Kuka Sébastien Le Prestre de Vauban oli?
Sébastien Le Prestre de Vauban
Sébastien Le Prestre, Vaubanin markiisi (1633 Saint Leger – 1707 Pariisi) oli ranskalainen sotilasarkkitehti ja piiritystekniikan asiantuntija, joka loi Ranskan rajoille 160 linnoitusta käsittävän ”rautavyön” ("ceinture de fer"). Hän myös toimi näiden linnoitusten päätarkastajana. Palkkioksi hänen saavutuksistaan kuningas Ludvig XIV nimitti hänet kenraaliksi ja lopulta Ranskan marsalkaksi. Sébastien Le Prestre de Vauban
Sébastien Le Prestre, Vauban markiisi, kuoli Pariisissa 30. maaliskuuta 1707 keuhkokuumeeseen. Hänet on haudattu Bazoches-du-Morvanin kirkkoon, mutta hänen sydämensä on sijainnut vuodesta 1808 lähtien Hôtel des Invalidesissa Pariisissa.
Le Corbusier
Le Corbusier (oik. Charles-Édouard Jeanneret-Gris, ) oli sveitsiläinen arkkitehti, kaupunkisuunnittelija, muotoilija, taiteilija ja kirjailija. Hän oli yksi modernin arkkitehtuurin uranuurtajista. Le Corbusier kuului International School -koulukunnan ensimmäiseen sukupolveen; hänen arkkitehtuurissaan funktionalismiin yhdistyy voimakas, veistoksellinen ekspressionismi. Vuonna 2016 Unescon maailmanperintökomitea lisäsi 17 Le Corbusierin kohdetta maailmanperintöluetteloon. Jules Favre
Favre oli kauppiaan poika, ja opiskeltuaan Pariisissa hän toimi lakimiehenä synnyinkaupungissaan Lyonissa. Hän esiintyi tasavaltalaisena vuoden 1830 heinäkuun vallankumouksesta alkaen. Vuonna 1836 hän muutti Pariisiin. Helmikuun vallankumouksen jälkeen Favre nimitettiin 1848 sisäministeriön virkamieheksi ja hänet valittiin seuraavana vuonna kansalliskokoukseen. Favre vastusti avoimesti presidentti Louis-Napoleon Bonapartea ja tämän kaapattua vallan 2. joulukuuta 1851 hän yritti yhdessä Victor Hugon ja eräiden muiden kanssa nostattaa kansalaiset Pariisin kaduilla aseelliseen vastarintaan, siinä kuitenkaan onnistumatta. Tämän jälkeen Favre vetäytyi joksikin aikaa politiikasta. Hän palasi julkisuuteen vuonna 1858 puolustamalla julkisesti keisari Napoleon III:n murhaa yrittänyttä Felice Orsinia. Pian sen jälkeen hänet valittiin Pariisista Ranskan edustajainkamariin, jossa hän kuului keisarikuntaa vastustaneeseen tasavaltalaiseen ”viiden ryhmään”. Vuodesta 1863 Favrea pidettiin tasavaltalaisen puolueen johtajana. Hän esiintyi parlamentissa Ranskan Meksikon-sotaretken ja Rooman-miehityksen arvostelijana. Hänet nimitettiin 1867 Ranskan akatemian jäseneksi. Octave Aubry
Kuvituksena Aubry harrasti runsaasti karikatyyrejä ja poliittisia pilapiirroksia. Maininnan arvoinen on englantilaisen pilapiirtäjä Gillrayn tuotanto, joista ehkä muistettavin on Napoleonia ankarasti raivostuttanut Belsassarin pidot. Lisäksi vastavallankumouksellisista löytyy runsaasti nimenomaan sankaripalvontaa uhkuvia kuvia, muun muassa kivipiirroksia Vendèen sissipäällikkö Charettesta. Erikoisen vastakohdan näille kuville muodostavat eri museoissa säilyneiden aitojen esineiden valokuvat, esimerkiksi Nantesin museossa olevat ratsukeihäät tai vallankumousta vastustaneen papin ehtoollismalja, jonka maalaisseppä oli takonut raudasta tai Pariisin Musée Carnavaletiin talletetut Ludvig XVI:n askareissaan käyttämä pieni ruuvipenkki ja Georges Couthonin pyörätuoli. Myös pienempiä esineitä, kuten Korkeimman Olennon juhlien pääsylippuja tai asiapapereita, kuten vallankumouksen aikana setelirahan tehtävää hoitaneita assignaatteja on kuvissa runsaasti. Sébastien Lefebvre
Gaétan-Jean Sébastien Lefebvre Pépin (s. 5. kesäkuuta 1981) on kanadalainen rockmuusikko. Hän syntyi Montréalissa, Québecissä, ja tuli tunnetuksi Simple Plan -yhtyeestä, jossa hän työskentelee kitaristina ja taustalaulajana. Sebastienin lempinimi on Seb. Taikatemppu
Ranskalaista Jean-Eugène Robertia (1805–1871) eli Robert-Houdinia pidetään nykyaikaisen taikomisen isänä. Robert-Houdin oli innovaattori ja avasi Pariisissa oman taikateatterin vuonna 1845. Hänet tunnetaan esimerkiksi itseliikkujistaan ja taikatempuista kirjoittamistaan kirjoista. Ranskalainen Buatier de Kolta oli myös merkittävä taikurikeksijä, joka kehitti esimerkiksi naisen katoamistempun, “De Kolta -tuolin”. Myös belgialaissyntyinen Servais Le Roy tunnettiin useista taikatemppuihin liittyvistä keksinnöistään, kuten Asrah-levitaatiosta, jossa kankaalla peitetty avustaja taiotaan leijumaan ilmaan ja katoamaan kun kangas vedetään pois. Englantilainen Selbit (Percy Tibbles) kehitti vuonna 1921 “naisen läpi sahaaminen” -illuusionsa, josta yhdysvaltalainen Horace Goldin kehitti muunnelman “naisen sahaaminen kahtia”. Yhdysvaltalainen Guy Jarrett kehitti “21 hengen kaappi” -illuusion, jossa tyhjästä kaapista saatiin ilmestymään 21 ihmistä. Hän kehitti muitakin useita edelleen käytössä olevia menetelmiä, kuten sen, jolla elefantti saatiin ilmestymään näyttämölle. Eteläafrikkalaissyntyinen Robert Harbin kehitti “siksak-tyttö” -illuusionsa, jossa kaapissa seisova avustaja jaetaan kolmeen osaan. Honoré Gabriel de Riquetti de Mirabeau
Honoré Gabriel de Riquetti de Mirabeau (1749–1791) eli suuri Mirabeau oli ranskalainen varakreivi, poliitikko ja kirjailija, jolla oli merkittävä rooli Ranskan suuren vallankumouksen kahden ensimmäisen vuoden aikana kansalliskokouksessa, jossa hän taisteli Englannin kaltaisen perustuslaillisen monarkian synnyttämiseksi myös Ranskaan. Ranskan vallankumouksen historioitsija Octave Aubry kutsuu Mirabeauta muun muassa ”vallankumouksen aivoiksi ja kieleksi”. Ante Gotovina
1980-luvulla Gotovina toimi useiden yksityisten turvallisuusalan yritysten palveluksessa. Yksi näistä yrityksistä oli KO International Company, VHP Securityn tytäryhtiö, joka työskenteli gaullistien puolisotilaalliselle organisaatiolle "Service d'Action Civiquelle" (SAC). Hän myös toimi oikeistopoliitikko Jean-Marie Le Penin henkivartijana noihin aikoihin. Vuonna 1981 hän auttoi yhdessä Dominique Erulinin kanssa päätoimittaja Jean-Pierre Mouchardia (Jean-Marie Le Penin läheinen ystävä) järjestemällä kommandoiskun CGT:n ay-aktivistien valtaaman lehden toimituksen haltuun ottamiseksi La Seyne-sur-Mer'issä. Michel Debré
Michel Debré (15. tammikuuta 1912 Pariisi – 12. elokuuta 1996 Montlouis-sur-Loire) oli ranskalainen poliitikko, ensimmäinen Ranskan viidennen tasavallan pääministeri. moninkertainen ministeri sekä keskeinen tasavallan perustuslain kirjoittaja. Hän oli myös Ranskan akatemian jäsen. Svante Dahlström
Svante Dahlström, kirjailijanimi Père Noble (14. lokakuuta 1883 Turku – 21. tammikuuta 1965 Turku), oli suomalainen historiantutkija, joka keskittyi erityisesti Turun ja sen lähiseudun historiaan. Hänellä oli myös merkittävä osuus Åbo Akademin synnyssä vuonna 1918. Charles Cousin-Montauban
Charles Guillaume Marie Apollinaire Antoine Cousin-Montauban, Palikaon kreivi (24. kesäkuuta 1796 Pariisi – 8. tammikuuta 1878 Versailles) oli ranskalainen kenraali, joka toimi Ranskan toisen keisarikunnan viimeisenä pääministerinä Ranskan–Saksan sodan aikana elo–syyskuussa 1870. Boulevard Saint-Germain
Boulevard Saint-Germain rakennettiin 1860-luvulla Napoleon III:n hallituskaudella Georges Eugène Haussmannin suunnitelmien mukaisesti, jolloin se puhkaistiin vanhojen rakennuskorttelien läpi purkamalla rakennuksia. Toisin kuin Pariisin vanhoja keskiosia Seinen pohjoispuolella kiertävät, jo 1670-luvulla rakennetut ns. suuret bulevardit, se ei siis "Boulevard"-nimityksestä huolimatta sijaitse vanhojen kaupunginmuurien paikalla. Seinen eteläpuolella keskiaikaisten muurien paikalla on nykyisin vain kapeita katuja. Boulevard Saint-Germain rakennettiin kuitenkin siten, että sen voidaan katsoa täydentävän tämän Place Bastillelta Place de la Concordelle johtavan bulevardiketjun täydeksi ympyräksi. Louis II Condé
Louis de Bourbon, Condén ruhtinas eli Grand Condé (8. syyskuuta 1621 Pariisi – 11. joulukuuta 1686 Fontainebleau) oli kuninkaallisen suvun jäsen. Hän oli Condén ruhtinas, Bourbonin, Enghienin, Montmorencyn, Châteauroux’n, Bellegarden ja Fronsacin herttua, Ranskan pääri, ensimmäinen ”veriprinssi” sekä Ranskan armeijan kenraali kolmikymmenvuotisessa sodassa ja Ranskan-Hollannin sodassa. Hän sai paljon vastuuta jo nuorena, ja onnistuikin voittamaan Rocroin taistelun 21-vuotiaana. Nuoren Condén kova maine antoi hänen taidoistaan liioittelevan kuvan myöhemmin hänen sotilasurallaan. Hän palveli Espanjan armeijassa vuosina 1651–59, mutta palasi tämän jälkeen Ranskaan. Sébastien Bourdon
Sébastien Bourdon (1616–1671) oli ranskalainen barokkimaalari ja graafikko, Poussinin ja Lorrainin opettama. Bourdon oli vuosina 1652–1654 Ruotsissa kuningatar Kristiinan hovimaalari ja teki Kristiinasta monta muotokuvaa. Niitä ovat mm. rintakuva Ruotsin kansallismuseossa ja ratsastajakuva Prado-museossa Madridissa. Muotokuvien lisäksi Bourdon maalasi uskonnollisia, historiallisia ja mytologisia sommitelmia. Tyyli niissä on kevyt ja taiturillinen. Vuodesta 1655 hän oli Ranskan taideakatemian johtaja. Vincent-Marie Viénot de Vaublanc
Levottomana ja tapahtumien järkyttämänä Vaublanc piti 8. elokuuta 1792 sekä kansalliskokouksessa että kaduilla valta-asemaa pitävien jakobiinien vastuksesta huolimatta puheen, jossa hän puolusti innokkaasti ja rohkeasti kenraali La Fayettea, jota uhkasi syyte perustuslain rikkomisesta. Quatremère de Quincyn avulla hän sai kuin saikin (omien puheidensa mukaan) käännytetyksi 200 epätietoista keskustan edustajaa asiansa taakse. La Fayette vapauttiin 406 äänellä 630:sta. Naivismi
Ensimmäinen tunnustusta saanut naivisti oli ranskalainen tullimieheksi kutsuttu Henri Rousseau, jonka taiteen modernistit löysivät. Hänestä tuli tavallaan modernien naivistien kantaisä. Rousseaun suosikkiaiheita olivat viidakkomaisemat, joihin hän haki mallia kasvitieteellisestä puutarhasta ja kasvikirjoista. Rousseau tunnetaan myös maisemista, joiden etualalla on ihminen. Rousseaun maalauksissa oli runsaasti tarkkoja yksityiskohtia, mutta myös yhtenäinen ote. Muista, yleensä intiimejä ja omakohtaisia aiheita maalanneista ranskalaisista naivisteista poiketen hänen teoksissaan oli mukana psykologisia ja sosiaalisia ajatuksia. Rousseau laittoi maalauksiaan säännöllisesti esille Pariisin riippumattomien salonkiin. Yleisössä maalaukset herättivät huvitusta, mutta Edgar Degas ja Paul Gauguin olivat niistä kiinnostuneita. Myöhemmin ihailijoiden joukkoon liittyivät mukaan Pablo Picasso ja runoilija Guillaume Apollinaire. Heidän lisäkseen naivistien innokkaimpia puolestapuhujia oli saksalainen taidearvostelija ja taidekauppias Wilhelm Uhde (1874–1947). Martine Aubry
Aubry liittyi sosialistipuolueeseen vuonna 1974 ja pääministeri Édith Cresson nimitti hänet työministeriksi vuonna 1991, mutta hän menetti paikkansa 1993, kun oikeistopuolue Rassemblement pour la République (RPR) voitti parlamenttivaalit. Lionel Jospin kuitenkin nimitti hänet sosiaaliministeriksi päästyään pääministeriksi vuonna 1997. Aubry jätti paikkansa hallituksessa vuonna 2001 asettuakseen ehdolle Lillen pormestariksi, johon virkaan hänet valittiinkin. Hän menetti paikkansa Ranskan kansalliskokouksessa vuoden 2002 vaaleissa, mutta pormestariksi hänet valittiin uudelleen maaliskuussa 2008. Jean-Baptiste Dubois
Jean-Baptiste Alphonse Dubois (19. tammikuuta 1870 Ghent – 4. heinäkuuta 1938 Montreal) oli kanadalainen sellisti, kapellimestari, säveltäjä ja pedagogi. Hän opiskeli sellonsoittoa Ghentin konservatoriossa Jean-Baptiste Rappén ja Jules de Swertin johdolla. Hän toimi useissa orkestereissa, mutta oli myös aktiivinen kamarimuusikko. Vuonna 1910 hän perusti Dubois-jousikvartetin, jossa hän toimi, kunnes sen toiminta loppui 1938. Dubois opetti eri opinahjoissa, kuten McGillin konservatoriossa; hänen oppilaidensa joukossa olivat hänen oman Jules-poikansa lisäksi Rosario Bourdon, Hermann Courchesne, Suzette Forgues, Napoléon Dansereau, Roland Leduc ja Brahm Sand. Dave Bautista
Batista debytoi Ohio Valley Wrestlingissä (OVW) vuonna 2000. OVW-aikanaan hänet tunnettiin nimellä Leviathan. Disciples of Synn -tiimin jäsenenä hän oli voittamaton, kunnes hävisi OVW:n "Christmas Chaos"issa World Wrestling Federationin Kanelle Steve Austinin otettua osaa otteluun. Myöhemmin hän voitti OVW Heavyweight -mestaruuden 'The Machine' Doug Bashamilta, mutta hävisi sen myöhemmin The Prototypelle. Pari kuukautta myöhemmin Batista siirtyi World Wrestling Entertainmentiin OVW:stä. SebastiAn
Sébastian Akchoté-Bozovic (s. 3. helmikuuta 1981 Boulogne-Billancourt, Île-de-France, Ranska), taiteilijanimeltään Sebastian (tyyliteltynä SebastiAn), on ranskalainen DJ ja tuottaja. Hän on tehnyt musiikkia muun muassa Kavinskylle ja Uffielle. Hän aloitti musiikkiuransa 15-vuotiaana. SebastiAn on tehnyt myös remix-versioita muun muassa artistien ja yhtyeiden kuten Daft Punkin, Beastie Boysin, Bloc Partyn, Frank Oceanin sekä Neron musiikeista. Hänen kappaleensa ”Momy” kuullaan pelissä "". Vincent-Marie Viénot de Vaublanc
Joissakin Vaublancin tuon kauden puheissa näkyy ihailu ja kiitollisuus, joita hän tunsi Napoléon Bonapartea kohtaan siitä, että tämä oli palauttanut ”järjestyksen Ranskaan ja lopettanut pappien vainoamisen”. Esimerkkinä voidaan mainita hänen puheensa lainsäätäjäkunnan jäsenenä konsuleille 24. "floréal"ia vuonna X, kaunopuheiset sanat 1. konsulille, tai 13. tammikuuta 1805 (24. "nivôse"a vuonna 13) pidetty puhe tällä kertaa Napoléon I:n edessä, josta oli tällä välin tullut ranskalaisten keisari. Se lausuttiin lainsäätäjäkunnan huoneessa pidetyssä keisaria esittävän marmoripatsaan paljastusjuhlassa yhdessä silloisen puhemiehen Jean-Pierre Louis de Fontanesin kanssa. Patsas oli pystytetty kunnioittamaan uuden siviililain alullepanijaa. Se oli alkuperäiseltä nimeltään "Code civil", mutta tunnetaan nykyisin myös nimellä "Code Napoléon". René Pleven
Pleven suoritti lakitieteellisen tutkinnon Pariisin yliopistossa ja työskenteli sen jälkeen teollisuuden parissa. Toisen maailmansodan aikana hän tuki Ranskan vastarintaliikettä ja toimi Charles de Gaullen johtamassa Vapaan Ranskan hallituksessa valtiovarain-, siirtomaa- ja ulkoasiainkomissaarina. Plevenistä tuli 1944 siirtomaaministeri ja Ranskan vapautumisen jälkeen seuraavana vuonna de Gaullen hallituksen valtiovarainministeri. Pleven toimi 1946–1953 "Union Démocratique et Socialiste de la Résistance" (UDSR, ”vastarinnan demokraattinen ja sosialistinen liitto”) -nimisen puolueen puheenjohtajana. Hän oli myös puolustusministerinä 1949–1950 sekä 1952–1954. Georgian kirjallisuus
Georgialaisen valistuksen keskeinen hahmo oli kuningas Vakhtang VI:n vuonna 1658 syntynyt setä Sulkhan-Saba Orbeliani. Hän osallistui vuosina 1714–1715 georgialaisten kuninkaiden paavin ja Ludvig XIV:n luokse lähettämiin turhiksi jääneisiin, Persiaa vastaan apua pyytäneisiin lähetystöihin. Orbeliani loi perusteet sekulaarin georgialaisen kirjallisuuden ja georgian modernin kirjakielen syntymiselle. Hänen merkittävimpiä teoksiaan olivat ensimmäinen nykyaikainen sanakirja georgian kielelle, joka toimi merkittävänä vaikuttimena 1700-luvun runoilijoille, ja faabelien kokoelma "Tsigni sibrdzne-sitsruisa" (), jonka moraalinen keskustelu koulutuksesta edelsi Rousseaun "Émileä". Euroopan matkoistaan Orbeliani kirjoitti teoksen "Mog zauroba Evropiši" (). Blek le Rat
Blek le Rat (virallinen nimi Xavier Prou, syntynyt 1952) oli yksi Pariisin ensimmäisiä graffititaiteilijoita ja merkittävä vaikuttaja etenkin 1980- ja 1990-lukujen eurooppalaisessa katutaiteessa. Hän oli myös sapluunatekniikalla toteutettujen graffitin pioneeri. Toinen tästä tekniikasta kuuluisaksi tullut graffitaiteilija on englantilainen Banksy, joka on saanut vaikutteita Blek le Ratilta. Sebastião José de Carvalho e Melo
E Melo syntyi vuonna 1699 Lissabonissa. Nuoruusvuotensa hän opiskeli Coimbran yliopistossa, jonka jälkeen hän palveli jonkin aikaa armeijassa. Siirryttyään politiikkaan hänen urakehityksensä oli hidasta ja hän toimi vain Portugalin lähettiläänä eri hoveissa, mutta kuninkaan vaihduttua hänelle suotuisampaan Joosef I:hin, nimitettiin e Melo mukaan hallitukseen. E Melo toimi sisäministerinä vuodesta 1750 vuoteen 1777 ollen tosiasiassa muita ministereitä ja jopa itse kuningasta merkittävämpi vallankäyttäjä valtion asioissa. Vuonna 1755 hänestä tuli maan pääministeri. Pombal muistetaan Portugalissa lähinnä Lissabonin vuoden 1755 maanjäristyksen nopeasta ja tehokkaasta jälkihoidosta sekä roolistaan Portugalin talouden ja yhteiskunnan uudistajana. Markiisi de Pombalin valtakaudella kontrollipolitiikka ankaroitui huomattavasti. "Sellit ja vankilat ovat ainoa asia, jonka tiedän tepsivän tähän hulluun kansaan", kerrotaan hänen sanoneen. René Préval
René Préval vietti viisi vuotta New Yorkissa Yhdysvalloissa. Palattuaan Haitiin hän sai viran mineraalivarojen instituutista. Hän toimi pääministerinä läheisen ystävänsä presidentti Jean-Bertrand Aristiden hallituksessa helmikuusta 1991 lokakuun vallankaappaukseen asti ja lähti maanpakoon syyskuussa 1991 yhdessä tämän kanssa. Préval ja Aristide palasivat Haitiin 1994, ja Aristide valittiin presidentiksi. Louis Le Vau
Louis Le Vau (1612 Pariisi - 11. lokakuuta 1670 Pariisi) oli ranskalainen arkkitehti. Hän asui Pariisissa ja hänen asiakkaitaan olivat muun muassa kuningas Ludvig XIV sekä tämän finanssiministeri Nicolas Fouquet. Alain Perrin
Perrin hankki Marseille'hen Norsunluurannikolta kotoisin olevan hyökkääjän Didier Drogban Ranskan jalkapallohistorian suurimmalla siirtosummalla.
Perrin sai potkut seurasta tammikuussa 2004 huonon menestyksen seurauksena. Sorbonne
Alun perin Sorbonne oli Robert Sorbonin Pariisin yliopiston yhteyteen perustama teologian ylioppilaiden kollegi. Robert de Sorbon oli Ludvig IX:n aikainen hovisaarnaaja ja kuninkaan rippi-isä, jonka sukunimi johtui hänen Ardenneilla sijaitsevasta syntymä­paikastaan, Sorbonin kylästä. Yliopiston muiden kollegioiden tavoin sen tehtävänä oli majoittaa opiskelijoita sekä myös kaupungin köyhiä asunnottomia. Kaikkiaan sinne mahtui asumaan noin kaksi­kymmentä henkilöä. Samaan aikaan kuningas Ludvig IX luovutti sille opiskelijoiden asunnoiksi muutamia taloja Rue Coupe-Geulen varrelta vasta­päätä Hôtel de Clunyä. Guillaume de Chartresin välityksellä Robert de Sorbon hankki pian kollegille muitakin rakennuksia, ja vuonna 1260 sille kuului jo suurin osa nykyisen Sorbonnen tontista. Alueella oli silloin useita rakennuksia sekä puutarha. Perustajan määräyksestä rakennusten oli oltava yksinkertaisia, ja niissä oli vietettävä hurskasta ja askeettista elämää. Vielä 1600-luvulla Sorbonne oli useamman rakennuksen ryhmä rue Coupe-Gueulen varrella, jonka nimi tuolloin muutettiin Rue de la Sorbonneksi. Se rajoittui pohjoisessa Pyhän Benediktuksen luostariin ja etelässä Calvin kollegiin. Sen yhteyteen rakennettiin 1300-luvulla kappeli, jolla oli julkisivu kadulle päin. Sorbonnen kollegista tuli myös Pariisin yliopiston teologisen tiedekunnan kokoontumispaikka. Michel-Jean Sedaine
Sedaine jatkoi näytelmärunoilija-libretisti C. S. Favartin (1710–1792) aloittaman uuden oopperataidemuodon kehittämistä lisäämällä realismia ja vähentämällä koomisia aineksia. Hänen librettonsa "Guillaume Tell" oli vastaus Ranskan vallakumoukseen. Sedaine oli Pierre-Alexandre Monsignyn, Gluckin, Philidorin ja Grétryn libretisti. "Le Roy et le fermier" oli mullistava teos kehityskaaressa koomisen oopperan harmittomasta huvinäytelmästä poliittiseksi musiikkiteatteriksi. Louis Félix Conen de Prépéan
Louis Félix Conen de Prépéan (1777–1837) oli ranskalainen pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä, jota pidetään nykyaikaisen ranskalaisen pikakirjoituksen isänä.Melin, s. 365 Olivier Messiaen
Olivier Eugène Prosper Charles Messiaen (10. joulukuuta 1908 Avignon – 27. huhtikuuta 1992 Clichy-la-Garenne) oli ranskalainen säveltäjä, urkuri ja ornitologi. Messiaen oli pianonsoitossa itseoppinut ja aloitti säveltämisen 8-vuotiaana. 11-vuotiaana hän pääsi Pariisin konservatorioon, jossa hänen opettajiaan olivat mm. Marcel Dupré ja Paul Dukas. Vuonna 1931 hänet nimitettiin urkuriksi Pariisin Pyhän Kolminaisuuden (La Trinité) kirkkoon; tässä virassa hän pysyi yli 60 vuotta kuolemaansa saakka. Vuonna 1936 Messiaen kuului ranskalaisen avantgarden "La jeune France" -säveltäjäryhmän perustajiin, ja hän opetti École Normale de Musique -koulussa ja Schola Cantorumissa vuosina 1936–39, jolloin hän kirjoitti myös useita opetuskäyttöön tarkoitettuja, edelleen julkaisemattomia kappaleita. Bernard Balastre
178-senttinen ja aktiivivuosinaan 78 kiloa painanut Balastre voitti seiväshypyssä Ranskan mestaruuden vuosina 1959, 1960 ja 1961. Hän paransi Ranskan ennätystä kahdesti: toukokuussa 1961 hän hyppäsi tuloksen 442 cm ja vuotta myöhemmin tuloksen 448 cm. Kahden kuukauden kuluttua hän menetti ennätyksen Maurice Houvionille. Uransa parhaan tuloksen 450 cm Balastre hyppäsi myöhemmin vuonna 1962. Jean-Baptiste Colbert
Yleistarkastajan viran pysyessä Colbertin keskeisimpänä tehtävä, hän oli myös kuninkaan hovin valtiosihteeri ("secrétaire d'État à la Maison du Roi"). Colbert oli vakuuttunut kaupan keskeisestä asemasta kansantaloudessa, ja sai kuninkaan suostumaan vuonna 1669 kauppalaivaston valtiosihteerin viran perustamiseen ja oli itse tämän viran ensimmäinen haltija. Kun Colbert lisäksi oli rakentamisen, taiteen ja käsityön yli-intendentti, hän käytännössä johti valtakunnan taiteellista toimintaa, joka oli tarkoitettu kuninkaallisten palatsien, eritoten Versaillesin kalustamiseen. Vuonna 1667 hänet valittiin Ranskan akatemian jäseneksi, tuolille numero 24. Aluksi hän oli jyrkkä ja kaunopuheinen, pukeutui mustaan, oli valtion palveluksessa jo aamulla kello viisi ja Madame de Sévigné kutsui häntä ”Pohjoiseksi” ("Le Nord"). Charles Le Brun
Ministeri Fouquet’n jouduttua epäsuosioon Charles Le Brun astui Aurinkokuninkaan palvelukseen. Vuodesta 1660 lähtien hän omistautui kuninkaan tulolle Pariisiin. Samana vuonna hän kilpaili Gobelinin manufaktuurin perustamisesta, ja sittemmin hänet nimitettiin sen johtajaksi. Kuningas Ludvig XIV aateloi Le Brunin vuonna 1662, ja niin hänestä tuli ensimmäinen kuninkaallinen maalari, ja samalla hän sai vuosittaisen 12 000 "livren" eläkkeen. Vuonna 1663 Colbert nimitti hänet kuninkaallisen taideakatemian johtajaksi, koska Colbert halusi organisoida laitoksen uudelleen. Vuonna 1666 he perustivat Ranskan akatemia Rooman. Léon Bakst
Lev Samoilovitch Rosenberg (), yleisemmin Léon (Nikolaievitch) Bakst () (9. toukokuuta 1866 Grodno, Valko-Venäjä – 27. joulukuuta 1924 Rueil-Malmaison), oli ranskalaistunut valkovenäläinen taidemaalari, lavastaja ja pukusuunnittelija. Sébastien Loeb
Vuoden 2004 Monte Carlo -rallista alkoi Sébastien Loebin valtakausi. Kauden avauskilpailun Monte Carlon jälkeen Loeb voitti kauden toisen kilpailun Ruotsin rallin kaikkien aikojen ensimmäisenä ei-pohjoismaalaisena kuljettajana. Kolmas kilpailu Meksikon ralli päättyi keskeytykseen, kuten myös kauden toiseksi viimeinen osakilpailu Katalonian ralli, mutta Loeb saavutti voitot Ruotsin ja Monte Carlon lisäksi ensimmäistä kertaa MM-ohjelmassa olleella Kyproksella ja kolmannen kerran peräkkäin Saksassa, keräten 118 pistettä toiseksi tulleen Petter Solbergin 82 pistettä vastaan. Jean Juvénal des Ursins
Jean Juvénal des Ursins (13. syyskuuta 1388 – 14. kesäkuuta 1473) oli ranskalainen molempien oikeuksien tohtori, diplomaatti, poliittinen kirjailija ja Ranskan korkein kirkollinen prelaatti ja siten valtakunnan ensimmäinen (hengellinen) pääri Jean-Baptiste Colbert
Jean-Baptiste Colbert, Seignelayn vapaaherra (29. elokuuta 1619 Reims – 6. syyskuuta 1683 Pariisi) oli ranskalainen valtiomies, talouspoliittisen filosofian ja colbertismin kehittäjä sekä Ludvig XIV:n kaikkivoipa ministeri. Hän uudisti maan valtiontalouden merkantilismin periaatteiden mukaisesti ja pyrki tekemään Ranskasta johtavan merivallan. Sébastien Foucan
Sébastien Foucan (s. 24. toukokuuta 1974 Pariisi, Ranska) on ranskalainen näyttelijä, jonka sukujuuret ovat Guadeloupesta. Hän on yksi free runningin kehittäjistä yhdessä ystävänsä David Bellen kanssa. Hän on saanut vaikutteita parkourista ja häntä yleisesti ottaen pidetään "toisen sukupolven" parkourin perustajana David Bellen ohella. Provo
Tiettävästi ensimmäiset eurooppalaiset nykyisen Utahin piirikunnan alueella olivat espanjalaiset fransiskaaniveljekset Francisco Dominguez ja Silvestre de Escalante. Heidän tarkoituksenaan oli löytää reitti Santa Festä New Mexicosta Montereyhyn Kaliforniaan. Vuonna 1776 he olivat saapuneet Provon laaksoon, jonka säätä he kuvailivat ihastelevaan sävyyn. Paikallisille intiaaneille opetettiin kristinuskoa, mutta veljekset eivät lupauksistaan huolimatta koskaan palanneet takaisin jatkettuaan matkallaan edelleen eteenpäin. Munkkien jälkeen seuraava länsimaalainen alueella oli kanadanranskalainen turkistenmetsästäjä Étienne Provost ja hänen johtamansa 22 miehen joukko. Intiaanit hyökkäsivät joukkion kimppuun vuonna 1825 ja 17 heistä sai surmansa. Provost pakeni henkiinjääneiden kanssa vuorille. Ranskan–Hollannin sota
Ranskalaiset hallitsivat sodankäyntiä Hollannissa valtaamalla useita linnoituksia Sébastien Vaubanin johdolla vuosina 1674–1676. Manuel Pavía
Pavía kuului vuodesta 1865 kenraali Juan Primin esikuntaan ja tuki Primin johtamaa epäonnistunutta sotilaskapinaa vuonna 1866 sekä maanpaosta käsin vuoden 1868 vallankumousta. Tasavallan perustamisen jälkeen vuonna 1873 Pavía kukisti separatistisen kapinoinnin eteläisessä Espanjassa ja palautti siten keskushallinnon vallan. Hän toimi tuon vuoden aikana kolmesti Madridin kenraalikapteenina. Pavía tuki tasavallan viimeistä presidenttiä Emilio Castelaria, jolla oli muita tasavaltalaisia suurempi luottamus armeijan piirissä. Kun parlamentti eli cortes antoi 2. tammikuuta 1874 Castelarille epäluottamuslauseen pakottaen tämän eroamaan, Pavía pelkäsi radikaalimpien tasavaltalaisten palaavan valtaan, mistä olisi haittaa maan yhtenäisyydelle ja armeijalle. Niinpä hän määräsi joukkonsa hajottamaan parlamentin väkisin 3. tammikuuta ja luovutti sen jälkeen vallan kenraali Francisco Serranolle, joka muodosti uuden hallituksen. Tämä tosiasiassa merkitsi tasavallan päättymistä. Lopullisesti tasavalta tuli tiensä päähän, kun Bourbon-sukuinen kuningas Alfonso XII palautettiin valtaistuimelle saman vuoden joulukuussa. Louis Henri de Bourbon
Louis Henri, Bourbonin herttua, Condén ruhtinas (18. elokuuta 1692 Versailles – 27. tammikuuta 1740 Chantilly) oli ranskalainen ruhtinas ja Condén suvun päämies, joka toimi Ranskan johtavana ministerinä kuningas Ludvig XV:n aikana vuosina 1723–1726. Fort Boyard
Linnakkeen rakentamista oli suunniteltu jo vuonna 1666 arsenaalin valmistuttua, mutta Sébastien Le Prestre de Vauban kehotti kuningas Ludvig XIV:a hylkäämään hankkeen toteamalla, että "”on helpompaa tarttua kuuhun hampailla kuin suorittaa sellainen suurtyö sellaisessa paikassa”". Étienne Charles de Loménie de Brienne
Étienne-Charles de Loménie de Brienne (9. lokakuuta 1727 Pariisi – 19. helmikuuta 1794 Sens) oli ranskalainen katolinen piispa ja hallintomies, joka toimi Ranskan valtiovarainministerinä ja hallituksen johtajana vuosina 1787–1788, Ranskan suurta vallankumousta edeltäneen niin sanotun esivallankumouksen aikana. Hänen hallituksensa joutui antamaan periksi aateliston vastarinnalle ja taipumaan säätyjen yleiskokouksen koollekutsumiseen. Jean-Sébastien Aubin
Jean-Sébastien Aubin (s. 19. heinäkuuta 1977, Montreal, Québec) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti. Sébastien Japrisot
Sébastien Japrisot (4. heinäkuuta 1931 Marseille – 4. maaliskuuta 2003) oli ranskalainen kirjailija ja elokuvaohjaaja. Hänen taiteilijanimensä Sébastien Japrisot oli anagrammi hänen ristimänimestään Jean-Baptiste Rossista. Kustavilaisuus
"Kustavilainen arkkitehtuurityyli" (1785–1795) alkoi kuningas Kustaa III:n 1783–1784 tekemän Italian matkan jälkeen. Tyyliä kuvaa ankaran yksinkertainen klassinen arkkitehtuurityyli. Kustavilaisen tyylin tärkein vaikuttaja on Louis Jean Desprez, jonka Kustaa III tapasi matkallaan Roomassa ja palkkasi hoviarkkitehdikseen. Louis Jean Desprezin suunnittelema Hämeenlinnan kirkko (1798) on kustavilaisuuden tyylipuhtaimpia edustajia Suomessa. Perttu Näsänen
Korkeakulttuurisen taiteen aseman horjuttamiseen liittyi myös Helsingin taidehallissa vuonna 1971 pidetty Pahvisti-näyttely, jonka työryhmään Näsänen kuului yhdessä neljän muun kuvataiteilijan kanssa. Ryhmä kritisoi ja ironisoi julkisia monumentteja esittämällä niiden vastapainoksi tilapäisiä, helposti liikuteltavia pahvimoduleista koottavia veistoksia. Pahvirakennelmien on nähty osoittavan, kuinka lähelle toisiaan arkkitehtuuri ja kuvanveisto voivat tulla, mutta myös ilmentävän sarjallisuuden ideaa. Théodore Cornut
Nicholas Théodore Cornut oli ranskalainen matemaatikko ja arkkitehti. Ranskan Avignonista kotoisin ollut Cornut oli erikoistunut sotalinnoituksiin. Hän oli saanut vahvoja vaikutteita maineikkaan ranskalaisen sotilasarkkitehdin Sébastien Le Prestre de Vaubanin suunnittelemasta Bretagnen Saint-Malon kaupungin linnoituksesta. Louis Henri de Bourbon
Louis Henri de Bourbon oli sotapäällikkönä tunnetun Louis II Condén pojanpojan poika. Hänen vanhempansa olivat Louis III de Condé ja kuningas Ludvig XIV:n avioton tytär Mademoiselle de Nantes. Ludvig XIV:n kuoltua syyskuussa 1715 hän sai Bourbonin herttuan arvon ja alaikäisen Ludvig XV:n sijaisjallitsijaksi tullut Orléansin herttua Filip nimitti hänet sijaishallitusneuvoston johtoon. Bourbon kuitenkin laiminlöi hallinnolliset tehtävänsä ja keskittyi omiin liiketoimiinsa sekä metsästykseen. Orléansin herttuan kuoltua joulukuussa 1723 hänet kuitenkin nimitettiin Ranskan johtavaksi ministeriksi ("premier ministre"). Hallituksen johdossakinn Bourbon oli vuonna 1719 rakastajattarekseen ottamansa markiisitar de Prien vaikutusvallan alainen. Honoré d’Urfé
Honoré d'Urfé (s. 11. helmikuuta 1567, Marseille, Ranska – 1. kesäkuuta 1625, Villefranche-sur-Mer, Ranska) oli ranskalainen barokkityyliä edustava kirjailija. Hänen merkityksensä on Ranskassa yhtä suuri kuin Walter Scottin ja Charles Dickensin oli Viktorian ajan Englannissa. Hän ihannoi yksinkertaisia tapoja, paratiisillista viattomuutta ja idylliä. Hänen tunnetuin teoksensa on viisiosainen paimenromaani "L'Astrée", joka oli aikanaan ihailtu teos. Ranskassa se perusti niin sanotun presiöösin kirjallisuuden. Sébastien Bourdais
Sébastien Olivier Bourdais (s. 28. helmikuuta 1979 Le Mans, Ranska) on ranskalainen rata-autoilija ja entinen Formula 1 -kuljettaja ja nelinkertainen Champ Car-mestari. Hän ajoi kaudella 2008 Formula 1 -sarjassa Scuderia Toro Rossolla ja ajoi siellä myös kaudella 2009. Prost Grand Prix
Prost Grand Prix oli vuosina 1997–2001 toiminut ranskalainen Formula 1 -talli. Sen tallipäällikkönä toimi sarjan nelinkertainen maailmanmestari Alain Prost, joka osti Ligier-tallin vuonna 1997. Prostin kuljettajina ajoivat muun muassa Olivier Panis, Jarno Trulli ja Jean Alesi. Talli saavutti viisivuotisen historiansa aikana 35 pistettä, 16 piste- ja kolme palkintosijaa. Sébastien Japrisot
Japrisotia on kutsuttu "Ranskan Graham Greeneksi". Hänen tunnetuin teoksensa lienee romaani "Pitkät kihjalaiset", josta on myöhemmin tehty samanniminen elokuva. Pierre Laval
Laval palasi liiketoimiensa pariin ja loi mittavan mediaimperiumin lehdillään ja radiokanavillaan. Vuosien 1936–1938 vasemmistolainen kansanrintamahallitus oli hänen lehtiensä hyökkäysten kohteena. Kun Saksa valloitti Ranskan keväällä 1940, Lavalin media kampanjoi vanhaa hallitusta vastaan ja tuki marsalkka Pétainia. 12. heinäkuuta 1940 Lavalista tuli Pétainin hallituksen varapäämies. Léon Blum
Léon Blum (9. huhtikuuta 1872 – 30. maaliskuuta 1950) oli ranskalainen sosialistinen poliitikko, valtiomies ja Ranskan pääministeri vuosina 1936–1937, 1938 sekä 1946–1947. Hänet muistetaan parhaiten kansanrintamahallituksen johtajana sekä Ranskan ensimmäisenä sosialistisena ja ensimmäisenä juutalaisena pääministerinä. Jean Baptiste Perrin
Jean Baptiste Perrin (30. syyskuuta 1870 – 17. huhtikuuta 1942) oli ranskalainen fyysikko. Hän oli fysiikan ja kemian professori Sorbonnessa vuodesta 1910. Perrin tutki muun muassa Brownin liikettä ja määritti Avogadron luvun useilla eri tavoilla. Hän sai vuonna 1926 Nobelin fysiikanpalkinnon. Sébastien Le Prestre de Vauban
Linnoituslaitteiden parantaminen johti töihin muun muassa seuraavilla paikkakunnilla: Arras, Auxonne, Bayonne, Bergues, Bouillon, Calais, Cambrai, Colmars-les-Alpes, Entrevaux, Gravelines, Joux, Kehl, Landau, Le Quesnoy, Lusignan (Fort de Bellegarde), Luxembourg, Maastricht, Maubeuge, Mont-Dauphin, Montmédy, Citadelle de Namur, Perpignan, Rocroi, Saarlouis, Saint-Jean-Pied-de-Port, Saint-Omer, Sedan ja Ypres. Candian piiritys
Piiritystaistelulla oli merkityksensä myös sodankäynnin kehittymiseen. Monien tutkijoiden mukaan ranskalainen sotilasarkkitehti Sébastien Le Prestre de Vauban oli kiinnostunut osmanien juoksuhautaverkostosta, josta hän sai tietoa ranskalaisten sotaretkikunnassa mukana olleilta. Vauban inspiroitui rinnakkaisten juoksuhautojen käyttämisestä ja rakensi sellaisia Maastrichtin piirityksen aikana vain muutama vuosi myöhemmin, joskin hänen rakennelmansa olivat lopulta paljon yksinkertaisemmat kuin osmanien. Taidekauppa
Taidegalleriat ja taiteen myyminen saivat kuitenkin hallitsevamman aseman vasta 1800-luvun puolimaissa. Tuolloin taidekauppiaat toimivat väylänä etenkin uudelle ja aiemmasta poikkeavalle taiteelle taideakatemioiden pitäytyessä perinteisiin. Impressionistien taidekauppiaana toimi Charles Durand-Ruel, Ambroise Vollard taas tuki Paul Cézannea. Myös kubisteilla oli omat tukijansa. Toisinaan taidekauppiaat toimivat suorastaan mesenaatteina elättäen talliinsa kuuluvia taiteilijoita, kuten Gösta Stenman Tyko Sallista. Guy Debord
Guy Ernest Debord (28. joulukuuta 1931, Pariisi – 30. marraskuuta 1994, Champot) oli ranskalainen kirjailija, elokuvaohjaaja ja filosofi. Hänet tunnetaan yhtenä Kansainvälisen situationistisen liikkeen perustajista sekä liikkeen johtohahmona. Debord toimi myös SI:n lehden "Internationale Situationnisten" päätoimittajana. Ennen toimintaansa situationisteissa Debord kuului Lettrist International -ryhmän perustajiin ja toimi jonkin aikaa Socialisme ou Barbarie -ryhmässä. Jean Baptiste Guébriant
Jean Baptiste Budes, Guébriantin kreivi (1602 Plessis-Budes, lähellä Saint-Brieucia – 24. marraskuuta 1643 Rottweil) oli ranskalainen sotilas ja vuodesta 1642 Ranskan marsalkka. Guillaume Apollinaire
Guillaume Apollinaire (26. elokuuta 1880 Rooma – 9. marraskuuta 1918 Pariisi, oik. "Wilhelm Apollonaris de Kostrowitsky") oli runoilija ja taidekriitikko. Hän oli 1900-luvun alkupuolen johtavia ranskalaisia runoilijoita, ja hänen sanotaan keksineen termin surrealismi. Taidekriitikon työllään hän vaikutti dadaismin, kubismin, surrealismin ja futurismin kehitykseen. Apollinaire osallistui vapaaehtoisena ensimmäiseen maailmansotaan Ranskan riveissä ja sai osuman päähänsä. Hän kuoli kaksi vuotta myöhemmin espanjantautiin ja on haudattu Père-Lachaisen hautausmaalle. Lev Šestov
Lev Isaakovich Šestov (), syntyjään "Yehuda Leyb Schwarzmann" (Иегуда Лейб Шварцман) (31. tammikuuta 1866 Kiova, Ukraina – 19. marraskuuta 1938 Pariisi, Ranska) oli ukrainalais-venäläinen juutalainen eksistentialistifilosofi. Michel-Jean Sedaine
Michel-Jean Sedaine (1719–1797) oli ranskalainen kirjailija, tunnettu varsinkin näytelmästään "Le philosophe sans le savoir" (1765), joka on parhaita ranskalaisia porvarillisia huvinäytelmiä 1700-luvulla. Hän on kirjoittanut myös yli 20 koomista oopperatekstiä ja sepittänyt joukon runoja. Jean-Sébastien Aubin
Aubin aloitti uransa QMJHL:ssä, josta monet muutkin kanadalaiset maalivahdit ovat nousseet NHL:ään. Hän pelasi kolmessa joukkueessa, joista eniten Sherbrooke Fauconsissa. Hänen ammattilaisuransa alkoi ECHL:ssä, jossa hän pelasi Pittsburgh Penguinsin farmijoukkueessa Dayton Bombersissa. Penguins oli valinnut hänet numerolla 76 vuonna 1995. Jean Epstein
1916 Epstein aloitti lääketieteen opinnot Lyonissa. Opiskeluaikanaan hän tutustui Auguste Lumièreen ja työskenteli assistenttina Lumièren farmakologisessa laboratoriossa. Epstein oli kuitenkin kinnostunut kuvataiteesta, kirjallisuudesta ja elokuvasta. Joulukuussa 1920 hän perusti Lyonissa Le Promenoir-nimisen lehden, jonka tavoitteena oli avantgarde-taiteen edistäminen. Lehteen kirjoittivat mm. runoilija Blaise Cendrars, Auguste Lumière ja taidemaalari Fernand Léger. 1921 Epstein järjesti Lyonissa taidenäyttelyn, jossa hänen omien piirustustensa ohella oli esillä mm.Légerin, arkkitehti Le Corbusierin ja saksalaisten ekspressionistien teoksia. Sebastian
Sebastian on alkujaan kreikkalais-latinalainen miehen etunimi. Nimi merkitsee Sebasten asukasta. Vanhalla ajalla Sebaste oli Vähässä-Aasiassa sijainnut kaupunki, jonka nimi tuli ’kunnoitettavaa’ tarkoittavasta kreikan kielen sanasta "sebastos" (σεβαστος) ja oli samalla käännös keisari Augustuksen nimestä. Nimen on tehnyt laajalti suosituksi varsinkin Pyhä Sebastianus, kristillinen marttyyri, jonka muistopäivä 20. tammikuuta on Suomessakin nykyään (vuodesta 2010 lähtien) Sebastianin nimipäivä. Alain Prost
Alain Marie Pascal Prost, OBE (s. 24. helmikuuta 1955 Lorette, Ranska) on entinen ranskalainen autourheilija, joka on yksi kaikkien aikojen menestyneimpiä Formula 1 -kuljettajia. Vuodesta 1980 vuoteen 1993 kestäneen Formula 1 -uransa aikana hän voitti 51 osakilpailua ja 4 maailmanmestaruutta – vain Juan Manuel Fangio, Lewis Hamilton sekä Michael Schumacher ovat voittaneet enemmän mestaruuksia. Prost piti hallussaan myös F1-osakilpailujen voittoennätystä vuodesta 1987 vuoteen 2001. Michael Schumacher rikkoi tämän ennätyksen kauden 2001 Belgian osakilpailussa. Prostilla on eniten pisteitä niistä kuljettajista, jotka eivät ole ajaneet 2000-luvulla. Kardinaali Mazarin
Jules Mazarin, syntyjään Giulio Raimondo Mazzarino (14. heinäkuuta 1602 Pescina, Italia – 9. maaliskuuta 1661 Vincennes, Ranska) oli italialaissyntyinen ranskalaispoliitikko ja kardinaali, joka toimi kardinaali Richelieun seuraajana Ranskan pääministerinä vuodesta 1642 kuolemaansa asti. 
Kun Ludvig XIV peri Ranskan kruunun viisivuotiaana vuonna 1643, hänen äidistään, kuningatar Anna Itävaltalaisesta tuli alkuun sijaishallitsija. Käytännössä valtaa kuitenkin käytti pääministeri, kardinaali Jules Mazarin. Paavi oli lähettänyt italialaisen Mazarinin Ludvig XIII:n hoviin diplomaatiksi, ja Ranskan silloinen pääministeri, kardinaali Richelieu sai nuoren diplomaatin siirtymään Ranskan hovin palvelukseen vuonna 1638. Sébastien Chabal
Sébastien Chabal (s. 8. joulukuuta 1977, Valence, Ranska) on ranskalainen rugbynpelaaja, joka pelaa kotimaansa pääsarjassa Lyon OU:n joukkueessa, sekä Ranskan maajoukkueessa. Chabalin pelipaikka on lukko (lock). Sébastien Grosjean
Nykyään Boca Ratonissa, Floridassa, asuva Grosjean aloitti ammattilaisuransa vuonna 1996. Vuonna 2001 hänestä tuli maansa ykköspelaaja, ja hän oli ensimmäinen ranskalainen maailmanlistan kymmenen parhaan joukossa sitten Cédric Piolinen, joka oli maailman huipulla vuonna 1993. Grosjean eteni Wimbledonin tennisturnauksen semifinaalivaiheeseen vuosina 2003 ja 2004. Grosjean oli parhaimmillaan ATP:n kaksinpelirankingin sijalla neljä, noin vuoden sen jälkeen kun hän nousi rankingin top 10:een. Françoise Aubut
Françoise Aubut-Pratte (o.s. "Aubut"; 5. syyskuuta 1922 St-Jérôme, Québec – 8. lokakuuta 1984 Montreal, Québec) oli kanadalainen urkuri. Hän oli yksi ensimmäisistä Marcel Duprén ja Olivier Messiaenin teoksia laajassa mittakaavassa Kanadassa tulkinneista esiintyjistä. Hän opiskeli Eugène Lapierrandin ja Antonio Létourneaun johdolla Montrealin kansallisessa konservatoriossa sekä Duprén ja Messiaenin johdolla Pariisin konservatoriossa. Pariisin konservatoriossa hän oli ensimmäinen pohjoisamerikkalainen, joka voitti "Grand Premier Prix'n". Sylvain Distin
Sylvain Distin (s. 16. joulukuuta 1977 Bagnolet, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edusti viimeiseksi jääneellä kaudellaan 2015–2016 Englannin Valioliigassa pelaavaa AFC Bournemouthia. Ust-Vym
Ust-Vymissa sijaitsi muinaisten komien pakanallinen palvontapaikka, jonne Stefan Permiläinen saapui vuonna 1380 levittämään kristinuskoa. Stefan hävitti palvontapaikan, kaatoi pyhän koivun ja rakensi lähelle rukoushuoneen. Vuonna 1383 Stefanista tuli vasta perustetun Permin hiippakunnan piispa ja Ust-Vymistä muodostui komien uskonnollinen, poliittinen ja taloudellinen keskus. Vuonna 1384 paikalle rakennettiin kaksi kirkkoa ja luostari, jonka yhteydessä toimi paikallisesta väestöstä pappeja valmistanut koulu. Pakanoiden ja vierasheimolaisten hyökkäyksiltä suojaamaan rakennettiin linnoitus. Sébastien Le Prestre de Vauban
Vaubanin linnoitukset on lisätty UNESCO:n maailmanperintöluetteloon kesällä 2008. Bergues
Kaupungissa ovat säilyneet sen vanhat puolustuslinnoitukset, josta varhaisimmat ajoittuvat 1200-luvulle ja 1400-luvulle. Sébastien Le Prestre de Vauban on valmistuttanut osan linnoituksista. César-palkinto
Vuonna 2009 palkittiin kaikkiaan seitsemällä Césarilla Martin Provostin elokuva "Seraphine". Ranskalaistaiteilija Séraphine de Senlisin (1864–1942) elämästä kertova elokuva sai parhaan alkuperäiskäsikirjoituksen (Marc Abnelnour ja Provost) ja naispääosan (Yolanda Moreau) lisäksi Césarin puvustuksesta, lavastuksesta, kuvauksesta ja musiikista.
Vuonna 2006 parhaana ulkomaalaisena elokuvana palkittiin "Million Dollar Baby". Muut palkitut ovat tunnettuja lähinnä Ranskan valkokankailla. Esimerkiksi Daniel Auteuil on saanut César-palkinnon kahdesti, vuonna 1986 elokuvasta "Jean de Florette" ja vuonna 2000 elokuvasta "Tyttö sillalla". Sébastien Le Prestre de Vauban
Vauban oli myös erittäin kiinnostunut verouudistuksista. Hän julkaisikin kirjan ”La Dime royale” (Kuninkaalliset kymmenykset) vuonna 1607. Tässä kirjassa hän ehdotti, että kaikki silloiset verot korvattaisiin yhdellä, yhteisellä verolla, joka olisi ollut 10 prosenttia kaikista tuloista. Mikään yhteiskuntaryhmä tai sääty ei olisi etuoikeutetussa asemassa. Nämä aktiviteetit olivat Vaubanin epäsuosion perimmäinen syy. Haussmannin kaupunkiuudistus Pariisissa
Napoleon III:n oli löydettävä kykenevä henkilö johtamaan suurimittaisia töitä. Tämän tehtävän sai osakseen Georges Eugène Haussmann, ankara ja määrätietoinen toiminnan mies, jonka keisari nimitti Seinen departementin prefektiksi kesäkuussa 1853 antaen tälle tehtäväksi "tuulettaa, yhtenäistää ja kaunistaa kaupunki". Keisari ja Haussmann toimivat tehokkaasti yhdessä. Keisari tuki prefektiä vastustajiaan vastaan vuoteen 1870 saakka. Haussmann taas osoittautui kaikissa tapauksissa uskolliseksi, mutta ajoi läpi myös omia ehdotuksiaan, jollainen oli esimerkiksi Boulevard Saint-Germainin rakentaminen. Émile Loubet
Suurimman osan poliittisesta elämäntyöstään Émile Loubet teki Ranskan senaatissa. Hänet valittiin senaatin jäseneksi ensimmäisen kerran vuonna 1885 ja hän kohosi nopeasti tasavaltalaisen vasemmiston keskeiseksi henkilöksi. Hänet nimitettiin senaatin eli ylähuoneen sihteeriksi ja sittemmin myös valtionvarainvaliokunnan budjetista raportoijaksi. Sébastien Le Prestre de Vauban
Vauban syntyi Saint Legerissä (sittemmin "Saint-Léger-de-Fourcheret", nykyisin "Saint-Léger-Vauban"), Morvanin alueella Burgundissa ja hänet kastettiin 15. toukokuuta 1633. Vaubanin setä järjesti hänet kouluun vuonna 1643. Seuraavat seitsemän vuotta hän opiskeli muun muassa matematiikkaa ja geometriaa, kunnes eräs mahtava aatelismies tarjosi hänelle mahdollisuutta liittyä armeijaansa. Armeija, jonka puolella Vauban nyt taisteli oli kuninkaan vastainen. Vuonna 1653 hän jäi kuninkaan joukkojen vangiksi. Vaubanin rohkeus ja kyvykkyys oli kuitenkin pantu merkille ja hänelle tarjottiin mahdollisuutta siirtyä Fronden kapinan kannattajien leiristä kuninkaan palvelukseen. Parin vuoden päästä vasta 22-vuotias nuorukainen nimitettiin ”linnoituksista vastaavaksi sotilasinsinööriksi.” Vuosien 1653 ja 1659 välisenä aikana Vauban osallistui 14 piiritykseen ja haavoittui useita kertoja. Hän paransi tietojaan kaupunkien puolustuksesta ja johti itse useita piirityksiä. Vuonna 1667 hän piiritti Tourennen, Douain ja Lillen kaupunkeja ja ne kestivät vain yhdeksän päivän piirityksen. Tämän jälkeen kuningas uskoi hänelle Lillen kaupungin linnakkeen rakentamisen ja tätä työtä on myöhemmin kutsuttu ”Linnoitusten kuningattareksi”. Hän johti myös Maastrichtin piiritystä vuonna 1673, Philippsburgin piiritystä vuonna 1688, Monsin piiritystä vuonna 1691 ja Namuron piiritystä vuonna 1692. Vuonna 1694 hän organisoi menestyksekkään puolustautumisen englantilaisten maihinnousua vastaan Bretagnessa. Arras
Vuosisatojen ajan Arras oli Ranskan ja Alankomaiden rajakaupunki (). Tuona aikana kaupunki vaihtoi monesti omistajaansa, kunnes siitä lopulta tuli osa Ranskaa 1600-luvun lopussa. Ranska tehosti otettaan kaupungissa parantamalla kaupungin linnoituksia Sébastien Le Prestre de Vaubanin toimin. Kaupungilla oli läheiset kauppasuhteet Flanderin kanssa, ja myöhemmin kaupungista tuli tärkeä sokerijuurikkaan viljely- ja käsittelykeskus sekä rikas kaupankäyntialue. 1300–1400-luvuilla Arrasista tuli kukoistava tekstiilikaupunki, jonka teollisuus oli erikoistunut villagobeliineihin, joita myytiin palatseihin ja linnoihin ympäri Eurooppaa. Ranska
1900-luvun romaanikirjailijoita ovat surrealismin johtohahmo André Breton, vuosisadan merkittävin ranskalaiskirjailija Marcel Proust, ekstistentialistit Jean-Paul Sartre ja Albert Camus sekä naisten oikeuksiin huomiota kiinnittänyt Simone de Beauvoir. Runoilijoista voidaan mainita Paul Valéry ja Guillaume Apollinaire, näytelmäkirjailijoista Edmond Rostand ja Jean Genet. 1950-luvun jälkeen Ranskassa on ollut vallalla niin sanottu uusi romaani tai antiromaani, jonka tekijöitä ovat Nathalie Sarraute, Michel Butor ja Alain Robbe-Grillet. Sébastien Turgot
Sébastien Turgot (s. 11. huhtikuuta 1984 Limoges) on ranskalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Bouygues Télécom -joukkueessa 2008 ja edusti samaa tallia, myöhemmältä nimeltään Team Europcar, kunnes siirtyi Ag2r-La Mondialeen 2014. Claude Provost
Claude Joseph Antoine Provost (17. syyskuuta 1933 Montreal, Quebec, Kanada – 17. huhtikuuta 1984 Florida, Yhdysvallat) oli kanadanranskalainen jääkiekkoammattilainen, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Léon Gambetta
Léon Michel Gambetta (2. huhtikuuta 1838 Cahors – 31. joulukuuta 1882 Ville-d’Avray) oli ranskalainen valtiomies ja eräs kolmannen tasavallan alkuaikojen keskeisimpiä poliitikkoja. Hän kuului maltillisten tasavaltalaisten johtajiin ja sai puheillaan ja kirjoituksillaan houkuteltua paljon kannattajia tämän suuntauksen taakse. Gambetta vaikutti Ranskan julistamiseen tasavallaksi ja oli johtamassa puolustustoimia Ranskan–Saksan sodan aikana syksyllä 1870. Hän toimi lyhyesti Ranskan pääministerinä marraskuusta 1881 tammikuuhun 1882, mutta hänet muistetaan pääasiassa saavutuksistaan oppositiopoliitikkona ja toiminnastaan sodan aikana. Adrien Duport
Duport oli ennen vallankumousta juristina Pariisin parlamentissa. Hänet valittiin aatelin edustajana vuoden 1789 säätyjen yleiskokoukseen, ja hän liittyi 25. kesäkuuta kolmannen säädyn edustajien muodostamaan perustuslakia säätävään kansalliskokoukseen. Hän vaikutti kansalliskokouksessa keskeisesti varsinkin uuden oikeusjärjestelmän (tuomarit, valamiehistöt) luomiseen "ancien régimen" tilalle. Duport muodosti yhdessä Antoine Barnaven ja Alexandre de Lamethin kanssa kansalliskokouksessa niin sanotun triumviraatin, joka oli vaikutusvaltainen päätöksenteossa. Kevääseen 1791 mennessä he alkoivat kuitenkin huolestua vallankumouksen radikalismista ja ryhtyivät salaa hovin neuvonantajiksi suojellakseen perustuslaillista monarkiaa. Duport oli yksi perustuslaillisten monarkistien muodostaman feuillanttien klubin perustajajäsenistä. Hän oli myös perustuslakia säätävän kansalliskokouksen puhemiehenä kaksi viikkoa helmikuussa 1791. Toríbio de Benavente
Salamancassa sijaitsevan dominikaanisen San Estebanin luostarin priorina ja Salamancan yliopiston rehtorina toimi Uuden Maailman valloituksen ensimmäisten vuosikymmenten aikana dominikaani Francisco de Vitoria, teologi ja lainoppinut, jota monet pitävät kansainvälisen oikeuden isänä. Tuohon San Estebanin luostariin on haudattuna Vitoria, vierellään Matías Paz ja Domingo de Soto, jotka Vitorian tavoin osallistuivat keskusteluun intiaaneja vastaan käydystä oikeutetusta sodasta. Nykyisin museona olevan luostarin alimmassa kerroksessa toimii dominikaanien kustantamo, Editorial San Esteban, jonka julkaisusarjan Los Dominicos y America erään teoksen nimenä on Fray Toribio Motolinía frente a Fray Bartolomé de las Casas. Tässä vuonna 1989 ilmestyneessä teoksessa sen kirjoittaja, dominikaani Isacio Pérez Fernández käsittelee kriittisesti Motolinían vuoden 1555 tammikuussa Kaarle V:lle lähettämää kirjettä. Eugène Carrière
Carrière kuului sesessionismin johtohahmoihin ja oli perustamassa Société Nationale des Beaux-Artsia, jossa oli esillä hänen teoksistaan muun muassa "Uni" (1890), kuuluisa muotokuva Paul Verlainesta (1891, Luxembourg), "Äitiys" (1892, Luxembourg), "Kristus ristillä" (1897) ja "Madame Menard-Dorian" (1906). Hän myös suunnitteli muistomerkin Verlainelle Rodinin tyyliin ja kirjoitti kauniisti ja kiinnostavasti taiteesta. Pariisin musée d'Orsayssa on muutamia hänen teoksiaan. François Couperin
François Couperin ("François le Grand", 10. marraskuuta 1668 – 11. syyskuuta 1733) oli ranskalainen säveltäjä. Couperin aloitti musiikin opiskelun isänsä johdolla. Vuonna 1685 hänestä tuli urkuri Pariisissa. Vuonna 1717 Couperinista tuli hoviurkuri ja -säveltäjä. Suuri osa Couperinin teoksista on sävelletty cembalolle. Niistä saivat vaikutteita muiden muassa Johann Sebastian Bach sekä paljon myöhemmin Richard Strauss ja Maurice Ravel. Ravel sävelsi Couperinin muistolle teoksen "Le Tombeau de Couperin". Guillaume Dubois
Orléansin herttua halusi varmistaa asemansa kruununperijänä, mikäli sairasteleva kuningas Ludvig XV kuolisi, ja Dubois valjasti Ranskan ulkopolitiikan palvelemaan tätä tarkoitusta. Kilpaileva kruununtavoittelija oli Espanjan kuningas Filip V, joka oli Ludvig XIV:n pojanpoika. Dubois järjesti vuonna 1716 liiton Ranskan ja sen perinteisen vihollisen Englannin välille saadakseen tukea Espanjaa vastaan. Hän lupasi Ranskan tukevan Englannin kuningas Yrjö I:n oikeutta kruunuunsa jakobiittien vaatimuksia vastaan, mikäli Englanti vastavuoroisesti tukisi Orléansin herttuaa Ranskan kruununperijäksi. Vuosina 1717–1718 hän solmi liiton myös Hollannin ja Itävallan kanssa, minkä jälkeen nämä neljä maata muodostivat kvadrupelallianssina tunnetun liittokunnan. Liitto Englannin kanssa oli hyvin epäsuosittu, mutta Ranskalle hyödyllinen. Dubois nimitettiin pian ulkoasiain neuvoston jäseneksi ja vanhaan ministerihallintoon palaamisen myötä syyskuussa 1718 ulkoasiain valtiosihteeriksi. Sebastião José de Carvalho e Melo
Pombalin markiisi Sebastião José de Carvalho e Melo (13. toukokuuta 1699- 15. toukokuuta 1782) oli 1700-luvulla elänyt portugalilainen valtiomies ja maansa pääministeri vuodet 1750-1777. Hän oli myös Oeirasin kreivi ja Pombalin markiisi. Jean Sablon
Jean Sablon (25. maaliskuuta 1906 Nogent-sur-Marne – 24. helmikuuta 1994 Cannes) oli ranskalainen chanson-laulaja ja näyttelijä. ”Ranskan Bing Crosbyksi” kutsuttu Sablon oli maansa ensimmäinen laulaja, joka ryhtyi käyttämään mikrofonia ja sen mahdollistamaa crooner-laulutyyliä. Hän edisti myös jazz-musiikin suosiota Ranskassa ja työskenteli muun muassa viulisti Stephane Grappellin ja kitaristi Django Reinhardtin kanssa. Julian Schnabel
"Perhonen lasikuvussa" (2007) on ranskalaisen "Elle"-lehden päätoimittajan Jean-Dominique Baubyn muistelmien (1997) sovitus. Bauby halvaantui aivoverenvuodon seurauksena niin, että vain aivot toimivat. Hän kommunikoi vasenta silmää räpäyttämällä. "Perhosesta lasikuvussa" Schnabel sai parhaan ohjaajan palkinnon vuoden 2007 Cannesin elokuvajuhlilla, parhaan ohjauksen Golden Globe -palkinnon, Independent Spirit -palkinnon parhaalle ohjaajalle sekä neljä Oscar-ehdokkuutta. "Ennen yötä" palkittiin Venetsian elokuvajuhlilla, ja sen pääosan esittäjä Javier Bardem sai Oscar-ehdokkuuden sekä parhaan näyttelijän Golden Globe -palkinnon. Jean-Baptiste de Martignac
Jean-Baptiste Sylvère Gay, Martignacin varakreivi (20. kesäkuuta 1778 Bordeaux – 3. huhtikuuta 1832 Pariisi) oli ranskalainen poliitikko ja historioitsija, joka toimi Ranskan pääministerinä vuosina 1828–1829. Jean Epstein
Epsteinin ura elokuvantekijänä alkoi pian hänen ensimmäisten kirjallisten julkaisujensa jälkeen. Merkittävänä apuna olivat Epsteinin kustantamon La Sirènen johtaja, aiemmin Film d’Art-elokuvayhtiön perustanut Paul Lafitte sekä kustantamossa työskentelevä Jean Benoît-Lévy. Lafitten avulla Epstein pääsi avustajaksi Louis Dellucin ohjaamaan elokuvaan Le Tonnerre. Samassa yhteydessä Epstein muutti Pariisiin kesällä 1921. Vuonna 1922 hän ohjasi Benoît-Lévyn kanssa Louis Pasteuria käsittelevän dokumenttielokuvan Pasteur. Tavast (keskiaikainen suku)
Suvun alkuperää ei tunneta, mutta nimi viittaa Hämeeseen. Varhaisin tunnettu suvun esi-isä on Varsinais-Suomessa, Mynämäen Alasjoen eli Tavastilan kartanon omistanut rälssimies Olaf (Olavi) Tavast, josta on mainintoja vuosilta 1373–1390. Hänellä oli ilmeisesti myös useampia maaomistuksia Hämeessä. Hänen poikansa Nils Tavastin tiedetään saaneen 1411 vaihdossa haltuunsa tilan Lammin Porkkalassa. Olafilla oli ainakin yhdeksän aikuiseksi elänyttä lasta, mutta mieslinja jatkui vain Nilsistä ja sammui tämän pojanpojan Nilsin kuollessa. Viimeinen maininta hänestä on vuodelta 1470.Suomen piispainkronikan mukaan piispa Olavi Maununpoika (n. 1405–1460) olisi ollut Maunu Tavastin sukulainen, mutta sukulaisuussuhteen laadusta ei ole selvyyttä. Preludi
Louis Couperin (1626–1661) korvasi aikaisemmin soittajan improvisoiman preludin cembalosarjojensa alusta nuotitetuilla, läpisävelletyillä "Préludes non mésuréilla". Niiden muoto oli hyvin vapaa ja niistä puuttuivat kokonaan tahtiviivat, mikä antoi esittäjälle laajan tulkintavapauden. Louis Couperinin luoma tahtiviivattomien preludien perinne jatkui noin 70 vuotta, kunnes korvaantui erityisesti François Couperinin, Louisin veljenpojan, suosimalla tiukemmin määritellyllä preludityylillä.