Milloin kveenit hyväksyttiin Norjassa kansalliseksi vähemmistöksi?
Kveenit
Kveenit ovat Pohjois-Norjan eli "Ruijan" (Finnmark) suomalaisperäistä väestöä. Kveenit ovat Jäämeren rannikolle 1700- ja 1800-luvuilla pääasiallisesti Tornionjokilaaksosta, Peräpohjolasta ja Lapista muuttaneiden suomalaisten jälkeläisiä. Tästä väestöryhmästä käytetään joskus myös nimitystä "Ruijan suomalaiset" sekä "norjansuomalaiset". Kveenit on hyväksytty Norjassa kansalliseksi vähemmistöksi vuonna 1999. Kveenin kieli sai Norjassa kansallisen vähemmistökielen aseman vuonna 2005.
Kveenit
1700- ja 1800-luvuilla kveeni-nimitys siirtyi tarkoittamaan Norjalle kuuluvalle Jäämeren rannikolle muuttaneita suomalaissiirtolaisia. Norjalaistamiskaudella, joka jatkui 1870-luvulta aina toiseen maailmansotaan saakka, kveeni-sanalla oli kielteinen merkitys ja nykyäänkin se saatetaan mieltää sellaiseksi. Toisen maailmansodan jälkeen nimityksen käyttö on vaihdellut ja sen tarkoituksesta on keskusteltu. On kiistelty esimerkiksi siitä, lasketaanko suomalaisen ja norjalaisen yhteinen lapsi kveeniksi. Ruotsi
Suurin vähemmistökieli on suomi. Euroopan unionin direktiivin johdosta viiden vähemmistökielen asema kirjattiin lakiin 1999; näitä ovat saame, meänkieli (suomen murre), suomi, romanikieli ja jiddiš. Näillä kielillä on virallinen asema valtion virastoissa, oikeudessa, päiväkodeissa ja vanhainkodeissa tiettyjen kuntien alueella. Saamen kielellä on virallinen asema Arjeplogin, Jällivaaran, Jokimukan ja Kiirunan kunnissa. Suomi ja meänkieli ovat virallisia Jällivaaran, Haaparannan, Kiirunan, Pajalan ja Ylitornion kunnissa. Vuonna 2010 uudistettu kielilaki toi suomen vähemmistökieleksi 18 kuntaan Keski- ja Etelä-Ruotsissa, ja helmikuussa 2011 vielä viiteen muuhun kuntaan. Romanilla ja jiddišillä on asema historiallisina vähemmistökielinä, ja Ruotsin hallituksella on tietty velvollisuus tukea niitä. Ruotsissa on paljon vähemmistökieliä suuren maahanmuuton seurauksena. Lestadiolaisuus
Vuonna 1965 esikoislestadiolaisuudessa tapahtui jo toinen pysyvä hajaannus "(ensimmäinen Euroopassa)" kun siitä erkani leeviläisyys Suomessa ja Ruotsissa. Vuonna 1976 esikoislestadiolaisuudesta erkanivat Norjassa kjöllefjordilaiset ja USA:ssa niskalaiset(A), jotka molemmat liittyivät leeviläisiin. Leeviläisyydestä erkani Suomessa, Ruotsissa, Norjassa ja USA:ssa vuonna 1977 steeniläisyys. Vuonna 1979 Norjassa ja USA:ssa erkani steeniläisistä ryhmä nimeltä niskalaisuus(B), jota kutsutaan Norjan osalta myös jenseniläisyydeksi. Lestadiolaisuus
Norjassa Lyngenin suunta eli erikiinit hajaantui 1990-luvulla neljään osaan. Vuonna 1992 suunnan sisällä ollut liberaalisuuntaus eli uuserikiinit erkani erikiinien enemmistöstä eli vanhaerikiineistä. Vuonna 1994–1995 noin 50 henkilön kvaenangenilaisuus eli "valkoiset enkelit" ("svärmeri") erkaantui vanhaerikiineistä ja erosivat myös Norjan kirkosta. Vuonna 1998 noin 40 henkilön gundersenilaisuus erkani vanhaerikiineistä.Talonen 2001. s. 14 Suur-Suomi
Pohjois-Norjassa on suomenkielinen vähemmistö, kveenit. Suomenkielinen asutus oli levinnyt varsinkin 1860-luvulla. Kveeneillä oli tapana eristäytyä omiin yhdyskuntiinsa. Akateeminen Karjala-Seura ja Suomalaisuuden Liitto tekivät aktiivisesti kveenityötä vuosina 1927 – 1934 välillä. Tärkein aktiviteetti oli suomenkielisen materiaalin ja propagandan levittäminen eri kanavien kautta. Toiminta hiipui vuodesta 1931 lähtien ja päättyi 1934, mutta mainittujen järjestöjen lehdissä kveenien asioita käsiteltiin vielä tämänkin jälkeen. Toinen kotimainen kieli
Itsehallinnon historiallinen pohja on Kansainliiton kesäkuussa 1921 tekemän päätös, jonka mukaan Ahvenanmaan saaret jäivät vastoin tuolloisen ahvenanmaalaisten enemmistön toiveita Suomen yhteyteen. Päätöksessä kuitenkin vaadittiin että saarten ruotsinkielisen väestön kansallisuuden, kielen ja kulttuurin turvaamiseksi oli annettava tiettyjä takeita, jotka Suomen eduskunta hyväksyi lisäyksinä ja muutoksina Ahvenanmaan jo 1920 saamaan laajaan itsehallintoon. Vega (saaristo)
Perinteinen kulttuuri ajautui murroskauteen 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa, kun väestönkasvu ja monet innovaatiot rohkaisivat ihmisiä muuttamaan mantereella tai Amerikkaan. Seuraava merkittävä murros tapahtui 1950-luvulla, kun Norjassa päätettiin väestön keskittämisohjelmasta. Tällöin lähes kaikki Vegan saaret autioituivat, Hysværin ja Skogsholmenin koulut lakkautettiin, eikä postipalvelut enää jatkuneet. Ihmisille maksettiin jopa avustuksia, jotta ne muuttaisivat pois saarilta. Rajotteista huolimatta jotkut, varsinkin vanhemmat asukkaat jäivät saarille ja monet pitivät vanhan talonsa kesäkäytössä. 1900-luvun lopussa tilanne on kuitenkin hieman kääntynyt. Vegan kunta on pyrkinyt rohkaisemaan saariston hyödyntämiseen vanhojen kulttuuriperinteiden säilyttämiseksi. Hyvinvointisovinismi
Pohjoismaiseen ja suomalaiseen kansallisidentiteettiin on perinteisesti kuulunut oikeudenmukaisuus ja egalitaarisuus, mutta myös oletus valkoisuudesta. Toisin sanoen ei-valkoiset nähdään usein automaattisesti maahanmuuttajina ja vieraina, eli ”muina”. Näin tapahtuu, vaikka yksilöt olisivatkin syntyneet ja kasvaneet Suomessa. Lisääntynyt maahanmuutto on haastanut ajatuksen homogeenisesta kansasta ja pakottanut miettimään uudelleen, mitä suomalaisuus on ja kuka sen piiriin kuuluu. Meänkieli
Ruotsin tornionlaaksolaisten valtakunnallisen liiton ehdotuksesta Ruotsin valtiopäivät päätti 2. joulukuuta 1999 tunnustaa Tornionlaakson suomalais-saamelaisten kielten puhujat kansalliseksi vähemmistöksi. 1. huhtikuuta 2000 tuli voimaan laki, jonka mukaan viidessä Norrbottenin läänin kunnassa (Haaparanta, Kiiruna, Jällivaara, Pajala ja Ylitornio) saa käyttää sekä suomea että meänkieltä viranomaisten ja tuomioistuinten kanssa asioimiseen sekä on oikeus saada opetusta ja hoitoa näillä kielimuodoilla. Meänkielen aseman virallistamisesta huolimatta sen käyttö etenkin nuorten keskuudessa on jatkuvasti vähentynyt. Erityisesti nuorempien kielenkäyttäjien asenteet meänkielen opetukseen ovat skeptiset ja he ovat kiinnostuneita saamaan suomen yleiskielen opetusta meänkielen sijaan. Kveenin kieli
Norjalaisen tutkijan Terje Aronsenin mukaan kveenien puhuma kieli ei ollut suomea ja hän antoi sille nimen kveeni. Opetuskieleksi suomen rinnalle kveeni otettiin Porsangin Pyssyjoella 1983. Asiaan kohdistui tuolloin luja vastustus, koska monien mielestä kveeni oli haukkumasana. Ajan kuluessa nimitys kuitenkin vakiintui käyttöön. Teoriat kveenien ja historiallisten kainulaisten välisistä yhteyksistä ovat johtaneet myös kainu-nimen käyttöönottoon. Tätä nimeä käyttää muun muassa Ruijan Kaiku -lehti.. Toisaalta kveeni on hyväksytty viralliseksi nimeksi kansainväliseen tiedesanastoon. Hugenotit
Hugenotit joutuivat uskonnollisen sorron kohteeksi ja Ranskassa käytiin useita sisällissotia hugenottien ja katolisten välillä vuosina 1562–1598. Ranskan kuninkaan Henrik IV:n Nantesin edikti antoi hugenoteille uskonnonvapauden vuonna 1598. Aurinkokuningas Ludvig XIV kuitenkin kumosi sen vuonna 1685. Seurauksena oli noin 250 000 hugenotin maastapako. Pakolaiset siirtyivät muun muassa Brandenburgiin, Englantiin ja Alankomaihin. Hugenottien vaino päättyi lopullisesti vasta vuonna 1764 ja Ranskan suuren vallankumouksen aikaan vuonna 1787 he saivat täydet kansalaisoikeudet ja vuonna 1789 täyden uskonnonvapauden. Kveenit
Kiinteä suomalaisasutus Pohjois-Norjaan alkoi syntyä 1700-luvulla ja vilkkainta siirtolaisuus oli 1800-luvun jälkipuoliskolla. Tornionlaaksosta sekä muualtakin Suomesta muutti ihmisiä Länsi-Ruijaan sesonkikalastajiksi ja maanviljelijöiksi. Itä-Ruijaan väestöä siirtyi 1840-luvulta lähtien Oulun, Kuusamon, Kemin, Tornion, Kemijärven, Kittilän ja Sodankylän suunnalta. Pääasiallinen muuton syy olivat katovuodet ja Suomen väestönkasvu. Norjan kansallispäivä
Norjan kansallispäivää eli "perustus­lain päivää" (), tai paremmin Norjassa tunnettu sen päivämäärän mukaan nimellä syttende mai, vietetään vuosittain 17. toukokuuta. Kansallispäivää vietetään sen muistoksi, että 17. toukokuuta vuonna 1814 vahvistettiin Eidsvollin kansallis­kokouksen hyväksymä, suurelta osin vielä nykyisinkin voimassa oleva Norjan perustuslaki. Samassa yhteydessä Norja julistautui itsenäiseksi kuuluttuaan 1300-luvun lopulta saakka Tanskan yhteyteen. Jo samana vuonna Norja joutui kuitenkin luopumaan täydellisestä itsenäisyydestään ja liittymään Ruotsin kanssa personaaliunioniin, mutta sai pitää oman perustuslakinsa. Ruotsi-Norjan personaaliunioni purkautui vuonna 1905. Bernadotte
Ruotsin ja Norjan personaaliunioni kesti vuoteen 1905 asti. Tuolloin itsenäisen Norjan kuningaskunnan kuninkaaksi valittiin Haakon VII, joka oli Kaarle XV:n lapsenlapsi ja Kaarle XIV Juhanan lapsenlapsenlapsenlapsi. Näin ollen Ruotsin ja Norjan kuningashuoneet ovat keskenään sukua, vaikka jälkimmäinen kuuluukin saksalaiseen Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg-sukuun, johon sekä Tanskan kuningashuone että Holstein-Gottorp-suku kuuluvat. Norjan läänit 1308–1662
Vuonna 1660 Norjassa oli yhdeksän päälääniä:
Pienläänien lukumäärää vähennettiin 17 lääniin. Pohjoissaamelaiset
1979 kiista Altaan rakennettavasta vesivoimalasta nosti esiin saamelaisten oikeudet. 1986 otettiin käyttöön Sámi soga lávlla, kansallislaulu, ja 1989 otettiin käyttöön saamelaisten lippu. 2005 Norjassa tuli käyttöön laki joka antoi saamelaisparlamentille ja paikallishalinnolle valtion maat Finnmarkin läänissä. Maat käsittävät yhteensä 96 % läänin pinta-alasta. .se
Lokakuussa 2003 .SE alkoi hyväksyä kansainvälistettyjen tunnusnimien rekisteröimisen, sisältäen kirjaimet "å, ä, ö, ü, é". 6. syyskuuta 2007 täyden 250 merkin tuki tuli saataville, tukien kaikkia Ruotsin laillisesti hyväksyttyjä vähemmistökieliä: suomea, meänkieltä, saamea, romania ja jiddišiä. Kielin rauha
Ruotsin kuningas Kaarle XIII julisti 8. helmikuuta 1814 norjalaisille, että he muodostaisivat itsenäisen valtakunnan, jossa olisi vapaa mielipiteenmuodostus, kansallinen edustus sekä verotusoikeus. Historioitsijat pitävät julistuksen arkkitehtina kruununprinssi Kaarle Juhanaa. Fredrik VI nimitti Tanskan kruununprinssi Kristian Fredrikin Norjan valtionhoitajaksi ja tämä teki parhaansa edistääkseen norjalaisten vastarintaa estääkseen Ruotsin yliotteen ja saadakseen mahdollisesti Norjan tulevaisuudessa takaisin Tanskan yhteyteen. Fredrik VI käynnisti myös mittavat toimet kuljettaakseen viljaa nälänhädän kourissa olevaan Norjaan. Norjan perustuslaki
Norjan perustuslaki () hyväksyttiin Eidsvollin kansalliskokouksessa Eidsvollissa 16. toukokuuta 1814. Se allekirjoitettiin 17. toukokuuta 1814, minkä muistoksi päivä on nykyäänkin Norjan kansallispäivä. Lahtivalas
Norja on tällä hetkellä ainoa kansainvälisen valaanpyyntikomission (IWC) jäsenmaa, joka harjoittaa kaupallista valaanpyyntiä. Sen pyyntikiintiönä vuonna 2006 oli 1 052 valasta. Suomen ja Ruotsin ympäristöministerit ovat vedonneet Norjan hallitukseen luopua lahtivalaiden pyynnistä. Kveenit
Pohjois-Norjassa oli pitkään luonnollinen, elinkeinojen mukaan syntynyt aluejako norjalaisten, saamelaisten ja suomalaisten kesken. Kveenejä pidettiin ahkerina työntekijöinä ja Pohjois-Norjan maatalouden kehittäjinä. Perinteisesti Pohjois-Norjassa norjalaiset olivat toimineet kalastajina ja saamelaiset poromiehinä, mutta Suomesta muuttaneet siirtolaiset toivat mukanaan muutamia hevosia, lehmiä sekä lampaita ja aloittivat maanviljelemisen. Ainut
Ainujen asema alkoi muuttua 1960-luvun poliittisen radikalisoitumisen myötä. 1970-luvulla ainuongelman ratkaisun puolesta tehtiin terrori-iskuja. Tekijät olivat lähes aina japanilaisia. Aktivistit yrittivät muuttaa kuvaa ainuista kuolevana rotuna. Ainuliikkeen tärkeä tekijä oli Utari kyōkai, jonka juuret ovat 1930 perustetussa Ainu kyōkaissa. Ainuja ei pitkään tunnustettu virallisesti vähemmistöksi. Yksi syy tähän on saattanut olla rajakiista Venäjän kanssa Kuriileilla. Ainut saivat virallisesti alkuperäiskansan aseman vuonna 2008. Ahvenanmaan maakunta
Ahvenanmaan kysymys päätyi Britannian aloitteesta vuonna 1920 Kansainliiton neuvoston käsiteltäväksi. Tämän kesäkuussa 1921 tekemän päätöksen mukaan Ahvenanmaan saaret jäivät vastoin ahvenanmaalaisten enemmistön toiveita Suomen yhteyteen, mutta saarten ruotsinkielisen väestön kansallisuuden, kielen ja kulttuurin turvaamiseksi oli myönnettävä eräitä takeita, jotka Suomen eduskunta hyväksyi lisäyksinä ja muutoksina Ahvenanmaan jo 1920 saamaan laajaan itsehallintoon. Norjan kansanäänestys Euroopan unionin jäsenyydestä 1994
Pääministeri Gro Harlem Brundtland johti "Kyllä" -kampanjaa. Hänen puolueensa, työväenpuolueen, oli jakautunut kysymykseen Norjan jäsenyydestä unionissa. Hän kieltäytyi erota, jos kansanäänestys ei johtaisi "kyllä" äänestykseen sillä perusteella, että työväenpuolueessa olisi voinut syntyä vakavampia erimielisyyksiä. "Kyllä" -puolueen tärkeimmät perustelut olivat, että Norja on osa Eurooppaa ja näiden ollen se rooli Euroopan unionissa on tärkeä asia ja että Norjan talous hyötyisi jäsenyydestä. Norjan kruunu
Norja luopui äyrien käytöstä käteismaksuissa 1.5.2012. Norjan pankit vaihtavat 50 äyrin kolikoita vuoteen 2022. Tverinkarjalaiset
Suosiollinen kansallisuuspolitiikkaa päättyi Karjalaisen kansallisen piirikunnan lakkauttamiseen vuosina 1937-1939. Tverinkarjalaiset eivät kuitenkaan joutuneet laajojen vainojen kohteiksi, kuten monet muut suomensukuiset kansat ja vähemmistöt, vaikkakin terroria esiintyy tverinkarjalaisia kohtaan ja heitä syytettiin "porvarillisesta nationalismista". Heidät vain unohdettiin kokonaan aina Neuvostoliiton viimeisiin vuosiin asti. Tämä 50 vuoden aika oli kova isku karjalaiselle kulttuurille Tverissä, kun karjalaista väestöä sulautettiin valtaväestöön. Samoin karjalan kielen tilalle tuli venäjä. Norjan kieli
1900-luvun aikana kirjanorjan ja uusnorjan eroavaisuudet tasoittuivat asteittain. Vuonna 1917 tehtiin suuri oikeinkirjoitusuudistus, jossa kielimuotojen sisäinen valinnaisuus oikeinkirjoituksessa lisääntyi. 1950-luvulla perustettiin kielimuotojen lähentymistä ajavia järjestöjä. 1960-luvulla tehtiin ensimmäinen virallinen ehdotus kielimuotojen yhdistämiseksi, mutta se jäi lähes huomiotta. 1970-luvulta lähtien kielimuotojen yhdistymistä on jälleen jarrutettu ja vuonna 2002 suurkäräjät lakkautti kielimuotojen virallisen lähentymispolitiikan. Kvinnherad
Kvinnherad on kunta Hordalandin läänissä Norjassa. Kvinnheradin kunta (silloinen "Kvindherred") perustettiin 1. tammikuuta 1838. Kuntaan liitettiin 1. tammikuuta 1965 koko Fjelbergin kunta, suurin osa Varaldsøyn kunnasta ja osia Skånevikin kunnasta. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Kvinnheradin kunnassa oli 13 305 asukasta. Eveenit
Eveenit ovat verrattain hiljattain muodostunut etninen ryhmä. He ovat muodostuneet paljolti evenkeistä ja vielä 1800-luvulla eveenejä pidettiin vain evenkien alaryhmänä. Eveenit muodostuivat omana etnisenä ryhmänään, kun heihin sulautui muun muassa jukagiireja, korjakkeja ja muita ryhmiä. Eveenien oman evenkeistä erillisen ryhmän muodostuminen tapahtui todennäköisesti 1400–1600-lukujen välillä. Eveenien nykyiset etniset rajat muodostuivat 1700-luvulla heidän muuttaessaan korjakkien aiemmin asuttamille alueille Ohotanmerelle. 1800-luvulla eveenejä muutti lisäksi Kamtšatkaan ja Tšuktšien niemimaalle. Vaikutteita alettiin saada paikallisten kansojen lisäksi myös venäläisiltä, joihin läheisimmät suhteet kehittyivät Ohotanmeren rannikolla. Jakuuttien vaikutus oli myös voimakasta, mistä syystä osa eveeneistä omaksui jakuutin kielen. Neuvostovallan aikana 1920-luvun lopulla aloitettiin kollektivisointi. Tämän seurauksena alkoi syntyä eveenien kiinteää asutusta ja eveenien kansallinen identiteetti alkoi voimistua. Toisaalta myös esimerkiksi seka-avioliitot alkoivat yleistyä läheisempien muiden kansojen kontaktien takia. Norjalainen metsäkissa
Pitkään Norjassa tunnettu rotu on kehittynyt ilman ohjattua jalostusta ja sitä on pidetty tavallisena kotikissana. Sen uskotaan kehittyneen viikinkien tuomien lyhytkarvakissojen ja ristiretkeläisten tuomien pitkäkarvaisten kissojen risteytymänä. Norjalainen metsäkissa tuli kansainvälisesti tunnetuksi 1930-luvun lopulla, kun muutama yksilö sai Saksassa kissanäyttelyn tuomaristolta hyvät arvostelut. Toisen maailmansodan sytyttyä rotu unohdettiin kansainvälisesti 1970-luvulle asti. Ensimmäisenä kansainvälisenä rotuliittona FIFe hyväksyi rodun vuonna 1977. Nykyisin rotua kasvatetaan muun muassa Yhdysvalloissa, Australiassa ja Euroopassa, mukaan lukien Suomessa. 
Norjalainen metsäkissa on Norjan oma kissarotu. Kvenland
Alueen suomalaista väestöä kutsuttiin keskiaikaisissa kirjoituksissa kveeneiksi ja heidän maataan Kvenlandiksi islantilaisen Níkulás Bergssonin Leiðarvísir og borgarskipan -nimisessä kuvauksessa pohjoisen kansoista vuodelta 1157. Kvenland mainitaan myös mm. 1100-luvulla kirjoitetussa "Fundinn Noregr" -teoksessa, vuoden 1200 paikkeilla kirjoitetussa Orkneylaisten saagassa sekä Egillin, Kalju-Grimrinpojan saagassa, jonka vanhin säilynyt transkriptio (kirjallinen kopio) on kirjoitettu noin vuoden 1240 paikkeilla. Näissä saagoissa esitellään joukko legendaarisia Finnlandin ja Kvenlandin kuninkaiksi ja hallitsijoiksi kuvailtuja hahmoja. Egillin, Kalju-Grimrinpojan saaga toteaa Faravidin olleen "Kvenlandin kuningas". Kainun institutti
Kainun institutti - Kvensk institutt on kansallinen kveenin (kainun) kielen ja kulttuurin keskus. Kveeni-instituutti avattiin virallisesti vuonna 2007. Kveeni-instituutti sijaitsee Norjassa Pyssyjoella Porsangin kunnassa. Instituutin työtehtäviin kuuluvat kveenin kieliraadin hallinnointi sekä kielestä ja kulttuurista tiedottaminen. Keskeisinä päämäärinä on kehittää, dokumentoida ja tehdä tunnetuksi kveenin kieltä ja kulttuuria sekä edistää kielen käyttöä yhteiskunnassa. Nasjonal Samling
Puolueen perustivat 17. toukokuuta vuonna 1933 Vidkun Quisling ja Johan Bernhardt Hjort. Puolueen kannatus oli vankinta Telemarkin seudulla ja Oslon ympäristössä. Puolueen kannattajien joukkoon lukeutuivat muun muassa monet poliisit ja vauraahkot maanviljelijät. Puolue ei kuitenkaan koskaan saavuttanut suurta parlamentaarista kannatusta. 
1930-luvulla puolue teki yhteistyötä Norjan talonpoikaispuolueen kanssa muun muassa maatilojen takavarikoimista vastaan. Vuoden 1935 aikana puolue radikalisoitui voimakkaasti alkaen sympatisoida kansallissosialismia. Tällöin puolueen alkuperäinen kristillinen ja kansallismielinen linja muuttui. Saksaa ja Italiaa tukeva puolue vaikutti voimakkaasti kansallisromanttisen ajattelun ja antikommunismin leviämiseen. Nasjonal samling ei koskaan saanut vaaleissa 2,5 prosenttia suurempaa ääniosuutta, mutta oli kuitenkin ennen toista maailmansotaa nopeimmin kasvava norjalainen puolue. Sodan päättyessä siinä oli 45 000 jäsentä, joista tunnetumpiin lukeutuivat entinen pääministeri Jens Hundseid, oopperalaulaja, sisäministeri Albert Viljam Hagelin ja poliisiministeri Jonas Lie. Kirjailija Knut Hamsun kannatti puoluetta, mutta ei liittynyt sen jäseneksi. Nationen
Nationen on Oslossa ilmestyvä sanomalehti, joka ilmestyy kuusi kertaa viikossa maanantaista lauantaihin. Se on perustettu vuonna 1918, ja se oli aiemmin Senterpartietin pää-äänenkannattaja mutta nykyisin se on puolueista riippumaton, ja sen omistaa Tun Mediam jonka suurimmat omistajat ovat TINE, Norges Bondelag, Nortura, Felleskjøpet Agri ja Landkreditt. Vuonna 2016 lehden levikki oli 12 972. Päätoimittaja on ollut vuodesta 2016 Irene Halvorsen. Arne Treholt
Vuonna 1976 Treholt nimitettiin valtiosihteeriksi Norjan merioikeusministeriksi () valitun Evensenin ministeriöön ja vuosina 1979–1982 hän oli lähetystöneuvos ("ambassaderåd") Norjan YK-edustustossa. Norjan politiikan suurimpia kysymyksiä 1970-luvulla olivat neuvottelut Euroopan yhteisön kanssa merioikeuksista ja myöhemmin ns. harmaiden alueiden sopimus ("gråsoneavtalen") merioikeuksiin liittyen Neuvostoliiton kanssa. Treholt oli näissä kysymyksissä maansa keskeisiä ja taitavaksi havaittuja toimijoita. Häntä pidettiin kontakteja luovana ja avoimena poliitikkona, joka kykeni luomaan suuren kansainvälisen verkoston politiikassa, tiedotusvälineissä ja virkamiessuhteissa. Evensen ja Treholt edustivat asioiden hoidossa epätavanomaista tyyliä, joka kohtasi myös epäluuloja sekä oman puolueen sisällä että ulkopuolella. Norja
1800-luvun alun kirjallisuutta vallitsi kansallisromantiikka, ja muun muassa norjalaista kansanrunoutta ja kansantarinoita kerättiin maaseudulta ja julkaistiin kokoelmina. Romantiikan ajan runoutta leimasi sittemmin kansallisrunoilijaksi kohotetun, kansallismielisen Henrik Wergelandin ja kosmopoliitti Johan Sebastian Welhavenin kaksinkamppailu. Romantiikan ja realismin väliin sijoittuvaa Camilla Collettin "Amtmandens Døttreä" on kutsuttu Norjan ensimmäiseksi nykyaikaiseksi romaaniksi, ja se on myös ensimmäinen naisten yhteiskunnalliseen asemaan huomiota kiinnittävä teos. Norjan kieli
Knud Knudsen (1812-1895) ja hänen seuraajansa asettuivat kannattamaan esimerkiksi kovia vokaalienvälisiä konsonantteja sekä eräiden taivutuspäätteiden norjalaistamista (esimerkiksi sanan "hest" ’hevonen’ monikkoon "heste" piti norjan mukaisesti saada -r loppuun: "hester"). Myös æ-kirjaimen käyttöä haluttiin vähentää e:n hyväksi, koska tanskalaisten käsitys siitä, missä sanoissa æ:tä kuului käyttää, ei ollut enää missään yhteydessä edes heidän oman kielensä ääntämiseen, saati sitten norjan. Knudsen kutsui kieltä nimellä "riksmål" eli koko valtakunnan kieli, mutta vuonna 1929 Norjan parlamentti, suurkäräjät, muutti sen nimen muotoon "bokmål", kirjakieli. Tuossa vaiheessa se oli jo kokenut useita uudistuksia ja oli selvästi norjalaisempi kuin jo edesmenneen Knudsenin alkuperäinen, vaatimaton ehdotelma. Norjan väestö
Saame on virallinen kieli Koutokeinon, Kaarasjoen, Kåfjordin, Lavangenin, Uuniemen, Porsangin, Tenon, Tysfjordin ja Snåsan kunnissa. Norjassa puhutaan kolmea saamenkieltä: pohjoissaamea, eteläsaamea ja luulajansaamea. Kveeni ja kaksi eri romanikieltä mainitaan Norjan kielipolitiikan määrittelyssä suojeltavina ja elvytettävinä kielinä. Eidsvollin kansalliskokous
Kansalliskokous päätti lopullisesta perustuslaista 4.–11. toukokuuta perustuslakikomitean esityksen pohjalta. Juutalaisparagrafi (§2) hyväksyttiin lopullisesti perustuslain osaksi 4. toukokuuta. Puolue-erimielisyydet tulivat edelleen esiin erityisesti kuninkaan asemasta neuvoteltaessa. Unionipuolue halusi perustuslakiin kiellon, että kuninkaan ei tulisi vastaanottaa muiden maiden hallitsijantehtäviä. Tarkoituksena oli estää Tanska-Norjan uudelleensyntyminen ehdokkaan, Tanskan perintöprinssin Kristian Frederikin, mahdollisesti päästessä kiinni myös Tanskan kruunuun. Unionipuolueen ehdotus jäi kuitenkin selkeään alakynteen 5. toukokuuta. 9. toukokuuta lyötiin lukkoon kohdat kansalaisuudesta ja äänioikeudesta, 10. toukokuuta hyväksyttiin lopullisesti Stortingetin kaksikamarijärjestelmä ja 11. toukokuuta kysymys yleisestä asevelvollisuudesta.
13. toukokuuta kokouksessa käytiin vilkasta keskustelua valtiontalouden järjestämisestä talouskomitean, johon oli kuulunut lähinnä porvariedustajistoa, valmisteleman ehdotuksen pohjalta. Kiistaa herätti etenkin kysymys, pitäisikö Norjan maksaa vanha valtionvelkansa ennen vuotta 1814 ja kysymys vanhojen setelien arvon takaamisesta. Etenkin kreivi Wedel-Jarlsberg korosti vanhan valtionvelan olevan entisen emämaa Tanskan vastuulla, kun taas itsenäisyyspuolue suosi velan hoitamista ja vanhojen setelien arvon takaamista. Unionistien mielestä asia vaatisi muun muassa kansan verotusta, eikä katsonut verotusoikeuden olevan kansalliskokouksen mandaatissa. Myös keskustelua Norjan omasta keskuspankista heräteltiin 14. toukokuuta, mutta se koki suurta vastustusta. Itsenäisyyspuolueen kanta voitti, mutta talousasioista tehdyillä päätöksillä ei tullut olemaan tulevaisuudessa suurta merkitystä. Tyskerjente
Norjan miehityksen päätyttyä 8. toukokuuta 1945 "saksalaistytöt" katsottiin maanpettureiksi huolimatta siitä, että he eivät olleen varsinaisesti rikkoneet mitään lakia. Naiset joutuivat laajalti julkisten nöyryytysten kohteiksi Norjan kotirintamajoukkojen, lääkärien, poliisin, oikeuslaitoksen ja Norjan hallituksen taholta. Naisten hiukset ajeltiin, monet internoitiin, jopa karkotettiin maasta ja heiltä otettiin pois Norjan kansalaisuus. Naisiin suunnatut julkiset ja hallinnon taholta suunnatut toimenpiteet, kuten pidätykset, olivat laittomia. Esimerkiksi Bergenissä 599 naiselta otettiin pois Norjan kansalaisuus. Bergenin valtionarkiston hoitaja kertoo, esimerkkinä naisten kohtelusta, erään naisen joutuneen sodan jälkeen alistetuksi viikoittaiseen sukupuolitautikontrolliin, koska tällä oli ollut suhde saksalaissotilaaseen vuonna 1942. Jälkikäteen asiasta on Norjassa enimmäkseen vaiettu, eikä sitä ole juurikaan tutkittu. Tutkijat pitävät erikoisena sitä, että vastaavasti saksalaisnaisten kanssa suhteessa olleet norjalaismiehet eivät käyneet läpi vastaavaa julkista häpäisyä. Naisten kohtelua onkin pidetty jopa rasistisista ja rotuhygieenisistä lähtökohdista motivoituneena toimintana. Norja
Saami on virallinen kieli Kautokeinon, Kaarasjoen, Kaivuonon, Lavangenin, Uuniemen, Porsangin, Tenon, Tysfjordin ja Snåsan kunnissa. Norjassa puhutaan kolmea saamenkieltä: pohjoissaamea, eteläsaamea ja luulajansaamea. Kveeni ja kaksi eri romanikieltä mainitaan Norjan kielipolitiikan määrittelyssä suojeltavina ja elvytettävinä kielinä. Lyngenin suunta
Kvaenangenilaisuus eli vaikeammin ilmaistuna "valkoiset enkelit"-lestadiolaishaara ("svärmeri") syntyi 1994-1995 erkanemalla vanhaerikiineistä. Professori Jouko Talosen mukaan kvaenangenilaiset "painottavat evankeliumin näkökulmaa". Kvaenangenilaisuus vaikuttaa Norjassa lähinnä Kvaenangenin seudulla. Ryhmä on ainoa lestadiolaisryhmä joka on irrottautunut vapaaehtoisesti luterilaisesta kirkosta, lukuun ottamatta vanhoillislestadiolaisista Pohjoissavossa ja Viipurin läänissä vuonna 1907 erkaantunutta väyrysläisyyttä jota ei ole enää olemassa. Kvaenangenilaisuus hoitaa itse sakramentit ja hautaukset. Kvaenangenilaisuuteen kuuluu vuoden 2012 arvion mukaan n 50 henkilöä, joten sen kannatus oli säilynyt saman suuruisena vuoden 2001 arvion jälkeen. Severin Løvenskiold
Ruotsi-Norja-unionin tultua voimaan 4. marraskuuta 1814, nimitettiin Løvenskiold Norjan ministerineuvottelijaksi Tanskan velkakysymyksessä 28. marraskuuta. Ministerinvirkaa hän piti hallussaan vuoteen 1817 saakka. Hän oli muutamia vuosia poissa politiikasta, lukuun ottamatta aatelin lakkauttamista Norjassa vuonna 1821, mitä hän vastusti. Norjan historia
Norjan kuningaskunta alkoi muodostua viikinkiajalla 800–1000-luvuilla. Kristinuskon vaikutus maassa alkoi vuosina 995–1000, jolloin kuninkaana oli Olav Trygvason. Olavin kaaduttua Svolderin taistelussa Norja joutui 15 vuodeksi Ruotsin ja Tanskan vaikutuspiiriin, kunnes Olavi Pyhä sai kuninkuuden ja jatkoi maan kristillistämistä. Hänkin kaatui sisäisissä taisteluissa (1030) ja maan hajanaisuus jatkui. 1100-luvun kuningas Sverre Sigurdinpoika oli seuraava vahva kuningas, mutta hän sai vastaansa kirkolliset piirit. Vasta 1200-luvun puolimaissa kuninkaanvallan kannattajat saivat voiton, ja Norjasta tuli perinnöllinen kuningaskunta. Norjan kuningassuku sammui kuitenkin vuonna 1387, ja maa päätyi unioniin Tanskan kanssa. Samaan Kalmarin unioniin liitettiin avioliiton avulla myös Ruotsi. Haakon VII
Haakon VII:tä pidetään yhtenä merkittävimmistä ennen toista maailmansotaa vaikuttaneista norjalaisista johtajista. Hänen onnistui pitää vasta itsenäistynyt maansa yhtenäisenä epävakaissa poliittisissa olosuhteissa. Vuonna 1927 hän ilmoitti olevansa myös kommunistien kuningas. Näillä toimilla on ollut ratkaiseva merkitys Norjan poliittiselle tilanteelle sekä toisen maailmansodan aikana että sen jälkeen. Hirvi
Hirvi on Norjan ja Ruotsin kansalliseläin.
Ruotsin kuningas Kaarle XI:n kerrotaan yrittäneen perustaa armeijaansa hirvijoukkoja. Hirven kesytystä on yritetty 1900-luvulla myös Suomessa ja Neuvostoliitossa, mutta tulokset ovat olleet huonoja. Hirvi ei ole laumaeläin, ja epäsosiaalisena se ei rakenna luottamuksellista suhdetta myöskään ihmiseen. Myös hirven tarvitseman luontaisen vaihtelevan ruokavalion tarjoaminen vankeudessa olisi vaikeaa. Norjan lippu
Aina 1500-luvulta lähtien vuoteen 1814 asti Norja oli osa Tanskaa, joten siellä käytettiin Tanskan lippua. Vuonna 1814 Norja oli hyvin lyhyen ajan itsenäinen, jona aikana käytettiin Tanskan lippua johon oli lisätty Norjan vaakunakuvio tangon puoleiseen yläkulmaan. Tämä lippu säilyi käytössä vuoteen 1821 saakka, vaikka Norja oli ollut personaaliunionissa Ruotsin kanssa vuodesta 1814 lähtien. Kuitenkin vuonna 1815 myös toinen molempien valtioiden yhdistelmälippu otettiin käyttöön. Kyseessä oli Ruotsin lippu, sillä lisäyksellä, että lipun tangon puoleisessa yläkulmassa oli punaisella pohjalla oleva valkoinen risti. Kveenit
Kveenien asutusalueet sijaitsevat nykyään pääasiallisesti Pohjois-Tromsissa ja Finmarkussa. Asuinalueita Pohjois-Tromsissa ovat Yykeänperä, Raisi ja Naavuono. Länsi-Finmarkussa kveeniasutusta löytyy Alattiosta ja Porsangin kylistä Lemmijoelta ja Pyssyjoelta. Itä-Finmarkussa kveenejä on Pykeijassa, Näätämössä, Paatsjoella, Vesisaaressa, Annijoella ja Kallijoella. Myös Tenon kunnasta löytyy kveenejä. Kveeni on virallinen kieli Porsankin kunnassa. Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeudet Suomessa
Suomen homoseksuaaleja, biseksuaaleja ja transsukupuolisia (HLBT) koskeva lainsäädäntö kuuluu maailman edistyneimpien joukkoon. Vuosittain julkaistavan ILGA-raportin mukaan Suomen HLBT-lainsäädäntö on yksi Euroopan progressiivisimmista. Pohjoismaisella tasolla Suomen HLBT -lainsäädäntö on heti Norjan lainsäädännön jälkeen kattavinta; heikoin lainsäädännöllinen turva on Islannissa ja Ruotsissa. Seksuaalivähemmistöihin kuuluvat kokevat silti joitain oikeudellisia ongelmia, joita seksuaalivähemmistöihin kuulumattomat eivät koe. Homoseksuaalinen kanssakäyminen on ollut Suomessa laillista vuodesta 1971 lähtien, ja homoseksuaalisuuden luokittelu sairaudeksi lakkasi vuonna 1981. Syrjintä seksuaalisen suuntautumisen perusteella kriminalisoitiin vuonna 1995, ja syrjintä sukupuoli-identiteetin perusteella kriminalisoitiin vuonna 2004. Henrik Wergeland
Opiskelujensa ohella Wergeland työskenteli toimittajana ja oli näkyvä hahmo Kristianian kulttuurielämässä jo vuonna 1827. Wergelandista tuli yhteiskunnallisen epätasa-arvon ja epäoikeudenmukaisuuden poistamisen puolestapuhuja. Hän oli päätoimittajana kolmessa lehdessä, joista kaksi hän oli perustanut itse. Hän myös luennoi, levitti aktiivisesti kirjallisuutta ja perusti kirjastoja. Wergelandin aktiivisuus herätti myös vastustusta, ja hänen kiivaimpia opponenttejaan oli muun muassa Johan Sebastian Welhaven. Wergeland oli uskonnonvapauden puolestapuhuja. Hänen tunnetuimpia sydämenasioitaan oli vastustaa Norjan perustuslain kohtaa, joka kielsi juutalaisilta ja jesuiitoilta pääsyn maahan. Kohta poistettiin perustuslaista kuusi vuotta Wergelandin kuoleman jälkeen.
Wergeland avioitui vuonna 1839 Mossista kotoisin olleen 20-vuotiaan Amalie Sofie Bekkevoldin kanssa. Henrik sairastui tuberkuloosiin toukokuussa 1844 ja kuoli vuoden kuluttua. Vaikka hänellä oli pahoja talousvaikeuksia ja sairautta, hän oli vielä viimeisenkin elinvuotensa ajan tuottelias kirjoittaja. Hänen omaelämäkertansa "Hassel-Nødder" julkaistiin viikko hänen kuolemansa jälkeen 12. heinäkuuta 1845. Wergelandin hautajaiset olivat Kristianiassa aikansa suurin tapahtuma vuosiin.
Nykyisin hänen tunnetuin saavutuksensa on Norjan kansallispäivän, 17. toukokuuta, perustaminen "lasten päiväksi" ja norjalaisen kansallistunteen juurruttaminen yleensäkin. Kansallispäivän vietolle on edelleen tunnusomaista lasten osallistuminen kulkueisiin ympäri maan. Itävallan sloveenit
Sloveenien perustivat 600-luvulla nykyisen Itävallan alueelle Karantanian valtion, joka laajimmillaan käsitti muun muassa Salzburgin, Tirolin ja Kärntenin. Sloveenien asuma-alueet alkoivat kuitenkin työntä kohti etelää saksalaisten tieltä ja uskonpuhdistuksen aikoihin sloveenien asuma-alueen pohjoisraja oli Kärntenin keskiosissa. Kun Jugoslavian kuningaskunta perustettiin vuonna 1918 se miehitti jonkin aikaa Kärntenin eteläosia. Vuonna 1920 alueen omistuksesta järjestettiin kansanäänestys, jossa 59 % paikallisista äänesti Itävaltaan kuulumisen puolesta. Itävaltaan liittämisen jälkeen sloveeneja yritettiin saksalaistaa ja toiminta kiihtyi etenkin Anschlussin jälkeen. Kärntenistä tulikin Itävallan ainut alue, jossa Natsi-Saksan miehitystä vastustettiin merkittävissä määrin. Toisen maailmansodan jälkeen Jugoslavialla oli vaatimuksia Kärntenin suhteen, mutta asia ratkaistiin Itävallan ja Jugoslavian väkisellä sopimuksella vuonna 1955. Sopimuksessa sloveenivähemmistölle taattiin enemmän oikeuksia ja muun muassa sloveenin kielisen peruskoulutuksen järjestäminen on sittemmin herättänyt vastustusta saksalaisissa nationalisteissa. Vuonna 1973 moneen paikkaan tehtiin kaksikielisiä tienviittoja, mutta nationalistiset mielenosoittajat tuhosivat ne 123 kylässä. Klassekampen
Klassekampen on norjalainen sanomalehti, joka ilmestyy koko maassa. Se on perustettu 1969. Se oli kuukausilehti 1969–1972 ja viikkolehti 1973–1975, minkä jälkeen se ilmestyi vuonna 1976 kaksi kertaa viikossa. Päivälehdeksi se muuttui 1. huhtikuuta 1977. Kulttuurikaanon
Tanskan kaanonit julkaistiin alkuvuodesta 2006. Ministeri Mikkelsenin mukaan listat ovat tärkeitä syntyperäisten tanskalaisten lisäksi myös maahanmuuttajille. Ne kertovat, mitä on tanskalaisuus. Kaanoneissa mainitaan hyvin tanskalaiseksi kirjallisuudeksi esimerkiksi H. C. Andersenin "Pieni Merenneito" ja Karen Blixenin "Talvisia tarinoita". Vironruotsalaiset
1620-lukuun mennessä Ruotsi oli valloittanut Pohjois- ja Keski-Baltian. Suuri osa ruotsalaisten asuinalueesta läänitettiin Jacob de la Gardielle. Ruotsalaisten maanviljelijöiden asemaa yritettiin heikentää virolaisten tasolle, mistä seurasi useita vuosikymmeniä oikeustaisteluita kartanonherrojen ja viljelijöiden välillä. Kartanonherrat voittivat suuren osan näistä oikeustaisteluista. 1600-luvun lopussa Viroa koetteli ensin nälänhätä ja 1700-luvun alussa influenssaepidemia. Tämän lisäksi Venäjän keisarikunta valloitti Ruotsin Baltian alueet suuressa Pohjan sodassa 1710-luvulla. Ruotsalaisten ja maanomistajien välille syntyi jälleen kiistoja. Kiistat johtivat esimerkiksi siihen, että Hiidenmaalta karkotettiin 1 200 ruotsalaista Ukrainaan, jonne he perustivat Gammalsvenskbyn kylän. Hiidenmaalle jääneet noin 400 ruotsalaista sulautuivat alueen virolaisiin. 1850-luvulla lakiuudistukset antoivat talonpojille oikeuden koulutukseen ja maan lunastamiseen kartanonherroilta.
Baltian venäläistäminen aloitettiin 1880-luvulla ja asukkaita muun muassa painostettiin kääntymään ortodoksiseen uskoon. Ruotsalaisalueilla kääntymisiä tapahtui huomattavasti vain Vormsissa, jossa noin 500 asukasta kääntyi ortodoksisuuteen. Heistäkin suuri osa kääntyi takaisin luterilaisuuteen 1900-lukuun mennessä. Venäläistäminen johti vironruotsalaisten kansallisuusaatteen nousuun. 1900-luvun alussa perustettiin ensimmäiset ruotsalaiset yhdistykset Virossa ja ensimmäinen ruotsinkielinen sanomalehti. Kansallisuusaate johti vironruotsalaisen identiteetin syntymiseen. Sitä ennen ruotsalaiset olivat omaksuneet identiteettinsä asuinalueen mukaan. Viron itsenäistyttyä vuonna 1918 perustettiin vironruotsalaisten ensimmäinen puolue nimeltä "Det Svenska Folkförbundet i Östersjöprovinserna". Ruotsalaisvaltaisille alueille annettiin osittainen itsehallinto. Vuonna 1925 tuli voimaan laki vähemmistöjen kulttuuriautonomiasta. Kulttuuriautonomiaa saattoivat hakea kansalliset vähemmistöt, joihin kuului yli 3 000 jäsentä. Vironruotsalaisia oli enemmän kuin tarvittava määrä, mutta taloudellisista syistä kulttuuriautonomiaa ei vielä haettu. Lisäksi vironruotsalaisilla oli suhteessa paljon valtaa alueillaan ilman kulttuuriautonomiaakin, sillä he muodostivat alueidensa väestön enemmistön ja pystyivät näin vaikuttamaan kunnallispolitiikassa. 1920-luvulla Noarootsiin avattiin ruotsalainen koulu ja vuonna 1931 Ruotsista tulleiden avustusten avulla avattiin ruotsalainen lukio Haapsaluun. Vuoden 1934 väestönlaskennan mukaan Virossa asui 7 641 ruotsalaista. Suurkäräjät
Suurkäräjät käyttää lainsäädäntö- ja budjettivaltaa. Suurkäräjien tehtäviin kuuluu lakien hyväksyminen, määrärahojen myöntäminen ja maan hallituksen toiminnan valvominen. Suurkäräjien jäsenet valitaan neljän vuoden välein järjestettävissä vaaleissa, joissa kaikilla 18 vuotta täyttäneillä norjalaisilla on äänioikeus. Miehet saivat yleisen äänioikeuden vuonna 1898, naiset vuonna 1913. Suurkäräjillä on 169 edustajaa, jotka tulevat kaikista Norjan 19 läänistä. Saamelaiskielet
Norjassa säädettiin laki saamelaiskielten asemasta vuonna 1990. Se määräsi kuusi Pohjois-Norjan kuntaa virallisesti kaksikielisiksi. Kunnat ovat Finnmarkin läänin Uuniemi, Teno (Deatnu, norjaksi Tana), Kaarasjoki (Karasjoki, Kárášjohka), Porsanki (Porsáŋgu, norjaksi Porsanger) ja Koutokeino (Kautokeino, Guovdageaidnu) sekä Tromssan läänin Kaivuono. Näistä neljässä saamelaiset ovat enemmistönä: Koutokeinossa 96 %, Kaarasjoella 94 %, Uuniemellä 75 % ja Tenossa 53 %. Lakia on kritisoitu siitä, että se ei vaikuta muualla asuviin saamelaisiin kuten eteläsaamen puhujiin. Kvenland
Ensimmäinen Kvenlandiin uudenaikaisilla menetelmillä paneutunut henkilö oli ruotsalainen kielentutkija Johan Ihre väitöskirjassaan "Dissertatio de Qvenlandia Antiqua" vuonna 1767. Hänen tutkimuksensa mukaan Kvenland käsitti koko pohjoisen Ruotsin Medelpadista Länsipohjaan saakka ja hän piti kveenejä kansallisuudeltaan saamelaisina. 1784 saksalainen tutkimusmatkailija Johann Reinhold Forster julkaisi teoksensa matkoistaan Pohjolassa ja esitti siinä näkemyksensä Kvenlandista. Hänen ja Daines Barringtonin teorioissa "Kveenien meren" (Kven Sea) sijainti oli ydinkysymyksenä, ja sen he tulkitsivat Itämerestä itään päin sijaitsevaksi Vienanmereksi. Täten Forster piti kveenejä suomalaisina, joilla olisi ollut aluksi hallussa maata Hälsinglandiin asti kunnes svealaiset ja göötit olivat ajaneet heidät kauemmas. Hän piti selvänä, että vanhat pohjoiset kansat erottivat kveenit lappalaisista ja pitivät heitä suomalaisina. Norjan puolustusvoimat
Lokakuussa 2014 Norja päätti ottaa käyttöön sukupuolineutraalin asevelvollisuuden. Se koskee vuonna 1997 ja sen jälkeen syntyneitä miehiä ja naisia. Norjassa syntyi kyseisenä vuonna noin 60 000 henkeä, joista 10 000 päätettiin valita aikanaan asepalvelukseen. Ensimmäiset asevelvolliset naiset aloittavat palveluksensa heinäkuussa 2016. Jo aiemmin naisten oli mahdollista suorittaa palvelus vapaaehtoisena. Norjan kuninkaalliset ilmavoimat
Norjan ilmavoimien esimmäinen suihkuhävittäjä oli 1947 ostettu brittiläisen De Havillandin Vampire. Norja liittyi Natoon vuonna 1949. Lähes pelkästään yhdysvaltalaisvalmisteisten lentokoneiden hankinta Norjan ilmavoimille alkoi 1950-luvun puolessavälisä. Norja osti tuolloin Thunderflash, Sabre- ja Thunderjet-hävittäjiä. Asevelvollisuus
Lokakuussa 2014 Norja päätti ottaa käyttöön järjestelmän, jota se kutsuu sukupuolineutraaliksi asevelvollisuudeksi. Se koskee vuonna 1997 ja sen jälkeen syntyneitä miehiä ja naisia. Norjassa syntyi kyseisenä vuonna noin 60 000 henkeä, joista 10 000 valitaan aikanaan asepalvelukseen. Norjan puolustusvoimien henkilöstöosaston mukaan naisten pakottaminen armeijaan on kuitenkin epätodennäköistä, vaikka siitä tulee mahdollista. Jos asevelvollisuus toteutetaan valikoivana, tarkoittaa tämä yleensä sitä että palvelukseen huonosti motivoituneet saavat vapautuksen, ja käytännössä puolustusratkaisu muistuttaa vapaaehtoismallia. Norjan kielipolitiikka
Norjan kielipolitiikka tarkoittaa Norjan valtion suhdetta eri kieliin ja eri kieliä puhuviin ihmisryhmiin. Norjassa on yksi virallinen kieli (norja) ja kolme vähemmistökieltä (saame, kveeni ja romani). Huippuvuorilla puhutaan myös venäjää ja puolaa, mutta niillä ei ole virallista asemaa. Kveenin kieli
Murrealueita on kaksi: "Itä-Ruijan murteet" ja "Länsi-Ruijan murteet", jälkimmäisten aluetta on myös Tromssan fylken pohjoisosa. Alueiden erojen taustalla on eri aikoihin tapahtunut muutto Ruijaan ja yhteydet Suomen alueelle. Länsi-Ruijassa, jonne ensimmäiset suomenkieliset asukkaat saapuivat jo keskiajalla, kielen kehitys suomesta omaksi kielekseen oli paljon pidemmällä kuin Itä-Ruijassa, jonne muutti ihmisiä Suomen alueelta huomattavasti myöhemmin. Itä-Ruijan kveeneillä on ollut tiiviimmät yhteydet Suomeen kuin lännessä. Idässä useimmat mieltävät kielensä suomeksi eivätkä kveeniksi. Norsk Rikskringkasting
Sana "kringkasting" on käännös englannin kielen sanasta "broadcasting", ja sitä käytettiin ensimmäisen kerran vuonna 1924, jolloin yksityinen Kringkastingselskapet A/S perustettiin. Vuonna 1933 Kringkastingselskapet A/S:n korvasi valtiollinen NRK. Sillä oli monopoli radiolähetyksissä aina 1980-luvulle asti, jolloin yksityiset paikallisradioasemat sallittiin. NRK oli myös ainoa kilpailija televisiolähetyksien osalta vuoteen 1992 asti, jolloin yksityinen TV 2 perustettiin.
Ensimmäiset, kokeelliset televisiolähetyket Norjassa tehtiin vuonna 1954, ja säännölliset lähetykset alkoivat vuonna 1960. Koelähetykset väreissä aloitettiin vuonna 1972, ja 1975 alkoivat säännölliset väritelevisiolähetykset. Teksti-tv otettiin käyttöön vuonna 1983. Eidsvollin kansalliskokous
Vaikka Norjan itsenäisyysajatus oli loppunut alkuunsa, oli norjalaisten valtiollinen asema muuttunut vuodessa huomattavasti. Ruotsin kuninkaan tunnustama perustuslaki institutionalisoi nyt kansalliset oikeudet, joilla tuli myöhemmin olemaan tärkeä rooli Ruotsi-Norja-unionin lakkauttamisessa ja maan demokratian kehittymisessä. Se myös erotti lainsäädäntövallan kansan valitsemalle Stortingille, vaikka kuninkaalla oli edelleen toimeenpanovaltaa. Melkein puolet norjalaisista miehistä oli saanut äänioikeuden ja perustuslaki oli aikaansa nähden hyvin edistyksellinen ja radikaali. Ajan myötä Ruotsin alistavaksi koetun unionipolitiikan vuoksi itsenäisyysajatukset saivat enenevästi alaa Norjassa ja johtivat lopulta osaltaan Norjan itsenäistymiseen 1905. Norjan väestö
Kveeniä eli ruijan murteita puhuvat kveenit Tromsan- ja Finnmarkin lääneissä. Kielellä on Norjassa noin 6 500 puhujaa. Kuten saamelaiskielienkin puhujiin, myös kveeneihin kohdistettiin norjalaistamistoimia. Samoin kuin saame, kieli alkoi elpyä 1970-luvulla ja vuodesta 2006 lähtien kieltä on voinut opiskella Tromssan yliopistossa. Kveeni on virallinen kieli Porsangissa. Ruteeni
Ensimmäinen maa, joka tunnusti virallisesti ruteenin kielen, tarkemmin ottaen pannonianruteenin, oli entinen Jugoslavia. Vuonna 1995 ruteeni tunnustettiin vähemmistökieleksi Slovakiassa, ja siellä se on virallisen kielen asemassa niissä kunnissa, joissa yli 20 % asukkaista puhuu kieltä. Bergen
Hansaliiton vaikutus alkoi heiketä 1500-luvulla. Bergen piti silti asemansa merkittävänä kauppakaupunkina, sillä sillä oli monopoli Pohjois-Norjan kauppaan aina vuoteen 1789. Bergen oli jo keskiajalla Pohjoismaiden suurimpia kaupunkeja ja Norjan suurin kaupunki 1830-luvulle asti. Vuodesta 1814 Norja oli unionissa Ruotsin kanssa. Norjasta tuli itsenäinen kuningaskunta 1905, ja eroamisen merkittävimpiä taustahahmoja oli bergeniläinen Christian Michelsen, josta tuli myös Norjan ensimmäinen pääministeri. Fædrelandsvennen
Yhtiökokous päätti 15. helmikuuta 2007 liittyä vasta perustettavaan FV AS -yhtiöön, jonka koko omistajaksi tuli uusi Media Norge ASA -yhtiö. Media Norgen omistajina ovat puolestaan useat norjalaiset lehdet, perustajajäseninään Aftenposten, Stavanger Aftenblad, Bergens Tidende ja Fædrelandsvennen. Norjan kielipolitiikka
Kveeniä eli "ruijan murteita" puhuvat kveenit Tromssan ja Finnmarkin lääneissä. Kielellä on Norjassa noin 6 500 puhujaa. Kuten saamelaiskielienkin puhujiin, myös kveeneihin kohdistettiin norjalaistamistoimia. Samoin kuin saame, kieli alkoi elpyä 1970-luvulla ja vuodesta 2006 lähtien kieltä on voinut opiskella Tromssan yliopistossa. Kveeni on virallinen kieli Porsangissa. Ruotsin historia
Ruotsi joutui 1800-luvulla lopullisesti sopeutumaan eurooppalaisen pikkuvaltion rooliin. Vuonna 1810 Ruotsin kuninkaan adoptoitu perillinen, marsalkka Bernadotte valittiin kruununprinssi Kaarle XIV:ksi. Kaarle XIV katsoi Norjan olevan otettavissa kuin korvauksena Suomen menettämiselle liittymällä Napoleonin vastaiseen liittoon, sillä Tanska-Norja oli ranskalaisten puolella. Napoleon joutui tappiolle, ja Kielin rauhassa 1814 Tanska-Norja joutui luovuttamaan Norjan Ruotsille Pommerin alueita vastaan. Pommerin alueet siirtyivät Tanskan sijaan Preussille, ja Norja julistautui itsenäiseksi, sääti perustuslain ja valitsi oman kuninkaansa. Ruotsi hyökkäsi Norjaan toteuttaakseen Kielin rauhan lupaukset. Lyhyen sodan jälkeen solmittiin Mossin rauha, jossa perustettiin personaaliunioni kahden itsenäisen valtion kesken. Unionia kesti vuoteen 1905, kunnes se raukesi rauhanomaisesti norjalaisten tahdosta. Kirjanorja
Kielen oikeinkirjoitus hyväksyttiin virallisesti vuonna 1907 nimellä Riksmål ("valtakunnankieli"), jota oli kehitetty vuodesta 1879. Kyseessä oli mukailtu oikeinkirjoitus tanskan kielestä, josta oli Tanskan ja Norjan unionin aikana muodostunut yleisesti käytetty intellektuellin eliitin puhekieli varsinkin pääkaupungissa. Kun suuri konservatiivinen sanomalehti Aftenposten otti käyttöön vuoden 1907 oikeinkirjoituksen vuonna 1923, tanskan käyttö Norjan kirjakielenä käytännössä lakkasi. Uskonnoton aikuistumiskoulutus
Norjassa Human-Etisk Forbund on järjestänyt uskonnottomia konfirmaatiokursseja vuodesta 1951 saakka. 1990-luvun puolivälistä lähtien toiminnan kasvu on ollut nopeaa. Vuonna 2006 yli 10 500 nuorta eli noin 17 % ikäluokasta valitsi siviilikonfirmaation ("humanistisk konfirmation" tai "borgerlig konfirmation"). Kurssin voi käydä sinä vuonna kun täyttää 15 vuotta. Ulkomailla asuvat norjalaiset voivat käydä kurssin kirjekurssina. Arktisen alueen alkuperäiskansat
Arktisen alueen alkuperäiskansojen lainsäädännöllinen asema vaihtelee maasta toiseen. Norjassa saamelaiset on luokiteltu alkuperäiskansaksi, mutta Suomessa heillä on vain kielivähemmistön asema. Kanadassa Nunavutin territorio perustettiin inuittien vaatimasta maa-alueesta. Venäjällä muun muassa alkuperäiskansojen elintavat ja kulttuurit ovat paikoin hyvinkin ahtaalla, ja taloudelliset hankkeet ajavat toisinaan näiden oikeuksien ohi. Lestadiolaisuus
Vuonna 1910 Norjassa erkani vanhoillislestadiolaisuudesta Lyngenin suunta, joka jatkoi yhteistötä lundbergilaisten kanssa vuoteen 1925 asti ja uusheränneitten kanssa vuoteen 1951 asti. Sekä narvalaisuutta että Lyngenin suuntaa kutsuttiin syntypaikkansa mukaan. Å
Å kuuluu nykyisin myös norjan ja tanskan aakkosiin. Niissä se on 29. kirjain ja nimeltään "bolle-å". Norjassa ja tanskassa käytettiin o-äänteen merkkinä aa-yhdistelmää aina 1900-luvulle saakka. Norjassa å tuli käyttöön vuoden 1917 oikeinkirjoitusuudistuksessa ja pakolliseksi vuonna 1938. Tanskassa å otettiin käyttöön 1948.Å-kirjainta käytetään Suomessa toisinaan symboloimaan ruotsin kieltä tai ruotsalaisuutta (mm. sanassa ""ruåtsi""). Ahvenanmaalaisten autojen rekisterikilvet alkavat Å-kirjaimella. Terje Aronsen
Terje Aronsen (s. 1947) on norjalainen opettaja ja merkittävä kainun eli kveenin kielen edistäjä. Hän oli Ruijan kveeniliiton ensimmäinen puheenjohtaja. Aronsen on omistautunut kveenin kielen ja kulttuurin aseman vahvistamiselle ja tunnustamiselle Norjassa. Merkittävin konkreettinen saavutus tällä alalla oli Kainun institutin perustaminen Pyssyjoelle eli Børselvaan vuonna 2005. Ruija
Ruija () on historiallinen maakunta Norjan Lapissa. Ruijaan kuuluu laajemmassa merkityksessä Finnmarkin läänin lisäksi myös osa Tromssan läänin itäosaa Malankivuonoon asti. Merkittäviä vuonoja Malangista itään on järjestyksessä Yykeänvuono, Naavuono, Alattionvuono, Porsangerinvuono, Laisvuono, Tenonvuono ja Varanginvuono. Tätä vuonojen halkomaa merenrantaa kutsutaan myös nimellä Ruijanranta. Väestön muodostavat norjalaiset, saamelaiset ja kveenit, suomalaisperäinen väestö. Kielellisesti saamenkielisiä on 10 prosenttia ja suomenkielisiä kolme prosenttia. Tämän vuoksi useat Ruijaan kuuluvat kunnat ovat kaksi- tai monikielisiä ja niinpä liikennemerkeissäkin näkee norjan lisäksi usein myös saamea ja suomea. Kveenejä asuu eniten Ruijan itäosassa Varanginvuonon ja Porsankivuonon rannikolla. Siellä sijaitsee myös Porsangin kunta, jossa kveenin kielellä on virallinen asema. Kveeneiksi nimitettyjä suomalaisia muutti Ruijaan 1600-luvulta lähtien, laajimmillaan muutto oli 1800-luvun puolivälissä. Tutkimus on osoittanut, että Ruijan monen paikkakunnan suomenkielinen nimi on alkuperältään norjalaista nimeä vanhempi. Koutokeino
Sekä pohjoissaamen kieli että norjan kieli ovat tasa-arvoisia. Niitä käytetään sekä saamelaisessa että julkisessa hallinnossa. Koutokeinon väestöstä yli 90 prosentilla on pohjoissaame äidinkielenään. Koutokeino oli ensimmäinen ja pitkään ainoa kunta Norjassa, jossa saame oli tasa-arvossa norjan kanssa julkisessa hallinnossa. Norjan vaakuna
Norjan vaakuna on Norjan kuningaskunnan kansallistunnuksena käytettävä vaakuna. Norjan vaakuna on yksi Euroopan vanhimmista, sillä vaakunan historia voidaan ajoittaa aina 1200-luvulle asti, jolloin Haakon IV Haakoninpoika käytti kilpeä, johon oli kuvattu leijona. Punainen väri on mainittu kuninkaan saagassa. Vuonna 1280 Kuningas Eirik Magnusson lisäsi kruunun ja hopeisen kirveen. Kirves on ase, jolla Pyhä Olavi surmattiin Stiklestadin taistelussa 1030. Norjan vaakuna on kuitenkin kokenut jonkin verran tyylillisiä muutoksia tultaessa lähemmäs nykyaikaa. Myöhäiskeskiajalla kirveen varsi kasvoi pidemmäksi ja ase alkoi muistuttaa hilparia. Norjan hallitsija
Norjan suurkäräjät hyväksyivät vuonna 1905 lain, joka koski Norjan konsulilaitoksen perustamista mutta Norjan ja Ruotsin yhteinen kuningas Oskar II ei hyväksynyt lakia, joten Norjan suurkäräjät katsoivat maan eronneen personaaliunionista. Norjassa järjestettiin kansanäänestys personaaliunionin purkamisesta. Purkamista kannatti 368 392 norjalaista ja unionin säilyttämistä 184. Norjan suurkäräjät ja Ruotsin hallitus sopivat personaaliunionin purkamisesta. Norja valitsi uudeksi valtionpäämiehekseen Tanskan prinssi Karlin, joka otti hallitsijanimekseen Haakon VII. Hän oli isänsä puolelta Sonderburg-Glücksburgin sukua, eli Tanskan hallitsijasukua, ja äidin puoleltaan Bernadotte-sukua eli Ruotsin hallitsijasukua. Kvenland
Kvenlandia ruotsalaisena etujoukkona tai helsinglantilaisina pitivät puolestaan ruotsalainen arkeologi Hans Hildebrand ja historioitsija Harald Hjärne. Uppsalan yliopiston suomalais-ugrilaisen kielitieteen professori Karl Bernhard Wiklund myöhemmin myös puolusti linjaa, jonka mukaan kveenien suomalaisuus ei ole varmaa, ensimmäisen kerran artikkelillaan vuonna 1895. Kveenin kieli
Suomen kielen opetus sekä puhuminen kiellettiin koulujen asuntoloissa ja välitunneilla 1800-luvun lopulla. Myös kielen käytöstä rangaistiin oppilaita. Opetuskielto oli voimassa vuoteen 1940, vaikka joissakin kouluissa suomea käytettiinkin apukielenä vuoteen 1936. Kielen ja kveenien aseman jyrkkä heikkeneminen johtui 1800-luvun lopun äärikansallisuuden ja sosiaalidarvinismin vaikutteista sekä Suomen itsenäistymisen alkuvuosikymmenien Suur-Suomi -aatteen aiheuttamasta suomalaisesta vaarasta Norjassa. Ruotsi-Norja
Norjassa personaaliunioniin oltiin kuitenkin yleisesti tyytymättömiä ja vaatimukset täydestä itsenäisyydestä kasvoivat. Vuonna 1905 järjestettiin Norjassa personaaliunionin purkamisesta kansanäänestys, jonka tulos oli murskaava: 368 208 ääntä (99,95 prosenttia) purkamisen puolesta ja 184 ääntä sitä vastaan. Äänestystuloksen jälkeen Ruotsi taipui maiden eroon. Norja itsenäistyi vuonna 1905 ja maiden välinen personaaliunioni lakkasi olemasta. Ennen tilanteen ratkeamista maiden välillä oli vallinnut jopa sodan uhka. Norjan kielipolitiikka
Saamelaiskielillä on Norjassa noin 15 800 puhujaa. Norjan saamelaiskielet ovat eteläsaame, luulajansaame, piitimensaame ja pohjoissaame. Norja on määrällisesti eniten saamelaisia ja saamelaiskieliä puhuvia. Saamelaiskielillä on virallinen asema Porsangin, Kaarasjoen, Tenon, Uuniemen, Koutokeinon, Kaivuonon, Tysfjordin ja Snåsan kunnissa. Koutokeino on saamelaisten tärkeimpiä kulttuurikeskuksia, Snåsa on eteläsaamen tärkein keskus. 1860-luvulta eteenpäin saamelaiskielten puhujiin kohdistettiin norjalaistamistoimia, ja kielet alkoivat elpyä vasta 1970-luvulla. Suomen kielipolitiikka
Suomen itsenäistyminen vuonna 1917 nosti esiin kysymyksen Ahvenanmaan maakunnan asemasta niin Ahvenanmaalla kuin Ruotsissakin, jossa erityisesti oikeistopiirit pyrkivät liittämään sen osaksi Ruotsin valtakuntaa. Ruotsin kuningas otti vastaan vuonna 1918 yli 7 000 ahvenanmaalaisen allekirjoittaman adressin, jossa pyydettiin saariryhmän liittämistä Ruotsiin. Saksan hävittyä ensimmäisen maailmansodan Ruotsi otti asian esille voittajavaltioiden kanssa ja esitti, että saariryhmän kohtalo ratkaistaisiin Versailles’n rauhassa. Suomessa kiista sai myös sisäpoliittisia ulottuvuuksia, koska Ahvenanmaan siirtyminen Ruotsille olisi pienentänyt ruotsinkielisten osuutta väestöstä entisestään ja siten heikentänyt heidän asemaansa. Tästä syystä RKP vastusti sekä ahvenanmaalaisten että pohjalaisten separatistisia pyrkimyksiä. Eduskunta sääti vuonna 1920 Ahvenanmaan itsehallintolain, jolla maakunta sai varsin laajan sisäisen itsehallinnon. Separatistinen liikehdintä maakunnassa kuitenkin jatkui, mikä aiheutti myös ulkopoliittista kitkaa Suomen ja Ruotsin välille. Kysymys vietiin lopulta Kansainliitolle, joka vuoden keväällä 1921 päätti, että Ahvenanmaa kuului ”historiallisesti, maantieteellisesti ja taloudellisesti” Suomelle. Vidkun Quisling
Elokuussa 1940 Norjan suurkäräjät hajotettiin valtiopäivälaitoksena ja 1941 nimitettiin muodolliseksi kansalliseksi hallinnoksi ministerineuvosto. Quisling yritti tehdä puolueestaan Nasjonal Samlingista edustavan ja saada sille hankituksi 100 000 jäsentä. Jäseniksi tuli 20 000 norjalaista. 1941 Heinrich Himmler tuli Norjaan Nordland-rykmentin valatilaisuuteen, josta tuli osa Wiking-divisioonaa. Quisling ryhtyi suunnittelemaan norjalaista sotajoukkoa, joka taistelisi saksalaisten puolella. Josef Terboven ehti ensiksi kesäkuussa 1941, kun Saksa oli hyökännyt Neuvostoliittoon. Norjalaisille luvattiin, että he saavat taistella neuvostoliittolaisia vastaan Suomen rintamalla, mutta se ei toteutunut, sillä sekä Suomi että Saksa pelkäsivät tämän kasvattavan Quislingin Norjan vaatimuksia Petsamoon, Inariin ja Kuolan niemimaahan. Heidät vietiin etelämmäs pohjoiseen armeijaryhmään saartamaan Leningradia. Norjalaisia vapaaehtoisia ilmoittautui Waffen-SS:n norjalaiseen legioonaan 1 200, joiden taistelutahdon puutteesta valitettiin. Norjan kirjallisuus
Norjan kansainvälisesti tunnetuin kirjailija Henrik Ibsen (1828–1906) julkaisi ensimmäisen näytelmänsä, muinaiseen Roomaan sijoittuvan "Catilinan" vuonna 1850 ja hallitsi koko vuosisadan loppupuolen norjalaista draamaa. 1850- ja 1860-luvuilla hän kirjoitti antiikkiin ja Norjan varhaishistoriaan sijoittuvia näytelmiä esikuvinaan muun muassa englantilainen William Shakespeare ja tanskalainen Adam Gottlob Oehlenschläger. Tärkeimpiä kansallisromantiikan ja realismin välimaastoon lukeutuvia näytelmiä ovat "Kongs-Emnerne" (1863, , WSOY 1884), joka liittää 1200-luvulla käydyn kuningas Haakon Haakoninpojan ja Skule-jaarlin valtataistelun 1800-luvun kansakunnan rakentamisen henkeen, ja "Peer Gynt" (1867), joka yhdistää norjalaisia kansallisromanttisia ja myyttisiä aineksia psykologiseen kehityskertomukseen ja identiteetin etsimiseen. Kveenit
Norjaan muuttaneista nykysuomalaisista kveenit eroavat identiteettinsä perusteella. ”Uuskveeneillä” on suomalainen identiteetti. Itä-Ruijaan muuttaneiden jälkeläisistä useat pitävät itseään suomalaisina ja kieltään suomen kielenä toisin kuin Länsi-Ruijassa. Syynä tähän on myöhäisempi muutto Norjaan ja tiiviimmät yhteydet Suomeen. Norjan perustuslaki
Perustuslain kohta 2 kielsi juutalaisilta pääsyn maahan ja julisti, ettei jesuiittoja ja munkkikuntia suvaittaisi. Tässä kohtaa piti muutoin olla myös julistus uskonnonvapaudesta, mutta jostain syystä vain poikkeukset siitä jäivät kirjatuiksi vuoden 1814 lakitekstiin. Juutalaisparagrafi poistettiin perustuslaista 1851 erityisesti runoilija Henrik Wergelandin kampanjoitua asiaa vastaan julkisuudessa kymmenen vuotta aiemmin. Sen poisto vaati neljä eri käsittelyä Stortingissa vuosina 1842, 1845, 1848 ja lopulta 1851 KNM Tyr (1887)
Vuodesta 1900 alkaen alus oli reservissä, kunnes se palautettiin palvelukseen vuoden 1905 liikekannallepanossa. Se sijoitettiin 14. huhtikuuta 1910 Norjan laivaston ensimmäisen sukellusveneen "KNM Kobbenin" emälaivaksi, ja se palveli tehtävässä vuoden 1913 loppuun. Vuonna 1914 hieman ennen ensimmäistä maailmansotaa alus muutettiin miinalaivaksi, jolloin sen aseistusta kevennettiin korvaamalla raskas 26 centtimetrin tykki belgialaisella 120 millimetrin Cockerill QF -tykillä. Kevenemisen seurauksena alus kykeni vastaanottamaan 55 miinaa ja samalla miehistön tarve väheni kymmenellä. Alus oli vuosina 1914–1918 Oslovuonon suulla aseistettujen kalastusalusten johtoaluksena. Miinanraivauksen päätyttyä se siirrettiin 1. huhtikuuta 1919.
Saksan hyökättyä Norjaan "Tyr" hylättiin 20. huhtikuuta 1940 Skorpoon Hardangerinvuonoon, josta saksalaiset valtasivat aluksen. Saksan antauduttua ja Euroopan sotatoimien päätyttyä alus palautettiin toukokuussa 1945 Norjalle, joka myi sen samana vuonna. Ruija
Ruijan suomalais- ja saamelaisperäisestä asutuksesta, paikannimistöstä ja historiasta johtuen alue herätti 1900-luvun alkupuolella kiinnostusta suomalaisissa heimoaktiiveissa. Ruijan alue kuului alueisiin, jotka joidenkin suomalaisten heimoaktiivien suunnitelmissa muodostaisivat niin sanotun Suur-Suomen. Akateeminen Karjala-Seura ja Suomalaisuuden liitto tekivät Ruijan suomalaisväestöön kohdistuvaa aktiivista heimotyötä. Norjassa virisi pelko suomalaisesta vaarasta. Kveenivähemmistöä alettiin norjalaistaa samantapaisin keinoin kuin suomalaisia ruotsalaistettiin Ruotsissa tai venäläistettiin Itä-Karjalassa. Pääasiallinen keino oli kulttuuri- ja kielipoliittinen syrjintä koululaitoksen kautta, norjankielinen joukkoviestintä ja niin sanottu kaaderipolitiikka. Suomen kielen käyttöä ja arvostusta pyrittiin vähentämään ja suomenkielisten etninen identiteetti ja kulttuuri pyrittiin hävittämään. Itävallan sloveenit
Sloveenit ovat tunnustettu vähemmistö Kärntenissä, mutta eivät Steiermarkissa. Itävallassa on muutamia kaksikielisiä päiväkoteja ja kouluja. Sloveeninkielinen koulutus herättää edelleen vastustusta Kärntenin hallinnossa. Vuosina 2001 ja 2006 Kärntenin kuvernööri Jörg Haider kieltäytyi noudattamasta perustuslakituomioistuimen määräystä käyttää kaksikielisiä tienviittoja alueilla, joilla sloveenit muodostavat yli 10 % väestöstä. Norjan juutalaiset
Vuonna 1814 käyttöön tulleessa Norjan ensimmäisessä perustuslaissa juutalaisten asettuminen maahan kiellettiin. Juutalaisten asettuminen maahan sallittiin parlamentin kautta vasta vuonna 1851. Yksi muutosta ajaneista oli runoilija Henrik Wergeland. Vuoteen 1875 mennessä Norjassa oli vain 34 juutalaista ja suurin osa heistä oli tullut Saksasta. Suurempi maahanmuutto alkoi vasta vuonna 1880 Venäjän keisarikunnasta, josta juutalaiset pakenivat siellä syttyneitä pogromeja. Juutalaisia tuli etenkin tuolloin Venäjään kuuluneista Liettuasta ja Puolasta. Vuoteen 1905 mennessä heitä oli maassa noin 1 200 ja heitä asui 64:llä eri paikkakunnalla. Suurimmat keskittymät olivat Oslossa ja Trondheimissa. Norja
Norja oli YK:n perustajajäsen ja liittyi Natoon 1949. Norjalaiset ovat hylänneet EY/EU-jäsenyyden kahdesti, vuosina 1972 ja 1994. EU:n vastustus on ollut suurinta pienillä paikkakunnilla ja maan pohjoisosassa. Erityisesti maanviljelijät ja kalastajat ovat pelänneet toimeentulonsa puolesta. Öljytulojen ansiosta Norja on myös kokenut pärjäävänsä paremmin talousliittoutuman ulkopuolella. Uusnorja
1800-luvun alussa Norja vaihtoi omistajaa: Wienin kongressi, joka Napoleonin sotien jälkeen järjesteli Euroopan karttaa uuteen uskoon, antoi Ruotsille korvaukseksi Norjan, kun Suomi oli siirtynyt vuonna 1809 Ruotsin hallinnasta Venäjälle. Nyt kun poliittista yhteyttä Tanskaan ei enää ollut, ei ollut enää syytä ylläpitää kielellistäkään yhteyttä, ja 1830-luvulta alkaen Norjassa virisi vilkas keskustelu mahdollisista kielellisistä uudelleenjärjestelyistä. Kysymys kuului, pitäisikö tanskalaisesta kirjakielestä kehittää norjalaisempi, vai norjalaisten kansanmurteiden pohjalta luoda kokonaan uusi kirjakieli. Ensimmäistä vaihtoehtoa asettui puoltamaan Knud Knudsen, josta tuli näin kirjanorjan isä; Ivar Aasen kehitti toisen vaihtoehdon mukaisesti uusnorjan. Punaiset (Norja)
Punaiset (, ) on norjalainen äärivasemmistopuolue. Puolue perustetiin maaliskuussa 2007, kun kommunistinen työväenpuolue ja punainen vaaliliitto yhdistyivät. Bjørnar Moxnes on toiminut puolueen puheenjohtajana toukokuusta 2012 lähtien, ja syyskuussa 2017 hänet valittiin puolueen ainoana edustajana suurkäräjille. Norjalaiset
Norjalaisten esi-isät asuttivat nykyistä norjaa jo kivikaudella 10 000 vuotta eaa. Kivikaudella Etelä-Norjassa harjoitettiin niin metsästystä ja keräilyä, kuin maatalouttakin. Pronssi- (1500-500 eaa.) ja rautakausien (500 eaa.-400 jaa.) maatalouden harjoittaminen lisääntyi ja väestömäärä kasvoi. Germaanisten kansojen edustajia muutti Norjan rannikoille 500-800-luvuilla niin sanotun kansainvallusaikana. Viikinkiaikana 800-1100-luvuilla Norja yhtenäistyi poliittisesti ja maahan saapui kristinusko. 1300-luvulla Norjaa hävitti musta surma ja myöhemmin maa liitettiin Tanskan kuningaskuntaan vuonna 1280. Norja säilyi osana Tanskaa vuoteen 1814, jolloin se liitettiin Ruotsiin. Norja itsenäistyi vuonna 1905. 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa suuri joukko norjalaisia muutti Pohjois-Amerikkaan. Norjan väestö
Väestön väheneminen vuosien 1300 ja 1500 välillä johtui pääasiassa siitä, että Musta surma tuli Norjaan vuonna 1349. Kveenin kieli
Tromssan yliopiston kveenin opetus jakaantuu kveenin kieleen ja kveenien kulttuurihistoriaan. Tavoitteena on myös luoda kveenille oma kirjakieli ja elvyttää puhuttua kieltä sekä tehdä yhteistyötä Ruotsin meänkielisten kanssa. Esikoislestadiolaisuus
Esikoislestadiolaisuudesta erkani saarnaaja Leevi Älvgrenin johdolla noin vuonna 1965 Suomessa ja Ruotsissa ryhmä nimeltä "leeviläisyys". Yhdysvalloissa ja Norjassa esikoislestadiolaisuudesta erkani 1976 pieni ryhmä nimeltä "niskalaisuus(A)" ja liittyi leeviläisiin. "Niska" oli yleinen sukunimi tuon ryhmän parissa, joten siitä nimitys ryhmälle. Heillä oli saarnaajia Yhdysvalloissa miin muassa Melvin Niska ja Ralph Niska, sekä Norjassa Thoralf Jensen, August Krågh ja Hans Danielsen. Norjan leeviläisyyttä kutsutaan myös nimellä kjöllefjordilaisuus sen paikan nimen mukaan jossa he enimmäkseen asuivat.