Mihin J. M. Barrien isoveli kuoli?
Peter Pan
J. M. Barrie laati "Peter Pan" -tarinansa vuosien 1897–1902 välillä huvittaakseen tuttavaperheensä poikia. Barriesta tuli myöhemmin poikien huoltaja näiden vanhempien kuoltua. Peter Panin hahmon on arveltu saaneen vaikutteita myös Barrien omasta isoveljestä, joka kuoli lapsena luisteluonnettomuudessa eikä siis koskaan ehtinyt kasvaa aikuiseksi.
Michael Morbius
Verenhimo kuitenkin palasi lopulta ja Morbius taantui takaisin puolivampyyriksi. Onnistumatta avun saamisessa Tohtori Oudolta Morbius antoi itsensä joutua Ali-ihmisten seuraan, kodittomien jotka asuivat Morlokkien tunneleissa. Nämä ihmiset toivat hänelle uhreja, joka johti uuteen kohtaamiseen Hämähäkkimiehen kanssa. Järkyttyen saadessaan tietää uhriensa olleen viattomia, Morbius pakeni jälleen yöhön. Tänä aikana Aaveajaja (Dan Ketch) ja John Blaze olivat ryhtyneet jahtaamaan Morbiusta valmistellessaan sotaan demonikuningatar Lilithiä ja hänen lapsiaan Liliniä vastaan. Hän tapasi jälleen Martinen, joka oli myös päättänyt jälleen auttaa Michaelia. Hän oli ottanut yhteyttä tri David Langfordiin, joka oli luonut uuden seerumin Morbiuksen muistiinpanojen pohjalta. Martinen tietämättä Langford teki töitä tri Painelle, joka halusi tappaa Morbiuksen saadakseen kunnian hänen tutkimustyöstään. Yksi Lilithin lapsista, Hammas, lisäsi omaa vertaan seerumiin, muutti sen ja se muutti puolestaan Morbiusta solutasolla. Tuskan sokeuttama Morbius haki apua vanhalta ystävältään tri Jacob Weisenthalilta. Kun Langford tappoi Martinen tämän saatua suunnitelmansa selville, Morbius raivostui ja tappoi puolestaan Langfordin. Tajuten, ettei tuntenut syyllisyyttä tästä murhasta, Morbius vannoi Aaveajajalle juovansa vastaisuudessa vain syyllisten verta. Mary Boleyn
Maryn taloudellinen tilanne oli niin huono, että hän joutui anomaan kuninkaan neuvonantajaa, Essexin jaarli Thomas Cromwelliä, puhumaan hänen puolestaan kuninkaalle. Henrik ei kuitenkaan välittänyt Maryn vaikeuksista. Niinpä Mary pyysi Cromwelliä puhumaan isälleen, sedälleen ja veljelleen, mutta siitäkään ei ollut hyötyä. Yllätten Anna leppyi ensin. Hän lähetti Marylle upean kultaisen pikarin ja jonkin verran rahaa, mutta kieltäytyi silti päästämästä sisartaan hoviin. Osittaista sovintoa pidemmälle he eivät enää päässet, eivätkä he tavanneet vuoden 1534 ja Annan kuoleman vuonna 1536 välillä. Georgi Brasov
Kesällä 1931 Georgin Sorbonnen vuosi loppui ja hän päätti viettää lomaa hollantilaisen luokkatoverinsa Edgar Moneanaarin kanssa Rivieralla. Georgi ja Edgar päättivät ajaa Pariisista Cannesiin mutta auto suistui tieltä, törmäsi puuhun ja autoa ajanut 19-vuotias Edgar kuoli heti. Georgi vietiin sairaalaan Auxerreen. Kaksi päivää ennen 21-vuotissyntymäpäiväänsä kreivi Brasov kuoli. Michael Morbius
Nobelin palkinnon voittanut biokemisti tri Michael Morbius sai tietää olevansa kuolemaisillaan vakavaan sairauteen, joka tuhoaa punasoluja. Haluamatta järkyttää morsiantaan Martinea Morbius ryhtyi salaa valmistamaan parannuskeinoa. Kumppaninsa Emil Nikosin avulla Morbius yritti käyttää lepakoista saatuja nesteitä sairautensa pysäyttämiseksi. Kokeillessaan seerumejaan jahdillaan Morbius laittoi Nikosin antamaan itselleen sähköiskun. Yhdistelmä muutti Morbiuksen kehon perin juurin, muuttaen hänet vampyyriä muistuttavaksi olennoksi. Riesanaan nyt verenhimo Morbius tappoi Nikosin, mutta lopetti ennen kuin joi ystävänsä veren. Peläten hyökkäävänsä seuraavaksi Martinen kimppuun Michael yritti lopettaa elämänsä hyppäämällä mereen, mutta itsesuojeluvaisto sai hänet pois veden syleilystä. Karl Marxin elämäkerta
Kun kaksi tyttäristä oli naimisissa ja omissa talouksissaan, Marx muutti perheineen vuonna 1875 pienempään asuntoon. Siellä hän ryhtyi elämään rauhallista ja porvarillista elämää, johon kuuluivat herääminen varhain aamulla, sanomalehtien lukeminen ja päiväkävelyt. Pubikierrokset olivat taaksejäänyttä elämää. Hän vastaanotti vieraita ja oli mitä vieraanvaraisin isäntä. Vastustajiaan hän ei enää jaksanut herjata todeten vanhuuden tuoneen viisauden. Vuonna 1880 Marx huolestui toden teolla Jenny-puolisonsa terveydestä. Lääkäri uskoi terveyden palaavan kylpylämatkalla. Kylpylämatkan jälkeen Jenny Marx uskoi vointinsa parantuneen niin, että matkusti Karlin kanssa Ranskaan tervehtimään Jennycheniä ja tämän tytärtä. Pian kotiin tulonsa jälkeen Jennyn kunto romahti ja hän kuoli 2. joulukuuta 1881. Eliseus Bomelius
Bomeliuksen isä oli luterilainen saarnaaja. Hän itse ystävystyi englantilaisen piispa John Balen kanssa, suoritti lääketieteen tutkinnon Cambridgen yliopistossa, mutta oli pidätettynäkin luvattomasta lääkärintoimen harjoittamisesta. Diplomaatti Andrei Grigorjevitš Savin oli sopivasti tsaari Iivanan asioissa käymässä Englannissa, ja Bomelius oli mahdollisesti saanut joitakin vakoojan valtuuksia ja lähti paluumatkalle Savinin mukaan 1970. Hän saapui Vienanmeren reittiä Venäjälle ja otettiin tsaarin hoviin, ja jo 1571 hän sai osallistua Aleksandrovskaja slobodassa morsiannäyttelyyn, jossa Iivana etsi itselleen kolmatta vaimoa kuolleiden Anastasia Jurjev Zaharinan ja Maria Temrjukovnan jälkeen. Häntä pidettiin taikojentekijänä virtsa-analyyseineen, ja Iivana oli katsellut alastomia morsianehdokkaita riehakkaissa menoissa. Valituksi tuli Marfa Sobakina, joka ei ehtinyt aviovuoteeseen ennen kuin kuoli. Taikauskoinen tsaari kuitenkin luotti edelleen Bomeliukseen, joka sai selitettäväkseen erilaisia taivaan ilmiöitä kuten Kassiopeian supernovan 1572. Bomelius yritti paeta Riikaan vihollismaa Puolan suojeluksessa, saatiin kiinni ja kidutettiin ja kuoli vankeudessa. Bomeliuksen puoliso Jane Richards palasi vielä Englantiin. Franz Schubert
Schubert kuoli veljensä Ferdinandin asunnossa Wienissä 19. marraskuuta 1828 ainoastaan 31-vuotiaana. Hän oli taistellut syfilistä vastaan vuodesta 1822 tai 1823 lähtien. Kuolinsyy oli todennäköisesti lavantauti. Myös elohopeamyrkytystä on epäilty. Schubert haudattiin hänen omasta toivomuksestaan Ludwig van Beethovenin viereen. Vuonna 1888 sekä Beethovenin että Schubertin haudat siirrettiin Wienin keskushautausmaalle, jonne on haudattu myös muita kuuluisia säveltäjiä kuten Johannes Brahms ja Johann Strauss nuorempi. Georg August Wallin
Englannin maantieteellinen seura yhteistyössä Venäjän maantieteellisen seuran kanssa ehdotti, että Wallin lähtisi uudelle tutkimusmatkalle Sisä-Arabiaan Itä-Intian kauppaseuran taloudellisesti tukemana. Tästä projektista ei kuitenkaan tullut mitään, ja se pahoitti hivenen Wallinin mieltä. Toisaalta kuitenkin sairaus oli alkanut vaivata yhä uupuneempaa tiedemiestä. Wallin kuoli vuonna 1852 vain pari kuukautta myöhemmin kuin tutkijatoverinsa M. A. Castrén. Jamie Murray
Murrayn pikkuveli Andy Murray on menestynyt tennispelaaja. Kahdeksanvuotiaana he säilyivät hengissä Dunblanen verilöylystä, jossa kouluun kohdistuneessa iskussa kuoli itsemurhan tehneen Thomas Hamiltonin lisäksi kuusitoista lasta ja opettaja ammuskelun seurauksena. Murrayt onnistuivat piiloutumaan rehtorin pöydän alle ja säilyivät siten joukkosurmasta hengissä. Samuel Loomis
Marion kertoo Loomisille salaisesta kansiosta, jossa paljastetaan Myersin olevan Laurien veli. Laurie oli adoptoitu ennen kuin Myers tappoi isosiskonsa. Kun tämä tapahtui, Laurien ottovanhemmat vaativat asiakirjoja salaisiksi suojellakseen perhettä. Loomis järkyttyy ja tajuaa Myersin olevan nimenomaan Laurien perässä. Hän käskee autoa kuljettavaa poliisia kääntymään takaisin ja ajamaan kiireesti sairaalaan. He löytävät Laurien Myers perässään. Loomis ampuu useita laukauksia Myersia kohti ja käskee Marionia soittamaan apua. Pian Myers virkoaa ja tappaa poliisin. Loomis ja Laurie pakenevat leikkaushuoneeseen. Loomis antaa Laurielle toisen pistoolin. Kun Myers tulee oven läpi, Loomis astuu esiin ja aikoo ampua, mutta ase ei kuitenkaan laukea. Myers puukottaa Loomisia, joka menettää tajunsa. Myers kävelee kohti Laurieta, joka ampuu Myersia silmiin sokeuttaen tämän. Myers huitoo raivokkaasti ilmaa puukollaan. Loomis palaa tajuihinsa ja avaa kaasusäiliöt. Hän käskee Laurien poistua ja sytyttää tupakansytyttimen, jolloin huoneessa räjähtää. Myers tuupertuu, mutta molemmat selviävät kuin ihmeen kaupalla hengissä. Ibrahim Touré
Ibrahim Touré kuoli 19. kesäkuuta 2014 Manchesterissa, Englannissa taisteluaan lyhyen ajan syöpää vastaan. Tieto Ibrahimin kuolemasta saavutti MM-kisoissa pelanneet veljet vain muutama tunti hävityn Kolumbia-ottelun jälkeen. Yaya ja Kolo Touré matkustivat Manchesteriin kuultuaan veljensä kuolemasta, mutta palasivat takaisin Brasiliaan pelaamaan maansa puolesta. Les Misérables (vuoden 2012 elokuva)
Kun Lamarque kuolee, Enjolras kokoaa opiskelijoista vallankumouksellista ryhmää. Samaan aikaan Mariuksen ystävä Éponine (Samantha Barks) vie hänet Cosetten luo, missä Marius ja Cosette kertovat rakastavansa toisiaan. Éponine rakastaa Mariusta, mutta ei ole kertonut sitä hänelle. Myös hän liittyy vallankumoukseen. Kun herra Thénardierin johtama ryhmä saapuu vangitsemaan Valjeanin Javertille lunnaita vastaan, Éponine kiljuu varoittaakseen Valjeania ja Cosettea. Valjean päättää paeta Cosetten kanssa välittämättä tämän tunteista Mariusta kohtaan. Kun he lähtevät, Enjolras villitsee pariisilaiset kapinaan ja Marius lähettää jäähyväiskirjeen Cosettelle. Seuraavana päivänä opiskelijat keskeyttävät Lamarquen hautajaiset ja aloittavat kapinansa. Javert tekeytyy vallankumokselliseksi vakoillakseen opiskelijoita, mutta jää pian kiinni Gavrochen ansiosta ja hänet vangitaan. Ensimmäisessä tulituksessa Éponine haavoittuu pelastaessaan Mariuksen ja kertoo rakkaudestaan tätä kohtaan kuollen tämän käsivarsille. Valjean lukee Mariuksen kirjeen Cosettelle ennen tätä ja lähtee barrikadeille suojelemaan Mariusta. Hän pelastaa Enjolrasin ja saa luvan tappaa Javertin. Kun he ovat kahdestaan, Valjen vapauttaa Javertin ja käskee tämän paeta. Michael Myers (Halloween)
Judith Myers: Michaelin isosisko kuoli ensimmäisen elokuvan ("Halloween - Naamioiden yö") alussa, kun Michael tappoi hänet lapsena, jonka jälkeen hänet kiidätettiin mielisairaalaan. Judithin kuolema osoitti Michaelin olevan täysin kykenemätön ymmärtään tekojensa kauheutta. Jean Seberg
Seberg kärsi elämänsä aikana vakavista mielenterveysongelmista, muiden muassa syvästä masennuksesta. Elokuussa 1979 hän katosi ja 11 päivää myöhemmin hänet löydettiin kuolleena autonsa takapenkiltä. Hänen veressään todettiin olleen tappava määrä alkoholia ja barbituraatteja. Hänen kädestään löytyi itsemurhaviesti, jossa luki: ”Forgive me. I can no longer live with my nerves.” Viralliseksi kuolinsyyksi kirjattiin itsemurha. Hän oli kuollessaan vasta 40-vuotias. Hänen viimeinen leposijansa on Montparnassen hautausmaalla. Myös Sebergin toinen aviomies Romain Gary teki itsemurhan seuraavana vuonna. Heille oli vuonna 1963 syntynyt poika Alexandre Diego Gary. Aleksandr Ovetškin
Ovetškinin isoveli Sergei kuoli auto-onnettomuudessa Ovetškinin ollessa kymmenvuotias. Ovetškinin joukkueella oli veljensä kuolinpäivänä ottelu, jota hän ei kuitenkaan jättänyt väliin, koska hänen vanhempansa kehottivat häntä pelaamaan tapahtuneesta huolimatta. Ovetškin ei ole vielä aikuisiälläkään halukas puhumaan veljensä kuolemasta medialle toistuvista kyselyistä huolimatta. Hänellä on myös toinen veli, Mikhael. Michael Jackson
Jackson kuoli 25. kesäkuuta 2009 sydämenpysähdykseen ollessaan valmistautumassa konserttisarjaansa This Is It. Ennen kuolemaa hän oli nauttinut vahvoja lääkkeitä kuten propofolia ja loratsepaamia henkilökohtaisen tohtorinsa Conrad Murrayn toimesta. Los Angelesin piirikunnan oikeuslääkärin mukaan kyseessä oli henkirikos, mutta Jacksonin lääkäri kiisti syyllisyytensä. Jopa miljardi ihmistä seurasi Jacksonin muistotilaisuutta suorassa televisiolähetyksessä. Michael Jacksonin sisar Janet Jackson on myös saavuttanut suurta menestystä laulajana. Marie Curie
Curien terveys heikkeni äkisti vuonna 1934. Hän tapasi viimeisen kerran sisarensa pääsiäisenä, ja laboratoriossa hän kävi viimeisen kerran toukokuussa. Lääkärit eivät kyenneet diagnosoimaan, mikä häntä vaivasi, mutta häntä kehotettiin menemään terveyskylpylään Sveitsin rajan tuntumaan. Geneveläiselle asiantuntijalle selvisi, että Curiella oli aplastinen anemia, jossa luuytimet eivät kykene tuottamaan tarpeeksi verisoluja. Curie kuoli Sancellemozin terveyskylpylässä Passyn kylässä perjantaina 6. heinäkuuta 1934. Curie haudattiin kaksi päivää myöhemmin Sceaux’n hautausmaalle aviomiehensä vierelle. 60 vuotta myöhemmin sekä Marie että Pierre Curie haudattiin uudelleen Panthéoniin. Rikhard I Leijonamieli
Lopulta Rikhardin kohtaloksi ei kuitenkaan koitunut Filipin armeija vaan Châlusin linnan piiritys. Rikhard näyttää kohdanneen vastarintaa Limogesin varakreivin ja velipuolensa Angoulêmen kreivin taholta ja päätti tuhota varakreivin linnat. Rikhard oli poistanut osan rengashaarniskastaan, kun toinen vain kahdesta linnaa puolustaneesta ritarista, Pierre Basile, ampui nuolen, joka osui Rikhardiin olkapäähän. Rikhard pyysi nähdä ampujansa ja sitten päästi tämän vapaaksi palkiten vielä Basilen rahasummalla. Rikhard kuoli 6. huhtikuuta 1199 vammoihinsa rinnallaan 77-vuotias äitinsä Eleonoora. Kuninkaan kuoltua Rikhardin pahamaineinen palkkasoturi Mercadier nylki Basilen elävältä ja sitten hirtti tämän. Paul Bern
Harlow kuoli viisi vuotta myöhemmin 7. kesäkuuta 1937 munuaisten vajaatoimintaan 26-vuotiaana. Millette löydettiin hukkuneena Sacramentojoesta lähellä Walnut Grovea . Hän oli tehnyt itsemurhan kaksi päivää myöhemmin Bernin kuolemasta 7. syyskuuta hyppäämällä "Delta King" -nimiseltä jokilaivalta, joka oli matkalla San Franciscosta Sacramentoon. Millette haudattiin East Lawn Memorial Parkin hautausmaalle Sacramentoon. Jean Harlow maksoi Milletten hautajaiset ja MGM:n silloinen johtaja Louis B. Mayer maksoi hautapaikan ja -kiven . James Bland
Vaudevillen syrjäytettyä minstrel-show’t Yhdysvaltojen suosituimpana viihdemuotona Bland ei onnistunut enää löytämään suosiota kotimaassaan. Hän kuoli tuberkuloosiin 5. toukokuuta 1911 Philadelphiassa. Hänen hautansa oli merkitsemätön vuoteen 1939 asti, jolloin ASCAP pystytti paikalle muistomerkin Blandin kunniaksi. Katharine Hepburn
Onnellinen lapsuus koki kovan kolauksen, kun 3. huhtikuuta 1921 Hepburn löysi rakkaan isoveljensä Tomin hirttäytyneenä ullakolta. Tämä oli kuollessaan vain 15-vuotias. Perhe ei myöntänyt itsemurhan mahdollisuutta, sillä he pitivät Tomia onnellisena poikana, jolla ei ollut mitään syytä itsemurhaan. Sen sijaan he väittivät, että kyseessä oli eräästä näytelmästä peräisin oleva temppu, joka oli epäonnistunut. Hepburn oli täysin murtunut ja vajosi masennukseen. Hän vetäytyi muiden lasten läheisyydestä ja hänellä oli tämän jälkeen enimmäkseen kotiopettaja. Useiden vuosien ajan hän käytti Tomin syntymäaikaa omanaan. Vasta omaelämäkerrassaan hän paljasti oikean syntymäaikansa. J. M. Barrie
J. M. Barriesta itsestäänkin on tehty löyhästi tosiasioihin perustuva elokuva, vuonna 2004 ilmestynyt "Finding Neverland – tarinan lähteillä", jossa häntä esittää Johnny Depp. Elokuva keskittyy suhteeseen, jonka Barrie loi Llewelyn Daviesin perheen lasten kanssa ja jota pidetään inspiraation lähteenä "Peter Panin" lapsihahmoille. Depp sai roolistaan parhaan miespääosan Oscar-ehdokkuuden. Olimme kuin veljet
Kirja kertoo Bryon-nimisestä pojasta ja tämän hyvästä, velimäisestä ystävästä Markista, joka asuu Bryonin ja tämän äidin kanssa samassa talossa. Markin äiti ja isä tappoivat toisensa, mutta hän ei tuntunut välittävän. Kirja kertoo näiden kahden nuoren elämästä – koulusta, bileistä, tappeluista, naisista ja huumeista. Bryon on melko hyvin koulussa pärjäävä poika, joka osaa taivutella naiset aina itselleen. Mark puolestaan on poika, joka ei osaa erottaa oikeaa ja väärää. Hän on kerran jäänyt kiinni auton varastamisesta, ja huijaa Bryonin kanssa ihmisiä usein korttipeleissä ja biljardissa. Kirjan myöhemmässä vaiheessa Mark alkaa välittää huumeita ja joutuu sen takia nuorisovankilaan. Mark on melko vahva ja ”kova” nuori, ja Bryon ajatteleekin olevansa onnekas, kun hänellä on sellainen ystävä. Sivuhenkilönä on myös poika nimeltä ”M&M”, joka on saanut lempinimensä syömistään M&M-karkeista. Hän on 13-vuotias ja hippi. Cathy on M&M:n isosisko, johon Bryon on ihastunut. Baudouin I
Kuningas Baudouin kuoli vuonna 1993 sydänkohtaukseen lomallaan perheen kesäasunnolla Espanjan Motrilissa. Hänen nuorempi veljensä Albert nousi kuninkaaksi 9. elokuuta 1993 Albert II:na. Baudouin I:n hautajaisista muodostui maailman monarkkien ja valtionpäämiesten suurtapahtuma. Syvästi uskonnollinen kuningatar Fabiola oli toivonut tilaisuudesta kunnian ja toivon messua. Hän näytti itse esimerkkiä pukeutumalla katolilaisten monarkkien suruväriin, valkoiseen. Sauli Lehtonen
Sauli Lehtonen oli 8. syyskuuta 1995 isänsä ajamassa autossa matkalla Helsingistä Korialle pienessä vesisateessa. Porvoon moottoritiellä Sipoon Boxissa he törmäsivät hirveen noin kello 21.50. Onnettomuuspaikalle lähetettiin hätäpuhelun jälkeen Sipoon pelastuslaitoksen yksiköt ja Medi-Heli. Sauli Lehtonen kuoli saamiinsa vakaviin vammoihin aamuyöllä 9. syyskuuta Töölön sairaalassa. Kuollessaan hän oli vasta 20-vuotias. Hänen isänsä selvisi onnettomuudesta hengissä ja kertoi myöhemmin, ettei ole syyttänyt itseään, sillä tapahtuneelle ei voinut yhtään mitään. William Smith O’Brien
William Smith O’Brien kuului irlantilaiseen O’Brienin aatelissukuun, jonka katsotaan periytyvän vuonna 1014 kuolleesta kuningas Brian Borusta. Hänen vanhempi veljensä oli konservativiinen parlamenttiedustaja ja Inchiquinin paroni Lucius O’Brien. O’Brien itse oli parlamentin alahuoneen jäsenenä 1828–1831 ja 1835–1848. Protestanttisuudestaan huolimatta hän kannatti katolisten emansipaatiota, mutta halusi säilyttää Irlannin ja Ison-Britannian unionin. Tämän vuoksi hän alkujaan vastusti Irlannin itsehallintoliikettä johtanutta Daniel O’Connellia. O’Brienin avoin kriittisyys Irlannin brittihallintoa kohtaan kuitenkin kasvoi 1830-luvulla, eikä hän hyväksynyt O’Connellin vangitsemista vuonna 1843. Saman vuoden lokakuussa hän liittyi O’Connellin Repeal Association -järjestöön, joka tähtäsi unionin purkamiseen, ja toimi sen varapuheenjohtajana O’Connellin vankeuden aikana. O’Brien pettyi kuitenkin pian O’Connellin periaatteelliseen väkivallanvastaisuuteen, ja erosi heinäkuussa 1846 Nuori Irlanti -ryhmän kanssa Repeal Associationista. J. S. Sirén
Sirén oli ylihärmäläisen maanviljelijä Johan Sirénin ja Susanna Haapojan ainoa poika. Hänen isänsä menetti maatilansa veljensä konkurssissa ja siirtyi mylläriksi Isoonkyröön. Isän kuoltua vuonna 1895 Sirén muutti äitinsä kanssa Vaasaan. Sirén kirjoitti ylioppilaaksi Vaasan suomalaisesta lyseosta vuonna 1907. Arkkitehdiksi hän valmistui vuonna 1913 ja työskenteli useissa tunnetuissa arkkitehtitoimistoissa. Kun Sirénin työnantajat, veljekset Valter ja Ivar Thomé, surmattiin sisällissodassa, hän perusti yhdessä Kaarlo Borgin ja Urho Åbergin kanssa arkkitehtitoimisto Borg, Sirén & Åbergin, joka toimi vuosina 1918–1925. Näinä vuosina hän teki useita opintomatkoja Eurooppaan. Sirén perusti vuonna 1931 oman toimiston. Vivian Maier
Vivian Maierin vanhentuessa ja käydessä varattomaksi Gensburgin perheen aikuistuneet pojat pyrkivät auttamaan entistä lastenhoitajaansa muun muassa asuntoasioissa tämän jouduttua häätöuhan alaiseksi. Marraskuussa 2008 Vivian Maier löi päänsä pahasti kaatuessaan liukkaalla jäällä, mistä hän ei enää kunnolla toipunut vaan kuoli hoitokodissa huhtikuussa 2009. Larry Brown (baseballpelaaja)
Brownin veli oli 35-vuotiaana aivokasvaimeen menehtynyt baseballpelaaja Dick Brown. Otto (Baijeri)
Otto oli kuningas Maksimilian II:n nuorempi poika. Hän liittyi nuorena Baijerin armeijaan ja osallistui Preussin–Itävallan sotaan 1866 sekä Saksan–Ranskan sotaan 1870–1871. Hänet todettiin kuitenkin vuonna 1872 mielisairaaksi ja vuodesta 1880 hän joutui elämään jatkuvan tarkkailun alaisena. Myös hänen vanhempi veljensä, kuningas Ludvig II oli mielisairas. Otto tuli hallitsijaksi Ludvigin kuoltua 13. kesäkuuta 1886, mutta todellisuudessa hallitsijana toimi hänen setänsä, sijaishallitsija Luitpold. Luitpoldin kuoltua 12. joulukuuta 1912 sijaishallitsijaksi tuli hänen poikansa Ludvig, joka 5. marraskuuta 1913 kruunautti itsensä kuninkaaksi nimellä Ludvig III, syrjäyttäen näin serkkunsa Oton. Otto kuoli kolme vuotta myöhemmin. Heidi Blåfield
Keväällä 1931 Heidi Blåfield matkusti Pariisiin opintomatkalle. Kun hän palasi Suomeen, hänellä diagnosoitiin angiinamyrkytys. Lääkärit olivat neuvottomia ja Blåfield menehtyi muutaman päivän kuluttua. Hänet haudattiin Vilppulan hautausmaalle. Blåfield oli näyttelijä Marja Korhosen äiti, näyttelijä Heidi Heralan isoäiti ja 2000-luvulla mallina tunnetuksi tulleen Niina Heralan isoisoäiti. James Bruce
Bruce menetti äitinsä kaksivuotiaana ja sairasteli miltei koko varhaislapsuutensa. Hän meni nuorena naimisiin rikkaan viinikauppiaan tyttären Adriana Allenin kanssa, mutta tämä kuoli tuberkuloosiin lokakuussa 1754 alle vuoden kuluttua häistä. Seuraavat vuodet oppinut ja kielitaitoinen Bruce matkusteli Euroopassa. Toimiessaan viinikauppiaana Espanjassa hän opiskeli arabiaa sekä etiopiaa. Hän tutustui myös saksalaisen Hiob Ludolfin kuvaukseen Etiopiasta. Bruce palasi välillä Skotlantiin hoitamaan sukutilaansa, mutta vuonna 1762 lordi Halifax houkutteli hänet lähtemään Pohjois-Afrikkaan tutkimaan muinaisraunioita, joista kuningas Yrjö III oli kiinnostunut. Bruce nimitettiin seuraavana vuonna Britannian konsuliksi Algeriin. Vuodesta 1765 hän matkusti Välimeren alueella ja päätyi Syyrian kautta Egyptiin heinäkuussa 1768. Perehdyttyään lääketieteeseen ja astrologiaan Bruce päätti lähteä etsimään Niilin lähteitä Etiopiasta, jossa yksikään eurooppalainen ei ollut käynyt vuoden 1699 jälkeen eli ranskalaisen C. J. Poncetin lähdettyä. J. W. Suominen
Suominen kuoli kävelyretkellä harhaluodista saamiinsa vammoihin Porin kaupunginsairaalassa vuonna 1935. Villilän kartanon puutarhuri oli pelotellut harakoita, jolloin pienoiskiväärin luoti osui läheisellä maantiellä kulkenutta Suomista vatsaan. Se onnistuttiin poistamaan leikkauksessa, mutta sydänvaivoista kärsinyt Suominen menehtyi muutaman päivän kuluttua korkeasta kuumeesta kärsittyään. Kuolinvuoteellaan laatimassa testamentissa hän lahjoitti varat Nakkilan uuden kirkon rakentamiseen. Suominen on haudattu kirkon alla olevaan kryptaan yhdessä puolisonsa Emma Koskisen (1878–1953) kanssa. Pitkän päivän matka yöhön
Kirjailijan isä oli näytelmän isän tavoin yhden suositun roolin – Monte Criston kreivin – vangiksi jäänyt näyttelijä. Kirjailijan äiti kävi näytelmän Maryn tavoin katolista koulua Keskilännessä, Saint Mary’s Collegea Indianan osavaltion Notre Damessa. Kirjailijan isoveli, myös nimeltään Jamie, kuoli alkoholismiin 1923. James Garfield
Stalwarteja tukenut kiihkoilija Charles J. Guiteau ampui aamulla 2. heinäkuuta 1881 Baltimore and Potomac -rautatieasemalla Garfieldia kahdesti lähietäisyydeltä British Bulldog -revolverilla. Mielenterveysongelmista kärsinyt Guiteau oli suuttunut Garfieldille, koska häntä ei ollut nimitetty konsulinvirkaan Eurooppaan. Guiteau antautui poliisille ilman vastarintaa ja ilmoitti kuuluvansa stalwarteihin. Garfield loukkaantui vakavasti, ja hän vietti viimeiset kolme elinkuukauttaan maaten Valkoisessa talossa. Lääkärit eivät pystyneet useista yrityksistä huolimatta paikallistamaan Garfieldin selässä ollutta luotia, minkä takia hän kuoli lopulta 19. syyskuuta 1881 infektioon ja sisäiseen verenvuotoon. Hänet on haudattu Lake View Cemetary -hautausmaalle Clevelandiin. Garfieldin haudalle rakennettiin myöhemmin 50 metrin korkuinen hautamonumentti. Seitsemäs taivas (perhedraamasarja)
Anne Mae "Annie" Camden (Catherine Hicks) on Charles ja Jenny Jacksonin tytär. Hänellä on yksi siskopuoli, Lily. Annie tapasi Ericin, ja meni tämän kanssa naimisiin heti collegen jälkeen. Collegessa ollessaan Annie opiskeli kaikkea taiteista liikealaan ja talouteen. Annien äiti, Jenny, kuoli syöpään ensimmäisen tuotantokauden alkupuolella. Annielle äidin kuolema ja sittemmin hänen isänsä löytämä uusi elämänkumppani, Ginger, oli kova paikka. Lopulta Annie hyväksyi isänsä ja Gingerin liiton, ja heidän avioitumisensa. Charles sairastui myöhemmin Alzheimeriin, ja lopulta kuoli luonnollisista syistä. Kaksoiselämää (vuoden 1914 elokuva)
Chaplin käyttäytyy huonosti Mabelin pihajuhlissa. Chaplinin palattua töihin Mabelin poikaystävä ehdottaa juhlien jatkamista läheisessä kabareessa. Kun Chaplin näkee juhlaväen kabareessa, hän piilottaa esiliinansa ja istuu Mabelin viereen. Kun Chaplinin johtaja näkee tämän istuvan pöydässä työaikana, Chaplin paljastuu tarjoilijaksi. Tästä seuraa taistelu, jossa Chaplin lyö pomoansa. Tämän jälkeen hän tunnustaa rakkautensa Mabeliin, joka kuitenkin hylkää Chaplinin. Johnny Cash
Cashillä oli kuusi sisarusta: Reba Hancock, Jack, Joanne Cash-Yates, Tommy, Roy, ja Louise Cash Garrett. Viisivuotiaana J. R. lauleskeli muun perheensä kanssa puuvillapellolla samalla, kun he tekivät töitä (tästä muistosta Cash teki aikuisena kappaleen "Daddy Sang Bass"). Erityisen läheinen Cash oli kaksi vuotta vanhemman Jack-veljensä kanssa. Jack kuitenkin kuoli jo vuonna 1944 sirkkelionnettomuudessa saamiinsa vammoihin. Cashin pikkuveljestä Tommy Cashistä tuli myöhemmin menestyksekäs countrylaulaja. Eugen Malmstén
Samana vuonna Eugen levytti elämänsä ensimmäisen ja viimeisen albumin "Jatsiviikingit", joka sisälsi humppavoittoista jazzia. Vuonna 1975 hän vihdoinkin levytti veljensä Georgin jo 1950 hänelle kirjoittaman kappaleen "Kohtalokas samba", jota Eugen oli esittänyt jo miltei parikymmentä vuotta erilaisissa tilaisuuksissa. Eugen Malmstén jatkoi epäsäännöllistä keikkailua aina 1980-luvun alkupuolelle saakka ryhtyen sen jälkeen täysipäiväiseksi eläkeläiseksi. Eugen Malmstén kuoli vaikean sairauden murtamana 86-vuotiaana Kivelän sairaalassa Helsingissä. Hänet on haudattu sukuhautaan Hietaniemen hautausmaalle (32. kortteli, 11. rivi), samassa haudassa ovat myös mm. hänen veljensä Georg, Ragni-sisar, vanhemmat Jarl ja Eugenia sekä Eugen Malmsténin oma puoliso Martha Linnea (1910–1994). Bellin noita
Aluksi luultiin että Bellin noita piinasi kaikkia perheenjäseniä, mutta selvisi, että sillä oli suosikkinsa. Se kunnioitti perheen äiti Lucy Belliä, jota se kohteli helläkätisemmin kuin muita.
Eräänä iltana henki ilmoitti perheelle, että "Olen päättänyt kummitella vanhalle Jackille (John Bell) niin kauan kuin hän on hengissä". Niinpä se kohdisti ilkeytensä Betsystä Johniin. Hänen kielensä turposi niin, ettei hän pystynyt syömään, ja hänen suunsa muoto muuttui niin paljon, että hänen kasvonsa näyttivät vääristyneiltä. Elohiiri, joka oli vaivannut jo hengen ensimmäisestä ilmestymisestä lähtien, paheni pahenemistaan. Noita herjasi Johnia ilkeästi ja piinasi tätä todella. Hänen turvotuksensa pahenivat niin, että hän joutui jättämään työnsä pitkäksi aikaa. Lokakuun puolessa välissä 1820, kun John oli juuri toipunut edellisestä, henki hyökkäsi vielä rajummin tämän kimppuun. Pian John joutui lopullisesti vuoteen omaksi. Perhe totesi eräänä päivänä, että John oli lähes tajuton ja he kutsuivat lääkärin paikalle ja tämän saapuessa henki puhui taas: "Teidän on turha yrittää virvoittaa vanhaa Jackia. Tällä kertaa minä sain hänet." Yksi Johnin pojista huomasi lääkehyllyssä oudon pullon, jota kukaan ei ollut ennen nähnyt. Joku kysyikin noidalta, "Mikä tämä pullo oikein on?", ja siihen noita vastasti tuoneensa lääkkeen ja antaneensa sitä Johnille yöllä ja se teki hänestä lopun. Talon kissalle annettiin tätä outoa lääkettä ja se kuoli lähes heti. Pian John kuoli ja noita jätti perheen rauhaan. Toistaiseksi. Marie Antoinette
Marie-Antoinetten ja Ludvig XVI:n kerrotaan pyytäneen apua muiden maiden hallitsijoilta, Espanjan Kaarle IV:ltä ja Marie-Antoinetten veljeltä keisari Joosef II:lta. Espanjan kuningas vastasi pyyntöön vältellen, ja Joosef II puolestaan kuoli helmikuussa 1790. Eniten Marie Antoinette luotti veljeensä Leopold II:een, josta oli tullut Itävallan uusi keisari ja jonka takana oli 10 000 itävaltalaisen sotajoukko. Keisari kiersi lähettämässään kirjeessä taitavasti kuningattaren avunpyynnöt ja kertoi, ettei halunnut ärsyttää toimillaan Preussia eikä Englantia. Vuoden 1791 alussa kuningatar kutsuttiin Kommuunin kuultavaksi, koska hänen yrityksensä hankkia tukea Itävallan keisarilta olivat tulleet ilmi ja todistivat "itävaltalaisen komitean" olemassaolosta ja kuningattaren halun myydä isänmaa itävaltalaisille. Finding Neverland – tarinan lähteillä
"Finding Neverland" on löyhästi tositapahtumiin perustuva kertomus "Peter Panin" kirjoittajasta J. M. Barriesta. Elokuvassa Barrie sai idean tunnettuun lastenkirjaansa ystävystyttyään leskiäiti Sylvia Llewellyn Daviesiin ja tämän nuorten poikien kanssa. Marja Korhonen
Korhonen ja hänen pari vuotta nuorempi sisarensa Heidi Elina Korhonen olivat orpoja. Vanhemmat olivat eronneet vuonna 1929. Heidän äitinsä Heidi Blåfield kuoli angiinamyrkytykseen 1931 ja Jaakko Korhonen kuoli vuonna 1935 saatuaan sarkooman polveen näyttämöllä tapahtuneen loukkaantumisen seurauksena. Marja ja Heidi muuttivat äitinsä vanhempien hoteisiin Mänttään. Mäntässä tytöt leikkivät usein teatteria, mutta koulussa nuori Marja ei halunnut esiintyä. Keskikoulusta hän valmistui keväällä 1939. JonBenét Ramsey
Tutkimuksissa todettiin JonBenétin kuolleen jonkun kuristamana ja kallonmurtuman saaneena. Seksuaalisen hyväksikäytön merkkejä ei ollut. Virallinen kuolinsyy oli tukehtuminen ja kallonmurtuma. Eddie Albert
Albert oli naimisissa näyttelijä María Marguerita Guadalupe Boldao y Castilla O’Donnellin kanssa vuodesta 1945 tämän kuolemaan (1985) saakka. Viimeisinä vuosinaan Albert kärsi Alzheimerin taudista, vaikka olikin toimintakykyinen loppuun saakka. Hän kuoli keuhkokuumeeseen 99-vuotiaana Kalifornian kodissaan "Pacific Palisadesissa" 26. toukokuuta 2005. Hänen poikansa Edward Albert, joka oli muusikko, laulaja ja linkvisti, kuoli 55-vuotiaana vain vuosi isäänsä myöhemmin. Eddie Albertilla oli myös ottotytär Maria Albert Zucht, joka hoiti isänsä liikeasioita. Jaakko I (Monaco)
Louise Hippolyte kuoli isorokkoon loppuvuodesta 1731. Jaakko löi laimin Monacon valtion hoidon ja joutui jättämään kapinan partaalla olevan ruhtinaskunnan toukokuussa 1732. Hän luopui seuraavana vuonna vallasta vuonna poikansa Honoré III:n hyväksi. Hän muutti Pariisiin, eikä avioitunut uudestaan. Besarion Džugašvili
Besarion Džugašvili kärsi alkoholismista ja jätti perheensä Josifin ollessa alle kymmenvuotias. Besarionin kerrotaan riehuneen humalassa paikallisessa tavernassa. Poliisi oli tullut paikalle ja karkottanut hänet Gorista, minkä jälkeen Besarion todennäköisesti työskenteli kenkätehtaassa Tbilisissä. Poika ei tämän jälkeen ilmeisesti enää nähnyt isäänsä. Hän kuoli Tbilisin Mikaelin sairaalassa keuhkokuumeeseen ja tuberkuloosiin. Juan Carlos I
Vuonna 1956 Juan Carlosin nuorempi veli, prinssi Alfonso, kuoli ampumavälikohtauksen seurauksena perheen asunnolla Estorilissa, Portugalissa. Virallinen selitys oli asetta puhdistaessa tapahtunut tapaturma, mutta on epäselvää laukaisiko aseen Alfonso vai Juan Carlos. InMe
The Pride
Toisen albumin nimellä White Butterfly:lla on mielenkiintoinen tausta. Yhtyeen jäsenten, erityisesti Joen, hyvä ystävä James Austin kuoli kuusi viikkoa ennen 19-vuotis syntymäpäiviään onnettomuudessa palatessaan lomaltaan. Kun James oli pieni, hän nappasi kerran käteensä vitivalkoisen perhosen ja silitti sen siipeä. Sen jälkeen hän muistutteli muille olevansa 'erikoinen' sillä tapahtuma oli hyvin harvinaista. Onnettomuuden jälkeen, kuka tahansa hänen ystävistään tai perheenjäsenistään, jotka ajattelivat Jamesia tai puhuivat hänestä, näkivät valkoisen perhosen lentävän ohitse. Tämä sai ihmiset tuntemaan, että James oli läsnä. Dark Floors
Pyörätuolissa oleva Sarah tuntuu olevan epäluonnollisten tapahtumien keskipiste, joten juonikas Jon alkaa miettiä hänen uhraamistaan hirviöille. Kun Sarah ja Jon jäävät hetkeksi kahden, Jon yrittääkin kutsua hirviöitä luokseen, mutta Tobias saapuu paikalle ja estää sen. Jon iskee Tobiaksen tajuttomaksi, mutta kuolee hetken kuluttua, kun muumiohirviö Amen surmaa hänet ja syö hänen sydämensä. Ben työntää sairaalasängyn Amenia päin, joka sänkyyn törmättyään lentää sairaalan ikkunasta ulos. Ben lähtee etsimään muita, mutta nämä eivät näe Beniä, Emily taas joutuu Kitan armoille, mutta Emily tainnuttaa sen defibrillaattorilla. Myöhemmin Amen palaa takaisin ja yrittää tappaa Benin. Benin sijasta Amen tappaa Tobiaksen, joka saapuu paikalle ja tappaa Amenin iskemällä sen läpi keihään. Samalla Tobias uhraa itsensä pelastaakseen tyttärestään huolehtivan Benin, sillä viimeisillä voimillaan Amen vetää Tobiasta lähemmäksi itseään, jotta keihäs lävistäisi hänetkin. Justo Rufino Barrios
Barriosin haaveena oli herättää eloon Keski-Amerikan liittovaltio. Naapurimaat eivät kuitenkaan tukeneet Barriosin hanketta, vain Honduras osoitti lievää kiinnostusta. Barrios yritti luoda liittovaltion ensin rauhanomaisesti, mutta sitten päätyi voimakeinoihin. Hän julisti 1885 liittovaltion perustetuksi ja vaati muiden Keski-Amerikan valtioiden edustajia Guatemalassa kokoontuvaan kansalliskokoukseen. Barrios kuoli El Salvadoria vastaan käydyssä Chalchuapan taistelussa. Juseliuksen mausoleumi
Kauppaneuvos F. A. Juséliuksen ja Blenda Theresia Moliisin toinen tytär Sigrid Maria kuoli kesäkuussa 1898 Turussa. Sigridille soitettuja kuolinkelloja kuunneltuaan Jusélius poikkesi ystävänsä Walter Gallénin kanssa Turun tuomiokirkkoon, jossa hän näki Kaarina Maununtyttären hautakappelin saaden ajatuksen rakentaa tyttärelleen jotakin vastaavaa. Päätökseen vaikutti myös Juséliuksen kokema syyllisyydentunto siitä, ettei hän ollut paikalla Sigridin kuollessa. Aluksi Jusélius halusi rakennuttaa tyttärensä muistoksi lastenkodin, mutta Gallénin veli Akseli Gallen-Kallela ehdotti Suomen oloissa ainutlaatuista mausoleumia. Rakennuksen suunnittelu annettiin ansiokkaana kirkkoarkkitehtina tunnetulle Josef Stenbäckille, joka laati myös koristemaalausten yleissuunnitelman. Jusélius olisi halunnut mausolemiin ulkomaisten taiteilijoiden töitä, mutta Stenbäck taivutteli hänet kotimaisten tekijöiden ja aihepiirien kannalle. Bobi Sivén
Lupauksensa mukaisesti Pelagia Mauranen pesi Sivénin ruumiin, jonka sitten sairaanhoitaja Helmi Palo puki. Palo verhosi arkun valkoisella kankaalla ja laittoi Sivén-vainajan päälle koristeeksi havunoksia. Kun Paavo Sivén saapui Repolaan, hän ehti tiellä vielä hyvästellä veljensä. 15. tammikuuta Lieksan kunnanlääkäri antoi kuolintodistuksen ja 17. tammikuuta ruumis lähetettiin Helsinkiin osoitteenaan "Suomen ulkoasiainministeriö". 18. tammikuuta Helsingin rautatieasemalla vainajaa vastassa olivat Chopinin surumarssin soidessa suojeluskunnan kunniakomppania sotilassoittokuntineen, Toimen Poikien partiolaisia, aktivisteja ja omaisia. Jo Viipurissa, jossa juna oli seisahtunut, heimoystävät ja suojeluskuntalaiset olivat tehneet kunniaa vainajalle. Helsingissä karjalaiset suojeluskuntalaiset tekivät kunniavartion Sivénin ruumista kuljettaneen vaunun ympärille. Ruumis kuljetettiin patologiselle laitokselle, jossa Sivénin päähän laitettiin antiikin sankarin tyyliin laakeriseppele. Toivo Kaukoranta halusi, että ystävästään otettiin kuolinnaamio, jonka teki kareliaani, taiteilija Alpo Sailo. Sittemmin kuolinnaamio päätyi Juseliuksen mausoleumin oveen korkokuvana. Brooklynissä kasvoi puu
Katie-äiti yrittää saada rahaa perheelle kaikin eri tavoin, mutta Johnny-isä juo perheen pienet tulot. Konstaapeli McShane rakastuu Katieen ja järkyttyy saadessaan tietää, että Katie on avioliitossa alkoholiriippuvaisen miehen kanssa. Elokuvan keskushahmoksi nousee perheen 13-vuotias esikoistytär Francie, joka on huolissaan pihalla kasvavasta puusta, jota on jouduttu harventamaan. Katie närkästyy kuultuaan, että Sissy-sisar on ollut kolmesti naimisissa. Francie valehtelee päästäkseen haluamaansa kouluun, ja Johnny menehtyy työnhakureissulla. Johnnyn kuoleman aikaan Katie saa tietää olevansa raskaana. Keväällä syntyy tyttölapsi, ja pihalla sijaitseva puu rehottaa jälleen. Michael Myers (Halloween)
Haddonfieldissä Michael Audrey Myers tappoi kuusivuotiaana isosiskonsa Judithin veitsellä ja vanhemmat saapuivat kauhuissaan paikalle. Michael kiidätettiin lähes transsin kaltaisessa tilassa heti mielisairaalaan ja sai henkilökohtaiseksi lääkärikseen tohtori Samuel James Loomiksen. Kahdeksan vuoden hoidon jälkeen Tri Loomis epäilee, että Myers ei ole muuta kuin itse silkka pahuus. Toiset seitsemän vuotta hän yrittää pitää Michaelin lukkojen takana, kunnes hänestä tulee täysikäinen ja hänet on vietävä oikeuden eteen. Michael kuitenkin pakenee ja varastaa naamion ja veitsen sekä ottaa kohteekseen Laurie Stroden (joka paljastui Michaelin siskoksi) ja lähtee tappamaan häntä. Jean Villain
Jean Villain, oik. Marcel Bruno Brun (30. kesäkuuta 1928 Zürich, Sveitsi – 8. syyskuuta 2006 Dreesch, Brandenburg, Saksa) oli sveitsiläinen kirjeenvaihtaja ja historioitsija. Hänen isoisoisänsä pastori Ludwig Spyri oli Heidi-kirjojen kirjoittajan Johanna Spyrin veli. Emily Brontë
Kolme vuotta myöhemmin vuonna 1824 Brontë päätettiin lähettää yhdessä vanhempien sisariensa Charlotten, Marian ja Elizabethin kanssa opiskelemaan sisäoppilaitokseen. Koulussa oli huono hygienia ja niukasti ravintoa saatavilla, minkä johdosta perheen kaksi vanhempaa tytärtä Maria ja Elizabeth sairastuivat ja lopulta kuolivat vuonna 1825. Tämän jälkeen Emily ja Charlotte Brontë noudettiin pikaisesti kotiin. Kotona heidän Patrick-isänsä alkoi vastata heidän opinnoistaan ja opetti sekä heitä että heidän kahta muuta elossa olevaa sisarustaan Annea ja Branwellia. Haworthin pappilassa karujen nummien keskellä ei ollut paljon viihdettä lapsille, ja neljä yksinäistä ja äiditöntä sisarusta alkoivat viihdyttää itseään keksimillään erilaisilla mielikuvitusleikeillä. Opittuaan kirjoittamaan alkoivat he muun muassa kirjoittaa ja kuvittaa omia kertomuksiaan, jotka sijoittuivat esimerkiksi Angrian, Gondalin ja Gaaldinen mielikuvitusmaailmoihin. Lisäksi isän kirjahylly tarjosi paljon luettavaa, ja sisarukset tunsivat jo nuoresta pitäen William Shakespearen, John Miltonin, George Gordon Byronin ja Walter Scottin teokset. Johan Jakob Nervander
Nervanderin ura sai äkkinäisen lopun, kun hän sairastui isorokkoon ja kuoli 15. maaliskuuta 1848. Kuollessaan hän oli vain 43-vuotias. Nervanderilla oli professorin, observatorion johtajan paikka sekä vapaa asunto observatoriossa ja oikeus pitää karjaa Kaisaniemen puistossa. Hänen perukirjastaan selviää, että hänellä oli vähän karjaa: lehmä, porsas ja 12 kanaa. Hyvästä asemasta huolimatta Nervander eli lähes poikkeuksetta koko elämänsä niukoissa oloissa. Hän nautti hyvää palkkaa, mutta sitä ei jäänyt juurikaan ylimääräistä, koska perheessä oli hänen itsensä lisäksi vaimo, neljä lasta ja myös vaimon sisko. Kotitalouteen kuului myös neljä piikaa. Nervanderilla oli maksettavana suuret velat ja hän otti lisää lainaa maksaakseen aiemmat lainat. Hän jätti perheensä samalla tavalla köyhyyteen kuin hänen isänsä oli aiemmin jättänyt hänet. Heartless (elokuva)
Samaan aikaan kaupungin kaduilla tapahtuu sarja murhia, joissa huppupäiset demonimaiset hahmot tappavat ihmisiä polttopulloilla. Lyhyen ajan sisällä Jamien ystävä ja naapuri, entinen jengiläinen A.J., ja Jamien äiti Marion tulevat murhatuiksi. Tapahtumat ajavat Jamien melkein itsemurhaan, mutta sitten salaperäinen tyttö kertoo hänelle Papa B -nimisestä miehestä, joka voi auttaa häntä. Jamie lähtee tapaamaan Papa B:tä rappioituneeseen kerrostaloon. Jamielle selviää, että Papa B ja hänen apulaisensa Belle ovat kaaoksen lähettiläitä ja vastuussa hänen äitinsä kuolemasta. He tekevät hänelle faustilaisen tarjouksen: he poistavat Jamielle ongelmia tuottavan syntymämerkin hänen kasvoiltaan, jos hän lupaa ryhtyä yhdeksi Papa B:n käskyläisistä. Hänen tarvitsisi vain maalata graffiteja ja tehdä kaupungilla muuta ilkivaltaa kaaoksen levittämiseksi. Jamie ottaa tarjouksen vastaan ja poltettuaan itsensä polttopullolla, hän luo palaneen nahkansa ja syntymämerkki hänen kasvoiltaan on poissa. Charles Darwin
Bartholomew Sulivan, eräs Beaglella ollut matkatoveri, suositteli Darwinille tohtori James Gullyn Great Malvernissä sijaitsevassa kylpylässä käymistä. Sulivanin mukaan se saattaisi parantaa Darwinin terveydentilaa. Darwin oli ollut niin sairas, ettei päässyt edes isänsä hautajaisiin. Käytyään vesiterapiassa Darwin huomasi sen todella auttavan. Hän piti terapiaa niin tehokkaana, että rakennutti oman altaan takapihalleen. Allasta joutui pian käyttämään Darwinin tytär Anne, kun hän sairastui ja Darwin halusi kokeilla vesiterapian vaikutusta tytön terveyteen. Se näytti helpottavan tilannetta, muttei kestänyt kauankaan, kun Annien terveys taas romahti. Nyt Darwin vei hänet Gullyn kylpylälle. Hoidot tuntuivat taas tepsivän, mutta huhtikuussa sairaus otti Anniesta otteen, ja tämä menehtyi. Menetys oli Darwinille todella suuri. Psykososiaalinen lyhytkasvuisuus
Peter Pan -kirjojen kirjoittajan J. M. Barrien on yleisesti uskottu kärsineen psykososiaalisesta lyhytkasvuisuudesta. J. M. Barrie
Sir James Matthew Barrie, kirjailijanimeltään J. M. Barrie, (9. toukokuuta 1860 – 19. kesäkuuta 1937) oli skotlantilainen kirjailija. Hänen tunnetuin teoksensa on lastennäytelmä "Peter Pan", kertomus pojasta, joka ei halua kasvaa aikuiseksi. "Peter Panista" on tehty useita elokuvaversioita. James Brooke
Brookella ei ollut aviollisia lapsia, joten hän joutui nimeämään sisarensa pojan John Brooke Johnson-Brooken seuraajakseen 1861. John menetti myöhemmin kuitenkin arvostelun takia setänsä seuraajan aseman nuoremmalle veljelleen Charlesille, joka sittemmin seurasi James Brookea Sarawakin Rajahina. James Brooke kuoli 1868 Burratorissa Isossa-Britanniassa ja hänet haudattiin Sheepstorin kirkon hautausmaalle Plymouthiin, samoin kuin hänen seuraajansa Sarawakin valtaistuimella. Jacques Brel
Brel syntyi Belgiassa Brysselin esikaupungissa Schaerbeekissä mutta asui lähes koko ikänsä Pariisissa. Hän kuoli Pariisin esikaupungissa Bobignyssa keuhkosyöpään, ja hänet on haudattu Marquesassaarille, jossa hän asui pitkään. Aino Sibelius
Ainon ja Jean Sibeliuksen pitkän avioliiton aikana heille syntyi kuusi tytärtä: Eva (1893–1978), Ruth (1894–1976), Kirsti (1898–1900), Katarina (1903–1984), Margareta (1908–1988) ja Heidi (1911–1982). Kirstin kuolema 2-vuotiaana lavantautiin masensi Aino Sibeliuksen syvästi, ja hänen miehensä alkoholinkäyttö muuttui tällöin yhä rajummaksi. Vuonna 1908 Jean Sibelius luopui alkoholin käytöstä kokonaan seitsemäksi vuodeksi kurkkuleikkauksen jälkeen. Aino on myöhemmin sanonut näiden vuosien olleen hänen elämänsä onnellisimmat. Jean kuoli 20. syyskuuta 1957, 91-vuotiaana, jolloin Aino jäi leskeksi 86-vuotiaana. Charlotte Brontë
Charlottelta julkaistiin kolme romaania: "Kotiopettajattaren romaani", "Shirley" ja "Syrjästäkatsojan tarina", ja hän oli omana aikanaan suosituin Brontën sisaruksista, muttei ehtinyt nauttia saamastaan menestyksestä. Branwell-veli, jonka huonot elämäntavat olivat aiheuttaneet paljon huolta sisarille, kuoli syyskuussa 1848. Emily kuoli keuhkotautiin saman vuoden joulukuussa ja Anne samaan tautiin seuraavana kesänä. Näin Charlotte menetti melkein yhdellä iskulla, ei ainoastaan rakkaita sisaruksiaan, vaan myös kirjailijatoverinsa. Hän jäi yksin vanhan isänsä seuraksi karuun pappilaan ainoana lohtunaan uskonto ja kirjallinen työnsä. Jeremias Alin
Alinin liike menestyi hyvin mutta hän menetti omaisuutensa oltuaan takaajana vararikon tehneelle velipuolelleen. Alin muutti perheineen tämän jälkeen Raaheen. 1910-luvulla Alin asui muutamia vuosia Inarissa nimismiehenä olleen poikansa Vilho Alarannan luona mutta palasi sitten Merijärvelle, jossa hän asui tyttärensä Lilja Härön perheen luona. Hän kuoli keuhkokatarriin keväällä 1916. Jacques Brel
Brel oli kova tupakoitsija, ja hänessä havaittiin keuhkosyöpä 1973. Hän kuoli 1978, ja hänet haudattiin Marquesassaarille Ranskan Polynesiaan taiteilija Paul Gauguinin haudan viereen. Isoroku Yamamoto
Lanphierin voitto salattiin vuoteen 1945 asti, koska ei haluttu japanilaisten huomaavan, että heidän salauksensa oli murrettu. Lisäksi hänen veljensä Charles joutui hiukan myöhemmin alas ammuttuna japanilaisten vangiksi ja johto pelkäsi kostotoimia. Charles Lanphier menehtyi kuolioon vankileirissä Rabaulin saarella vain kaksi viikkoa ennen saaren vapautusta . Emily Warren Roebling
Roeblingit palasivat Yhdysvaltoihin, jossa John A. Roebling oli saanut valvottavakseen Brooklyn Bridgen (tunnettiin aluksi nimellä Great East River Bridge) rakennustyöt. Hänen jalkansa jäi laiturin ja proomun väliin, kun rakennustyöt olivat olleet vasta muutaman päivän käynnissä. Hän sairastui jäykkäkouristukseen ja kuoli vajaan kuukauden kuluttua. Rakennustyöt jäivät Washington Roeblingin vastuulle. Hän kuitenkin sairastui vuonna 1872 sukeltajantautiin ollessaan mukana rakentamassa kasuunia, jonka pohja oli 24 metriä vedenpinnan alapuolella. Roebling halvaantui taudin seurauksena lähes kokonaan, ja hänestä tuli osittain sokea ja kuuro. Warren Roebling oli ainoa, joka kykeni kommunikoimaan hänen kanssaan, ja niinpä hänestä tuli miehensä avustaja. Emily Brontë
Viimeiset vuotensa Brontë hoiti alkoholisoitunutta ja oopiumia käyttävää veljeään Branwelliä kirjoittaen samalla runojaan ja myöhemmin ainoaksi jäänyttä romaaniansa "Humiseva harju". Vuonna 1846 Brontën sisarukset julkaisivat yhdessä ensimmäisen yhteisen runokokoelmansa "Poems", jonka he kirjoittivat salanimillä Currer, Ellis ja Acton Bell. Kokoelmaa myytiin vain muutama kappale, mutta Brontën runot saivat jonkin verran huomiota osakseen. Samana vuonna Emily Brontë alkoi kirjoittaa esikoisromaaniaan "Humiseva harju". Romaani valmistui vuotta myöhemmin vuonna 1847. Kustantaja Thomas C. Newby julkaisi sen Ellis Bellin salanimellä vielä samana vuonna. "Humiseva harju" sai ristiriitaisen vastaanoton eikä myynyt kovin hyvin. Emily Brontën veli Branwell kuoli syyskuussa vuonna 1848. Hänen hautajaisissaan Emily Brontë itse vilustui ja sairastui tuberkuloosiin. Hän kieltäytyi vastaanottamasta hoitoa ja kuoli 19. joulukuuta vuonna 1848 ollessaan vasta 30-vuotias. Hänet haudattiin Brontën perheen sukuhautaan Haworthin Pyhän Mikaelin ja kaikkien enkelien kirkkoon. Jaakko Korhonen
1930-luvun alussa Korhonen loukkasi jalkansa näyttämöllä. Polveen kehittyi pahalaatuinen sidekudoksen kasvain sarkooma. Elämänsä viimeiset viikot Korhonen vietti entisten appivanhempiensa luona Mäntässä Pohjois-Pirkanmaalla. Hän kuoli Helsingin Diakonissalaitoksella. "Jaakko-kulta, juna lähtee kohta", sanoi Lydia Blåfield kuolemansairaalle entiselle vävylleen saattaessaan tätä Helsinkiin lähtevälle junalle Korhonen ei halunnut tyttäriään kuolinvuoteensa äärelle, koska halusi varjella äitinsä menettäneitä lapsia uudelta järkytykseltä. Suruviesti saapui Kansallisteatteriin, joka peruutti sen iltaisen näytäntönsä. Korhosen ja Blåfieldin orpotyttärille perustettiin rahasto turvaamaan heidän koulutuksensa. Dmitri Ivanovitš
Iivana Julman kuoltua Dmitrin vanhempi veli Fjodor I nousi valtaistuimelle. Tosiasiallinen hallitsija oli kuitenkin Fjodorin lanko, pajari Boris Godunov, jolla oli myös vaade valtaistuimeen. Boris lähetti Dmitrin ja hänen äitinsä apanaasikaupunkiinsa Uglitšiin. 15. toukokuuta 1591 Dmitri kuoli hämärissä olosuhteissa, joko tapaturmaisesti surmattuaan itsensä veitsellä epilepsiakohtauksen aikana tai Boris Godunovin surmauttamana. J. Gordon Edwards
J. Gordon Edwards kuoli 58-vuotiaana keuhkokuumeeseen 31. joulukuuta 1925 New Yorkissa. Edwardsilla oli pojat Jack McEdward (1898–1992) ja J. Gordon Edwards, Jr. Hän on elokuvaohjaaja, -tuottajan ja -käsikirjoittajan Blake Edwardsin (1922–2010) isoisoisä. Jean Harlow
Vakavasti sairas Harlow siirrettiin 6. kesäkuuta Los Angelesin Good Samaritan -sairaalaan, jossa hän vajosi samana iltana koomaan. Jean Harlow kuoli sairaalassa seuraavana aamupäivänä klo 11:37 vain 26-vuotiaana. Kuolinsyyksi kirjattiin aivoödeema, joka on vakavan munuaissairauden eli munuaisten vajaatoiminnan sivuoire. Sairaalan rekistereissä mainitaan lisäksi uremia eli virtsamyrkytys. Epätietoisuuden talvi
Sukupolvensa viimeinen edustaja, Ukkeli, Kallen isoisä sairastuu ja lopulta kuolee. Kallen setäkaima Kummun-Kalle myy metsää ja ostaa auton. Kalle käy Oulussa työreissussa ja tapaa siellä armeijanaikaisen pioneerikaverin. Kyydin mentyä on jäätävä yökuntiin ja alkoholin vaikutuksen alle tulee tehtyä erehdys jos toinenkin. Pauli Pitkänen
Jatkosodan alkaessa kesällä 1941 Pitkänen lähti vapaaehtoisena kotirintaman tehtäviin. Nilsiän suojeluskuntalaiset olivat 18. elokuuta eräässä koulussa järjestelemässä kuntansa kaatuneiden varusteita. Niistä löytyi käsikranaatti, ja sitä käsitellessä Pitkänen huomasi sen syttyvän. Hän aikoi heittää kranaatin ikkunasta ulos, mutta pihalla oli lapsia leikkimässä. Muut ryntäsivät huoneesta ulos, mutta invalidikepin avulla liikkunut Pitkänen ehti vain heittäytyä lattialle makaamaan, ennekuin kranaatti räjähti. Hän sai vaikeita vammoja ja kuoli sairaalassa kuusi viikkoa myöhemmin 28. syyskuuta 1941. Godwin (jaarli)
Ollessaan kuninkaan luona maanantaina 12. huhtikuuta 1055 Godwin sai ruokapöydässä äkillisen kohtauksen. Hänet kannettiin kuninkaan huoneeseen, missä hän kuoli torstaina 15. huhtikuuta suurissa tuskissa.Normandialainen 80 vuotta myöhemmin kirjoitettu "La Estoire de Saint Ædvard le Roi" pitää Godwinin kuolemaa lopullisena todisteena hänen pahuudestaan ja näin hakee oikeutusta Normandian herttualle Vilhelm Valloittajalle tämän hyökkäykseen Englantiin 1066. Teoksen mukaan Godwin ja hänen poikansa olivat roistoja jotka ottivat uhrikseen pyhän kuninkaan. Tässä kertomuksessa ruokaa tarjoillut palvelijan toinen jalka liukastui, mutta toinen piti hänet pystyssä. Silloin Godwin laski leikkiä: Niin yksi veli auttaa toista, kun tämä on vaarassa”. Kuningas vastasi tähän: ”Niin olisi myös minun veljeni auttanut minua, jos sinä olisit sallinut hänen elää” Jaarlin kasvot vaihtoivat väriä ja hän otti palan leipää ja sanoi, että syömällä sen hän todistaisi syyttömyytensä. Hän siunasi leivän ja kutsui Jumalan todistajakseen. Leipä kuitenkin tarttui hänen kurkkuunsa, ja kaikki näkivät miten hänen silmänsä kääntyvät pään sisään, kasvot kalpenivat, menetti puhekykynsä ja kuoli. Viimein oli murha todistettu ja kuningas huusi ”Viekää ulos tuo haiseva koira”. Joe Louis
Monroe Barrow joutui mielisairaalaan Louisin ollessa viisivuotias, joten hän ei tiennyt paljoakaan isästään. Hän vietti elämänsä ensimmäiset 12 vuotta Alabaman maaseudulla. Hän kärsi puheviasta ja puhui hyvin vähän ennen kuudetta ikävuottaan. Vuoden 1920 paikkeilla paikallisen rakennusyhtiön omistaja Pat Brooks nai Louisin äidin Lillien saatuaan kuulla, että Monroe olisi kuollut laitoksessa (todellisuudessa Monroe eli vuoteen 1938 saakka, tietämättä poikansa maineesta). Kuolleiden talvi
Suomi on joutunut ydinsodan uhriksi, ja säteily on muuttanut suurimman osan eloonjääneistä verenhimoisiksi zombeiksi ja saanut aikaan ydintalven. Elokuva kertoo Toni-nimisestä miehestä, joka on selviytynyt zombien hyökkäyksistä ja taistelee zombeja vastaan autioituneessa Pohjois-Savossa, missä hän elää toisen selviytyjän Riston kanssa ydintalven kylmyydessä. He käyvät aika ajoin hakemassa tarvikkeita läheisestä autiokylästä. Elokuvan edetessä Toni löytää hangesta tajuttomana makaavan naisen, jonka hän pelastaa ja vie mökilleen. Virvottuaan nainen esittelee itsensä Marikaksi. Hänkin selviytyi vuosia zombien hyökkäyksiltä muutaman muun selviytyjän kanssa kaupungissa. Lopulta zombit kuitenkin tappoivat kaikki muut paitsi Marikan, joka pääsi pakoon metsiin. Toni kertoo ettei kaipaa seuraa, ja että Marika saa olla hänen luonaan siihen asti on parantunut, kunhan ei ole tiellä. Jonkin ajan kuluttua Toni lähtee hakemaan tarvikkeita kylästä, ja myös Marika tulee mukaan. Heidän hakiessaan ruokaa kylän kaupasta eloonjäänyt kylähullu uhkaa heitä aseella, koska nämä hänen mielestään ”varastavat hänen ruokiaan”. Kylähullu ampuu Tonia, mutta Toni jää henkiin. Marika ampuu kylähullun. Morajärven internointileiri
Olosuhteet Morajärven leirillä olivat ilmeisesti aluksi hyvät, mutta alkukesän aikana internoidut alkoivat kirjeissään valittaa erilaisista taudeista, puutteellisesta hygieniasta ja riittämättömästä ravinnosta. Kaikesta huolimatta leiri säästyi pahoilta kulkutaudeilta, esimerkiksi tuolloin eri puolilla maailmaa raivonnut espanjantauti ei saavuttanut Morajärveä lainkaan, vaikka se samaan aikaan surmasi Suomen vankileireillä tuhansia punaisia. Moranjärven internointileirillä kuoli ainoastaan yksi punakaartilainen, kun 26-vuotias kemiläinen työmies Iikka Hyvönen menehtyi elokuussa keuhkotautiin. Les Misérables (vuoden 2012 elokuva)
Kun pariisilaiset eivät lähdekään mukaan vallankumoukseen toisin kuin opiskelijat toivoivat, he päättävät taistella kuolemaansa saakka. Kaikki opiskelijat kuolevat haavoittunutta Mariusta lukuun ottamatta, sillä Valjean raahaa tämän viemäreihin. Thénardier varastaa Mariuksen sormuksen ennen kuin Valjean virkoaa ja kantaa Mariuksen ulos viemäristä. Valjean kohtaa Javertin, joka uhkaa tappaa tämän. Valjean ei välitä Javertista ja kävelee pois. Javert ei pysty selvittämään ristiriitaa tämän siviilin ja moraalin välillä ja päättää tehdä itsemurhan pudottautumalla Seineen. Naapurissa kummittelee 2
Nuori Jesse alkaa tehdä sukututkimusta ja saa tietää että hänen isoisoisänsä, on ollut varas ja oli myös varastanut arvokkaan kristallikallon, jossa kuuleman mukaan oli ollut taikavoimia. Jesse saa myös tietää, että kristallikallo haudattiin isoisoisän mukana. Eräänä yönä Jesse ja hänen ystävänsä Charlie menevät hautausmaalle ja päättävät kaivaa isoisoisän ylös ja varastaa haudasta taianomaisen kristallikallon. Jessen kaivaessa hautaa, joku tarttuu hänen kurkkuunsa. Pojat saavat tietää, että isoisoisä elääkin, eikä halua että kukaan kajoaa hänen kalloonsa. Michael Corleone
Pian Paaviksi tulemisensa jälkeen Johannes Paavali I kuolee Gildayn myrkyttämänä. Michael tulee pian tietoiseksi salamurhaaja Moscasta, kenet Altobello yhdessä salaliittolaisten kanssa on palkannut tappamaan hänet. Mosca tappaa Tommasinon ja Michael vannoo vanhan ystävänsä arkun äärellä, ettei tee enää syntiä. J. M. Barrie
Barrie oli toiseksi nuorin kymmenen lapsen katraassa. Hän opiskeli Glasgow’ssa ja Edinburghin yliopistossa. Hän muutti Lontooseen ja kirjoitti ensin sanomalehtiin, mutta myöhemmin hän kirjoitti romaaneja, novellikokoelmia ja vuodesta 1897 alkaen lähinnä näytelmiä. Hänen nuoruudenteoksilleen on ominaista skotlantilainen murre, leikkisä huumori ja tunteellisuus. Kriitikot eivät ole arvostaneet moniakaan hänen teoksistaan, parhaina pidetään näytelmiä "Quality Street" (1901), "The Admirable Crichton" (1902), "What Every Woman Knows" (1908), "The Twelve-Pound Look" (1910), "The Will" (1913) ja "Dear Brutus" (1917). Helsingin päärautatieasema
Valtioneuvos J. K. Paasikivi keskusteli salissa seurueensa kanssa neuvottelumatkoilla Moskovaan ennen talvisotaa syksyllä 1939. Vuonna 1940 sotavaiheiden uuvuttama, presidentin tehtävät jättävä Kyösti Kallio oli matkalla Helsingistä kotiin Nivalaan. Hetkeä myöhemmin hän sai äkillisen sydänkohtauksen ja kuoli saattajiensa käsivarsille aseman päälaiturille. Saattajina asemalla olivat muun muassa marsalkka C. G. Mannerheim ja Kallion seuraajaksi valittu Risto Ryti. Tarinan mukaan Kallio menehtyi marsalkka Mannerheimin käsivarsille, mutta todellisuudessa kyseessä olivat presidentin adjutantti eversti Aladár Paasonen ja eversti A. F. Airo. Juliet Burke
Juliet teki salaa kokeita hedelmättömänä pidetylle syöpäsairaalle siskolleen ja kokeiden onnistuttua Rachel tulikin raskaaksi. Vuonna 2001 Julietille tarjottiin työtä Mittelosin Biotieteessä. Julietin ex-mies uhkaili, ettei päästäisi Julietia lähtemään. Juliet vastasi vitsinä, että voisi hyväksyä työtarjouksen vain, jos bussi ajaisi Edmundin yli. Hyvin pian tämän jälkeen bussi törmäsi Edmundiin tämän ylittäessä suojatietä, ja hän kuoli sisäisiin vammoihinsa. Richard ja Ethan ilmestyivät ruumishuoneelle Julietin luo ja ilmaisivat myötätuntonsa. He pyysivät Julietia uudestaan liittymään yritykseensä, jolloin Juliet suostui. Suuri paraati
"Suuri paraati" oli yksi 1920-luvun suurimmista menestyselokuvista ja yksinään vuoden 1925 suurin kassamagneetti. Elokuvaa esitettiin joissakin suurimmissa kaupungeissa jatkuvasti yli vuodenkin putkeen. Valtava menestys lujitti Metro-Goldwyn-Mayerin asemaa Hollywoodin johtavana studiona ja nosti kertaheitolla Vidorin kuuluisuuteen ja MGM:n merkittävämmäksi ohjaajaksi. "Suuri paraati" teki myös pääosissa olevista John Gilbertistä ja Renée Adoréesta supertähtiä. Adoréelta kuitenkin diagnosoitiin pian tuberkuloosi, johon hän kuoli vain muutama vuosi myöhemmin. Bertrand Russell
Russellin kummisetä oli utilitaristifilosofi John Stuart Mill. Hän kuoli seuraavana vuonna, mutta hänen kirjoituksillaan oli suuri vaikutus Russellin elämään. Russellilla oli kaksi sisarusta: lähes seitsemän vuotta vanhempi isoveli Frank ja neljä vuotta vanhempi Rachel. Kesäkuussa 1874 Russellin äiti kuoli kurkkumätään, ja pian myös Rachel kuoli. Tammikuussa 1876 kuoli myös hänen isänsä pitkän masennuskauden jälkeiseen keuhkoputkentulehdukseen. Frank ja Bertrand sijoitettiin viktoriaanisten isovanhempien luokse Pembroke Lodgeen, Richmond Parkiin. Isoisä, Russellin 1. jaarli, kuoli vuonna 1878, ja kreivitär Russell (o.s. Lady Frances Elliot) oli näin keskeisin hahmo nuoren Russellin lapsuuden ja nuoruuden loppuaikana. Margareeta Itävaltalainen
Margareeta kuoli Mechelenissä, Antwerpenin ja Brysselin välillä, joka oli hänen pääasiallinen asuinpaikkansa Alankomaissa sen jälkeen, kun hän oli nimittänyt veljenpoikansa Kaarle V:n ainoaksi perijäkseen. Margareeta on haudattu Bourg-en-Bresseen, upeaan mausoleumiin, jonka hän tilasi toiselle aviomiehelleen Filibertille ja itselleen. Mechelenin katedraalin viereen on pystytetty hänen patsaansa. Walter Parviainen
Parviainen oli isänsä perustaman Joh. Parviainen Oy:n toimitusjohtaja Säynätsalossa 1920–1925. Aiemmin yritystä johti Parviaisen veli Hugo Parviainen mutta hän kuoli espanjantautiin vuonna 1920. Walter Parviainen itse kuoli Säynätsalossa elokuussa 1925 sairauskohtaukseen ollessaan etsimässä sopivaa paikkaa suunnittelemalleen vanhainkodille. Paikalla on nykyisin vuonna 1927 pystytetty "Walter Parviaisen muistokivi". Arkkitehti Wivi Lönnin suunnittelema vanhainkoti valmistui 1926 ja Parviaisen vaimo Charlotte Parviainen lahjoitti sen Säynätsalon kunnalle. Walter Parviaisen jälkeen Joh. Parviainen Oy:n toimitusjohtajaksi tuli hänen sisarensa Hanna Parviainen. Joan Blondell
Joan Blondell kuoli leukemiaan 73-vuotiaana Kalifornian Santa Monicassa sijaitsevassa Saint Johnin sairaalassa 25. joulukuuta 1979. Blondell oli joutunut sairaalaan muutamia viikkoja aikaisemmin. Blondell kuoli lastensa ja sisarensa ympäröimänä, ja hänet haudattiin Kalifornian Glendalessa sijaitsevalle Forest Lawn Memorial Parkin hautausmaan mausoleumiin. Blondellin Gloria-sisar ja vanhemmat Ed ja Katie ovat myös haudattu Forest Lawn Memorial Parkiin, jossa heidän hautansa sijaitsevat kukkulalla lähellä hautausmaan pääsisäänkäyntiä. Samuel Loomis
Kun Myers on murhannut Jamien lähiomaisia, tämä suostuu auttamaan Loomisia pysäyttämään enonsa lopullisesti. Loomis järjestää poliisien kanssa väijytyksen Myersin kotitalolle. Mystinen mustapukuinen mies tappaa Jamien ystävään Billyn lastenklinikalla, jonne kaikki poliisivoimat lähtevät. Myers saapuu taloon Loomisin luokse. Loomis yrittää puhua Myersille järkeä sanoen, että Jamie voi lopettaa Myersin sisällä kiehuvan raivon. Loomis yrittää ottaa veitsen Myersilta, joka kuitenkin raivostuu ja heittää Loomisin portaita alas. Myers alkaa jahdata Jamieta, joka kuitenkin selviää. Kaarlo Einiö
Kaarlo Einiö kuoli liikenneonnettomuudessa marraskuussa 1976. Musiikkielämän vaikuttajat Antti ja Paavo Einiö olivat hänen pikkuveljiään. Heidän serkkunsa, everstiluutnantti Vesa Ilomäki (1940–1985) voitti Suomen mestaruuksia maahockeyssa ja miekkailussa. Martin Van Buren
Vaalit hävittyään Van Buren palasi kotitilalleen Kinderhookiin. Hän liittyi takaisin demokraattiseen puolueeseen vuonna 1852, mutta vastusti edelleen voimakkaasti orjuutta. Eläkepäivillään Van Buren kirjoitti omaelämäkerran, joka on myöhemmin antanut arvokasta tietoa tuon ajan politiikasta. Kesällä 1862 Van Buren alkoi kärsiä pahasta astmasta, joka heikensi hänen terveyttään ratkaisevasti. Van Buren kuoli sydämen vajaatoimintaan aamuyöstä 24. heinäkuuta 1862, noin vuosi Yhdysvaltain sisällissodan alkamisen jälkeen. Hänet on haudattu Kinderhookin hautausmaalle. DC Showcase: The Spectre
Aimee Brennerin isä Foster Brenner murhataan kotonaan aikapommin seurauksena. Poliisi Jim Corrigan päättää tutkia tapausta vaikka hänen ei kuuluisi osallistua murhatutkimuksiin. Tutkimusten aikana Corrigan selvittää yhden murhaan osallistuneista olevan erikoistehosteiden parissa työskentelevä mies. Toinen epäillynkohde on stunttimies Peter McCoy, joka on pakenemassa rahojen kanssa. Molemmille rikollisille Aaveena esiintyvä Corrigan tappaa molemmat miehet ja saa samalla selville johtolangan myötä kolmannen osallisen Foster Brennerin murhaan. Saavuttuaan Aimee Brennerin luokse nainen yrittää houkutella entisen rakastajansa Corriganin rahojen kera lähtemään muualle. Corrigan ei kuitenkaan suostu ja kertoo tietävänsä naisen osallistuneen isänsä murhaan. Aimee yrittää ampua Corriganin, mutta kauhistuu huomatessaan etteivät luodit tehoa mieheen. Loppujen lopuksi Corrigan muuttuu Aaveeksi ja tapattaa Aimeen tämän rahoilla, jotka viiltelevät naisen. James Deanin kuolema
Myöhemmin jätettyään Hickmanin ajaman Fordin kauas taakseen Dean pysähtyi ja tankkasi Blackwell's Cornerissa Lost Hillsissä. Vähän ennen iltahämärää Dean saavutti Polinon harjanteen valtatiellä 466 (nykyään 46), jonka jälkeen alkoi pitkä loiva, välillä kumpuileva suora alas länteen kohti auringonlaskua. Lähestyessään Cholamen taajamaa hän ohitti vielä erään auton, jonka oli väistettävä pientareelle. Kohta ohituksen jälkeen vastakkaisesta suunnasta tullut 1950-mallinen Ford Custom Tudor coupé yllättäen kääntyi vasemmalle hänen autonsa eteen tarkoituksenaan jatkaa pohjoiseen Fresnoon valtatietä 41 pitkin. Dean tuskin oli havainnut risteystä, sillä sitä ei ollut merkitty kunnolla. Hän yritti välttää onnettomuuden väistämällä oikealta, mutta osui Fordin vasempaan etukulmaan. Törmäyksen voimasta Porsche lensi ulos tieltä ja pysähtyi puhelintolppaan pellon laidan piikkilanka-aidalle. Ford kiepsahti ympäri 180 astetta jääden länteen vievälle kaistalle poikittain. Deanin matkatoveri Wütherich lensi autosta tielle ja loukkaantui vakavasti, mutta selviytyi. (Myöhemmin talvella 1965 Wütherich sijoittui kartanlukija-mekaanikkona toiseksi Timo Mäkisen voittamassa Monte Carlo-rallissa). Dean jumittui jaloistaan romuttuneeseen Porscheensa niska murtuneena pää matkustajan puolelle retkahtaneena. Hän oli kuolemassa, kun Hickman ja Roth tulivat onnettomuuspaikalle 5–10 minuuttia myöhemmin. Ohikulkumatkalla ollut sairaanhoitaja Annabele Coombes havaitsi vielä heikon pulssin. Myöhemmin Hickman sanoi todistaneensa Deanin päästävän viimeisen henkäyksensä. Heidät vietiin ambulanssilla Paso Roblesin "War Memorial Hospital" -sairaalaan, jossa James Dean todettiin kuolleeksi kello 17.59. Carmen Miranda
Miranda ei ennen 1930-luvun loppua käyttänyt alkoholia eikä tupakoinut. Tuolloin alkaneen alkoholismin lisäksi hän käytti säännöllisesti amfetamiinia, ja samalla hänen sydämensä heikkeni. Hän kuoli sydänkohtaukseen "The Jimmy Durante Show’ssa" esiintymisen jälkeen. A&E Networkin biografiajaksossa on surullista filmimateriaalia Mirandan esiintymisestä 4. elokuuta. Tanssiohjelman jälkeen Miranda sai tietämättään pienen sydänkohtauksen ja oli kaatumaisillaan. Durante oli hänen vieressään ja auttoi häntä pysymään jaloillaan. Miranda hymyili, heilutti kättään yleisölle ja käveli viimeisen kerran lavan taakse. Hän menehtyi seuraavaan aamuun mennessä 46-vuotiaana. Hänen ruumiinsa lennätettiin pian Brasiliaan, jossa julistettiin maansuru. Hänet haudattiin São João Batistan hautausmaalle Rio de Janeirooon. Shokkikäytävä
Elokuvassa Pulitzer-palkinnosta unelmoiva journalisti Johnny Barrett (Peter Breck) tekeytyy psyykkisesti sairaaksi naisystävänsä Cathyn (Constance Towers) avulla, joka tekeytyy Johnnyn sisareksi, johon hän muka kohdistaa insestisiä aikeita. Näin Johnny pääsee mielisairaalaan tutkimaan siellä tapahtuneeksi epäiltyä murhaa. Häneen kohdistetaan ankaria terapiatoimenpiteitä, kuten sähköšokkihoitoa. Muita laitoksen hoidokkeja ovat Korean sodassa kommunistiksi aivopesty mies, joka luulee nyt elävänsä Yhdysvaltain sisällissotaa; entinen lahjakas musta opiskelija, joka kannattaa nyt mustiin kohdistuvaa rotusyrjintää; sekä kuusivuotiaan tasolle taantunut ydinfyysikko. Johnny Barrett onnistuu lopulta selvittämään tapauksen, voittaa Pulitzerin jutullaan mutta tulee itse oikeasti mielisairaaksi ja jää sairaalaan. Claës Björnberg
Claes Björnberg vetäytyi yhtiöstä ja paperinvalmistuksesta vuonna 1918, kun hänen poikansa Björn Björnberg, joka oli valmistunut insinööriksi ja jota oli koulutettu isänsä seuraajaksi, sai surmansa sisällissodan melskeissä Pellingin saaristossa Porvoon lähistöllä. Björnberg järkyttyi suuresti poikansa menetyksestä ja päätti vetäytyä syrjään tehtaan johtotehtävistä. Hän asettui asumaan Elimäelle Wärälän kartanoon, joka vuosikymmenien ajan oli hänen sukunsa ja jälkeläisten Stigzeliusten omistuksessa.