Milloin Origenes kuoli?
Origenes
Vuonna 250 vainot puhkesivat uudelleen, ja tällä kertaa Origenes ei paennut. Häntä kidutettiin ja häpäistiin julkisesti, ja hänet sidottiin useiksi päiviksi käsistä ja jaloista, ilman että hän olisi taipunut. Lopulta hän kuoli 69-vuotiaana kidutuksiin. Myöhemmät legendat, muun muassa Hieronymuksen ylöskirjoittama ("De viris illustribus", luku 54), kertovat hänen kuolleen Tyroksessa, jonne hänet olisi myös haudattu, mutta tähän ei voida täysin luottaa. Origenes
Origenes (kr. 'Ωριγενης) (n. 185–254) oli kristitty oppinut ja teologi, ja yksi merkittävimmistä varhaisen kristillisen kirkon kirkkoisistä. Hän syntyi todennäköisesti Aleksandriassa ja kuoli Kesareassa. Origeneen kirjoitukset ovat merkityksellisiä ensimmäisinä todellisina yrityksinä selittää kristinuskoa älyllisesti. Hän halusi tulkita kaiken aikansa tieteen kristillisestä näkökulmasta.
Diokles Magnesialainen
Diokles Magnesialainen (ensimmäinen vuosisata eaa.) oli antiikin kreikkalainen kirjailija. Hän oli kotoisin Magnesiasta. Diokles tunnetaan ennen kaikkea teoksistaan "Filosofielämäkerrat" (, "Bioi tōn filosofōn") ja "Katsaus filosofeihin" (, "Epidromē tōn filosofōn"), joita Diogenes Laertios käytti filosofielämäkertojensa lähteenä. Teoksista on säilynyt vain katkelmia tätä kautta. Hieronymus
Hieronymus kuoli Betlehemin lähellä 30. syyskuuta vuonna 420. Hänen kuolinpäivänsä kertoo Prosperus Akvitanialaisen teoksessaan "Chronicon". Hänen jäännöksensä, jotka olivat alun perin haudattuina Betlehemiin, kerrotaan myöhemmin siirretyn Santa Maria Maggioren kirkkoon Roomaan. Kuitenkin myös muut paikkakunnat sanovat omistavansa hänen pyhäinjäännöksiään. Diogenes Oinoandalainen
Diogenes Oinoandalainen (100-luku) oli kreikkalainen epikurolaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Diogenes tunnetaan ennen kaikkea siitä, että hän kirjoitutti kotikaupunkiinsa Oinoandaan massiivisen niin kutsutun Oinoandan piirtokirjoituksen, joka sisälsi epikurolaisen filosofian opetuksia. Agis II
Peloponnesolaissodan jälkeen Agis sairastui matkalla kotiin Delfoin oraakkelin luota. Hän kuoli Spartassa ehkä vuonna 401 eaa. Merkittävien filosofien elämät ja opit
Teoksessa mainitaan noin neljäkymmentä kreikkalaisten filosofien elämästä ja filosofiasta kirjoittanutta, ja kaiken kaikkiaan mainitaan 211 kirjailijaa, joita Diogenes on käyttänyt lähteenään. Diogeneen lähteinä ovat toimineet muun muassa Aleksandros Polyhistorin "Perimysjärjestykset" (, "Diadokhai"), Apollodoros Ateenalaisen "Aikakirjat" (, "Khronikoi"), Demetrios Magnesialaisen "Samannimiset" (, "Homonymoi"), Diokles Magnesialaisen "Filosofielämäkerrat" (, "Bioi tōn filosofōn") ja "Katsaus filosofeihin" (, "Epidromē tōn filosofōn"), Favorinoksen "Muistelmia" (, "Apomnēmoneumata"), sekä Pamfilen "Muistiinpanot" (, "Hypomnēmata"). Achille Valenciennes
Achille Valenciennes (9. elokuuta 1794 Pariisi – 13. huhtikuuta 1865) oli ranskalainen eläintieteilijä, joka oli erityisesti perehtynyt kaloihin. Hän vaikutti myös parasitologian kehitykseen tärkeällä ihmisen suolistoloisia koskevalla tutkimuksellaan. Hän kehitti myös eliöiden systematiikkaa vertailemalla fossiileja ja nykyään eläviä lajeja. Hermogenes (magister officiorum)
Hermogenes (; k. noin 535 t. 536) oli itäroomalainen virkamies, "magister officiorum", sotilaskomentaja ja lähettiläs Itä-Rooman ja sassanidien Persian välisen sodan aikana vuosina 527–532. Hän oli luultavasti kotoisin Scythia Minorin provinssista (nykyinen Dobrudzha Romaniassa ja Bulgariassa). Origenes
Origeneen kommentaarit pyrkivät keskittymään kirjoitusten syvempää, salattuun ja henkiseen merkitykseen historiallisesti merkityksettömien tapahtumien sijasta. Hän otti kuitenkin laajalti huomioon kaiken filologisen, maantieteellisen, historiallisen ja muinaisesineitä koskevan tiedon, jota hänellä oli käytettävissään. Pyrrhon
Pyrrhon (, n. 360 eaa. – n. 270 eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi. Häntä pidetään ensimmäisenä skeptikkona ja pyrrhonismin alullepanijana tai esikuvana. Henkinen ikä
Jo antiikin Kreikassa elänyt filosofi ja tutkija Pythagoras (582–496 eaa.) näki tarpeelliseksi selvittää oppilaiksi pyrkivien älykkyyttä, joten hän testasi heitä esittämällä heille erilaisia älykkyyttä vaativia kysymyksiä. 1800-luvun viimeisinä vuosina amerikkalainen psykologi James McKeen Cattell (s. 25.4.1860 – k. 20.1.1944) käytti älykkyysiän tapaisia testejä henkilöiden älykkyyden selvittämisessä. 1900-luvun alku oli käänteentekevä älykkyyden tutkimisessa. Epifanios
Vuonna 394 Palestiinan matkallaan Epifanios hyökkäsi Origeneen seuraajia vastaan ja vaati, että Jerusalemin piispa tuomitsisi näiden kirjoitukset, jotka lopulta tuomittiin Konstantinopolin toisessa kirkolliskokouksessa vuonna 553. Vuonna 402 melkein 80 vuoden iässä piispa Theofiloksen pyynnöstä Epifanios lähti Konstantinopoliin taistelemaan Johannes Khrysostomosta vastaan. Kun Epifanios tajusi, että Theofilos oli käyttänyt häntä vain hyväkseen vastustamaan Johannesta, joka oli antanut suojapaikan Theofiloksen vainoamille munkeille, Epifanios aloitti kotimatkan takaisin Kyprokselle. Hän kuitenkin kuoli merellä vuonna 403. Oinoandan piirtokirjoitus
Diogenes pystytti kirjoituksen Lyykiassa sijainneeseen kotikaupunkiinsa vanhalla iällään keisari Hadrianuksen aikana noin vuonna 120 jaa. Hän oli sairas ja odotti elämänsä päättyvän pian, ja käytti siksi koko omaisuutensa kirjoituttaakseen kaikkien näkyville epikurolaisen filosofian mukaiset elämänohjeet, jotka olivat hänen mielestään tehneet hänet onnelliseksi. Zenon Elealainen
Muuten Zenonin elämästä ei tiedetä paljoakaan varmuudella. Merkittävin tietolähde hänen elämästään on Platonin lähes sata vuotta hänen elämänsä jälkeen kirjoittama dialogi "Parmenides". Siinä Platon kuvaa Parmenideen ja Zenonin Ateenaan tekemää vierailua, siihen aikaan kun Parmenides oli "noin 65-vuotias", Zenon "noin 40-vuotias" ja Sokrates "hyvin nuori mies" ("Parmenides" 127). Tiedetään, että Sokrates syntyi noin vuonna 470 eaa., ja jos oletetaan, että hän olisi vierailun aikaan ollut noin 20-vuotias, Zenon olisi syntynyt noin vuonna 490 eaa. Platon sanoo hänen olleen kookas ja uljas mies. Parmenides
Parmenides (, s. n. 510 eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi. Hän on yksi merkittävimmistä esisokraattisista filosofeista ja tärkeä henkilö erityisesti rationalismin ja ontologian syntymisen kannalta. Parmenides tunnetaan ennen kaikkea siitä, että hän katsoi moneutta ja liikettä koskevien aistihavaintojen olevan pettäviä, ja todellisuuden olevan yksi, jakautumaton ja liikkumaton. Origenes
Asteittainen jumalallinen ilmoitus kulminoituu ilmoituksessa Kristuksesta. Kristuksessa Jumala, joka on aiemmin ilmoittanut olevansa ensi sijassa Herra, ilmoittaa olevansa myös Isä. Logoksen lihaksituleminen Kristukseksi oli tarpeellista, sillä muuten hän ei olisi ollut ihmisten aisteilla käsitettävissä. Logoksen lopullinen olemus säilyi kuitenkin mysteerinä, eikä Origeneskään kyennyt selittämään sitä. Hän puhuu ”erikoisesta ruumiista”, ja hänen mukaansa Jumala muutti Jeesuksen kuolevaisen ruumiin taivaalliseksi ruumiiksi. Näin hän lähestyi doketismia, jonka mukaan Jeesus ei ollut todellisesti vaan ainoastaan näennäisesti ihminen, vaikka hän muuten kammosikin tätä oppia. Origenes
Origenes myi kirjastonsa ollaakseen täysin riippumaton taloudellisesti. Hän kykeni tulemaan toimeen saamillaan rahoilla elämällä askeettisesti. Hän opetti päivisin ja opiskeli Raamattua öisin. Hän vei askeesinsa niin pitkälle, että seurasi Matteuksen evankeliumin jaetta 19:12 ja kastroi itsensä pelätessään muuten saavansa aikaan skandaalin, koska opetti sekä miehiä että naisia. Hän myös uskoi, että kristityn tulee noudattaa kaikkia Jeesuksen opetuksia ilman varauksia tai poikkeuksia. John Maynard Keynes
John Maynard Keynes ([], 5. kesäkuuta 1883, Cambridge, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta – 21. huhtikuuta 1946, Tilton, East Sussex) oli englantilainen talousoppinut, jonka radikaaleilla ideoilla oli merkittäviä vaikutuksia moderniin talous- ja poliittiseen ajatteluun. Häntä pidetään yleisesti hyvinvointivaltion yhtenä teoreettisena isänä, joskin hänen aikanaan ajatukset valtion osallistumisesta talouselämään koskettivat etupäässä korkotason sääntelyä ja valtion infrastruktuuri-investointeja, eivätkä esimerkiksi veroja, tulonsiirtoja ja korkeaa sosiaaliturvaa, jotka usein nykyisin yhdistetään hyvinvointivaltion käsitteeseen. Origenes
Origeneen näkemys Jumalasta oli puhtaasti abstrakti — Jumala on täydellinen ykseys, näkymätön ja ruumiiton, ylivertainen kaikkeen materiaaliseen verrattuna, ja siksi ajatukset ylittävä ja käsittämätön. Hän on myös muuttumaton sekä ajan ja paikan ylittävä. Hänen voimaansa rajoittavat kuitenkin hänen hyvyytensä, oikeudenmukaisuutensa ja viisautensa — ja vaikka hän onkin vapaa kaikista pakoista, hänen hyvyytensä ja kaikkivaltiutensa vaativat häntä paljastamaan itsensä luomakunnalle. Prodikos
Prodikos (, n. 465/450 eaa. – n. 398 eaa.) oli kreikkalainen sofisti, grammaatikko ja esisokraatikkoihin lukeutunut filosofi. Hänet tunnetaan "Sokrateen edelläkävijänä". Kyrenaika
Aleksanteri Suuren kuoleman jälkeen spartalainen palkkasotilas Thibron saapui Kyrenaikaan noin 7 000 palkkasotilaan kanssa. Kyrenestä ja Barkasta karkotetut pyysivät häntä apuun. Thibron valtasi aluksi Kyrenen sataman, ja pakotti kyreneläiset maksamaan lunnaita. Pian kyreneläiset pyysivät Egyptin satraapin Ptolemaios I:n apua. Tämä lähetti sotapäällikkö Ofellaan Kyrenaikaan. Thibronin kuoleman jälkeen vuonna 322 eaa. Kyrenaika liitettiin Ptolemaiosten Egyptiin. Ofellas hallitsi kuitenkin Kyrenaikaa itsenäisesti. Ofellas kuoli noin vuonna 208 eaa. Ptolemaiosten aikana perustettiin myös kuudes kaupunki Ptolemais. Origenes
Origenes lähti Aleksandriasta vuonna 231, ja muutti Kesareaan pysyvästi. Aleksandrialaiset kuitenkin hyökkäsivät edelleen häntä vastaan, joko hänen suorittamansa kastraation vuoksi tai koska häntä syytettiin harhaoppiseksi. Nämä protestit huomioitiin kuitenkin vain Roomassa, kun taas Palestiina, Foinikia, Arabia ja Akhaia eivät kiinnittäneet niihin mitään huomiota. Plotinos
Plotinos (, n. 204/205 – 270) oli antiikin kreikkalainen filosofi. Häntä pidetään laajalti uusplatonismin oppi-isänä ja perustajana opettajansa Ammonios Sakkaksen ohella. Paracelsus
Paracelsus (11. marraskuuta tai 17. joulukuuta 1493 Sveitsi – 24. syyskuuta 1541 Salzburg, Itävalta) oli sveitsiläissyntyinen alkemisti, lääkäri, astrologi, psykologi ja okkultisti. Hänen nimensä oli alun perin Theophrastus Philippus Aureolus Bombastus von Hohenheim, mutta hän otti Para-Celsus ("parempi kuin Celsus") -nimen roomalaisen parantajan Celsuksen mukaan.Haubrich s. 134–135, 178. Paracelsus halusi korvata skolastisen tieteentekemisen perinteen, jossa tutkimuksen ensisijaisina kohteena olivat klassisten auktoriteettien opit, kuten galenoslainen lääketiede ja aristotelinen luonnonfilosofia, luonnon todellisia ilmiöitä ja vuorovaikutuksia tutkivalla tieteellä. Paracelsus painotti tutkimuksissa suoraan luonnosta tapahtuvaa ilmiöiden havainnointia ilman harhaanjohtavia klassisia teorioita ja ajatuksia. Justinianus I
Vuosina 542–543 Justinianus julkaisi ediktin, joka tuomitsi Origeneen opit. Origenismi oli aiheuttanut suuria ongelmia Palestiinassa. Vuonna 544 Justinianus julkaisi toisen ediktin, joka tunnetaan nimellä "kolme lukua" (), jossa tuomittiin useita nestorialaisuuteen liittyvien henkilöiden oppeja. Monofysitistien mielestä khalkedonilaisten ja nestoriolaisten välillä ei ollut suurta eroa. Osa tuomituista opeista oli hyväksytty Khalkedonin kirkolliskokouksessa. Justinianus uskoi ediktin auttavan saamaan sopua monofysiittien ja khalkedonilaisten välillä. Latinankielisessä Italiassa ja Afrikassa ediktiä vastustettiin kuitenkin jyrkästi. Yllättynyt Justinianus kutsui paavin Konstantinopoliin neuvottelemaan. Vigilius saapui vuonna 547. Justinianus pakotti hänet hyväksymään ediktin. Tämän seurauksena Vigilius tuomittiin Karthagossa pidetyssä kokouksessa. Justinianus pyysi tämän jälkeen Afrikan piispoja saapumaan Konstantinopoliin. Sinne saavuttuaan Justinianus antoi erottaa ja vangita useita piispoja, heidän joukossaan Karthagon piispan Rapatuksen. Myös idässä oli ongelmia ja Justinianus sai patriarkat allekirjoittamaan ediktin vasta pakon edessä. Erasmus Rotterdamilainen
Kun Baselin kaupunki oli lopullisesti ja virallisesti "reformoitu" vuonna 1529, Erasmus luopui asumuksestaan kaupungissa ja asettui Freiburg im Breisgauhun. Kuusi vuotta myöhemmin hän kuitenkin palasi Baseliin, vaikkakin oli sairas, valvoakseen Origeneen teoksista tekemänsä laitoksen painotyötä. Hän kuoli kaupungissa vuotta myöhemmin, vuonna 1536. Origenes
Vuonna 235 keisari Maximinuksen valtaannousun myötä alkoivat jälleen vainot. Origenes joutui piilottelemaan kaksi vuotta kesarealaisen Julianan luona. Synti
Pelagiolaisuus oli uskonnollinen koulukunta, joka vastusti Augustinuksen esittämää Raamatun tulkintaa perisynnistä. Koulukunnan perustaja Pelagius (354–420) oli Italiassa vaikuttanut teologi, jonka mukaan ihminen ei ole pohjimmiltaan perisyntinen. Pelagiolaisten mukaan ihmisellä on vapaa tahto ja luonnollinen kyky elää synnittömästi. Pelagiolaisuus joutui ankaran kritiikin kohteeksi ja julistettiin harhaopiksi Orangen kirkolliskokouksessa vuonna 419. Origenes
Palattuaan Ateenasta hän onnistui käännyttämään Bostran piispan Berylloksen oikeaoppiseen uskoon. Samaan aikaan (noin vuonna 240) kuitenkin hyökättiin myös hänen omaa oppiaan vastaan. Hän joutui puolustamaan itseään kirjoittamalla muun muassa paavi Fabianukselle ja useille piispoille. Häneen kohdistuneiden hyökkäysten syytä tai aihetta ei tiedetä, mutta ne ovat saattaneet liittyä novatianismiin. Berylloksen kääntymisen jälkeen Origeneen apua kuitenkin pyydettiin yhä useammin myös harhaoppien torjumiseksi. Esimerkiksi kun Arabiassa alkoi levitä oppi, jonka mukaan sielu kuoli ja hajosi ruumiin mukana, tullakseen palautetuksi elämään vasta ruumiiden ylösnousemuksessa, Origeneeseen vedottiin asian vuoksi. Hän teki matkan Arabiaan ja saarnasi korjatakseen erheellisen opin. Otto Brunfels
Otto Brunfels (myös Brunsfels tai Braunfels, 1488 Mainz – 23. joulukuuta 1534 Bern, Sveitsi) oli saksalainen teologi ja kasvitieteilijä. Carl von Linné nimesi hänet ”Kasvitieteen isien” joukkoon. Fysiikan historia
Tieteellisen vallankumouksen katsotaan saaneen alkunsa Nikolaus Kopernikuksen julkaisemasta "De revolutionibus orbium coelestium" -teoksesta, jossa hän esitteli aurinkokunnan rakenteen ja ennen kaikkea korvasi maakeskisen maailmankuvan aurinkokeskisellä. Kopernikus oli tehnyt teosta hyvin pitkään ja esitellyt ideoitaan erillisinä teoksina jo aiemmin. Kopernikus kuoli samana vuonna kuin hänen pääteoksensa julkaistiin, mikä luultavasti pelasti Kopernikuksen katolisen kirkon tuomiolta. Hänen teostaan ei myöskään kielletty ennen kuin Galileo Galilei joutui kuultavaksi katolisen kirkon eteen. Katolisen kirkon opit olivat juurtuneet niin syvälle sen ajan tiedeyhteisöön, ettei Kopernikuksen väitteitä uskottu lainkaan. Vasta sata vuotta myöhemmin Kopernikuksen malli alkoi vakiintua. Aurinkokunnan malli kuitenkin eteni asteittain kohti aurinkokeskistä. Aegidius Roomalainen
Aegidius Roomalainen (, , ) (n. 1243–1316) oli keskiajalla elänyt munkki ja skolastinen filosofi. Hän oli Bourgesin arkkipiispa. Paavi Benedictus XIV antoi hänelle arvonimen "Doctor Fundatissimus" ("Parhaiten perusteleva opettaja"). Hän kuoli Avignonissa. Origenes
Aleksandriassa Heraklaasta tuli Origeneen koulun johtaja ja pian Demetrioksen kuoleman jälkeen piispa. Origenes palasi Aleksandriaan pyytämään armahdusta, mitä Heraklas ei kuitenkan antanut. Origenes lähti kaupungista pysyvästi ja muutti Kesareaan jonne hän perusti uuden teologisen koulun. Hän saarnasi ja opetti dialektiikkaa, fysiikkaa, etiikkaa ja metafysiikkaa, luoden niillä pohjan teologian opetukselle. Hän halusi tulkita kaiken aikansa tieteen kristillisestä näkökulmasta, ja korottaa kristinuskon maailmanselitysteoriana hellenististen oppien tasolle. Albinos
Albinos () (n. 150) oli antiikin kreikkalainen keskiplatonilainen filosofi, joka eli Smyrnassa ja oli Galenoksen aikalainen. Platon
Platon kuoli noin 80-vuotiaana vuonna 347 eaa. Diogenes Laertioksenkin välittämän luotettavamman tiedon mukaan hän kuoli kesken hääaterian, Ciceron mukaan puolestaan kesken kirjoittamisen. Platonin kuolema oli Ateenassa merkkitapaus. Hänet haudattiin Akatemian alueelle koko koulun osallistuessa hautajaissaattoon, ja myös Filippos II:n kerrotaan osallistuneen hautajaisiin. Platonin muistolle omistettiin kulttimenot, joihin kuului vuotuinen juhla. "Lait", joka oli Platonin kuollessa kesken ja kirjoitettuna pelkästään vahatauluille, julkaistiin vasta kuoleman jälkeen. Jaakobin kirje
Mikäli hän kirjoitti kirjeen, se on todennäköisesti kirjoitettu Jerusalemissa ennen Jaakobin marttyyrikuolemaa vuonna 62. Mikäli kirje on pseudepigrafinen, mikä tahansa aika vuosien 50 ja 200 väliltä on mahdollinen. Origenes oli ensimmäinen, joka varmuudella lainasi kirjettä. Mikäli Eusebiukseen on uskomista, mahdollisesti myös Klemens Aleksandrialainen lainasi sitä jo hieman aiemmin teoksessa, joka on sittemmin kadonnut. Origenes
Origenes käsitti, että ainoastaan hengellinen on totta, ja tämä oli keskeistä koko hänen oppijärjestelmässään. Tämä mahdollisti sen, että hän saattoi vastustaa kristilliseen eskatologiaan liittyvää kiliasmia ("khiliasmos", oppi tuhatvuotisesta valtakunnasta). Hän pidättäytyi silti irrottautumasta kokonaan kristinuskon taivaallisen toivon odotuksesta ja paratiisikuvauksista. Hän esitti sielujen puhdistuvan vaiheittaisesti, kunnes ne on lopulta puhdistettu kaikesta pahasta, tulevat tietämään totuuden ja Isän Jumalan niin kuin Poika tämän tunsi, saavat nähdä Jumalan kasvoista kasvoihin, ja saavat täydellisesti Pyhän Hengen ja ykseyden Jumalan kanssa. Origenes Pakana
Origeneen omasta ajattelusta tunnetaan ainoastaan se, ettei hän katsonut todellisuuden ensimmäisen prinsiipin olevan "Yksi", joka on järjen ulottumattomissa ja olevan ulkopuolella, niin kuin Plotinos katsoi. Sen sijaan Origenes katsoi, että ensimmäinen prinsiippi oli korkein järki ja ensimmäinen oleva. Tästä voi päätellä, että hänen näkemyksensä olivat lähempänä perinteistä keskiplatonismia kuin Plotinoksen uusplatonismia. Martin Heidegger
Heideggerin hermeneuttinen hanke syveni kuitenkin nopeasti koskemaan ontologian perusteita ylipäätään; hän katsoi, että filosofiassa unohtuneen elämän ajallisuuden tarkastelu tarjosi mahdollisuuden asettaa uudelleen jo antiikissa lukkoonlyöty kysymys "olemisen mielestä" ("Sinn des Seins"), siis todellisuuden mielekkäästä jäsentymisestä todelliseksi. Oleminen oli Kreikasta saakka pohjimmiltaan ymmärretty pysyvänä läsnäolona ja siten määrätyn ajan ulottuvuuden, nykyisyyden, pohjalta. Sikäli kuin elämän ja eletyn todellisuuden välillä vallitsee välttämättä rakenteellinen yhteys, mahdollistaa elämän ajallisuuden tarkastelu olemisen itsensä ajallisen jäsentymisen uudenlaisen tarkastelun - näin elämän hermeneutiikasta syntyy "fundamentaaliontologia", tutkimus, jonka kohteena on perinteisen ontologian ajattelematta jäänyt ajallinen perusta. Tämän siirtymän pohjalta syntyi Heideggerin varhainen pääteos "Oleminen ja aika" (1927), joka korvasi Heideggerin aiemmin suunnitteleman Aristoteles-kommentaarin: teos pyrkii avaamaan kysymyksen olemisen mielestä analysoimalla ihmisen olemassaolon, elämän tai ”täällä-olon” ("Dasein") ajallisia rakenteita. Kiireessä viimeistelty teos jäi kuitenkin kesken; "Olemisesta ja ajasta" ilmestyi vain ensimmäinen puolisko, joka käsittää "Daseinin" eksistentiaalisen analytiikan. Ilmestymättä jäivät systemaattisen osan varsinainen huipentuma, jossa kysymys olemisen mielestä oli määrä vastata ajallisuuden pohjalta, sekä suunniteltu laaja historiallinen osa. Apollonios Rhodoslainen
Apollonios Rhodoslainen (, , noin 290 eaa.–230 eaa.) oli antiikin kreikkalainen eeppinen runoilija ja grammaatikko, jonka pääteos on argonauttien retkestä kertova laaja runoelma "Argonautika". Apokatastasis
Kirkkoisistä apokatastaasioppia edusti Origenes. Hän opetti, että kaikkien rationaalisten luontokappaleiden sielut tulevat ajan mittaan täydellisesti puhdistumaan synnistä ja palautuvat alkuperäiseen yhteyteensä Jumalan kanssa. Myös eräät muut idän kirkon teologit, kuten Gregorios Nyssalainen ja Euagrios Pontoslainen, ovat edustaneet opetusta yleisestä pelastuksesta. Samankaltainen toivo yleisestä pelastuksesta on löydettävissä muiltakin idän isiltä. Dionysius Exiguus
Dionysius Exiguus (noin 470 – noin 544) oli munkki, jonka ansiona pidetään kristillisen ajanlaskun käyttöönottoa, jossa vuosiluvut lasketaan Jeesuksen oletetusta syntymävuodesta. Tämän järjestelmän hän otti käyttöön laatiessaan taulukoita pääsiäisen ajankohdan määrittämiseksi. Vuonna 525 Dionysius Exiguus kirjoitti, että on väärin laskea vuodet kristittyjen vainoojan, keisari Diocletianuksen hallituskauden mukaan, mikä oli siihen saakka ollut käytäntönä. Dionysius laski, että Jeesus oli syntynyt vuonna 754 Rooman perustamisesta ("Ab urbe condita"). Hän luultavasti erehtyi arvioidessaan ajan, sillä Jeesus olisi hänen arvionsa mukaan syntynyt aikana jolloin Herodes oli jo kuollut. Simplicius (paavi)
Pyhä Simplicius (s. Tivoli, Italia - k. 10. maaliskuuta 483, Rooma) oli paavina Länsi-Rooman kukistumisen aikaan 3. maaliskuuta 468 - 10. maaliskuuta 483. Hänen elämästään tiedetään lähinnä "Liber Pontificaliksen" kirjoitusten pohjalta. Simplicius puolusti paavina Khalkedonin kirkolliskokousta kiistassa monofysitismiksi kutsuttua harhaoppia vastaan. Hän rakennutti Roomaan useita kirkkoja ja pienempiä uskonnollisia rakennuksia. Aristoteleen dialogit
"Eudemos" eli "Sielusta" (, "Peri psykhēs") oli Aristoteleen varhaiskauden dialogi, joka on kirjoitettu hyvin Platonille uskolliseen tyyliin. Se on nimetty Aristoteleen akatemialaisen ystävän Eudemoksen mukaan. Tämä oli kuollut n. vuonna 354–353 eaa. Kuolema sai Aristoteleen kirjoittamaan dialogin sielun kuolemattomuudesta. Dialogi on kirjoitettu melko pian tapahtuman jälkeen, noin vuonna 352 eaa., jolloin Aristoteles oli 32-vuotias. Herodes
Josefus Flaviuksen mukaan Herodes kuoli vuonna 4 eaa. sairastuttuaan lähes 70-vuotiaana. Uusin Raymond J. Jachowskin vertaisarvioitu tutkimus osoittaa kuolinvuodekseen 1 eaa. Josefus mainitsee Herodeksen kuolemaa edeltäneen kuunpimennyksen. Viimeisten vuosiensa kuunpimennyksiä vertailemalla voi päätellä Herodeksen kuolleen vuonna 1 eaa. Myös juutalainen -paastokäärö antaa syytä olettaa kuolinpäivämääräkseen 28. tammikuuta 1 eaa. Martin Heidegger
Martin Heidegger (26. syyskuuta 1889 Meßkirch – 26. toukokuuta 1976 Freiburg im Breisgau) oli saksalainen filosofi, joka tunnetaan eksistentialistisesta ja fenomenologisesta ajattelustaan, joka koski ”olemiskysymystä”. Heideggerin vaikutus on ulottunut filosofiaan, dekonstruktioon, kirjallisuusteoriaan, teologiaan ja arkkitehtuurin teoriaan. Pythagoras
Pythagoras (, 582–496 eaa.) oli antiikin Kreikassa elänyt filosofi ja tutkija. Hän perusti filosofis-uskonnollisen koulukunnan, pythagoralaisuuden, jonka yli 600 oppilasta omistautuivat matemaattisluonteiselle tutkimukselle ja henkiselle itsensä kehittämiselle. Antiikin Kreikan kirjallisuus
Klaudios Ptolemaios on roomalaisen ajan tieteilijöistä vaikutusvaltaisimpia. Hän eli 100-luvulla. Hänen pääteoksensa tunnetaan nykyään nimellä "Almagest", mikä on seurausta siitä, että arabitähtitieteilijät käänsivät sen tällä nimelle. Ptolemaios esitti yksityiskohtaisen kuvauksen maakeskisestä maailmankuvasta, joka hallitsi tähtitieteellistä ajattelua hänen jälkeensä vielä yli 1300 vuotta, kunnes aurinkokeskinen maailmankuva syrjäytti sen. Galenos oli merkittävin antiikin ajan lääketieteilijöistä Hippokrateen, alan perustajan, jälkeen. Myös hän eli 100-luvulla. Galenos suoritti anatomisia tutkimuksia, ja hänen teoksillaan oli suuri vaikutus lääketieteessä seuraavan 1400 vuoden ajan. Hän kirjoitti myös filosofisista aiheista. Origenes
Origenes joutui kuitenkin kirkossa vaikeuksiin myöhemmin, sillä hänen seuraajansa olivat omaksuneet joitakin jyrkkiä näkemyksiä, jotka laitettiin Origeneen nimiin. Muun muassa Euagrios Pontoslainen esitteli teoksissaan kehiteltyjä versioita Origeneen teoksista. Kiistojen myötä nousi esille joitakin muita Origeneen opetuksia, joita kirkon konsensus ei hyväksynyt. Näihin kuuluivat muun muassa oppi sielujen pre-eksistenssistä eli ennalta olemisesta, apokatastasis- eli ennalleenpalauttamisoppi eli oppi universaalista pelastuksesta, sekä hierarkkinen näkemys kolminaisuudesta. Nämä ja muutamat vielä erikoisemmat ajatukset julistettiin kauhistukseksi Konstantinopolin paikallisessa kokouksessa vuonna 545 ja myöhemmin Konstantinopolin toisessa kirkolliskokouksessa vuonna 553. Kelsos
Kelsos (, ) (100-luku) oli antiikin kreikkalainen platonilainen filosofi, joka tunnetaan kristinuskon vastustajana. Hänet tunnetaan lähes pelkästään teoksestaan "Todellinen oppi" (), joka on säilynyt katkelmina Origeneen Kelsosta vastaan suunnatussa teoksessa "Kelsosta vastaan" ("Contra Celsum", 248). Oidipus Kolonoksessa
Sofokles kirjoitti näytelmän vähän ennen kuolemaansa noin vuonna 406 tai 405 eaa., jolloin hän oli jo 90-vuotias. Tätä kautta näytelmä voidaan nähdä kirjoittajansa taiteellisena ja poliittisena testamenttina. Näytelmän kirjoitushetkellä Ateenan kaupunkivaltio eli viimeisiä suuruudenhetkiään ja sen demokratia kukistui, joskin väliaikaisesti, vuonna 404 eaa. heti Sofokleen kuoltua. Origenes
1970-luvulla esitettiin, että Origenes olisi uskonut myös reinkarnaatioon. Lähteenä on todennäköisesti teosofi Geddes MacGregorin teos "Reincarnation in Christianity" (1978). MacGregor on varma, että Origenes uskoi ja opetti reinkarnaatiota, ja että hänen aihetta käsittelevät kirjoituksensa on tuhottu. Hän myöntää kuitenkin, ettei hänellä ole asiasta todisteita. Origenes
Maximinuksen toimeenpanemat vainot saivat aikaan teoksen "Marttyyriudesta". Siinä Origenes varoittaa epäjumalanpalvelusta ja korostaa velvollisuutta kärsiä marttyyrikuolema miehekkäästi. Hän myös selittää marttyyriuden merkitystä. Kahdeksan kirjaa käsittävä teos "Kelsosta vastaan" vuodelta 248 syntyi, koska pakanallinen Kelsos esitti syytöksiä kristinuskoa vastaan. Epikuros
Epikuros (, 341–270 eaa.) oli kreikkalainen filosofi, jonka mukaan on nimetty epikurolaisuus. Epikuros syntyi Samoksella ja kuoli Ateenassa. Hänen opetuksensa poikkesi suuresti muista sen ajan kreikkalaisista filosofioista, hän muun muassa kielsi jumalien osallistumisen maailman toimintaan ja kaiken tarpeen pelätä ja palvoa jumalia. Origenes
Saarnat Koniini
Sokrates kuoli vuonna 399 eaa. koniinimyrkytykseen, kun hänet oli tuomittu kuolemaan nauttimalla myrkkykatkosta tehtyä juomaa. Lucretius
Lucretiuksen elämästä ei tiedetä paljoakaan. Cicero antaa yhdessä veljelleen kirjoittamassa kirjeessään ymmärtää, että he olisivat kerran lukeneet Lucretiuksen runoja. Tämä on viimeinen maininta Lucretiuksesta Donatukseen saakka. Donatus kertoo Vergiliuksen elämästä kertovassa teoksessa, että Lucretius kuoli 15. lokakuuta vuonna 55 eaa. Jos Hieronymus oli oikeassa Lucretiuksen iästä, voidaan laskea, että hän olisi syntynyt vuonna 99 eaa. Kleomedes
Kleomedeen elinajankohtaa ei tunneta. Historioitsijat ovat ehdottaneet aikoja ensimmäisen vuosisadan puolen välin ja vuoden 400 välillä. Varhaiset ajoitukset perustuvat siihen, että Kleomedes viittaa usein matemaatikko ja tähtitieteilijä Poseidonioksen (135–51 eaa.) teoksiin, eikä lainkaan Ptolemaiokseen (85–165). Otto Neugebauer puolestaan päätteli, että Kleomedeen tähtitieteelliset havainnot täsmäävät paremmin vuoteen 371 (50 vuoden säteellä). Proklos
Proklos (, Proklos Seuraaja; 8. helmikuuta 412 – 17. huhtikuuta 487) oli antiikin kreikkalainen uusplatonilainen filosofi ja Platonin Akatemian johtaja. Hän oli antiikin viimeisimpiä merkittävimpiä filosofeja. Proklos kehitti yhden tarkimmin määritellyistä uusplatonistisista järjestelmistä. Hänen elinaikansa sijoittuu antiikin Kreikan filosofian loppuun, joten hänen ajatuksensa siirtyivät tehokkaasti keskiaikaiseen filosofiaan ja islamilaiseen filosofiaan. Arne Eggen
Arne Eggen (28. elokuuta 1881 Trondheim – 26. lokakuuta 1955 Bærum) oli norjalainen säveltäjä ja urkuri. Hänen tunnetuinta tuotantoaan edustavat hänen laulunsa, mutta hän sävelsi myös suurimuotoisia teoksia, kuten oopperat "Olav Liljekrans" ja "Cymbelin", melodraaman "Liti Kjersti", oratorion "Kong Olav" sekä sinfonian. Eggenin kamarimusiikkituotantoon kuuluvat kaksi viulusonaattia ja sarja viululle ja pianolle. Uruille hän sävelsi "Ciaconnan". Lisäksi hän teki sovituksia norjalaisista kansanlauluista. Eggen edustaa säveltäjänä samaa kansallisromanttista perinnettä kuin Edvard Grieg ja Johan Svendsen. Origenes
Origenes oli ensimmäinen teologi, joka käytti allegorista tulkintaa Raamattua tutkittaessa. Hänen mukaansa Raamatun sisällöllä on sekä kirjaimellinen että jumalallinen merkitys.. Saatana
Muutamat varhaiskristilliset kirkkoisät kuten Origenes ja Gregorios Nyssalainen uskoivat, ettei helvetin tuli ole ikuinen, vaan että lopulta, joskin hyvin pitkän ajan kuluttua kaikki sinne joutuneet ihmiset ja jopa Saatana katuvat tekojaan ja tekevät parannuksen, jolloin heidätkin pelastetaan. Tätä käsitystä kuitenkin muun muassa Augustinus vastusti mitä ankarimmin, sillä Ilmestyskirjan mukaan helvetin rangaistukset kestävät ikuisesti. Konstantino­polin toisessa kirkollis­kokouksessa vuonna 553 Augustinuksen käsitys vahvistettiinkin kirkon viralliseksi opiksi. Helvetti
Ennen Augustinusta myöhäisantiikin aikana esiintyi näkemys kaikkien pelastumisesta. Kirkkoisä Klemens Aleksandrialaisen mukaan Jumala kurittaa kasvatustarkoituksessa vain lyhyen aikaa tuonpuoleisessa. Syntisten sielut puhdistetaan, heidät käännetään oikeaan suuntaan, ja he palaavat Jumalan yhteyteen. Kirkkoisä Origeneksen mukaan Saatanakin tulee lopulta pelastumaan. Origenes esitti, että helvetti on syntisille ikuinen, mutta historian lopussa sielut palaavat takaisin alkutilaan Jumalan yhteyteen. Origeneksen pelastusmallia kutsutaan nimellä "apokatastasis pantoon" tai lyhyemmin apokatastasis-oppi. Kirkkoisä Gregorios Nyssalainen seurasi Origeneksen perusajatusta ja ymmärsi helvetin rangaistuksen olevan parantavaa kurittamista, joka kestää kauan mutta ei loputtomasti. Argos (kaupunki)
Hellenistisellä kaudella Argosta johtivat Makedonian alaiset tyrannit. Pyrrhos kuoli katutappelussa kaupungissa vuonna 272 eaa. Vuonna 229 eaa. Argos liittyi Akhaian liittoon, ja pysyi siinä Rooman vallan alkuun saakka, lukuun ottamatta lyhyitä kausia, jolloin se oli Spartan vallan alla. Vuonna 146 eaa. Argos tuli Rooman vallan alle ja osaksi Achaean provinssia. Kaupunki kukoisti roomalaisella ajalla ensimmäiseltä vuosisadalta 400-luvulle jaa. saakka. Keisari Hadrianus rakennutti sinne akveduktin ja kylpylän. Orlando Gibbons
Gibbons syntyi Oxfordissa vuonna 1583. Vuosina 1596–1598 hän lauloi Cambridgen King’s Collegen kuorossa. Vuonna 1606 Gibbons saavutti musiikin kandidaatin arvon. Gibbons työskenteli Chapel Royalin urkurina noin vuodesta 1615 kuolemaansa asti. Gibbons kuoli Canterburyssa 5. kesäkuuta 1625. Canterburyn tuomiokirkolle rakennettiin hänestä muistomerkki. Agrigento
Antiikin Agrigento eli "Akragas" oli kreikkalainen doorilainen siirtokunta. Se perustettiin noin vuonna 582 eaa. Kaupunki kukoisti erityisesti arkaaisen kauden lopulla ja klassisen kauden alussa noin 550–406 eaa., ja sinne rakennettiin suurimmat doorilaista tyyliä edustaneet temppelit Kreikan ulkopuolella. Suurin temppeleistä oli Olympoksen Zeuksen temppeli, parhaiten puolestaan on säilynyt niin kutsuttu Concordian temppeli. Kaupungin tunnetuin asukas oli filosofi Empedokles. Roomalaisella kaudella kaupunki tunnettiin nimellä "Agrigentum". Antonios Diogenes
Antonioksesta ei tiedetä muuta kuin se, mitä hänen nimensä Antonios tai latinaksi Antonius kertoo: tekijä vaikuttaa ottaneen jostain syystä nomen gentilen roomalaiselta Antoniusten suvulta. Antonios eli mahdollisesti ensimmäisellä vuosisadalla jaa., mutta hänet on ajoitettu myös 100- ja 200-luvuille. Hänen ajoituksensa oli tuntematon myös Fotiokselle, jolta on säilynyt yhteenveto hänen teoksestaan. Origenes
Keisari Caracallan aikana, noin 211-212, Origenes matkusti lyhyeksi ajaksi Roomaan, jossa hän tapasi kaupungin johtavan teologin Hippolytos Roomalaisen. Paavi Zephyrinuksen aikana vallinnut leväperäisyys teki Origenesiin kuitenkin huonon vaikutuksen. Hän palasi Aleksandriaan opettamaan. Hänen koulunsa oli kuitenkin kasvanut isommaksi kuin yksi mies kykeni hallitsemaan, kun katekumeenit halusivat innokkaasti perusopetusta, ja jo kastetut halusivat raamatunselityksiä. Origenes antoi katekumeenien opetuksen Heraklaalle, ensimmäisen oppilaansa marttyyri Plutarkhoksen veljelle. Hipparkhos
Hipparkhos Nikealainen (, n 190 eaa. – n. 127 eaa.) oli antiikin kreikkalainen tähtitieteilijä ja matemaatikko, joka vaikutti Rodoksella. Hän teki suuria muutoksia tähtitieteen kehitykseen matemaattisena tieteenä ja trigonometrian perusteisiin. Vaikka Hipparkhosta pidetään yleisesti yhtenä antiikin suurimmista tieteilijöistä, hänen elämästään tiedetään vain vähän. Suurin osa tiedoista perustuu toisen käden tietoihin, erityisesti Ptolemaioksen 100-luvulla tekemään kirjaan. Diogenes Oinoandalainen
Diogenes oli kotoisin Oinoandasta, Lyykiasta. Hänen omasta elämästään ei tiedetä muuta kuin se vähä, mitä hän itse paljastaa meille piirtokirjoituksessaan. Kirjoitus itsessään on ajoitettu keisari Hadrianuksen ajalle noin vuoteen 120 jaa. Tuolloin Diogenes oli jo vanha ja sairas, joten hänen elämänsä on tuolloin ollut jo loppupuolella. Tällöin hän olisi syntynyt joskus ensimmäisen vuosisadan jälkimmäisellä puoliskolla. Origenes
Yhtä lailla platoninen on hänen oppinsa siitä, että henget, jotka kykenevät tuntemaan tämän ylimmän järjen mutta ovat vangittuina tässä maailmassa olevaan ruumiiseen, tulevat kuoleman jälkeen nousemaan jumaluuteen, puhdistettuina tulessa. Näin hän yhdisti platonilaisen ja kristillisen ajatusmaailman, ja saattoi huomata samalla tavalla ajatelleiksi edeltäjikseen Filon Aleksandrialaisen ja jopa gnostilaiset. Hänen ajattelunsa ei eronnut kovin paljon Herakleonin ajatuksista, mutta hän vältti kuitenkin gnostilaisten tulkintojen ylilyönnit ja piti ajatuksensa yhteensopivina Uuden testamentin kanssa. Origenes
Ensimmäisessä kirjassa Origenes käsittelee Jumalaa, Logosta eli Sanaa eli Poikaa, Pyhää Henkeä, järkeä ja enkeleitä. Toisessa kirjassa hän käsittelee maailmaa ja ihmistä, sekä Sanan lihaksitulemista, sielua, vapaata tahtoa ja eskatologiaa. Kolmannen kirjan aiheena on synti ja tuomitseminen. Neljännessä kirjassa käsitellään kirjoituksia. Teos päättyy koosteeseen kaikesta sanotusta. Teos on merkittävä, koska se pyrkii esittämään kristinuskon kokonaisena maailmanselitysteoriana. Sen tarkoituksena oli myös poistaa vaikeudet, jotka monilla kristityillä oli uskon perusteiden ymmärtämisessä. Origenes
Väitettä ei voida todistaa Origeneen säilyneiden teosten valossa. On totta, että Origenes tunsi ajatuksen reinkarnaatiosta (tai hänen sanoillaan "transmigratio") käsitteen kreikkalaisesta filosofiasta, mutta hän toisti useasti, että ajatus ei ole osa kristillistä oppia tai kirjoituksia. Kommentaarissaan Matteuksen evankeliumiin hän kirjoitti: ""Tässä kohdassa [jossa Jeesus sanoi Elian tulevan ja viittasi Johannes Kastajaan] ei vaikuta siltä, että puhuttaisiin Eliaan sielusta, eikä näin ollen puhuta transmigraatiosta, joka on vieras Jumalan kirkolle, ja jota eivät ole jättäneet perinnöksi apostolit, eivätkä mitkään kirjoitukset"" (ibid., 13:1). Hänen tiedetään kyllä spekuloineen asialla: kappaleessa ”Ylösnousemus ja tuomio” kirjassa "Ensimmäisistä prinsiipeistä" Origenes tulee siihen johtopäätökseen, että ”kirkkauden ja kunniakkaiden” ylösnousemusruumiiden sijaan ei-kirkastetut saavat ”synkät ja tummat ruumiit” heidän sieluntilansa mukaisesti - pimeyden ja tietämättömyyden. Hän lisää vielä kappaleen, jonka Rufinus editoi 300-luvulla pois, mutta jonka Hieronymus säilytti: Ympäristötieteiden historia
Platon (429-347 eaa.) väitti, että filosofian keskeinen tavoite oli johtaa mieli puhtaiden ideoiden maailmaan, joka oli aineellisen, aistein havaittavan maailman ulkopuolella. Platonin yleistä filosofiaa onkin usein pidetty vihamielisenä luonnontieteelliselle tutkimukselle. Hänen ideaalimaailman käsitteestään tuli ns. essentialistisen lajikuvan perusta: siinä eläin- tai kasvilajin luonne määräytyy sen ideaalihahmosta. Aristoteles-kommentaarit
Muun muassa Al-Kindi kirjoitti teoksen aristoteelisesta logiikasta. Al-Farabi (900-luku) kirjoitti myös kommentaareja "Organonista". Myöhempiä kommentaattoreita olivat Avicenna (n. 980-1037), Al-Ghazali (1058–1111) ja Averroes (1126–1198). Myös länsimaalaiset skolastikot käyttivät heidän kommentaarejaan laajalti 1100- ja 1200-luvuilla. Averroes oli erityisen tunnustettu Aristoteleen kommentoijana, ja lännessä häntä kutsuttiin usein vain nimellä "Kommentaattori". Hän kirjoitti usein useampia kommentaareja samasta teoksesta; häneltä tunnetaan kaiken kaikkiaan 38 kommentaaria. Vaikka hänen teoksillaan oli vain pieni vaikutus islamilaisessa maailmassa, niillä oli suuri vaikutus länsimaiseen filosofiaan ja teologiaan. Helvetti kristinuskossa
Augustinus hyökkäsi apokatastasis-oppia vastaan rajusti. Hän esitti myöhemmin yleisesti hyväksytyn opin, jonka mukaan kuoleman hetkellä syntisen tahto jäätyy paikoilleen, eikä hän voi enää parantua tai muuttua. Näiden ajatusten pohjalta Konstantinopolin toinen kirkolliskokous hylkäsi Origeneksen ajatukset harhaoppisina. Yleisin perustelu vastustaa kaikkien pelastumista oli käytännöllinen: Mikäli ikuinen helvetti poistuisi, niin moraalilta putoaisi pohja ja kristinuskon harjoittaminen tulisi tarpeettomaksi. Empedokles
Empedokles (, n. 492–432 eaa.) oli antiikin kreikkalainen esisokraattinen filosofi. Hänet tunnetaan parhaiten kaikkeuden syntyä koskevasta teoriasta, joka perustuu neljään klassiseen alkuaineeseen. Monien muiden esisokraatikkojen tavoin myös Empedokleen kirjoituksia tunnetaan vain myöhempien ajattelijoiden teoksissa säilyneiden katkelmien välityksellä. Hänen kuolemansa on synnyttänyt erilaisia legendoja. Muodonmuutoksia
Ovidius eli vuosina 43 eaa. – 17/18 jaa. Hänen varhaisemmat teoksensa, kuten runoelmat "Rakastamisen taito" ("Ars amatoria") ja "Rakkauden parannuskeinot" ("Remedia amoris"), olivat aiheiltaan kevyempiä. Niiden jälkeen Ovidius selvästi katsoi, että hänen oli aika siirtyä vakavampiin aiheisiin ja laajempiin eepoksiin. "Muodonmuutoksia"-teoksessa hän tarjosi kreikkalais-roomalaisesta mytologiasta kaikenkattavan esityksen. Teos oli lähes valmis vuonna 8 jaa. juuri ennen Ovidiuksen karkotusta Roomasta. Ovidius oli osoittanut oppineisuutta mytologian alalla jo varhaisemmissa teoksissaan, ja muun muassa "Rakastamisen taito" viittaa myytteihin usein. Myös kokoelma "Heroides" oli liittynyt lähes kokonaan myyttien maailmaan. Samaan aikaan "Muodonmuutosten" kanssa Ovidius kirjoitti teosta "Fasti", joka käsitteli roomalaista kalenteria ja vuodenkierron eri juhliin liittyviä myyttejä.
Erilaiset muodonmuutoskuvaukset, kuten kuvaukset ihmisten muuttumisesta erilaisiksi eläimiksi, kasveiksi ja luonnonilmiöiksi, ovat antiikin ajan mytologiassa yleinen aihe. Luonnonilmiöitä on näin selitetty esittämällä ne antropomorfisessa muodossa, toisin sanoen niiden taustalle on oletettu inhimillinen tekijä tai ihmissielu, kun ihminen on joskus aiemmin muuttunut esimerkiksi linnuksi tai puuksi. Ovidiukselle ja hänen aikanaan yleisemminkin myytit toimivat korkeammalla tasolla, eettisinä kertomuksina, jotka suhtautuivat roomalaisen yhteiskunnan moraaliin ja arvoihin, sekä henkilöhahmojen tunteiden ja näiden kohtaamien psykologisten ongelmien esityksenä. Näin myytit saivat hänen käsittelyssään uuden merkityksen. Diogenes Apollonialainen
Diogenes oli kotoisin Apolloniasta, Kreetasta. Vaikka hän olikin doorilainen, hän kirjoitti joonialaisella murteella, kuten useimmat luonnonfilosofit. Hän vietti osan elämästään Ateenassa. Kerrotaan, että hän joutui siellä, todennäköisesti oletettujen ateististen mielipiteidensä vuoksi, sellaiseen epäsuosioon, että hänen henkensä oli vaarassa. Origenes
Teoksia: Orlando Gibbons
Orlando Gibbons (1583 Oxford – 5. kesäkuuta 1625 Canterbury) oli brittiläinen säveltäjä ja urkuri. Hän sävelsi muun muassa paljon musiikkia kosketinsoittimelle, noin 30 teosta jousisoittimille ja madrigaaleja. O. A. J. Keinänen
Olivier August Johan Carlenius (27. syyskuuta 1841 Savonlinna – 25. syyskuuta 1904 Heinävesi) oli suomalainen runoilija joka käytti kirjailijanimeä O. A. J. Keinänen. Livius Andronicus
Lucius Livius Andronicus (n. 284–204 eaa.) oli roomalalainen runoilija. Hän syntyi todennäköisesti Tarentumin kreikkalaissiirtokunnassa ja tuli Roomaan sotavankina sen jälkeen, kun Rooma 272 eaa. valloitti Tarentumin. Livius Andronicus oli roomalaisen kirjallisuuden alkuunpanija kääntämällä "Odysseian" latinaksi saturnista mittaa käyttäen sekä mukailemalla kreikkalaisia näytelmiä. Hänen teoksistaan on säilynyt ainoastaan fragmentteja. Origenes
Origenes selitti Logoksen toiminnan platoniseen tyyliin maailmansieluna, jonka välityksellä Jumala ilmoittaa kaikkivaltiudestaan ja voimastaan. Hänen ensimmäinen luova tekonsa oli jumalainen henki, jolla oli erillinen olemassaolo. Luodut rationaaliset älylliset olennot olivat myös Logoksen osittaisia heijastumia, ja koska niiden taustalla oli täydellinen Jumala, myös niiden tuli olla vastaavalla tavalla täydellisiä. Niiden täydellisyys, päinvastoin kuin Jumalan, Logoksen ja jumalallisen hengen, täytyi kuitenkin erikseen saavuttaa. Maimonides
Mooses Maimonides (hepreaksi Moshe ben Maimon, arabiaksi Mussa bin Maimun ibn Abdallah al-Kurtubi al-Israili) (30. maaliskuuta 1135 — 13. joulukuuta 1204) oli keskiaikainen juutalainen rabbi, lääkäri ja filosofi. Häneen viitataan usein myös nimellä Rambam, joka tulee hänen tittelinsä ja nimensä heprealaisesta lyhenteestä RaMBaM. Origenes
Origeneen koko nimi oli Origenes Adamantios. Hänen isänsä Leonides opetti hänelle lukemista, Raamattua ja muita perusasioita. Vuonna 202 hänen isänsä kuoli Septimius Severuksen aikana toimeenpannuissa kristittyjen vainoissa. Origenes olisi halunnut jakaa marttyyrikuoleman, mutta hänen äitinsä esti häntä. Leonideen kuolema jätti yhdeksänhenkisen perheen köyhyyteen. Origenes tosin pääsi erään varakkaan naisen suojelukseen, mutta koska hänen suojeluksessaan oli jo joku Paavali-niminen kerettiläinen, tiukasti oikeaoppinen Origenes ei viipynyt pitkään hänen luonaan. Origenes
Origenes ei kuitenkaan jättänyt oppilasta, joka olisi voinut seurata häntä, eikä myöskään hänen aikansa kirkko kyennyt jatkamaan hänen työtään. Näin hänen tietämyksensä katosi. Kolme vuosisataa myöhemmin jopa hänen nimensä pyyhittiin kirjoista. Kreikkalaisten luostareissa hänen nimensä kuitenkin eli edelleen, ja hän oli kreikkalaisen luostarielämän henkinen isä. Jacobus Arminius
Jacobus Arminius oli hollantilainen protestanttinen teologi. Jacobus Arminius syntyi 10. lokakuuta 1560 Utrechtin provinssissa ja kuoli 19. lokakuuta 1609. Hän vastusti kalvinistista oppia, jonka mukaan Jumala olisi määrännyt ennalta ihmisen kohtalon eli sen, pelastuuko hän vai joutuuko kadotukseen. Arminiuksen teorioita esittelevällä "Remonstrate"-kirjalla (julkaistu 1610) oli vapauttava vaikutus protestanttiseen suuntaukseen. Hänen kirjoituksiinsa perustuvaa oppia nimitetään arminiolaisuudeksi. Origenes
Tahdon vapaus on olennainen osa, joka seuraa järjen olemassaolosta, vaikka Jumala onkin ennaltatietävä. Logos, joka on ikuisesti luova, muodostaa lakkaamattoman sarjan äärellisiä, käsitettävissä olevia vaihtoehtoisia maailmoja. Origenes yhdisti käsityksiinsä stoalaisia näkemyksiä maailmankaikkeudesta ja ymmärsi näkyvän maailman ikuisena kosmisena prosessina, mikä tarjosi myös selityksen sille, miksi ihmiset saavat onnea, palkintoja ja rangaistuksia elämässä kovin eri suhteissa. Materiaalisella maailmalla ei ollut alun perin sijaa tässä ikuisessa henkisessä prosessissa, mutta se sai alkunsa, koska henget lankesivat eroon Jumalasta. Ensimmäisenä lankesi käärme, joka kahlittiin materiaan ja ruumiiseen. Jumalan lopullisena päämääränä materiaalisen maailman luomisessa ei ollut rankaiseminen vaan langenneiden henkien takaisin nostaminen. Ihmisen olemassaolo on sidottu tilapäiseen ruumiiseen, mutta hänen korkeampi luontonsa on muotoiltu Jumalan kuvaksi. Sielu on jaettu rationaaliseen ja irrationaaliseen osaan, joista jälkimmäinen on materiaalinen ja tilapäinen, kun taas ensin mainittu on ruumiiton ja omaa tahdon vapauden ja voiman nousta uudelleen puhtaampaan elämään. Lucretius
Yksi tiedonlähde on Hieronymus, joka mainitsee Lucretiuksen teoksessaan "Chronica Eusebia" neljällä virkkeellä. Hieronymuksen mukaan Lucretius syntyi vuonna 94 eaa. ja kuoli 44-vuotiaana. Hän sanoo, että suuri osa Lucretiuksen töistä oli kirjoitettu huumattuna, ja hän kuoli juotuaan lemmenjuomaa. Näitä tietoja pidetään epäluotettavina kahdesta syystä. Ensinnäkin Lucretiuksen kannattama epikurolaisuus painotti järkeä ja suosi välttämään romanttisia siteitä. Toisekseen vaikuttaa siltä, että yhtenä ensimmäisistä kirkkoisistä Hieronymus halusi halventaa Lucretiuksen filosofiaa, sillä se ei sisältänyt minkäänlaista uskoa kuolemanjälkeiseen elämään eikä mihinkään jumaliin, jotka vaikuttaisivat ihmisten elämään. Sokrates
Sokrates (, 470/469 eaa.–399 eaa.) oli antiikin Kreikassa Ateenassa vaikuttanut filosofi. Hän on yksi kaikkien aikojen merkittävimpiä filosofeja, ja häneen viitataan usein koko länsimaisen filosofian isänä. Pyhä Hyginus
Pyhä Hyginus (myös Higinio, Hygin tai Igino; sanoista "terve, edistynyt;" syntynyt Ateenassa Kreikassa - kuollut 142 Roomassa, Italiassa) oli kreikkalainen, 9. paavi, filosofi ja pyhimys. Hän oli marttyyrinä kuolleen pyhän Telesforuksen seuraaja, pyhän Pius I:n edeltäjä sekä kuoli itse Antoninus Piuksen vainoissa hallittuaan 138-142. Hän taisteli siihen aikaan Roomassa olleiden Valentinuksen ja Cerdon gnostilaista harhaoppia vastaan sekä organisoi papistoa jossain määrin. Mies listataan usein marttyyriksi ja hänet on haudattu Vatikaanin kukkulalle lähelle pyhän Pietari Apostolin hautaa. Paavin muistopäivä on 11. tammikuuta, mutta hänen kulttinsa tukahdetuttiin 1969. Pyhä Klemens I
"Liber Pontificalis" uskoo, että Klemens oli tuntenut Pyhän Pietarin henkilökohtaisesti, ja sanoo hänen kirjoittaneen kaksi kirjettä ja kuolleen Kreikassa keisari Trajanuksen hallintokauden kolmantena vuonna eli vuonna 100. Perimätieto 800-luvulta kertoo, että hän koki marttyyrikuoleman Krimillä vuonna 102. Kertoman mukaan hänet sidottiin laivan ankkuriin ja heitettiin mereen. Varhaisemmat lähteet kertovat hänen kuitenkin kuolleen luonnollisen kuoleman. Origenes
Jonkin aikaa Origenes laskettiin yhdeksi merkittävimmistä kirkkoisistä ja hänen kirjoituksiaan käytettiin laajalti kirkossa. Hänen eksegeettiset menetelmänsä olivat Aleksandrian koulun standardi ja origeneläiset olivat merkittävä ryhmä 300-luvun väittelyissä areiolaisuudesta. Kelsos
Noin 60 vuotta teoksen kirjoittamisen jälkeen se sai Origeneen kirjoittamaan laajan teoksen "Kelsosta vastaan" Kelsoksen esityksen kumoamiseksi. Origenes on päälähde Kelsoksen ajatteluun. Hän lainaa teosta joskus suoraan, joskus taas parafraaseina, joskus taas pelkästään viittaa siihen; mutta kuitenkin toistaa kaikki Kelsoksen argumentit ja vastaa niihin. Noin kolmasosa teoksesta tunnetaan Origeneen sanasta-sanaan -lainauksina, ja vain noin kymmenesosa teoksesta on kadonnut. Myöhemmin kristinuskon vastaista kritiikkiä jatkoi kreikkalaisista filosofeista mm. Porfyrios. Origenes
Origeneen näkemys Logoksesta mahdollisti sen, ettei hänen tarvinnut muodostaa lopullista mielipidettä Jeesuksen tekemästä sovitustyöstä. Koska synti oli loppujen lopuksi ainoastaan negaatio, puhtaan tiedon puuttumista, niin Jeesuksen tehtävänä oli oleellisesti toimia lähinnä esimerkkinä ja neuvona, ja hänen elämänsä ihmisenä oli vain sivujuonne, kun sitä verrataan kaikkialla läsnä olevan Logoksen kosmiseen toimintaan. Origeneelle Jeesuksen kuolema oli uhraus, ja hän vertasi sitä muihin tapauksiin, joissa joku uhraa itsensä yleisen hyvän edestä. Tässä Origineen ja kirkon opetukset kohtaavat ainoastaan hyvin pinnallisella tasolla. Thales
Diogeneen mukaan Apollodoroksen kronikka kertoo, että Thales kuoli 78-vuotiaana 58. olympiadin aikaan. Diogenes kertoo Sosikrateen sanoneen hänen olleen kuollessaan 90-vuotias. Hän syntyi 35. olympiadin ensimmäisenä vuonna tai vuonna 640 eaa. Näin hän olisi ollut noin 40-vuotias auringonpimennyksen aikoihin. Gnostilaisuuden lähteet
Klemens Aleksandrialainen (n. 160–215) oli varhaiskristillinen teologi, joka käytti kirjoituksissaan usein sanaa "gnōstikos". Merkittävimpiä Klemensin kirjoituksia gnostilaisuuden tutkimuksen kannalta on teos "Stromateis". Klemensille gnostilaisuutta oli kahdenlaista, oikeaoppista ja harhaoppista. Omassa ajattelussaan hän pyrki yhdistämään antiikin filosofiaa kristinuskoon. Ainoastaan vääränlainen filosofia ja vääränlainen "gnosis" olivat hänestä pahasta. Peregrinos Proteus
Peregrinos Proteus (n. 95-165 jaa.) oli antiikin kreikkalainen kyyniseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Parionista, Mysiasta. Hänet tunnetaan ennen kaikkea siitä, että hän piti oman hautajaispuheensa ja teki polttoitsemurhan Olympian kisoissa vuonna 165. Matematiikan historia
300-luvun lopulla eaa. Aleksanteri Suuri oli yhdistänyt Kreikan, Egyptin ja koko Lähi-idän valtansa alle. Helleenisen ja itäisen kulttuurin sulautuessa toisiinsa syntyi uusi hellenistinen kulttuuri. Matematiikan kehitykseen tämä vaikutti siten, että matematiikan keskus siirtyi Kreikasta Aleksandriaan. Hellenististä kautta sanotaan myös aleksandrialaiseksi kaudeksi, ja sitä pidetään kreikkalaisen matematiikan huipentumana. Tänä aikana elivät kuuluisat matemaatikot Eukleides (325–265 eaa.), Arkhimedes (287–212 eaa.) ja Apollonios Pergalainen (noin 262–190 eaa.). Origenes
Kirkko ei koskaan julistanut Origenestä itseään kerettiläiseksi, mutta ei myöskään pyhimykseksi. Katolinen kirkko ei lue häntä kirkkoisien joukkoon koska osa hänen opetuksistaan oli harhaoppisia, mutta ortodoksinen kirkko lukee hänet kirkkoisäksi.