uusi perustuslaki, jonka jälkeen piti siirtyä puolidemokratian kautta täydelliseen demokratiaan. Armeija uskoi myös demokratian ja talouskasvun olevan paras vastavoima kommunismin nousua vastaan. Myanmar
Yhdysvallat ja Euroopan unioni kohdistivat aiemmin Myanmariin talouspakotteita, mutta hallituksen suostuttua uudistuksiin pakotteita lievennettiin tai poistettiin kokonaan, ja talous kääntyi nousuun 2012 ja 2013. Vuonna 2012 tärkeimmät vientimaat olivat edelleen Thaimaa, Intia ja Kiina, ja eniten virallista tuontia oli Kiinasta ja Thaimaasta. Virallisissa tilastoissa ei näy puutavaran ja huumeiden salakuljetus ulkomaille eikä kulutustavaroiden harmaatuonti naapurimaista. Myanmarin mielenosoitukset 2007
Mielenosoitusten aalto on osa laajempaa kokonaisuutta, missä oppositio pyrkii lopettamaan Myanmarin sotilashallituksen. 1988 oli Myanmarissa kapina, jossa kuoli yli 3 000 ihmistä. Tuolloin pyrittiin hallitukseen vaikuttamaan diplomaattisesti, mutta tuloksetta. Myanmarin mielenosoitukset 2007
Tammikuussa 2007 Kiina ja Venäjä estivät Yhdysvaltain havitteleman turvallisuusneuvoston päätöksen, jonka tarkoituksena oli vaatia Myanmarin hallitusta vapauttamaan poliittiset vangit kuten Aung San Suu Kyi, kiihdyttää demokratiakehitystä sekä lopettaa etnisiin vähemmistöihin kohdistuvat hyökkäykset. Myanmar
Vuonna 2012 Rakhinen osavaltiossa puhkesi levottomuuksia buddhalaisten ja rohingya-muslimien välillä. Itä-Timorin historia
Levottomuudet roihahtivat jälleen vuonna 2006. Levottomuuksien seurauksena 150 000 itätimorlaista joutui pakenemaan kodeistaan. Tapahtumat alkoivat kun Itä-Timorin sotilaat ryhtyivät lakkoon parempien työolojen takia, sillä he syyttivät puolustusvoimia syrjinnästä sillä perusteella, että he olivat lähtöisin maan länsiosasta. Maaliskuussa 2006 puolustusvoimien komentaja erotti 600 sotilasta luvattoman poissaolon vuoksi ja levottomuudet kärjistyivät avoimiksi taisteluiksi turvallisuusjoukkojen ja kapinallisten välillä. Taisteluiden vuoksi maan puolustusvoimat ja poliisi menettivät toimintakykynsä, minkä takia niiden tehtävät siirtyivät rauhanturvaajille. Australia, Uusi-Seelanti, Malesia ja Portugali lähettivät joukkoja taltuttamaan mellakointia. Kriisin seurauksena maan pääministeri Mari Alkatiri joutui eroamaan tehtävästään kesäkuussa 2006 ja hänen tilalleen nousi sitoutumaton poliitikko José Ramos-Horta. Imre Nagy
Unkarin kansannousu alkoi 23. lokakuuta mielenosoituksena, joka johti tilanteen kärjistymiseen. Mielenosoituksissa vaadittiin Nagya uudelleen pääministeriksi; hän oli kommunistipoliitikoista ainoa, joka nautti kansan laajaa luottamusta. 24. lokakuuta kello 8.30 radio ilmoitti Nagyn olevan muodostamassa hallitusta. Kesti kuitenkin päiväkausia, ennen kuin kapinalliset ja Nagyn hallitus pääsivät sovintoon. Tapahtumien edetessä Nagy, joka aluksi oli tuominnut neuvostomiehittäjien vastaiset taistelut "vastavallankumouksellisena toimintana", suostui yhä laajempiin kompromisseihin ei-kommunististen voimien kanssa; 30. lokakuuta hän radiopuheessaan ilmoitti yksipuoluejärjestelmän lakanneen toimimasta ja 1. marraskuuta Unkarin jäsenyyden Varsovan liitossa päättyneen. 3. marraskuuta Nagy muodosti uuden, entistä laajempipohjaisen kokoomushallituksen, ja marraskuun 4:nnen päivän aamuna hän radiopuheessaan julisti unkarilaisten joukkojen taistelevan neuvostoarmeijaa vastaan, joka on käynnistänyt hyökkäyksen Budapestiin kaataakseen maan laillisen hallituksen. Samaan aikaan uudistuneen kommunistisen työväenpuolueen (MSZMP) uusi pääsihteeri János Kádár oli Neuvostoliiton lähetystön kautta poistunut Moskovaan. Kun Neuvostoliitto murskasi Unkarin kansannousun, Kádár nousi maan uudeksi johtajaksi. Arakanin rohingyojen pelastusarmeija
ARSA:n mukaan sen tavoitteena on taistella Myanmarin "julmaa sotilashallitusta" vastaan viimeiseen henkeen, kunnes Myanmarin valtiokansleri ja ulkoministeri Aung San Suu Kyi alkaa suojella rohingyoja. Myanmarin johto ei tunnusta rohingyoja kansalaisiksi, eikä etniseksi ryhmäksi. Se kieltää heiltä terveydenhuollon ja liikkumisvapauden. Helmikuussa 2017 YK:n raportti kertoi, että Myanmarin turvallisuusjoukot ovat joukkomurhanneet ja joukkoraiskanneet rohingyoja kukistaessaan kapinaa. YK:n mukaan teot tuomittaisiin mahdollisesti rikoksena ihmisyyttä vastaan. Malin sotilasvallankaappaus 2012
Ennen vallankaappausta oli edeltänyt viikkoja kestäneet protestit hallituksen kyvyttömyydestä ratkaista maan pohjoisosan paimentolaiskapina, joka oli pudottanut Tourén kannatuksen ennätyksellisen alhaisiin lukemiin.. Sotilaat olivat vaatineet enemmän aseita ja varusteita kapinan tukahduttamiseksi, mutta he olivat pettyneinä kokeneet, ettei hallitus antanut tukeaan armeijalle. Joitain sotilaita oli peräti lähetetty rintamalle ilman kunnollista muonitusta. Tourén oli tarkoitus jättää presidentinvirkansa huhtikuussa pidettävien presidentinvaalien myötä. Myanmarin rohingyojen etninen vaino (2016–)
Maasta pakeni elokuun 25. päivän 2017 jälkeen noin 600 000 rohingyaa. Armeija surmasi ainakin 6 700 siviiliä, joista kymmenes alle viisivuotiaita lapsia. Hallituksen joukot raiskasivat tuhansia rohingya-naisia. Rohingyoiden kapinalliset puolestaan ajoivat 30 000 buddhalaista ja hindua pois näiden kylistä. Myanmarin rohingyojen etninen vaino (2016–)
Myanmarin hallituksen tekemä rohingojen vaino ja joukkotuhonta (2016–) on Myanmarin hallituksen ja armeijan myanmarilaista rohinga-kansaa vastaan suunnattua vuosikymmeniä jatkunutta vainoa, joka pahentui elokuussa 2017 joukkotuhonnaksi eli kansanmurhaksi. Hallitus on tehnyt rohingoille raakaa väkivaltaa ja joukkokarkottanut yli puolet miljoonasta rohingasta ulkomaille. He pakenivat enimmäkseen Bangladeshiin. Elokuun 2017 joukkotuhonta alkoi hallituksen kostona siitä, että rohinga-kapinalliset ovat tehneet hyökkäyksiä Myanmarin armeijaa vastaan, joka sortaa heitä. Syyrian protestit 2011
Pikkupojat maalasivat hallituksen vastaisia iskulauseita seinään helmikuussa 2011. Salainen poliisi pidätti lapset. Kun omaiset kysyivät lapsiaan takaisin, kuvernööri ei halunnut vapauttaa heitä. Tämä suututti omaisia ja muita ihmisiä, jotka alkoivat osoittaa mieltä hallitusta vastaan. Suuret protestit alkoivat maaliskuun puolivälissä. Ihmisten raivo kasvoi, kun lapsia oli kidutettu. Mielenosoittajat vaativat marsseilla mielivallan ja korruption kitkemistä sekä pian presidentti Bašar al-Assadin eroa. Monen mielenosoituksen keskuspaikka oli moskeija. Mielenosoituksista tuli jokaperjantainen tapa. Myanmarin mielenosoitukset 2007
Koska anteeksipyyntöä ei tullut, munkit järjestivät mielenosoituksia ja peruivat armeijalle järjestämiään uskonnollisia toimituksia. Kansan ja armeijan munkkeihin kohdistama kunnioitus oli eräs syy munkkien tärkeään rooliin mielenosoituksissa. Näiden tapahtumien jälkeen mielenosoitukset levisivät ympäri Myanmaria: Yangôniin (ent. Rangoon), Sittween, Pakokkuun ja Mandalayhin. Toinen Taiwaninsalmen kriisi
Taiwaninsalmen yllä käytiin heinäkuun 1958 lopussa ilmataisteluja. Neuvostoliiton johtaja Nikita Hruštšov kävi tuolloin Pekingissä neuvottelemassa Kiinan ja Neuvostoliiton sotilasyhteistyöstä, mutta sopimusta ei syntynyt keskinäisen epäluottamuksen vuoksi. Varsinainen kriisi käynnistyi, kun Kiinan kansantasavallan armeija aloitti 24. elokuuta 1958 kolmetoista päivää jatkuneen ankaran tykkitulen, joka kohdistui Taiwanille kuuluneeseen Kinmenin saareen aivan mantereen edustalla. Yleisen käsityksen mukaan Kiinan johtaja Mao Zedong määräsi operaation nähdäkseen Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton reaktiot, uhkaillakseen Taiwanin hallintoa siltä varalta että se suunnittelisi sotaretkeä mantereelle sekä innostaakseen kiinalaisia käynnissä olleeseen suurena harppauksena tunnettuun taloudelliseen kampanjaan. Mao yritti mahdollisesti painostaa Hruštšovia jyrkempään politiikkaan Yhdysvaltoja vastaan. Myanmarin historia
Liittoutuneiden ja Aung Sanin johtamien burmalaisten joukot hyökkäsivät vuonna 1945 japanilaisten hallitsemaan Burmaan. Burman taistelun päätteeksi liittoutuneet valtasivat Mandalayn maaliskuussa 1945 ja Rangoonin saman vuoden toukokuussa. Vuoden lopussa Burmassa oli palattu brittiläiseen hallintoon. Japanilaisia vastustanut AFO-järjestö muutti nimensä Antifasistiseksi kansan vapautusrintamaksi (Anti-Fascist People’s Freedom League, AFPFL) ja ryhtyi ajamaan maan itsenäisyyttä. Malesia
Malaijan federaation ja kommunistisissien välisten jännitteiden takia alkoi Malaijan kriisi kesäkuussa 1948, jossa KPM aloitti terrorin ja sissisodan Malaijan federaatiota ja brittihallintoa vastaan. Maahan julistettiin kriisin takia poikkeustila. Britit pääsivät tilanteessa voitolle vuonna 1952, mutta poikkeustila kesti vuoteen 1960 asti. UMNO:lle ja brittiläiselle siirtomaahallinnolle KPM:n kukistuminen oli suuri voitto kommunismin vastaisessa taistelussa, sillä brittien tavoitteena oli luoda Malaijaan yhtenäinen ja monikansallinen kommunismin vastainen valtio. Myanmar
Burman alueella tiedetään olleen asutusta noin 11 000 vuotta sitten. Ensimmäinen tunnettu alueelle saapunut kansa oli monit, jotka alkoivat asuttaa sitä noin 3000 eaa. Heidän ensimmäinen kuningaskuntansa Suwarnabhumi keskittyi Thatonin satamakaupungin ympärille noin 300 eaa. 100- tai 200-luvulla eaa. kulttuuri alkoi saada vaikutteita buddhalaisuudesta. Pyut saapuivat ensimmäisellä vuosisadalla jaa. ja perustivat useita itsenäisiä kaupunkikuningaskuntia. Burmalaiset alkoivat siirtyä alueelle Tiibetistä, ja he rakensivat voimakkaan kuningaskunnan keskuksenaan vuonna 849 perustettu Baganin kaupunki, joka sijaitsi lähellä Mandalayta. Myanmarin parlamenttivaalit 2015
Myanmarin parlamenttivaalit järjestettiin 7. marraskuuta 2015. Ensimmäistä kertaa vuosikymmeniin myös oppositio sai osallistua vapaasti vaaleihin. Neljäsosa paikoista on varattu armeijalle, joten sen valta pysyy yhä merkittävänä maassa, jota sotilasjuntta hallitsi vuosina 1962–2011. Myanmarin rohingyojen etninen vaino (2016–)
Vuonna 2012 rakhinelaiset ja rohingyat polttivat toistensa taloja ja hyökkäsivät toistensa kimppuun. Seurauksena oli myöhemmin väkivalta-aalto. Avoimen rasistiset, jyrkän nationalistiset ja islaminvastaiset Wirathun tyyppiset kiihkobuddhalaiset munkit alkoivat kiihottaa muun muassa internetissä kansaa rohingyoja vastaan esimerkiksi valeuutisilla ja puhumalla vain islamilaisten tihutöistä ja jättämällä huomiotta buddhalaisten teot. Myanmarin armeija ajoi karkotuksia vuonna 2015. Rohingyojen islamilainen sissiliike teki 2016 väkivaltaisen iskun eräälle raja-asemalle. Hallituksen joukot vastasivat kostotoimin, jotka olivat enimmäkseen siviileihin kohdistunutta raakaa väkivaltaa. Syntyi paikallisia sissien ja hallituksen joukkojen välisiä taisteluja. Myanmarin mielenosoitukset 2007
Sadattuhannet ihmiset osallistuivat demokratiaa vaativiin mielenosoituksiin vuonna 1988. Mielenosoitukset alkoivat yliopistoista. Sotilaat ampuivat yhden opiskelijan, mikä sai mielenosoitukset yltymään. Virkamiehet, munkit ja osa poliiseista liittyivät mielenosoituksiin. Munkit pitivät almukulhojaan ylösalaisin merkkinä siitä, että he eivät hyväksy sotilailta. Buddhalaisessa yhteiskunnassa munkkien kunnioituksen menetys on suuri häpeä, ja kyvyttömyys antaa almuja johtaa karman laskuun. Hallitus tukahdutti mielenosoitukset väkivaltaisesti ja ainakin 3000 ihmistä, suuri osa siviilejä ja munkkeja, kuoli hallituksen väkivallankäyttöön. Myanmarin historia
Ensimmäinen tunnettu alueelle saapunut kansa oli monit, jotka alkoivat asuttaa maata noin vuonna 300 eaa. Heidän uskotaan saapuneen alueelle nykyisen Kiinan länsiosasta, ja heidän elipiirinsä laajeni Iravadi-joen vartta pitkin etelään. Heidän ensimmäinen kuningaskuntansa Suvannabhumi keskittyi Thatonin satamakaupungin ympärille noin 300 eaa. Monien kulttuuri alkoi saada 200-luvulla eaa. vaikutteita Intian suunnalta, ja moneilla oli ratkaiseva merkitys buddhalaisuuden leviämisessä Kaakkois-Aasiaan. Thaimaan historia
Armeija pysyi kuitenkin sivussa maan hallinnosta vain kolme vuotta. Armeija suoritti vuonna 1991 verettömän vallankaappauksen puhdistaakseen maan demokratian. Armeija syytti Chatichain hallintoa laajasta korruptiosta ja taitamattomasta hallinnosta. Kaappausta johti kenraali Suchinda Kraprayoon. Kaappausta johtaneet armeijan kenraalit eivät kuitenkaan palauttaneet kansanvaltaa, minkä johdosta maan keskiluokka ja opiskelijat olivat huolissaan demokratian päättymisestä ja talouden taantumasta. Väkijoukot ryntäsivät Bangkokin kaduille osoittamaan mieltään sotilasjunttaa vastaan. Sotilaat vastasivat mielenosoitukseen rynnäkkökiväärein, ja levottomuuksissa kuoli 52 ihmistä. Vietnamin sodan vastaiset protestit Yhdysvalloissa
Vaikka ensimmäiset sotaa vastustaneet mielenosoitukset järjestettiin jo vuonna 1963, alkoivat laajat mielenosoitukset vasta Yhdysvaltojen tekemien pommitusten jälkeen. Ensimmäiset sodanvastaiset liikkeet lähtivät liikkeelle Yhdysvaltain yliopistojen kampuksilta. Vasemmistolainen opiskelijaliike "Students for a Democratic Society" (SDS) ryhtyi järjestämään protesteja, joissa se vastusti sodan johtotapaa. Ensimmäinen opiskelijaliikkeen organisoima mielenosoitus järjestettiin Washingtonissa vuonna 1965. Mielenosoitukseen osallistui yhteensä noin 40 000 ihmistä, joista valtaosa oli opiskelijoita. Vaikka sodan alkuvaiheessa suurin osa yhdysvaltalaisista kannatti Vietnamin sotaa, sitä vastustanut liike toi mielipiteensä selvästi esille. Kambodžan sisällissota
Vuonna 1969 armeijan ja vasemmistokapinallisten välinen konflikti oli vakavoitunut, kun vietnamilaiset etsivät tukikohtia jo syvemmältä Kambodžan alueelta. Samalla Sihanoukin sisäpoliittinen asema oli selvästi heikentynyt. Maaliskuussa 1970 Sihanoukin ollessa matkoilla Lon Nol ja Sirik Matak käynnistivät vallankaappauksen. Kambodžan parlamentti oli kerätty nopeasti kokoon maaliskuun 18. päivän aamulla. Se äänesti yksimielisesti Sihanoukin syrjäyttämisen puolesta ja myönsi Lon Nolille vallan. Vaikka keskiluokka oli kääntynyt Sihanoukia vastaan, hänellä oli edelleen kannattajia maaseudulla. Pekingiin jäänyt Sihanouk vetosi kansalaisiinsa ja pyysi heitä vastustamaan vallananastajia. Maassa käynnistyi useita mielenosoituksia ja mellakoita. Noin 40 000 talonpoikaa marssi Sihanoukin valtaanpalauttamisen puolesta Phnom Penhissä 29. maaliskuuta. Armeija ja Khmer serei hajottivat mielenosoituksen ja aiheuttivat lukuisia kuolonuhreja. Kambodžan sisällissota
Vuoden 1967 alussa levottomuudet alkoivat Băt Dâmbângin maakunnassa, Sâmlotin alueella. Maakunta oli tunnettu varallisuuden epätasaisesta jakautumisesta. Tammikuussa 1967 kyläläiset suuttuivat päätöksestä rakentaa sokeritehdas pakkolunastetuille maille, ja he hyökkäsivät veronkerääjien kimppuun. Paikalliset kommunistit todennäköisesti kannustivat heitä väkivaltaisuuksiin. Sihanouk oli tapahtuman käynnistyessä vierailulla Ranskassa, ja pääministeri Lon Nol vastasi kapinaan ankarasti. Kapinaa ei kuitenkaan onnistuttu tukahduttamaan, vaan se levisi pian Poŭthĭsătin, Kâmpóng Chhnăngin, Kâmpóng Chamin, Kâmpóng Spœn, Kâmpôtin ja Kâmpóng Thumin maakuntiin. Vuoden 1968 loppuun mennessä levottomuuksia oli jo 11:ssä maan 18 maakunnasta. Myanmarin historia
Vallankumouksen jälkeen kenraali Aung Sanin tytär Aung San Suu Kyi nousi johtavan oppositiopuolueen Kansallisen demokratialiiton johtoon. Suu Kyi pidätettiin vuonna 1989 ja hänet tuomittiin kotiarestiin, missä hän oli seuraavat kuusi vuotta. SLORC lupasi järjestää maassa demokraattiset vaalit, jotka Suu Kyin johtama oppositio voitti ylivoimaisesti vaikka tämä istui kotiarestissa. Opposition ei kuitenkaan annettu muodostaa hallitusta, vaan oppositiojohtajien pidätysaallot vain kiihtyivät ja puolueet hajotettiin. SLORC ilmoitti että ennen uuden hallituksen luomista maahan pitää laatia uusi perustuslaki. Vuonna 1992 Than Shwe korvasi Saw Maungin juntan johdossa ja pääministerinä. Myanmarin historia
Hallitseva juntta muutti nimensä Valtion rauhan ja kehityksen neuvostoksi (SPDC) vuonna 1997 ja se ryhtyi myös tukemaan modernia yhteiskuntakehitystä. Maan yhteiskuntajärjestelmä oli kuitenkin romahduspisteessä ja muun muassa maan koulut ja yliopistot olivat 1990-luvulla useita vuosia kiinni. Maa hyväksyttiin kuitenkin ASEANin jäseneksi länsimaiden vastustuksesta huolimatta, vuonna 1997. Vuonna 2000 hallitus aloitti neuvottelut Aung San Suu Kyin johtaman opposition kanssa, mikä johti poliittisten vankien vapautukseen. Suu sai lähteä kotoaan toukokuussa 2002, jonka jälkeen hän matkusti ympäri maata, kunnes hänet määrättiin uudelleen arestiin vuoden kuluttua. Myanmarin historia
Rauhantyö itäisillä alueilla edistyi, ja moni aseryhmä laski aseensa. Mutta Bangledeshin vastainen raja-alue pysyi levottomana, koska hallitus ei pitänyt siellä asuvatsa rohingya-kansasta, ja tämän kansan keksuudessa oli hallitusta vastaan taistelevia tahoja. Vietnamin historia
Kun 11. kesäkuuta 1963 buddhalaismunkki Thích Quảng Đức suoritti Saigonissa polttoitsemurhan vastustaakseen Diệmin hallintoa, Etelä-Vietnmissa alkoi polttoitsemurhasarja ja ainakin seitsemän buddhalaismukkia teki rituaalisen polttoitsemurhan seuraavan vuoden aikana. Tapahtumat huolestuttivat Yhdysvaltain johtoa, joka oli pettynyt Diệmin johtaman Etelä-Vietnamin politiikkaan. Myanmarin historia
Ensimmäisiä kansoja alueella olivat myös tiibetiläis-burmalaisia kieliä puhuneet pyut, jotka saapuivat nykyisen Burman alueelle ensimmäisellä vuosisadalla jaa. Pyuiden ensimmäinen kuningaskunta Sriksetra sijaitsi Iravadijoen laaksossa. Pyuiden muinaiset kaupungit kukoistivat alueella tuhannen vuoden ajan vuosina 200 eaa. – 900 jaa.
Varsinaiset burmalaiset eli bamarit alkoivat saapua alueelle Tiibetin suunnalta 800-luvulta lähtien, syrjäyttäen Iravadijoen varrella asuneet monit ja pyut. Vuonna 849 burmalaiset perustivat pääkaupunkinsa Baganiin, joka sijaitsi nykyisen Burman keskiosassa Iravadi-joen varrella. Paganin kuningaskunta oli ensimmäinen burmalainen kuningaskunta. Myanmarin kansalliskirjasto
Maan suurimmassa kaupungissa Yangonista alkunsa saanut kansalliskirjasto on muuttanut useasti historiansa aikana. Valtionkirjaston aikana se muutti Jubilee Hallina tunnettuun rakennukseen ja kansalliskirjastoksi nimeämisen jälkeen Pansodan Streetille ja sitten Yangonin kaupungintalolle. Kansalliskirjasto siirrettiin viekä kahdesti kunness kokoelmat sijoitettiin Tarmwen kaupunginosaan. Pyörremyrsky Nargis vahingoitti tätä rakennusta vuonna 2008, jolloin kansalliskirjasto siirrettiin Yankinin alueelle. Vaikka suuri osa kansalliskirjaston kokoelmista ja hallinnosta siirrettiinkin vuosina 2010-2013 Naypyidawiin, Yangonissa säilyy kansalliskirjaston toinen toimipiste. Sen vahvistettiin vuonna 2016 siirtyvän tilapäistiloista kulttuurihistoriallisesti merkittävään ja kävijöille paremmin saavutettavaan rakennukseen Yangonin vanhassa kantakaupungissa. Ennen muuttoa peruskorjattavissa Merchant Streetin rakennuksessa on aikoinaan sijainnut Burma Oil Companyn päärakennus. Mao Zedong
Väkivaltaisuudet alkoivat kun köyhä maaseutuväestö alkoi ryöstellä rikkaampia ja murhata näitä. Joulukuussa 1926 Hunanissa väkivaltaisuudet riistäytyivät käsistä ja Maoa pyydettiin yhtenä merkittävimmistä työväestön organisoijista rauhoittamaan tilanne. 20. joulukuuta Mao piti Changshassa puheen, jossa hän kehotti maltillisesti olemaan vielä purkamatta sotaherrojen ja rikkaamman väestön valtaa, vaan keskittymään talouden ja työolosuhteiden parantamiseen. Myanmarin historia
Lokakuussa 2004 hallituksen kovan linjan kannattajat saivat voiton ja syrjäyttivät pääministeri Khin Nyuntin ja hänen tukijansa hallituksesta ja armeijasta. Uudet johtajat vapauttivat noin 9000 vankia, joiden he sanoivat Khin Nyuntin Tiedusteluviraston vanginneen. Mukana olivat vuoden 1988 protestien johtohenkilöt Min Ko Naing ja Ko Ko Gyi. Stonewallin mellakat
Vuonna 1965 alkoivat homo-oikeusmielenosoitukset, kun uutiset Kuuban homojen vankityöleireistä innoittivat yhdysvaltalaisen homo-oikeusjärjestön Mattachine Societyn New Yorkin ja Washington D.C:n osastot järjestämään YK:n ja Valkoisen talon edessä mielenosoitukset. Sitten järjestettiin vastaavia muidenkin hallintorakennusten edessä. Ne kohdistuivat paitsi Kuuban homovainoja myös Yhdysvaltojen työsyrjintää vastaan. Mielenosoitukset järkyttivät monia homoja ja suututtivat joitakin Mattachinen ja DOB:n johtohenkilöistä. Samaan aikaan kansalaisoikeusliikkeen, feministien ja Vietnamin sodan vastustajien mielenosoitukset lisääntyivät ja muuttuivat rajummiksi koko 1960-luvun ajan, samoin kuin yhteenotot poliisin kanssa. Kambodža
Punakhmerien välit Vietnamiin alkoivat pian kiristyä. Vietnam ei voinut enää hyväksyä punakhmerien hyökkäyksiä Vietnamin puolelle ja uutisia vietnamilaisväestön vainosta: lopulta joulukuussa 1978 Vietnamin armeija hyökkäsi Kambodžaan, ja tällöin alkaneessa Kambodžan–Vietnamin sodassa se sai Phnom Penhin nopeasti hallintaansa. Punaiset khmerit ja Pol Pot pakenivat Thaimaan rajalle, ja Vietnam asetti valtaan hallituksen, joka koostui Pol Potin vainoja paenneista punakhmereistä. Maanpaossa ollut Sihanouk ryhtyi nyt yhteistyöhön punaisten khmerien kanssa ja toimi päämiehenä koalitiohallituksessa, jota tukivat Kiina ja länsivallat; Thaimaa vuorostaan tarjosi punakhmereille turvapaikan vastineeksi siitä, että Kiina veti tukensa maan kommunistiselta puolueelta. Vastustaakseen kommunistien johtamaa Vietnamia Yhdysvallat avusti punakhmerejä miljoonilla dollareilla ja asetti vietnamilaisten tukeman Kamputsean kansantasavallan kauppasaartoon. Presidentti Jimmy Carterin hallinto esti kansantasavallan pääsyn Yhdistyneisiin kansakuntiin (YK), jossa Kambodžaa edusti 1990-luvun alkuun asti punakhmerien ja Sihanoukin monarkistien pakolaishallitus. Myanmarin historia
Toungoo-dynastian jälkeen valtaan nousi Konbaung-dynastia vuonna 1752. Dynastian ensimmäinen kuningas oli Alaungpaya, jonka valtakaudella Burman alue laajentui suurin piirtein nykyiseen muotoonsa. Konbaung-hallitsijat keskittyivät sotiin ja valloituksiin, burmalaiset kävivät sotia käytiin moneja, rakhineita ja thaita vastaan. Vuonna 1757 burmalaiset hyökkäsivät monien Hamsavati-kuningaskuntaan ja sen jälkeen Manipurin kuningaskuntaan. Vuonna 1767 burmalaiset hyökkäsivät ja tuhosivat thaiden hallitseman Ayutthayan kuningaskunnan. Ayutthayan tuhoamisen jälkeen sotaretket nykyisen Intian alueelle jatkuivat ja vuonna 1784 burmalaiset valloittivat Arakanin ja vuonna 1816 Assamin kuningaskunnan. 1700-luvulla Konbaung-dynastia joutui myös neljän Kiinan Qing-dynastian maahantunkeutumisen kohteeksi. Myanmarin mielenosoitukset 2007
Kansalaisten tyytymättömyys Myanmarin sotilashallitusta kohtaan kasvoi, kun se lopetti bensiinin hintatuen 19. elokuuta 2007, ja kun bensiinin hinta nousi kuusinkertaiseksi. Myanmarin historia
Burmalaiset nationalistit Aung Sanin johdolla liittoutuivat japanilaisten kanssa ajaakseen britit maasta. Burmalaiset ja japanilaiset hyökkäsivät Brittiläiseen Burmaan joulukuussa 1941. Burman valtaus brittiläisiltä toteutui lopulta toukokuussa 1942, kun brittiläisten Mandalayn puolustus murtui. Brittien Burman rajajoukot koostuivat lähinnä Burman etnisistä vähemmistöistä. Aung Sanin johtama Burman itsenäisyysarmeija kasvoi parissa viikossa 30 toverista 200 000 miehen vahvuiseksi armeijaksi, kun tuhannet burmalaiset nuorukaiset liittyivät Aung Sanin joukkoihin. Thaksin Shinawatra
19. syyskuuta 2006 Thaimaan armeija kaappasi vallan maassa pitkään jatkuneiden poliittisten kiistelyjen jälkeen. Armeija oli tuonut panssarivaunuja kadulle sen jälkeen, kun New Yorkissa oleillut pääministeri Thaksin erotti armeijan sotilaskomentajan kenraali Sonthin. Thaksin osallistui tuolloin New Yorkissa YK:n yleiskokoukseen. Armeija julisti sotatilalain voimaan koko maassa, ja maan parlamentti ja hallitus hajotettiin ja perustuslaki kumottiin. Pääministerin tehtävät otti hoitaakseen kenraali Sonthi. Maan kuninkaan Rama IX:n oletetaan tukeneen vallankaappausta, ja armeija osoitti kuninkaalle uskollisuuttaan. Maa oli sen jälkeen vajaat kaksi viikkoa hätätilassa, kunnes lokakuun alussa hallinto siirtyi armeijan hallinnassa olevalle siviilihallitukselle. Myanmar
Vuonna 2000 hallitus aloitti neuvottelut Aung San Suu Kyin johtaman opposition kanssa, mikä johti poliittisten vankien vapautukseen. Suu sai lähteä kotoaan toukokuussa 2002, jonka jälkeen hän matkusti ympäri maata, kunnes hänet määrättiin uudelleen arestiin vuoden kuluttua. Thaimaan mielenosoitukset 2010
15. helmikuuta poliisi ja armeija perustivat lukuisia tarkastuspisteitä ja järjestivät partioita Bangkokin ydinkeskustassa, koska tiedustelutietojen mukaan oli odotettavissa hallituksen vastaisia mielenosoituksia. Myanmar
Vuonna 1989 sotilashallinto muutti maan nimen Burmasta Myanmariksi ja pääkaupunki Rangoonista tuli Yangon. Kansainvälinen yhteisö on laajalti tuominnut Myanmarin sotilashallinnon ja sen ihmisoikeusloukkaukset, kuten opiskelijamielenosoitusten verinen hajottaminen ja etnisten vähemmistöjen shanien ja karenien pakkomuutot. Laosin kuningaskunta
Vuonna 1975 Yhdysvaltojen tukeman hallitukset kaatuivat ja kommunistit ottivat vallan niin Etelä-Vietnamissa, kuin Kambodžassakin. Laosissa järjestettiin Yhdysvaltojen vastaisia mielenosoituksia ja huhtikuussa Pathet Laon joukot ottivat merkittäviä voittoja Yhdysvaltojen tukemilta hmongien aseellisilta joukoilta. Nyt sadat virkamiehet, upseerit ja kiinalaiset kauppiaat pakenivat maasta. Yhdysvallat alkoi evakuoida tukemiaan hmong-sotilaita ja heidän perheitään ilmateitse Yhdysvaltoihin. Valta siirtyi yhä enemmän Pathet Laolle.Heinä- ja marraskuun välillä pidätettiin vielä Vientianeeseen jääneitä virkamiehiä, joista monet suljettiin vuosikausiksi uudelleenkoulutusleireille. Viimein Savang Vatthana luopui kruunustaan ja Souvanna Phouma pääministerin virastaan marraskuussa 1975. Joulukuussa kansallinen neuvosto julisti monarkian lakkauttamisesta ja Laosin demokraattisen kansantasavallan perustamisesta. Madagaskar
Talous ei ollut lähtenyt vieläkään nousuun ja vuonna 1977 oli ensimmäiset mielenosoitukset, joissa osoitettiin mieltä talouskurjuutta vastaan. Opiskelijat osoittivat mieltään vuonna 1978, ja hallitus lähetti armeijan tukahduttamaan niitä. Ratsiraka alkoi hallita maata entistä yksinvaltaisemmin, mutta toisaalta noudatti Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) neuvoja talouden vapauttamisessa. Taloutta uhkasi jo täydellinen romahtaminen. China National Offshore Oil Corporation
Arakan Oil Watch -järjestön mukaan CNOOC-konserni on etsinyt öljyä Myanmarin Ramree-saarella vuodesta 2005 lähtien. Yhteistyössä Myanmarin sotilashallinnon kanssa yritys takavarikoi viljelymaata ja saastutti öljynetsinnässään maata ja vesistöjä. Paikalliset asukkaat ajettiin mailtaan ilman varoitusta. He jäivät ilman elinkeinoa ja omaisuutta. Kyläläiset hyökkäsivät sittemmin kiinalaisyhtiön porausalueelle. Sen seurauksena Myanmarin armeija ajoi 70 asukasta alueelta. Osa pakeni Thaimaahan ja Malesiaan.
Ruotsin TV:n mukaan elokuussa 2009 Ruotsissa eläkevakuutusyhtiöt Folksam ja AMF ja pankit Swedbank, SEB, Handelsbanken ja Nordea olivat tuolloin sijoittaneet CNOOC-konserniin. Myanmarin historia
Kansainvälisen painostuksen alla sotilasjuntta suostui 11. toukokuuta ottamaan vastaan materiaalista tukea, mutta ei päästänyt ulkomaisia avustustyöntekijöitä tai sotilaita maahan. Lisäksi monet avustuslähetykset viivästyivät Myanmarin valtiollisen byrokratian takia, mikä aiheutti lisää kuolonuhreja. YK:n arvioiden mukaan välitöntä apua tarvitsevien ihmisten määrä oli 1,6-2,5 miljoonaa. Myanmarin hallitus pyysi kansainvälistä rahoitusapua, mutta huoli varojen väärinkäytöstä sai monet lahjoittajat kielteiselle kannalle. Maan sotilasjohtajan Than Shwen tapaaminen YK:n pääsihteerin Ban Ki-moonin kanssa johti siihen että avustustyöntekijät päästettiin toukokuun lopulla maahan vastineeksi suuremmasta tuesta. Kansainvälisen median maahan pääsyn jälkeen ilmeni myös että maan sotilashallitus oli teettänyt eloonjääneillä työtä elintarvikkeita vastaan. Lisäksi avustustöissä syrjittiin etnisiä vähemmistöjä. Bangladeshin historia
Vuodesta 1987 lähtien oppositioryhmät järjestivät suuria mielenosoituksia ja lakkoja, joissa vaadittiin Ershadin eroa. Mielenosoitukset kiihtyivät heinäkuussa 1987, kun poliisi ampui mielenosoittajia Dhakassa, mikä vaati siviiliuhreja ja eri puolilla maata pidätettiin 500 mielenosoittajaa. Ershadin vastustajat vastasivat yleislakolla, joka äityi myös väkivaltaisiksi yhteenotoiksi poliisivoimien ja mielenosoittajien välillä. Levoton tilanne jatkui syksyyn, jolloin Hasina ja Khaleda Zia suunnittelivat kutsuvansa koolle sotilasdiktatuurin vastaisen joukkomielenosoituksen. Mielenosoitukset Dhakassa kiihtyivät väkivaltaisiksi ja poliisi avasi tulen mielenososoittajia kohti. Surmansa saaneiden mielenosoittajien joukossa oli Awamiliiton alajaoston johtaja Noor Hossain, josta tuli Bangladeshin demokratiataistelun symboli. Ershad ryhtyi toimiin tilanteen rauhoittamiseksi, julisti maahan poikkeustilan ja Hasina, Khaleda Zia ja muita merkittäviä oppositiojohtajia pidätettiin. Lisäksi määrättiin kaikkien kansalaisten kansalaisoikeuksien peruuttamisesta ja tiedotusvälineitä kiellettiin julkaisemasta mitään uutisia hallituksen vastustajien vangitsemisesta. Thaimaan historia
Thanom jatkoi edeltäjänsä sotilashallintoa, mutta hänen kaudellaan kuitenkin sotilashallinnon vastustus lisääntyi. Ainoan näkyvän opposition hallintoa vastaan muodostivat opiskelijat, jotka protestoivat yhä voimakkaammin demokraattisen hallinnon puutetta. Opiskelijaliike vaati maahan uutta perustuslakia ja se syytti maan sotilashallitusta korruptiosta ja mielivaltaisesta hallinnosta. Opiskelijaliikkeen mielenosoitusleiri pystytettiin lokakuussa 1973 vanhan kuninkaanlinnan läheisyyteen. Opiskelijat kantoivat mielenosoituksissaan maan kuninkaan kuvia ja Thaimaan lippuja, osoittaen näin että mielenosoitus ei suuntaudu kuningasta vastaan. Muutaman päivän kuluttua poliisit saivat käskyn hajottaa mielenosoitus väkivalloin. Poliisien luoteihin kuoli yli sata opiskelijaa ja tuhansia loukkaantui. Myanmar
Maa itsenäistyi 1948 nimellä "Burman liitto", mutta kansallismieliset kilpailijat murhasivat kansallissankariksi nousseen Aung Sanin kuten suuren osan hänen hallitustaankin jo ennen itsenäistymistä. Japanilaisten aikana hallinnut Ba Maw pyysi entistä ulkoministeriä U Nuta maan johtoon. Myanmarin mielenosoitukset 2007
5. syyskuuta 2007 Myanmarin joukot hajottivat väkivaltaisesti rauhanomaisen mielenosoituksen Pakokkussa ja kolme munkkia haavoittui. Seuraavana päivänä toiset munkit ottivat kostaakseen valtion viranomaisia panttivangeikseen. He vaativat anteeksipyyntöä syyskuun 17. päivään mennessä, mutta armeija kieltäytyi tästä. Ihmisoikeudet Myanmarissa
Kiina, Venäjä, Intia ja Thaimaa tukevat diplomaattisesti sotilasjunttaa. Ne ovat Myanmarin suurimmat kauppa- ja investointimaat. Australia, Kanada, EU, Sveitsi ja Yhdysvallat ovat asettaneet sanktioita Myanmarille. Elokuussa 2008 presidentti George W. Bush tapasi maanpaossa olevia myanmarilaisia toisinajattelijoita Thaimaassa. Thaimaan historia
Vuosina 1973-1976 Thaimaassa toteutettiin demokratiakokeilu. Maassa sallittiin ammattiliikkeet ja sotilas- ja siviilihallinnon valtaa oli määrä rajoittaa. Maata johtivat pääministereinä demokratiakokeilun aikana vuoron perään veljekset Seni Pramoj ja Kukrit Pramoj. Myös Yhdysvallat vetäytyi sotilastukikohdistaan Vietnamin sodan loputtua. Maan hallinto osoittautui kuitenkin liian heikoksi hoitamaan sisäisiä ongelmia. Maaseudulla kansa eli köyhyydessä ja ainakin 80% maan väestöstä asui 1970-luvulla maaseudulla. Kommunistit onnistuivat mobilisoimaan väkeä yhä aggressiivisemmin Thaimaan maaseudulla. Vastareaktiona myös maan oikeisto järjestäytyi ja syntyi radikaaleja puolisotilaallisia järjestöjä. Epävarmuutta nostivat kommunistien voitto Vietnamissa, Laosissa ja Kambodzassa. Vuonna 1976 kuningas Bhumibol alkoi taas suosia armeijaa ja samana vuonna Thanom palasi maanpaosta. Opiskelijajärjestöt arvelivat Thanomin juonivan sotilasvallankaappausta ja marssivat taas kaduille. Oikeistolaiset puolisotilaalliset radikaalijärjestöt hyökkäsivät mieltään osoittaneiden opiskelijoiden kimppuun ja 300-400 opiskelijaa sai surmansa. Thaimaan demokratiakokeilu päättyi näin samanlaiseen verilöylyyn kuin mistä se oli alkanutkin. Järjestyksen palauttamisen nimissä ja kuningasta suojellakseen Thaimaan armeija kaatoi Senin johtaman hallituksen ja maassa palattiin sotilasvaltaan. Myanmarin historia
Toisen anglo-burmalaisen sodan jälkeen valtaan nousi kuningas Mindon Min. Hän perusti uuden pääkaupungin Mandalayn vuonna 1853, johon siirrettiin aiemman pääkaupungin Amarapuran väestö. Hän yritti modernisoida Burmaa ja kehittää teollisuutta, tietoisena siitä että brittien ja ranskalaisten valta lähialueilla kasvoi. Mindon Min oli viimeinen merkittävä burmalainen kuningas, hänen valtakautensa kesti vuoteen 1878 asti. Hänen poikansa Thibaw Min nousi valtaan veristen valtataistelujen jälkeen. Thibaw ei ollut yhtä neuvokas hallitsija ja hän asetti brittiläisille kauppiaille ylimääräisiä tullimaksuja, mikä provosoi brittejä. Britit lähettivät kuninkaalle uhkavaatimuksen jonka hän jätti huomioimatta, mikä johti kolmanteen anglo-burmalaiseen sotaan. Vuonna 1885 britit hyökkäsivät Ylä-Burmaan, valloittivat Mandalayn ja Thibaw syöstiin vallasta. Thibaw jäi viimeiseksi Burman kuninkaaksi. Buddhalainen kriisi
Kriisi sai alkunsa yhdeksän aseettoman siviilin ampumiseen johtaneista tapahtumista Huến kaupungissa 8. toukokuuta 1963. Siviilit protestoivat buddhalaisen lipun käyttökieltoa. Kriisi päättyi Vietnamin tasavallan armeijan tekemään vallankaappaukseen ja presidentti Ngô Đình Diệmin salamurhaan 2. marraskuuta 1963. Thaimaan mielenosoitukset 2010
Toukokuun alussa hallitus uhkasi mielenosoittajia voimatoimilla, jos nämä eivät lähde Bangkokista. Mielenosoittajat vannoivat jatkavansa kunnes hallitus eroaa. Levottomuudet yltyivät 14. toukokuuta lähes sotatoimiksi. Sotilaat piirittivät tuhansien punapaitojen leiriä.
Epäluottamus Thaimaan pääministeri Abhisit Vejjajivaa ja hänen hallitustaan vastaan oli kasvanut vuoden 2009 aikana ja lähes jatkuvasti huhuttiin sotilasvallankaappauksesta. Abhisitia kannattava akateemikko Chirmsak Pinthong kirjoitti Naew Nah -sanomalehteen paljon huomiota herättäneen artikkelin, jossa hän totesi kansakunnan olevan jo sisällissodassa, vaikka teurastus ei vielä ollutkaan alkanut. Helmi- ja maaliskuun 2010 aikana Abhisit saattoi voimaan lukuisia turvallisuustoimenpiteitä, jotta mahdolliset hallitusta vastustavat mielenosoitukset voitaisiin tukahduttaa. Ihmisoikeudet Myanmarissa
Perustuslakiäänestys oli 10. toukokuuta 2008. Se oli ensimmäinen kansanäänestys vuoden 1990 vaalien jälkeen. Nargis-syklonista huolimatta kansanäänestys tehtiin sovittuna päivänä. Äänestystä lykättiin kaksi viikkoa vain pääkaupungissa Yangonissa ja muilla pahiten myrskyn repimillä alueilla. Sotilasjuntan mukaan äänestysprosentti oli 98,1 %, joista 92,5 % kannatti perustuslakia. Daraan kansannousu ja taistelut
Salainen poliisi pidätti iskulauseita maalanneita poikia. Kun turvallisuuspalvelu ei suostunut alussa palauttamaan näitä vapaaksi, lasten sukulaiset raivostuivat. He vetivät muutaman tuhannen verran protestoijia mukaan.
Hallitus vastasi protesteihin kyynelkaasulla, kumiluodein ja ampumalla kovilla.
Sitten raivostuneet protestoijat hyökkäsivät Daraan hallintorakennuksiin ja oligarkin omistamaan Syriatelin rakennukseen polttaen nämä. Hallitus vastasi tähän "rautanyrkillä": se saartoi Daraan raskain asein. Näiden avulla hallitus kykeni murskaamaan Daraan protestin. Mutta protestit olivat nopeasti levinneet koko Syyriaan. Näin sai alkunsa koston kierre, joka vei maan sisällissotaan. Myanmarin historia
Aung San Suu Kyi sai vuonna 1991 Nobelin rauhanpalkinnon omistautumisestaan rauhanomaiselle muutokselle. Hänet vapautettiin kotiarestista vuonna 1995, mutta tämänkin jälkeen sotilasjuntta esti hänen toimintansa. Myanmarin rohingyojen etninen vaino (2016–)
YK:n ihmisoikeuskomissaari tuomitsi vainot ja totesi, että Myanmar pyrki toimillaan karkottamaan rohinghyat ja tuhoamaan heidän kulttuurinsa. Myanmar kiisti oman armeijansa väkivallan siviilejä vastaan. Aung San Suu Kyi kiisti julmuudet ja väitti, että liikkeellä oli kasapäin vääriä tietoja, jotka auttoivat terroristeja. Tämä johtui joko siitä, että armeija toimi ilman hallituksen lupaa, tai Suu Kyi piti buddhalaisten puolta. Armeijaa johti Min Aung Hlaing, joka käytti todellista valtaa Myanmarissa. YK:n turvallisuusneuvosto tuomitsi 7. marraskuuta 2017 rohingya-kansaan kohdistuvat toimet. Myös Yhdysvallat tuomitsi Myanmarissa tapahtuneen etnisen puhdistuksen. Suomen ulkoministeri Soini kävi puhumassa Myanmarissa pakolaiskriisistä. Myanmarin hallitus pidätti kaksi maassa vieraillutta Reutersin toimittajaa, koska nämä olivat paljastaneet sotilassalaisuuksia. Yhdysvallat asetti talouspakotteita yli kymmenelle myanmarilaisille. Myanmar ei päästänyt maahan joulukuussa YK:n erikoistarkkailija Yangee Lee:tä, ja lopetti kaiken yhteistyön hänen kanssaan. YK:n islamilainen ihmisoikeuskomissaarin mukaan presidentti Suu Kui voi joutua oikeuteen rohingyojen kansanmurhasta. YK:n yleiskokous äänesti 25. joulukuuta 2017 päätöslauselman, jossa se vaati Myanmaria lopettamaan sotatoimet rohingyoita vastaan. Myanmar
Myanmar siirtyi alkuvuodesta 2011 siviilihallintoon lähes viidenkymmenen vuoden sotilasvallan jälkeen. Länsimaat ja oppositio pitivät vaaleja epärehellisenä ja vallansiirtoa näennäisenä. Noin 20 sotilasjohtajaa luopui asemastaan juuri ennen parlamenttivaaleja voidakseen asettua siviiliehdokkaiksi, ja näitä entisiä sotilasjohtajia valittiin sitten kaikkiin merkittäviin virkoihin kuten parlamentin puhemieheksi, presidentiksi, varapresidentiksi ja ministereiksi. Myanmarin rohingyojen etninen vaino (2016–)
Myanmariin muutti muslimeja lännestä noin vuosina 800–1930. Yksi muslimienemmistöinen kansa ovat rohingat, joista osa on tullut maahan satoja vuosia, osa 1800–1900-luvuilla. Suurin osa heistä on kuitenkin asunut maassa Burman itsenäistyessä 1948. Nykyisin Myanmarissa on buddhalaisia 88–90 % ja muslimeja 4 %. Rohingoja on ollut maassa noin 2 % väestöstä. Myanmar on ollut pitkään sotilasdiktatuuri, jossa ihmisoikeuksien kunnioitus on ollut vähäistä. Maan armeija on pyrkinyt raaoin ottein kukistamaan keskushallitusta vastaan suunnatut kapinat. Niinpä maassa käytiin sisällissotaa 70 vuotta. Rohingoja on kohdeltu toisen luokan kansalaisina. Hallitus on useaan otteeseen hyökkäillyt rohingya-kyliin vastauksena rohingyoiden parissa kytevään kapinointiin. Maasta on paennut ajoittain paljon rohingyoita. Monarkismi
Lähivuosien konflikteissa monarkisteilla on ollut asemansa erityisesti Nepalissa ja Thaimaassa. Maolaisten vaalivoiton myötä Nepal siirtyi absoluuttisesta monarkiasta liittotasavallaksi, kun taas Thaimaassa monarkististen upseerien johtama armeija syrjäytti vuoden 2006 vallankaappauksessa pääministeri Thaksin Shinawatran. Sittemmin Thaimaan siirryttyä takaisin demokraattisten vaalien kautta siviilihallintoon työläisistä ja keskiluokkaisesta kaupunkiväestöstä koostuva monarkistinen PAD-liike on pyrkinyt laajoilla ja voimakkailla mielenosoituksillaan kaatamaan keväästä 2008 lähtien Thaksin Shinawatran tukijoista koostuvan PPP-puolueen hallituksen. PAD onnistuikin lopulta oikeuden päätöksen avulla syrjäyttämään pääministeri Samak Sundaravejin syyskuussa 2008. PAD-liikkeen mielestä demokratia on turmellut Thaimaan ja johtanut sen kaaokseen. Se kannattaa huomattavasti laajempaa kuninkaan valtaan nojaavaa perustuslaillista monarkiaa. Thaimaan parlamenttivaalit 2014
Mielenosoitukset voimistuivat 20. marraskuuta jälkeen, kun perustuslakituomioistuin päätti hallituspuolueen toimineen vastoin perustuslakia säätäessään perustuslakia koskevan muutoksen. Hallituksen vastaisten mielenosoitusten johtajaksi nousi demokraattien kansanedustaja Suthep Thaugsuban. Suthep vaati hallitusta eroamaan ja ehdotti sen tilalle "kansanneuvoston" perustamista, joka valitsisi maalle uuden johtajan. Suthepin tärkein tavoite on kitkeä Thaimaasta pois Thaksinin perheen poliittinen valta. Syyrian sisällissodan tausta
Mielenosoittajat vaativat lopulta Assadin suvun ylivallan purkamista, aitoa demokratiaa, etnisten ryhmien välistä tasa-arvoa ja poliittisia vapauksia. Rauhanomaisina alkaneet mielenilmaukset muuttuivat aseellisiksi yhteenotoiksi hallituksen ja opposition valillä hallituksen tukahduttaessa kansannousua armeijan avulla. Thaimaan historia
Talouskriisin jälkimainingeissa suosiotaan nosti miljonääripoliitikko Thaksin Shinawatra. Hänen puolueensa Thai Rak Thai sai murskavoiton vuoden 2001 vaaleissa. Thaksin oli suosittu läpi yhteiskuntaluokkien ja hänen noustua pääministeriksi maan talous lähti jälleen nousuun. Thaksin aloitti maassa huumeidenvastaisen sodan, ja vuonna 2003 poliisit ampuivat 2500 huumekauppiaksi epäiltyä, monet epäillyistä osoittautuivat myöhemmin viattomiksi, mikä nostatti kohun. Thaksin käytti kovia otteita myös Etelä-Thaimaan Yalan, Pattanin ja Narathiwatin provinsseissa, joissa oli puhjennut levottomuuksia muslimiväestön keskuudessa. Tilanne riistäytyi käsistä voimapolitiikan johdosta ja eteläiset provinssit muuttuivat sotatoimialueiksi. Myanmarin mielenosoitukset 2007
Aung San Suu Kyi nousi mielenosoittajien johtoon, ja hänestä tuli myöhemmin Burman oppositioliikkeen johtaja. Sotilasjuntta lupasi mielenosoitusten jälkeen pitää demokraattiset vaalit. Suu Kyin johtama demokratialiike sai 83 % äänistä, mutta sotilasjuntta kaappasi vallan 18. syyskuuta 1988. 1989 sotilashallinto muutti maan nimen Burmasta Myanmariksi, ja pääkaupunki Rangoonista tuli Yangon. Myanmar
1980-luvun kuluessa entisen vauraan maan talous romahti. Maan pitkäaikaisen hallitsijan Ne Winin ero heinäkuussa 1988 sai sadattuhannet demokratiaa ja sotilashallituksen välitöntä eroa vaativat ihmiset mielenosoituksiin. Mielenosoitukset alkoivat yliopistoista. Ns. 8-8-88-kansannousu alkoi 8. elokuuta 1988. Hallitus tukahdutti mielenosoitukset väkivaltaisesti ja armeija surmasi tuolloin yli 1000 mielenosoittajaa. Joukkomurhan jälkeen kenraali Aung Sanin tytär Aung San Suu Kyi nousi mielenosoittajien ja opposition johtoon. Myanmarin historia
Vuonnan 2016 maassa alkoivat toimia islamilaiset rohingya-sissit. Armeija vastasi vuosina 2015 - 2017 rohingya-sissien toimiin laajoin joukkokarkotuksin. Myanmarin armeija myös poltti taloja, raiskasi, kidutti, tappoi joukoittain ja ryösti. Tuhansia kuoli. Armeija ja buddhalaismunkit lietsoivat muslimivihaa osin, koska halusivat viholliskuvia maalaamalla pönkittää valtaansa, jota demokratia uhkasi rapauttaa. He levittivät tietoja, joiden mukaan tappajia olivat rohigya-muslimit. Tarkoituksena oli ajaa terroristeina ja laittomina siirtolaisina pidetyt toisuskoiset rohingyat pois maasta. Kansainvälinen yhteisö tuomitsi käynnissä olleen etnisen puhdistuksen, muttei puuttunut siihen kovin vahvoin toimin. Yhdysvallat uhkasi Myanmarin sotilasjohtajia talouspakotteilla. Sotilaskaappauksen uhka leijui yhä ilmassa. Aung San vaikeni pitkään rohingya-kansaan kohdistuvasta etnisestä puhdistuksesta, sanoen sen olevan terroristen vastaista sotaa. Myanmar
Toisen maailmansodan aikana japanilaiset miehittivät Burman 1942. Burmalaiset nationalistit kenraali Aung Sanin johdolla liittoutuivat japanilaisten kanssa ajaakseen britit maasta (Burman taistelu). Burman itsenäisyysarmeija vaihtoi kuitenkin puolia 1945, muuttui Antifasistiseksi kansanvapausarmeijaksi ja liittyi britteihin ja yhdysvaltalaisiin karkottaakseen japanilaiset. Sodan jälkeen burmalaiset vaativat täydellistä itsenäisyyttä, mihin brittihallitus suostui. Maahan laadittiin perustuslaki ja se sai itsenäisyyden 1948. Itä-Ukrainan sota
Ukrainan talousongelmat synnyttivät maan sisällä halua liittyä Euroopan unioniin. Tämä synnytti kansanliikkeen, joka alkoi järjestää protesteja. Kun hallitus käytti helmikuun lopussa 2014 kovaa väkivaltaa protestien kukistamisessa, se ajautui umpikujaan. Venäjän tukema presidentti Viktor Janukovytš pakeni maasta. Valtaan noussut väliaikainen hallitus oli Venäjän median mielestä laiton ja fasistinen. Parlamentti yritti muuttaa venäläisten asemaa koskevaa lakia venäläisiä syrjiväksi. Pian venäläisaktivistit aloittivat protestiaallon ja Ukrainan hallitus syytti Venäjää näiden levottomuuksien lietsomisesta. Venäläis- ja ukrainalaisaktivistien välillä alkoi esiintyä satunnaisia yhteenottoja. Krimillä käyty aktivistien ja hallinnon kamppailu johti pian Venäjän interventioon. Marc Ravalomanana
Vuoden 2009 tammikuussa ja helmikuussa Madagaskarilla järjestettiin mielenosoituksia hallitusta ja Ravalomananaa vastaan. Mielenosoituksiin osallistui kymmeniä tuhansia opposition kannattajia, jotka ovat vaatineet Ravalomananan eroa. Oppositiojohtaja Andry Rajoelina syytti Ravalomananaa julkisten varojen väärinkäytöstä ja maan ajamisesta kohti diktatuuria. Helmikuun 7. päivänä poliisi ampui 28 mielenosoittajaa ja haavoitti yli 200:a. Vastalauseena tapaukselle puolustusministeri Cecile Manorohanta ilmoitti eroavansa. Yhteensä yli sata mielenosoittajaa kuoli mielenosoitusten aikana. Myanmarin mielenosoitukset 2007
Euroopan unioni ja Yhdysvallat ehdottivat Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvostossa Myanmarin vastaisia pakotteita, mutta niitä ei saatu aikaiseksi Kiinan ja Venäjän vastustuksesta johtuen. Kiina tukee Myanmarin sotilashallitusta, mutta ei ole ottanut kantaa Myanmarin tilanteeseen. Venäjän mielestä ongelma on Myanmarin sisäinen eikä edellytä toimenpiteitä turvallisuusneuvostolta. EU ja Yhdysvallat vaativat sotilasjunttaa myös avaamaan neuvottelut kotiarestissa olevan oppositiojohtaja Aung San Suu Kyin kanssa. Malin sotilasvallankaappaus 2012
Malin sotilasvallankaappaus alkoi 21. maaliskuuta 2012, kun eräät Malin asevoimien yksiköt hyökkäsivät useisiin kohteisiin (ml. presidentinpalatsi, valtiontelevisio, varuskunta) maan pääkaupungissa Bamakossa. Sotilaat ilmoittivat vallankaappauksen olleen vastalause hallituksen kyvyttömyydelle kukistaa maan pohjoisosan tuaregikapina. Seuraavana päivänä kapteeni Amadou Sanogon johdolla "Demokratian palauttamisen ja valtion restauraation kansalliseksi komiteaksi" () järjestäytynyt sotilasjuntta ilmoitti syrjäyttäneensä presidentti Amadou Toumani Tourén hallituksen. Htin Kyaw
30. maaliskuuta 2016, Htin Kyaw vannoi virkavalansa Myanmarin presidenttinä. Hänestä tuli ensimmäinen presidentti, jolla ei ole yhteyksiä armeijaan, sen jälkeen kun U Nu syrjäytettiin vuonna 1962. Vaikka Htin Kyaw on nimellisesti itsenäinen johtaja, Aung San Suu Kyi johtaa maata hänen kauttaan. Jo ennen vaaleja oli tiedossa, että Aung San Suu Kyi olisi "presidenttiäkin ylempi" ja tekisi kaikki tärkeimmät päätökset. Niinpä häntä varten luotiin pääministeriä vastaava "valtion neuvonantajan" virka. Myanmar
Myanmarin oppositio käytti valtiosta ulkomailla edelleen nimeä 'Burma'. Eräiden maiden, kuten Yhdysvaltain ja Yhdistyneen kuningaskunnan, hallitukset eivät suostuneet tunnustamaan sotilashallitusta ja käyttivät poliittisista syistä edelleen nimeä 'Burma'. Tiedotusvälineistä BBC on ilmoittanut käyttävänsä nimeä Burma.
Osa englanninkielisestä mediasta, kuten BBC ja CCN on ottanut nimen Myanmar käyttöön viimeistään 2013 maan demokraattisten uudistusten myötä. Myanmar
Suurimmat mielenilmaukset sitten vuoden 1988 alkoivat elokuussa 2007. Niihin osallistui yli satatuhatta henkeä. Musta toukokuu (1992)
Musta toukokuu () on nimitys, jolla viitataan Bangkokissa 17.-20. toukokuuta 1992 järjestettyihin mielenosoituksiin ja niiden veriseen kukistamiseen. Noin 200 000 ihmistä osallistui kenraali Suchinda Kraprayoonin hallituksen vastaiseen protestiin Bangkokin keskustassa. Armeijan voimankäyttö mielenosoittajia vastaan johti virallisen tiedon mukaan 52 ihmisen kuolemaan, lukuisiin katoamisiin ja satoihin loukkaantumisiin. Yli 3 500 ihmistä pidätettiin, ja useat heistä ovat kertoneet että heitä kidutettiin. Thaimaa
Seuraava pääministeri Abhisit Vejjajiva aloitti virkakautensa joulukuussa 2008. Maaliskuussa 2009 entinen pääministeri Thaksin Shinawatra väitti julkisuudessa, että vuoden 2006 sotilaskaappauksen järjestäneet tahot olivat pelanneet Abhisitin pääministerin virkaan. Vaikka Abhisit kiisti syytökset, sadat tuhannet mielenosoittajat astuivat kaduille vaatimaan Abhisitin eroa. Mielenosoitukset jatkuivat kuukausikaupalla, ja muuttuivat väkivaltaisiksi keväällä 2010. Kymmeniä kuoli ja satoja loukkaantui. Malesia
Myös muualla maassa kasvoivat jännitteet etnisten ryhmien välillä. Maan hallituksen noudattama politiikka pyrki yhdistämään Malesian eri väestönosat, mutta monikulttuurisuusaate sai yhä vähemmän tukea ja oppositiopuolueiden suosio kasvoi. Vuonna 1969 levottomuudet kärjistyivät väkivaltaisuuksiksi Kuala Lumpurissa. Kiinalaisväestön ja malaijiväestön välisissä etnisissä mellakoissa sai surmansa lähes 200 ihmistä. Verilöylyn jälkeen maahan julistettiin hätätila, maan parlamentti hajotettiin ja Tunku Abdul Rahman erosi pääministerin paikalta. Hänen virkaansa astui varapääministerinä toiminut Abdul Razak. Abdul Razak kuoli kesken virkakautensa vuonna 1976 ja hänen tilalleen valittiin Hussein Onn. Thaimaan historia
Kuningas Bhumibol puuttui jälleen tilanteeseen kehotti osapuolia lopettamaan levottomuudet. Kriisi ratkesi ja Suchinda luopui vallasta. Maassa järjestettiin vaalit, ja demokraattinen hallinto palasi maahan vuonna 1992. Poliittinen kaaos kuitenkin jatkui ja hallinto kärsi korruptiosyytöksistä ja erilaisista skandaaleista, joiden myötä pääministeri vaihtui useaan otteeseen 1990-luvun aikana. Thaimaan talouskasvu kuitenkin jatkui poliittisesta kaaoksesta huolimatta, kunnes vuoden 1997 Aasian talouskriisi pysäytti talouskasvun. Taantuman johdosta Thaimaan bahtin arvo laski 40 prosenttia ja miljoona ihmistä menetti työnsä. Malin sisällissota 2012
Sisällissota alkoi tuaregien kapinalla 16. tammikuuta 2012. Koska Malin hallitus ei kyennyt torjumaan tuaregikapinallisia, armeija kaappasi maassa vallan 22. maaliskuuta 2012. Tuaregikapinallisten MNLA:ta alussa tukenut ääri-islamilainen Ansar Dine -järjestö alkoi taistella tätä vastaan ja valtasi suurimman osan MNLA:n alueesta. Nyt Ansar Dinen taistelijat etenivät Malin keskiosiin ja uhkasivat kaapata vallan maassa. Malin hallitus pyysi ulkomailta apua. Maassa toimi Ansar Dinen ja MNLA:n lisäksi myös muita islamilaisia ja ei-islamilaisia asejoukkoja. Kaakkois-Aasia
Kaakkois-Aasian valtiot ovat toisen maailmansodan jälkeen käyneet samankaltaiset kehitysvaiheet. Siirtomaavaltojen paluuta seurasi itsenäistyminen ja valtion nousu. Valtion nousua seurasi jonkinasteinen hajoamisvaihe noin 1960-luvulla. Hajoamisvaiheeseen liittyi tavallisesti rotumellakoita, sotilasvallankaappauksia ja Vietnamissa sota. Hajoamisvaihetta seurasi uuden yhteiskuntajärjestyksen luominen 1970- ja 1980-luvuilla. Uusi yhteiskuntajärjestys vaihteli demokratiasta (esimerkiksi Thaimaa 1973-1976) täydelliseen tyranniaan (Kambodžan punaiset khmerit 1975-1979). Monissa Kaakkois-Aasian maissa yhteiskuntajärjestys alkoikin rapautua 1900-luvun viimeisinä vuosikymmeninä. Alueen valtioiden demokraattinen kehitys on ollut horjuvaa jopa vakaaksi katsotuissa maissa (esimerkiksi Thaimaan mielenosoitukset 2010). Sotilasdiktatuureja eivät ole edes pahimmatkaan luonnonvoimat pystyneet horjuttamaan (esimerkiksi trooppinen sykloni Nargis Myanmarissa 2008). Myanmarin mielenosoitukset 2007
Opposition tärkein ryhmittymä on National League for Democracy (NDL), joka voitti vuoden 1990 parlamenttivaaleissa 392 paikkaa 492:sta, mutta joka ei voinut muodostaa hallitusta. Sen varaan pääasiassa muodostettiin Yhdysvaltoihin pakolaishallitus, National Coalition Government of the Union of Burma. Pakolaishallituksella on yksitoista ministerinpaikkaa, joista pääministeri Sein Win hoitaa myös ulkoasiainministerin tehtäviä. Myanmarin historia
Burman sotilasjuntta julisti maan sosialistiseksi ja maahan perustettiin Burman sosialistisen ohjelman puolue, BSPP. Maassa kiellettiin kaikki muut poliittiset puolueet, sanomalehdet lakkautettiin, paitsi puolueen omaksi äänitorveksi perustetut lehdet. Ne Winin johtama juntta oli muukalaisvastainen ja ulkomaalaiset karkotettiin maasta. Kaikki maa siirtyi valtion omistukseen ja niitä hallinnoivien talonpoikien tuli täyttää tietyt tuotantokiintiöt. Ulkomaiset pankit kansallistettiin ja 50 ja 100 kyatin setelit julistettiin kelpaamattomiksi. Kaupankäynti vaikeutui, mikä johti 200 000 intialaisen ja pakistanilaisen poismuuttoon Burmasta. Myanmarin rohingyojen etninen vaino (2016–)
Islamilaisterroristit räjäyttivät vuonna 2001 kaksi buddhalaistemppeliä. Käynnistyi perinteinen islamin vastainen pogromi. Vuonna 2007 buddhaismunkit alkoivat protestoida hallitusta vastaan. Armeija vapautti munkit vuonna 2011. Munkkien keskuudessa nousi arvostetuksi jyrkän linjan buddhaismunkki Ashin Wirathu. Wirathu piti islamilaisia vihollisinaan. Hän halusi ajaa toisuskoiset islamilaiset kokonaan buddhalaisesta maasta. Armeija tuki Wirathun pyrkimyksiä. Syynä oli ehkä se, että armeija halusi säilyttää kansan suosion ja valtansa. Myanmarin maltillisena pidetty kenraali ja maan 8. presidentti Thein Sein sanoi, että rohingyat olisi asutettava ulkomailla, koska he eivät ole Myanmarin kansalaisia. Thein Sein puolusti Wirathua sen jälkeen, kun tämä oli mainittu vuonna 2013 rohingyoihin kohdistuvan vainon edistäjänä. Buddhalaismunkkien jyrkkä nationalismi lisäsi tuntuvasti rohingya-vainoja. Thaimaa
Maaliskuun 1992 vaaleilla valittu pääministeri Suchinda Kraprayoon, kenraali hänkin, joutui eroamaan mielenosoitusten jälkeen kuninkaan kehotuksesta, minkä jälkeisistä vapaista vaaleista lähtien maassa oli lähinnä heikkoja ja lyhytaikaisia siviilihallituksia 2000-luvun alkuun asti. Maan eteläosassa on kuitenkin ollut pitkään levotonta, ja Pattanin separatistiliike on ajoittain käynyt alueella avointa sotaa hallitusta vastaan. Aasian talouskriisi vuonna 1997 muodosti käännepisteen taloudessa. Bahtin kurssi laski voimakkaasti ja Kansainvälinen valuuttarahasto puuttui maan talouden hoitoon. Tuhansia vierastyöläisiä karkotettiin maasta. Daraa
Kun pikkupojat maalasivat vallankumouksellisia graffiteja Daraassa helmikuun lopussa 2011, salainen poliisi pidätti heidät. Syynä oli epäillyt yhteydet terrorismiin. Kyse oli kuitenkin vain pilasta, lapset olivat nähneet iskulauseita televisiossa.
Salainen poliisi kidutti lapsia ja aikoi surmata heidät. Paikallinen turvallisuuspalvelun johtaja suhtautui lapsia kyselleisiin vanhempiinsa halveksuen eikä luvannut lapsia vapaaksi. Niinpä daraalaiset aloittivat kasvavat protestit. Hallitus vastasi jo maaliskuun lopussa ampumalla mielenosoittajia. Tämä ei luhistanut vastarintaa. Vihastuneet protestoijat hyökkäsivät ja polttivat mm. Baath-puolueen rakennuksen ja Syriatelin keskuksen.
Eivätkä myöskään hallituksen tekemät vähäiset myönnytykset. 
Huhti-toukokuussa hallitus saartoi Daraan ja murskasi Daraan protestin panssarein ja muin raskain asein. Turvallisuuspalvelu kidutti ja tappoi 13-vuotiaan pojan Hamzan, joka auttoi Daraan saarrettuja viemällä heille ruokaa. Myanmarin historia
Vuonna 2012 oli Rakhinen osavaltiossa levottomuuksia. Alueen muslimit ja buddhalaiset hyökkäilivät toistensa kimppuun. Armeija tuli väliin. Levottomuuksissa kuoli noin 200, ja tuhansia taloja poltettiin puoli ja toisin. Myanmar
Viimeinen Konbaung-dynastia alkoi vuonna 1752 kuningas Alaungpayan noustessa valtaistuimelle. Konbaung-hallitsijat keskittyivät myös sotiin ja valloituksiin. Sotia käytiin moneja, arakanilaisia ja siamilaisia vastaan. Burmalaiset ryöstivät Siamin pääkaupungin Ayutthayan vuonna 1767. Myanmarin ympäristöpolitiikka
Myanmarin ympäristöpoliittisiin haasteisiin kuuluvat energiantuotannon, kuten öljyntuotannon ja suurvesivoimaloiden, vaikutukset, villieläinten salametsästys ja niistä saatavien varojen, kuten norsujen ja norsunluun salakauppa, sekä holtiton metsien käyttö. Germanwatchin Global Climate Risk Indexin mukaan Myanmar oli vuonna 2004 myös maailman maista kymmenen suurimpia ilmastoon liittyvistä luonnonmullistuksista vaurioita saaneen maan joukossa. Nargis-myrsky huhtikuussa 2008 johti laajaan riippumattomien avustusjärjestöjen tukeen Myanmarin ihmisille. Myanmar kuitenkin esti Yhdysvaltojen sotalaivojen maihin pääsyn. Satojatuhansia ihmisiä jäi kodittomaksi ja mahdollisesti ainakin osa rannikon pelloista suolaantui merivedestä. Myanmarin historia
Japanilaiset julistivat Burman itsenäiseksi ja maan presidentiksi nimitettiin Ba Maw. Valtaa maassa pitivät kuitenkin japanilaiset ja brittiläisen siirtomaahallinnon sijaan Burma joutui toisen ulkovallan määräysvaltaan. Japanilaishallintoon tyytymättömät perustivat salaisen antifasistisen järjestön (AFO) vuonna 1944, ja sen johtoon nousi Aung San. AFO:n edustajat pyysivät liittoutuneilta apua japanilaisten karkottamiseksi Burmasta. Myanmar
Syksyllä 2016 rohingyojen kapinaliike hyökkäili raja-asemille. Myanmerin armeija vastasi omalla terrorismin vastaisella puhdistusoperaatiollaan.
Armeija kosti sisseille myös hyökkäämällä rohinghya-siviilien kyliin, joita se poltti ja tappoi nissä myös siviilejä. Kymmeniä tuhansia siviilejä pakeni väkivaltaa vuoden 2016 loppupuolella.
Joulukuussa 2016 yhteensä 23 maailman näkyvimmistä ihmisoikeusvaikuttajista, joista 13 Nobel-palkinnon voittajia, pyysi YK:n turvallisuusneuvostoa puuttumaan etnisiin puhdistuksiin ja rikoksiin ihmisyyttä vastaan läntisessä Myanmarissa. Armeijan kerrotaan hyökkäävän siviilien kimppuun Rakhinen osavaltiossa, jonka alueelle on toimittajien ja avustustyöntekijöiden pääsyä rajoitettu voimakkaasti.
Levottomuudet jatkuivat noin vuoden ajan. Rohingyat tekivät elokuussa 2017 voimakkaan vastahyökkäyksen, joka kohdistui pääosin poliisiasemille, mutta myös buddhalaissiviilehin. Tämän takia hallitus aloitti jättioperaation, jonka tuloksena
satojatuhansia rohingyoita pakeni maasta. Maan armeija tappoi jopa sadoittain siviilejä kerralla. Pitkän viivyttelyn jälkeen Aung San tuomitsi lopulta kaiken maassa käytetyn väkivallan. YK:n turvaneuvosto tuomitsi Myanmarin hallituksen joukkojen käyttämät raa'at otteet rikoksina ihmisyyttä vastaan. Myanmar ja Bangladesh sopivat rohingya-pakolaisten paluusta marraskuussa 2017.