Onko valaanpyynti sallitua Norjassa?
Lahtivalas
Norja on tällä hetkellä ainoa kansainvälisen valaanpyyntikomission (IWC) jäsenmaa, joka harjoittaa kaupallista valaanpyyntiä. Sen pyyntikiintiönä vuonna 2006 oli 1 052 valasta. Suomen ja Ruotsin ympäristöministerit ovat vedonneet Norjan hallitukseen luopua lahtivalaiden pyynnistä. Valaanpyynti
Valaanpyynnin kansainvälinen sääntely alkoi jo 1931, ja nykyisin pyyntiä rajoittavat monet kansainväliset ja alueelliset sopimukset. Vuonna 1946 perustettiin Kansainvälinen valaanpyyntikomissio (International Whaling Commission), joka sopi 1984 kaupallisen valaanpyynnin kiellosta. Vuoden 2005 IWC:n kokouksessa on asialistalla kaupallisen pyynnin salliminen kahdenkymmenen vuoden tauon jälkeen. Näiden vuosien aikanakin muutamat jäsenmaat, ennen kaikkea Japani ja Norja, ovat pyytäneet valaita niin sanottuihin tutkimustarkoituksiin tai osana alkuperäisasukkaiden kulttuurin suojelua (Tanskassa Färsaaret ja Grönlanti, Kanada). Erityisesti lahtivalaan pyyntiä vaaditaan vapautettavaksi.
Valaanpyynti Färsaarilla
Färsaarilla on keskusteltu valaanlihan terveysvaikutuksista, sillä valaisiin kertyy huomattavasti ympäristömyrkkyjä. Maan lääkintäviranomaiset kertoivat marraskuussa 2008, että liha ja traani sisältävät niin paljon elohopeaa, PCB:tä ja DDT:tä, ettei sitä suositella ihmisravinnoksi. Aikuisten pitäisi syödä enintään yksi valaanliha-annos kuukaudessa, eikä valaiden maksaa tai munuaisia pitäisi syödä ollenkaan. Etelä-Georgia ja Eteläiset Sandwichsaaret
Norjalainen Carl Anton Larsen perusti saaren ensimmäinen valaanpyyntikeskuksen Grytvikenin satamaan vuonna 1904, ja siitä tuli saaren pääelinkeino vuoteen 1965 asti, kun valaanpyynti päättyi. 
Saarella asui valaanpyynnin huippuaikoina jopa 800 ihmistä Grytvikenissä ja muissa valaanpyyntiasemissa. Valaanpyyntiasemia saarella oli kaikkiaan seitsemän: "Prince Olav Harbour", "Leith Harbour", "Stromness", "Husvik", Grytviken, "Godthul", ja "Ocean Harbour", joista Grytviken ja Leith Harbour olivat pitkäikäisimmät; ne suljettiin vasta vuosina 1965–1966. Leith Harbour oli toimintansa aikana yksi maailman suurimmista valaanpyyntiasemista. Nykyisin kaikki entiset valaanpyyntiasemat Grytvikeniä lukuun ottamatta ovat rapistuneet. Huldra
Joissain perinteissä huldra houkuttelee miehiä metsään harrastamaan seksiä palkiten ne miehet, jotka tyydyttävät sen, ja surmaten ne, jotka eivät siinä onnistu. Norjalainen huldra ei ole läheskään näin verenhimoinen, vaan se voi yksinkertaisesti kaapata miehen mukaansa tai houkutella tämän alamaailmaan. Toisinaan huldra varastaa ihmisvauvoja ja vaihtaa ne omiin rumiin "huldrebarneihinsa" (vaihdokkaat). Joissain tapauksissa miehen ja huldran yhdyntä johti lapseen, jota huldra sitten esitteli pahaa-aavistamattomalle isälle. Joissain tapauksissa huldra pakottaa miehen avioitumaan kanssaan. Tarinat moisista suhteista olivat yleisiä Norjassa pitkän aikaa - eräs vanhempi mies Valdresista väitti norjalaisessa radio-ohjelmassa, että hänellä on lapsi hulderväen joukossa. Hän oli edelleen elossa vuoden 1980 tienoilla. Valtionuskonto
Virallisesti Pohjoismaissa valtionkirkko on Tanskassa, Islannissa ja aikaisemmin virallisesti myös Ruotsissa vuoteen 2000, Suomessa vuoteen 1869 ja Norjassa vuoteen 2017. Suomessa evankelis-luterilainen kirkko ja ortodoksinen kirkko ovat Tilastokeskuksen mukaan valtionkirkkoja, vaikka Suomen evankelis-luterilainen kirkko kutsuukin itseään ja ortodoksista kirkkoa epävirallisesti kansankirkoksi. Kirkon ja valtion suhdetta voidaan kuitenkin luonnehtia valtiokirkolliseksi, koska valtion ja kirkon väliset liitokset ovat niin voimakkaita. Suomalaiset ihmisoikeusjuristit katsovat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon aseman olevan yksiselitteisesti valtiokirkollinen. Myös vähemmistökirkkojen mielestä Suomessa on valtionkirkko. Norjassa valtio ja kirkko erotettiin toisistaan vuoden 2013 alussa. Hirvi
Nykyisin hirvien kantaa säädellään suunnitellulla metsästyksellä. Hirven metsästys on luvallista ja luvanvaraista syyskuun viimeisen lauantain ja 31. joulukuuta välisenä aikana. Vuonna 2011 kaatolupia myönnettiin yli 55 000; yhdellä luvalla saa ampua joko aikuisen hirven tai kaksi vasaa. Ruotsissa hirvenmetsästyskausi jatkuu lokakuusta tammikuun loppuun; eri lääneissä on jonkun verran eroja. Vuodesta 2005 vuoteen 2015 Suomen hirvikanta pieneni noin puoleen, ja tavoitteena on 77 000 yksilön talvikanta. Lupamenettelyllä pyritään ohjaamaan hirvikannan sukupuolijakaumaa tasaisemmaksi. Tunturipöllö
Euroopassa tunturipöllö lisääntyy vain Norjassa, Ruotsissa, Suomessa, Islannissa ja satunnaisesti Skotlannissa. Skandinavian alueella elävien tunturipöllöjen määrä on vähentynyt. Vielä 1900-luvun alussa tunturipöllö kuului Suomenkin vakituiseen pesimälajistoon, mutta katosi vainon ja laajamittaisen munien keruun takia 1930-luvulle mennessä. Keskieurooppalaiset keräilijät maksoivat tuolloin paikallisille asukkaille huomattavia rahasummia lajin munapesyeistä, ja ahkeralla myyjällä saattoi olla kerralla myytävänä jopa 800 tuntureilta kerättyä munaa. Varsinkin vaelluksella olleita aikuisia yksilöitä tapettiin raudoilla ja ampuma-aseilla, sekä täytettäviksi koriste-esineiksi että riekkokantojen kasvattamiseksi. Esimerkiksi pelkästään vuoden 1911 aikana ammuttiin 151 tunturipöllöä. Laji rauhoitettiin vuonna 1962. Nykyään lajia tavataan Suomessa hyvin harvinaisena ja satunnaisena pesimälajina vain pohjoisimmassa Lapissa. Käsivarren ja päälaen tuntureilla, Enontekiön, Inarin ja Utsjoen kuntien alueilla, voi jyrsijöiden esiintymisen huippuvuonna pesiä nykyään enintään 100 paria, normaalikesinä ei yhtäkään. Varmistettujen pesintöjen välillä voi Suomessa kulua jopa vuosikymmeniä; sotien jälkeiseltä ajalta pesintöjä on todennettu vain vuosina 1974, 1987, 1988, 2007 ja 2011. Suomessa lajin kansalliseksi uhanalaisuusluokitukseksi arvioitiin vuonna 2000 "erittäin uhanalainen" ja vuonna 2010 "äärimmäisen uhanalainen", ja tapetun tai vahingoitetun linnun sekä munapesyeen ja pesäpoikueen ohjeellinen korvausarvo on 3 369 euroa. Mandal
Norjan valtion karttalaitoksen mukaan Norjan mannermaan eteläisin piste siirtyi kesällä 2007 kunnan alueelle "Odden"iin (), koska Lindesnesissä aiemmin sijainneesta majakkaniemestä tuli Spangereidin kanavan avaamisen jälkeen saari. Helmikuussa 2008 Norjan karttalaitos kuitenkin pyörsi päätöksensä, jolloin Norjan mannermaan eteläisimmän pisteen todettiin kuitenkin sijaitsevan Lindesnesin majakalla, kanavasta huolimatta.
Mandalin empiretyylinen kirkko vuodelta 1810 on Norjan suurin puukirkko. Jokamiehenoikeus
Jokamiehenoikeuksia on Suomen lisäksi ainakin Ruotsissa, Norjassa ja Islannissa sekä Skotlannissa. Tarkat säännökset vaihtelevat maasta maahan. Monissa Euroopan maissa luonnossa liikkuminen vaatii pääsääntöisesti maanomistajan luvan, ja monissa niissäkin maissa, joissa pääsääntöisesti maanomistajan lupaa ei tarvita liikkumiseen luonnossa, maanomistaja voi kieltää liikkumisen. Jos maanomistaja kutsuu paikalle poliisin, voi toinen osapuoli saada piharauhan rikkomisen vuoksi pahimmassa tapauksessa sakot lainsäädännön katsomalla tavalla. Sinivalas
Sinivalas rauhoitettiin vuonna 1964. Tätä ennen sinivalas oli pyydetty lähes sukupuuton partaalle. Sinivalaiden määräksi ennen kaupallisen pyynnin alkua arvioitiin 300 000–400 000 yksilöä. Nykyisin sinivalaita on enää enintään 10 000 yksilöä. Nykyinen sinivalaskanta arvioidaan olevan vain 3-11 prosenttia vuoden 1911 tasosta. Vuonna 1986 kiellettiin kaikki kaupallinen valaanpyynti, mutta siitä huolimatta Norja, Islanti ja Japani pyytävät edelleen valaita tieteellisiin syihin vedoten. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on arvioinut sinivalaan erittäin uhanalaiseksi lajiksi. Sinivalaan alalajeista pikkusinivalas ("Balaenoptera musculus brevicauda") on puutteellisesti tunnettu ja "Balaenoptera musculus intermedia" äärimmäisen uhanalainen. Norjan rannikkovartiosto
Norjan rannikkovartiosto (norj. Kystvakten) on Norjan merivoimien merialueiden valvonnasta vastaava aselaji. Sen esikunta on Oslossa. Norjan merialueet on jaettu kahteen valvonta-alueeseen: Pohjoinen merivalvonta-alueen Sortlandissa ja Eteläinen merivalvonta-alue Haakonsvernissa Bergenissä. Kummankin merivalvonta-alueen alaisuuteen on sijoitettu rannikkovalvontalaivue. Norja
Saami on virallinen kieli Kautokeinon, Kaarasjoen, Kaivuonon, Lavangenin, Uuniemen, Porsangin, Tenon, Tysfjordin ja Snåsan kunnissa. Norjassa puhutaan kolmea saamenkieltä: pohjoissaamea, eteläsaamea ja luulajansaamea. Kveeni ja kaksi eri romanikieltä mainitaan Norjan kielipolitiikan määrittelyssä suojeltavina ja elvytettävinä kielinä. Valaanpyynti
Sodan loputtua Turusta lähtivät vielä parkkilaivat "Grefve Berg" (300 lästiä) ja "Amur" (128 lästiä) sekä Helsingistä priki "Storfursten Constantin" valaanpyyntiin kaukaiselle Ohotanmerelle. Tuotto oli kuitenkin liian pientä ajan mittaan ja lopulta vuonna 1862 päättyi suomalaisten valaanpyynti pysyvästi. Sen koommin ei Suomesta ole lähetetty aluksia tähän lajiin, joskin muutamia yksittäisiä suomalaisia on palvellut etupäässä norjalaisilla aluksilla Yksi oman aluksensa kanssa myöhemminkin toimineista suomalaisista valaanpyytäjistä oli Huippuvuorille vuonna 1873 menehtynyt Johan Mattilas. Parsinavetta
Parsinavetat ovat maailmalla pääsääntöisesti laillisia. Ne on kielletty Alankomaissa, Itävallassa, Norjassa (vanhat navetat 30 vuoden siirtymäajalla) ja Tanskassa. Ruotsissa uusien parsinavetoiden rakentaminen on ollut kiellettyä vuodesta 2007. Valaanpyynti
Suomi osallistui 1800-luvulla valaanpyyntiin kaikkiaan kuudella aluksella, tosin alukset purjehtivat Venäjän lipun alla. Alukset varusti Suomalais-venäläinen valaanpyyntiyhtiö. Norjan maantiede
Norjan uhanalaisten lajien listalla vuodelta 2006 on 31 nisäkästä, 78 lintua, 44 kalaa sekä viisi matelijaa ja sammakkoeläintä. Kaikkiaan uhanalaisia lajeja (kasvit, hyönteiset ja sienet mukaan lukien) on 1 988. Suurimmassa vaarassa ovat susi ja naali. Erilaiset luonnonsuojelualueet kattavat lähes 15 prosenttia Manner-Norjasta ja vielä suuremman osan Huippuvuorista. Uusi Schwabenland
Saksa vaati aluetta itselleen, mitä Kuningatar Maudin maan löytänyt Norja ei hyväksynyt. Mikään muukaan maa ei tunnustanut Saksan aluevaatimusta. Saksalaisia kiinnosti Uudessa Schwabenlandissa lähinnä tukikohta-alue valaanpyynnille. Jäämerenmaltsa
Jäämerenmaltsaa esiintyy ainoastaan Koillis-Fennoskandiassa, Norjassa ja Venäjällä Jäämeren rannikolla. Eniten sitä kasvaa Varanginvuonon ympäristössä. Norjassa se kasvaa melko yleisenä merenrannan levävalleilla. Norjan historia
Länsi-Norjan ja Oslon seudun arkeologiset löydöt todistavat, että Norjasta oli jo 600-luvulla vilkkaat yhteydet Tanskaan sekä frankkien ja anglien maihin. 800-luvulta alkaen Skandinavian kansat alkavat liikkua pitkillä kauppa- ja ryöstöretkillä lähes koko Euroopassa. Vuonna 829 tapahtui iso ryöstö Saksin rannikolla ja vuodesta 834 alkaen nämä pohjanmiehet (normannit) tekivät kuutena peräkkäisenä vuonna suoranaisia hävitysretkiä Friisian ja Frankian rannikkoseuduille. Normannivaara kasvoi entisestään, kun he saivat perustetuksi tukikohtia Britanniaan. Valaanpyynti
Vuonna 2014 norjalaiset ovat pyytäneet yli 720 valasta huolimatta kansainvälisestä pyyntikiellosta ja ulkomailta tulevasta painostuksesta. Oslon hallituksen antama vuosikiintiö oli kuitenkin huomattavasti suurempi: 1 200 valasta. Ryhävalas
Ihminen on huomattavasti vaikuttanut kaikkien ryhävalaskantojen pienenemiseen. On arvioitu, että valaanpyynti hävitti jopa 90 prosenttia ryhävalaskannasta. Vielä 1800-luvulla maailman merissä eli 100 000 ryhävalasta, mutta pian tämän jälkeen ne pyydystettiin lähes sukupuuttoon. Pelkästään vuosien 1905 ja 1965 välillä tapettiin noin 168 000 ryhävalasta. Jo 1960-luvun alussa kokonaismäärä oli pienentynyt alle 10 000 yksilöön. Laji rauhoitettiin vuonna 1966. Kannat ovat siitä pitäen kasvaneet 4–9 prosentin vuosivauhtia nykyiseen noin 25 000 yksilöön. Ihmisen lisääntynyt toiminta rannikkovesillä sekä monen kilometrin mittaiset kalaverkot aiheuttavat ryhävalaille merkittävää haittaa. Lisäksi merien äänisaasteen lisääntyminen häiritsee valaiden keskinäistä yhteydenpitoa ja suunnistamista, mikä on niille erittäin vakava uhka. Vestfoldin lääni
Vestfoldin lääni tunnetaan kalastuksesta ja laivoistaan. Aiemmin se oli Norjan valaanpyynnin keskus. Sisämaasta saadaan jonkin verran puutavaraa. Viljelymaata on vähän, mutta se on hyvälaatuista. Lars Christensen
Christensenin yritystoiminnan toinen vaihe alkoi 1920-luvun alussa, kun hän sai haltuunsa ison osan appiukkonsa AS Thor Dahl -yrityksestä tämän kuoleman jälkeen. Christensenin yrityksen alaisuudessa oli Thor Dahlin lisäksi muitakin yrityksiä, ja siitä tuli yli 30 vuoden ajaksi yksi merkittävimpiä valaanpyyntiyrityksiä. Samaan aikaan Christensen osallistui myös Antarktiksen tutkimiseen. 1920-luvun puolivälistä eteenpäin hän rahoitti yhdeksää tutkimusmatkaa Antarktiksen vesille. Näiden aikana Norjaan liitettiin tai pyrittiin liittämään Bouvet’nsaari, ja Kuningatar Maudin maa. Valvontarangaistus
Valvontarangaistus on rikoksen tekijälle määrättävä rangaistusmuoto, jossa rikollinen ei joudu vankilaan, vaan hänen liikkumistaan valvotaan sähköisellä paikannuksella tai muulla tavoin. Tällaiseen rikosoikeudelliseen seuraamukseen tuomittu henkilö oleskelee asunnossaan ja hän saa poistua sieltä vain ennalta laaditun päiväohjelman mukaan. Päiväohjelmaan kuuluu esimerkiksi opiskelu sekä työssä käynti. Valvontarangaistus on käytössä muun muassa Ruotsissa, Tanskassa, Norjassa, Virossa, Englannissa, Walesissa, Alankomaissa ja Ranskassa. Suomessa Eduskunnan hyväksymä laki tuli voimaan vuonna 2011 ja valvontarangaistusmahdollisuus otettiin käyttöön 1.11.2011. Pilkkupussimittari
Pilkkupussimittari on nykyään uhanalainen esimerkiksi Norjassa, missä se on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi. On arvioitu, että Norjassa pilkkupussimittarin vaarantumisen taustalla on erityisesti levinneisyysalueen pieni koko, soveliaan elinympäristön määrän väheneminen ja sen laadun heikkeneminen. Viimeisin havainto lajista on tehty Norjassakin jo vuosia sitten, vuonna 1984. Pilkkupussimittarista on havaintoja vain kahdelta pieneltä alueelta Bærumin kunnasta Oslovuonon sisäosissa. Sielläkin maankäytön paine on suuri ja viimeisin havaintopaikka on osittain jäänyt golfkentän laajennuksen alle. Lajin tärkeimpinä suojelutoimina Norjassa pidetään sitä, että mahdolliset elinpaikat jätetään rakentamattomiksi ja niiden umpeenkasvua hillitään. Pohjanmeri
Pohjanmeren runsaslukuisin valaslaji on pyöriäinen, jonka kannan kooksi arvioidaan jopa 300 000 yksilöä. Pyöriäisten lisäksi alueella elää 7 000–20 000 lahtivalasta ja yhteensä lähes 11 000 valkokuve- ja valkokuonodelfiiniä. Muita säännöllisesti tavattavia hammasvalaita ovat pitkäeväpallopää, delfiini, rissondelfiini ja miekkavalas. Valaiden suojelu on johtanut kantojen kasvuun ja sitä myötä joukkorantautumisten lisääntymiseen. Joka talvi Pohjanmeren matalille etelärannoille ajautuu muuttomatkalla olevia kaskelottikoiraita. Fossiililöydösten perusteella tämä ilmiö on jatkunut jo tuhansia vuosia. Valaanpyynti Färsaarilla
Färsaarilla on kerätty tilastoja pallopäävalaiden ja muiden pienten valaiden pyynnistä vuodesta 1584. Vain muutamalta vuodelta puuttuu tietoja, mutta muuten Färsaarten valaanpyynti on tilastoitu tarkasti yli 400 vuoden ajalta. Merkittävin pyyntilaji on pitkäeväpallopää, mutta muitakin pieniä valaita pyydetään vuosittain. 2000-luvulla pitkäeväpallopäitä on pyydetty noin 500–1000 yksilöä vuodessa. Vuonna 2010 saaliiksi jäi peräti 1 107 yksilöä. Kaikkiaan vuosien 2003–2012 välillä pyydettiin 6 160 pitkäeväpallopäätä 79 ajossa. Holkeri (kala)
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut holkerin silmälläpidettäväksi lajiksi. Holkeria on historiallisesti kalastettu runsaasti etenkin Norjan, Islannin ja Grönlannin aluevesillä. Vuonna 1857 pelkästään Grönlannissa vuotuinen saalis oli 2 000–3 000 haita, ja 1910-luvulle tultaessa saalis oli kasvanut 32 000 haihin vuosittain. Holkerin maksasta saadun öljyn ohella kalastusta on ajanut myös ajoittain ajatus lajista muiden kalakantojen kuluttajana, ja esimerkiksi 1970-luvulla Norjan valtio tuki holkerin kalastusta sen kannan pienentämiseksi. Nykyisin holkereita jää myös muita lajeja kalastaviin trooleihin ja verkkoihin. Koska pitkäikäiset holkerit kasvavat hitaasti, kalastuksella on saattanut olla merkittävä vaikutus lajin kantoihin. Sen tarkempia vaikutuksia ei kuitenkaan tunneta. Vala
Kristillisessä perinteessä valan loitsumaisuutta on pyritty vähentämään muun muassa lopettamalla kirouksen sijasta yleisluonteiseen rukoukseen: "-- missä minua Jumala auttakoon". Muodossa "-- niin totta kuin minua Jumala auttakoon" kyseessä on jo loitsu, jossa pyydetään ehdollisesti Jumalalta apua valansa pitävälle. Valan vannoja saattaa ainakin epäillä, että valan rikkominen vaarantaisi pelastumisen kuoleman jälkeen. Tiukka Vuorisaarnan tulkinta kieltää valan vannomisen, minkä vuoksi hyvin uskonnollismieliset henkilöt saattavat antaa sen sijaan vakuutuksen. Sama koskee myös niitä, joiden vakaumusta Jumalaan vetoaminen loukkaa. Tämän vuoksi laki salliikin aina vakuutuksen antamisen valan vannomisen sijasta. Valaanpyynti Färsaarilla
Ensimmäiset maininnat pienten valaiden järjestelmällisestä pyynnistä ovat vuodelta 1592, mutta pyyntiä alettiin säännöstellä vasta vuonna 1832. Silloin luotuja säädöksiä on muutettu vain hieman. Tärkein saalislaji on pitkäeväpallopää, joita pyydetään vuosittain noin 500–1 000 kappaletta. Toiseksi eniten pyydetään valkokuvedelfiinejä, joita saatetaan saada saaliiksi myös useita satoja vuodessa. Muiden lajien pyynti on hyvin pienimuotoista. Valaanpyynti on osa färsaarelaista identiteettiä, mikä näkyy esimerkiksi taiteessa. Valaiden merkitys ruokakulttuurissa on kuitenkin vähenemässä kansainvälistyneiden ruokamarkkinoiden takia. Perämeren valashavainto 2006
Hetulavalaat ovat harvinaisia Itämerellä ja erityisesti sen pohjoisosissa. Ryhävalas on tavattu Suomen rannikolla tätä ennen varmuudella ainoastaan kerran, vuonna 1978 ("Valpuri"). Valpuri vaelteli Itämerellä yli puoli vuotta eikä löytänyt enää takaisin Atlantille vaan kuoli talvella todennäköisesti nälkään. Virossa Tallinnan itäpuolella pyydystettiin ryhävalas vuonna 1851. KNM Valkyrien (A535, 1981)
KNM Valkyrien, viirinumero A535, on Norjan laivaston rannikkopuolustuksen tukialus. Se on alkujaan rakennettu siviilialukseksi. Norjan kuninkaallinen laivasto osti sen 1994. Se otettiin käyttöön 4. helmikuuta 1994. Aluksessa on vahvistettu runko, ja se täyttää jääluokan ICE C vaatimukset. Sen toimenkuva on monipuolinen, ja siihen kuuluu monia laivastolle suoritettavia tukitehtäviä, muun muassa se voi toimia hinaajana. Mau-mau-kapina
Vihkimysvalat aiheuttivat eurooppalaissyntyisten siirtolaisten keskuudessa monenlaisia huhuja. Niihin väitettiin kuuluvan rituaalista ihmissyöntiä, eläimiin ja niiden ruumiisiin sekaantumista, sukupuolihurjasteluja sekä riittipaikkojen pyhittämistä sisälmyksillä ja irti leikatuilla vuohen silmillä. Uskottiin myös valan edellyttävän valkoisten murhaamista, silpomista ja polttamista. Vaikka suurin osa näistä tarinoista olikin liioiteltuja kauhujuttuja, joiden tarkoitus oli etupäässä avun hankkiminen brittihallitukselta, sen perusteella mitä alueen tavoista tiedetään, valaseremonioihin varmasti kuului monenlaisia eurooppalaisesta näkökulmasta vieraita ja pelottaviakin menoja, kuten eläinten uhraamista ja niiden veren juomista. Myöhempiin rituaaleihin kuului myös lupaus vastustaa ja surmata valkoisia, mutta alkuperäiset KCA:n valat rajoittuivat kansalaistottelemattomuuteen ja passiiviseen vastarintaan. Grönlanninvalas
Grönlanninvalas on tumma eikä kovin sulavalinjainen eläin, jonka alaleuka on kaareva ja yläleuka kapea. Sen hetulat ovat pidemmät kuin millään muulla hetulavalaalla, jopa yli kolmemetriset. Grönlanninvalaan kallo on kovaa luuta, ja se hakkaa päällään jään alapintaan puhkaistakseen hengitysaukkoja. Pisimmät grönlanninvalaat ovat yli 20-metrisiä naaraita; uros on jonkun verran pienempi. Grönlanninvalas on maailman toiseksi painavin eläin, ja sinivalaan ohella ainoa, jonka suurimmat yksilöt voivat painaa toistasataa tonnia. Tavallisesti grönlanninvalaan paino on noin 50–60 tonnia. Vala
Nyky-yhteiskunnassa on hyvin harvinaista, että yksityisoikeudelliset sopimukset ottaisivat valan muodon. Sen sijaan vala on vielä elävä instituutio useilla julkisoikeuden aloilla. Muun muassa Suomessa varusmiehet ja poliisit vannovat valan, jonka mukaan he palvelevat isänmaata lain ja hyvien tapojen vaatimusten mukaisesti. Todistajat vannovat valan, jonka mukaan he todistavat totuudenmukaisesti. Petsamon lääni
Yksi lääninhallituksen ensimmäisistä toimista oli väestönlaskenta ja uskollisuuden valan ottaminen. Asukkaat suostuivat valan vannomiseen, vain yksi luostarin munkki teki poikkeuksen. Valan sai vannoa joko suomeksi tai venäjäksi, sillä osa väestöstä osasi vain venäjää. Käytännössä valatilaisuuksien järjestäminen oli hankalaa petsamolaisten asuessa läänissään hyvin hajallaan. Valatilaisuuksia pidettiin vielä vuonna 1922. Valtaosa asukkaista piti suomalaista hallintoa parempana kuin edeltäneitä epävakaita oloja, vaikka uutta hallintoa moitittiin yhteyksien katkaisemisesta Venäjään ja Norjan suhtautumisen muuttumisesta vihamieliseksi. Vartija
Vartioimisliiketoiminta on hyvin usein luvanvaraista. Esimerkiksi Espanjassa, Italiassa ja Belgiassa vartioimisliikeluvan myöntää paikallinen sisäministeriö, Suomessa poliisihallitus. Ruotsissa ja Norjassa lääninhallitus, Tanskassa poliisi, Saksassa ja Itävallassa talousministeriö, Alankomaissa oikeusministeriö ja Ranskassa prefektuuri. Ison-Britannian lainsäädännössä taas ei varsinaisesti valvota ja rajoiteta vartioimisliiketoimintaa vaan yksityisen turvallisuusalan eri osa-alueilla toimivat yhdistykset ovat kehittäneet itse alaa koskevia sääntöjä sekä suosituksia. Usein vartioimisliikeluvan myöntänyt taho myös valvoo alan liiketoimintaa ja saattaa antaa sille ohjeita ja määräyksiä. Kellokanerva
Kellokanervaa tavataan yleisenä Länsi-Euroopassa meren rannikoilla ja lähellä niitä sisämaassa Norjasta Trondheimin tasalta etelään Portugaliin asti. Levinneisyysalue kattaa Länsi-Ruotsin läntisen puoliskon ja Tanskan, mutta ei juurikaan ulotu Itämerelle. Länsi- ja Keski-Euroopan sisämaassa esiintyminen on paikoittaista ja ulottuu idässä Transilvanian ja Latvian tasalle. Myös pohjoisessa Skandinavian sisämaassa ja Pohjois-Norjassa on erillisiä esiintymiä. Se on levinnyt myös Pohjois-Amerikkaan ihmisen mukana. Virvonta
Virvontaperinne siirtyi sotien jälkeisenä aikana koulujen ja lastentarhojen välityksellä yleissuomalaiseksi tavaksi. Siihen lomittui Keski- ja Länsi-Suomen kansankulttuurin tapa pukeutua pääsiäistrulleiksi. Nämä tavat sulautuivat osaksi yhteen. Ortodoksit ovat arvostelleet sitä, että pikkulapset puetaan noidiksi ja kiertävät virpomassa tuntemattomia. Tämä on heidän mukaansa länsisuomalaisen pääsiäisnoitaperinteen ja itäsuomalaisen virvontaperinteen sekoittamista. Länsi-Suomessa virvontaa ei ole vanhastaan harrastettu. Noita-asuisten lasten toimittama virpominen on kuitenkin läheistä sukua yleispohjoismaisille kevätperinteille, joissa esiintyy niin noidaksi pukeutumista kuin oksien koristelemista ja niillä ”piiskaamistakin”. Esimerkiksi Ruotsissa lapset ovat jakaneet pääsiäisvitsoja (påskris) ja -kortteja pääsiäisämmiksi pukeutuneina, Tanskassa ja Norjassa taas koristellaan laskiaiseksi oksia (fastelavnsris), joilla lapset ovat perinteisesti ”piiskanneet” vanhempansa hereille aamulla. Ketunmetsästys
Loukkupyynnissä käytetään suurikokoisia kettuloukkuja, joista yhtä mallia edustaa Norjalainen kettuloukku. Kettu houkutellaan syötin avulla loukkuun jolloin se jää sinne ansaan. Kaikissa malleissa loukku vangitsee ketun elävänä. Metsästäjän on metsästyslain mukaan käytävä tarkistamassa loukku vähintään kerran vuorokaudessa. Loukku on passiivinen pyyntiväline, eikä siten valikoi eläintä. Jos loukkuun on jäänyt rauhoitettu eläin, on metsästäjän päästettävä se vapaaksi.
Ketun pillittämisellä tarkoitetaan ketun houkuttelua metsäsäjän luokse pillillä, jolla koitetaan matkia loukkaantuneen saaliseläimen, jäniksen tai myyrän, ääntä. Kettu luulee saavansa helpon saaliin, mutta vastassa onkin metsästäjä joko haulikon tai kiväärin kanssa. Pillitystä voi tehostaa sätkivää tai kituvaa saaliseläintä kuvaavalla houkutuskuvalla. Houkutuskuva voi olla esimerkiksi pehmolelu tai patterista virtansa saava, sähkömoottorin varassa heiluva, jänistä kuvaava nukke.
Ketunmetsästystä voidaan harjoittaa myös lippusiimalla tai raatojen avulla. Raatometsästyksessä lehmän tai vasikan raato haudataan keväällä maahan ja hautaan asetetaan muoviputki maanpintaan, jota myöten raadon haju leviää ympäristöön ja houkuttelee ketun kesän aikana paikalle. Syksyllä hautaa avataan. Ketun käydessä syömässä raatoa kauempana kyttäävä metsästäjä voi ampua sen. 
Perinteinen ketunmetsästys eli kettujahti on urheilu- tai ajanvietelaji, jossa on tarkoituksena pyydystää kettu jahtaamalla. Saaliin jäljittämiseen käytetään jälkikoiria, joita metsästäjät seuraavat ratsain tai jalan. Laji sai alkunsa Isossa-Britanniassa 1500-luvulla ja levisi sieltä Eurooppaan ja Brittiläisen kansainyhteisön maihin. Laji on kielletty useissa maissa, mutta sitä harjoitetaan edelleen muun muassa Irlannissa, Australiassa, Ranskassa, Italiassa, Venäjällä, Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Norjan kielipolitiikka
Kveeniä eli "ruijan murteita" puhuvat kveenit Tromssan ja Finnmarkin lääneissä. Kielellä on Norjassa noin 6 500 puhujaa. Kuten saamelaiskielienkin puhujiin, myös kveeneihin kohdistettiin norjalaistamistoimia. Samoin kuin saame, kieli alkoi elpyä 1970-luvulla ja vuodesta 2006 lähtien kieltä on voinut opiskella Tromssan yliopistossa. Kveeni on virallinen kieli Porsangissa. Valaat
Suomen nykyisillä aluevesillä on havaittu varmuudella ainakin kuusi valaslajia: delfiini ("Delphinus delphis"), pullokuonodelfiini ("Tursiops truncatus"), pyöriäinen ("Phocoena phocoena"), maitovalas ("Delphinapterus leucas"), lahtivalas ("Balaenoptera acutorostrata") ja ryhävalas ("Megaptera novaeangliae"). Näistä ainoastaan pyöriäisestä tehdään havaintoja jotakuinkin säännöllisesti, muista vain satunnaisesti. Ryhävalas
Pohjois-Atlantin itäosassa valaat vaeltavat kesäisin pitkin Norjan rannikkoa pohjoiseen ja palaavat syksyllä takaisin trooppisille alueille. Ryhävalaita harhautuu joskus myös Itämerelle. Suomen vesillä ryhävalas on tavattu varmuudella kolme kertaa. Vuonna 1978 ”Valpuri”-valas seikkaili Itämerellä yli puoli vuotta, kunnes se kuoli talvella ilmeisesti nälkään. Perämerellä tehtiin ryhävalashavainto kesällä 2006. Tämä ”Veetiksi” kutsuttu nuori yksilö löydettiin lopulta kuolleena Riianlahdelta sen törmättyä alukseen. Toukokuussa 2018 nähtiin ”Lotaksi” nimetty ryhävalas Merenkurkussa ja Rauman edustalla. Norjan talous
Norjassa ammattimainen kalastus on maantieteellisistä syistä perinteisesti voimakkaampi elinkeino kuin maatalous. Kalanviljelyä harjotetaan laajasti. Myös kalastusturismia on esimerkiksi Lofooteilla. Helluntaiherätys Norjassa
Thomas Ball Barratt toi helluntaiherätyksen Norjaan vuonna 1907. Barratt ei halunnut perustaa uutta kristillistä liikettä, vaan halusi kristillisten yhteisöjen uusiutuvan. Tämä ei onnistunut, ja niin hänestä tuli Norjan helluntaiherätyksen perustaja. Barratt toimi tehokkaasti Ruotsissa, Tanskassa ja Englannissa, ja kun hän vieraili Tanskassa vuonna 1907, oli se alkuna Tanskan helluntaiherätykselle. Barrattilla on ollut merkittävä rooli helluntaiherätyksen alkamiselle useissa Euroopan maissa, osittain myös Ruotsissa, Englannissa ja Suomessa. Huippuvuoret
Vaikka Huippuvuoret kuuluvatkin Norjan kuningaskuntaan, kaikki valtion lait eivät ole voimassa saarilla. Laeissa ja asetuksissa pitää olla erikseen mainittu, että laki on voimassa myös Huippuvuorilla. Huippuvuorilla eivät esimerkiksi ole voimassa Norjan ulkomaalaislaki eikä sosiaalipalvelulaki, joten saarten asukkaat eivät ole oikeutettuja toimeentulo- eikä asumistukeen. Huippuvuoret eivät kuulu myöskään Schengenin sopimuksen piiriin eivätkä Euroopan talousalueeseen.. Huippuvuorille vaaditaan nykyisin passi Pohjoismaidenkin asukkailta norjalaisia lukuun ottamatta pohjoismaisen passivapaussopimuksen vastaisesti. Nuuska
Nuuskan myynti kiellettiin Suomessa vuonna 1995. Käyttöä ei kriminalisoitu. EU-tuomioistuin kielsi nuuskan myynnin 2006 myös Ahvenanmaalla ja Ahvenanmaalla rekisteröidyissä laivoissa. Nuuskaa myytiin laivoilla ja Ahvenanmaalla EU-lain vastaisesti vuodesta 1995. Ruotsinlaivoilla nuuskaa myydään edelleen kuitenkin laillisesti Ruotsin aluevesillä. Suomen viranomaiset ovat olleet huolissaan laivojen nuuskan myynnin kielteisistä terveydellisistä vaikutuksista. Ahvenanmaan maakunnalle laivoilla myytävällä nuuskalla on taloudellista merkitystä. EU:n tuomioistuin antoi Suomelle langettavan tuomion, koska Suomi ei noudattanut EU-lain velvoitteita ja koska Ahvenanmaa ei ole saattanut nuuskan myyntikieltoa osaksi lainsäädäntöään. Suomen valtio velvoitettiin korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut. Valaanpyynti
Huhtikuussa 2014 Japani ilmoitti, ettei se lähetä pyyntialuksia Etelämantereen vesialueille. Taustalla oli YK:n kansainvälisen tuomioistuimen päätös, jonka mukaan Japanin ei saa myöntää pyyntilupia Etelämantereelle ennen pyyntiehtojen muuttamista. Myös valaanlihan kysyntä Japanissa on laskenut, mikä osaltaan vähentää perusteita valaanpyynnille. Pornografia
Tanska laillisti pornografian virallisesti ensimmäisenä maana vuonna 1969.
Suomessa kuvallisen pornografian tuottaminen, levittäminen ja hallussapito on laillista, pois lukien lapsipornografia, eläinpornografia ja väkivaltapornografia. Pornoelokuvien luovuttamista tai myyntiä rajoittaa yleensä korkea ikäraja, Suomessa 18 ja Ruotsissa 15 vuotta. Pornolehtien ikäraja Suomessa on 15 vuotta, Ruotsissa ikärajaa ei ole. Thulen kulttuuri
Kulttuurin merkittävin ero aiempiin arktisiin merikulttuureihin verrattuna oli valaanpyynti avomerellä ja suuret nahalla peitetyt "umiak"-veneet. Kulttuuriin lienee myös tullut ensi kertaa hylkeiden avantopyynti vuoden 1200 tienoilla. Muuten Thulen ihmiset pyytivät mursuja, kaloja, karibuja ja lintuja. Thulen kulttuurin kupumainen talvimaja oli koottu valaanluista ja peitetty nahkalla. Grönlanninvalas
Grönlanninvalas on ainoa hetulavalas, joka elää koko elämänsä arktisilla merialueilla. Pohjoisesta jäämerestä levinneisyys ylettyy Atlantin ja Tyynenmeren pohjoisimpiin osiin. Valaanpyynti
Valaanpyynti (valastus) on valaiden metsästämistä. Sitä on harjoitettu eri muodoissa tuhansia vuosia. 1800-luvulla valaanpyynnin pääsyynä oli valaanrasva, jota käytettiin muun muassa polttoöljynä, mutta nykyisin sillä ei ole enää juuri käyttöä, vaan valaita pyydetään lähinnä ravinnon ja tutkimuksen vuoksi. Valaanpyynti on valaiden uhanalaistumisen tärkeimpiä syitä. Valaanpyynti on johtanut monien valaslajien vähenemiseen sukupuuton partaalle. Lumaluma
Lumaluma on Australian pohjoisosassa, Arnheminmaassa asuvien yolngutien myytti. Siinä Lumaluma, valas, nousi merestä ja otti ihmisen muodon. Hän otti kaksi vaimoa ja kiersi ympäri maanosaa kertomassa pyhistä rituaaleista. Aluksi yolngut arvostivat Lumaluman oppeja, mutta he kyllästyivät valaan pohjattomaan ruokahaluun, jonka tyydyttämiseen se käytti hyväkseen pyhyyttään. Aina kun Lumaluma löysi ruokaa, se löi rumpupalikoitaan yhteen ja julisti ruuan pyhäksi, jotta vain se voisi syödä sitä. Viimein kansa surmasi valaan vaimoineen keihäillä. Kaiken maassa ajateltiin kuuluvan kahteen ryhmään: duat ja yiridjat. Duat uskoivat esi-isiensä tulleen meren takaa, yiridjat maitse. Vielä viimeisinä hetkinäänkin Lumaluma saarnasi. Arnheminmaan kansat ovat esittäneet Lumaluma-rituaaleja nykypäiviin asti, esimerkiksi rakentamalla lehdistä ja oksista varjomajoja. Yolngut keräsivät Lumaluman pyhät esineet: puuvartisen kivikirveen, keihään heittämisen apuvälineen bondokin, rumpupalikat ja kaksi kuiduista punottua verkkokassia. Viimeksimainittujen muoto kuvaa Djanggawul-sisarusten, esiäitien, kohtuja. Heidän uskottiin olevan ikuisesti raskaina. Vala (Edda)
Vala, völva tai völa, , on pohjoismaisen mytologian ennustajatar. Tunnetuin vala on Eddan Völuspássa. Vala
Valan vannoja kutsuu yleensä todistajaksi yhden tai useamman yliluonnollisen olennon, jolle lupaa toteuttaa jotakin. Riippuen valan kaavasta kyseessä voi olla joko loitsu tai rukous. Antiikin kirjallisuudesta tunnetut valat ovat useimmiten luonteeltaan loitsuja: niissä pyydetään jumalilta siunausta uskolliselle yksilölle ja kirousta hyväksyjälle. Valan vannomiseen saattoi liittyä myös uhritoimitus. Noitavainot Ruotsin valtakunnassa
Yleisesti Euroopassa uuden ajan alussa 1500- ja 1600-luvulla maallisissa oikeuksissa alettiin käyttää niin sanottua ”Mooseksen lakia” eli eräitä kohtia Raamatusta. Ruotsissa alettiin viitata Mooseksen lakiin jo Kustaa Vaasan aikana 1530-luvulla, mutta yleiseksi oikeusohjeeksi se tuli vuonna 1608, ja se säilyi voimassa aina vuoden 1734 uuteen valtakunnanlakiin asti. Mooseksen lain mukaan noituuden ja taikuuden ohella muun muassa jumalanpilkasta, kiroilusta, vanhempiaan vastaan rikkomisesta, väärästä valasta, taposta, koron kiskonnasta, väärästä todistuksesta ja useista seksuaalirikoksista voitiin tuomita kuolemaan. Aikalaisten silmissä noituus oli yksi kuolemalla rangaistava rikos muiden joukossa. Ruotsalaisen tutkijan Jonas Liliequistin mukaan muun muassa eläimeen sekaantumisesta tuomittiin Ruotsin valtakunnassa useammin kuolemaan kuin noituudesta tai taikuudesta. Norjan hallitsija
Norjan suurkäräjät hyväksyivät vuonna 1905 lain, joka koski Norjan konsulilaitoksen perustamista mutta Norjan ja Ruotsin yhteinen kuningas Oskar II ei hyväksynyt lakia, joten Norjan suurkäräjät katsoivat maan eronneen personaaliunionista. Norjassa järjestettiin kansanäänestys personaaliunionin purkamisesta. Purkamista kannatti 368 392 norjalaista ja unionin säilyttämistä 184. Norjan suurkäräjät ja Ruotsin hallitus sopivat personaaliunionin purkamisesta. Norja valitsi uudeksi valtionpäämiehekseen Tanskan prinssi Karlin, joka otti hallitsijanimekseen Haakon VII. Hän oli isänsä puolelta Sonderburg-Glücksburgin sukua, eli Tanskan hallitsijasukua, ja äidin puoleltaan Bernadotte-sukua eli Ruotsin hallitsijasukua. Thulen kulttuuri
Varhainen "Thulen kulttuuri" 500–1100 omaksui valaan metsästyksen. Valaanpyynti alkoi nyt 500 vuoden tauon jälkeen. Hylkeitä ja mursuja pyydettiin myös, kalastettiin, maalla metsästettiin karibuja ja linnustettiin. Tätä varhaisvaihetta luonnehtivat harppuunat, keihäät veneet, koristeltu keramiikka, hiotut liuskekivityökalut Noin 1200 alkoi norpan avantopyynti, mikä helpotti huomattavasti talvielämää. Etelänmustavalas
Etelänmustavalas ei ole nykyään uhanalainen, mutta ne ovat ennen kärsineet kaupallisesta valaanpyynnistä. Niitä pyydettiin muun muassa lihan ja öljyn vuoksi. Etelänmustavalaiden pyynti alkoi 1600-luvun alussa ja se kasvoi voimakkaasti 1700- ja 1800-luvulla. Vuosien 1770-1900 välisenä aikana tapettiin arviolta 150 000 etelänmustavalasta, joista 48 000–60 000 1830-luvulla. Pyynti jatkui vuoteen 1935, jolloin laji rauhoitettiin kansainvälisesti. Kanta kääntyi hitaaseen nousuun, mutta laiton pyynti alkoi 1960-luvulla, kun neuvostoliittolaiset pyysivät yli 3 000 valasta, mikä oli luultavasti yli puolet silloisesta populaatiosta. Pyynti jatkui myös hieman Etelä-Amerikan valtioiden taholta ja laiton pyynti loppui vasta 1970-luvulle tultaessa. Etelänmustavalaita kuolee nykyään törmäyksissä laivojen kanssa ja takertuu kalastusvälineisiin, joskaan ne eivät ole paljoakaan haitanneet kannan elpymistä. Kannan kooksi arvioitiin vuonna 1997 7 500 yksilöä. Kokonaiskannan elpymisestä huolimatta Perun-Chilen noin 50 yksilön populaatio on äärimmäisen uhanalainen. Nyttemmin valaat ovat saaneet rauhoitusalueita, joilla ne voivat lisääntyä rauhassa ja sukukypsien naaraiden lukumäärän arvioidaan kaksinkertaistuneen vuodesta 1997 vuoteen 2007. Laji kuuluu CITES-sopimuksen liitteeseen I. 1990-luvulta lähtien valaita on hyödynnetty valasmatkailun muodossa. Sen tuomat rahat ovat antaneet hyvän syyn suojella lajia. Harald Horntvedt
Harald Horntvedt oli norjalainen merikapteeni, joka vuonna 1927 julisti Bouvet’nsaaren kuuluvan Norjalle. Hän johti Norvegia I -löytöretkeä, jonka päätarkoitus oli meteorologisten ja oseanografisten havaintojen tekeminen. Matkalla löytyi suuri määrä valaita Kuningatar Maudin maan lähivesiltä. Valaanpyynti
Vuosina 1986–1989 Islannissa pyydettiin 60 valasta vuosittain tutkimustarkoituksiin. Vuonna 1992 maa erosi Kansainvälinen valaanpyyntikomissiosta, mutta liittyi siihen uudelleen 2002. Norja
Norjan uhanalaisten lajien listalla vuodelta 2006 on 31 nisäkästä, 78 lintua, 44 kalaa ja viisi matelijaa ja sammakkoeläintä. Kaikkiaan uhanalaisia lajeja (kasvit, hyönteiset ja sienet mukaan lukien) on 1 988 lajia. Suurimmassa vaarassa ovat susi ja naali. Erilaiset luonnonsuojelualueet kattavat lähes 15 prosenttia Manner-Norjasta ja vielä suuremman osan Huippuvuorista. Lakka (kasvi)
Lakka on yksi arvokkaimmista luonnonmarjoista Suomessa. Sadon vaihtelevuuden takia marjojen kysyntä ylittää toisinaan saatavuuden erityisesti Norjassa, jonne viedään Suomesta vuosittain 200–300 tonnia lakkaa. Tilannetta hankaloittaa myös se, että lakkaa saadaan edelleen lähes yksinomaan vain luonnollisilta kasvupaikoiltaan, jotka ovat usein vaikeakulkuisia, etäällä asutuksesta ja täynnä verta imeviä hyönteisiä, kuten hyttysiä ja paarmoja. 1990-luvulla on alettu kehittää viljeltäviä lajikkeita "Northernberries"-projektin myötä, johon on osallistunut Norjan hallitus yhdessä Suomen, Ruotsin ja Skotlannin vastaavien tahojen kanssa. Yksi viljelyn hyödyistä olisi se, että lakka menestyy siellä, missä muut viljelykasvit eivät enää kasva. Toistaiseksi lakan viljely on kuitenkin osoittautunut enemmän tai vähemmän vaikeaksi ja kannattamattomaksi. Akvaviitti
Muun muassa Norjassa ja Tanskassa akvaviittia nautitaan etenkin joulun aikaan. Tyypillisimmin akvaviitti nautitaan jääkaappikylmänä snapsina laimentamattomana jäähdytetyistä laseista. Samaa sukupuolta olevien avioliitto
Norjan suurkäräjät hyväksyi 11. kesäkuuta 2008 uuden lain, joka sallii samaa sukupuolta olevien avioliitot. Norjasta tuli näin ollen maailman kuudes maa ja ensimmäinen Pohjoismaa, joka salli samaa sukupuolta olevien avioliitot. Lainmuutos tuli voimaan vuonna 2009 ja korvasi vuodesta 1993 lähtien Norjassa voimassa olleen lain parisuhteen rekisteröimisestä. Samalla Norja laajensi samaa sukupuolta olevien parien adoptio-oikeutta samalle tasolle heteroparien kanssa ja salli naisparien oikeuden hedelmöityshoitoihin. Norjan kirkko päätti huhtikuussa 2016 alkaa vihkimään samaa sukupuolta olevia pareja. 
Portugalista tuli keväällä 2010 kuudes Euroopan maa, joka laillisti samaa sukupuolta olevien avioliiton. Laki ei kuitenkaan tuolloin antanut samaa sukupuolta oleville pareille adoptio-oikeutta, joten aivan täysin samoja oikeuksia ei lakimuutos samaa sukupuolta oleville pareille tuonut. Katolinen kirkko on tuominnut lakiuudistuksen. Vuonna 2016 maassa annettiin adoptio-oikeudet samaa sukupuolta oleville pareille Portugalin presidentin vastustuksesta huolimatta. Norjalainen keittiö
Turska on Norjan suosituimpia ruokakaloja. Turskankalastuksen keskus on Lofoottien saariryhmä Pohjois-Norjassa. Norjalaiset syövät turskaa paitsi tuoreena, myös kuivattuna. Tällaisesta kapakalasta valmistetaan Norjassa myös lipeäkalaa ("lutefisk"). Skogerveienin kalliopiirrokset
Kuvakentässä (A) on 9 piirrosta, jotka on korostettu maalaamalla uurteet punaisella maalilla. Pohjoisin kuvio esittää eläintä, jolla on häntä, neljä jalkaa ja sydänmerkki. Eläimen vartalo on nelikulmainen, 49 senttimetriä pitkä ja 40 cm leveä. Se katsoo etelään. Toinen on ihmishahmoinen kuvio, joka sijaitsee metrin verran länteen. Se on 28 cm pitkä. Tämän viereen on piirretty 49 cm pitkä ja 22 cm leveä kala, jonka ruodot on merkitty näkyviin. Kalan lähellä sijaitsee puolikuun muotoinen kaareva kuvio. Kalan ja kaaren lähellä sijaitsee 48 cm pitkä nelijalkainen ja puolisuunnikkaan muotoinen eläin, jolle on piirretty kaksi korvaa. Kuudes piirros sijaitsee puolen metrin etäisyydellä edellisistä. Se esittää 88 cm pitkää eläintä, jolla on pitkä kuono. Samassa kohdassa on toinenkin kala, jonka ruodot näkyvät selvästi. Sen viereen on sijoitettu koukkumainen kuvio ja siitä metrin päässä sijaitsee suurin valakala. Se esittää hammasvalasta, jonka pituus on 2,4 metriä pitkä ja 62 cm leveä. Valaan ruhoon on piirretty verkkomaisesti täyteviivoja, joiden merkitys on yleensäkin tuntematon. Kuningasrapu
Norjassa kuningasravun kaupallinen pyynti aloitettiin vuonna 2002, ja siitä on tullut oleellinen elinkeino Finnmarkissa. Vuonna 2004 kalastajien kuningasrapumyynti oli 75 miljoonaa Norjan kruunua ja pyyntikiintiö 280 tonnia. Vuodeksi 2013 esitetty pyyntikiintiö Nordkappin itäpuolisille alamitan täyttäville koirasravuille on 900 tonnia ja naaraille 50 tonnia. Ravulla on kuitenkin myös haittavaikutuksia perinteisemmälle trooli-, verkko- ja siimakalastukselle, sillä se sotkee ja rikkoo pyydyksiä ja syö koukkupyydysten syöttejä. Se myös muuttaa alkuperäisten pohjayhteisöjen rakennetta. Norjassa tilanne on hallinnollisesti hankala, kun samaan aikaan pyritään hillitsemään haitallista vieraslajia ja edistämään siihen perustuvaa elinkeinoa. Venäjän puolella, jossa kanta on kymmenkertainen, kuningasrapu nähdään pelkästään siunauksena. Grönlanninvalas
Grönlanninvalas ("Balaena mysticetus") on pohjoisilla merialueilla elävä suurikokoinen hetulavalaslaji. Norjanarho
Tyypillisiä norjanarhon kasvupaikkoja Suomessa ovat alapaljakan avoimet vyörysoraikot 800–860 metrin korkeudessa. Laji on kalkinvaatija. Norjanarholla ei Suomessa ole välitöntä vaaraa, mutta pientä kantaa saattaa kuitenkin uhata laiton keräily. Valkoposkihanhi
Valkoposkihanhi kuuluu Euroopan unionin lintudirektiivin I liitteeseen eikä lajia ole mainittu lintudirektiivin II liitteessä. Tämän vuoksi valkoposkihanhi suojeluun on kiinnitettävä erityistä huomiota kaikissa EU:n jäsenmaissa ja sen metsästykseen vaaditaan maakohtainen poikeama. Valkoposkihanhi on rauhoitettu Suomessa luonnonsuojelulailla, ja sen ohjeellinen korvausarvo on 336 euroa. Valkoposkihanhea on ajettu vapaasti metsästettäväksi riistalinnuksi muun muassa Suomen Metsästäjäliiton aloitteesta jo vuosikausia. Virossa valkoposkihanhia on metsästetty vuodesta 2004 pelloilta syksyisin ja Ruotsissa valkoposkihanhia metsästetään viljelmien suojelemiseksi. Suomessa ELY-keskus voi myöntää poikkeusluvan. Grönlanninvalas
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee grönlanninvalaan nykyään elinvoimaiseksi lajiksi, sillä lajin yksilömäärä on maailmanlaajuisesti kasvussa. Beringinmeren, Tšuktšimeren ja Beaufortinmeren populaation arvioidaan olevan yli 7 000 yksilön suuruinen, ja sen arvioidaan palautuneen jo valaanpyynnin aloittamista edeltäneelle tasolle. Valaanpyynti Färsaarilla
Färsaaret on jaettu yhdeksään pyyntialueeseen, ja niissä on yhteensä 23 määrättyä pyyntilahtea. Jokaisessa lahdessa pitää olla määräykset täyttävä ranta, johon valaat voidaan ajaa. Jokaista pyyntialuetta johtaa alueen poliisimestari, ja jokaiselle lahdella on määrätty neljä pyynnin esimiestä. Färsaarten valaanpyytäjien järjestö järjestää lisäksi julkista keskustelua valaapyyntiin liittyvissä asioissa. Pohjoisenpullokuonovalas
Pohjoisenpullokuonovalaiden maailmanlaajuista kantaa ei ole tarkasti arvoitu. Valaita on karkeasti arvioitu olevan 40 000 itäisellä Pohjois-Atlantilla. Pyynti-takaisinpyyntimenetelmällä 15 vuoden ajalta kerätyn datan pohjalta on arvioitu, että lajin kanta on vakaa. Useat osapopulaatiot ovat tosin vajaita, sillä pohjoisenpullokuonovalaita on pyydetty laajamittaisesti. Noin 65 000 valaan on arvioitu kuolleen 1850-luvulta 1970-luvulle jatkuneessa valaanpyynnissä. Pyyntiä edeltäneen kannan on arvioitu olleen noin 90 000 yksilöä, josta oli jäljellä vuonna 1914 noin 30 000 yksilöä. Kannan arvoitiin palautuneen noin 54 000 1980-luvun puoliväliin mennessä. Valaanpyynti Färsaarilla
Valaanpyynti on ollut osa rannikkokulttuuria, ja yhdessä suoritettu pyynti on ollut perinteinen sosiaalinen järjestelmä. Yhteisöllisyys on korostunut lihan jakamisessa. Pyyntiin on liitetty lisäksi erilaisia uskonnollisia, kielellisiä ja taiteellisia arvoja, ja se voidaankin nähdä kokonaisuutena osana färsaarelaista identiteettiä. Sen merkitys on kuitenkin pienentynyt selvästi 1900-luvun lopulla, kun kansainvälistyneet ruokamarkkinat ovat vähentäneet färsaarelaisten valaanlihan käyttöä. Viirupöllö
Viirupöllö on levinnyt laajalti pohjoiseen Euraasiaan Tyyneltämereltä Skandinaviaan. Se on tyypillinen taigan pesimälintu. Suomessa sitä tavataan pääosin maan etelä- ja keskiosissa lukuun ottamatta Ahvenanmaata. Pesimäkantamme on ollut 3 000 – 4 000 paria, mutta keväällä 2011 on ollut todettavissa kannan heikkeneminen. Virossa pesii noin 2 000, Ruotsissa noin 3 000 ja Norjassa 10–50 paria. Muualla läntisessä Euroopassa viirupöllö ei pesi. Erillinen populaatio asustaa Kaakkois-Euroopassa. Euroopan populaation kooksi arvioidaan 110 000 – 280 000 yksilöä. Uurteisvalaat
Uurteisvalaita tavataan kaikissa valtamerissä. Suurin osa lajeista vaeltaa kesäksi napa-alueiden tuntumaan. Vain bryden- ja edeninvalaat pysyttelevät ympäri vuoden lämpimissä ja lauhkeissa vesissä. Napa-alueilla ne yleensä ruokailevat, mutta vaeltavat lämpimämmille vesille parittelemaan. Kantavat naaraat vaeltavat muiden mukana ruokailualueille ja palaavat seuraavana vuonna synnyttämään. Poikasia imetetään yleensä 6–7 kuukautta, jolloin ne ovat jo palanneet ruokailualueille. Kuningasrapu
Norjassa kuningasrapu tavattiin ensi kertaa 1977. Se alkoi yleistyä 1992, ensin Varanginvuonossa. Vuonna 1995 äyriäisiä tavattiin Tenovuonossa ja 2000-luvun alussa jo Nordkappin tienoilla. Lajia pyydettiin alkuvuosina vain tutkimustarkoituksiin. Norjan laivasto
Norja pysyi Tanskan osana vuoteen 1814, kunnes Tanska hävisi sodan kuudetta liittokuntaa vastaan ja joutui Kielin rauhansopimuksessa luovuttamaan Norjan Ruotsin etupiiriksi. Norja ja Ruotsi muodostivat personaaliunionin. Norja sai itsenäisyyden, vaikka sen hallitsija olikin Ruotsin kuningas. Se oli kuitenkin valtioista selvästi köyhempi, koska sillä ei ollut merkittäviä luonnonvaroja. Kauppalaivastosta kasvoi vuoteen 1860 mennessä kuitenkin maailman neljänneksi suurin Britannian, Yhdysvaltojen ja Saksan jälkeen. Pikkukaskelotti
Pikkukaskelotteja harppuunoitiin jo 1800-luvulla, mutta ei ole koskaan kärsinyt laajasti kaupallisesta valaanpyynnistä. Pienten Antillien, Japanin, Sri Lankan, Indonesian, Brasilian ja joidenkin muiden alueiden kalastajat tappavat satunnaisesti pikkukaskeleotteja, mutta eivät ole yleensä heidän pääriistaa. Nuottojen, ajoverkkojen ja muiden kalastusvälineiden aiheuttama kuolleisuus näyttää kuitenkin olevan suurempi uhka lajille. Mahdollisesti niitä kuolee ja loukkaantuu myös törmäyksissä laivojen kanssa koska ne kelluvat usein pinnalla. Niiden tiedetään myös nielevän muoviroskia, joka puolestaan aiheuttaa ruuansulatusongelmia ja voi johtaa valaan kuolemaan. Muovit on ehkä sekoitettu kalmareihin. Muita mahdollisia uhkia ovat lisääntyvä kilpailu ravinnosta kapallisten kalastusalusten kanssa, saastuminen ja siitä aiheutuva ympäristömyrkkyjen kerääntyminen kaskelotin elimistöön. Pikkukaskelotti kuuluu lajin kauppaa rajoittava CITES-sopimuksen liitteeseen II. IUCN luokittelee se puutteellisesti tunnetuksi. Siitä tarvittaisiinkin lisätutkimuksia, jotta uhanalaisuus pystyttäisiin määrittelemään. Sillivalas
Sillivalas on levinnyt kaikkiin maailman valtameriin, mutta Pohjoisella ja Eteläisellä jäämerellä sitä tavataan harvoin. Sillivalasta ei ole havaittu Suomen aluevesillä, ja koko Itämerellekin se on harhautunut tiettävästi vain kerran. Tämä yksilö ajautui vuonna 1923 maihin Ruotsin Pohjois-Uplannissa, jonne se oli uinut todennäköisesti Ahvenanmeren kautta. Joidenkin lähteiden mukaan Itämeren rannikolta läheltä Saksan Warnemündea löydettiin tammikuussa 2006 17-metrisen sillivalaan raato. Ruotsin länsirannikolle ja Tanskan salmiin asti sillivalaita vaeltaa silloin tällöin silliparvien perässä. Haloo Pohjola
Haloo Pohjola on toiminut puhelinpalveluna vuodesta 1998. Vuodesta 2002 lähtien palvelua on saanut myös internetitse. Nykyisin Haloo Pohjolan verkkosivuilta löytyy tietoa kaikista Pohjoismaista kaikilla pohjoismaisilla kielillä, suomeksi, ruotsiksi, norjaksi, tanskaksi ja islanniksi. Norjanarho
Norjanarho on levinneisyydeltään pohjoiseurooppalainen ja atlanttinen kasvi, jota tavataan Islannissa, Shetlannin saarella, Skotlannissa ja Skandeilla Norjassa, Ruotsissa ja Suomessa. Suomessa lajia on läydetty ainoastaan Enontekiöltä Kilpisjärven Malla- ja Saana-tuntureilta. Norja
Norja on talviurheilumaa. Hiihto ja luistelu eri muodoissaan ovat suosittuja harrastuksia talviaikaan, ja erityisesti hiihto on osa maan identiteettiä. Norja jopa tunnetaan modernin hiihdon synnyinmaana. Köyhä maanviljelijä Sondre Norheim kehitti 1800-luvulla niin sanotun telemark-suksen, jonka avulla hän pystyi hyppimään ja kääntymään ilman suksen irtoamista. Ensimmäiset hiihtokilpailut järjestettiin Norjassa jo 1866, ja Holmenkollenin hiihtofestivaalit on järjestetty yhtäjaksoisesti jo vuodesta 1892. Valaanpyynti
Färsaarten valaanpyynti jatkuu, vaikka Sea Shepherd -järjestö on ponnistellut pitkään sen lakkauttamiseksi. Valkohorsma
Valkohorsma vaatii kostean kasvuympäristön. Suomessa laji kasvaa tunturikoivikoiden ja -paljakoiden alaosien vyöryrinteillä, suurruohostoissa, lehdoissa, ojissa ja puronvarsilla. Norjassa valkohorsmaa on tavattu aina 1660 metrin korkeuteen asti. Valaat
Nykyisten valaiden heimojako vuoden 2005 "Mammal Species of the World" -teoksen mukaan. Valaiden suurin suojelualue sijaitsee Cookinsaarilla. Länsi-Euroopan kokoinen alue on toinen eteläisen pallonpuoliskon valaiden synnytyspaikoista, ja se sijaitsee Cookinsaarten talousvyöhykkeellä parin miljoonan neliökilometrin alueella. Se on perustettu vuonna 2001 Bahama- ja Cookinsaarilla asuvan valastutkijan Nan Hauserin aloitteesta. Suojelualueella elää muun muassa ryhävalaita, nokkavalaita ja hetulavalaita. Valaanpyynti Färsaarilla
Valaapyyntiä alettiin kritisoida voimakkaasti 1900-luvun lopulla, ja monien ympäristöjärjestöjen mukaan tapahtuma on julma. Färsaarten pyyntitapoja on muutettu hieman kritiikin seurauksena 1990- ja 2000-luvulla. Pyynnin pitkäaikaisvaikutusta siitä selvinneisiin yksilöihin on vaikea arvioida, mutta se aiheuttaa todennäköisesti yksilöille voimakasta hämmennystä ja stressiä. Lisäksi saaliksi saadut yksilöt saattavat kärsiä aiottua kauemmin vaikeissa olosuhteissa tapahtuvassa teurastuksessa. Valaanlihan käyttö ravintona on myös kyseenalaistettu, sillä se sisältää merkittävästi erilaisia ympäristömyrkkyjä. Norjan väestö
Norjassa on yksi virallinen kieli (norja) ja kolme vähemmistökieltä (saame, kveeni ja romani). Huippuvuorilla puhutaan myös venäjää ja puolaa, mutta niillä ei ole virallista asemaa. Valhalla - Pohjoismaiden ministerineuvoston lasten- ja nuortenkulttuurin portaali
Valhalla on Pohjoismaiden ministerineuvoston lasten- ja nuortenkulttuurin portaali, jonka toteutuksessa ovat mukana Ahvenanmaa, Färsaaret, Grönlanti, Islanti, Norja, Ruotsi, Suomi ja Tanska. Portaali kertoo, mitä nuorten Pohjolassa tapahtuu arkkitehtuurin ja muotoilun, kuvataiteiden, tanssin ja teatterin, monikulttuurisuuden, elokuvan ja median, tutkimuksen ja koulutuksen, leikin ja liikunnan sekä kirjallisuuden ja musiikin alueella. Vega (saaristo)
Haahkojen paimentamisesta Norjassa on kirjallisia todisteita jo 800-luvulta, ja Vegan saaristosta tuli perinteen keskuspaikkoja. Haahkojen munien ja untuvan kerääminen olikin merkittävä elinkeino koko Helgelandin rannikolla keskiajalta 1900-luvulle. Saarten talous linkittyi vuodesta 1560 lähtien voimakkaasti Bergeniin, sillä silloin määrättiin, että kaikkien Norjan pohjoisilta alueilta etelään suuntaavien kauppatavaroiden piti kulkea Bergenin kautta. Bergenin vaikutusvalta alkoi hiipua hiljalleen. Suuren Pohjan sodan jälkeen venäläiset alkoivat tehdä kauppaa Nordlandissa. Kauppa vapautui lopullisesti vuonna 1813. Valaanpyynti
Tulokset olivat aluksi kohtalaisia: "Suomi" sai kahtena pyyntikautena yhteensä 59 valasta, joista valaanrasvaa kertyi noin 30 000 litraa. Valaan hetuloita eli niin sanottuja valaanluita, joita käytettiin 1800-luvulla muun muassa naisten vaatteissa ja sateenvarjoissa, saatiin noin 5 000 dollarin arvosta. Sandefjord
Valaanpyynti oli tärkeä elinkeino 1800-luvun loppupuolelta 1900-luvulle. Nykyisin Sandefjordissa on Euroopan ainoa valaanpyyntimuseo. Myös hylkeenpyynti ja laivanrakennus ovat olleet kuuluisia sandefjordilaisaloja. Hirvenkieli
Pohjoismaissa hirvenkieltä tavataan harvinaisena luonnonkasvina Atlantin rannikolla Norjassa, Ruotsissa ja Tanskassa sekä Gotlannin saarella. Se on myös koristekasvi. Valkokuonodelfiini
Valkokuonodelfiinejä pyydetään jonkin verran ihmisravinnoksi Norjassa, Färsaarilla, Gröönlannissa, Islannissa ja Labradorin niemimaalla. Niitä uhkaavat myös ympäristömyrkyt, kuten organokloriinit ja raskasmetallit, sekä joutuminen sivusaaliiksi kalaverkkoihin. Vaivaispaju
Vaivaispajua tavataan Suomen, Ruotsin ja Norjan kylmillä alueilla, Islannin ja Grönlannin rannikoilla sekä paikoin Alpeilla ja Pyreneillä. Norja
Norja on parlamentaarinen, perustuslaillinen monarkia, jonka muodollinen päämies on kuningas. Nykyinen kuningas on Harald V. Poliittista valtaa kuninkaalla ei ole. Ylin valta on parlamentilla eli suurkäräjillä (norjaksi Stortinget), johon valitaan 169 edustajaa 19 maakunnasta, sekä pääministerin johtamalla hallituksella. Ahma
Ihmisasutus ja karjanhoito levittäytyvät ahman elinalueille, ja karjaa syöviä ahmoja metsästetään kannanhoidon nimissä. Norjassa ahmat tappavat vuosittain noin 10 000 lammasta, ja siellä annetaan vuosittain tietty kiintiö ahmankaatolupia. Lampaiden ja porojen suojelun nimissä esiintyy myös salametsästystä sekä Norjassa, Suomessa että Ruotsissa. Venäjällä ahmaa metsästetään turkiseläimeksi. Yhdysvalloissa ahmaa metsästetään Montanan ja Alaskan osavaltioissa. Vega (saaristo)
Vega on BirdLife Internationalin mukaan Euroopan tärkeimpiä lintualueita, koska sen kosteikot ja matalat vedet ovat merkittäviä monille linnuille. Kaikkiaan noin 228 lintulajia on havaittu saaristossa, ja niistä noin 110 pesii siellä. Pesimälintuihin kuuluvat muun muassa kuikka, kaakkuri, harmaahaikara, kapustarinta, töyhtöhyyppä, punajalkaviklo, suokukko, kuovi ja taivaanvuohi. Se on lisäksi Norjan merkittävin merihanhen pesimäalue, ja siellä asustaa merkittäviä määriä merisorsia, laulujoutsenia, sinisorsia ja kahlaajia. Tysfjord
Monena vuotta 1990 seuranneena vuotena sillikannat ovat pysytelleet talvisin vuonossa, minkä takia myös valaat viihtyvät siellä saadakseen silleistä ravintoa. Tämä houkuttelee turisteja kauempaakin. Vuodesta 2008 vähemmän valaita ja sillejä on tullut Tysfjordiin. Tysfjordin rannikkoalue on tunnetumpaa valaiden- kuin lintujentarkkailuseutua, mutta vaihtelevan ympäristön ansiosta alueella on paljon erilaisia lintuja. Halli (eläin)
Halli on Suomessa riistaeläin. Harmaahylkeen metsästykseen ei enää edellytetä pyyntilupaa, vaan harmaahyljettä voidaan metsästää metsästysaikana alueellisen kiintiön puitteissa. Alueellisen kiintiön vahvistaa maa- ja metsätalousministeriö Riista- ja kalatalouden tutkimuslaitoksen tuottaman kanta-arvion pohjalta. Vuosittaisen kiintiön täyttymistä seurataan saaliin ilmoitusvelvollisuudella. Jos kiintiö täyttyy ennen metsästysvuoden päättymistä, Suomen riistakeskus määrää metsästyksen päättymään. Suomi myönsi metsästyskaudelle 2004–2005 635 pyyntilupaa ja Ahvenanmaa (jossa on oma metsästyslainsäädäntönsä) 350 lupaa. Lisäksi halleja pyydetään Ruotsissa (170 lupaa), mutta Venäjä ja Viro eivät toistaiseksi ole aloittaneet hallinpyyntiä.