Mitkä ovat risiinin aiheuttamat oireet?
Risiini (myrkky)
Risiini on risiinikasvin siemenistä saatava erittäin voimakas myrkky, joka pystyy tappamaan ihmisen jo 70 mikrogramman annoksena. Risiini on valkuaisaine ja on 6 000 kertaa myrkyllisempää kuin syanidi. Sen LD on arviolta 0,022 mg/kg suoneen ruiskutettuna tai hengitettynä; 20–30 mg/kg nieltynä. Myrkkyä voidaan eristää puristejäännöksestä, jota muodostuu valmistettaessa öljyä tyräkkikasveihin kuuluvasta risiinikasvista. Siinä sitä on noin 5 %. Risiini on vaarallista sisäänhengitettynä, suun kautta otettuna ja etenkin suoneen ruiskutettuna. Sen aiheuttamia oireita ovat kuumeilu, vatsavaivat ja yskä. Myrkky tuhoaa sisäelimiä, sakkauttaa punasoluja ja lamauttaa hermoston. Risiini tappaa hengitettynä 36–48 tunnissa ja suun kautta noin 5 päivässä. 
Myrkytyksen oireet ilmenevät viiveellä, joka on muutamasta tunnista 24 tuntiin. Yhdistyneen kuningaskunnan armeija on kehittämässä vastamyrkkyä ja Yhdysvaltain armeija kehittää rokotetta, mutta kumpaakaan ei ole vielä kokeiltu ihmisillä.
Lääketieteessä on tutkittu mahdollisuuksia käyttää ainetta solumyrkkynä syövän hoidossa.
Risiini (kasvi)
Risiini ("Ricinus communis") on Itä-Afrikasta ympäri maailmaa levinnyt tyräkkikasvi ("Euphorbiaceae"), jonka papumaisista hedelmistä saadaan puristamalla risiiniöljyä ja syanidiakin voimakkaampaa risiini-myrkkyä. Risiinin kukat ovat pienet ja terälehdettömät ja lehdet ovat väriltään joko punertavat tai tummanvihreät. Sormiosaisten lehtien halkaisija on jopa 30 cm. Kolangiokarsinooma
Tyypillinen kolangiokarsinooman aiheuttama oire on keltaisuus. Kun kasvain tukkii sappitiehyen, bilirubiini kertyy potilaan verenkiertoon ja aiheuttaa kyseisen oireen. Elimistöön kertyy lisäksi sappihappoja, mikä johtaa kutinaan. Yleisoireina saattaa esiintyä muun muassa laihtumista ja väsymistä. Keltaisuuden ilmetessä potilaan maksa-arvot ovat tyypillisesti jo hyvin korkeat. Dioksiinit
Dioksiinien havaittuja haittavaikutuksia ihmisissä ovat myrkytystapauksissa olleet klooriakne ja hampaiden kehityksen häiriintyminen. Vaikeiden pitkäaikaisten riisiöljyn saastumisesta aiheutuneiden PCB-myrkytysten (Yusho ja Yucheng) oireet lienevät myös pääasiassa dioksiininkaltaisia vaikutuksia. Näissä myrkytyksissä nähtiin hyvin monenlaisia kehityshäiriöitä, eniten erilaisia iho-oireita syntyvillä lapsilla. Rautamyrkytys
Rautamyrkytys on elimistön myrkytystila, joka aiheutuu raudasta kehossa. Rauta on veren punasoluissa esiintyvässä hemoglobiinissa hapen sitoja ja siten välttämätön ihmiskeholle. Jos raudan elimistöön imeytymistä säätelevä mekanismi pettää, kudoksiin saattaa imeytyä suuria määriä rautaa. Akuutin rautamyrkytyksen oireita ovat muun muassa vatsakipu, pahoinvointi, oksentelu ja verinen ripuli. Olantsapiini
Yleisyydeltään tuntemattomia haittavaikutuksia ovat yleisoireinen eli DRESS (iho-oireita, kuumetta, imusolmuketurvotusta, sisäelinoireita, jotka lähinnä maksa- ja munuaisoireita) ja vastasyntyneen lääkeainevieroitusoireyhtymä Seleeni
Suomalaisten veren seleenipitoisuus on edelleen Kansanterveyslaitoksen seurannassa, ja lannoitteiden pitoisuuksia säädellään seurannan tulosten mukaan. Tarvittava määrä seleeniä tulee nykyisin viljasta, lihasta ja juustosta. Liian suuri vuorokausiannostus aiheuttaa myrkytyksen, jonka oireita ovat väsymys, pahoinvointi, hiusten lähtö, kynsivaurioita, iho-oireet, hampaiden irtoaminen ja hermostomuutokset. Hengityksessä on valkosipulimainen ominaishaju. Korvasieni
Jos puutteellisesti käsiteltyjä korvasieniä on syöty ateriaksi tai raakaa sientä on maistettu vähäinen määrä, kerta-annos lääkehiiltä saattaa riittää. Oireetonta ja lievästi vatsaoireista potilasta voidaan seurata kotona. Mikäli potilaalla on neurologisia oireita tai voimakkaita suolisto-oireita, myrkytys vaatii sairaalahoitoa. Mikäli potilas on syönyt ateriaksi raakoja tai esimerkiksi suoraan pannulla paistettuja korvasieniä, tilanne vaatii aina sairaalahoitoa vaikkei oireita olisi ehtinyt kehittyä. Hoitona on kerta-annos lääkehiiltä ja mahdollisesti myös mahan tyhjennys, ellei potilas ole jo oksentanut useita kertoja. Korvasienen myrkyille ei ole varsinaista antidoottia. Myrkytyksen neurologiset oireet muistuttavat isoniatsidin aiheuttamia oireita, joten neurologisten oireiden hoitoon on käytetty B6-vitamiiniruiskeita. Shiga-toksiinit
Shiga-toksiinit kuuluvat isompaan kasvien ja bakteerien tuottamaan toksiiniperheeseen, jotka sitoutuvat ensin solun pinnan reseptoreihin, kulkeutuvat endosytoosilla solun sisälle ja tuhoavat solun inhiboimalla proteiinisynteesiä. Tällaisia toksiineita ovat muun muassa risiini ja koleratoksiini. Shiga-toksiinien rakenne on muotoa AB5, jossa on entsymaattinen A-osa ja solunpinnan reseptoriin sitoutuva, viidestä identtisestä B-yksiköstä koostuva B-osa. Holotoksiinin rakenteessa reseptoriin sitoutuva osa sijaitsee A-osan C-terminaalisessa päässä. Shiga-toksiinit ovat noin 70 kDa:n suuruisia; A-osa on noin 32 kDa ja kukin B-yksikkö noin 7,7 kDa. A-osa jaetaan vielä A1 (27,5 kDa) - ja A2 (4,5 kDa) -osiin, joiden välillä on sisäinen kysteiinien välinen disulfidisidos. A1-osalla on N-glykosidaasi-aktiivisuus ja vapauduttuaan sytosoliin se inhiboi aminoasyyli-tRNA:n sitoutumista ribosomiin poistamalla entsymaattisesti yhden spesifisen adeniinin eukarioottisolujen ribosomin 60S-alayksikön 28S rRNA:sta. A1-osan irtoaminen A2-osasta vaatii sekä proteolyyttisen prosessoinnin että disulfidisidoksen pelkistyksen. Somatisaatio
Somatisaatiohäiriö-diagnoosin saaneiden aivojen toiminnallisissa kuvauksissa on löydetty paljon muutoksia. Suurin osa somatisaatiohäiriödiagnoosin saaneista on naisia: arviolta vähintään prosentti aikuisista naisista sairastaa somatisaatiöhäiriötä. Koska somatisaatiohäiriön oireet ja esiintyvyys sekä sairastuneiden sukupuolijako ovat identtiset kroonisen väsymysoireyhtymän eli lihaskipuja aiheuttavan aivo-selkäydintulehduksen eli systeemisen rasitusintoleranssisairauden kanssa, on mahdollista, että tässä lääkärien aiemmin psykiatriseksi häiriöksi luokittelemassa sairaudessa onkin kyse edellä mainitusta neurologisesta tulehdustaudista. Osa somatisaatiohäiriön vuoksi mielisairaalassa hoidetuista potilasta on sairastanut todellisuudessa aivoja rappeuttavaa MS-tautia. Oireiden selittämättömyyden vuoksi potilasta pidetään usein luulosairaana. Trisykliset masennuslääkkeet
Trisykliset masennuslääkkeet voivat aiheuttaa äkillisesti lopetettaessa voimakkaan kolinergisen reaktion elimistössä. Kolinergisia vieroitusoireita ovat esimerkiksi syljen erityksen lisääntyminen, virtsaamispakko, ripuli, vatsakrampit ja hikoilu. Lisäksi potilaat voivat kokea unihäiriöitä ja jopa maanisia oireita. Myös liikehäiriöitä kuten ataksiaa ja parkinsonismia on kuvattu. Vieroitusoireiden vähentämiseksi trisyklisten masennuslääkkeiden käytön lopettaminen on hyvä tehdä annosta asteittain pienentäen. Kofeiini
Elimistössä oleva kofeiini estää adenosiinireseptoreiden toimintaa. Tämä aiheuttaa väsymyksen tunteen vähenemistä ja saattaa aiheuttaa myös nukahtamisvaikeuksia. Kofeiini heikentää myös verenkiertoa koko kehossa ja heikentää insuliiniherkkyyttä. Vaikutus perustuu kahteen tekijään. Adenosiini on tärkeimpiä verisuonia laajentavia välittäjäaineita, adrenaliini ja noradrenaliini taas supistavat verisuonistoa. Muiden metyyliksantiinien tapaan myös kofeiini on epäselektiivinen fosfodiesteraasin estäjä. Risperidoni
Yhdellä 100−1000:sta potilaasta ilmenee aivohalvaus tai aivoverenkiertohäiriö (verenvirtauksen äkillinen väheneminen aivoissa), sekavuutta, sydämen rytmihäiriö (eteisvärinää), sydämen ylä- ja alaosan välinen johtumiskatkos, poikkeavuuksia sydämen sähköisessä johtuvuudessa, sydämen QT-ajan pitenemistä, hidastunutta sydämen sykettä, sydänsähkökäyrän poikkeavuuksia, sydämentykytystä (lepatuksen tai jyskytyksen tunnetta rintakehässä), ruoan henkeen vetämisestä johtuva keuhkokuume, keuhkojen verentungosta, hengitysteiden verentungosta, hengityksen karkeutta, hengityksen vinkumista, äänen häiriöitä, hengitysteiden häiriöitä, nielemisvaikeuksia, diabetes tai jo olemassaoleva pahenee, tardiivi dyskinesia (kasvojen, kielen tai muiden kehonosien nykivät tai nytkähtelevät pakkoliikkeet, ilmoitettava lääkärille), kouristuskohtauksia, pyörtymistä, reagoimattomuutta ärsykkeisiin, tajunnanmenetystä, matalaa tajunnantasoa, tasapainohäiriöitä, kävelytavan muutoksia, koordinaation poikkeavuuksia, asennon poikkeavuuksia, niveljäykkyyttä, nivelten turpoamista, lihasheikkoutta, niskakipua, tarvetta liikuttaa joitakin kehonosia, huimausta seisomaan noustaessa, keskittymiskyvyn häiriöitä, puhevaikeuksia, makuaistin katoamista tai poikkeavuutta, ihon heikentynyttä kipu- ja kosketusherkkyyttä, ihon kihelmöinnin, pistelyn tai puutumisen tunnetta, suurentunutta kreatiinifosfokinaasipitoisuutta (vapautuu toisinaan lihaskudoksen hajoamisen yhteydessä), tiettyjen veren valkosolujen määrän vähentymistä (torjuvat tartuntoja), veren valkosolujen määrän vähenemistä, verihiutaleiden määrän vähenemistä (tyrehdyttävät verenvuotoa), anemiaa, veren punasolumäärän laskua, veren eosinofiilien määrän kasvua, korkeaa verensokeripitoisuutta, liiallista veden juomista, transaminaasipitoisuuden kasvua, GGT-pitoisuuden kasvua, maksaentsyymipitoisuuden kasvua, kolesterolipitoisuuden kasvua, hengitystietartunta, virtsarakkotulehdus, silmätulehdus, risatulehdus, kynsisienitartunta, ihotartunta, jollekin ihon tai kehon alueelle rajoittuva tartunta, virustartunta, punkkien aiheuttama ihotulehdus, maha- tai suolistotulehdus, kipua virtsatessa, tiheää virtsaamistarvetta, virtsaamiskyvyttömyyttä, ulosteenpidätyskyvyttömyyttä, erittäin kovia ulosteita, runsasta piereskelyä, kiertohuimausta, silmien valoyliherkkyyttä, silmien kuivuutta, lisääntynyttä kyynelnesteen eritystä, silmien punoitusta, korvien soimista, korvakipua, seksuaalitoimintojen häiriöitä, vähentynyttä seksuaalista halukkuutta, erektiohäiriö, ejakulaatiohäiriö, kuukautiskierron häiriöitä naisilla (esim. kuukautisten poisjääminen), rintojen kehittymistä miehillä, maitovuotoa rinnoista, rintarauhaskipua, epämukavia tuntemuksia rinnoissa, valkovuodon painon laskua, ruokahaluttomuutta ja siitä johtuvaa aliravitsemusta ja alipainoisuutta, matalaa verenpainetta etenkin seisomaan noustaessa (saattaa aiheuttaa heikotusta tai huimausta tai pyörtymistä ylös noustessa), maniaksi kohonnutta mielialaa, hermostuneisuutta, ärtyisyyttä, epämukavaa oloa, janoa, sairauden tunnetta, epämukavia tuntemuksia rintakehässä, painajaisia, kasvojen, suun, silmien tai huulten turpoamista, vilunväristyksiä, kehon lämpötilan nousua, nokkosihottumaa, muuta ihottumaa, kutinaa, hiustenlähtöä, ihon paksuuntumista, kuivaa ihoa, ihon värimuutoksia, aknea, ihon tai päänahan kutinaa ja hilseilyä, ihon häiriöitä, ihon vamma, punasteluallerginen reaktio ja toimenpiteeseen liittyvää kipua. Keliakia
Keliakian oireet ovat usein kovia ja siksi kannattaa mennä lääkäriin. Kuitenkin on ihmisiä, joilla oireet ovat lievempiä, jonka takia diaknoosin saannissa voi kestää. Tavallisimpia oireita ovat laihtuminen, ripuli tai löysät ulosteet, vatsakivut, pahoinvointi ja ruokahaluttomuus. Harvinaisempia oireita ovat suun haavaumat eli aftat, hampaiden kiillevauriot, kipeä kieli, vatsan turpoaminen, luusto-, lihas- tai nivelkivut, hermosäryt, K-vitamiinin puutoksesta johtuva vuototaipumus, iho-oireet, ummetus, kuukautishäiriöt, lapsettomuus, masennus ja muut psyykkiset häiriöt sekä lapsilla todettava kasvun hidastuminen ja puberteetin myöhästyminen. Myös ravintoaineiden imeytymishäiriöt, hengitystieoireet ja väsymys ovat tavallisia oireita. Keliakia voi aiheuttaa lapsilla ahdistusta, masennusta tai aggressiivisuutta. Bentsodiatsepiinit
Bentsodiatsepiinien vieroitusoireet muistuttavat usein alkoholin aiheuttamia krapulaoireita, mutta saattavat olla huomattavan voimakkaita. Tavallisimpia vieroitusoireita ovat päänsärky ja muut kivut, ripuli, pahoinvointi, metallinmaku suussa, suun kuivuminen, hikoilu, sydämentykytys, pyörrytys, huimaus, tinnitus, tasapainohäiriöt, tuntemukset neuloista tai sähköiskuista, vapina, lihasten nykiminen ja kouristukset, lihasjäykkyys, ihottuma, kutina, muistihäiriöt, kuumeen kaltainen väsymystila, keskittymisvaikeudet, unettomuus, aggressiivisuus, kiihtymys, ahdistus, alakulo, itkuisuus. Myös sukupuolivietin huomattavaa voimistumista on havaittu. Alkoholijuomien käyttö
Alkoholismi on päihderiippuvuus, jossa alkoholisti ei pysty hallitsemaan alkoholinkäyttöään vaan juo suuria määriä alkoholia, erityisesti huolimatta työ- tai muista velvollisuuksista. Hoitamattomina vieroitusoireet (kuten delirium tremens) ovat hengenvaarallisia. Alkoholismin haittavaikutuksiin kuuluu vakavia ajattelu- ja havaintotoimintojen häiriöitä, henkistä taantumista, psykooseja (kuten delirium tremens, alkoholihallusinoosi ja alkoholiparanoia), ravitsemushäiriöitä, diabetes, kihti, sydän- ja verenkiertosairauksia, alkoholimaksasairaus (rasvamaksa, alkoholihepatiitti, maksakirroosi), epilepsiaa ja aivosairauksia ja -häiriöitä ja aivovaurioita kuten Korsakovin syndrooma (Wernicke-Korsakoff's syndrome, WKS). Joka kolmannelle alkoholistille kehittyy pikkuaivoatrofia (ataksia), ja 10–80 prosenttia suurkuluttajista saa alkoholipolyneuropatian. Erään tutkimuksen mukaan alkoholi nostaa psykoosin riskiä miehillä 800 prosenttia ja naisilla 300 prosenttia. Muita erityisiä haittoja ovat ääreishermosto-, ja lihassairaudet, närästys ja ylävatsan, mahalaukun ja suoliston sairaudet, kuten mahahaava, krooninen haimatulehdus, sydämen vajaatoiminta, rytmihäiriöt sekä sydänperäiset äkkikuolemat, kohonnut verenpaine, impotenssi, kivesten surkastuminen ja hedelmättömyys, osteoporoosi (luukato) molemmilla sukupuolilla ja anemia. Miehillä esiintyy rintarauhasten suurentumista ja naisilla munasarjojen toimintahäiriöitä, kuukautishäiriöitä ja hedelmättömyyttä. Alkoholisteissa esiintyy useammin vakavia tulehdussairauksia kuten verenmyrkytys, keuhkokuume ja tuberkuloosi. Solaniini
Oireita ovat huonovointisuus, ripuli, oksentaminen, vatsakrampit, polttava tunne kurkussa, sydämen rytmihäiriöt, pääkipu ja sekavuus. Harvinaisempia ja vakavampia oireita ovat hallusinaatiot, tajun menetys, kuume, keltatauti ja hypotermia. Yleensä oireet ilmenevät 8–12 tuntia solaniinin saannista Stavudiini
Tyypillisiä stavudiinin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat muun muassa pääkipu, huonovointisuus, ripuli ja ihottuma. Vakava suhteellisen yleinen haittavaikutus on neuropatia, jonka oireita ovat muun muassa raajojen puutuminen ja pistely. Yhdiste voi aiheuttaa myös laktisen asidoosin, joka voi olla jopa hengenvaarallinen. Stavudiini voi myös olla maksatoksista ja aiheuttaa haimatulehduksen. Nikotiinimyrkytys
Lievempään myrkytykseen liittyvät muun muassa päänsärky, pahoinvointi, huimaus, oksentelu, innostuneisuus, nälän tunteen katoaminen, heikko-olo, nopea sydämen syke, hikoilu ja kylmänväreet. Oireet kestävät 12–24 tuntia ja ennuste on yleensä hyvä: valtaosa ihmisistä parantuu ilman hoitoa. Lievää myrkytystä tavataan erityisesti tupakan raakoja lehtiä käsittelevillä tupakkatyöläisillä. Tässä yhteydessä myrkytys tunnetaan englanniksi nimellä "green tobacco sickness". 2C-E
Nenän kautta nautittuna vaikutukset alkavat minuuttien sisällä. Ensimmäiset oireet ovat pahoinvointi, oksentelu, huimaus, sekavuus ja aistiharhat. Noin puoli tuntia annoksen jälkeen pahoinvointi tasaantuu ja käyttäjä rentoutuu. Käyttäjä voi itse vaikuttaa "tripin" laatuun. Erilaisien kuvien katselu ja musiikin kuuntelu nostaa vaikutustasoa merkittävästi. Käyttäjät ovat kertoneet, että musiikki on suoraan verrannollinen ympäristöön, seinät ja tavarat värisevät musiikin kanssa ja jotkut ovat nähneet värejä musiikin tyylin mukaan. Paniikkikohtauksia voi myös tapahtua, esimerkiksi pelkkä nopea tapahtuma voi laukaista paniikkikohtauksen. Vaikutuksiin kuuluu kaikki aistiharhat, näistä suurimmat tulevat näön kautta. Vaikutuksen loppupuolella on myös kerrottu olevan suurta päänsärkyä ja jopa ripulia, joka voi kestää monia päiviä. Myös nenän kautta käyttäneet ovat kertoneet nenän, silmän ja jopa korvan kivuista monia päiviä käytön jälkeen. Myös unettomuutta, pelkotiloja ja käyttäjien sanojen mukaan "outoja tuntemuksia" on kerrottu tapahtuvan jopa ensimmäisen käytön jälkeen. Näiden yhteyttä huumausaineeseen ei ole kuitenkaan tieteellisesti vielä todistettu. Tippuri
Useimmille naisille tippuri ei aiheuta havaittavia oireita. Naisella tippurin oireita voivat olla:Miehillä sairaus voi ilmetä esimerkiksi tihentyneenä virtsaamisen tarpeena ja kirvelynä. Oireiden ilmaantuminen kestää yleensä muutaman päivän, korkeintaan viikon. Varsinkin peräsuolen tai kurkun tippurit voivat pysyä myös kokonaan oireettomina. Nielutippurin oireet muistuttavat tavallisesti angiinaa. Ramipriili
Ramipriili voi aiheuttaa väsymystä, huimausta, huonovointisuutta, mahakipuja, ripulia, pääkipua, kuivaa yskää ja myös allergisia oireita kuten ihottumaa on raportoitu. Aikuistyypin diabetes
Oireet voivat olla lievät tai puuttua kokonaan, jolloin tauti yleensä todetaan yleisen terveystarkastuksen yhteydessä. Tyypillisimpiä oireita ovat suun kuivuminen, lisääntynyt virtsan eritys ja siitä johtuva janon tunne, jatkuva väsymys ja tahaton laihtuminen. Joskus aikuistyypin diabetes voidaan todeta siihen liittyvän lisäsairauden, kuten normaalia hitaammin parantuvan infektion (jalkahaavauma, sieni-infektio), takia suoritetuissa tutkimuksissa. Silmänpohjan muutokset voi tuntua heikentyneenä näkökykynä. Raajoissa ilmenee tunnottomuutta. Jalkapohjien päkiöissä voi tuntua nesteen aiheuttamaa turvotusta, joka on tyypillinen diabeteksen oire ja johtunee laskimoverenkierron häiriöistä jaloissa. Kolkisiini
Kolkisiini on hyvin myrkyllistä. Sen TD-arvo on lapsilla 2,4mg/kg, naisilla 3mg/kg ja miehillä 11mg/kg. Myrkytyksen oireet ilmenevät 2–5 tunnin kuluttua aineelle altistuksesta. Oireet muistuttavat arsenikkimyrkytyksen oireita: polttavaa tunnetta suussa ja kurkussa, ripulia, mahakipua, oksentamista ja munuaisten tuhoutumista. Kolkisiini voi aiheuttaa myös leukosyyttien määrän vähenemistä. Aine voi myös aiheuttaa mutaatioita nisäkkäiden sikiöissä. Ruskokärpässieni
Ruskokärpässienen tärkeimmät myrkyt ovat iboteenihappo ja siitä dekarboksyloitumalla muodostuva muskimoli. Ne ovat samoja myrkkyjä kuin punakärpässienen myrkyt, mutta ruskokärpässieni aiheuttaa kuitenkin vakavamman myrkytyksen. Myrkytysoireita ovat huimaus, sekavuus, hallusinaatiot, kouristukset ja yliaktiivisuus. Niiden ilmeneminen alkaa noin ½–3 tunnin kuluttua sienten syömisestä ja ne voivat kestää 8–12 tuntia. Myrkyt vähenevät keitettäessä, joskaan eivät poistu kokonaan, joten ruoaksi sientä ei pidä käyttää. Niskan retkahdusvamma
Retkahdusvamman pääoireena on voimakas niskasärky, jonka syynä saattaa olla ainakin osittain aivokalvojen venytystila. Oirekuvaan kuuluu myös niskan seudun jäykkyys ja toisinaan päänsärky takaraivolla tai silmien takana. Joskus saattaa esiintyä kaulapunoksen venytyksen aiheuttamaa näön hämärtymistä, käden tai käsivarren tuntopuutoksia ja nikamavaltimoiden supistumisesta johtuvaa huimausta ja tinnitusta. Jos vamman sattuessa pää on kiertyneenä oikealle tai vasemmalle, oireet ovat usein sillä puolella voimakkaampia. Oirekuvaan eivät sen sijaan kuulu hermo-oireet, kuten jalkojen tuntopuutokset tai motorisen toiminnan häiriöt, jotka viittaavat selkäytimen pysyvään vammautumiseen. Punatauti
Tartunta saadaan saastuneen veden, ruoan tai likaisten käsien välityksellä, ja siksi käsi-, vesi- ja ruoka-aine -hygienia ovat tärkeitä. Ameba aiheuttaa pääasiassa suolistotulehduksia, mutta se voi johtaa myös muiden sisäelinten sairastumiseen, jopa keuhkon tai aivojen (AIDS-potilaat). Joka vuosi noin 50 miljoonaa ihmistä sairastaa paksusuolen tulehdusta tai maksapaisetta. Ripuli on tavallisin oire, ja vaikeammissa tapauksissa se on veristä ja limaista. Muita tavallisia oireita ovat kouristavat mahakivut, lämpöily, väsymys, ruokahaluttomuus ja päänsärky. Oireet voivat hävitä ja palata esimerkiksi stressin tai rasituksen yhteydessä. Risperidoni
Korkeintaan yhdellä 10 000:sta käyttäjästä esiintyy hoitamattomasta diabeteksestä johtuvia hengenvaarallisia lisähäiriöitä, vakava allerginen reaktio (johon liittyy mahdollisesti hengitysvaikeuksia kurkussa aiheuttavaa turpoamista) ja suoliston lihasten liikkeiden puuttumisesta johtuva suolitukos. Suramiini
Tyypillisimpiä suramiinin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat huonovointisuus, kuumeilu ja allergiset oireet. Myös proteiinin määrä virtsassa voi lisääntyä. Lääkeaine voi myös aiheuttaa polyneuropatiaa ja valoherkkyyttä. Vakavia haittavaikutuksia voivat olla maksatoksisuus ja munuaisten toimintahäiriöt. Määrittämätön sidekudostauti
Tyypillisimmät oireet ovat nivelkipu sekä -tulehdukset, Raynaudin oire eli valkosormisuus, alopecia eli hiustenlähtö sekä limakalvojen kuivuus. Suurin osa sairastuneista on naisia, ja sairaus puhkeaa yleisimmin nuorena aikuisena. Metformiini
Metformiinin yleisimmät haittavaikutukset ovat gastrointestinaalisia, kuten ripuli, krampit, pahoinvointi ja oksentaminen. Metformiinin käyttö aiheuttaa näitä oireita useammin kuin muut diabeteslääkkeet. 286 koehenkilön kliinisessä kaksoissokkotutkimuksessa 53,2% 141:stä välittömästi vapautuvaa metformiinia saaneista raportoi kärsineensä ripulista ja 25,5% pahoinvoinnista tai oksentelusta, plasebon saaneista vain 11,7% ja 8,3%. Ketiapiini
1−10 %:lla käyttäjistä ilmenee hengenahdistusta, puhekyvyn ja puheen häiriöitä, itsemurha-ajatuksia ja masennuksen pahenemista, voimattomuutta, sydämentykytystä, hakkausta tai muljahtelua, nopeaa pulssia, maksaentsyymien määrän kasvua, näköhäiriöitä, muutoksia kilpirauhashormonin määrässä, eräiden verisolutyyppien vähenemistä, korkeaa verensokeria, matalaa verenpainetta ja siitä johtuvaa huimausta tai heikotusta ylösnoustessa (voi johtaa kaatumiseen), käsien tai jalkojen turvotusta, oksentelua (lähinnä iäkkäillä), prolaktiinihormonin määrän kasvua (voi harvemmin aiheuttaa rintojen turpoamista ja maitovuotoa sekä miehillä että naisilla, naisilla myös kuukautisten poisjäämistä tai epäsäännöllisyyttä), ummetusta, ruoansulatusvaivoja, lisääntynyttä ruokahalua, kuumetta, epänormaaleja unia ja painajaisia sekä ärtyisyyttä. Alle 18-vuotiailla yhtä yleisiä oireita ovat myös pyörtyminen ja nenän tukkoisuus. Rivastigmiini
Yleisimmät haittavaikutukset ovat pahoinvointi ja huimaus, harvinaisempia oksentelu ja ripuli. Metaboliaperäiset yhteisvaikutukset muiden lääkkeiden kanssa ovat epätodennäköisiä, koska rivastigmiini metaboloituu esteröitymällä. Vuorokausiannos on yleensä 6–12 mg. Matkapahoinvointi
Matkapahoinvoinnin ensimmäiset oireet ovat kalpeus, haukottelu, kylmänhikisyys ja lisääntynyt syljeneritys. Pahoinvointia esiintyy usein jo alussa, mutta se voi alkaa myöhemmin. Pahoinvointia voi seurata oksentaminen, joka helpottaa oireita hetkellisesti. Pahimmissa tapauksissa oireisiin kuuluvat päänsärky, ripuli, heikotus ja puristava tunne rinnassa. Renniini
Renniini eli kymosiini on imeväisikäisten nisäkkäiden mahalaukun pohjukkaosan erittämä entsyymi, joka katalysoi maidon kaseiiniproteiiniin pilkkoutumista. Kaseiinin pilkkoutuminen aiheuttaa maidon proteiinien koaguloitumisen, jonka seurauksena maito jää pidemmäksi aikaa mahalaukkuun, jotta proteiineja pilkkovalla pepsiinillä on enemmän aikaa toimia. Renniiniä käytetään myös juustonvalmistuksessa. Risiiniöljyhappo
Risiiniöljyhappoa esiintyy erityisesti risiinissä triglyseridinä ja noin 90 % risiiniöljyn rasvahapoista on risiiniöljyhappoa. Muita kasveja, joissa risiiniöljyä esiintyy ovat muun muassa "Hiptage"-suvun lajeissa sekä "Azima tetracantha"- , "Argyreia cuneata" ja "Anogeissus latifolia"-kasvilajeista. Lisäksi sitä on huomattavia määriä "Claviceps purpurea"-sienessä esteröityneenä muiden rasvahappojen kanssa. Kasvit muodostavat risiiniöljyhappoa hapettamalla öljyhappoa entsymaattisesti. Hapettimena reaktiossa toimii happi ja entsyymi tarvitsee kofaktorikseen NADPH-molekyylin. Reaktiota katalysoivan entsyymin toimintamekanismi muistuttaa rasvahappodesaturaasien toimintamekanismia. Ruusufinni
Ruusufinni ("Acne rosacea") on ihosairaus, joka aiheuttaa vaihtelevia oireita aina lievästä punoituksesta voimakkaaseen punoitukseen ja märkänäppylöihin . Tauti voi muistuttaa pahimmillaan nuoruusiän aknea. Ruusufinnit voivat olla kirkkaanpunaisia läikkiä tai koholleen nousevia näppylöitä, joiden keskellä on joskus märkää. Niitä tulee tyypillisesti kasvoihin etenkin nenään, otsaan ja leukaan. Steatorrea
Steatorrea eli rasvaripuli tarkoittaa runsasta rasvaista ulostetta. Se voi olla merkkinä monista erilaisista sairauksista, kuten keliakiasta, abetalipoproteinemiasta, kystisestä fibroosista, Crohnin taudista, Whipplen taudista tai haimasyövästä.. Rasvaripuli voi olla ongelmana myös vähähiilihydraattista dieettiä noudattavilla ihmisillä, jotka saavat ravinnostaan liikaa rasvaa. Risperidoni
Yhdellä 10−100:sta käyttäjästä esiintyy keuhkokuumetta, keuhkoputkentulehdusta, sivuontelotulehdusta, virtsatietulehdusta, korvatulehdusta, silmätulehdusta, sidekalvontulehdusta, rintakipua, luu- tai lihassärkyä, selkäkipua, nivelkipua, kurkkukipua, hammaskipua, vatsakipua, muuta kipua, epämukavaa tunnetta vatsassa, hengenahdistusta, nenän tukkoisuutta, pakkoliikkeitä (lihasten liikkeitä, jotka voivat olla toistuvia, kouristelevia tai vääntelehtiviä liikkeitä tai nykäyksiä), liikehäiriöitä eli dystoniaa (lihasten hidasta tai pitkäkestoista supistelua yleensä kasvojen lihaksissa, mutta myös muualla, mm. silmien, suun, kielen tai leukojen poikkeavia liikkeitä, mahdollisesti asennon poikkeavuuksia), kouristuksia, kaatuilua ja huimausta, vapinaa, virtsankarkailua, näön sumenemista, prolaktiinipitoisuuden kasvua (joko oireeton tai aiheuttaa miehille rintojen turpoamista, vaikeuksia saada ja ylläpitää erektiota tai muita seksuaalisia toimintahäiriöitä, naisille taas epämukavia tuntemuksia rinnoissa, maitovuotoa, kuukautisten poisjäämistä tai muita kuukautiskierron häiriöitä), lihomista, lisääntynyttä tai vähentynyttä ruokahalua, oksentelua, pahoinvointia, ummetusta, ripulia, ruoansulatusvaivoja, kehon, käsivarsien tai jalkojen turpoamista, kuumetta, heikotusta, väsymystä, suun kuivumista, nuhakuumetta, unihäiriöitä, nopeaa sydämen sykettä, korkeaa verenpainetta, ärtyisyyttä, masennusta, ahdistuneisuutta, levottomuutta, nenäverenvuotoa, yskää, vilustumisoireita, ihottumaa ja ihon punoitusta. Brusiini
Brusiini on hyvin myrkyllistä ja myrkytyksen oireet ovat samankaltaiset strykniinin aiheuttaman myrkytyksen kanssa. Myrkytysoireita ovat muun muassa huonovointisuus, oksentelu, pääkipu, kiihtyneisyys ja levottomuus sekä lihaskouristukset. Rotilla yhdisteen LD-arvo suun kautta on 1 mg/kg. Migreeni
Migreenikohtaus alkaa aivorungon raphe-tumakkeista, joista projisoituu efferenttejä neutraaleja säikeitä (hermoston toimintaa muuttavia vaikuttavia tekijöitä) oksipitaaliselle aivokuorelle (uloimmalle aivokuorelle), jolloin näyttää käynnistyvän kortikaalinen neuraalinen vaimeneminen (aivokuoren hermostollisen toiminnan heikkeneminen) (ns. spreading depressio -ilmiö), johon liittyy takaraivolta alkava hermosolujen toiminnan aivokuoren etuosaa kohti etenevä vaimeneminen ja vastaava aivokuoren verenkierron väheneminen verisuonten supistuessa. Näköalueen verenkierron vaimeneminen tuottaa näköön liittyvät auraoireet ja tuntoaivokuoren vaimeneminen motorisen aurat tai dysfasian (kielellisen häiriön). Migreenitilan päänsäryn katsotaan johtuvan supistumistilaan seuraavasta suurten verisuonten laajenemisesta sekä migreeninaikaisesta tulehdustilasta verisuonissa. Särkyvaiheen jälkeen migreenissä on jälkivaihe, jonka aikana yleisimmät oireet ovat alakuloisuus ja väsymys (jotkut ovat tavallista pirteämpiä) sekä pään liikuttamiseen liittyvä hetkellinen vihlominen. Riisitauti
Riisitaudin aiheuttaa D-vitamiinin puutos. Siihen voi olla syynä ravinnon D-vitamiinin tai auringonvalon puute. D-vitamiini on niin ollen tehokas riisitaudin ehkäisijä. Adrenaliini
Adrenergisen oireyhtymän oireet aiheutuvat adrenergisten reseptorien liiallisesta aktivoitumisesta sympaattisen hermoston säätelemissä kudoksissa tai keskushermostossa, jossa myös on adrenergisia reseptoreja. Tällainen tilanne voi aiheutua sympaattisen hermoston liiallisesta aktiivisuudesta tai myrkytyksestä, mikä voi seurata adrenergisesti vaikuttavien lääkkeiden tai huumeiden yliannostuksesta. Tyypillisiä oireita ovat pupillien laajentuminen, hikoilu, hyperglykemia (liian korkea verensokeri) ja suolen liikkuvuuden hidastuminen. Vaarallisin oire on verenpaineen noususta johtuva syketaajuuden pieneneminen. Adrenergiset oireyhtymät voidaan aktivoituneen reseptorin perusteella jaotella α- ja β-luokkaan. Raskausmyrkytys
Vakavissa riskiraskauksissa (sokeritauti ennen raskauden alkamista, krooninen verenpainetauti, raskausmyrkytys aiemmassa raskaudessa tai monikkoraskaus) mitään selkeää suojavaikutusta ei esiintynyt. Ristiriidan syytä ei tarkasti tiedetä, mutta tutkimus tukee arvioita, jonka mukaan näiden raskauksien vaaratekijät lisäävät raskausmyrkytysriskiä niin paljon, että mikä tahansa mitattavissa oleva tupakoinnin aiheuttama riskin väheneminen jää näkymättömiin. Tupakoinnin haittavaikutus äidin kokonaisterveydentilaan ja raskauden tulokseen painaa kuitenkin raskaammin kuin sen hyöty raskausmyrkytyksen esiintyvyyden vähentämisessä. Siksi tupakoinnin lopettamista suositellaan ennen raskautta, sen aikana ja sen jälkeen. Ripuli
Ripulin tavallisimpia aiheuttajia ovat virukset (esimerkiksi norovirukset tai muut kalikivirukset) ja bakteerit (esimerkiksi stafylokokki, jonka erittämä toksiini aiheuttaa ruokamyrkytyksen, jonka seurauksena on äkillinen ripuli). Tunnetaan myös "dietäärinen" ripuli, jollaiseksi voidaan laskea esimerkiksi liiasta makeisten syönnistä aiheutunut ripuli, "iatrogeeninen" ripuli, joka voi aiheutua ulostuslääkkeistä sekä "rasvaripuli" tai "sappihapporipuli", jotka ovat oireita muista taudeista. Nikotiinimyrkytys
Nikotiinimyrkytystä ei voi suoraan parantaa, joten sen oireita pyritään lähinnä lieventämään. Nikotiinimyrkytystä hoidetaan yleensä ensin aktiivihiilellä, jotta ruuansulatuselimistöstä imeytyvän nikotiinin määrä vähenee. Alkuvaiheen oireita ei yleensä lääkitä koska ne menevät nopeasti ohi ja niiden hoito voi olla vaarallista: esimerkiksi korkean verenpaineen hoito beetasalpaajalla voi johtaa alkuvaiheen jälkeen ilmenevässä myöhäisvaiheen verenpaineen laskussa entistä matalampaan paineeseen. Epileptisiä kouristuksia voidaan vähentää bentsodiatsepiineillä. Nesteitä annetaan suoneen matalan verenpaineen kohottamiseksi ja jos tämä ei toimi, sympatomimeettejä (kuten dopamiini tai noradrenaliini) tai muita suonia supistavia aineita voidaan käyttää. Atropiinia annetaan sydämen harvalyöntisyyteen. Hengityslamaa hoidetaan intuboimalla ja mekaanisin ilmapumpuin. Hemodialyysi, hemoperfuusio ja muut kehon ulkoiset myrkkyjen poistoon käytetyt toimenpiteet eivät poista nikotiinia verestä, joten niitä ei käytetä. Hemodialyysiä voidaan kuitenkin käyttää jos potilas kärsii rabdomyolyysistä ja vereen erittynyt myoglobiini uhkaa vaurioittaa munuaisia. Virtsan happamoittaminen voi teoriassa tehostaa emäksisyytensä vuoksi happoliukoisemman nikotiinin poistumista, mutta tätä ei suositella, sillä se voi johtaa kehon liialliseen happamoitumiseen, eli metaboliseen asidoosikseen. Edeltävää menetelmää vaarattomampaa virtsan määrän lisäämistä ei myöskään suositella, sillä se ei todennäköisesti nopeuta parantumista. Viini
Ihmisen maksa polttaa suunnilleen yhden viinilasillisen sisältämän määrän alkoholia tunnissa. Sitä nopeampi viinin juominen voi aiheuttaa humalatilan. Viinin liiallinen nauttiminen voi aiheuttaa krapulaa ja päänsärkyä, jotka johtuvat sen sisältämästä alkoholista. Viinin sisältämät rikkidioksidi ja histamiini voivat myös aiheuttaa joillekin päänsärkyä tai mahavaivoja. Allergisuus viinin joillekin ainesosille on erittäin harvinaista. Keripukki
Keripukki () on C-vitamiinin puutoksen aiheuttama tauti, jonka oireita ovat yleinen väsymys ja heikotus ja läikkien muodostuminen iholle, etenkin reisiin ja sääriin, sienimäiset ikenet sekä verenvuoto kaikista limakalvoista. Hoitamaton keripukki tappaa, mutta C-vitamiini parantaa vaikeankin keripukin. C-vitamiini hajoaa kuumennettaessa, joten pullomaidon varassa olevat pikkulapset voivat edelleen saada keripukin. Se uhkaa myös ruoka-avun varassa katastrofialueilla eläviä. Hypotensio
Hypotensio tarkoittaa matalaa tai alentunutta verenpainetta. Yleisimpiä matalan verenpaineen aiheuttamia oireita ovat kova väsymys, fyysisen kunnon romahtaminen, keskittymiskyvyn heikkeneminen, masennus, apatia, kasvanut unentarve tai muunlaiset unihäiriöt , voimattomuus, heikotus, pyörryttävä olo, palelu etenkin käsissä ja jaloissa ja verisuonten supistumisesta johtuva kasvojen kalpeus. Muita mahdollisia oireita ovat huimaus, vakavat päänsäryt, pyörtyminen, sumentunut näkö tai muut näköoireet, takykardia. Matala verenpaine heikentää aivojen hapensaantia. Kuumuus ja ruokailu saattavat lisätä oireita. Matala verenpaine ei aiheuta terveillä ihmisillä välttämättä lainkaan oireita. A-vitamiini
A-vitamiinin liikasaannin oireita ovat muun muassa ruokahaluttomuus, ärtyneisyys, uneliaisuus, kuiva iho, maksan toimintahäiriöt ja luustomuutokset. Yli suuruinen päiväannos A-vitamiinia voi aiheuttaa pitkällä aikavälillä osteoporoosia, ja erittäin suuret määrät voivat aiheuttaa lisäksi maksavaurioita. Siksi maksatuotteiden runsasta kulutusta ja A-vitamiinilisien tarpeetonta käyttöä ei suositella. Palytoksiini
Yleinen vakavan myrkytyksen aiheuttama oire on rabdomyolyysi, jossa lihassolut alkavat hajota ja niiden sisäiset nesteet vuotavat vereen. Muita oireita ovat muun muassa metallinen tai karvas maku suussa, vatsakrampit, pahoinvointi, oksentelu, heikkous, ripuli, sydämen harvalyöntisyys, munuaisten pettäminen, punasolujen hajoaminen (hemolyysi), lihaskouristelu, kehon sinertävyys (syanoosi) ja hengitysvaikeudet. Kuoleman palytoksiini aiheuttaa yleensä sydänpysähdyksen kautta vaurioittamalla sydäntä. Alailmakehän otsoni
Ensimmäisenä ilmeneviä oireita ovat muutokset keuhkojen toiminnassa sekä tulehdustyyppiset reaktiot keuhkokudoksessa. Suurempi pitoisuus (200µg/m³) aiheuttaa silmien kirvelyä, vuotamista ja punoitusta sekä päänsärkyä, huonovointisuutta ja hengitysvaikeuksia. 240µg/m³ pitoisuuden on havaittu vaikuttavan fyysiseen suorituskykyyn heikentävästi. Tyypillisiä oireita ovat myös esimerkiksi astman ja siitepölyallergian paheneminen sekä hengitysteiden ärsytys. Parkinsonin tauti
Yli puolet Parkinsonin tautia sairastavista menettää hajuaistinsa. Muutokset autonomisessa hermostossa voivat johtaa myös ortostaattiseen hypotensioon, rasvoittuneeseen ihoon, liikahikoiluun, virtsankarkailuun ja seksuaalisen toiminnan häiriöihin. Parkinsonin tauti on yhteydessä myös silmiin ja näkökykyyn liittyviin poikkeavuuksiin kuten harventuneeseen silmien räpyttelytaajuuteen ja kuivasilmäisyyteen. Aisti- ja havainnointikyvyn muutoksiin voivat kuulua kiputuntemukset ja parestesia. Parkinson voi aiheuttaa myös unettomuutta, uupumusta ja laihtumista. Salisiini
Salisiini voi aiheuttaa allergisen ihoreaktion. Sen lieviä haittavaikutuksia ovat pahoinvointi, oksentelu, ihottuma, huimausta ja hengitysvaikeuksia. Suuret määrät salisiinia voivat olla myrkyllisiä, haitallisia munuaisille, aiheuttaa mahahaavan, ripulin, verenvuotoa tai ruoansulatuskanavan ärsytystä. Salisiinia ei suositella henkilöille, joilla on astma, diabetes, kihti, gastriitti, verenvuototauti, mahahaava. Sitä ei myöskään suositella alle 16-vuotiaille ja raskaana oleville tai imettäville naisille. Adrenogenitaalinen oireyhtymä
Oireet johtuvat androgeenimetabolian, natriumhomeostaasin ja glukokortikoidien synteesin häiriöistä. Oireet voivat alkaa heti syntymän jälkeen, lapsuudessa tai aikuisuudessa riippuen entsyymihäiriön vakavuudesta ja asteesta. Liiallinen androgeeniaktiivisuus aiheuttaa miesmäisten piirteiden kehittymisen naisille (maskulinisaatio). Tällöin naisen klitoris voi olla hypertrofinen, ja oireina voivat olla myös kuukautiskierron häiriöt, hirsutismi ja akne. Miehillä androgeenien ylimäärä aiheuttaa ulkoisten genitaalien suurenemista ja oligospermiaa eli siittiöiden vähäisyyttä siemennesteessä. 11β-hydroksylaasin puutos voi aiheuttaa natriumin liian vähäistä eritystä virtsaan ja tämän takia verenpaineen kohoamisen. Toisaalta 21-hydroksylaasin puutos saattaa aiheuttaa mineralokortikoidien, pääasiassa aldosteronin, puutoksen, jonka oireena esiintyy natriumin liiallista eritystä virtsaan. Kortisolin puute lisää riskiä akuuttiin munuaisten vajaatoimintaan. Synnynnäisen lisämunuaiskuoren hyperplasian mahdollisuus tulee ottaa huomioon aina, kun vastasyntyneen ulkoiset genitaalit ovat poikkeavat. Tila voi olla hengenvaarallinen, koska siihen voi liittyä oksentelua, kuivumista ja suolatasapainon häiriöitä. Migreeni
Migreenin ensimmäinen vaihe sisältää ennakko-oireet (prodromaalioireet), jotka johtuvat hermoston ärsyyntymisestä, ja jotka voivat alkaa vuorokautta ennen esioireita (auravaihetta). Ennakko-oireena voi esiintyä mm. ärsyyntyvyys (valot, äänet, hajut, puhe), mielialan vaihtelu (väsyneisyys ja vaitonaisuus, yliaktiivisuus ja puheliaisuus), tarve syödä makeita ruokia, viluttaminen, lihaskireys, janon tunne, tihentynyt virtsaamistarve, ummetus tai ripuli. Ennakko-oireet voivat olla niin vähäisiä, ettei niihin osata kiinnittää huomiota. Ennakko-oireiden kesto voi olla muutamasta tunnista muutamaan päivään, ja sen oireet voivat olla monimuotoisia. Henkilön kanssa tekemisissä olevat henkilöt voivat havaita ennakko-oireiden aiheuttamat käyttäytymismuutokset (mm. kärttyisyys ja ylireagoivuus), vaikka henkilö itse ei ole niistä tietoinen. Paroksetiini
Harvemmalla kuin yhdellä 10 000:sta käyttäjästä on huomattu serotoniinimyrkytys (oireina kiihtyneisyys, sekavuus, hikoilu, aistiharhat, heijasteiden vilkkaus, lihasnykimätauti, tärinä, vapina ja nopea sydämensyke), vakavia ja mahdollisesti kuolemaan johtavia allergisia reaktioita, vakavia ihoreaktioita, ruoansulatuskanavan verenvuotoa, maksasairauksia, verihiutaleiden vähäisyyttä, antidiureettisen hormonin erityshäiriötä, äkillistä silmänpainetautia, kestoerektiota, raajojen turvotusta, nokkosihottumaa ja valoyliherkkyyttä. Punainen riisi
Punainen riisi eli punariisi on riisiä, jonka pinnalla kasvaa punertava rihmasieni "Monascus purpureus" tai jokin sen lähisukulainen. Tuote sisältää luontaista lovastatiinia, joten sen on toivottu alentavan veren kolesteroliarvoja. Tieteellistä näyttöä asiasta ei kuitenkaan ole. Rosoksasiini
Rosoksasiinin haittavaikutukset ovat kinoliineille tyypillisiä. Niitä ovat muun muassa ihon kutina, ruoansulatuskanavan ärsytys sekä vaikutukset keskushermostoon, jotka voivat ilmetä huimauksena, uneliaisuutena ja näköhäiriöinä. Litium (lääke)
Litiumilla on koko joukko tunnettuja sivuoireita, joiden esiintyvyys ja suhde lääkeannoksen kokoon vaihtelee suuresti. Yleisiin sivuoireisiin (esiintyvyys 1–10 %) kuuluvat lisääntynyt virtsaneritys, käsien vapina ja lisääntynyt janontunne. Vakaviin sivuoireisiin kuuluvat kilpirauhasen vajaatoiminta, vesitystauti ja litiummyrkytys. Lääkkeen pitoisuuden seurantaa veressä suositellaan mahdollisen myrkytyksen torjumiseksi. Jos se nousee liian korkeiksi, seurauksena voi olla ripuli, oksentelua ja korvien soimista. Raskauden aikana käytetty litium voi aiheuttaa ongelmia lapselle. Sen sijaan imetyksen aikana siitä ei näytä olevan haittaa. 1800-luvulla litiumia käytettiin kihdin, epilepsian ja syövän hoitoon. Mielisairauksien hoidossa sitä alettiin käyttää vuonna 1948, kun John Cade alkoi hoitaa australialaisia potilaitaan litiumkarbonaatilla. Nikotiinimyrkytys
Nikotiinimyrkytys oireilee aluksi pahoinvointina, hikoiluna, kuolan valumisena, päänsärkynä ja vatsakramppeina. Altistuksen jatkuessa voi ilmetä oksentelua, heikkoutta, ihon kalpeutta ja hengitysvaikeuksia. Vakavan myrkytyksen saaneelle voi kehittyä esimerkiksi sydämentykytystä, kouristuksia, pyörtyminen ja kooma. Myrkytys voi myös johtaa kuolemaan. Sienimyrkky
Mykotoksiinien terveysvaikutukset voivat olla akuutteja tai kroonisia. Akuutit oireet ilmaantuvat nopeasti ja ne ovat usein vakavia. Akuutti sienimyrkytys johtaa usein nopeasti – jopa viidessätoista minuutissa – ripuliin ja oksentamiseen. Elimistöön joutuneen myrkyn määrää voidaan vähentää riittävän ajoissa annetulla lääkehiilellä ja mahan tyhjennyksellä. Krooniset terveysvaikutukset voivat olla pitkäaikaisia tai kumulatiivisia vaikutuksia. Kroonisia vaikutuksia mykotoksiineilla ovat esimerkiksi syövät tai immuunipuolustuksen alenema. Masennuslääkkeet
SSRI-lääkkeet aiheuttavat seksuaalitoimintojen häiriöitä jopa 60-98 prosentille potilaista. SSRI-lääkkeiden ja trisyklisten lääkkeiden aiheuttamat seksuaalitoimintojen häiriöt ilmenevät seksuaalisen halun ja kyvyn vähenemisenä tai katoamisena, tuntohäiriöinä tai orgasmikyvyttömyytenä ja ejakulaationvaikeuksina. Sukupuolielämän häiriöt saattavat jäädä pysyviksi, vaikka lääkitys lopetettaisiin Reyen oireyhtymä
Reyen oireyhtymä on sairaus, joka aiheuttaa maksan ja useiden muiden sisäelinten paksuuntumista ja aivopaineen lisääntymistä. Tämä saattaa johtaa kehitysvammaisuuteen ja jopa kuolemaan. Hengenvaarallista sairautta esiintyy enimmäkseen lapsilla ja nuorilla aikuisilla, mutta myös muut voivat sairastua siihen. Histamiini-intoleranssi
Yleisimpiä oireita ovat ihoreaktiot, kuten punoitus ja kutina tai päänsärky, vatsavaivat ja pahoinvointi. Vaikeimpia oireita ovat hengenahdistus, sydämentykytys tai madaltunut verenpaine. Histamiini-intoleranssin oireet alkavat muutaman minuutin tai jopa tuntien kuluttua histamiinipitoisen ravinnon nauttimisen jälkeen. Oireiden vakavuus riippuu nautitun histamiinin kokonaismäärästä. Histamiinia voi myös kertyä elimistöön päivän mittaan yhdestä tai useammasta eri ruoka-aineesta. Punakärpässieni
Iboteenihapon dekarboksylaatiotuote muskimoli aiheuttaa mm. huimausta, pyörrytystä, hallusinaatioita ja sekavuutta. Oireet alkavat ½–2 tuntia syömisestä ja kestävät yleensä 8 tuntia. Muskariini ei aiheuta punakärpässienen syömisestä johtuvia vaikutuksia pienen pitoisuutensa vuoksi. Muskariini kuitenkin aiheuttaa 15-30 min kuluttua syömisestään syljenerityksen lisääntymistä, hikoilemista ja kyynelehtimistä. Suurissa määrin voi esiintyä vatsakipua, voimakasta pahoinvointia, ripulia, näön sumeutta ja hengityksen vaikeutumista. Oireet tavallisesti kestävät 2 tuntia. Osteomalasia
Osteomalasia on aikuisten luunpehmennystauti, joka johtuu D-vitamiinin tai fosfaatin puutteesta. Se on luun aineenvaihduntahäiriö, jolloin uudisluu ei kalkkiudu. Sille on ominaista, että osasta luun sidekudosrunkoa puuttuu kalsiumhydroksiapatiittia. Sen oireita ovat kivut rintakehässä ja raajoissa, lihasheikkous, luuston kosketusarkuus ja luunmurtumien syntyminen helposti. Riisitauti vastaa kasvukäisillä aikuisten osteomalasiaa. Nikotiini
Nikotiinimyrkytystä ei voi suoraan parantaa, joten sen oireita pyritään lähinnä lieventämään. Nikotiinimyrkytystä hoidetaan yleensä ensin aktiivihiilellä, jotta ruuansulatuselimistöstä imeytyvän nikotiinin määrä vähenee. Alkuvaiheen oireita ei yleensä lääkitä koska ne menevät nopeasti ohi ja niiden hoito voi olla vaarallista: esimerkiksi korkean verenpaineen hoito beetasalpaajalla voi johtaa alkuvaiheen jälkeen ilmenevässä myöhäisvaiheen verenpaineen laskussa entistä matalampaan paineeseen. Epileptisiä kouristuksia voidaan vähentää bentsodiatsepiineillä. Nesteitä annetaan suoneen matalan verenpaineen kohottamiseksi ja jos tämä ei toimi, sympatomimeettejä (kuten dopamiini tai noradrenaliini) tai muita suonia supistavia aineita voidaan käyttää. Atropiinia annetaan sydämen harvalyöntisyyteen. Hengityslamaa hoidetaan intuboimalla ja mekaanisin ilmapumpuin. Hemodialyysi, hemoperfuusio ja muut kehon ulkoiset myrkkyjen poistoon käytetyt toimenpiteet eivät poista nikotiinia verestä, joten niitä ei käytetä. Hemodialyysiä voidaan kuitenkin käyttää jos potilas kärsii rabdomyolyysistä ja vereen erittynyt myoglobiini uhkaa vaurioittaa munuaisia. Virtsan happamoittaminen voi teoriassa tehostaa emäksisyytensä vuoksi happoliukoisemman nikotiinin poistumista, mutta tätä ei suositella, sillä se voi johtaa kehon liialliseen happamoitumiseen, eli metaboliseen asidoosikseen. Edeltävää menetelmää vaarattomampaa virtsan määrän lisäämistä ei myöskään suositella, sillä se ei todennäköisesti nopeuta parantumista. Aivastustauti
Aivastustauti eli atrofinen riniitti on sioilla esiintyvä ylähengitysteiden sairaus, jonka aiheuttajia ovat "Bordetella bronchiseptica" ja toksiset "Pasteurella multocida" -kannat. Toksiset "Pasteurella multocida" -kannat tuottavat toksiineja, jotka estävät osteoblastien toimintaa ja stimuloivat osteoklastien toimintaa kärsän luissa. Seurauksena on kärsän väliseinän rappeutuminen ja nenäkuorikon surkastuminen. Kasvavilla sioilla aivastustauti voi aiheuttaa koko kärsän vinoutumista ja lyhentymistä. Melioidoosi
Aktiivista melioidoosia sairastavalla potilaalla on yleensä kuumetta. Kipua ja muita oireita esiintyy 75 prosentilla potilaista. Tällaisia oireita ovat esimerkiksi yskä ja keuhkokuumeen aiheuttama rintakipu sekä osteomyeliitin tai septisen artriitin aiheuttama kipu luissa tai nivelissä. Sisäelinten tulehdus (aiheuttaa paiseita maksassa, pernassa ja/tai eturauhasessa) ei tavallisesti aiheuta paikallista kipua, minkä takia nämä elimet tulisi melioidoosin yhteydessä rutiininomaisesti kuvata ultraäänellä tai tietokonetomografialla. "B. pseudomallein" aiheuttamat paiseet on todettu rakenteeltaan tyypillisesti kennomaisiksi. Muskariini
Muskariinimyrkytyksen oireet alkavat 15-30 minuutin kuluessa sienen nauttimisesta lisääntyneellä syljenerityksellä, hikoilulla ja kyyneleiden erityksellä. Suurella annostuksella näitä oireita seuraa vatsakipu, voimakas pahoinvointi, ripuli, sumeneva näkökenttä sekä hengityksen työläys. Varsinainen myrkytystila seuraa yleensä kahden tunnin sisällä aineen nauttimisen jälkeen. Myrkytyksissä kuolemantapaukset ovat harvinaisia, mutta vakavissa tapauksissa se on mahdollista sydämen tai hengityselimistön pettäessä. Rosiglitatsoni
Tyypillisimpiä rosiglitatsonin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat pääkipu, ylähengitysteiden infektiot, nesteen kertyminen elimistöön, painonnousu ja anemia. Meta-analyysien ja useiden tutkimusten perusteella rosiglitatsonin käyttöön sisältyy kohonnut sydänkohtauksen riski. Tämän riskin vuoksi Euroopan lääkevirasto EMEA perui rosiglitatsonin myyntiluvan vuonna 2010. Sairas sinus -oireyhtymä
Sairas sinus -oireyhtymä voi alkuvaiheessa olla oireeton. Yleisimpiä oireita ovat pyörtyminen, huimaus, tykytystuntemukset, muljahdukset, rintakipu ja hengenahdistus. Muita oireita voivat olla esimerkiksi väsymys, ärtyneisyys ja päänsärky. Oireyhtymän hoitona käytetään sydämentahdistimen asentamista. Joskus saatetaan käyttää myös rytmihäiriölääkkeitä. Nikotiinimyrkytys
Nikotiini ärsyttää suuta ja kurkkua nieltynä tai hengitettynä saaden aikaan limakalvojen polttelua ja lisääntyneen syljen erityksen. Myrkytys alkaa nopeasti. Vakavissa tapauksissa oireisiin kuuluvat muun muassa vapina, ihon sinertävyys (syanoosi), epileptiset kouristukset, kooma, hengityksen lamaantuminen ja kuolema. Sildenafiili
Yleisimmät sivuvaikutukset ovat päänsärky ja kasvojen punoitus. Harvemmin on raportoitu ruoansulatushäiriöitä, huimausta, nenän tukkoisuutta sekä erilaisia näköhäiriöitä ja silmäoireita. Jos sildenafiili aiheuttaa yli neljä tuntia kestävän erektion (priapismi), on otettava yhteys lääkäriin. Perfenatsiini
Yleisiä haittoja (1−9 %:lla käyttäjistä) ovat seuraavat ekstrapyramidaalioireet: äkilliset lihasten liikehäiriöt, motorinen levottomuus kuten kyvyttömyys pysyä paikoillaan; parkinsonismi (esim. vapina ja lihasjäykkyys), pakkoliikkeet ja suun ympäristön vapina. Yhtä yleisiä ovat kuukautishäiriöt, rintojen kasvu sekä naisilla että miehillä ja rintojen arkuus, ruokahalun muutokset ja painon vaihtelu, väsymys etenkin alussa, alentunut verenpaine ja iho-oireet, kuten nokkos- tai muu ihottuma, kutina ja valoyliherkkyys. Risiini (myrkky)
Risiini ja rohtosuopayrtistä saatava saponiini ovat molemmat ribosomi-inaktivaattoreita. Ne pysäyttävät proteiinien synteesin soluissa, aiheuttaen solukuoleman. Sienet
Useimmiten lievästi myrkyllisiksi luokitellut sienet sisältävät ruoansulatuskanavaa ärsyttäviä myrkkyjä. Nämä myrkyt aiheuttavat vatsanväänteitä ja pahoinvointia. Oireet alkavat noin tunnin kuluttua sienen nauttimisesta ja myrkytystila menee yleensä ohi itsestään. Yleensä oireenmukainen kotihoito riittää, mutta jos oireet tai oksentelu on rajua, tarvitaan nesteytystä sairaalassa. Ruoansulatuskanavan oireilua aiheuttavia sieniä on paljon, eikä niitä kaikkia vielä tunneta. Monet ruokasienilajit, kuten rouskut ("Lactarius"), haperot ("Russula") ja mesisienet sekä siitake, aiheuttavat oireita vain raakoina tai huonosti kypsennettyinä. Syömishäiriö
Nälkiintynyt keho joutuu sairauden edetessä luovuttamaan elimistön tärkeitä ainesosia ylläpitääkseen välttämättömiä elintoimintoja. Esimerkiksi aivojen valkeasta aineesta jopa 10–20 % voi kadota elimistön hätäravinnoksi.
Muita oireita joita aliravitsemus aiheuttaa ovat: anemia (punasolujen kato), osteoporoosi (luukato), lihasheikkous, unettomuus, hiustenlähtö, kehon karvoituksen runsastuminen, kuiva iho, sydän-, keuhko- tai munuaisvauriot ja kehon nestekierron hidastuminen, valtimopaineen vähentyminen ja sydämen verenkiertoon liittyvien häiriöiden riskin lisääntyminen, krooninen suolistotulehdus, joka ajan mittaan johtaa suoliston liikkeiden vähentymiseen ja pysyvään ummetukseen, vatsakalvon tulehtuminen, hampaiden kiillevauriot sekä sylkirauhasten kivulias turpoaminen. Tämä lisäksi vakavasta masennuksesta kärsiviä on laihuusoireisista suuri osa. Antikolinergit
Antikolinergien vaikutus ulottuu paikalliskäyttöä lukuun ottamatta joka puolelle elimistöä. Antikolinergien sivuvaikutuksia ja yliannostuksen aiheuttaman myrkytystilan eli antikolinergisen oireyhtymän tai "akuutin antikolinergisen oireyhtymän" () oireita ovat muun muassa koordinaation ongelmat, muisti- ja ajatteluhäiriöt, aistihavaintojen epäselvyys, hallusinaatiot sekä delirium-tila, jota voidaan pitää psykoottisena. Myrkytystila on kumottavissa asetyylikoliinin toimintaa kiihdyttävillä aineilla eli parasympatomimeeteillä. Galantamiinilla on koetilanteissa saatu aikaan hyviä tuloksia keskushermostovaikutusten kumoamisessa. Bentsodiatsepiineilla voidaan myös lääkitä myrkytyksen oireita. Reniini
Reniini on entsyymi, jota erittyy munuaisen jukstaglomerulaarisoluissa. Reniinin erittymisen aiheuttaa verenpaineen lasku, sympaattinen stimulaatio ja pienentynyt natriumkloridipitoisuus nefronin distaalisessa tiehyessä. Antiretroviraalit
HIV-lääkkeillä on monia haitta- ja yhteisvaikutuksia. Esimerkiksi AZT aiheuttaa usein neutropeniaa ja anemiaa. AZT aiheuttaa myös insuliiniresistenssiä Lipodystrofia tarkoittaa rasvakudoksen uudelleenjakautumista. Sitä aiheuttavat etenkin tymiinijohdokset eli tsidovudiini ja stavudiini. Munuaisiin ja maksaan kohdistuvia haittoja voi esiintyä ja siksi on syytä seurata maksa-arvoja ja kreatiinia. Didanosiini on tavallisin maksahaittojen aiheuttaja. Antiretroviraaleista etenkin d4T:n sekä AZT voivat aiheuttaa diabetestä ja insuliiniresistenssiä. Luustomuutoksia voi esiintyä HIV-positiivisilla, mutta on epäselvää missä määrin tämä johtuu itse infektiosta ja missä määrin antiretroviraaleista. Laktaattiasidoosi on HIV-lääkkeiden vakava, mutta harvinainen haitta. Sen oireet kehittyvät yleensä hitaasti. Se liittyy nukleosidijohdosten käyttöön. Stavudiinin (d4T) käyttö on suositeltu lopetettavaksi lähes kokonaan, koska se aiheuttaa paljon neuropatiaa, joka saattaa jäädä pysyväksi ja vaikeaksi, vaikka lääkitys lopetettaisiin. Integraasinestäjät näyttävät hyvin siedetyiltä. Tosin nekin voivat nostaa kreatiinia. Mäkikuismaa ei tule käyttää yhdessä HIV-lääkkeiden kanssa. Rikkidioksidi
Rikkidioksidi on vesiliukoista, ja sen takia suurin osa hengityselimistöön joutuneesta rikkidioksidista jääkin ylähengitysteiden kosteisiin limakalvoihin. Osa siitä kuitenkin päätyy keuhkorakkuloihin asti, ja aiheuttaa kudosvaurioita. Se ärsyttää hengitysteitä ja suuria keuhkoputkia. Tyypillisiä äkillisiä oireita ovat yskä, nuha, hengenahdistus ja keuhkoputkien supistuminen. Erityisesti astmaatikot ovat herkkiä rikkidioksidille, ja pakkanen pahentaa rikkidioksidista aiheutuneita oireita. Rikkidioksidi aiheuttaa myös silmien ärsytystä. Pitkäaikainen altistuminen rikkidioksidille vaurioittaa hengitysteiden lisäksi hammaskiillettä. Nefroottinen oireyhtymä
Turvotusta lisää myös niin sanotun reniini-angiotensiini-aldosteroni-järjestelmän eli RAAS-järjestelmän aktivoituminen. Tämän monimutkaisen vesi- ja suolatasapainon säätelyjärjestelmän käynnistää nesteen karkaaminen verisuonistosta. RAAS-aktivaatio aiheuttaa suolan ja veden takaisinimeytymisen virtsasta, mikä edelleen lisää kehon nestemäärää. RAAS-järjestelmä myös nostaa verenpainetta, mikä voi joillakin potilailla aiheuttaa verenpaineen kohonneesta. Kodeiini
Myrkylliset annokset kodeiinia saattavat aiheuttaa tajuttomuutta, pupillien supistumisen, kutinaa, pahoinvointia ja oksentelua, unisen olon, euforiaa, seksuaalisten tarpeiden sekä ahdistuneisuuden katoamisen, väsymystä, ummetusta, ihon sinerrystä, pulssin heikkenemistä, alhaista verenpainetta, sekä joissain tapauksissa kouristuksia ja lihasten nykimistä. Risiiniöljy
Risiiniöljyn valmistuksessa kasvin siemenet kuoritaan, murskataan ja kylmäpuristetaan. Myös kuumapuristettua öljyä tehdään. Risiinikasvin siemenissä on risiini-nimistä myrkkyä, josta enin osa poistetaan öljystä kuumentamalla. Puristejäämä sisältää noin 5 % myrkkyä. Siprofloksasiini
Siprofloksasiinin yleisimpiä haittavaikutuksia ovat vatsavaivat, kuten ripuli, pahoinvointi ja ruokahaluttomuus. Lääke voi myös aiheuttaa keskushermosto-oireita ja allergisia reaktioita. Harvoin voi esiintyä muun muassa valoherkkyyttä ja kuulo-, näkö- tai hajuaistin häiriöitä. Siprofloksasiini voi aiheuttaa sikiölle nivelrustovaurioita, joten sen käyttö raskauden aikana on kielletty. Wilsonin tauti
Wilsonin tautia sairastavilla on WND:n mutaatio. Se estää kuparin poistumisen elimistöstä, niin että kupari kertyy maksaan ja vaurioittaa maksakudosta. Vaurioituneesta maksasta voi päästä kuparia takaisin verenkiertoon, niin että kuparia leviää koko elimistöön. Kuparimäärän äkillinen nousu aiheuttaa vaurioita munuaisissa, aivoissa ja silmissä. Hoitamattomana Wilsonin tauti voi aiheuttaa vakavia aivovammoja, maksavaurioita ja lopulta kuoleman.
Oireet ilmaantuvat yleensä ikävuosien 6 ja 20 välillä, mutta joskus vasta 30 vuotta täyttäneissä potilaissa ja harvinaisissa tapauksissa jopa 50-vuotiaana. Tyypillinen oire on Kayser-Fleischerin kehä (ruskea kehä silmän sarveiskalvolla). Muut oireet riippuvat siitä, esiintyykö vaurioita maksassa, veressä, keskushermostossa, virtsaelimissä vai lihaksissa ja luustossa. Monet oireet huomataan vain lääkärin tutkimuksissa, kuten maksan ja pernan turvotus, nesteen kertyminen vatsaonteloon, anemia, verihiutaleiden ja valkosolujen määrän vähäisyys veressä, aminohappojen, valkuaisen, virtsahapon ynnä virtsan hiilihydraatin kohonneet arvot sekä luiden pehmeneminen. Jotkut oireet ovat helpommin havaittavissa, kuten keltatauti, joka ilmenee silmien ja ihon kellastumisena. Muita oireita ovat veren oksentaminen, puhe- ja kieliongelmat, vapina käsissä ja käsivarsissa; lihasten jäykkyys. Russell–Silverin oireyhtymä
Russell–Silverin oireyhtymä (RSS, SRS) on synnynnäinen epämuodostumaoireyhtymä, jolle on ominaista jo sikiökaudella alkanut lyhytkasvuisuus ja alhainen paino. Kasvojen kolmiomaiset piirteet ja kehon raajojen hentosuus ovat yleisiä. Oireistoon kuuluvat myös matala verensokeritaso eli hypoglykemia, suulakihalkio, maitokahviläiskät, munuaistoiminnan häiriöt ja virtsateiden epämuodostumat. Älyllinen suorituskyky on verrattain normaali. Joskus tavataan oppimisen häiriöitä ja kehitysviivettä ikätovereihin nähden, mutta nämä yleisemmin ovat riippuvaiset mahdollisista fyysisistä epäsymmetrioista ja sosiaalisen ympäristön, henkilöön kohdistuvista, joskus psykosomaattisia oireitakin aiheuttavista paineista kuin varsinaisesta kehitysvammasta. Arviot oireyhtymän yleisyydestä vaihtelevat melko reippaasti. Ne ovat välillä 1/3 000 ja 1/100 000. Suomessa arvellaan olevan kolmisen kymmentä diagnosoitua Russell-Silver-oireyhtymän kantajaa. Terbinafiini
Terbinafiini saattaa aiheuttaa päänsärkyä , huonovointisuutta ja makuaistin huonontumista. USA:laisen drugs.comin mukaan kuume on yleisoire johtuen aineen myrkkyvaikutuksesta, johon sen teho perustuu. Vähemmän yleisiksi oireiksi mainitaan yli 20 flunssankaltaista oiretta, kuten lihas- ja nivelkivut, yskä, ajoittaiset hengitysongelmat jne. Lisäksi se voi aiheuttaa ruoansulatuskanavan ongelmia, keskushermosto- / neurologisia ongelmia, maksan ongelmia, immuunijärjestelmä ongelmia, psyykkisiä ongelmia, aistien ongelmia, iho-ongelmia (mm. ihottumat, nokkosihottuma, ihon ärsytys, kutina, jne.) väsymystä, lisääntynyttä sydämen sykettä, hiustenlähtöä, anemiaa, lihaskipua ja nivelkipua. Lääkeainetta ei suositella käytettäväksi maksan tai munuaisten heikosta toiminnasta kärsiville potilaille. Samanaikainen rifampisiinilääkitys laskee plasman terbinafiiniarvoja ja simetidiinilääkitys kohottaa plasman terbinafiiniarvoja. Masennuslääkkeet
Masennuslääkkeiden käytön lopettaminen voi aiheuttaa esimerkiksi seuraavia vieroitusoireita: ripuli, pahoinvointi, päänsärky ja muut kivut, hikoilu, sydämentykytys, pyörrytys, huimaus, tuntohäiriöt (esim. tuntemukset neuloista tai sähköiskuista), kutina, vapina, tasapainohäiriöt, lihasjäykkyys, lihaskouristukset, muistihäiriöt, ärtymys, kiihtymys, unettomuus, sekavuus, ahdistus, alakulo, itkuisuus, väsymys. Nikotiini
Nikotiini ärsyttää suuta ja kurkkua nieltynä tai hengitettynä saaden aikaan limakalvojen polttelua ja lisääntyneen syljen erityksen. Myrkytys alkaa nopeasti. Vakavissa tapauksissa oireisiin kuuluvat muun muassa vapina, ihon sinertävyys (syanoosi), epileptiset kouristukset, kooma, hengityksen lamaantuminen ja kuolema. Niasiini
Niasiinin vakava puutostauti pellagra ("pelle agra = karkea maa/iho") on Suomessa harvinainen. Sen oireina voivat olla ihottuma, ripuli ja neurologiset oireet. Vähäinen puutos hidastaa aineenvaihduntaa, ja puutoksen yhteyttä liikapainoon tutkitaan. Niasiinin yliannostus on vaaraksi iholle ja maksalle. Reserpiini
Sivuvaikutuksina saattoi ilmetä nuhan tapaisia oireita sekä ripulia ja ekstrapyramidaalioireita eli parkinsonismin kaltaisia oireita. Mahdolliset gastro-intestinaaliset vaivat, kuten akuutti vatsahaava, saattoivat voimistua lääkityksestä. Reserpiini saattoi aiheuttaa mahan ärsytystä ja vatsahappojen lisääntymistä. Reserpiini aiheutti tunnetusti myös käyttäjälleen masennusta, mikä oli omiaan vähentämään sen suosiota. Sitä on käytetty myöhemminkin muun muassa neurofarmakologian tutkimuksessa. Masennuslääkkeet
SSRI-lääkkeet aiheuttavat vähintään 10–15 prosentille potilaista motorista levottomuutta, ahdistuneisuutta, kiihtyneisyyttä tai unettomuutta. SSRI-lääkkeet saattavat aiheuttaa myös vapinaa tai kiusallisen voimakasta hikoilua. Lisäksi SSRI-lääkkeet voivat lisätä vatsa- ja pohjukaissuolen haavojen vuotoa tai muuta verenvuotoalttiutta. Myös itsemurha-ajatuksia saattaa esiintyä, jonka takia Lääkelaitos ei suosittele SSRI-lääkkeitä fluoksetiinia lukuun ottamatta alle 18-vuotiaille. Punatäplähilseily
Punatäplähilseily eli pityriasis rosea on sairaus, jonka oireina ovat punaiset, lievästi hilseilevät läiskät vartalolla ja raajojen tyviosissa. Sen aiheuttajaksi arvellaan virusta. Tautia esiintyy varsinkin lapsilla ja nuorilla aikuisilla. Se ei tartu. Tautiin liittyvä ihottuma jatkuu viikkoja tai kuukausia eikä yleensä uusiudu. Raynaudin oire
Raynaudin oire eli valkosormisuus on verenkiertoelinten sairaus, jossa verenkierto estyy pienimmissä valtimoissa niiden kouristuksen vuoksi jaloissa, käsissä, poskissa tai korvissa yleensä symmetrisesti. Oireen ensimmäisessä vaiheessa oireena on ihon kalpeus, joka muuttuu keltaisuudeksi tai sinisyydeksi, sekä tunnottomuus. Verenkierron palatessa iho alkaa punoittaa. Raynaudin oireen toisessa vaiheessa oireina ovat äkilliset kuoliot, jotka johtuvat valtimoiden tukkeutumisesta. Raynaudin oireen määritteli ensimmäisen kerran ranskalainen lääkäri Maurice Raynaud vuonna 1862. Raynaudin oireen diagnosointi kuuluu lääkärille. Risedronihappo
Risedronihappo on yleensä kohtuullisen hyvin siedetty lääkeaine. Mahdollisia sivuvaikutuksia voivat olla pääkipu ja flunssan kaltaiset oireet, huonovointisuus ja vatsakipu. Nikotiini
Tarkemmin jaoteltuna myrkytyksen oireet voidaan jakaa keskenään osin päinvastaisiin alku- ja myöhäisvaiheen oireisiin. "Alkuvaiheeseen" voi liittyä pahoinvointi, oksentelu, vatsakivut, syljen eritys, alahengitysteiden liman eritys (bronchorrhea), kiihtynyt hengitys, korkea verenpaine, nopea sydämen syke, ihon kalpeus, pupillien supistuminen, huimaus, päänsärky, sekavuus, pakkoliikkeet (ataksia), lihasvapina ja kouristuskohtaukset. "Myöhäisvaiheeseen" voi liittyä ripuli, hengityksen heikkeneminen, hengitysvaikeudet/katkot, sydämen harvalyöntisyys, matala verenpaine, erilaiset rytmihäiriöt, verenkiertošokki, pupillien laajentuminen, heikkous, lihashalvaus ja kooma. Rikkivety
Rikkivedylle altistuneilla on joissakin tapauksissa todettu tärinää ja voimakkaita kouristuksia sekä tasapainon häiriintymistä. Myös houreita, hajuaistin halvaantumista, rintakipua, silmävaivoja ja mahdollista ruokahalun vähenemistä on esiintynyt. Jo yksi henkäys korkean rikkivetypitoisuuden omaavaa kaasua voi aiheuttaa tajunnanmenetyksen ja astmaatikoille jopa pieni määrä sisäänhengitettynä voi aiheuttaa keuhkoputken ahtaumaa. Rikkivedylle altistuminen lisää keskenmenon riskiä. Suippumadonlakki
Hallusinaatioiden ja sekavuuden ohella mahdollisia myrkytysoireita ovat huimaus, jäykkyys, pahoinvointi, virtsaamisvaikeus, korkea kuume sekä kouristelu. Lääkehiilestä ei yleensä ole apua, koska sienen myrkyt imeytyvät hyvin nopeasti ja oireet saattavat alkaa jo 10–30 minuutin kuluessa sienen nauttimisesta. Suippumadonlakki on lisäksi mahdollista sekoittaa hengenvaarallisiin myrkkysieniin, kuten valkorisakkaaseen. Myrkytystä hoidetaan ensisijaisesti rauhoittelemalla ahdistunutta potilasta ja pitämällä hänet hiljaisessa ja rauhallisessa ympäristössä; voimakkaasti oireileva potilas tulee toimittaa lääkäriin.