Milloin Georg August Wallin palasi Suomeen?
Georg August Wallin
Kuin salaa palasi Wallin takaisin Suomeen 15. kesäkuuta 1850. Syksyn promootiojuhlissa hän nousi keskeiseksi henkilöksi. Hän esitti samalla tarkastettavaksi yliopistollisen väitöskirjansa. Teos osoitti hänen syvällisen perehtyneisyytensä arabiankieliseen kirjallisuuteen ja islamilaisen maailman tuntemuksensa. Vuonna 1851 Wallin sai nimityksen itämaiden kirjallisuuden professorin virkaan. Jotta oppilaiden olisi helpompi seurata alan opetusta, hän julkaisi pienen arabian kielioppia koskevan teoksen.
Friedrich Karl
Friedrich Karl uskoi alkuun kykenevänsä saamaan myös ympärysvaltojen tuen kuninkuudelleen; olihan Hessenin suku tunnettu 1700–1800-luvuilla suorastaan poikkeuksellisen englantilaismielisenä. Saksan tappion suursodassa jo häämöttäessä Friedrich Karlia neuvottiin Berliinistä viivyttelemään kruunun vastaanottamisessa. Eduskunnan puhemies Lauri Ingmanin johtaman eduskunnan lähetystön luovuttaessa hänelle 4. marraskuuta virallisen tiedonannon kuninkaanvaalista Friedrich Karl ilmoittikin vielä lykkäävänsä vastaustaan. Hän ei lopulta koskaan ottanut vaalia vastaan tai saapunut Suomeen, vaan ilmoitti 14. joulukuuta 1918 päivätyssä kirjeessään luopuvansa hänelle tarjotusta kruunusta. Friedrich Karl ei myöhemminkään käynyt Suomessa. Stefan Wallin
Helmikuussa 2012 Wallinista tehtiin kaksi kantelua oikeuskanslerille liittyen Uudenmaan prikaatin Dragsvikin varuskunnan säilyttämispäätökseen hänen ollessaan puolustusministeri ja prikaatin killan jäsen. Wallin kiisti Dragsvikin suosimisen kielipoliittisin perustein. Oikeuskanslerin päätöksen mukaan Wallin ei ollut jäävi, mutta päätöksestä kävi ilmi, että puolustusvoimien komentaja Ari Puheloinen oli todistanut Wallinin ohjanneen puolustusvoimia niin, että Dragsvik oli jätetty alkuperäiseltä listalta pois. Tämän seurauksena Wallin myönsi antaneensa pääesikunnalle poliittista ohjausta Dragvikin varuskunnan säilyttämiseksi. 22. maaliskuuta oppositio esitti yhdessä Wallinille epäluottamuslausetta, mutta Wallin sai eduskunnan luottamuksen äänin 95/59. Suomen kuningaskuntahanke
Suomen kuningaskuntahanke eli hallitusmuotokiista oli Suomen itsenäistymisen ja keväällä 1918 käydyn sisällissodan jälkeen käyty poliittinen kamppailu maan tulevasta valtiomuodosta. Kuningaskuntaa kannattivat monarkistit, jotka pyrkivät saamaan Suomeen saksalaisen kuninkaan, Hessenin prinssi Friedrich Karlin. Monarkiahanke sidottiin Suomen ja keisarillisen Saksan väliseen yhteistyöhön, joten se kariutui Saksan hävittyä ensimmäisen maailmansodan. Friedrich Karl ehdittiin valita eduskunnassa Suomen kuninkaaksi 9. lokakuuta 1918, mutta hän ei koskaan ottanut asemaa vastaan ja ilmoitti joulukuussa luopuvansa siitä. August von Brück
Brück työskenteli vuodesta 1885 Saksan ulkoministeriössä ja hoiti eri virkoja Saksan keisarikunnan ulkomaanedustustoissa ympäri maailmaa. Hän oli vuosina 1897–1914 Saksan konsulina Riiassa, Havannassa, Valparaísossa, La Pazissa ja Varsovassa. Vuosina 1915–1916 hän oli ulkoministeriön edustajana miehitetyn Puolan saksalaisen kenraalikuvernöörin luona. Vuonna 1918 Brück nimitettiin Saksan lähettilääksi sisällissotaa käyneeseen Suomeen. Hänestä tuli ensimmäinen valkoisen Suomen tunnustama ulkomaan diplomaattinen edustaja, kun hän kävi jättämässä valtuuskirjeensä senaatin puheenjohtaja P. E. Svinhufvudille Vaasan kaupungintalolla 26. maaliskuuta 1918. Brück jatkoi Helsingin-lähettiläänä myös Saksan muututtua tasavallaksi, kunnes jäi vuonna 1920 eläkkeelle. Kingston Wall
Walli ja Jylli tapasivat Helsingissä Natsa-nimisessä klubiravintolassa vuonna 1987 ja perustivat yhtyeen, joka kantoi ensin nimeä Moonshine Makers. Ensimmäiseksi rumpaliksi pestattiin Timo Joutsimäki, joka pian vaihtui Petteri Ståhliin. Moonshine Makers soitti ensimmäisen keikkansa vuoden 1988 alussa Singh’s Pubissa. Myöhemmin yhtyeen nimeksi vaihdetiin Kingston Wall. Huhtikuussa 1989 Ståhl tarvitsi tuuraajaa, ja Walli soitti Waltarin rumpalin Sauli ”Sale” Suomalaisen keikalle. Saman vuoden kesällä rummuissa vaihtelivat Ståhl ja Timo Joutsimäki, joka ilmaantui takaisin yhtyeeseen. Syyskuussa 1989 Ståhl sai potkut Kingston Wallista, ja Joutsimäki otettiin vakituiseksi rumpaliksi. Jukka Jyllin mukaan Ståhlin komppi jäi merkittäväksi osaksi yhtyeen musiikkia. Ståhl oli mukana tekemässä muun muassa kappaleita ”Shine on Me”, ”I’m Not the One” ja ”Nepal”. Joutsimäki soitti Kingston Wallissa joulukuuhun 1990 saakka, jolloin hän lopetti soittamisen kokonaan ja myi rumpunsa. Walli sai tietää 18-vuotiaasta rumpalista nimeltään Sami Kuoppamäki, joka opiskeli Los Angelesin Musicians' Institutessa, ja alkoi kosiskella tätä yhtyeeseen. Olai Wallin
Wallininin vanhemmat olivat maaviskaali Olof Wallin ja Sofia Kranck. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1857 ja toimi sitten neljä vuotta Erkylän kartanossa Hausjärvellä olleen kansakoulun johtajaopettajana. Vuonna 1861 Wallin julkaisi teoksen "Om folkbildning och folkskolor", mikä sai Uno Cygnaeuksen hankkimaan hänelle stipendin ulkomaille seminaariopettajan opintoja varten. Wallin nimitettiinkin 1863 Jyväskylän seminaarin historian ja kasvatusopin lehtoriksi. Kaarle IX
Kaarle nousi maihin Suomeen syyskuussa 1597 kukistaakseen Sigismundia yhä kannattavan aateliston. Turun linna antautui muutamien viikkojen taisteluiden jälkeen, ja sen johto korvattiin Kaarlen kannattajilla. Kaarle joutui kuitenkin palaamaan pian Ruotsiin, jota uhkasi Puolan maihinnousu. Harvalukuiset Kaarlen puolustajat joutuivat Suomessa pian tappiolle, ja Turun linna oli jälleen Sigismundin kannattajien käsissä. Seuraavana vuonna Sigismund yritti lähettiläänsä välityksellä vaikuttaa Upsalan valtiopäiviin, ja sai jonkin verran vastakaikua ajatuksilleen. Kaarle kuitenkin sai läpi mieleisensä päätökset. Kuultuaan että Puola suunnitteli sotaretkeä Ruotsiin, vannoi Suomen poliittinen johto yhä uskollisuuttaan Sigismundille ja torjui Upsalan valtiopäivien päätökset 1598. Grotskan taistelu
Sodan päättymisen jälkeen Habsburgien monarkia etsi syyllisiä häviöönsä. Koska Grostkan taistelu oli jäi ratkaisutaisteluksi, George Olivier Wallis sekä joukko muita kenraaleja joutuivat sotaoikeuden eteen. 22. helmikuuta 1740 Wallis tuomittiin vankeuteen ja hänen tuli kärsiä tuomionsa Spielbergin linnakkeessa. Kuitenkin keisari Kaarle VI kuoli vielä saman vuoden aikana. Uusi keisarinna Maria Teresia armahti hänet muiden samassa oikeudenkäynnissä tuomittujen kanssa marraskuussa 1740. Tämän jälkeen Wallis vetäytyi mailleen, ja vaikka häntä ajoittain konsultoitiin sotilasasioissa, hänen maineensa sotilasjohtajana oli käytännössä mennyt. Tämä on näkyvissä myös nykyajan historiankirjoituksessa, esimerkiksi Michael Hochedlinger kutsuu Wallisia "pätemättömäksi". Gabriel, tule takaisin (elokuva)
Gabriel, tule takaisin on mustavalkoinen suomalainen elokuva vuodelta 1951. Elokuvan ohjaaja Valentin Vaala teki käsikirjoituksen Mika Waltarin samannimisen näytelmän pohjalta. "Gabriel, tule takaisin" on ensimmäinen kolmesta Vaalan ohjaamasta Waltari-komediasta, johon kuuluvat muut elokuvat ovat "Omena putoaa" (1952) ja "Huhtikuu tulee" (1953). Tarinan taustalla on todellinen henkilö, 1930-luvun naissankari Ruben Oskar Auervaara, joka ottaa vaihdellen erilaisia rooleja ja vie uhriensa rahat. Luigi Galleani
Luigi Galleani (1861 – 4. marraskuuta 1931) oli italialainen anarkisti, joka toimi poliittisesti aktiivisesti Yhdysvalloissa vuosina 1901–1919, jolloin hänet karkotettiin Yhdysvalloista. Hän oli tunnettu siitä, että hän kannatti väkivaltaa instituutioita vastaan, mukaan lukien "tyrannien" ja "ihmisten vihollisten" salamurhaaminen. Hänen seuraajansa, joita kutsuttiin "galleanisteiksi", toteuttivat useita pommi-iskuja ja salamurhan yrityksiä vuosina 1914–1932. Ryhmän uskotaan myös olleen osallisena Wall Streetillä vuonna 1920 tapahtuneeseen pommi-iskuun, jossa kuoli 38 ihmistä ja loukkaantui 400. Nykyään Galleania pidetään anarkokommunistina Jakob Wallin
Jakob Wallin (9. kesäkuuta 1809 Muhos – 10. kesäkuuta 1868 Muhos) oli suomalainen taidemaalari. Akseli Gallen-Kallela
Keväällä 1886 Gallén palasi taas Suomeen ja työskenteli seuraavan vuoden Korpilahdella ja Keuruulla, vaikka oli jälleen saanut valtion matka-apurahan. Talveksi 1887–1888 hän jälleen lähti Pariisiin. Gallén oli kosinut ennen lähtöään Mary Slööriä, mutta ilmeisesti tämän vanhempien vastustuksen takia tilanne jää avoimeksi. Gallén viipyi Pariisissa kevääseen 1889 saakka taideopinnoista enää innostumatta. Kiinnostus Kalevalaa kohtaan lisääntyi syksyllä 1888, ja hän lopetti opinnot, vuokrasi oman ateljeen niin sanotusta taiteilijaleiristä Montmartrella ja alkoi maalata muun muassa Aino-aihetta. Suomen kuningaskuntahanke
Puhemies Ingman lähti 12. lokakuuta Nevanlinnan kanssa Saksaan viemään Friedrich Karlille virallista ilmoitusta kuninkaanvaalin tuloksesta. Samaan aikaan senaatti lähetti epävirallisesti Mannerheimin selvittämään asiaa ympärysvaltojen johtajille Lontooseen ja Pariisiin. Lähetystö tapasi Friedrich Karlin Frankfurtissa 17. lokakuuta ja antoi vielä tässä vaiheessa epävirallisen tiedonannon vaalista. Prinssi ilmaisi olevansa taipuvainen myönteiseen vastaukseen, mutta tarvitsevansa lisää aikaa. Seuraavana päivänä tuli tieto Ranskan ja Britannian kielteisestä suhtautumisesta hänen kuninkuuteensa, mikä ei kuitenkaan muuttanut hänen kantaansa. Tässä vaiheessa Saksankin johdossa suhtauduttiin skeptisesti siihen, olisiko Suomen monarkian toteutuminen enää maan intresseissä, mikäli se vaikeuttaisi rauhantekoa. Virallisen tiedonannon kuninkaanvaalista Ingman antoi Friedrich Karlille vasta 4. marraskuuta, jolloin tämä suomalaisten neuvojen mukaisesti ilmoitti edelleen lykkäävänsä vastaustaan sekä paheksui Suomen valtiosäännössä kuninkaalle annettuja turhan laajoja valtaoikeuksia. Lykkäystä pidettiin edullisimpana vaihtoehtona, sillä maailmansodan lopputuloksen ja ympärysvaltojen lopullisen asennoitumisen ollessa epävarmoja kannatti välttää tekemästä mitään peruuttamatonta. Wrede oli tosin ollut sitä mieltä että Friedrich Karlista tulisi Suomen kuningas jo hänen vastaanottaessaan ilmoituksen vaalista, mutta vallitsevaksi on tullut Ingmanin tulkinta, jonka mukaan kuninkuuden olisi vahvistanut vasta prinssin oma suostumus.
Suomen johto menetti uskonsa monarkian toteutumiseen 9. marraskuuta, kun tuli tieto Saksassa tapahtuneesta vallankumouksesta, joka muutti keisarikunnan tasavallaksi. Kaksi päivää myöhemmin Saksa allekirjoitti aselevon, jossa se sitoutui vetämään joukkonsa myös itärintamalla sotaa edeltävien rajojensa taakse. Tämän jälkeen saksalaisesta kuninkaasta ei olisi ollut Suomelle enää mitään reaalipoliittista hyötyä. Useat monarkistien johtajista pitivät tässä tilanteessa sotilasdiktatuuriakin toivottavana vaihtoehtona, mutta sitä ei katsottu realistiseksi. Suomen eduskunta sai 11. marraskuuta tiedonannon Friedrich Karlin lykkäävästä vastauksesta, mutta siitä ei käyty keskustelua. Kyösti Kallio
Toukokuun alussa 1918 Kyösti Kallio palasi Nivalaan. Hän piti Nivalan kirkossa 5. toukokuuta niin sanotun sovinnonpuheen, jossa hän toivoi, ettei Suomessa olisi jatkossa enää punaisia eikä valkoisia, vaan suomalaisia. Puhetta pidetään yhtenä parhaimmista puheista Suomen historiassa siitäkin huolimatta, ettei alkuperäistekstiä ole löytynyt eikä sitä välttämättä ole kirjoitetussa muodossa koskaan ollutkaan. Akseli Mod
Syys–lokakuun 1938 aikana kansainväliset prikaatit hajotettiin ja niiden taistelijat evakuoitiin pois Espanjasta. Ebron taistelussa haavoittunut Mod oli muiden suomalaisten joukossa palaamassa kotimaahansa, kun hän Antwerpenissä kuuli Suomessa parhaillaan oikeudessa käsiteltävästä kommunistijutusta. Sen päätodistajana oli Modin kanssa samaan aikaan Lenin-koulussa opiskellut Tauno Taivainen. Mod tiesi Suomeen palatessaan päätyvänsä vankilaan ja päätti näin ollen jäädä Belgiaan. Suomeen palanneista miehistä vankilaan joutui Paavo Koskinen, joka Taivaisen todistuksen perusteella sai maanalaisesta vallankumouksellisesta toiminnasta yli kolmen vuoden pituisen kuritushuonerangaistuksen. Wilhelm von Schwerin
Von Schwerinin tarinaa ryhdyttiin romantisoimaan pian hänen kuolemansa jälkeen. Ruotsin nöyryyttävään tappioon päättyneestä Suomen sodasta haluttiin löytää edes jotain sankarillista ja urhoollinen 15-vuotias sankarivainaja sopi tähän tarkoitukseen. Ruotsin hovia lähellä ollut taidemaalari Fredric Westin teki jo syksyllä 1808 maalauksen, joka esitti von Schweriniä jättämässä hyvästejä veljelleen. Veli Filip von Schwerin teetti taulusta myöhemmin myyntiin litografioita, jotka levisivät laajalle. Myös isä Fredrik Bogislaus von Schwerin osallistui poikansa sankarimyytin rakentamiseen. Wilhelm von Schwerinin viimeisen kirjeen vanhemmilleen julkaisi ensi kerran Ernst Moritz Arndt jo 1809 saksankielisessä propagandalehdessä "Der nordische Kontrolleur". Historioitsija ja runoilija Erik Gustaf Geijer kirjoitti 1813 von Schwerinistä ihannoivan runon. Myös ruotsalaiset Lorenzo Hammarskiöld ja Per Atterbom kirjoittivat runoja von Schwerinistä. Sotahistorioitsija Gustaf Montgomery kuvasi von Schweriniä hyvin ylevästi kirjoittamassaan Suomen sodan historiassa. Hän oli itsekin tavannut tämän rintamalla sodan aikana. Montgomeryn teos toimi sitten Suomessa J. L. Runebergin keskeisenä vaikuttimena tämän suunnitellessa "Vänrikki Stoolin tarinoita". Äänisen aallot
Alun perin valssin levytti Georg Malmstén Saksassa helmikuussa 1942 31 muun kappaleen kanssa. 
Myöhemmin ”Äänisen aaltoja” ovat levyttäneet mm. Reijo Taipale, Joensuun Mieslaulajat, Solistiyhtye Suomi, Espoon Mieslaulajat, Korsuorkesteri, Jaakko Ryhänen ja Eino Grön, harmonikalla mm. Kalle Palonen ja Veikon Hanurikvartetti. Michael Schilkin
Venäjän vallankumouksen jälkeen Schilkin oli rautatieasemalla konttoristina Pietarissa (Petrogradissa). Vuonna 1921 hän oli erään paikallisen pursiseuran kanssa purjehtimassa Laatokalla. Vene joutui vahingossa Suomen puolelle, jossa rajavartiolaitos pidätti purjehtijat. Kuulustelujen jälkeen Schilkin muutti Mikkeliin jossa toimi renkinä maatalossa. Ollessaan töissä eräällä huvijahdilla hän pääsi Helsinkiin, jossa toimi kivenhakkaajana. Opiskeltuaan Helsingissä Taideteollisuuskoulussa hän teki Arabialla etenkin eläimiä kuvaavia pienoisveistoksia, joissa tavoitti taitavasti eläimen liikkeen ja tyypillisen asennon. Schilkin sai Suomen kansalaisuuden vuonna 1937 Wäinö Aaltosen avulla. Suomen sisällissota
Vaasan senaatti palasi Pohjanmaalta Helsinkiin 2. toukokuuta 1918. Pääkaupungissa sitä eivät kuitenkaan vastaanottaneet Suomen Valkoisen armeijan osastot vaan keisarillisen Saksan Itämeren divisioonan kunniakomppania soittokuntineen, ja Suomen ”todelliseksi valtionhoitajaksi” kutsuttu kenraalimajuri Rüdiger von der Goltz. Valkoinen kenraali Mannerheim järjesti armeijansa kunniaksi suuren voiton­paraatin Helsingissä 16. toukokuuta 1918, saksalaisjoukoista huolimatta. Chilen sotilasvallankaappaus 1973
Suurin osa Suomeen tulleista chileläisistä pakolaisista palasi kotimaahansa Augusto Pinochet'n valtakauden päätyttyä 1990-luvulla.
Suomalaisten osuudesta vallankaappauksen tapahtumiin on tehty palkittu pitkä dokumenttielokuva vuonna 2013 "Hemligstämplad diplomati"  ("Salattua diplomatiaa" vuonna 2014/ "Secret diplomacy" vuonna 2015/ "Diplomacia secreta" vuonna 2014). Elokuvan ohjaaja ja tuottaja Tomi Brotherus oli itse tapahtumien aikaan lapsena Santiagossa. https://www.imdb.com/name/nm2602572/
http://www.elonet.fi/fi/henkilo/172184 Malva Schalek
Saksa liitti Itävallan itseensä Anschlussissa alkuvuodesta 1938. Wienissä kansallissosialistit aloittivat ensiksi väkivaltaiset hyökkäykset juutalaisia kohtaan. Ne muuttuivat pian järjestelmällisiksi vainoiksi. Schalek katsoi sukulaistensa kanssa viisaammaksi palata Tšekkoslovakiaan. Toinen mukana seuranneista sukulaisista oli Oswald Richter, sosialistipoliitikko, joka murhattiin Buchenwaldin keskitysleirissä. Wieniin Schalekilla jäi ateljee täynnä maalauksia. Aurelio Galleppini
Aurelio Galleppini, tunnettu myös taiteilijanimellä Galep, (28. elokuuta 1917 Casal di Pari, Italia – 10. maaliskuuta 1994 Chiavari, Italia) oli italialainen sarjakuvapiirtäjä ja taidegraafikko. Hänet tunnetaan erityisesti Tex Willer -sarjakuvahahmon luojana yhdessä Giovanni Luigi Bonellin kanssa. Hän piirsi Tex Willer -sarjakuvaa yli 40 vuoden ajan. Axel Niklas Herlin
Ursinin mukaan Wilhelm Liebknechtin poika Karl Liebknecht vieraili Suomessa Herlinin luona tarkistamassa hänen saksankielisen kirjansa "Das Rechtssystem der Sozialdemokratie" kieliasua. Saksassa vuonna 1894 julkaistun kirjan esipuheen laati toisen maailmansodan aikana Theresienstadtin keskitysleirillä kuollut ukrainalaissyntyinen lakitieteen tohtori Isidor Ingwer (1866–1942). Teos jäi Herlinin ainoaksi. Kirjan julkaisun aikaan ei Suomessa vielä ollut varsinaisia sosialisteja, esimerkiksi vanhan työväenliikkeen merkittävimpiin vaikuttajiin kuulunut Eetu Salin on todennut tuolloin olleensa vasta porvarillisen wrightiläisen työväenliikkeen edustamalla ”sivistysseurakannalla”. Herlinillä sen sijaan oli jo käsitys sosialistisesta järjestelmästä, jota hän myös kertoi kannattavansa. Teos ei kuitenkaan edusta puhdasoppista marxilaisuutta, vaan siinä oli vaikutteita myös valtio- ja utopiasosialismista. Lisäksi se sisältää jopa Marxin näkemysten kritiikkiä. Nils Robert af Ursin on verrannut Herlinin näkemyksiä Anton Mengerin teoksessaan "Uusi valtio-oppi" (Neue Staatslehre) esittämiin, vaikka se ilmestyi vasta kahdeksan vuotta Herlinin kirjan jälkeen. Herlin puolestaan mainitsee vaikuttajakseen amerikkalaisen utopiasosialistin Edward Bellamyn maineikkaan romaanin "Vuonna 2000", joka ilmestyi 1888. Bellamyn helppotajuisuudesta poiketen, af Ursin pitää Herlinin esitystapaa filosofisena, kankeana ja vaikeaselkoisena. Ursin moitti Herliniä myös luokkataisteluopin puuttumisesta. Leo Wainstein
Venäjän lokakuun vallankumouksen jälkeen Wainstein ei enää voinut jatkaa liiketoimiaan Venäjällä ja loppuvuodesta 1918 hän siirtyi vaimonsa kanssa Suomeen. Vuonna 1919 hänestä tuli "Ab Nordiska Ullkompaniet Oy":n omistaja ja johtaja. Suomen tekstiiliteollisus oli tällöin vaikeuksissa sen jälkeen kun tekstiilien vienti Venäjälle oli päättynyt. Vuonna 1924 Wainstein osti Wilhelm Wahlforssilta heikosti menestyneen Turun Verkatehdas Oy:n. Wainstein laajensi yhtiötä niin että kampavillan ja villakankaiden tuotanto kasvoi 45 prosenttia ja tehtaan värttinöiden määrä kasvoi 3 400:sta lähes 30 000:een. Hän perusti myös Berliiniin "Nordische Woll GmbH" tytäryhtiön. Wallia
Wallia oli visigoottien kuningas vuosina 415–418. Hän seurasi kuninkaana Ataulfia, joka oli murhattu vuonna 415. Wallian valtakauden aikana roomalaiset hyväksyivät visigootit liittolaisikseen (foederati) ja kannustivat heitä sotimaan Iberian niemimaan muita barbaariheimoja vastaan. Visigootit hyökkäsivätkin alaaneja ja vandaaleja vastaan, joista osa pakeni Galiciaan sveebien luokse. Vuonna 418 keisari Honorius antoi visigooteille luvan asettua Galliaan Akvitania Secundan ja Narbonensiksen provinsseihin. Wallia puolestaan salli Galla Placidian palata takaisin kotiinsa. Wallia kuoli pian visigoottien asetuttua Akvitaniaan. Hänen seuraajansa valtaistuimella oli Teoderik I. Suomen kuningaskuntahanke
Kuningasehdokkaan etsiminen huipentui elokuun lopulla, kun Saksaan lähtivät valtionhoitaja Svinhufvudin ohella ulkoministeri Otto Stenroth sekä senaattori Onni Talaksen johtama suomalainen kuningasvaltuuskunta, jonka muina jäseninä olivat Ernst Nevanlinna, Alexander Frey ja Adolf von Bonsdorff. Loppujen lopuksi päädyttiin Hessenin maakreivisuvun prinssiin Friedrich Karl Ludwig Konstantin von Hessen-Kasseliin, jonka ehdokkuuden myös keisari Vilhelm II hyväksyi. Vaikka Friedrich Karl ei kuulunutkaan Saksan hallitsijasukuun, hänen puolisonsa oli keisari Vilhelmin sisar Preussin prinsessa Margarethe. Saksassa ollut Suomen valtiojohto yhdessä lähettiläs Hjeltin kanssa päättivät 27. elokuuta Friedrich Karlin olevan ensisijainen ehdokas, kun Oskarin mahdottomuus oli lopullisesti varmistunut edellisenä päivänä. Friedrich Karl oli yllättynyt 28. elokuuta saamastaan tarjouksesta, mutta antoi alustavan suostumuksensa tavatessaan keisarin Homburgin linnassa 29.–30. elokuuta. Hän ilmoitti virallisesti suostumuksestaan suomalaiselle kuningasvaltuuskunnalle 9. syyskuuta, asettaen ehdoksi riittävän kannatuksen kuninkaanvaalissa. Tieto julkaistiin Suomessa kaksi päivää myöhemmin. Kruununprinssiksi päätettiin nimetä hänen kaksospojistaan nuorempi eli Wolfgang, sillä isoveli Philippiä pidettiin epäsopivana. Antti Tulenheimo, Hjalmar Procopé ja Harri Holma värvättiin perehdyttämään tuleva kuningas Suomen yhteiskuntaelämään ja lainsäädäntöön sekä suomen kieleen. Georg August Wallin
Helsingin yliopistossa tuli vuonna 1841 haettavaksi matka-apuraha nuorille tiedemiehille. Wallin laati matkasuunnitelman, joka aikalaisten mielestä oli ”merkillisimpiä ja rohkeimpia mitä Suomen mies on milloinkaan laatinut”. Hän ilmoitti aikovansa matkata Egyptiin ja Arabiaan. Jos myönnetyt varat riittäisivät, niin matka jatkuisi edelleen tataariheimojen luokse, jossa hän selvittäisi näiden heimojen ja suomensukuisten kansojen välisen sukulaisuussuhteen. Matkasuunnitelma hyväksyttiin, ja Wallin sai matka-apurahansa. Aleksander Warma
Aleksander Warma oli ensimmäisiä Kabbölen virolaisia, joka muutti Suomen Pernajaan isänsä Johannes Warman perheen mukana vuonna 1906. Vuosina 1939–40 hän oli itsenäisen Viron lähettiläänä Helsingissä. Warma jätti Helsingin lähetystötalon 6. elokuuta 1940, jolloin Neuvostoliitto julisti Viron osaksi aluettaan. Jatkosodan aikana Warma toimi yhä Suomessa ja yritti saada talon takaisin, mikä kuitenkin estyi Saksan vastustuksesta. Georg August Wallin
Wallinille 1850 esitetyn retkikuntatarjouksen yhteydessä Royal Geographic Societyn puheenjohtaja Roderick Murchinson luonnehti häntä "[autiomaan pojaksi], joka sivistyksensä ja taitojensä puolesta on täydellisen kykenevä hälventämään tietämättömyytemme maasta, joka on niin kiinnostava ihmiskunnan varhaisimman historian kannalta". Georg August Wallin
Pakkolomalta palattuaan Wallin suoritti 1836 filosofian kandidaatin tutkinnon pääaineenaan klassiset kielet sekä itämainen kirjallisuus. Samana vuonna hän pääsi yliopiston kirjastoon ylimääräiseksi amanuenssiksi. Professori Gabriel Geitlinin johdolla hän syventyi tutkimaan itämaisia kieliä, eritoten persiaa ja arabiaa. Hän oli todennut vieraiden kielten opiskelun olevan itselleen helppoa. Erityisesti kielten taitaminen käytännössä osoittautui hänelle helpoksi. Kun A. J. Sjögren vuonna 1838 etsi suomalaista tiedemiestä lähetettäväksi Siperiaan, oli Wallin ehdolla. Matkalle valittiin kuitenkin M. A. Castrén. Albert Goldbeck-Löwe
Goldbeck-Löwe palasi Suomeen sisällissodan aikana maaliskuussa 1918 ja toimi Vaasassa Saksan lähettilään August von Brückin seurueen jäsenenä. Helsinkiin hän palasi heti sodan päätyttyä. Pettymyksekseen hän ei saanut itsenäisessä Suomessa Saksan edustajana mitään virallisia tehtäviä, mutta toimi silti loppuikänsä maiden välisten suhteiden, varsinkin kauppasuhteiden edistäjänä sekä Saksan Helsingin-lähetystön neuvonantajana. Goldbeck-Löwe oli erityisen aktiivinen suomalaissaksalaisessa yhdistystoiminnassa. Hän oli sekä Suomalais-Saksalaisen seuran että Suomen saksalaisen kauppakamarin perustajajäsen ja ensin mainitun varapuheenjohtaja 1918–1933. Hän oli myös 1902–1921 Helsingin Deutscher Vereinin, 1922–1930 Deutscher Schulvereinin ja 1925–1930 hyväntekeväisyysyhdistys Deutscher Wohltätigkeitsverein in Finnlandin puheenjohtaja sekä Helsingin saksalaisen seurakunnan kirkkoneuvoston pitkäaikainen jäsen. Goldbeck-Löwestä tuli 1930 Saksan kunniakonsuli. Georg August Wallin
Wallinin aloittaman laajan matkakertomuksen "Georg Aug. Wallins första resa från Cairo till arabiska öknen i april 1845" alun saattoi hänen kuolemansa jälkeen vuonna 1853 julkisuuteen B. O. Schauman. Lopullisen Wallinin matkamuistiinpanojen toimituksen on laatinut S. G. Elmgren neljänä niteenä 1860-luvulla. Hänen teostensa kriittinen kokonaisjulkaisu laadittiin vasta 2010-luvulla. Harry Wallin
Veturinkuljettajan pätevyyden Wallin sai 1976. Hän lähti tämän jälkeen mukaan ammattiyhdistystoimintaan Seinäjoen veturimiehiin. Vuonna 1989 Wallin nousi Veturimiesten liiton hallitukseen ja 1999 hän oli liiton varapuheenjohtaja tullessaan valituksi eduskuntaan. Wallin palasi takaisin veturinkuljettajaksi sen jälkeen, kun hän putosi eduskunnasta vuoden 2007 vaaleissa. Vuonna 2011 hän jäi eläkkeelle veturinkuljettajan ammatista. Wallin perusti eläkkeellä ollessaan oman kiinteistö- ja isännöintifirman, joka hoitaa yhtä taloyhtiötä. Gunnar Wallin
Gunnar Wallin (5. toukokuuta 1895 Uusikaupunki – 9. tammikuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja ruotsin kielellä kirjoittanut näytelmäkirjailija. Hasse Walli
Walli kuului maailmanmusiikkia eri tyyleihin yhdistelleen Piirpauke-yhtyeen perustajajäseniin. Hänen kiinnostuksensa ja perehtymisensä eri maiden alkuperäismusiikkiin oli saanut alkunsa jo vuosia ennen kuin maailmanmusiikista tuli suosittua. Walli on asunut pitkiä aikoja Senegalissa ja työskennellyt sikäläisten muusikoiden kanssa. Asamaan-yhtye on 1980-luvulta lähtien tehnyt mbalax-musiikkia tutuksi suomalaiselle yleisölle. Yli kymmenen vuotta taukoa pitäneen yhtyeen viimeisin kokoonpano esiintyi vuoden 2006 huhtikuussa. Wallin kanssa yhteistyötä on tehnyt myös brittiläinen kitaristi-laulaja Steve Webb, joka asuu nykyisin Suomessa. Alexander Gustaf Walle
Alexander Gustaf Walle (19. huhtikuuta 1843 Hamina – 2. marraskuuta 1910 Helsinki) oli suomalainen kirkkoherra, lääninrovasti ja pappissäädyn valtiopäivämies. Stefan Wallin
Vuoden 2011 eduskuntavaalien jälkeen Wallin siirtyi puolustusministeriksi ja sai hoidettavakseen toisen maailmansodan jälkeisen ajan suurimman muutoksen Suomen puolustusrakenteissa. Hallitusohjelman mukaan käynnistettiin puolustusvoimauudistus samalla, kun puolustusbudjettia supistettiin yli 200 miljoonalla eurolla. Saksan jälleenyhdistyminen
Ajatusta Saksan valtioiden yhdistymisestä pidettiin 1980-luvun puoliväliin saavuttaessa sekä idässä että lännessä kaukaisena haaveena, joka ei olisi mahdollinen Neuvostoliiton hallitessa itäistä Keski- ja Etelä-Eurooppaa. Muutokset Neuvostoliitossa Mihail Gorbatšovin kaudella saivat toivon kuitenkin viriämään.
Elokuussa 1989 Unkari luopui rajavalvonnasta Itävallan-rajallaan ja syyskuussa yli 13 000 itäsaksalaista ja -berliiniläistä siirtyikin länteen Unkarista. Mielenosoitukset Saksan demokraattisen tasavallan kommunistihallintoa vastaan alkoivat vuoden 1989 loppupuolella, näkyvimmin Leipzigin maanantaimielenosoituksina. Levottomuudet pakottivat puoluejohtajan ja valtionpäämiehen Erich Honeckerin eroamaan lokakuussa. Lisää eroamisia nähtiin, kun maan hallitus kokonaisuudessaan luopui vallasta parin päivän kuluttua, 9. marraskuuta 1989 uusi hallitus päätti lieventää matkustusrajoituksia. Uutisissa kerrottiin erehdyksessä rajoitusten poistamisesta ja monet itäsaksalaiset ja -berliiniläiset menivät suoraan Berliinin muurille, missä rajavartijat avasivat ylityspaikat ja päästivät heidät läpi. Tästä rohkaistuneena he ja myös länsiberliiniläiset alkoivat itse purkaa muuria, mistä seurasi yksi 1900-luvun suurimmista mediatapahtumista. Georg August Wallin
Perusteellisten matkavalmistelujen jälkeen Wallin lähti pitkälle matkalle Helsingistä 28. heinäkuuta 1843. Matkaan lähdettiin komeasti purjelaivalla, joka suuntasi Saksaan, ja sieltä matka jatkui Pariisiin. Opiskeltuaan Pariisissa hän jatkoi matkaa Marseillen kautta Istanbuliin ja sieltä Aleksandriaan. August Wesley
Syksyllä 1919 tapahtuneen Muurmannin legioonan lakkauttamisen jälkeen Britannia ja Yhdysvallat asettivat yhdeksi Suomen itsenäisyyden tunnustamisen ehdoksi, että legioonalaiset saavat palata takaisin Suomeen, eikä heitä rangaista toiminnastaan. Tämä ei kuitenkaan koskenut sisällissodan aikana punaisten johtotehtävissä toimineita, joten Wesleyllä ei ollut mahdollisuutta palata Suomeen. Hän oli tästä huolimatta tarjoutunut Suomen armeijan palvelukseen jo elokuussa 1919 yleisesikunnalle lähettämässää sähkösanomassa. Wesleylle tarjottiin mahdollisuutta muuttaa Britanniaan, mutta hän päätti siirtyä Arkangelissa brittijoukkoihin kuuluneiden virolaisten upseereiden mukana Viroon. Wesley saapui Tallinnaan 7. marraskuuta 1919 aluksella, jolla matkusti myös useita muita suomalaisia legioonalaisia. Heidän joukossaan olivat muun muassa Oskar Tokoi, Kalle Hämäläinen sekä Emil Elo, joilla Wesleyn tavoin oli SKP:n langettama epävirallinen kuolemantuomio. Lisäksi aluksen mukana oli lukuisten muiden Vienan Karjalan brittijoukoissa taistelleiden kansallisuuksien edustajia sekä muun muassa venäläisia sotavankeja. Georg August Wallin
Wallin liittyikin monipäiseen pyhiinvaeltajien karavaaniin, joka kulki suoraan Mekkaan. Aiemmin vain harvat eurooppalaiset tutkijat olivat onnistuneet salaa käymään muslimien pyhissä kaupungeissa Medinassa ja Mekassa. Vielä harvempi oli saanut ensi käden tietoja islaminuskoisten menoista ja riiteistä noissa kahdessa kaupungissa. Pyhiinvaeltajan valkoiseen viittaan pukeutunut Wallin vieraili kuitenkin kaikilla pyhillä paikoilla ja kirjoitti päiväkirjaansa näkemästään ja kuulemastaan tarkat kuvaukset. Hän selvisi uhkarohkeasta tempustaan hengissä. Anatoli Golitsyn
Golitsyn ilmaantui yllättäen perheineen perjantai-iltana 15. joulukuuta 1961 Yhdysvaltojen Helsingin-suurlähetystön 1. lähetystösihteerin ja CIA:n Suomen-päällikön Frank Fribergin kotiovelle Espoon Westendissä, ilmoittaen hakevansa turvapaikkaa Yhdysvalloista. Friberg järjesti hänelle lennon vajaassa kahdessa tunnissa Malmin lentokentältä Tukholmaan. Golitsynit saivat amerikkalaisnimillä uudet passit ja viisumit Tukholmassa. Heidät sekä saattaja Friberg siirrettiin Yhdysvaltain ilmavoimien koneella Länsi-Saksan Wiesbadenin tukikohtaan, josta he lensivät monien mutkien kautta CIA:n rahtikoneella New Yorkiin. Sieltä he matkustivat junalla Washingtoniin, jossa loikkarin kuulustelut aloitettiin turvatalossa. Golitsynin omasta vaatimuksesta hänen kuulustelunsa suoritti Yhdysvaltain vastavakoilun päällikkö James Jesus Angleton. Lisäksi Golitsyn pääsi keskustelemaan oikeusministeri Robert Kennedyn ja CIA:n varajohtaja Richard Helmsin kanssa. Neuvostoliiton suurlähettiläs Aleksei Zaharov vaati Suomen rajat suljettavaksi loikkauksen vuoksi. Stefan Wallin
RKP:n puheenjohtajaksi Wallin valittiin 11. kesäkuuta 2006. Koska Suomi toimi heinäkuun alusta vuoden loppuun Euroopan unionin puheenjohtajana, Wallin siirtyi väistyneen puheenjohtajan Jan-Erik Enestamin tilalle ympäristöministeriksi vasta puheenjohtajuuskauden päätyttyä. Pauli Marttina
Suomeen Marttina palasi vuonna 1950 ja toimi sen jälkeen Helsingin Sanomien ja Ilta-Sanomien ulkomaanosaston toimittajana. Petri Walli
Tauon jälkeen Walli matkusteli Intiassa Goalla, jossa hän oli ollut monta kertaa aiemmin ystävänsä Ior Bockin luona. Wallia kiehtoivat Bockin pakanatarinat, joista hän oli ammentanut ideoita myös musiikkiinsa varsinkin Kingston Wallin viimeisellä albumilla "Tri-Logy" (1994). Kesällä 2000 julkaistiin tribuuttina Petri Wallille ja Kingston Wallille "Freakout Remixes" -remixlevy. 21. syyskuuta 2005 julkaistiin Jyllin koostama "Kingston Wall – Real Live Thing", kolmen levyn kokoelma. George Olivier Wallis
Itävallan–Turkin sodassa 1737–1739 Wallis komensi aluksi armeijakuntaa Valakiassa, ja myöhemmin hänestä tuli Serbiassa olevien joukkojen päällikkö. Vuonna 1739 hänestä tuli käytännössä Itävallan armeijan ylipäällikkö. Vaikka osmanit olivat yleensä alivoimaisia taisteluissa, he pystyivät säilyttämään etuotteen lähes koko sodan ajan. Wallis kärsi tappion sodan ratkaisutaisteluksi muodostuneessa Grotskan taistelussa ja joutui vetäytymään aina Belgradista luoteeseen. Osmanit pääsivät piirittämään kaupunkia, eikä häviön lamauttama Wallis kyennyt puuttumaan tilanteeseen. Sota päättyi pikaisesti neuvoteltuun Belgradin rauhaan, jossa Itävalta menetti edellisessä sodassa voittamansa alueet. Stefan Wallin
30. maaliskuuta Wallin ilmoitti, ettei jatka puolueen puheenjohtajana kesän puoluekokouksen jälkeen. Wallinin mukaan kohu Dragsvikin suosimisesta ei vaikuttanut hänen päätökseensä, vaan Wallin oli luvannut itselleen jo puheenjohtajaksi noustuaan vuonna 2006 pysyvänsä virassa korkeintaan kuuden vuoden ajan. Pääministeri Jyrki Katainen totesi Wallinin päätöksen harmittavan, mutta olevan ymmärrettävä ja arvostettava ratkaisu. Hän totesi myös, että Rkp:n tulee päättää puolustusministerin mahdollisesta vaihdosta. Kesäkuussa 2012 puolueen uudeksi puheenjohtajaksi valittiin europarlamentaarikko Carl Haglund. Georg August Wallin
Sairasteltuaan jonkin aikaa Kairossa Wallin lähti vuoden 1846 lopulla virkistysmatkalle Palestiinaan ja Syyriaan. Matkan oli tarkoitus olla samalla myös työmatka. Hän kuitenkin poikkesi alkumatkasta luostariin Siinain autiomaassa. Aino-taru
Gallen-Kallela maalasi Aino-tarusta kaksi versiota, joista ensimmäinen valmistui Pariisissa vuonna 1889 ja kuuluu nykyään Suomen Pankin kokoelmiin. Tullessaan Suomeen vuonna 1889 Aino-triptyykki herätti suurta innostusta. Kun Gallen-Kallelan ystävä ja useiden muotokuvien tilaaja professori Edvard Neovius osti taulun, päätti Suomen senaatti tilata siitä toisinnon. Pink Floyd
Suomeen Pink Floydia haviteltiin jo 1970-luvun alussa, mutta tuolloin konsertit peruuntuivat joka kerta. Pink Floyd esiintyi Suomessa ensimmäisen ja ainoan kerran Lahden Suurhallissa vuonna 1989. Yhtyeen johtohahmo Roger Waters on nähty Suomessa neljä kertaa vuosina 2002, 2011 ja 2018 Hartwall-areenalla. Sokos Hotel Hamburger Börs
Wallina Valtinista ja hotellista kertova musiikkinäytelmä "Hamburger Börs – ja häntä kaikki rakastivat" sai ensi-iltansa Turun kaupunginteatterissa 10. syyskuuta 2010. Näytelmän kirjoittaja Harriet Nylund-Donner joutui metsästämään tietoja Valtinista Ruotsista asti. Tarina alkaa vuodesta 1898 ja päättyy 1930-luvulle. Näytelmässä on paljon faktaa mutta paljon keksittyäkin, kertoo kirjailija Nylund-Donner. Wallisin kaavat
Koska Georg August Wallin
Matka oli rasittava, ja aikalaislähteet kertovatkin, että Wallin olisi sanonut loppumatkasta - kuumeen, paiseiden ja maksataudin riivaamana - kaipaavansa takaisin sivistyneeseen Eurooppaan. Silti hän vielä tämän jälkeen kokosi itsensä yhteen yritykseen ja teki lyhyen kierroksen Persiassa. Persian šaahi oli kuitenkin hiljan kuollut, ja maa oli yleisen sekasorron vaivaama, joten aika ei ollut kovin suotuisa Wallinin tutkimusmatkalle. Wallinilla oli myös vaikeuksia sopeutua persialaisten mentaliteettiin ja tapoihin. Käytyään Esfahanissa ja Šīrāzissa hän joutui Persianlahdella myrskyn kouriin ja lopulta pääsi lahden länsirannalle pieneen Basran kaupunkiin. Operaatio Stella Polaris
Puolustusministeri Rudolf Waldén antoi lokakuussa 1944 määräyksen purkaa Stella Polaris. 
Paluuseen halukkaita stellistejä ja heidän perheitään alettiin palauttaa Suomeen. Tukholmaan ja Haaparantaan järjestettiin paluuta varten avustajat. Ensimmäinen ryhmä lähti Härnösandista 18. lokakuuta 1944.
Myös osa kalustosta palautettiin Suomeen, jossa oli meneillään Lapin sota saksalaisia vastaan.Asiakirjojen palauttamista sekä vaadittiin että vastustettiin useilla tahoilla. Niiden käsittely jatkui Tukholmassa hotelli Astonin kellarissa. August Valta
Vuonna 1905 Valta muutti Pielavedeltä Helsinkiin, jossa toimi viilaajana ja veturinlämmittäjänä. Suomen sisällissotaan Valta osallistui punaisten puolella. Sodan jälkeen hänet pidätettiin ja tuomittiin neljäksi vuodeksi kuritushuoneeseen ja menettämään kansalaisluottamuksensa kuudeksi vuodeksi. Kulkurin valssi (sävelmä)
Kulkurin valssi on levytetty puolisensataa kertaa 1920-luvulta lähtien; ensimmäisen kerran amerikansuomalaisen Juho Koskelon tulkitsemana 1. joulukuuta 1920 (78-kierroksen savikiekko, Victor 72910). J. Alfred Tannerin tulkinta levytettiin 15. heinäkuuta 1926 Berliinissä. Henry Theel levytti sävelmän 1940-luvulla ja seuraavalla vuosikymmenellä oli Tapio Rautavaaran vuoro. Ansa Ikonen ja Tauno Palo pääsivät tallentamaan oman versionsa sävelmästä vuonna 1974. Se julkaistiin LP-levyllä "Ansa & Tauno" (Polarvox rplp 5007). Myöhemmin albumi julkaistiin myös CD-levynä (Polarvox kjcd 52). Georg August Wallin
Wallinin matka käsittelevä teksti luettiin Englannin maantieteellisen seuran kokouksessa, jossa hän oli itse läsnä. Raportti herätti ansaittua laajaa huomiota. Raportti julkaistiin seuran aikakauskirjassa vuonna 1851 nimellä "Notes Taken During a Journey Through Part of Northern Arabia in 1848". Seura julkaisi Wallinin toisen matkakuvauksen samassa aikakauskirjassa vuonna 1854 nimellä: "Narrative of Journeys From Cairo to Medina and Mecca by Suez, Arabia, Tawila, Al-Jauf, Jubbe, Hail and Nejd, in 1845". Tunnustuksena Wallinin suurista ansioista Arabian tutkijana seura antoi hänelle 25 guinean summan. Palkinnon oli edellisenä vuonna saanut David Livingstone. Alpo Sailo
Sortokausien aikana Sailo oli mukana ns. aktivistiliikkeessä. Suurlakon aikana vuonna 1905 Sailo oli luomassa vapaaehtoista suojeluskaartia Helsingin alueelle. Ystäviensä kanssa he tukivat myös Venäjän vallankumouksellisia, jotka halusivat muiden uudistusten ohella palauttaa Suomeen autonomian. Muun muassa Maksim Gorkista tuli heidän ystävänsä, ja Gorkin paetessa Venäjältä Berliiniin 1906 hän kulki Suomen läpi henkivartijoinaan muun muassa Gallen-Kallela, Sailo ja taiteilija Aarno Karimo. Hän sekaantui myös latvialaisten bolševikkien helmikuussa 1906 tekemään Venäjän valtionpankin Helsingin konttorin ryöstöön yhdessä usean muun suomalaisten aktivistin, kuten K. G. K. Nymanin ja Walter Sjöbergin kanssa. Luigi Galleani
Goacci ja Recchi pakenivat pian Argentiinaan. Goacci liittyi yhteen argentiinalaisen anarkistin Severino Di Giovannin kanssa. Di Giovannin teloituksen jälkeen Goacci karkotettiin Argentiinasta, mutta hän palasi toisen maailmansodan jälkeen. Buda palasi Italiaan pian Wall Streetin pommi-iskun jälkeen. Hän asui Italiassa kuolemaansa saakka, vuoteen 1963. Olai Wallin
Wallin julkaisi useita oppikirjoja opettamiltaan aloilta, mm. "Kansakoulun yleisen kasvatus- ja opetusopin" (1833), joka oli ensimmäinen Suomessa. Hän myös toimitti 1875–1881 perustamaansa kasvatusopillista aikakauskirjaa "Kansakoulu". Wallin toimi vuodesta 1885 Hämeen piirin kansakoulutarkastajana, työskennellen mm. opettajakirjastojen hyväksi. Talvisota
Kallion hallituksen ulkoministeriksi tullut Rudolf Holsti pyrki parantamaan Suomen ja Neuvostoliiton suhteita vierailemalla Moskovassa, mikä toteutui helmikuussa 1937. Holstin matkaa kannattivat kotimaassa poliittinen vasemmisto ja keskusta, sitä vastaan olivat oikeisto ja sotilaspiirit. Kyseessä oli ensimmäinen Suomen ulkoministerin vierailu Neuvostoliitossa 20 vuoteen. Vierailun aikana Neuvostoliiton puolustusministeri, marsalkka Kliment Vorošilov kysyi Holstilta, mitä Suomi tekisi, jos jokin kolmas valtio käyttäisi Suomen aluetta hyökkäykseen Neuvostoliittoa vastaan. Holsti vastasi henkilökohtaisena kantanaan, että Suomi taistelee jokaista maahantunkeutujaa vastaan. Holstin kannan vahvisti virallisesti presidentti Kyösti Kallio virkaanastujaispuheessaan eduskunnassa maaliskuun alussa 1937. Kallion valinta presidentiksi ja Cajanderin hallituksen nimittäminen nostivat Suomen johtoon henkilöitä, jotka eivät olleet Moskovan silmissä niin saksalaismielisiä kuin edeltäjänsä. Liennytyksen kausi jäi kuitenkin lyhyeksi, kun Neuvostoliitto halusi diplomaattisen lähentymisen lisäksi konkreettisia turvallisuuspoliittisia tuloksia. Olai Wallin
Wallinin puoliso vuodesta 1864 oli Flora Fredrika Bernhardina Schreck (1839–1926). Historioitsija ja poliitikko Väinö Voionmaa, toimittaja Eino Voionmaa ja suomentaja Emmi Voionmaa olivat heidän lapsiaan. Ministereinä toimineet Niilo Liakka ja Hjalmar Kahelin olivat Wallinin vävyjä. Balduin Alnalainen
Balduin tuli Riikaan paavi Gregorius IX:n alilegaattina sovittelemaan piispa Albert von Buxhövdenin kuoleman jälkeen syntyneitä erimielisyyksiä piispanistuimen ja Kalparitariston välillä. Hän yritti luoda Baltian ja Preussin alueista paavin alaista kirkkovaltiota. Tämä johti entistä suurempaan eripuraisuuteen ritarien ja piispanistuimen välillä. Lisäksi erimielisyyksiä syntyi myös kuurien ja semgallien kanssa. Balduin teki matkan Roomaan, jossa paavi nimitti hänet Itämeren käännytysalueiden legaatiksi. Hänen palatessa Baltiaan vuonna 1233 Riian saksalainen ylimystö nousi häntä vastaan. Syttyi sisällissota, jonka aikana Kalparitaristo kukisti Balduinin kannattajat ja valtasi heille erityisen tärkeän Tallinnan linnan. Paavi kutsui Balduinin takaisin Roomaan vuonna 1234 ja lähetti hänen seuraajakseen Wilhelm Modenalaisen. Anita Välkki
Vuoden 1967 lopulla Välkki kärsi terveysongelmista ja joutui olemaan toipilaana usean kuukauden ajan. Tästä huolimatta Välkki jatkoi esiintymisiään jo vuoden 1968 helmikuussa laulaen "Valkyyrioita" Saksassa, Wagner-konserttien sarjan Hollywood Bowlissa Zubin Mehtan johdolla ja "Jumalten tuhon" Brünnhilden Scottish Operan "Nibelungin sormus" -tetralogian viimeisessä osassa. Vuoden 1968 lopulla Välkki lauloi pääroolia Richard Straussin "Elektrassa", jota esitettiin ensi kertaa Suomessa. Hän vieraili vielä Saksassa ja Englannissa ja neuvotteli sopimuksesta muun muassa Münchenin valtionoopperan kanssa. Jatkuva koti-ikävä, huono omatunto perheen laiminlyömisestä ja toivo mahdollisuudesta jatkaa uraa Helsingissä saivat Välkin kuitenkin asettumaan pysyvästi Suomeen vuoden 1969 lopulla. Stefan Wallin
Vuoden 2007 eduskuntavaalien jälkeen Wallin jatkoi Vanhasen toisessa hallituksessa, nyt kulttuuri- ja urheiluministerinä. Wallin halusi itse liittää ministerin titteliin urheilu-sanan, koska se kuvaa näin hänen mielestään paremmin tehtävää. Wallinin kulttuuriministerikaudella kulttuurin, liikunnan ja nuorisotyön rahoitusta nostettiin 30–50 prosenttia. Erityisesti suomalaisen elokuvan valtiontuki nousi, kuten myöskin tuki suomalaiselle huippu-urheilulle ja paikallisseuratoiminnalle. Nuorisotyön saralla kehitettiin Wallinin kaudella etsivää nuorisotyötä, jolla estetään nuorten syrjäytymistä. Wallin oli myös aloitteellinen, kun opetusministeriön nimi muutettiin 1. toukokuuta 2010 opetus- ja kulttuuriministeriöksi. Wallin toimi 2007–2011 myös tasa-arvoministerinä. Gabriel Wallin
Wallin on keihäänheiton Ruotsin-mestari vuodelta 2014. MM-kisoissa Wallin on esiintynyt neljästi, jääden jokaisella kerralla karsintaan. Wallin on myös voittanut Yhdysvaltain yliopistomestaruuden kahdesti vuosina 2004 ja 2005. Ensimmäistä kertaa Wallin heitti yli 80 metrin jo vuonna 2004. Hän on 193 senttimetriä pitkä ja painaa 94 kiloa. K. M. Wallenius
Tällä retkikunnalla hän valtasi Petsamon Suomelle 11. helmikuuta 1920, jonka johdosta häntä onnittelivat sähkeitse muun muassa ulkoministeri Rudolf Holsti ja puolustusvoimain komentaja kenraalimajuri Karl Fredrik Wilkama. Petsamosta Walleniuksen joukot luopuivat illalla 22. maaliskuuta 1920.
Kesäkuussa alkaneissa Tarton rauhaneuvotteluissa Walleniuksen joukojen kerrotaan vallanneen Petsamon vasta 14. helmikuuta 1920, mikä myös kirjattiin Tarton rauhansopimukseen. Akseli Gallen-Kallela
Gallen-Kallela kutsuttiin vuonna 1931 Kööpenhaminaan luennoimaan työstään ja tapaamaan pohjoismaalaisia taiteilijoita. Hän vilustui matkan aikana ja kuoli keuhkokuumeeseen paluumatkalla Suomeen yöpyessään tukholmalaisessa Hotel Reisenissä. Hänet on haudattu Helsinkiin Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle. Tauno Palo
Olojen normalisoituessa Palo palasi Suomen Kansallisteatteriin puolentoista vuoden tauon jälkeen. Keväällä 1945 Palolla oli pääosa dalmatialaisen Marin Držićin komediassa "Tuhlaripoika", mutta harjoitusaika jäi kovin lyhyeksi ja roolisuorituksesta tuli heikonlainen. Seuraavana syksynä hän taasen onnistui maankiertäjän roolissaan romanialaisessa näytelmässä "Vaalien aattona". Hänen tulkintaansa pidettiin lähes ihmeteltävänä, teknisesti varmana ja ilmaisultaan rikkaana. Niin ikään syyskaudella 1945 Palo sai merkittävän roolin prinssi Eerikinä August Strindbergin näytelmässä "Kustaa Vaasa". Yleisen käsityksen mukaan Palo oli tuolloin saavuttanut täyden kypsyytensä luonteenkuvaajana. Huugo Jalkanen arvioi: ”Palo ilmensi Eerikin psykopaattisuuden niin puhuvin piinatun sielun ilmein ja elein, että hänen esityksensä kasvoi väkevän ekspressiiviseen tehoon. Tällä tutkielmallaan hän kohosi luonnenäyttelijän tasolle, ja tämä luomus saa katsojan odottamaan häneltä jatkoa psykologisen luonnetulkinnan alalla.” Myös Nils Lüchoukin ja Eino Krohn kehuivat Palon luonnetutkielmaa. Vuonna 1946 Palo kunnostautui mainiona Ventti-Villenä Mika Waltarin komediassa "Omena putoaa". Tulevina vuosina Ventti-Villestä muodostui jonkinlainen koominen myytti. Palo itse piti kyseisestä roolista. Hänellä oli selkeä näkemys Villestä, mutta vaikeuksia löytää keinot roolin toteutukseen. Vasta viimeisessä kenraaliharjoituksessa hän huomasi luikahtavansa roolin sisään. Ventti-Ville oli myös kaupallinen menestys ja takuuvarma naurupommi. Palo osasi karrikoida roolinsa sopivan hienovaraisesti ja sai komiikkaa irti hahmonsa pienimmistäkin liikkeistä ja eleistä. Ventti-Villen elokuvaversiosta Palo ei ollut yhtä innostunut, hänen mielestään Villeen liitetty rakkaustarina hajotti koko hahmon. The Wall Suomi
The Wall Suomi on isoja voittoja jakava visailuohjelma. "The Wall" -formaatti on lähtöisin Yhdysvalloista, ja siellä ohjelmaa esitettiin ensi kerran syksyllä 2016. Ohjelmaa on esitetty 22 maassa. Formaatin kehittäjät ovat koripalloilija LeBron James, Maveric Carter ja Andrew Glassman. Ohjelmaa juontaa Heikki Paasonen ja ohjelma on kuvattu Puolassa. Vapaamuurarit Suomessa
Vapaamuurarius palasi Suomeen vasta itsenäisyyden aikana, vuonna 1922, pitkälti amerikansuomalaisten ansiosta. Tällöin perustetun Suomi Loosi n:o 1:n perustajajäseniin kuului säveltäjä Jean Sibelius, joka on säveltänyt suomalaisten vapaamuurarien rituaalimusiikin ("Musique réligieuse", opus 113). Muita tunnettuja suomalaisia vapaamuurareita ovat olleet muun muassa taiteilija Sigurd Wettenhovi-Aspa, juoksija Hannes Kolehmainen, presidentti Risto Ryti, valtioneuvos Martti Miettunen, kaksinkertainen pääministeri Teuvo Aura, jääkärikenraali Paavo Talvela ja säveltäjä Joonas Kokkonen. Nikolai Burenin
Pankkiryöstön jälkeen hän matkusti saalisrahojen kanssa Yhdysvaltoihin yhdessä kirjailija Maksim Gorkin kanssa. Burenin toimi Gorkin sihteerinä tämän hankkiessa paikallisilta sosialisteilta rahoitusta bolševikkien vallankumouspyrkimyksille. Marraskuussa 1906 Burenin ja Gorki palasivat Eurooppaan ja asettuivat Italiaan Caprin saarelle, jonne Gorki jäi seitsemän vuoden ajaksi. Burenin palasi Venäjälle jo kolmen kuukauden kuluttua, joutuen samalla pidätetyksi. Hän oli vuoden ajan vangittuna pahamaineisessa Krestyn vankilassa, mutta jatkoi vallankumouksellista toimintaa heti vapauduttuaan. August Wesley
August Anselm Wesley (synt. Wesslin, 3. elokuuta 1887 Tampere - mahd. 1942 Leningrad) oli suomalainen sanomalehtimies ja puoluetoimitsija, joka Suomen sisällissodan aikana toimi punakaartin yleisesikuntapäällikkönä. Wesley oli sekavana pidetyssä punakaartin hierarkiassa ylipäällikön jälkeen toisena aina huhtikuun 1918 alkuun saakka. Sodan loppuvaiheessa Wesley pakeni Neuvosto-Venäjälle Vienan Karjalaan, jossa hän palveli luutnanttina brittien perustamassa Muurmannin legioonassa. Myöhemmin hän kääntyi bolševikkeja vastaan ja pakeni Viroon, jossa Wesley osallistui Neuvosto-Venäjää vastaan käytyyn vapaussotaan. 1920–1930-luvuilla hän oli halukas tulemaan takaisin Suomeen, mutta viranomaiset estivät paluun, koska punakaartilaisten yleisen armahduksen ei katsottu koskevan Wesleyn kaltaisia johtohenkilöitä. Neuvostoliiton miehitettyä Viron vuonna 1940, Wesley painui maan alle, eikä hänen viimeisistä vaiheistaan ole tarkkaa tietoa. Karl Henrik Klick
Suomen sodan puhjettua valtakunnankansleri kreivi N. P. Rumjantsev kutsui helmikuussa 1808 Klickin Suomea koskevien asioiden neuvonantajakseen. Klick ajoi Suomen liittämistä Venäjään tavallisena maakuntana ja vastusti säätyjen koollekutsumista. Hän myös matkusti Suomeen maaliskuussa 1808, jolloin hän neuvotteli Viaporin piirityksestä kenraali J. P. van Suchtelenin kanssa ja otti yhteyttä eversti Fredrik Adolf Jägerhorniin. Pietarissa Klick laati asiakirjaluonnoksen keisarin tulevista toimista Suomen hyväksi ja suomalaisilta vaadittavan uskollisuudenvalan. Klickin viimeiseksi kirjoitukseksi jäi "Et ord i Sinom tid" ("Sananen aikanansa"). Klickin tehtävä valtakunnankanslerin neuvonantajana päättyi huhtikuussa 1808 ja hän kuoli kesäkuussa 1808 Pietarissa. Kalevan Pallo
Kauteen 1994–1995 lähdettiin ulkomaalaisen valmentajan, venäläisen Anatoli Bogdanovin johdolla. Seuran uudeksi päätukijaksi Postin tilalle tuli Atria, ja pelipaitojen väritys vaihtui keltamustasta valkoviherpunaiseen. Jari Pulliainen palasi seuraan. NHL:ssä alkoi 100 päivää kestänyt työsulku, mutta kalliiden vakuutusmaksujen vuoksi KalPa ei hankkinut NHL-vahhvistuksia, ainoana liigajoukkueena Porin Ässien lisäksi. Uusia hankintoja olivat alemmista sarjoista tulleet Petri Matikainen, Kai Rautio ja Jarno Kultanen sekä MM-kultamitalisti Konstantin Astrahantsev ja tšekki Petr Kořínek. KalPa sijoittui runkosarjassa kahdeksanneksi päästen viimeisenä joukkueena mukaan pudotuspeleihin mutta hävisi puolivälierissä Jokereille suoraan kolmessa ottelussa. Taloudellisesti kausi oli 250 000 markkaa voitollinen ja katsojamääräkeskiarvo kotiotteluissa nousi edelliskauteen verrattuna yli viidelläsadalla. KalPa:n paras pistemies Petr Kořínek oli runkossarjan kahdeksanneksi tehokkain pelaaja 48 (14 maalia + 34 syöttöä) pisteellään ja myös pudotuspeleissä joukkueen tehokkain pelaaja. Nuorista pelaajista Tommi Miettinen ja Jussi Tarvainen tekivät läpimurron. Jari Pulliainen oli lopettaessaan seurahistorian maalipörssissä toinen 81 SM-liigamaalillaan. KalPan naisten joukkue saavutti SM-pronssia. Keväällä Ruotsissa pelatuissa miesten MM-kisoissa Suomen maajoukkue voitti ensimmäisen maailmanmestaruutensa, ja joukkueessa pelasi kaksi entistä KalPa-pelaajaa Erik Hämäläinen ja Sami Kapanen. Ukrainan valtakunta
Suomen senaatti nimitti Herman Gummeruksen edustajakseen Kiovaan, jossa hän toimi elokuusta 1918 alkaen Suomen edustajana yhdeksän kuukauden ajan. Hän kirjoitti kokemuksistaan Ukrainassa kirjan "Ukrainan murrosajoilta". Kirjassa hän kritisoi Saksaan nojautunutta politiikkaa sekä samalla myös Suomen senaatin saksalaissuuntaista politiikkaa sikäli, että kirjassaan hän esittää Saksan politiikan tosiasiallisen heikkouden Ukrainassa. Oleskellessan Kiovassa hän pohti Ukrainan menneisyyttä ja tulevaisuutta, jos kansa saisi olla rauhassa:
Elokuussa 1918 suomalaiset paperiteollisuusmiehet Rudolf Walden ja Gösta Serlachius vierailivat Ukrainassa neuvottelemassa Ukrainaan vietävästä suomalaisesta paperista vastineeksi Ukrainasta Suomeen tuotavalle sokerille. Walden ja Serlachius tekivät matkasta raportin, jossa he totesivat seuraavaa Ukrainan silloisesta valtiollisesta tilanteesta:
Suhteet keskusvaltoihin tulivat entistä kriittisemmäksi. Keskusvaltojen taholta tyytymättömyyttä aiheutti Skoropadskin hallituksen kyvyttömyys toimittaa elintarvikkeita, ennen kaikkea viljaa, keskusvalloille. Toisaalta Skoropadskin hallinto näki, että keskusvaltojen asema heikkeni syksyllä 1918 länsirintamalla käynnissä olleessa maailmansodassa. Paul Wallot
Johann Paul Wallot (26. kesäkuuta 1841 Oppenheim – 10. elokuuta 1912 Langenschwalbach) oli saksalainen arkkitehti. Hänen tunnetuin työnsä on Saksan valtiopäivätalo (1884–1894) Berliinissä. Aarno Walli
Aarno Rafael Waldemar Walli (26. lokakuuta 1920 Helsinki – 16. elokuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen kapellimestari ja pianisti. Hän valmistui ekonomiksi vuonna 1947 ja toimi muun muassa Musiikki-Fazerin palveluksessa vuoteen 1958, jolloin tuli Yleisradion tuottaja-ohjaajaksi ja musiikkiohjelmien toimittajaksi. Tauno Palo
Tammikuussa 1941 sai ensi-iltansa edelliskesänä kuvattu, Toivo Särkän ohjaama "Kulkurin valssi" (1941), joka keräsi siihen asti korkeimman yleisön, noin puolitoistamiljoonaa katsojaa. Elokuva tarjosi kansalle todellisuuspakoista lohdutusta talvisodan ja jatkosodan välissä. Palon vastanäyttelijänä nähtiin jälleen Ansa Ikonen ja Regina Linnanheimolla oli elokuvassa sivuosa. "Kulkurin valssi" merkitsi Palolle mahdollisuutta hyödyntää koko taiteellista osaamistaan; siinä on paitsi vaativaa luonnetulkintaa, myös runsaasti laulukohtauksia. Elokuva on korostetusti nimenomaan Tauno Palon tähtiesiintyminen, sillä Ikonen tulee tarinaan mukaan vasta elokuvan puolivälin tienoilla. Lauluna "Kulkurin valssi" oli Palolle tuttu jo lapsuusvuosilta. Stefan Wallin
Stefan Erik Wallin (s. 1. kesäkuuta 1967 Vaasa) on Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen (RKP) entinen puheenjohtaja ja kansanedustaja vuodesta 2007. Wallin toimi Vanhasen I hallituksen ympäristöministerinä ja valittiin Vanhasen II hallituksen kulttuuri- ja urheiluministeriksi. Hän jatkoi tehtävässä Kiviniemen hallituksessa ja valittiin 2011 Jyrki Kataisen hallituksen puolustusministeriksi. Harald Wallin
Johan Harald Alfred Wallin (27. helmikuuta 1887 Göteborg – 16. kesäkuuta 1946 Göteborg) oli ruotsalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Hänen seuransa oli göteborgilainen GKSS. Wallin sai Lontoon olympialaisissa 1908 hopeaa 8mR-luokasta ja oli voittamassa kultaa 10mR-sarjassa Tukholman kisoissa 1912. Göran Wallén
Nils-Göran Ragnar Wallén (2. helmikuuta 1941 Helsinki – 17. joulukuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen urheilutoimittaja. Maksim Gorki
Gorki palasi Venäjälle kesällä 1928 ja sai kansallissankarin vastaanoton. Sen jälkeen hän vieraili Neuvostoliitossa useita kertoja ja palasi lopullisesti 1932 Stalinin kutsusta pois fasistisesta Italiasta, mikä oli suuri propagandavoitto. Aleksandr Solženitsynin mukaan Gorki palasi ennen kaikkea taloudellisista syistä. Vuonna 1934 Gorki valittiin itseoikeutetusti Neuvostoliiton kirjailijaliiton ensimmäiseksi puheenjohtajaksi sen ensimmäisessä kokouksessa. Georg August Wallin
Hänen matkakassansa oli lopussa, ja hän oli eristäytyneenä koko muusta maailmasta. Hän pääsi kuitenkin englantilaisten avulla uudelleen Bagdadiin, jossa hän lainasi matkarahat ja lähti autiomaan kautta Kairoon. Ennen Damaskokseen saapumista beduiinit ryöstivät hänet täysin puhtaaksi, mutta hän selvisi kaupunkiin saakka. Wallu Valpio
Jani Petteri ”Wallu” Valpio (s. 7. syyskuuta 1973 Jyväskylä) on suomalainen muusikko ja toimittaja. Hän aloitti uransa The Duplo! -yhtyeen rumpalina. Duplon jälkeen hän on esiintynyt muun muassa yhtyeissä Arto Muna ja Millennium, Audio Editors, Shotgun Club ja Kari Peitsamo Road Hogs. Roger Waters
Huhtikuussa 2010 Waters ilmoitti tekevänsä The Wall Live -kiertueen, jonka settilista kattaa The Wall -levyn kokonaisuudessaan.
Kiertue alkoi Pohjois-Amerikasta syyskuussa 2010. Waters esiintyi kiertueellaan myös Suomessa, Hartwall-areenalla 27. huhtikuuta ja 28. huhtikuuta 2011. Akseli Gallen-Kallela
Gallen-Kallela oli venäläistämistä vastaan. Tuohon aikaan taiteilijapiirit olivat laajalti nuorsuomalais-perustuslaillisia. Gallen-Kallela maalasi myös nuorsuomalaisen lähipiirinsä kokoontumisen Kämpissä "Symposion"-maalauksessa. Piiriin kuuluivat muun muassa Jean Sibelius, Eino Leino ja Robert Kajanus. Venäläinen kirjailija, vallankumouksellinen Maksim Gorki piileskeli talvella 1905–1906 Gallen-Kallelan Pirtti-ateljeessa Helsingin Erottajalla, missä taiteilija maalasi hänen muotokuvansa. Rüdiger von der Goltz
Von der Goltz jäi joukkoineen Suomeen sisällissodan jälkeen ja oli maassa merkittävä poliittinen vaikuttaja. Hänen valta-asemansa Suomessa vahvistui, kun keisari Vilhelm II antoi hänelle heinäkuussa 1918 ainutlaatuisen arvonimen "Saksan kenraali Suomessa". Sodan kestäessä von der Goltzin päämaja oli Riihimäellä. Sodan päätyttyä Helsingin-päämaja eli "Deutsches Kommando" oli ensi alkuun Pohjois-Esplanadin varrella Hotelli Kämpissä. Von der Goltz kuitenkin siirsi sen Esplanadin toiselle puolelle entiseen kenraalikuvernöörin palatsiin eli Smolnaan. George Olivier Wallis
Hänen isänsä Ernst Georg Wallis oli Itävallan armeijan kenraali ja asehaarankomentaja. Hänellä oli isoveli Franz Paul Wallis (k. 1737). Hänen isänsä kuoli vuonna 1689, jonka jälkeen Wallis esiteltiin nuorena aatelisena keisarillisessa hovissa. Seuraavana vuonna hän sai komentoonsa jalkaväkirykmentti Jörgeriin kuuluneen komppanian. Vuonna 1697 hän oli mukana Osmanien valtakuntaa vastaan käydyssä Zentan taistelussa. Espanjan perimyssodan (1701–1714) aikana hän taisteli lähinnä Italiassa yleten kenraaliksi asti. Sodan lopulla hän osallistui taisteluihin myös Espanjassa. Rudolf Walden
27. tammikuuta 1918 Gustaf Mannerheim komensi joukkonsa riisumaan Pohjanmaalla neuvosto-Venäjän sotilaat aseista. Samana päivänä palasi Pietarista Helsinkiin myös Rudolf Walden. Seuraavana päivänä Kullervo Manner käski punakaartit liikekannalle. Suomen sisällissota sai alkunsa. Carl Johan Walleen
Carl Johan Walleen (5. syyskuuta 1781 Turku – 21. maaliskuuta 1867 Helsinki) oli suomalainen maaherra ja valtioneuvos. Walleen oli vuodesta 1811 lähtien Pietarin Suomen asiain komitean jäsen. Vuonna 1816 Walleen nimitettiin Viipurin läänin maaherraksi ja hänet aateloitiin. Vuonna 1820 Walleenista tuli senaattori ja vuonna 1822 senaatin prokuraattori. Valtioneuvoksen arvon Walleen sai jo vuonna 1812 ja salaneuvoksen arvon vuonna 1832. Vapaaherraksi hänet korotettiin vuonna 1854. Georg August Wallin
Wallinin vanhemmat olivat henkikirjoittaja Israel Wallin ja Johanna Maria Ahrenberg. Hän kävi Turun katedraalikoulua ja muutti Turun palon palon 1827 jälkeen koulun mukana Raumalle. Seuraavana vuonna hän kuitenkin erosi koulusta ja opiskeli yksityisesti ylioppilaaksi. Hän kirjoittautui 1829 opiskelijaksi Helsingin yliopistoon. Elina Wallin
Elina Wallin (s. 11. joulukuuta 1980 Pori) on suomalainen murrekirjailija ja -pakinoitsija, juontaja ja esiintyjä. Porin murteella kirjoittava Wallin on kirjoittanut murrepakinoita sekä julkaissut murreteoksia, äänikirjan sekä toimittanut kaksi yhdistyskirjaa. Hän toimii lisäksi juontajana erilaisissa tilaisuuksissa ja koordinoi Kirvatsin Jytä -musiikkitapahtumaa. Wallin tunnetaan Porin seudulla vahvana kotikaupunkinsa rakastajana ja tuntijana. Lisäksi Wallin on auktorisoitu kaupunkiopas. Poika ja varis
"Poika ja varis" on merkittävimpiä Gallen-Kallelan nuoruudentöistä, joille realistinen ilmaisu oli tyypillistä. Vuotta myöhemmässä "Akka ja kissa"-maalauksessa on vastaavia piirteitä. Molemmissa teoksissa kohteena ovat yhteiskunnan vähäosaiset. Teos syntyi taiteilijan viimeisenä Tyrvään kesänä vuonna 1884. Hän vietti aikaansa Sipin talon pihapiirissä, missä maalaus syntyi. On myös pidetty todennäköisenä, että taulun esittämä poika on Sipin talon isännän ja kirkkoväärtin poika Väinö Sipi. Gallen-Kallela vietti kesiä Tyrväällä myös lapsuudessaan. Pekka Wallin
Hän toimi Oulun yliopistossa vuonna 1969 laboratorioinsinöörinä ja vuosina 1969-75 määräaikaisena professorina. Teknillisen korkeakoulun määräaikaisena apulaisprofessorina hän toimi vuosina 1974–78; sähkötekniikan professoriksi (mittaustekniikka) hänet nimitettiin vuonna 1978. Hän johti TKK:n Sähkö- ja tietoliikennetekniikan osastoa vuosina 1990–2007. Hän siirtyi eläkkeelle professorin virasta vuoden 2007 lopussa. Graf Zeppelinin vierailu Suomessa 1930
Graf Zeppelin saapui Helsinkiin 24. syyskuuta 1930 Tallinnasta ja Riiasta. Saman päivän Helsingin Sanomat omisti tulevalle tapahtumalle kokonaisen sivun, jolla kerrottiin, että ilmalaivan vierailu Helsingissä kestäisi tunnin. Ohjelman mukaan heti aluksen laskeuduttua soittokunta soittaisi Zeppelin-marssi, minkä jälkeen virallinen vastaanottokomitea silloisen kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerin Rolf Wittingin johdolla toivottaisi aluksen miehistön ja matkustajat tervetulleiksi Suomeen. Paikalle saapuvaa yleisöä lehti neuvoi varustautumaan lämpimillä jalkineilla. Rakenteilla olleen Hotelli Tornin kattoon tehtiin aukko, jonka kautta katolle ankkuroidun ilmalaivan matkustajat olisivat voineet laskeutua nauttimaan baarin tarjoilusta. Aukko on edelleen nähtävissä hotellin Ateljee-Baarin katossa. Wallu
Wallu (oik. Harri Vaalio, s. 1956 Kärkölä) on suomalainen sarjakuvapiirtäjä. Hän on piirtänyt KyöPelit-sarjakuvastrippejä Pelit-lehteen vuodesta 1993 ja Mikrokivikausi-sarjakuvaa "MikroBitti"-lehteen vuosina 1985–2013 ja Skrolli-lehteen vuodesta 2014. OK-lehti julkaisi Wallun Rokratio -sarjakuvaa 1980-luvun alussa. Hänen piirtämänsä Punaniska-sarjakuvaa julkaistiin Helsingin Sanomissa ja myöhemmin omana sarjakuvalehtenään. Hän on piirtänyt myös Hessu-kissa-nimistä sarjaa Lastenmaa-lehteen vuodesta 1985. Wallun vanhin jatkuvasti ilmestyvä sarja on Armas (tunnetaan myös nimellä Lämsänperäläiset), joka on ilmestynyt vuodesta 1977, aluksi sanomalehtistrippinä, nykyään myös sivun kokoisena muun muassa Rondossa. Hänen varhaisimpia sarjojaan oli 1970-luvulla Non Stop -lehdessä Lukijan sarjakuvissa. Hän on piirtänyt myös postikortteja. Petri Walli
Ennen Kingston Wallia Petri Walli muun muassa soitti rumpuja Sekunda-punkyhtyeessä ja toimi soolokitaristina Backline-yhtyeessä, jonka toisena kitaristina toimi Kie von Hertzen. Kingston Wallin hän perusti vuonna 1987 Petteri Ståhlin (rummut) ja Jukka Jyllin (basso) kanssa. Petteri Ståhlin jälkeen rumpuja soitti Timo Joutsimäki, ja ensimmäisen levyn levytysaikoihin 1991 rumpaliksi tuli Sami Kuoppamäki. Heidän kolmea albumiaan ("Kingston Wall" "I", "II" ja "Tri-Logy" eli "III") pidetään merkittävinä saavutuksina suomalaisen progressiivisen rockin historiassa. Yhtye sai vaikutteita Jimi Hendrixin ja Led Zeppelinin tuotannosta. Walli itse tuotti yhtyeen levyjä salanimellä Pedro Cucaracha. Kingston Wall jäi tauolle kolmannen albumin jälkeen jouluna 1994. Gioachino Rossini
Rossini palasi Bolognaan vuonna 1829. Hänen äitinsä oli kuollut kaksi vuotta aikaisemmin ja hän halusi viettää aikaa isänsä kanssa. Rossinin suunnitelmat muuttamisesta takaisin Pariisiin mutkistuivat, kun heinäkuun vallankumouksen myötä kuningas Kaarle X joutui luopumaan vallasta. Faustia uuden oopperan aiheeksi suunnitellut Rossini kuitenkin palasi Pariisiin marraskuussa 1830. Wallininkatu
Wallininkatu () on katu Helsingissä Kallion kaupunginosassa. Se on nimetty suomalaisen tutkimusmatkailijan Georg August Wallinin mukaan. Avarailmeisen kadun varrella sijaitsee muun muassa Tauno Palon puisto ja eräät Kallion viimeisistä puutaloista.