Mitä alkaliteetti tarkoittaa?
Alkaliteetti (limnologia)
Yleisesti Kemiassa alkaliteetti tarkoittaa liuoksen sisältämien emästen kykyä neutraloida siihen liuenneita happoja. Veden alkaliteetti riippuu veteen liuenneiden emästen vahvuuksista, pitoisuuksista ja laadusta.
Yleensä enemmistö luonnonveden emäksistä ovat karbonaattien johdannaisia, mutta kaikilla emäksillä on oma puskurikykynsä. Asiditeetti ilmaisee liuoksen happojen kykyä neutraloida siihen liuenneet emäkset. Alkaliteetti ilmaistaan yksikkönä millimoolina litrassa vettä eli "mmol/l". Alkaliteetti
Alkaliteetti (A) (myös Alkaliniteetti) eli veden puskurikyky tai hapon sitomiskyky tarkoittaa vesiliuoksen emästen kykyä neutraloida siihen lisätyt hapot. Alkaliteetti ilmaistaan yksikkönä "mmol/l" (millimoolia/litra). Asiditeetti ilmaisee liuoksen happojen kykyä neutraloida siihen liuenneet emäkset. Alkaliteetti (limnologia)
Alkaliteetti (A) (myös alkaliniteetti) on luonnonveden tai muun vesiliuoksen puskurikyky happamoitumista vastaan. Tässä artikkelissa alkaliteettia tarkastellaan erityisesti luonnonvesissä limnologian näkökulmasta.
Talousvesi
Kovuudella tarkoitetaan veden kalsiumin ja magnesiumin määrä. Veden kovuus vaihtelee erittäin kovasta (sisältää paljon kalsiumia) keskikovaan tai pehmeään (vähän kalsiumia). Vedet ovat Suomessa tyypillisesti luontaisesti pehmeitä, joten veden kovuutta joudutaan nostamaan monilla suomalaisilla vesilaitoksilla suojaamaan metallisia vesijohtoja syöpymiseltä (ks. vedenkäsittely). Liian suuri kalsiumpitoisuus voi aiheuttaa kalkkisaostumia lämminvesilaitteisiin. Kovuuden yksiköitä on useampia, joista Suomessa yleisesti käytössä mmol/l tai saksalainen kovuusaste (°dH). Maa-alkalimetalli
Elektronegatiivisuuden pienentyessä voimistuu maa-alkalien oksideissa metallin ja hapen välisen sidoksen ioniluonne. Berylliumoksidia lukuun ottamatta muut ovat ioniyhdisteitä ja siten reagoivat veden kanssa muodostaen hydroksideja joiden vesiliuokset ovat emäksisiä. Alkaanit
Haaraketjuisten eli iso-alkaanien nimen keskiosa määräytyy pisimmän yhtenäisen hiiliketjun mukaan. Ketjun haarat ilmaistaan tällöin tiettyinä funktionaalisina ryhminä, alkyyleinä. Alkyylit ovat yksinkertaisesti alkaaneja, joista puuttuu yksi vetyatomi. Alkyyliryhmä ja sen paikka ilmaistaan yhdisteen nimen alkuosassa. Esimerkiksi butaani, jonka toiseen (2.) hiileen on liittynyt metyyli, on nimeltään 2-metyylibutaani. Pisimmän hiiliketjun laskeminen aloitetaan sieltä, mistä funktionaaliseen ryhmään on lyhyin matka. Jos funktionaalisia ryhmiä on useita ja kummastakin päästä ensimmäisiin ryhmiin on yhtä pitkä matka, laskeminen aloitetaan sieltä, mistä myös matka seuraavaan funktionaaliseen ryhmään on lyhyempi. Vedenkäsittely
Alkalointi nostaa veden pH-arvoa. Suomen pohjavedet ovat yleisesti happamia (pH alle 7), joten alkalointi on tarpeellista veden syövyttävyyden eli korroosion vähentämiseksi. Alkalointi voidaan tehdä ilmastamalla, kemikaalin lisäyksellä tai kalkkikivisuodatuksella. Sopivaan käsittelymenetelmään vaikuttaa raakaveden laatu. Ilmastamalla poistetaan vedestä happamuutta aiheuttava hiilidioksidi, jolloin pH nousee. Alkalointikemikaaleilla ja kalkkikivisuodatuksella puolestaan sidotaan hiilidioksidi veteen bikarbonaatiksi (=alkaliteetti). Käytössä olevia kemikaaleja ovat lipeä (natriumhydroksidi), sooda (natriumkarbonaatti) ja kalkki (kalsiumhydroksidi). Kalkkikivialkaloinnissa vesi suodattuu kalkkikivikerroksen (kalsiumkarbonaatti) läpi. Kalkkiveden käyttö ja kalkkikivisuodatus nostavat lisäksi veden kalsiumin määrää ja siten myös veden kovuutta. Alkydi
Alkydit valmistetaan polymeroimalla polyolia ja dikarboksyylihappoanhydridiä. Funktionalisoimalla polyesteri edelleen rasvahapolla saadaan hartsi, joka muodostaa joustavan pinnoitteen. Käyttämällä tyydyttymättömiä rasvahappoja ja kobolttikatalyyttiä alkydimaali kovettuu ilmassa, koska happi reagoi rasvahapon alkeeniryhmän kanssa, muodostaa lipidiperoksideja ja siten ristisilloittaa rasvahapot toisiinsa kiinni. Rasvahappojen määrästä riippuu, kuinka helposti maali kovettuu: vähärasvahappoiset maalit kovettuvat vasta kuumennettaessa, joten niitä käytetään vain teollisuudessa, kun taas pitemmälle funktionalisoituja, helposti ilmassa kovettuvia maaleja myydään kuluttajille. Alkiolaisuus
Alkiolaisuus on aatesuunta, joka perustuu Santeri Alkion ajatuksiin. Santeri Alkio oli kauppias ja nuorsuomalainen, joka katsoi, ettei kaupungeissa oteta huomioon riittävästi maaseudun asiaa, minkä vuoksi perustettiin maalaisliitto vuonna 1906. Kosteus
Absoluuttinen kosteus ilmoittaa veden tai vesihöyryn määrän tietyssä tilavuudessa tai massayksikössä toista ainetta. Se kuvaa nimensä mukaisesti ilman absoluuttista vesisisältöä. Nimellisesti absoluuttisella kosteudella tarkoitetaan vesihöyryn massan suhdetta tämän vesihöyrymäärän sisältämän ilman tilavuuteen. Käytännössä absoluuttinen kosteus on käsitteenä moninainen ja aina tulisi tarkistaa mitä sillä on tarkoitettu. Tilavuutena tai massana voi olla joko kuivan tai kostean aineen tilavuus tai massa. Yksiköinä voi siis olla esimerkiksi kg/m³, g/m³, kg/kg tai g/kg. Allokaatio-ongelma
Allokaatiosäännöistä päätuotteelle raskaimman ympäristökuormituksen sälyttää 100 %:n sääntö, jossa kaiken kuormituksen oletetaan aiheutuvan päätuotteesta. Muut allokaatiosäännöt miltei poikkeuksetta tukeutuvat tavalla tai toisella kausaliteetille, jonka oletetaan vallitsevan tuotannon ja panosten sekä jätevirtojen välillä. Kausaliteetti voi olla luonteeltaan fysikaalinen, kemiallinen, tekninen, taloudellinen tai sosioekonominen. Maillefer antaa hyvälle allokointisäännölle kolme kriteeriä: helppokäyttöisyys, sosioekonominen totuudenmukaisuus ja ajasta ja paikasta riippumattomuus. Algiinihappo
Algiinihapon puhdistetut muodot ovat usein myös antasidien, eli mahan happamuutta neutraloivien tuotteiden ainesosia. Antasidit auttavat närästykseen ja ylävatsapoltteeseen neutraloimalla mahahappoa. Algiinihappo muodostaa mahan pinnalle kelluvaa vaahtoa, kun se joutuu kosketuksiin mahanesteiden ja syljen kanssa. Vaahto estää mahan happamuuden nousua ruokatorveen. Alkylaatti
Alkylaatteja voidaan muodostaa synteettisesti isobutaanista ja olefiiniseoksesta, jossa on lähinnä propeenia ja buteeneja. Alkylointiyksikössä isobutaani (4-hiilinen) reagoi väkevän hapon katalysoimana olefiinien (pääosin 3–4-hiilisiä) kanssa, jolloin se alkyloituu, ja syntyy 7–8-hiilistä tuotetta, eli lähinnä heptaanin ja oktaanin eri isomeerejä. Happokatalyyttinä voi käyttää rikkihappoa tai stabiilimpaa fluorivetyhappoa. Alloosi
Alloosi liukenee veteen mutta ei alkoholeihin. Vesiliuoksessa se on pääasiassa rengasrakenteisena muotona. 77 % siitä esiintyy β-furanoosina ja pienempiä määriä α-furanoosina ja α- tai β-pyranoosina tai avoketjuisena aldehydinä. D-Alloosin ominaiskiertokyky vesiliuoksessa on + 14,4°, mutta kiertokyky muuttuu ajan funktiona johtuen mutarotaatiosta. Aurikalsiitti
Aurikalsiitti on karbonaattimineraali jota tavataan usein sekundäärimineraalina sinkki- ja kupariesiintymien hapettumisvyöhykkeiden yhteydessä. Sen kemiallinen kaava on (Zn,Cu)(CO)(OH) Ainesosien sekoitussuhteet voidaan lukea myös niin, että se koostuu 46% sinkkioksidista, 28% kuparioksidista, 16% hiilihaposta ja 10% vedestä. Kosteus
Sekoitussuhde on aineen sisältämän veden tai vesihöyryn massan suhde kuivan aineen massaan. Kyllästyssekoitussuhteella tarkoitetaan ilman suurinta sekoitussuhteen arvoa ilman vesihöyryn tiivistymisen alkamista. Yksikkönä käytetään useimmiten joko kg/kg tai g/kg. Joidenkin aineiden, kuten puun tilavuus muuttuu kosteuden funktiona, joten niiden absoluuttinen vesisisältö kannattaa ilmaista esimerkiksi veden massan suhteena kuivan aineen massaan. Sekoitussuhde MRi lasketaan seuraavasti: Interkalaatio (kemia)
Interkalaatio tarkoittaa kemiallista reaktiota, jossa atomi, ioni tai molekyyli insertoituu kerrosmaisen yhdisteen tai alkuaineen kerrosten väliin muodostamatta kuitenkaan kovalenttista sidosta isäntämolekyylin kanssa. Interkalaatiossa tapahtuu reversiibeli isäntämolekyylin rakenteen ja ominaisuuksien muuttuminen. Isäntämolekyyli voi olla yksinkertainen kiteinen aine, makromolekyyli tai amorfinen aine. Interkalaatiossa muodostuvaa yhdistettä kutsutaan interkalaatioyhdisteeksi. Alkylointi
Alkyloiva yhdiste on usein elektrofiilinen. Tyypillisiä alkyloivia yhdisteitä ovat alkeenit, erityisesti eteeni, propeeni ja dodekeeni. Hyvin käytettyjä ovat myös alkyylihalogenidit kuten metyylikloridi ja -jodidi, etyylikloridi, bentsyylikloridi, tert-butyylikloridi ja isopropyylikloridi. Hyvin voimakkaita alkyloivia yhdisteitä, joita käytetään ovat esimerkiksi dimetyylisulfidi, trifluorimetaanisulfonihappo, diatsoyhdisteet ja trietyylioksoniumtetrafluoroboraatti. Suolaisuus
Suolaisuus eli saliniteetti (tunnus "S") tarkoittaa veden suolapitoisuutta. Se ilmoitetaan yleensä massapromilleina eli -tuhannesosina (‰, ppt). Valtameriveden suolaisuus on tavallisesti 34,5–35 ppt, eli kilogrammassa valtamerivettä on suolaa noin 35 grammaa. Murtoveden suolaisuus on alle 24,7 ppt. Alkeenit
Etanolia lukuun ottamatta happokatalysoidulla hydraatiolla tuotettavat alkoholit ovat sekundaarisia tai tertiaarisia, sillä Markovnikovin säännön mukaisesti hydroksidisubstituentti liittyy siihen kaksoissidoksen hiileen, jossa on jo ennestään enemmän (muun muassa alkyyli-) substituentteja. Hydrataatio
Aldehydit ja ketonit reagoivat veden kanssa muodostaen 1,1-dioleja eli geminaalisia dioleja. Aldehydin tai ketonin geminaaliset diolit eivät ole pysyviä, vaan ne ovat vesiliuoksissa tietyssä tasapainossa.Esim. asetoni on 99,9% ketonimuodossa ja vain 0,1% on diolimuodossa, kun taas formaldehydi on vesiliuoksessa lähes täydellisesti diolimuodossa ja sen vesiliuoksesta käytetään nimeä formaliini. Alkeenit
Tietyn vetyhalidin reaktiivisuus on verrannollinen sen happamuuteen eli protoninluovutuskykyyn. Reaktiivisuus on edelleen verrannollinen reaktionopeuteen. Koska vetyjodidi on vetyhalideista happamin, additioreaktio alkeenin kanssa käy siltä muita vetyhalideja nopeammin. Alkaliteetti (limnologia)
Luonnonvesien puskurikyky luonnehditaan olevan (Vesi- ja ympäristöhallituksen raja-arvot): 
Alle 0,01 mmol/l tarkoittaa veden olevan jo voimakkaasti happamoitunutta, kun taas alkaliteetti on yli 0,2 mmol/l, kertoo se veden puskurikyvyn olevan erinomainen. Kalkyyli
Kalkyyli on yksinkertaisimmillaan aksioomista ja syntaktisista päättelysäännöistä muodostuva merkkijonoihin liittyvä formaali systeemi. Aksioomat ja päättelysäännöt (tai laskusäännöt) esittävät, mitä kalkyylissä voidaan päätellä, eli ne esittävät sen, kuinka mielivaltaista lausetta on lupa käsitellä. Alkoksidi
Alkoksidi on alkoholin konjugaattiemäs, eli se mitä syntyy, kun alkoholin hydroksyylistä poistetaan protoni. Alkoksidi koostuu orgaanisesta ryhmästä, johon on sitoutunut negatiivisesti varautunut happi. Myös enolaatti on eräänlainen alkoksidi, mutta se reagoi toisin. Kiraalisuus
Kiraalisuus ( 'käsi') eli kätisyys on stereokemiassa kaikkien epäsymmetristen molekyylien ominaisuus, joka ilmenee siten, että keskenään kiraaliset molekyylit ovat toistensa peilikuvia kuten oikea ja vasen käsi. Kiraalisten molekyylien peilikuvia ei voi niitä kääntelemällä asettaa rakenteellisesti täysin päällekkäin siten, että samanlaiset atomit ovat samassa kohtaa hieman kuten avointa oikeaa ja vasenta kättä ei voi kääntelemällä asettaa rinnakkain siten että molemmissa peukalot, muut sormet ja kämmenselät ovat yhtä aikaa samoihin suuntiin. Kiraalisuuden laajemmassa merkityksessä se onkin käsien ja kaikkien muiden epäsymmetristen kappaleiden ominaisuus. Kalkitus
Kalkitus tarkoittaa viljelymaan parannusta kalkin avulla. Se saa siis kasvit kasvamaan paremmin. Suomen maaperä on normaalisti hapanta, mutta happamuus vaihtelee maalajeittain. Kun kasvit ottavat maasta ravinteita, se happamoituu lisää jonka jälkeen siitä on vielä vaikeampi saada ravinteita irti. Jotkut kasvit tarvitsevat kalkkia enemmän, jotkut taas viihtyvät happamammassa maassa. Myös kostea ilmasto, hapan laskeuma, maan runsas muokkaus, lannoitetyppi ja rannikkoseuduilla sulfaattimaat saavat aikaan kalkitustarpeen. Alkeenit
Stabiilisuus on seurausta hyperkonjugaatiosta eli kaksoissidoksen hiilien välisen π-sidosorbitaalin ja substituentin (vedyn) ja hiilen välisen σ-sidosorbitaalin vuorovaikutuksesta sekä vahvemmista kovalenttisista sidoksista hiiliatomien välillä. Sidos "sp"- ja "sp"-hybridisoituneen hiiliatomin välillä on vahvempi kuin sidos kahden "sp"-hiilen välillä. Täten ratkaisevaa on myös kaksoissidoksen paikka molekyylissä. Vitalismi
Kemian historiassa vitalismilla tarkoitetaan varsinkin 1800-luvun alussa vallinnutta käsitystä, että orgaanisia yhdisteitä voi syntyä vain elävissä kasveissa ja elämissä elävän voiman vaikutukseta. Käsityksen on usein katsottu tulleen kumotuksi, kun Friedrich Wöhler vuonna 1828 onnistui keinotekoisesti muuttamaan ammoniumsyanaattia (NHCNO) ureaksi (NHCONH). Wöhler itse ei kuitenkaan väittänyt kumonneensa vitalismia, ja lisäksi hänen käyttämänsä ammonium­syanaatti oli valmistettu elollisen luonnon aineista. Vakavamman iskun vitalismi sai vuonna 1844, kun Hermann Kolbe onnistui valmistamaan etikkahappoa epä­orgaanisista lähtöaineista. Vielä 1800-luvun lopulla kuitenkin oletettiin, että vitalismi piti paikkansa käymisen kaltaisten bio­kemiallisten reaktioiden osalta. Vedenkäsittely
Talousveden alkaliteetti ja kovuus täytyy olla sellaisella tasolla, ettei niistä aiheudu ongelmia verkostossa tai vesikalusteille. Tästä syystä ennen alkaloinnin toteuttamista on laskettava saatavan veden laatu raakaveden analyysitulosten perusteella. Esimerkiksi jos raakavesi on kovaa, kovuuden nostoa ei tarvita ja ilmastus on pH:n nostoon kalkkikivisuodatusta parempi vaihtoehto. Allyylieskaliini
PiHKAL-kirjan mukaan aineen annostus on 20-35 mg suun kautta ja vaikutusten kesto 8-12 tuntia. Maasälpä
Tällaisten eksoluutiolamellien aikaansaamaa tekstuuria kutsutaan pertiitiksi, kun Na-pitoinen maasälpä (albiitti) esiintyy eksoluutiolamelleina K-pitoisessa isäntämaasälvässä (ortoklaasi). Tekstuuria kutsutaan antipertiitiksi, kun K-pitoinen maasälpä (ortoklaasi) esiintyy lamelleina Na-pitoisessa maasälvässä (albiitti). Tällaiset pertiittijuomut ovat alkalimaasälville tyypillinen piirre. Plagioklaasissa korvautuminen tapahtuu helposti, koska sen Na ja Ca ionit ovat hyvin samankokoisia. Niillä on kuitenkin erilainen varaus, ja varausten tasapainottamiseksi osa plagioklaasin Si:sta korvautuu Al:lla. K- ja Ca- maasälpien välimuotoa ei ole olemassa, koska em. ionien väliset koko- ja varauserot ovat liian suuret, jotta niiden välillä voisi olla kiinteä liuos. Manikealaisuus
Manikealaisuuden todellisuuskäsityksessä keskeistä on voimakas kaksijakoisuus eli dualismi. Kaksi alkuperää tarkoittaa valoa ja pimeyttä, jotka ovat toisistaan riippumattomia elementtejä. Yleisen tulkinnan mukaan valo tarkoittaa henkeä ja pimeys tarkoittaa ainetta. Kyse ei siis ole suoranaisesti hyvän ja pahan vastakkainasettelusta toisin kuin joskus luullaan. Vedenkäsittely
Kalkkikivialkaloinnin käyttö on lisääntynyt 1990-luvulta lähtien. Menetelmä on helppokäyttöinen ja turvallinen. Lipeän käyttöön liittyy erityisesti kemikaalin syötön yliannostusriskejä, jolloin veden pH voi nousta liian korkeaksi. Tämän vuoksi on suuntauksena ollut lipeän käytöstä siirtyminen muihin alkalointimenetelmiin, jos se on veden laadun kannalta mahdollista. Alkylointi
Yksi tärkeimmistä alkylointireaktioista on aromaattisten hiilivetyjen, kuten bentseenin alkylointi. Reaktio on nimeltään Friedel–Crafts-alkylointi ja kuuluu elektrofiilisiin aromaattisiin substituutioreaktioihin. Friedel–Crafts-alkylaatiossa aromaattinen rengas reagoi alkyylihalogenidin, alkeenin tai alkoholin kanssa. Reaktioissa käytetään tyypillisesti katalyyttinä alumiinikloridia, joka on Lewis-happo, mutta myös muita katalyyttejä esimerkiksi proottisia happoja kuten rikkihappoa tai vetyfluoridia käytetään ja myös zeoliittipohjaisia katalyyttejä on kehitetty. Proottisia happoja käytetään erityisesti silloin kuin alkyloivana yhdisteenä on alkoholi tai alkeeni. Katalyytin avustuksella alkyloivasta yhdisteestä muodostuu karbokationi, joka elektrofiilinä reagoi aromaattisen renkaan kanssa. Muodostuva karbokationi voi toisiintua, mikä rajoittaa Friedel–Crafts-alkyloinnin synteettistä käyttöä. 
Öljynjalostuksen yhteydessä valmistetaan alkylaattia alkylointireaktiolla. Alkylaatin valmistuksessa tertiäärinen hiilivety tyypillisesti isobutaani alkyloidaan käyttämällä alkeeneja alkyloivina yhdisteinä. Tyypillisimmät niistä ovat buteeni, propeeni ja penteeni. Tuotteina saadaan hiilivetyjen seos, joka sisältää muun muassa iso-oktaania. Alkylaatin valmistuksessa käytetään happokatalyyttiä, joka on tyypillisimmin rikkihappo tai vetyfluoridi. Kemian historia
Aleksandrian jälkeen uusi alkemian kehitys tapahtui islamilaisessa maailmassa. Vuonna 762 kalifi al-Mansur perusti Bagdadin, joka oli islamilaisen maailman uusi pääkaupunki. Bagdadin Viisauden talossa käännettiin useita alkemiaa käsitteleviä aleksandrialaisia kirjoituksia arabiaksi. Islamilaisen maailman suurimpana alkemistina pidetään Jābir ibn Hayyānia. Alan tutkijoita 800-luvulla olivat myös Al-Kindi ja Al-Razi. Islamilaisen alkemian perusideana oli aineiden transmutaatio, jossa aineet muuttuivat toisiksi: vähemmän jaloa metallia oli käsiteltävä viisasten kivellä. Toinen merkittävä ajatus oli rikki-elohopeateoria. Islamilaisen alkemian saavutuksia ovat muun muassa uusien liuottimien sekä aineiden luokittelun kehittäminen. Monet termit kuten "alkoholi" ja "algebra" ovat peräisin arabian kielestä. Alkyynit
Kun alkyyniin liitetään vettä (hydrataatio) on reaktion päätuote ketoni tai aldehydi, joka on nopeassa tasapainossa vastaavan enolimuodon kanssa. Reaktiossa syntyy ensin enoli, joka on pysymätön ja tautomeroituu karbonyyliyhdisteeksi, kun OH-ryhmän protoni siirtyy viereiseen atomiin. Reaktio noudattaa Markovnikovin sääntöä eli vety kiinnittyy vähemmän substituoituun hiiliatomiin. Siksi terminaalisen alkyynin hydraatiossa ei saada aldehydiä vaan ketonia. Alkyyneistä ainoastaan asetyleenistä voidaan valmistaa aldehydiä, nimittäin asetaldehydiä. Alkylointi
Myös enoleja ja enolaatteja voidaan alkyloida alkyylihalogenidien avulla. Enolaatti muodostuu emäskatalyytin avulla ja reagoi elektrofiilisen alkyloivan yhdisteen kanssa α-asemaan olevaan hiileen. Enolaatteja voidaan valmistaa esimerkiksi ketoneista, aldehydeistä ja estereistä. Parhaimmat alkyloivat alkyylihalogenidit ovat metyylihalogenidit, primääriset, allyyliset tai bentsyyliset halogenidit. Myös enolaattiekvivalentit kuten enamiinit, atsaenolaatit ja silyylienolieetterit reagoivat samoin alkylaatioreaktiolla. Vedenlaatu
Veden happamuustaso vaikuttaa kemiallisiin reaktioihin ja reaktiotuotteiden liukoisuuteen. Eliöiden aineenvaihdunta riippuu happamuustasosta ja se vaikuttaa erityisesti niiden lisääntyminen. Vesistöjen happamuustasoon vaikuttavat ympäristön niihin kuljettamien luonnollisten happojen ja emästen lisäksi yhteiskunnan niihin laskemien jätevesien koostumus. Kemiallinen kuormitus on usein hapanta, joten ainakin Suomessa tuloksena on happamoituminen. Vesistön kykyä kestää hapanta kuormaa kutsutaan alkaliteetiksi eli puskurikyvyksi happamoitumista vastan. Vastaava puskurikyky voi esiintyä alkalisoitumista vastaan. Alkaloidit
Alkaloidit eli kasviemäkset ovat kasveissa esiintyviä typpipitoisia, emäksisiä, elimistön toimintoihin yleensä merkittävästi vaikuttavia orgaanisia yhdisteitä. Alkaloidit ovat usein kitkerän makuisia. Virtausdynamiikka
Fluideissa molekyylien väliset sidokset ovat heikkoja ja ominaista niille on vähäinen tangentiaalisten voimien vastustuskyky ja muodon puute. Niitä voi siis helposti leikata toisin kuin kiinteitä aineita, jotka säilyttävät muotonsa ja vastustavat hyvin leikkausvoimia. Fluidit voidaan jakaa newtonilaisiin ja ei-newtonilaisiin fluideihin. Isaac Newtonin mukaan nimettyjen newtonilaisten fluidien viskositeetti ei riipu fluidin leikkausjännityksen suuruudesta eli siitä millä nopeudella molekyylit liikkuvat toistensa suhteen tangentiaalisesti. Tällaisia "lineaarisia fluideja" ovat esimerkiksi vesi ja ilma. Sen sijaan monet tahmeat aineet, kuten maali ovat ei-newtonilaisia fluideja ja niiden viskositeetti riippuu niihin kohdistetun leikkausvoiman suuruudesta ja toisinaan jopa ajasta. "Reologia" tutkii ei-newtonilaisten fluidien ja pehmeiden aineiden virtausominaisuuksia. Alkalimetalli
Alkalimetallit ovat alkuaineiden jaksollisen järjestelmän ensimmäinen pääryhmä. Alkalimetalleihin kuuluvat litium, natrium, kalium, rubidium, cesium ja radioaktiivinen frankium. Alkalimetallien nimi tulee siitä, että ne muodostavat veden kanssa reagoidessaan hydroksideja, jotka tekevät liuoksesta emäksisen eli alkalisen. Esimerkiksi Maa-alkalimetalli
Ryhmän 2 alkuaineiden halidit eli halogeeniyhdisteet liukenevat helposti veteen, kun taas karbonaatit ja sulfaatit ovat niukkaliukoisia. Jos käytetään tiukkaa määritelmää niin beryllium ja magnesium eivät kuulu tähän ryhmään. Ryhmän aineilla on kalsiumiin saakka hyvä lämmönjohtavuus, mutta sitten se romahtaa melko radikaalisti. Berylliumin, magnesiumin ja kalsiumin tiheyksien vaihteluväli on vain 300 kg/m, mutta kalsiumista eteenpäin tiheydet kasvavat 1 000 kg/m per aineväli ja radiumin ja bariumin välillä eroa on peräti 1 500 kg/m. Alkeenit
Vetyhalidin elektrofiilinen additio on kaksivaiheinen ja sillä on kaksi siirtymäkompleksia. Ensimmäisessä vaiheessa vetyhalidin elektrofiilinen vety yhtyy alkeenin nukleofiiliseen π-sidokseen, ja alkeenista muodostuu karbokationi-intermediaatti halogeenin jäädessä anioniksi. Seuraavassa vaiheessa halogeenianioni jakaa elektroniparinsa karbokationin kanssa, ja muodostuu σ-sidos hiilen ja halogeenin välille. Liukoisuus
Liukoisuus ilmoittaa liuenneen aineen määrän kyseisessä kylläisessä liuoksessa tietyssä lämpötilassa. Yleensä liukoisuuden yksikkönä on g/l tai g/100g. Baylis–Hillman-reaktio
Alkeenijohdannaisena Baylis–Hillman-reaktioissa käytetään alkeeneja, joihin on konjugoitunut elektroneja puoleensa vetävä ryhmä kuten esteri-, amidi-, tioamidi- tai nitroryhmä. Elektrofiilina reaktiossa toimii karbonyyliyhdiste kuten aldehydi, ketoni, imiini, jolloin reaktiota kutsutaan myös tai harvemmin alkyylihalidi. Baylis–Hillman-reaktio on esimerkki organokatalysoidusta reaktiosta ja katalyyttinä voidaan käyttää fosfiineja tai eräitä amiineja kuten DABCO:a, DBU:ta, indolitsiinia tai DMAP:ia. Käyttämällä kiraalisia fosfiineja tai amiineja katalyytteinä voidaan Baylis–Hillman-reaktio suorittaa asymmetrisesti hyvällä selektiivisyydellä ja enantioylimäärällä. Katalyysistä huolimatta reaktion huono puoli ovat sen suhteellisen pitkät, usein jopa useita vuorokausia kestävät, reaktioajat. Maa-alkalimetalli
Maa-alkalimetallit ovat jaksollisen järjestelmän toinen pääryhmä, johon kuuluvat seuraavat alkuaineet: beryllium, magnesium, kalsium, strontium, barium ja radium. Ne kuuluvat alkuaineiden jaksollisen järjestelmän ryhmään 2, jossa atomeilla on vain hapetusluvut +II (yhdisteissä) ja 0 (alkuaineissa), sillä luovuttamalla kaksi elektronia ne pääsevät oktettiin eli näin syntyneillä ioneilla on kahdeksan elektronia uloimmalla kuorellaan samoin kuin jalokaasuilla, jotka ovat äärimmäisen heikkoja reagoimaan muiden alkuaineiden kanssa. (Poikkeus: berylliumionissa on vain kaksi elektronia). Kahden viimeisen kuoren konfiguraatiot ovat seuraavat (kuoren numero n) (n-1)s(n-1)pns). Tästä juontuu myös maa-alkalimetallien voimakas pelkistämiskyky.
Niiden elektronegatiivisuus on alhainen, tosin korkeampi kuin alkalimetalleilla. Maa-alkalimetallien metallinen luonne on alkalimetalleja heikompi ja useimmat niiden suoloista ovat veteen liukenevia. Niiden metallinen luonne ja sitä myöten myös reaktiokyky kasvaa järjestysluvun kasvaessa. Hyvän pelkistämiskykynsä ansiosta maa-alkalimetallit reagoivat helposti happojen sekä (berylliumia lukuun ottamatta) vedenkin kanssa vetyä vapauttaen, esimerkiksi:
Varsinkin kuumennettuina ne reagoivat helposti myös ilman hapen kanssa muodostaen oksideja. Alkaliteetti
Yhteiskunnalliset toiminnot huolehtivat jätevesistä, jätteistä ja talousveden saannista. Toimintojen hallinnassa tulee ymmärtää biologisten prosessien kemialliset reunaehdot tuottaa talosvettä raakavedestä ja puhdistaa jätevettä päästökriteerit täyttäväksi. Myös maatalouden ja elintarviketeolisuuden tuotantomenetelmät vaativat nykyaikana korkeatasoista prosessointia, missä hävikit jäävät pieniksi ja laatu pysyy aiempaa korkeammalla. Tuotteiden pitkät myynti- ja käyttöajan ovat seurausta tuotekehityksesta, missä esimerkiksi happamuudensäätöaineet tasaavat ympäristön rasitusvaikutuksia tuotteen säilytyksessä, kuljetuksessa ja nauttimisessa. Alkalimetalli
Yhdisteissään ne esiintyvät aina yhdenarvoisina positiivisina ioneina, esimerkiksi Na ja K. Niiden yhdisteet ovat siis suoloja, ja useimmat niistä liukenevat runsaasti veteen. Alkaanit
Korkeassa lämpötilassa ja paineessa saattavat hiiliatomien väliset sidokset katketa. Reaktiota sanotaan krakkaukseksi. Tällöin syntyy välivaiheena erittäin reaktioherkkiä vapaa radikaaleja, jotka ovat lyhytikäisiä ja reagoivat keskenään muodostaen uusia, yleensä alkuperäistä pienimolekyylisempiä hiilivetyjä. Krakkauksella on suuri merkitys öljynjalostuksessa. Emäs
Emäs eli alkali on hapon vastakohta. Kuten hapolla, myös emäksellä on useita määrittelytapoja.Vesi HO voi Brønstedin teorian mukaan toimia sekä happona että emäksenä; toisin sanoen se on amfoteerinen aine eli amfolyytti. Emäksisiä ovat vesiliuokset, joissa hydroksidi-ioneja (OH) on enemmän kuin oksoniumioneja (HO) sisältäen niitä lisäksi enemmän kuin oksoniumioneja on puhtaan veden määritelmässä. Tällöin niiden pH on suurempi kuin 7. Emäksiset liuokset tuntuvat sormissa liukkailta, ja niillä on pistävä, karvas maku. Monet vahvojen emästen, kuten natriumhydroksidin, väkevät liuokset ovat hyvin syövyttäviä iholla ja limakalvoilla. Lukuisat emäkset ovat vahvoja pelkistimiä. Superemästä ei ole määritelty niin selvästi kuin superhappo; yleensä kuitenkin superemäksenä pidetään natriumhydroksidia vahvempaa tai vettä neutraloivaa emästä. Alkaliteetti (limnologia)
Järven happamuuden kehitystä tarkkailtaessa on tärkeää seurata juuri alkaliteetin muutoksia. Pelkkä pH–arvojen tarkastelu ei anna asiasta yhtä luotettavaa kuvaa, koska happamuusarvot voivat vaihdella satunnaisesti ja palata sitten takaisin normaaliarvoihinsa. Sen sijaan jo muutaman vuoden välein pintavedestä mitattu alkaliteetti riittää happamuusvaaran havaitsemiseen ajoissa. Pintavesinäyte kannattaa ottaa järven syystäyskierron aikana, jolloin vesi on tasalaatuista. Kevättäyskierron aikana järveen valuu tavallisesti runsaasti sulamisvesiä, eikä tulos vastaa järven normaalia tilaa. Hydroformylointi
Hydroformylointi on kemiallinen reaktio, jossa alkeeni reagoi siirtymämetallikatalyytin, tyypillisimmin koboltti- tai rodiumkatalyytin, läsnä ollessa hiilimonoksidin ja vedyn kanssa muodostaen aldehydin. Teollisuudessa hydroformyloinnista käytetään usein nimitystä oksoprosessi tai oksosynteesi. Hydroformylointi on nykyisin tärkein tapa valmistaa synteettisesti useita aldehydejä, ja sitä pidetään yhtenä tärkeimmistä 1900-luvulla tehdyistä kemiallisista keksinnöistä. Nestetasapaino
Solunulkoisen nesteen koostumuksen on pysyttävä lähes vakiona, jotta elimistön solut toimisivat normaalisti. Solunulkoisen nesteen tilavuutta on säädeltävä verenpaineen vakauden vuoksi, ja sen osmolaliteettia on säädeltävä, jotta solut eivät kutistu eivätkä turpoa. Osmolaliteetista yli 90 % aiheutuu natriumsuoloista. Solunulkoisen nesteen natriumpitoisuutta säätelevät ADH-järjestelmä ja janomekanismi. Solunulkoisen nesteen osmolaliteetti suurenee juomiskertojen välillä. Se tehostaa ADH-eritystä, joka taas vähentää nestehävikkiä. Kun osmolariteetti nousee tietylle tasolle, janokeskus stimuloituu ja ihminen juo. Aluke (molekyylibiologia)
Aluke () on lyhyt RNA- tai DNA-juoste (yleensä noin 20 emäsparia), joka toimii DNA:n replikaation aloituskohtana. Sitä tarvitaan DNA:n replikaatioon koska prosessia katalysoivat entsyymit (DNA-polymeraasit) voivat lisätä nukleotideja ainoastaan jo olemassa olevaan DNA-juosteeseen. Polymeraasi aloittaa replikaation alukkeen 3'-päästä ja kopioi vastakkaista juostetta. Kausaliteetti
Kausaliteetti (lat. "causalitas" < "causa" 'syy') on syy–seuraussuhde eli kahden tapahtuman suhde, jossa toinen aiheuttaa toisen. Toinen tapahtuma on tällöin syy ja toinen seuraus. Alkeenit
Alkeenien hapettumisessa reaktiotuotteena on hiiliatomien ja happiatomin muodostama rengas, joka on hyvin reaktiokykyinen. Hapettimet, kuten kaliumpermanganaatti KMnO ja otsoni O, hapettavat kaksoissidoksen joko niin, että kaksoissidoksen π-sidos aukeaa tai siten, että kaksoissidos katkeaa. Emäksisessä liuoksessa C=C-sidos hapettuu KMnO:lla 1,2-dialkoholiksi eli dioliksi, joka on "syn"-reaktiotuote eli "cis"-isomeeri. Esimerkiksi sykloheksaania hapetettaessa saadaan "cis"-1,2-sykloheksadiolia. Otsoni O hapettaa alkeenit purkamalla hiiliatomien välisen kaksoissidoksen. Reaktioissa syntyvä otsonidi hydrolysoituu helposti. Tuotteena muodostuu karbonyyliyhdisteitä: aldehydejä, ketoneja tai karboksyylihappoja. Aldolikondensaatio
Aldolikondensaatio on reaktio, jossa kaksi karbonyyliyhdistettä reagoi muodostaen α,β-tyydyttymättömän karbonyyliyhdisteen, tyypilisesti joko enonin tai enaalin. Aldehydikondensaatio voi tapahtu joko inter- tai intramolekulaarisesti. Ryhmän 11 alkuaine
Samoin kuin alkalimetalleilla, on myös ryhmän 11 alku­aineilla vain yksi elektroni uloimmalla elektroni­kuorellaan. Toisin kuin alkali­metalleilla, on niillä kuitenkin myös toiseksi uloimman elektroni­kuoren kaikki d-orbitaalit täysiä, ja myös niissä olevat elektronit osallistuvat kemiallisiin sidoksiin. Tämä seikka antaakin näille alku­aineille useita alkali­metalleista selvästi poikkeavia ominaisuuksia. Nitroalkaanit
Laboratoriomittakaavassa primäärisiä ja sekundäärisiä nitroalkaaneja voidaan valmistaa alkyylihalidien ja natrium- tai hopeanitraatin välisellä reaktiolla ja tertiäärisiä nitroalkaaneja hapettamalla tertiäärisiä amiineja kaliumpermanganaatin avulla. Teollisuudessa käytetään kaasufaasissa tapahtuvaa alkaanien tai alkeenien nitrausta. Nämä reaktiot tapahtuvat radikaalimekanismilla ja usein syntyy tuoteseos, josta eri nitroalakaanit voidaan erottaa tislaamalla. Roy Kienle
Alkydipohjaiset maalit merkitsivät maaliteollisuudessa vallankumousta: ensimmäistä kertaa oli mahdollisuus valmistaa nopeasti ja tasaisesti kuivuva, kemiallisesti kovettuva lakka tai maali, jolla oli hyvät sitkeys- ja säänkesto-ominaisuudet. Nykypäivänä suuri osa maaliteollisuuden valmistamista maaleista on alkydipohjaisia. Kalialuna
Kalialuna, kaliumaluna eli kaliumalumiinisulfaatti on kalium- ja alumiini-ionien
(K ja Al) sekä sulfaatti-ionien (SO) muodostama kaksoissuola. Sen kemiallinen kaava on KAl(SO), mutta tavallisimmin se esiintyy kide­vedellisessä muodossa KAl(SO)·12HO. Se on alunoista tunnetuin ja sitä nimitetäänkin usein lyhyesti alunaksi, mutta sen systemaattinen nimi on kalium­alumiini­sulfaatti tai kidevedellisenä kalium­alumiini­sulfaatti­dodeka­hydraatti. Sitä käytetään yleisesti veden puhdistuksessa, nahkojen parkitsemisessa, värjäämisessä tulenkestävissä tekstiileissä, leivinjauheissa ja kosmetiikassa. Suomen Keskusta
Santeri Alkio oli mukana perustamassa Maalaisliittoa ja kuuluu puolueen merkittävimpiin puheenjohtajiin. Alkion aateperintöön eli alkiolaisuuteen viitataan vielä uusimmassa vuoden 2006 periaateohjelmassa. Alkiolaisuus syntyi sosialismin ja kapitalismin vaihtoehdoksi korostamaan ihmisyyttä, kansanvaltaista yhteiskuntajärjestystä ja tasa-arvoa. Keskusta on oman näkemyksensä mukaan yhteiskuntaa uudistava aatteellinen yleispuolue ja kansansivistysliike. Alkoksidi
Koska alkoholit ovat veden johdannaisia, alkalimetallien alkoksideja voidaan valmistaa vastaavalla tavalla kuin hydroksideja, eli liuottamalla alkoholiin reaktiivista metallia kuten natriumia tai kaliumia. Natriummetoksidi, jota voidaan valmistaa liuottamalla natriumia metanoliin, on tyypillinen esimerkki. Aldaarihapot
Aldaarihapot ovat useita hydroksyyliryhmiä sisältäviä hydroksikarboksyylihappoihin kuuluvia orgaanisia yhdisteitä. Aldaarihappojen voidaan katsoa syntyvän aldooseista, kun hiilivetyketjun molempien päiden ryhmät ovat hapettuneet karboksyylihapporyhmiksi. Aldaarihappojen nimet johdetaan vastaavien happojen nimistä korvaamalla nimien pääte -oosi päätteellä -aarihappo. Useista aldaarihapoista käytetään myös triviaalinimiä esimerkiksi glukaarihappo on sakkariinihappo, galaktaarihappo on limahappo ja treaarihappo on viinihappo. Vety
Vetyä yhdistää alkalimetalleihin kuitenkin sen alhainen elektroniaffiniteetti, toisin sanoen energia, joka vapautuu tai sitoutuu, kun kaasumaisessa muodossa olevan alkuaineen atomiin lisätään yksi elektroni. Vedyn elektroniaffiniteetti on 73 kJ/mol eli vetyyn sitoutuu energiaa 73 kJ/mol. Muilla alkalimetalleilla vastaava arvo on 46–60 kJ/mol ja halogeeneilla se on −270 – −349 kJ/mol. Yhdistävänä tekijänä on myös se, että vedyn uloin atomiorbitaali on alkalimetallien tapaan s-orbitaali, mutta halogeeneilla uloin orbitaali on p-orbitaali. Hapan sulfaattimaa
Hapan sulfaattimaa (synonyyminä joskus myös alunamaa) on rikkipitoinen sedimentti joka aiheuttaa hapettuessaan happamuusongelmia ympäristössä. Happamuus on peräisin rikkihaposta joka liuottaa ympäristölle haitallisia aineita maan mineraaleista. Kosteus
Kosteus ilmaisee veden tai vesihöyryn määrää toisessa aineessa. Kosteus voidaan ilmaista useilla eri tavoilla absoluuttisena tai suhteellisena kosteutena. Ilmankosteus on merkittävin kosteussuure, mutta myös monilla muilla kosteuksilla, kuten rakennusmateriaalien ja polttoaineiden, on merkitystä. Alkylointi
Alkylointi tai alkylaatio on kemiallinen reaktio, jossa molekyyliin liitetään alkyyli- eli hiilivetyryhmä, joka voi olla esimerkiksi metyyli- tai etyyliryhmä. Alkylointireaktioilla on merkitystä öljynjalostuksessa sekä monien kemikaalien kuten lääkeaineiden valmistuksessa. Alkaanit
Kaikki alkaanit ovat poolittomia. Alkaanit ovat lisäksi vettä kevyempiä, eivätkä liukene siihen käytännössä ollenkaan. Friedel–Crafts-alkylointi
Friedel–Crafts-alkylointi on tyypiltään elektrofiilinen aromaattinen substituutioreaktio. Reaktiossa aromaattisen nukleofiilisen renkaan vetyatomi korvautuu elektrofiilisella karbokationilla. Alkylointiin käytetään tyypillisimmin alkyylihalogenideja, erityisesti alkyyliklorideja, alkoholeja tai alkeeneja. Friedel–Crafts-alkylointi vaatii katalyytiksi Lewis-hapon ja usein käytetään alumiinikloridia. Myös muita Lewis-happoja, kuten rauta(III)kloridia, antimonipentafluoridia, tina(IV)kloridia, titaanitetrakloridia tai booritrifluoridia voidaan käyttää. Reaktion ensimmäisessä vaiheessa katalyytti muodostaa alkyloivan yhdisteen kanssa kompleksin, joka hajoaa karbokationiksi. Karbokationi on elektrofiilinen ja liittyy aromaattiseen renkaaseen, jolloin muodostuu sykloheksadienyliumkationi. Hyvin heikkokin emäs voi poistaa kationista protonin, jolloin muodostuu alkyloitu tuote. Allyyliasetaatti
Allyyliasetaatti on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä, jolla on pistävä haju. Yhdiste liukenee hieman veteen ja hyvin useisiin orgaanisiin liuottimiin. 
Allyyliasetaattia valmistetaan propeenin, etikkahapon ja hapen välisellä reaktiolla. Katalyyttinä reaktiossa toimii palladium ja reaktio tapahtuu 160–180 °C:n lämpötilassa. Katalyyttinä voi olla lisäksi alkalimetalliasetaatteja tai rauta- ja vismuttiyhdisteitä. Reaktiossa muodostuu välivaiheena organopalladiumkompleksi. Suurin osa allyyliasetaatista hydrolysoidaan happamissa olosuhteissa allyylialkoholiksi. Allyyliasetaatista voidaan valmistaa myös allyylikloridia, allyylisyanidia ja metateesireaktioilla polymeerejä. Allyyliasetaattia voidaan myös käyttää täiden ja muiden hyönteisten häätämiseen ja aromiaineena. Aldolit
Aldolit ovat suhteellisen pysymättömiä ja reagoivat helposti edelleen. Erityisesti happamissa olosuhteissa aldoleista eliminoituu vesimolekyyli ja tuotteena muodostuu tyydyttymätön karbonyyliyhdiste. Tätä reaktiota kutsutaan aldolikondensaatioksi ja sillä on useita merkittäviä sovelluksia. Aldoleista, jotka ovat β-hydroksyylialdehydejä, voidaan valmistaa dioleja vedyttämällä. Ne saattavat myös polymeroitua. Alkyyli
Alkyyli on radikaali hiilivety, joka muodostuu ainoastaan hiili- ja vetyatomeista. Alkyylimolekyylin yleinen kaava on CH. Esimerkiksi "metyyli" CH·, "etyyli" CH· ja "butyyli" CH·. Alkyylejä ei ole tavallisesti luonnossa vapaana vaan ne ovat osa isompaa orgaanista yhdistettä. 'Puuttuvan' vetyatomin vuoksi ne ovat hyvin reaktiivisia. Huokoisuus
missä V on ei-kiinteän aineen (huokosten ja nesteen) kokonaistilavuus, ja V materiaalin (kiinteän ja ei-kiinteän) kokonaistilavuus. Huokoisuus ilmoitetaan lukuarvona 0 ja 1 välillä. Tyypillisiä arvoja ovat alle 0,01 kiinteälle graniitille ja yli 0,5 turpeelle ja savelle. Huokoisuus voidaan ilmoittaa myös prosenttiosuutena. Antasidit
Happolääkkeet eli antasidit ovat lääkkeitä, jotka neutraloivat mahan liikahappoisuutta. Antasidit ovat niukkaliukoisia emäksisiä suoloja kuten alumiinihydroksidia (Al(OH)), magnesiumhydroksidia (Mg(OH)), magnesiumkarbonaattia (MgCO) ja alumiinifosfaattia (AlPO). Antasidien täytyy olla niukkaliukoisia, jotteivat ne liukenisi jo vähäisessä happamuudessa kuten suussa tai ruokatorvessa. Lisäksi antasidien pH:n täytyy olla lähellä neutraalia, jotteivat ne vahingoittaisi lääkettä syödessä suun, nielun tai ruokatorven limakalvoja. Refleksiivisyys
Refleksiivisyydellä tarkoitetaan matematiikassa sellaista 2-paikkaisten eli binääristen relaatioiden ominaisuutta, että jokainen alkio on relaatiossa itsensä kanssa. Formaalisti muotoiltuna joukon "A" binäärinen relaatio "r" (jolloin siis formula_1) on "refleksiivinen," jos ja vain jos Modaliteetti
Aktuaalisuus ja potentiaalisuus ovat Aristoteleen metafysiikan ja luonnontieteen peruskäsitteitä, jotka liittyvät muutokseen.
Aristoteleelle muutos oli potentiaalisen tulemista aktuaaliseksi, potentiaalisen tarkoittaessa olion kykyä tai mahdollisuutta tulla joksikin ja aktuaalisuuden tarkoittaessa olion nykyistä tilaa. Hänen filosofiassaan aito mahdollisuus (kontingenssi) ja potentiaalisuus käytännössä samaistuivat toisiinsa. Hyperventilaatio
Hyperventiloidessa keuhkorakkuloiden ilmanvaihto kasvaa, hiilidioksidin pitoisuus veressä laskee liian alhaiselle tasolle ja veren ionisoituneen kalsiumin pitoisuus vähenee. Tätä tilaa kutsutaan alkaloosiksi. Alkaloosissa veren anionisiin proteiineihin voi sitoutua enemmän kalsiumia, jolloin vapaan, ionisoituneen kalsiumin määrä vähenee. Alkaloosissa on vaara hypokalseemiselle tetanialle, jossa ionisoituneen kalsiumin vähyys aiheuttaa hermojen mahdollisuuden ylieksitoitua natriumin liikkeiden helpotuttua. Alkaliteetti (limnologia)
Alkaliteettia aiheuttavia aineita on luonnossa lukuisia. Tärkeimmän ryhmän muodostavat karbonaatit (CO) ja vetykarbonaatit eli bikarbonaatit (HCO). Näitä syntyy luonnossa, kun ilman hiilidioksidia (CO) liukenee veteen ja muodostaa siinä hiilihappoa (HCO). Hiilihapon vesiliuos protolysoituu osittain ensin vetykarbonaatiksi ja vetykarbonaatista osa protolysoituu edelleen karbonaatiksi. Vetykarbonaatit ja karbonaatit toimivat vedessä emästen tavoin ja aiheuttavat pääosan sen alkaliteetista. Hiilihappo ja vetykarbonaatti ovat heikkoja happoja, mutta karbonaatti on emäs. Alkylointi
Alkoholeja ja fenoleja voidaan alkyloida käyttämällä alkyylihalogenideja tai esimerkiksi dimetyylisulfaattia. Tuotteina muodostuu eettereitä ja reaktio on tyypiltään S2-reaktio. Myös ammoniakki ja amiinit reagoivat alkyylihalogenidien kanssa vastaanvankaltaisella reaktiolla ja alkyloituvat. Tämä ei kuitenkaan ole hyvä menetelmä primääristen tai sekundääristen amiinien valmistamiseen, koska reaktio tuottaa yleensä joko tertiäärisiä amiineja tai ammoniumsuoloja. Alkylointi tapahtuu välivaiheiden kautta, ensimmäisenä muodostuu primäärinen amiini, seuraavaksi sekundäärinen ja lopulta tertiäärinen amiini tai ammoniumioni. Primäärisiä ja sekundäärisiä amiineja valmistetaankin enemmän pelkistävän aminoinnin (pelkistävä alkylointi) avulla. Laskentalajittelu
Algoritmin aikakompleksisuus on lineaarinen eli formula_1. Se on stabiili, mutta ei toimi minimitilassa. 
Algoritmin kompleksisuudesta käytetään yleisesti myös muotoa formula_2, missä formula_3 tarkoittaa järjesteltävien alkioiden määrää ja formula_4 alkioiden mahdollisten arvojen lukumäärää. Usein formula_4 lasketaan dynaamisesti alkioiden maksimi ja minimiarvojen erotuksena avulla. Organopalladiumyhdisteet
Organometalliyhdisteet, joissa palladium on sitoutuneena alkeeneihin tai dieeneihin ovat alkyylipalladiumyhdisteitä stabiilimpia ja niitä tunnetaan useita. Näissä yhdisteissä palladium on hapetusluvulla +II. Palladiumin ja alkeenien muodostamat organometalliyhdisteet ovat hyvin yleisiä katalyyttejä ja välituotteita orgaanisen kemian synteeseissä. Alkeenin koordinoituminen palladiumiin tekee siitä poikkeuksellisen elektrofiilisen ja nämä yhdisteet reagoivat nukleofiilien kanssa ja ne voidaan esimerkiksi alkyloida. Näitä yhdisteitä esiintyy muun muassa välituotteina Heck-reaktioissa. Ne voidaan myös hapettaa suhteellisen helposti. Esimerkiksi Wacker-prosessissa alkenyylipalladiumyhdisteet hapetetaan aldehydeiksi. Alkalimetalli
formula_2 Alkeenit
Alkeeneja voidaan valmistaa eliminaatioreaktiolla alkyylihalideista (dehydrohalogenointi) ja alkoholeista (dehydraatio). Alkyylihalidin dehydrohalogenointi eli vetyhalidin poistuminen tapahtuu yleisesti vahvan emäksen vaikutuksesta. Alkoholin dehydraatio eli vesimolekyylin poistuminen tapahtuu puolestaan usein vahvan hapon vaikutuksesta. Helteen tukaluus
Tukaluuden arvioimista varten järjestettiin kokeita, joissa joukko ihmisiä kuvaili kokemiaan lämmön ja epämukavuuden tunteita säädellyissä olosuhteissa. Näin laskettiin paljonko kosteus lisää tukaluutta kussakin lämpötilassa. Esmerkiksi lämpötila 25 °C ja suhteellinen kosteus 90 % koetaan yhtä tukalaksi kuin 34 °C lämpötila, jos kosteus on vain 10 %. Raittius
Raittiudessa voidaan määritelmästä riippuen erottaa erilaisia asteita. Absolutismi tarkoittaa ehdotonta raittiutta, jossa henkilö pidättäytyy alkoholin käytöstä nautintoaineena täysin. Absolutismin harjoittajaa kutsutaan "absolutistiksi" eli "ehdottoman raittiiksi". Absolutismia painottavat muun muassa punkkareiden Straight Edge -kulttuuri sekä useat uskonnot kuten monet islamin suuntauksista. Toisaalta on myös raittiina itseään pitäviä ihmisiä, jotka nauttivat alkoholia vain harvoin ja niukasti tulematta siitä humalatilaan. Aldolikondensaatio
Aldolikondensaatio voi olla joko happo- tai emäskatalysoitu reaktio. Molemmissa tapauksissa muodostuu ensin aldolituote aldoliadditioreaktiolla.
Happokatalysoitu aldolikondensaatio on tyypiltään E1-reaktio. Ensimmäisessä vaiheessa happo luovuttaa protonin aldolituotteen hydroksyyliryhmälle, josta tulee näin hyvä lähtevä ryhmä ja postuu vetenä. Näin muodostuu karbokationi ja vedyn irtoamisen jälkeen muodostuu α,β-tyydyttymätön karbonyyliyhdiste. Maa-alkalimetalli
Nämä muodostuneet hydroksidit liukenevat veteen varsin niukasti, toisin kuin alkali-hydroksidit. Liukenevuus kuitenkin lisääntyy hydroksidin ioniluonteen vahvistuessa. Maa-alkalioksidien emäksinen luonne ilmenee siten, että ne reagoivat varsin helposti happamien oksidien kanssa. Jo huoneenlämmössä niillä on taipumus reagoida mm. ilman hiilidioksidin kanssa muodostaen karbonaatteja: Alkylaatti
Alkylaatti on korkeaoktaanista ja korkealaatuista bensiinijaetta (maaöljytisle). Puhekielessä sillä tarkoitetaan yleisesti olefiinien pelkkiä kevyimpiä jakeita sisältävää ja siksi kalliimpaa bensiinilaatua (pienmoottoribensiini), jossa ei ole myöskään lisäaineistusta kuten alkoholeja. Kalium
Kalium on alkuaine, jonka kemiallinen merkki on K (), järjestysluku 19 ja CAS-numero 7440-09-7. Kalium on pehmeä hopeanvalkoinen alkalimetalli. Kalium tarkoittaa keskiajan latinassa potaskaa, mutta lähtökohtana on arabian sana "qali" joka tarkoittaa varsinaisesti tuhkaa, mutta kemiallisena terminä emästä, 'alkalia'. (Etuliite al- on arabiassa määräinen artikkeli.) Alkydi
Alkydi on maalin sideaineena käytettävä polyesteri, jota on funktionalisoitu rasvahapoilla. Sana "alkydi", alun perin "alcid", on yhdistelmä sanoista "alcohol" (alkoholi) ja "acid" (happo). Sitä ei pidä sekoittaa alkyyliin. Aldosteroni
Aldosteronin liikaeritys aiehuttaa natriumin retention lisääntymistä, mikä kohottaa verenpainetta. Samanaikaisesti tapahtuva liiallinen kaliumin eritys ja alkaloosi puolestaan aiheuttavat lihasheikkoutta. Pitkäaikainen hypokalemia heikentää munuaisten konsentraatiokykyä, mistä seuraa virtsanerityksen lisääntymistä ja edelleen runsasta juomista. Kohonnutta verenpainetta lukuun ottamatta huomattava osa potilaista on kuitenkin oireettomia. Metalli
Metallit voidaan järjestää sähkökemialliseksi sarjaksi niiden jalouden mukaan. Jaloilla metalleilla on heikoin taipumus muodostaa yhdisteitä. Useimmat metallit reagoivat varsinkin happojen kanssa muodostaen suoloja sekä myös hapen kanssa muodostaen oksideja. Voimakkaimmin hapen kanssa reagoivat alkalimetallit, sen jälkeen voimakkaimmin maa-alkalimetallit. Luonnossa kulta ei muodosta yhdisteitä, siksi se esiintyy puhtaana metallina. Myöskään palladium ja platina eivät reagoi ilman hapen kanssa. Muut metallit muodostavat enemmän tai vähemmän pysyviä yhdisteitä kuten oksideja, sulfideja sekä eri happojen suoloja kuten klorideja, sulfaatteja, sulfiitteja ja nitraatteja. Metallien oksidit ovat emäksisiä, sillä ne reagoivat veden kanssa muodostaen hydroksideja, kun taas monet epämetallien oksidit muodostavat veden kanssa reagoidessaan happoja. Alkaliteetti
Ihmisen kehon nesteet kuten esimerkiksi veri tulee säilyttää tietyn happamuustason eli sen pH tulee olla 7,4. Veri onkin eräänlainen puskuriliuos, jossa sen kemialliset muutokset eivät aiheuta useinkaan happamustasoon muutoksia. Veren alkaliteettia seurataankin tarvittaessa verikokein muutoksien havaitsemiseksi. Liian suuri happamuustaso (yli pH 7,45) aiheuttaa alkaloosin ja liian pieni taso (alle pH 7,35) asidoosin. Litium
Magnesiumin ja muiden maa-alkalimetallien kaltainen on myös reaktio hapen kanssa. Litium muodostaa hapen kanssa oksidin, kun natrium reagoi muodostaen natriumperoksidia ja kalium ja raskaammat alkalimetallit superoksideita. Litiumilla on alkalimetalleista korkein varaustiheys ja monilla sen yhdisteillä on ioniluonteen lisäksi myös melko vahva kovalenttinen luonne. Litiumatomi on muita alkalimetalleja pienikokoisempi. Tämän vuoksi sen varaustiheys on suurempi ja lähellä magnesiumin varaustiheyttä. Tämä selittää myös osaltaan samankaltaisuudet magnesiumin kanssa. Monet litiumsuoloista, esimerkiksi litiumkloridi, liukenevat poolisten liuottimien, kuten veden, lisäksi myös poolittomiin orgaanisiin liuottimiin, muun muassa asetoniin. Radikaali (kemia)
Radikaali on atomi tai molekyyli, jolla on pariton määrä elektroneja (yleensä seitsemän) uloimmalla elektronikuorella ja siten pariton elektroni. Paritonta elektronia merkitään pisteellä, esimerkiksi ·CH tai Cl·. Radikaalit reagoivat yleensä herkästi, koska ne pyrkivät täydentämään uloimman elektronikuorensa. Radikaaleilla on suuri merkitys muun muassa palamisessa, polymeroinnissa, ilmakehän reaktioissa ja monissa biokemiallisissa ilmiöissä. Alumiinisulfaatti
Alumiinisulfaatti on veteen liukenevaa ja hydrolysoituu alumiinihydroksidiksi sekä pH:sta riippuen useiksi ioneiksi kuten Al(OH), Al(OH) ja [Al(OH)], jotka saostavat kolloidisista liuoksista partikkeleita. Alumiinihydroksidi muodostaa geelimäisen sakan, johon partikkelit tarttuvat. Sakka suodatetaan ja vesi saadaan näin kirkastettua. Alkaliteetti (limnologia)
Alkaliteetin mittaus suoritetaan ”stressitestinä”, jossa liuokseen titrataan yksiarvoista ja vahvaa happoa, käytännössä suolahappoa niin kauan, että saadaan happamuustaso laskettua haluttuun arvoon. Tavoiteltu happamuudentaso ilmaistaan erilaisilla indikaattoreilla tai se mitataan sähköisesti pH-mittarilla eli potentiometrillä. Alkaliteetti ilmaistaan yksikkönä mmol/l (millimoolia/litra) eli millimoolia suolahappoa litrassa vettä. Käytössä on myös yksikkö mg/l eli milligrammaa litrassa vettä. Hapetus-pelkistysreaktio
Orgaanisten yhdisteiden hapettuminen merkitsee yleensä niissä olevan vedyn vähenemistä, esimerkiksi alkoholin hapettuessa aldehydiksi, tai hapen määrän lisääntymistä, esimerkiksi aldehydin hapettuessa karboksyylihapoksi. Primäärinen alkoholi voidaan hapettaa aldehydiksi, joka voidaan edelleen hapettaa karboksyylihapoksi, esimerkiksi: Toisiintuminen
Toisiintuminen tarkoittaa orgaanista reaktiota, joissa lähtöaineen hiilirunko muuttuu toiseksi isomeerikseen, ja atomiryhmä siirtyy molekyylissä sitoutumispaikasta toiseen. Mekanistisesti toisiintumisreaktiot voivat olla erilaisia esimerkiksi nukleofiilinen, elektrofiilinen, protofiilinen tai perisyklinen. Alkeenien metateesia voidaan myös kutsua toisiintumiseksi. Hydrataatio
Alkyynin hydrataation päätuote ketoni, joka on nopeassa tasapainossa vastaavan enolimuodon kanssa. Veden liittäminen alkyyneihin voidaan tehdä rikkihappoliuoksessa kun katalysaattoriksi on lisätty elohopea(II)sulfaattia, HgSO. Reaktiossa syntyy ensin enoli, joka on pysymätön ja tautomeroituu karbonyyliyhdisteeksi, kun OH-ryhmän protoni siirtyy viereiseen atomiin. Reaktio noudattaa Markovnikovin sääntöä eli vety kiinnittyy vähemmän substituoituun hiiliatomiin. Siksi terminaalisen alkyynin hydraatiossa ei saada aldehydiä vaan ketonia. Alkyyneistä ainoastaan asetyleenistä voidaan valmistaa aldehydiä, nimittäin asetaldehydiä: Alkaliteetti (limnologia)
Fenoliftaleiini-alkaliteetti eli p-alkaliteetti eli p-luku ilmoittaa niiden alkaalien eli emästen pitoisuuden vedessä, jotka muodostavat hydroksyyli-ionin (OH) liuetessaan veteen. p-luku mitataan lisäämällä veteen indikaattoriksi fenoliftaleiinia ja seosta titrataan 0,01 M suolahapolla värittömäksi. Silloin liuoksen happamuustaso on laskenut alle 8,3:n. Liuokseen lisätään nyt Cooperin indikaattoriseosta , joka titrauksen jatkuessa on aluksi vihreän värinen ja lopussa punaisen värinen. Tämä värinvaihdos tapahtuu happamuustasolla pH 4,5. Mittaustapa on epätarkka, mutta määritystarkkuudeksi ilmoitetaan silti 0,01 mmol/l.