Mistä Ksenokrates on kotoisin?
Ksenokrates
Ksenokrates oli kotoisin Khalkedonista, nykyään Kadıköy. Hän muutti Ateenaan varhaisessa nuoruudessa, ja hänestä tuli Sokrateen seuraajan Aiskhineen oppilas. Myöhemmin hän liittyi Platonin oppilaisiin. Hän tapasi Platonin Sisiliassa vuonna 361 eaa. Vuonna 399 eaa. hän seurasi Speusipposta Akatemian johdossa. Speussipos oli jo 340 eaa. valinnut Ksenokrateen seuraajakseen, mutta tästä huolimatta hänen kuolemansa jälkeen järjestettiin äänestys seuraajan valitsemiseksi. Ksenokrates voitti kilpailijansa Menedemoksen ja Herakleides Pontoslaisen täpärästi muutamalla äänellä. Hän toimi kolmeen otteeseen Ateenan lähetystötehtävissä, kerran Filippos II:n luona, kahdesti Antipatroksen luona. Ksenokrates
Ksenokrates Khalkedonilainen (, 396 eaa. Khalkedon – 314 eaa. Ateena) oli antiikin kreikkalainen filosofi. Hän seurasi Speusipposta Platonin Akatemian johtajana. Hän toimi virassa vuodesta 339 eaa. vuoteen 314 eaa.
Gymnosofistit
Diogenes Laertios mainitsee gymnosofistit usein käsitellessään filosofian mahdollista alkuperää barbaarien keskuudessa. Hän kertoo useiden kreikkalaisten filosofien, kuten Demokritoksen ja Pyrrhonin, tavanneen gymnosofisteja käydessään Intiassa. Hänen mukaansa Pyrrhon, puhtaan skeptisismin perustaja, sai vaikutteita gymnosofisteilta matkustellessaan Intiassa Aleksanterin kanssa, ja jäljitteli heidän elämäntapaansa palattuaan kotiinsa Elikseen. Aleksanterin hovissa toiminut Onesikritos puolestaan tunnisti gymnosofisteissa kyyniset ihanteet. Polykrates (sofisti)
Polykrates () (300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen sofisti ja reettori. Hän opetti Ateenassa ja myöhemmin Kyproksella. Polykrates kirjoitti retorisia puheita aiheista, jotka voidaan nähdä paradoksaalisina: ylistyksen ("enkomion") Klytaimnestralle, antiikin "femme fatalelle"; syytekirjelmän Sokrateelle ("Sokrateen syyte"), jonka kuolemantuomiota oli yleisesti alettu pitää vääränä; sekä ylistyksen Busirikselle, joka oli epäinhimillisyydestään tunnettu Egyptin myyttinen kuningas. Sen lisäksi hän kirjoitti puheita esimerkiksi hiiristä ja ruukuista. Isokrates hyökkäsi voimakkaasti Busirikselle osoitettua ylistystä vastaan omassa "Busiris"-nimisessä teoksessaan, joka on edelleen säilynyt. Dionysios Halikarnassoslainen luonnehti Polykrateen tyyliä kylmäksi, karkeaksi ja hienostumattomaksi. Ksenokrates
Ksenokrates arvosti filosofiaa lähinnä siksi, että se vaikutti ihmisten käytökseen. Siksi hän kiinnitti erityisesti huomiota etiikkaan. Hänen etiikan alan opetuksestaan tiedetään vain pääkohdat, mutta ne näyttävät, että hän noudatti Platonin asettamia suuntaviivoja. Hänen mukaansa asiat ovat joko hyviä, pahoja tai neutraaleja. Hyviä asioita on kolmenlaisia: Henkisiä, ruumiillisia ja ulkoisia; mutta kaikista hyvistä asioista hyve on kaikista suurin eikä sitä voi verrata muihin. Onnellisuus koostuu hyveen omistamisesta, ja on näin riippumaton henkilökohtaisista ja ulkoisista ominaisuuksista. Hyveellinen ihminen on puhdas paitsi teoissa myös sydämessä. Hyveen saavuttamiseksi filosofia on paras apu, sillä filosofi tekee omasta halustaan sellaista, mitä muut tekevät lain pakottamana. Spekulatiivinen ja käytännöllinen viisaus tulee erottaa toisistaan. Enkratismi
Enkratistit (, itsehillintä) olivat askeetikkoja, jotka kieltäytyivät viinistä ja lihasta ja usein myös avioliitosta. Enkratismi juontanee juurensa saturnilianismista, ja lahkon perusti Justinus Marttyyrin (k. 164) oppilas Tatianos käännyttyään pois kristinuskosta. Enkratistit vaikuttivat etenkin syyrialaisessa kirkossa. Korintin sota
Ksenofonin "Hellenika" on keskeisin käytettävissä oleva Korintin sotaa käsittelevä aikalaislähde. Ksenofon otti osaa spartalaisten puolella Koroneian taisteluun, ja ateenalaiset karkottivat hänet spartalaismielisenä maanpakoon. Spartan kuningas Agesilaos II oli Ksenofonin ystävä, ja Ksenofon yrittääkin esittää hänet aina hyvässä valossa. Lisätietoja sodasta on myös Plutarkhoksen kirjoittamissa Agesilaoksen ja Kimonin elämäkerroissa. Muita lähteitä ovat Diodoros Sisilialaisen maailmanhistoria ja maantieteilijä Pausaniaan teoksessa säilyneet anekdootit. Hippokrates Gelalainen
Hippokrates (, k. noin 490 eaa.) oli kreikkalaisperäiseen Pantaridien dynastiaan kuulunut Sisilian tyranni. Hänen isänsä oli Olympian kisojen voittaja Pantares ja hänen edeltäjänsä oli hänen veljensä Kleandros, joka salamurhattiin. Hippokratesta tukivat kauppiaat ja ratsuväen komentaja Gelon. Hän yhdisti useita kaupunkivaltioita yhden vallan alle. Hän sai hallintokaupunkinsa Gelan lisäksi valtaansa Zanklen ja Katanen ja käytännössä koko Sisilian itärannikon lukuun ottamatta Syrakusaa, jota hän piiritti 492–491 eaa. ja voitti Helorosjoella saaden valtaansa viereisen Kamarinan. Noin vuoden kuluttua Hippokrates sai surmansa Hyblan piirityksessä. Hänen seuraajakseen tuli Gelon. Konstantinos Simonides
Konstantinos Simonides (1820, Symi, Osmanien valtakunta – 1890, Aleksandria, Egypti) oli kreikkalainen paleografi, käsikirjoitusten väärentäjä ja seikkailija. Simonides syntyi pienellä kreikkalaisella Symin saarella, joka kuului silloin Osmanien valtakuntaan. Hän asui Athos-vuorella vuosina 1839–1841 ja vielä uudestaan vuonna 1852, jolloin hän hankki raamatullisia käsikirjoituksia, jotka hän myöhemmin myi. Hän kiersi ympäri Eurooppaa, ja hänen aktiivisuutensa kirjallisuuden suhteen oli epätavallista. Hän kiinnostui hieroglyfeistä, ja yritti ratkaista ne eri tavalla kuin egyptologit. Simonides yritti todistaa oman tulkintansa hieroglyfeistä muita paremmaksi. Hellenistinen filosofia
Kyynikot olivat ensimmäisellä sijalla Sokrateen filosofian välittämisessä hellenistiseen maailmaan. Kyynisyyden pohjavirettä on havaittavissa myös kyreneläisissä, kaikista vastakohtaisuuksista huolimatta. Kyynisiä elementtejä on myös Pyrrhonin tavassa torjua filosofinen perinne.
Kyynikot tunnetaan ennen kaikkea Diogeles Laertioksen ja muiden kirjoittajien anekdooteista, joissa on sekä mustaa huumoria, paradokseja että eettistä vakavuutta. Suurin osa anekdooteista keskittyy siihen, mitä kyynikot sanoivat, ei siihen, mitä he tekivät. Anekdootit hyväksyvät sanojen tavanomaiset pintamerkitykset, mutta syvämerkitykset on usein käännetty nurin ("isäntä"/"orja", "rehellisyys"/"varkaus"). Monissa anekdooteissa kyynikot yhdistetään Sokrateehen: "Krates mies kuin Sokrates"; "Diogenes kuin hulluksi tullut Sokrates". Esisokraatikot
Tällaisen filosofian "isänä" pidetään usein Thalesta. Hänen lisäkseen merkittäviin esisokraattisiin luonnonfilosofeihin kuuluivat muun muassa Pythagoras, elealaiset Parmenides ja Zenon Elealainen, Herakleitos, Empedokles, Anaksagoras, sekä atomistit Leukippos ja Demokritos. Historioitsija Diogenes Laertios on jakanut kreikkalaisen filosofian synnyn kahteen alkuperään, joonialaiseen ja italialaiseen filosofiaan. Sanojen "filosofia" ja "filosofi" katsotaan olevan peräisin Pythagoraan piiristä.
Diogeneen jaottelu on jossain määrin harhaanjohtava. Samaan "koulukuntaan" luetut filosofit ajattelivat useista asioista hyvin erilaisilla tavoilla, joten niitä ei voida varsinaisesti pitää koulukuntina. Ksenofanes
Ksenofanes oli kotoisin Kolofonista, Jooniasta. Hän harjoitti filosofiaa eri puolella Kreikkaa, erityisesti Etelä-Italian ja Sisilian kreikkalaisissa siirtokunnissa, kiertelemällä kaupungista toiseen. Hänen sanotaan olleen Arkhelaoksen tai Botonin oppilas ja Parmenideen opettaja. Aiemmin hänen on ajateltu olleen myös Zenon Elealaisen, Parmenideen kollegan, opettajana ja sitä kautta läheinen elealaiselle koulukunnalle. Nykyisen näkemyksen mukaan tämä ei kuitenkaan pidä paikkaansa. Demos
Demoksista tuli merkittäviä vasta Kleistheneen uudistusten myötä arkaaisen kauden loppupuolella vuonna 508 eaa. Uudistuksissa kansalaisuuden vaatimukseksi tuli se, että henkilö oli kirjattu jonkun demoksen jäseneksi. Aiemmin kansalaisuus oli perustunut jäsenyyteen fratriassa eli perheiden ryhmässä. Samassa uudistuksessa demos-järjestelmä toteutettiin myös Ateenan kaupungissa itsessään, jossa demoksia ei aiemmin ollut. Kansalaisiin alettiin viitata isännimen lisäksi demonyymillä eli demokseen perustuvalla lisänimellä, kuten "Sōkratēs Sōfroniskou Alōpekēthen", ”Sokrates Sofroniskoksen poika Alopeken demoksesta”. Khersonesos (Krim)
Muinainen Khersonesos sijaitsi nykyisen Sevastopolin alueella ja oli Krimin kallioilla, jota rajoitti idästä Karantinin lahti ja lännessä rannan myötäisesti Pesotsnajan lahdella. Khersonesoksen perustivat kreikkalaiset 400 eaa. He olivat kotoisin Herakleia Pontikesta. Ksenofon
Vaikka Ksenofonin ajatellaan olleen Platonia kokemattomampi Sokrateen filosofisten ajatusten kirjallisessä käsittelyssä, pidetään hänen kuvaustaan totuudenmukaisempana ja arkisempana kuin Platonin oppi-isäänsä ideaalisoiva ja omia ajatuksiaan Sokrateen suuhun ympännyt kirjallisuus. Toki molempien kirjoittajien kuvaus Sokrateesta on värittynyt. Ksenofanes
Tiedot Ksenofaneen ajatuksista ovat peräisin lähinnä hänen runoudestaan. Diogenes Laertioksen mukaan hän kirjoitti paitsi eeppisessä runomitassa myös elegia- ja jambirunoutta. Ksenofaneen runoutta on säilynyt ainoastaan myöhempien kreikkalaisten filosofien ja muiden kirjailijoiden lainaamissa katkelmissa. Hänen runonsa kritisoivat ja satirisoivat useita ajalle tyypillisiä ilmiöitä ja ajatuksia, kuten kreikkalaisen mytologian ihmishahmoisten jumalten pantheonia, sekä kreikkalaisten suurta kunnioitusta urheilijoita kohtaan. Luonnonfilosofiassa Ksenofanes katsoi muun muassa, että maa on joskus ollut veden peitossa. Hänen tietoteoreettinen näkemyksensä oli, että on olemassa todellinen totuus, mutta ihmiset eivät kuolevaisina pysty tietämään sitä. Antiikin Kreikan kirjallisuus
Toinen arkaaisen ajan suuri runoilija oli Hesiodos. Päinvastoin kuin Homeros, Hesiodos mainitsee itsensä teoksissaan. Hänestä ei kuitenkaan tiedetä mitään niiden ulkopuolelta. Hesiodos oli kotoisin Boiotiasta, keski-Kreikasta, ja hänen katsotaan eläneen ja kirjoittaneen 700-luvun eaa. loppupuolella. Hänen kaksi tunnetuinta teostaan ovat "Jumalten synty" ja "Työt ja päivät". "Jumalten synty" on kuvaus kreikkalaisten jumalten syntyhistoriasta. "Työt ja päivät" puolestaan on kuvaus ankarasta ja yksinkertaisesta maalaiselämästä, jonka Hesidos tunsi hyvin. Se sisältää myös muun muassa kuvauksen ihmiskunnan historian aikakausista, alkaen kauan sitten menneestä kulta-ajasta Vitséntzos Kornáros
Kornáros tunnetaan romanttisesta eeppisestä runosta "Erotókritos" (), joka on kirjoitettu Kreetan murteella. Runon tapahtumapaikka on Ateena, jossa kuningas Herakles vaimoineen ja tyttärineen asuu. Kuninkaan neuvonantajan poika Erotókritos on rakastunut tyttäreen ja monien koetusten ja vaikeuksien jälkeen pari menee naimisiin. Nykyisin runoa lausutaan muun muassa Rethymnonin kirjallisuuspiireissä. Demokritos
Demokritoksesta itsestään tiedetään vain vähän. Hän oli kotoisin Abderasta, mikä oli myös muun muassa Protagoraan kotipaikka, vaikkakin hänet mainitaan myös Miletoksen kansalaisena. Hänen isänsä nimenä mainitaan Hegesistratos, Athenokrites ja Damasippos. Demokritos sanoo itse olleensa vielä nuori silloin, kun Anaksagoras oli jo vanha, toisin sanoen n. 430-luvulla eaa. Hänen on yleensä katsottu eläneen merkittävän vanhaksi, jopa yli satavuotiaaksi. Ksenokrates
Ksenokrateen teoria epäorgaanisesta luonnosta oli suurimmaksi osaksi identtinen Platonin "Timaioksessa" esittämän elementtien teorian kanssa. Hän kuitenkin esitti, että jokaisella ulottuvuudella on oma prinsiippinsä, ja hylkäsi siksi sellaisten kappaleiden kuin pyramidin, oktaedrin, ikosaedriin ja kuution johtamisen kolmikulmaisista pinnoista. Näin hän lähestyi atomismia. Hän myös lisäsi klassiseen neljään elementtiin (maa, vesi, ilma, tuli) viidentenä eetterin. Leon Salamislainen
Leon Salamislainen (; 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen, joka mainitaan sekä Platonin "Sokrateen puolustuspuheessa" että Ksenofonin teoksessa "Hellenika". Kyseessä saattaa olla sama henkilö, joka toimi ateenalaisena kenraalina peloponnesolaissodassa. Anytos
Anytoksen vihamielisyys Sokratesta kohtaan vaikuttaa olleen osin ammatillista ja osin henkilökohtaista, ja hänellä vaikuttaa olleen ainakin kaksi syytä syyttää Sokratesta. Ensiksi, Sokrates kritisoi jatkuvasti Ateenan demokraattista hallintoa, jossa Anytos toimi. Anytos on voinut katsoa, että Sokrateen kritiikki on ollut uhka Ateenaan lyhyen tyrannian jälkeen palautetulle demokratialle. Toiseksi, Sokrates opetti Anytoksen poikaa, ja Anytos ehkä syytti Sokratesta tämän mielen myrkyttämisestä ja siitä, että poika oli poikennut isän kaavailemalta urapolulta. Ksenofonin mukaan pojasta tuli juoppo. Ksenokrates
Platonin alkuperäisen ajatuksen mukaan ideat ovat universaalin mielen laki, ja tuottavat erityisessä mielessä aistihavaintoja, joita kutsutaan asioiksi ja esineiksi. Näin idea on determinantti, joka voidaan ajatella jossain määrin "kvantiteettina" eli lukumääränä ja myös "lukuna". Nämä ideaaliset luvut ovat kuitenkin eri asia kuin aritmeettiset luvut. Ksenofon
Ksenofonin kirjoitukset, erityisesti "Kyyroksen sotaretki", ovat kuuluneet pitkään aloittelevien kreikan opiskelijoiden lukemistoon. Hänen teoksensa "Hellenika" on tärkein lähde Kreikan historiaan vuosina 411–362 eaa. Se on suoraa jatkoa Thukydideen "Peloponnesolaissodalle". Ksenofon ei kuitenkaan analysoi tapahtumia yhtä tarkasti kun Thukydides. Hänen sokraattiset kirjoituksensa, jotka ovat säilyneet kokonaisuudessaan, ovat sokraattisen menetelmän ainoita nykyaikaan säilyneitä kuvaajia Platonin dialogien lisäksi. Irenaeus
Irenaeus on todennäköisesti ollut kreikkalainen ja kotoisin Polykarpoksen kotikaupungista Smyrnasta. Hänet kasvatettiin kristityssä kodissa sen sijaan että hän olisi kääntynyt aikuisena, ja tämä saattaa selittää hänen tiukan oikeaoppisen ajatusmaailmansa. Irenaeus oli yksi ensimmäisistä kristityistä kirjoittajista, joka käytti käsitettä ”apostolinen suksessio” (apostolinen seuranto) puolustaessaan omaa asemaansa. Ksenofon
Ksenofon matkusti Vähään-Aasiaan, jossa hän osallistui palkkasoturina Kyyros nuoremman sotaretkeen tämän veljeä ja Persian kuningasta Artakserkses II vastaan. Kyyros yritti kaapata vallan veljeltään, mutta ei kertonut kreikkalaisille palkkasotureilleen retkensä todellista tarkoitusta. Babylonin lähellä Kunaksen taistelussa kreikkalaiset löivät vastustajansa, mutta Kyyros sai surmansa. Kreikkalaiset yrittivät palata takaisin Kreikkaan, mutta Artakserkses antoi surmata heidän johtajansa, mm. spartalaisen Klearkhoksen. Epätoivoiset kreikkalaiset valitsivat itselleen uudet johtajat, yksi heistä oli Ksenofon. Kirjassaan "Kyyroksen sotaretki" ("Anabasis") Ksenofon kertoo kreikkalaisten vaivalloisesta matkasta Armenian läpi Mustanmeren rannalle ja sieltä Byzantioniin. Anaksagoras
Anaksagoras oli kotoisin Joonian Klazomenaista. Siellä hänellä oli jonkin verran omaisuutta ja myös poliittista toimintaa, mutta hän luopui niistä, koska pelkäsi niiden vaikeuttavan hänen harjoittamaansa totuuden etsintää. Kun häneltä kysyttiin, eikö hän välitä isänmaastaan, hän vastasi: ”Minähän välitän isänmaastani kovasti” ja osoitti taivasta. Augustinuksen mukaan Anaksagoras oli Anaksimeneen oppilas ja Arkhelaoksen opettaja. Augustinuksen tieto ei kuitenkaan pidä paikkaansa Anaksimeneen osalta, sillä tämä oli ollut yli 20 vuotta kuolleena Anaksagoraan syntyessä. Aristoteleen mukaan Anaksagoras oli saanut ainakin vaikutteita klazomenailaiselta filosofilta ja ihmeidentekijältä Hermotimokselta. Ksenokrates
Ksenokrates jakoi tietämisen ja ymmärtämisen kolmeen tasoon, joista jokainen oli tarkoituksenmukainen oman alueensa asioiden ajatteluun:Ksenokrateen logiikasta tiedetään vain se, että hän oli samaa mieltä kuin Platon, hyläten Aristoteleen kymmenen kategoriaa (katso: "Organon") liiallisena ja tarpeettomana. Kebes
Kebes (, 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi. Hän oli Sokrateen ja Filolaoksen oppilas. Hän oli kotoisin Thebasta. Kyyroksen sotaretki
Stefanos Byzantionlainen mainitsee vielä yhden "Anabasiksen", jonka kirjoitti Sofainetos Stymfaloslainen, eräs Ksenofonin kumppaneista sotaretkellä. Stefanoksen teoksessa on neljä hyvin lyhyttä sitaattia Sofainetoksen teoksesta. On väitetty että 300-luvulla eaa. elänyt historioitsija Eforos käytti Sofainetoksen teosta lähteenään, ja Diodoros Sisilialainen käytti puolestaan lähteenään Eforosta. Diodoroksen versiossa Kyyroksen sotaretkestä Ksenofon mainitaan vasta kun kreikkalaiset ovat päässeet Traakiaan. Ehkä Ksenofon päätti kirjoittaa oman version "Anabasiksesta" sen jälkeen kun Sofaenetos oli julkaissut oman teoksensa, jossa Ksenofonin roolia tapahtumissa aliarvioitiin. Toisaalta Sofainetoksen teos saattaa olla myöhempi väärennös. Xenofónin luostari
Xenofónin luostari (, myös "Ksenofonin luostari", "Ksenofontoksen luostari") on ortodoksinen luostari Athoksen autonomisessa luostaritasavallassa Kreikassa. Athoksen kahdenkymmenen luostarin välisessä hierarkiassa Xenofón on sijalla kuusitoista.
Xenofónin luostari on perustettu 900- tai 1000-luvulla. Luostarin perustaja oli Pyhä Ksenofon, josta luostari on saanut nimensä. Luostari kärsi merirosvojen hyökkäyksistä 1200-luvulla. 1500-luvulla suuri osa luostarin munkeista oli slaaveja. Myöhemmin luostari taantui ja kärsi pahoista taloudellisista vaikeuksista. Samalla se siirtyi idiorytmiseen kilvoittelutapaan. Luostari perustettiin uudelleen 1700-luvulla ja palasi kinobioottiseen elämäntapaan vuonna 1784. Vuonna 2011 luostarissa oli 72 asukasta. Muistelmia (Ksenofon)
"Muistelmia" jakaantuu kahteen erilliseen, eri aikoina kirjoitettuun osaan. Ensimmäisen kirjan kaksi ensimmäistä lukua esittävät suoran puolustuksen Sokrateen saamia syytteitä vastaan. Tässä osassa Ksenofon käsittelee suoraan syytteisiin liittyviä asioita, jotka liittyvät enimmäkseen uskontoon, mutta hän käsittelee myös poliittisia syytteitä. Näihin lukeutuvat syytös, että Sokrateen seuraan kuuluivat muun muassa Alkibiades ja Kritias, joita pidettiin lurjuksina, sekä väite, että hän opetti nuoret halveksimaan demokratiaa. Näitä syytöksiä ei käsitellä suoraan Ksenofonin "Sokrateen puolustuspuheessa" sen enempää kuin Platonin "Sokrateen puolustuspuheessakaan". Antiikin Kreikan kirjallisuus
Kallimakhos, joka eli samaan aikaan kuin Theokritos, työskenteli koko aikuisuutensa Aleksandriassa, jossa hän kokosi kirjaston teosten hakemiston ("Pinakes"). Hänen runoudestaan on säilynyt vain katkelmia. Runoudessa hänet tunnetaan elegioistaan. Tunnetuin teos oli "Aitia" (”Syyt”), joka selvittää neljässä kirjassa erikoisten tapojen, juhlien ja nimien alkuperiä. Sen rakenne tuli myöhemmän roomalaisen runoilijan Ovidiuksen teosten malliksi. Sen osittain säilyneisiin osiin kuuluu hoviruno "Bereniken hiukset" ("Koma Berenikes"), jota roomalainen Catullus käytti myöhemmin esikuvanaan. Kallimakhos kirjoitti myös eeppisiä runoja; näitä olivat "Hekale" sekä "Ibis", joka oli suunnattu hänen aikaisempaa oppilastaan Apolloniosta vastaan. Herakleitos
Herakleitos oli kotoisin Efesoksesta Vähästä-Aasiasta, joka oli hänen eläessään Persian vallan alla. Hänen isänsä nimi oli Bloson. Herakleitos oli todennäköisesti aristokraattisesta perheestä; hänen kerrotaan polveutuneen kuninkaallisesta suvusta mutta luopuneen eduistaan voidakseen elää riippumatonta elämää. Ksenofon
Vuonna 371 eaa. thebalaiset kukistivat Spartan Leuktran taistelussa ja riistivät Peloponnesoksen Spartan hallinnasta. Pian tämän jälkeen Ksenofon karkotettiin maatilaltaan ja hänen oli paettava Korinttiin, jonne hän asettui asumaan. Ennen kuolemaansa Ksenofonin sallittiin palata Ateenaan, mutta hän kuoli lopulta kuitenkin Korintissa. Khariton
Khariton Afrodisiaslainen ( tai ) oli antiikin kreikkalainen romaanikirjailija, joka tunnetaan teoksesta "Kallirhoe". Hän oli kotoisin Afrodisiaksesta, Kaariasta. Hänestä ei tiedetä oikeastaan mitään muuta kuin mitä hän itse paljastaa ainoassa tunnetussa romaanissaan "Kallirhoe". Kahdeksasta kirjasta koostuva rakkausromaani on Petroniuksen "Satyriconin" ohella länsimaisen kirjallisuuden varhaisin säilynyt romaani. Sokrateen puolustuspuhe (Ksenofon)
Platonin teoksen ohella Ksenofonin toisen käden kuvaus on ainoa säilynyt ”silminnäkijäkuvaus” Sokrateen oikeudenkäynnistä. Vaikka teos ei todennäköisesti ole täysin puolueeton, se on silti historiallisesti arvokas. Ksenofonin versio eroaa Platonin versiosta muun muassa siinä, että Ksenofonilla Delfoin oraakkeli sanoo Sokrateen olleen mitä suurin moraalisessa ylevyydessä, kun taas Platonin tekstissä hänet nimetään mitä suurimmaksi viisaudessa. Tämä voi antaa lisävalaistusta siihen, pitikö Sokrates itseään moraalisesti parempana myöntäessään, ettei tiedä mitään, vai näkikö hän ymmärryksensä tietämättömyydestään ainoastaan älyllisenä ylivoimaisuutena. Sokrates
Sokrates (, 470/469 eaa.–399 eaa.) oli antiikin Kreikassa Ateenassa vaikuttanut filosofi. Hän on yksi kaikkien aikojen merkittävimpiä filosofeja, ja häneen viitataan usein koko länsimaisen filosofian isänä. Leon Diakonos
Leon Diakonos syntyi maaseudulla Kaloessa Vähässä-Aasiassa. Hänen vanhempansa eivät olleet kovin varakkaita, mutta pystyivät kuitenkin lähettämään hänet koulutukseen Konstantinopoliin, jossa hänestä tuli diakoni keisarilliseen palatsiin noin vuosina 975–980. Hän kirjoitti 10 historian kirjaa, jotka käsittelivät Bysantin keisarien Romanos II:n, Nikeforos II Fokasin, Johannes I Tzimiskesin hallituskausia sekä varhaisia aikoja keisari Basileios II:n hallitusajalta. Hänen kirjoituksensa perustuivat useimmiten hänen omiin silminnäkijähavaintoihin eri tapahtumista. Leonin kirjoitustyyli oli hyvin klassinen, koska hän käytti samanlaista kieltä kuin runoilija Homeros sekä muut muinaisen Kreikan historioitsijat kuten Agathias. Leon tunnetaan erityisesti hänen silminnäkijähavainnoistaan Kiovan suuriruhtinas Svjatoslavin ajoilta, jolloin rusit hyökkäsivät Bulgariaan vuonna 969 sekä taistelivat Bysantin valtakuntaa vastaan eri puolilla.. Kolonos (demos)
Kolonoksessa oli Poseidonille omistettu temppeli, Eumenidien, Theseuksen ja Oidipuksen pyhäköt sekä Athenen, Demeterin, Zeuksen ja Prometheuksen alttarit. Tragediakirjailija Sofokles oli kotoisin Kolonoksesta, ja sinne sijoittui tämän näytelmä "Oidipus Kolonoksessa". Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymejä "ek Kolōnū" (), "Kolōnēthen" () tai "Kolōneus" (). Aiskhines (sokraatikko)
Aiskhines (, 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi. Hän oli Sokrateen oppilas ja sokraatikko. Hän oli kotoisin Ateenasta. Sokrateen kuoltua Aiskhines siirtyi Syrakusan tyrannin Dionysios II:n hoviin. Hermogenes (filosofi)
Hermogenes esiintyy yhtenä keskustelijana Platonin dialogissa "Kratylos", edustamassa kantaa, jonka mukaan kielen sanat ovat syntyneet ihmisten välisestä sopimuksesta. Vaikka hän kuului varakkaan Kalliaan sukuun, Ksenofon mainitsee hänen itsensä olleen melko varaton; tämä voisi tarkoittaa, että Hermogenes olisi ollut Hipponikoksen avioton poika. Platon puolestaan antaa ymmärtää, että Kallias olisi riistänyt epäoikeudenmukaisesti tämän varat itselleen. Arkhelaos
Diogenes Laertioksen mukaan Arkhelaos oli se, joka toi luonnonfilosofian Jooniasta Ateenaan. Kuitenkin yleisesti ajatellaan jo Anaksagoraan tehneen sen. Arkhelaokseen luonnonfilosofia joka tapauksessa päättyy, sillä hänen jälkeensä Sokrates aloitti etiikan tutkimisen ja siirsi näin filosofian painopisteen hyvään elämään. Sokrates kuitenkin omaksui etiikan tutkimuksen Anaksagoraalta, mutta sai kunnian sen keksimisestä. Arkhelaos oli kuitenkin käsitellyt etiikkaa jo jossain määrin, sillä hän pohti filosofiassaan lakeja, sekä sitä, mitkä asiat ovat hyviä ja oikeudenmukaisia. Hänen mukaansa oikeudenmukaiset ja häpeälliset asiat eivät ole olemassa luonnostaan, vaan ne perustuvat siihen mitä yhteiskunnassa on sovittu. Ksenofon
Ksenofon (, noin 430 eaa. — noin 355 eaa.) oli antiikin kreikkalainen kirjailija, filosofi ja sotilas. Hän oli Sokrateen oppilas. Hänet tunnetaan erityisesti Kreikan historiaa ja kulttuuria käsittelevistä teoksistaan. Filolaos
Filolaos oli Sokrateen ja Demokritoksen aikalainen, mutta heitä vanhempi, ja jonkin verran Empedoklesta nuorempi. Hän oli myös Zenon Elealaisen, Melissoksen ja Thukydideen aikalainen, joten hänen syntymänsä voidaan ajoittaa noin vuoteen 480 eaa. Diogenes Laertioksen mukaan Filolaos syntyi Krotonissa, ja joidenkin muiden lähteiden mukaan Taraksessa; kummatkin sijaitsivat Suur-Kreikassa nykyisen Italian eteläosassa. Filolaos oli Krotonissa pythagoralaisten vainojen aikaan. Herakleides
Herakleides oli kotoisin Pontoksesta (Heraklea Pontika), nykyisen Turkin Ereglistä. Hänen ylhäinen ja varakas isänsä lähetti hänet Ateenaan opiskelemaan Platonin Akatemiaan sen perustajan Platonin ja tämän seuraajan Speusippoksen alaisuuteen. Hän oli kuitenkin myös Aristoteleen oppilaana. Kallias (näytelmäkirjailija)
Kallias (400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen komediakirjailija. Hän oli kotoisin Ateenasta. Hän oli yksi niistä komediarunoilijoista, joka pilkkasi filosofi Sokratesta näytelmissään. Hänen sanotaan olleen ensimmäinen, joka mainitsee Sokrateen näytelmissään. Kallias voitti Dionysia-juhlan näytelmäkilpailun vuonna 446 eaa. Ameipsias
Ameipsias (; 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen komediakirjailija. Hän oli kotoisin Ateenasta. Ameipsias oli yksi niistä komediarunoilijoista, jotka kommentoivat filosofi Sokratesta teoksissaan. Hänen näytelmänsä "Konnos" oli jopa nimetty Sokrateen musiikinopettajan mukaan. Näytelmässä hän pilkkasi Sokratesta tämän vanhasta viitasta ja paljasjalkaisuudesta. Amipsias voitti näytelmäkilpailun vuonna 414 eaa., Aristofaneen "Lintujen" tullessa toiseksi. Hippokrates
Perimätiedon mukaan Hippokrates oli kotoisin Kosin saarelta. Hänen kerrotaan aloittaneen lääketieteen opinnot kotisaarellaan Kosissa ja jatkaneen niitä Knidoksessa, Thasoksella ja Thessaliassa, joidenkin lähteiden mukaan myös Egyptissä, Lyydiassa ja Skythiassa. Mikäli tieto Egyptissä opiskelusta pitää paikkansa, hän mitä todennäköisimmin suoritti (Galenoksen, Theofrastoksen ja Dioskorideen tavoin) "jatko-opintonsa" Memfiin Imhotepin temppelin Elämän talossa. Sokrates
Sokrates mainitaan useissa kreikkalaisissa komedioissa ja esiintyy joissain jopa yhtenä henkilöhahmona. Näytelmäkirjailija Aristofanes pilkkasi Sokratesta komediassaan "Pilvet", jonka hän kirjoitti vuonna 423 eaa., kun Sokrates oli nelissäkymmenissä. Komediassa Sokrates-niminen hahmo ”kulkee ympäri ja väittää kävelevänsä pilvissä ja puhuu kaikenlaista päätöntä”. Tämä on varhaisin säilynyt kuvaus Sokrateesta. Aristofanes pilkkasi Sokratesta myös näytelmässään "Linnut" tämän likaisuudesta sekä näytelmässä "Sammakot". Aristofaneen lisäksi Sokratesta pilkkasivat satiireissaan muutkin komediakirjailijat, kuten Kallias, joka kirjoitti Sokrateesta ensimmäisenä noin vuonna 429 eaa.; Ameipsias, joka pilkkaa Sokratesta tämän vanhasta viitasta ja paljasjalkaisuudesta näytelmässään "Konnos"; sekä Eupolis, joka syytti Sokratesta hiustenhalkomisesta ja viinikauhan varastamisesta. Sokratesta kommentoi myös Telekleides. Khariton
Kharitonista ei tiedetä juuri mitään muuta, kuin mitä hänen romaanistaan käy ilmi. Teoksen alussa hän esittelee olevansa ”Khariton, asianajaja (reettori) Athenagoraan sihteeri, Afrodisiaan kaupungista”. Nimi ”Khariton” tarkoittaa ”sulojen miestä”. Tämä on joskus käsitetty pseudonyymiksi, joka sopii rakkausromaanin kirjoittaneelle henkilölle; vastaavasti ”Afrodisiaslainen” saattaa viitata ennemmin suoraan Afroditeen kuin kaupunkiin. ”Athenagoras” puolestaan saattaa viitata Thukydideen mainitsemaan Athenagoraaseen, joka oli Hermokrateen poliittinen vastustaja; Hermokrateen tytär on Kharitonin romaanin päähenkilö. Kuitenkin sekä nimet ”Khariton” että ”Athenagoras” esiintyvät afrodisiaslaisissa piirtokirjoituksissa. Pankrates Ateenalainen
Pankrates Ateenalainen (; n. 140 jaa.) oli antiikin kreikkalainen kyyniseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Ateenasta ja eli Antoninusten aikana. Isokrates
Isokrates (436–338 eaa.) oli antiikin kreikkalainen puhetaidon opettaja, yksi kymmenestä attikalaisesta puhujasta. Isokrates ei itse esiintynyt julkisesti, vaan tyytyi opettamaan ja kirjoittamaan puheita toisille. Kerrotaan, että Isokrateella olisi ollut sata oppilasta, joista kukin olisi maksanut opetuksesta tuhat drakmaa. Isokrates sai huomattavia tuloja myös kirjoittamistaan puheista. Astypalaia (Kos)
Astypalaia oli Kosin saaren tärkein polis-keskus ainakin arkaaisella kaudella ja vielä klassisella kaudella aina vuoteen 366 eaa. saakka. Kaupungista olivat kotoisin komediarunoilija ja filosofi Epikharmos ja todennäköisesti myös lääketieteen isänä pidetty Hippokrates. Antiikin lähteistä välittyvän kuvan mukaan kaupungissa oli riitoja oligarkkisen ja demokraattisen puolueen välillä. Sisällissodan välttämiseksi toisen osapuolen edustajat muuttivat pois kaupungista, ja perustivat vuonna 366 eaa. uuden Kosin kaupungin, josta tuli saaren uusi keskus. Sisäisten ristiriitojen lisäksi uuden kaupungin perustamisessa vaikuttivat todennäköisesti myös taloudelliset tekijät, kuten paremman kauppapaikan ja hedelmällisemmän viljelymaan etsintä. Astypalaia ei koskaan ollut sijainnut kaupan kannalta edullisella paikalla, ja uusi kaupunki voitti tässä vanhan. Euthydemos
Euthydemos (, 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen henkilö, joka esiintyy sekä Ksenofonin että Platonin sokraattisissa dialogeissa. Ksenofon kertoo teoksessaan "Muistelmia", kuinka Kritias rakasti nuorta Euthydemosta ja kuinka Sokrates pilkkasi tätä sen vuoksi: ""[...] kun Sokrates huomasi, että Kritias rakasti Euthydemosta ja yritti tehdä hänelle niin kuin tekevät ne jotka nauttivat ruumiillisesta rakkaudesta, hän sanoi ettei ole vapaan miehen arvon mukaista eikä sovi kunnon ihmiselle pyytää ja rukoilla kuin kerjäläinen almua [...] rakastetulta, jonka silmissä tahtoo näyttää jonkin arvoiselta"" ("Muistelmia" I.2). Kritias oli Ateenaa peloponnesolaissodan jälkeen hallinneiden kolmenkymmenen tyrannin johtaja. Muistelmia (Ksenofon)
On usein väitetty, ettei Ksenofon vastaa tässä syytöksiin, jotka olisivat olleet ilmassa Sokratesta tuomittaessa vuonna 399 eaa., vaan syytöksiin, jotka ateenalainen sofisti Polykrates esitti joitakin vuosia myöhemmin teoksessaan "Sokrateen syyte". Polykrateen teos on kuitenkin kadonnut, ja nykyisin käytettävissä olevat lähteet sen rekonstruoimiseksi ovat liian nuoria ja epäluotettavia. Oletus siitä, että Ksenofon lähinnä vastaisi kohta kohdalta Polykrateen esittämiin syytöksiin, saattaa olla seurausta yleisestä epäilystä Ksenofonin kirjallisia kykyjä kohtaan. Kysymys Polykrateen roolista on yksi osa kiistoista, jotka koskevat sitä, heijasteleeko Ksenofonin teos historiallista Sokratesta, vai onko se vain fiktiivinen panos Sokrateesta käytyyn kirjalliseen keskusteluun. Ksenofon
Ksenofon syntyi ateenalaiseen ritariluokkaan ("hippeis") kuuluvaan perheeseen noin vuonna 431 eaa. Ksenofonin isä oli Gryllos ja äiti Diodora. Ritariluokkaan kuuluvien tuli olla tarpeeksi varakkaita varustaakseen itsensä ratsumiehiksi Ateenan armeijaan. Ksenofonin syntymän aikoihin peloponnesolaissota oli juuri alkanut ja se tuli jatkumaan aina vuoteen 404 eaa. asti. Ksenofon oli luultavasti tarpeeksi vanha ottaakseen itse osaa sotaan vuonna 409 eaa. Sodan loppuvuosien aikana Ateenan demokratia näytti huonoimmat puolensa, kun Arginusain taistelun hävinneet sotapäälliköt tuomittiin kuolemaan lainvastaisen oikeudenkäynnin jälkeen. Ksenofon saattoi hyvinkin olla paikalla oikeudenkäynnin aikana. Ainakin hän vastusti sen toimintaa, kuten käy ilmi hänen Kreikan historiaa käsittelevästä teoksestaan. Ksenofon oli luultavasti Ateenassa kolmenkymmenen tyrannin vallan aikana vuosina 404-403 eaa. Kun demokraatit palasivat valtaan Ateenassa vuonna 403 eaa. päätti Ksenofon jättää kaupungin. Onesikritos
Onesikritos oli kotoisin Aiginasta tai Astypalaiasta. Hänestä tuli Diogeneen oppilas, ja sai filosofian opiskelijana sellaisen maineen, että Aleksanteri valitsi hänet pitämään kokouksen intialaisten gymnosofistien kanssa. Kun laivasto koottiin Hydaspesissä, Onesikritos nimitettiin luotsiksi. Itse hän kutsui itseään turhamaisesti komentajaksi. Tässä tehtävässä hän avusti Nearkhosta matkalla Indus-joen suulta Persianlahdelle. Meletos
Sokrateen oikeudenkäynnissä Meletos ja muut syyttäjät ovat pitäneet syytöspuheet Sokratesta vastaan. Näitä puheita ei ole säilynyt. Platonin "Sokrateen puolustuspuhe" kuvaa kuitenkin, kuinka Sokrates puolestaan ristikuulustelee Meletosta. Sokrates sanoo Meletoksen syyttäneen häntä nuorison turmelemisesta, mutta Meletos ei kuitenkaan pysty esittämään mitään motiivia, miksi hän olisi tehnyt näin. Mitä tulee siihen syytteeseen, että Sokrates ei tunnustanut samoja jumalia kuin valtio, Meletos erehtyy väittämään, ettei Sokrates tunnusta mitään jumalia, mutta myöntää kuitenkin, että myös Sokrateen "daimonion" on eräänlainen jumala tai jumalten jälkeläinen. Suuressa osassa tätä ristikuulustelua Meletos pysyy vaiti, eikä hänellä vaikuta olevan valmiita vastauksia Sokrateelle. Ksenokrates
Ksenokrates oli pahastunut makedonialaisesta vaikutuksesta, joka oli silloin vallalla Ateenassa, ja pian Demostheneksen kuoleman (322 eaa.) jälkeen hän kieltäytyi hänelle tarjotusta kansalaisuudesta. Hänellä ei kuitenkaan ollut varaa maksaa muukalaisille määrättyä veroa, joten hänet myytiin orjaksi. Hänet osti Demetrios Faleronlainen, joka palautti tämän vapauden. Kyyroksen sotaretki
Ksenofon syntyi noin 427 eaa. ateenalaiseen yläluokan perheeseen. Hän tapasi Sokrateen, jolla oli suuri vaikutus nuoreen Ksenofoniin. Vuonna 404 eaa. Ksenofon osallistui spartalaisten tukemaan palkkasotajoukkoon, jonka persialaisen prinssin Kyyros palkkasi sotaretkelle veljeään vastaan. Sotaretken jälkeen Ksenofon osallistui Spartan kuninkaan Agesilaoksen sotaan Persiaa vastaan. Palattuaan Kreikkaan Ksenofon ei saanut palata Ateenaan, koska hän oli sotinut Spartan puolella. Sotaretken jälkeen Ksenofon asettui asumaan Peloponnesokselle, aluksi Spartaan, mutta myöhemmin Olympian lähelle. Ksenofonin pojat kävivät läpi niin sanotun spartalaisen kasvatuksen. Myöhemmin, Spartan kärsittyä tappion sodassa thebalaisia vastaan, Ksenofon palasi Ateenaan.
Ksenofon itse mainitsee "Hellenikassaan", että eräs Themistogenes Syrakusalainen olisi "Anabasiksen" kirjoittaja. Myös "Sudassa" kerrotaan, että "Anabasiksen" todellinen kirjoittaja olisi Themistogenes. Jo antiikin aikaina Plutarkhos kuitenkin väitti, että Themistogenes oli Ksenofonin käyttämä pseudonyymi. Nykyaikana on myös väitetty, että Themistogenes olisi tosiaan ollut olemassa ja että hänen kirjoittamansa "Anabasis" olisi hävinnyt. Ilmeisesti Ksenofon käytti Themistogenestä pseudonyyminään, jotta teos, joka käsitteli myös häntä itseään, vaikuttaisi luotettavammalta. Tästä voi myös päätellä, että Ksenofon kirjoitti "Anabasiksen" ennen "Hellenikan" alkuosaa, joka käsittelee vuosia 411–401 eaa. Tithraustes
Ksenofonin mukaan Tithraustes lähetti Timokrates Rodoslaisen Kreikkaan yllyttämään kreikkalaisia sotaan Spartaa vastaan. Hesiodos
Päinvastoin kuin Homeroksesta, Hesiodoksen elämästä tiedetään yksityiskohtia. "Työt ja päivät" sisältää mainintoja hänen elämästään kolmessa kohdassa; "Jumalten synnystä" on voitu päätellä lisää. Hesiodoksen isä oli kotoisin Aioliin Kymestä, joka sijaitsee Joonian ja Troaksen välissä luoteisessa Anatoliassa, mutta hän oli ylittänyt meren asettuakseen Boiotiaan Askra-nimiseen kylään, joka sijaitsi lähellä Thespiaita. Isän jättämä perintö, pieni maa-alue Helikon-vuoren juurella, johti kahteen oikeudenkäyntiin Hesiodoksen ja hänen Perses-nimisen veljensä välillä. Perses voitti kummankin oikeudenkäynnin samojen tuomareiden päätöksellä. Magna Graecia
Suur-Kreikka oli arkaaisella kaudella merkittäviä varhaisen, niin kutsutun esisokraattisen filosofian keskuksia. Siellä kehittyi niin kutsuttu italialainen filosofia, jonka merkittävimpiä edustajia on Pythagoras. Tämä saapui Samokselta Krotoniin noin 530 eaa. Hänen toiminnallaan oli koko alueella myös merkittäviä poliittisia vaikutuksia. Lopulta Pythagoraan ja tämän seuraajien toiminta aiheutti Krotonissa levottomuuksia, ja nämä ajettiin pois kaupungista. Samanlaisia levottomuuksia oli myös muissa alueen kaupungeissa. Pythagoralaisten häätämisessä akhaialaiskaupungit pyysivät apua emämaasta Akhaiasta, ja saivat neuvon perustaa Zeus Homorioksen temppelin, jossa oli määrä kokoontua tekemään yhteisiä päätöksiä. Aleksanteri Afrodisiaslainen
Aleksanteri oli kotoisin Kaarian Afrodisiaksesta. Hän oli Aristokles Messeneläisen oppilas. Hän tuli Ateenaan toisen vuosisadan loppupuolella. Ennen pitkää hänestä tuli Lykeionin peripateettisen koulun johtaja, ja hän luennoi aristoteelisesta filosofiasta. Aleksanterin päämääränä oli vapauttaa koulun opetukset Ammonios Sakkaksen uusplatonilaisista ja synkretistisistä vaikutteista, ja palauttaa Aristoteleen puhdas oppi. Demodokos
Demodokos () oli antiikin kreikkalainen satiirikko, joka eli 500-luvulla eaa. Leroksen saarella. Hän on jäänyt maailmankirjallisuuteen lauseella: “miletoslaiset eivät ole hulluja, mutta he toimivat niin kuin olisivat”. Lause liittyy Miletoksessa syntyneeseen kapinointiin. Saarelaiset karkottivat ensin tyranninsa, mutta joutuivat sitten keskinäiseen riitaan, jossa osapuolina olivat pääomapiirit ("plutis") ja työntekijät ("kheiromakha"). Sosikrates
Sosikrates (kr. Σωσικράτης) (n. 200-128 eaa.) oli kreikkalainen historioitsija. Hän oli kotoisin Rodokselta. Hän vaikutti Hermippoksen (jälkeen 200 eaa.) ja Apollodoroksen (ennen 128 eaa.) välisenä aikana. Fanias Eresoslainen
Fanias oli kotoisin Eresoksesta, Lesbokselta. Hän tuli Ateenaan noin vuonna 332 eaa., ja liittyi yhdessä maanmiehensä Theofrastoksen kanssa peripateettiseen kouluun. Koulussa kummatkin olivat Aristoteleen oppilaina. Diogenes Laertios mainitsee Theofrastoksen Faniaalle lähettämän kirjeen. Kreeta
Iraklionista kotoisin oli kirjailija, runoilija, näytelmäkirjailija ja filosofi Níkos Kazantzákis (1883–1957). Hänen tunnetuin romaaninsa on "Kerro minulle, Zorbas", jonka pohjalta on tehty myös samanniminen elokuva. Kreetalaiset pitävät Kazantzákista suurimpana kirjailijanaan. Tunnettuja kreetalaisia runoilijoita ovat Odysséas Elýtis (1911–1996), joka sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1979 ja Christóforos Liontákis (s. 1945). Tunnettuja kirjailijoita ovat esimerkiksi Máro Doúka (s. 1947) ja Mímis Androulákis (s. 1951). Niketas Khoniates
Niketas Khoniates (, noin 1155-1215 tai 1216) oli kreikkalainen historioitsija. Hänen veljensä Mikael Khoniates oli myös historioitsija. Hän matkusti veljensä kanssa kotipaikkakunnaltaan Kolossaista Konstantinopoliin. Aluksi toimi virkamiehenä Angelos-suvun keisareiden aikana, edeten aina virkakoneiston johtajaksi ("megas logothetes") asti. Hän toimi myös Filippopoliksen teeman kuvernöörinä. Ion Khioslainen
Ion oli kotoisin Khiokselta. Hän oli Orthomeneen poika, ja häntä kutsuttiin myös Ksuthoksen pojaksi, mikä viittasi todennäköisesti myyttisen Ionin isään Ksuthokseen. Ion muutti nuorena Ateenaan ja ystävystyi Kimonin kanssa. Hän kirjoitti tästä ylistäviä huomioita, jotka ovat säilyneet Plutarkhoksen lainaamana. Plutarkhos kertoo Ionin arvostelleen Periklestä, jonka sanotaan olleen hänen kilpailijansa rakkaudessa. Ion oli läheinen myös Aiskhyloksen kanssa, mikäli uskomme Plutarkhoksen mainitsemaa anekdoottia, mutta hän sai mainetta tragediakirjailijana vasta tämän kuoleman jälkeen. Ionin itsensä mukaan hän tapasi Sofokleen Khioksella kun tämä oli Samosta vastaan suuntautuneen retkikunnan johtajana vuonna 440 eaa. Theofylaktos Simokattes
Theofylaktos oli kotoisin Egyptistä ja hän syntyi luultavasti Aleksandriassa noin vuoden 585 tienoilla hyvät suhteet omaavaan ja mahdollisesti myös rikkaaseen perheeseen. Hän sai hyvän koulutuksen ja luki laajasti klassista kirjallisuutta ja filosofiaa. Hän ei ehkä ollut kovin komea mies, sillä hänen lempinimensä Simokattes tarkoittaa nähtävästi "nykerönenäistä kissaa". Ksenofon
Ksenofon taisteli nuorena miehenä persialaisen prinssin Kyyros nuoremman armeijassa. Kyyros yritti kaapata vallan veljeltään Persian kuninkaalta Artakserkses II:a, mutta epäonnistui. Ksenofon ja muut kreikkalaiset palkkasotilaat joutuivat taistelemaan tiensä kotiin Kreikkaan Persian valtakunnan sydämestä. Ksenofon kirjoitti sotaretkeen perustuvan teoksen "Anabasis". Myöhemmin Ksenofon liittyi Spartan kuningas Agesilaos II:n armeijaan kun tämä aloitti sodan Persiaa vastaan. Myöhemmin Ksenofon palasi Agesilaoksen kanssa Kreikkaan kun Sparta ja Ateena ajautuivat jälleen kerran sotaan. Ateenalaiset karkottivat spartalaismielisen Ksenofonin Ateenasta ja hän asettui asumaan Spartan alueelle. Teoksessaan "Hellenika" Ksenofon kuvaa Kreikan historiaa siitä mihin Thukydides lopetti aina Mantineian taisteluun asti. Ksenofanes
Ksenofanes (, 570 – 480 eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi, runoilija sekä yhteiskunta- ja uskontokriitikko. Polemon Ateenalainen
Polemon oli nuorena kuriton ja huonoilla teillä. Ksenokrates sai hänet kuitenkin tekemään parannuksen. Diogenes Laertios kertoo, että kerran Polemon tuli tämän kohtuullisuutta käsittelevälle luennolle juovuksissa. Ksenokrates ei välittänyt tästä, ja vähitellen Polemon alkoi kiinnostua filosofiasta enemmän. Lopulta hänestä tuli Ksenokrateen etevin oppilas ja Akatemian johtaja tämän kuoltua vuonna 314 eaa. Theokritos
Theokritos (, s. noin 305 eaa.) oli antiikin kreikkalainen runoilija, joka oli kotoisin Syrakusasta. Hän oli kreikkalaisen paimenrunouden perustaja ja pääedustaja. Ksenofon
Sokrateen oppilas Ksenofonista tuli hänen tavattuaan Sokrateen kadulla, ja tämän alettua kysellä häneltä kaikenlaisia asioita. Ksenofon oli ensimmäinen, joka kirjoitti ylös muistiinpanoja Sokrateen puheista. Ne on julkaistu nimellä "Muistelmia". Ksenofon oli yksi Sokrateen tunnetuimmista oppilaista eli sokraatikoista, Platonin ja Antistheneen ohella. Hän myös kirjoitti ensimmäisenä kreikkalaisen filosofian historiasta. Sokraattinen dialogi
Sokraattiset dialogit ( tai , "Sôkratikoi (dia)logoi", ”keskustelut Sokrateen kanssa”) ovat antiikin Kreikassa 400- ja 300-lukujen eaa. vaihteessa kehittynyt dialogimuotoa hyödyntävä kirjallisuuden tyylilaji, joka on säilynyt nykypäiviin erityisesti Platonin ja Ksenofonin kirjoittamissa dialogeissa. Dialogit ovat joko näytelmällisiä tai kertovia, ja niissä henkilöhahmot keskustelevat moraalisista ja filosofisista ongelmista sokraattista menetelmää käyttäen. Krantor
Krantor (, 335–275 eaa.) oli antiikin kreikkalainen Platonin Akatemiaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Kilikian Soloista. Hän muutti nuorena Ateenaan ja oli Ksenokrateen oppilaana yhdessä Polemonin kanssa. Elea
Elean väkiluku alussa on ollut arviolta noin henkeä. Kaupunki nousi nopeasti kukoistavaksi kaupan ansiosta, minkä todistavat muun muassa lukuisat kaupungin lyömät hopearahat, joita on löydetty eri puolilta eteläistä Italiaa. Kaupunki ei kuitenkaan koskaan noussut aivan samalle tasolle Suur-Kreikan kaikkein kukoistavimpien ja vauraimpien kaupunkien kanssa. Suurinta mainetta kaupungille toi siellä syntynyt esisokraattisen filosofian koulukunta, elealainen koulukunta, 500- ja 400-luvuilla eaa. Sen perustajana pidetään Kolofonista tullutta Ksenofanesta, ja sen tunnetuimmat edustajat olivat Eleasta kotoisin olleet Parmenides ja Zenon. Joskus myös Leukippos yhdistetään Eleaan.
Muutoin kaupungin varhaisesta historiasta tiedetään vain vähän. Kaupunki oli tunnettu hyvästä hallinnostaan, ja sen lakien sanottiin olleen Parmenideen kirjoittamat. Elealaiset noudattivat näitä lakeja uskollisesti pitkän aikaa. Toisaalta tyranni Nearkhoksen tai Diomedonin kerrotaan surmauttaneen Zenonin, koska tämä oli suunnitellut tyrannin kukistamista, mikä antaa ymmärtää, että myös Eleassa valtaa pitivät jossakin vaiheessa tyrannit monien muiden Suur-Kreikan kaupunkien tavoin. Kriton
Kriton (, 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi. Hän oli kotoisin Ateenasta. Hän oli Sokrateen oppilas ja ystävä. Hänet tunnetaan lähes ainoastaan Platonin dialogista "Kriton" sekä "Sokrateen puolustuspuheesta". Kritonin kerrotaan kirjoittaneen useita dialogeja. Niistä yksikään ei ole säilynyt. Timokrates Rodoslainen
Timokrates Rodoslainen oli Rodokselta kotoisin ollut kreikkalainen, joka eli 300-luvulla eaa. Persialainen satraappi Farnabazos lähetti hänet yllyttämään kreikkalaiset sotaan Spartaa vastaan vuonna 396 eaa. tai 395 eaa. Timokrates vieraili Ateenassa, Thebassa, Korintissa ja Argoksessa. Kaupungit aloittivatkin niin sanotun Korintin sodan Spartaa vastaan. Nikomakhos Gerasalainen
Nikomakhos oli kotoisin Gerasasta, roomalaisesta Syyriasta, nykyisestä Jordanian Jerashista. Nikomakhos kuului uuspythagoralaisiin, mutta sai paljon vaikutteita myös Aristoteleelta. Hänen elämästään ei tiedetä paljoakaan. Hänen elinaikansa (n. 100 jaa.) tunnetaan sen kautta, että hän mainitsee Thrasyllos Mendesläisen teoksessaan "Harmoniikan käsikirja", ja Apuleius vaikuttaa kääntäneen hänen teoksensa "Johdatus aritmetiikkaan" latinaksi 100-luvun puolessa välissä. Uuspythagoralaisena Nikomakhos oli usein kiinnostunut enemmän lukujen mystisistä ominaisuuksista kuin niiden matemaattisista ominaisuuksista. Ateenan valtiomuoto (Ksenofon)
Teos on säilynyt Ksenofonin aitojen teosten joukossa, mutta tutkijat ovat olleet pitkään yksimielisiä siitä, ettei hän voi olla teoksen todellinen kirjoittaja. Alun perin tämän näkemyksen esitti jo Demetrios Magnesialainen ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Teos voidaan osoittaa epäperäiseksi siksi, että se eroaa tyyliltään Ksenofonin aidoista teoksista; lisäksi sen katsotaan syntyneen viimeistään 415–412 eaa., jolloin Ksenofon oli vielä nuori. Polemon Ateenalainen
Polemon (, n. 350–270 eaa.) oli antiikin kreikkalainen Platonin Akatemiaan kuulunut filosofi ja koulun johtaja Ksenokrateen jälkeen. Hän oli kotoisin Ateenasta. Homeros
Nämä kertomukset koottiin hellenistisen ajan Aleksandriassa joukoksi "Homeroksen elämä" -nimisiä teoksia. Lisäksi tunnettiin runoelma nimeltä "Homeroksen ja Hesiodoksen kilpa". Yleisimmän version mukaan Homeros oli syntyisin joko Joonian Smyrnasta, Vähästä-Aasiasta, tai Khioksen saarelta, ja hän kuoli Ioksen saarella Kykladeilla. "Homēreōn" oli Ioksella erään kuukauden nimenä. Yhteys Smyrnaan vaikuttaa olevan peräisin legendasta, jonka mukaan Homeroksen alkuperäinen nimi oli Melesigenes, "Meles-joella syntynyt". Runojen sisäinen todistusaineisto tukee yhteyttä jonkin verran: paikannimet ja maantieteelliset yksityiskohdat osoittavat alueen tuntemusta, ja monet vertaukset herättävät mielikuvia paikallisista näkymistä. Klemens Aleksandrialainen
Klemens oli kotoisin Ateenasta. Hänen kääntymisestä kristinuskoon ei ole tietoa, mutta kristityksi tulonsa jälkeen hän matkusti Etelä-Italiaan, Syyriaan ja Palestiinaan tapaamaan kristittyjä opettajia. Lopulta hän päätyi Aleksandriaan jonne hän asettui aloilleen. Aleksandriassa Klemens tapasi oppi-isänsä Pantainoksen, joka johti tunnettua Aleksandrian kateketiikkakoulua. Pantainos oli stoalaisuudesta kristityksi kääntynyt opettaja. Hermokrates
Thukydideen lisäksi Hermokrateen mainitsevat Ksenofon, Plutarkhos ja Polyainos. Hermokrates on myös yksi henkilöistä, joka esiintyy Platonin myöhäisvaiheen dialogeissa "Timaios" ja "Kritias". Platon on saattanut alun perin suunnitella kolmatta dialogia nimeltään "Hermokrates", mutta hän ei koskaan kirjoittanut sellaista. Diogenes Sinopelainen
Merirosvot kaappasivat Diogeneen hänen ollessaan matkalla Aiginaan. Hänet myytiin Kreetalla orjaksi korinttilaiselle, jonka nimi oli Kseniades. Kun häneltä kysyttiin hänen ammattiaan, hän sanoi, että ainoa hänen tuntemansa ammatti on ihmisten hallitseminen, ja että hän toivoisi tulevansa myydyksi miehelle, joka tarvitsee isäntää. Hän sai opettaa Kseniadeen kahta poikaa. Hän eli Korintissa lopun elämäänsä, ja käytti sen kokonaan hyveellisen itsehillinnän saarnaamiseen.
Diogeneellä kerrotaan olleen niin hyvät puhujanlahjat, että hän voitti väittelyssä helposti kenet tahansa. Isthmian kisoissa hän luennoi suurelle joukolle ihmisiä, jotka siirtyivät Antistheneen oppilaista hänen oppilaikseen. Hän tapasi Aleksanteri Suuren todennäköisesti joissakin näissä kisoissa. Tarinan mukaan Aleksanteri oli innoissaan kun sai tavata kasvoista kasvoihin suuren tynnyrissä asuvan filosofin. Niinpä hän kysyi voisiko hän tehdä Diogeneelle minkä tahansa palveluksen. Diogenes vastasi, että hän voisi olla seisomatta auringon edessä. Aleksanteri vastasi: "Jos en olisi Aleksanteri, olisin Diogenes". Toisen tarinan mukaan Aleksanteri olisi tavannut Diogeneen penkomassa kasallista ihmisluita. Diogenes selitti: "Etsin sinun isäsi luita, mutta en pysty erottamaan niitä orjan luista". Kreikkalaiset
Hesiodoksen runoelmassa "Naisten luettelo" Graikos () mainitaan Zeuksen ja Pandora II:n poikana. Pandora II mainittu oli Hellenin, helleenien kantaisän sisar. Hellen oli Deukalionin poika, joka hallitsi Fthiassa ja Keski-Kreikassa. Parioksen kronikka mainitsee, että kun Deukalion tuli Fthian kuninkaaksi, kansaa, josta aiemmin oli käytetty nimitystä "Graikoi" (), alettiin nimittää helleeneiksi. Aristoteleen mukaan helleenit olivat sukua Grai-kansalle. Tämä oli illyrialaisten käyttämä nimitys eräästä Epeiroksessa asuneesta doorilaisesta heimosta. Aristoteles väitti myös, että suuren tulvan oli täytynyt tapahtua Dodonan seudulla, jossa selloit asuivat. Kreikkalaisen perimä-tiedon mukaan on kuitenkin uskottavampaa, että kreikkalaisilla tarkoitettiin alun perin Keski-Kreikan asukkaita. Erään nyky­aikaisen teorian mukaan nimi "Graecos" () johtuu Boiotiassa sijainneesta Graian kaupungista. Graialaiset siirtolaiset osallistuivat Kymen kaupungin perustamiseen Italiassa noin 900 eaa., ja tämän kaupungin asukkaista käytettiin nimeä "Graikes" (lat. "Graeces"). Kun roomalaiset kohtasivat heidät, he alkoivat käyttää tätä nimeä ("Graeci") ensin Etelä-Italian kreikkalaisten siirto­kuntien asukkaista ja myöhemmin kaikista kreikkalaisista.. Kreikassa "graia" () merkitsee ”vanhaa naista” ja johtuu indoeurooppalaisen kanta­kielen sanasta "*gere", ”tulla vanhaksi”.. Latinalaiseen nimeen "graeci" pohjautuvat Kreikkaa ja kreikkalaisia tarkoittavat nimet useimmissa eurooppa­laisissa kielissä, myös suomessa. Theaitetos
Theaitetos (, n. 417–369 eaa.) oli antiikin kreikkalainen geometriaan erikoistunut matemaatikko. Hän oli Eufronioksen poika ja kotoisin Ateenasta Sunionin demoksesta. Hänet tunnetaan erityisesti Platonin hänelle omistetusta dialogista "Theaitetos". Tenedos (saari)
Myytin mukaan Tenes oli Kyknoksen poika, kun taas Kyknos itse oli Poseidonin ja Kalyken poika. Filonome, Kyknoksen toinen puoliso ja Teneen äitipuoli, yritti vietellä Teneen, mikä vuoksi Kyknos hylkäsi hänet. Kun Filonome syytti Tenestä raiskauksesta, tämä hylättiin sisarensa kanssa merelle. He ajautuivat Leukopryksen saarelle, jossa Tenes julistetiin kuninkaaksi, ja saari sai hänen kunniakseen uuden nien Tenedos. Kun Kyknos huomasi Filonomeen valehdelleen, hän otti laivan mennäkseen pyytämään pojaltaan anteeksi. Myytin eri muunnelmat poikkavat toisistaan siinä, pääsivätkö he sovintoon. Erään version mukaan Tenes katkasi isänsä laivan köyden tämän saavuttua Tenedokseen. Sanonta "Teneen kirves" tulikin tämän vuoksi merkitsemään mielipahaa, jota ei kyetä tyynnyttämään. Toisen myytin mukaan Akhilleus nousi maihin Tenedoksessa ollessaan matkalla Aulikseen. Hänen laivansa törmäsi myrskyssä saareen, jossa Akhilleus taisteli Tenestä, myytin tämän version mukaan Apollon poikaa vastaan tietämättä tämän syntyperää eikä näin ollen osannut varoa Apollon kostoa. Myytin tämän version mukaan Akhilleuksen tappoi sittemmin Kyknos Troijassa. Sofokleen näytelmässä "Filoktetes" vuodelta 409 eaa. käärme puri Filoktetestä jalkaan Tenedoksessa. Hyginuksen mukaan jumalatar Hera, joka vastusti Filoktetesta auttaakseen Heraklesta, oli lähettänyt käärmeen rankaisemaan tätä. Hänen haavansa eivät yrityksistä huolimatta parantuneet, ja kreikkalaiset hylkäsivät hänet, mutta palasivat myöhemmin hänen luokseen pyytämään apua hyökkäyksessä Troijaa vastaan. Athenaios ylisti Nymfodorosta mukaillen Tenedoksen naisten kauneutta. Arkhelaos
Arkhelaos (, 400-luku eaa.) oli eräs antiikin kreikan esisokraattisista filosofeista, hänet luetaan kuuluvaksi ns. joonialaisen luonnonfilosofian haaraan. Hän oli kotoisin joko Ateenasta tai Miletoksesta. Hän oli Anaksagoraan oppilas ja Sokrateen opettaja. Theopompos
Theopompos oli kotoisin Khioksesta. Varhaisessa nuoruudessaan Theopompos vaikuttaa viettäneen jonkun aikaa Ateenassa yhdessä isänsä kanssa, joka oli karkotettuna spartalaismielisyytensä vuoksi. Ateenassa hänestä tuli Isokrateen oppilas, ja hän eteni nopeasti retoriikassa. Isokrateen kerrotaan sanoneen, että Eforos olisi tarvinnut kannuksia mutta Theopompos suitset (Cicero, "Brutus", 204). Täsmälleen samaa tarinaa kerrotaan Platonista, jonka kerrotaan sanoneen samaa koskien Ksenokratesta ja Aristotelesta. Diokles Magnesialainen
Diokles Magnesialainen (ensimmäinen vuosisata eaa.) oli antiikin kreikkalainen kirjailija. Hän oli kotoisin Magnesiasta. Diokles tunnetaan ennen kaikkea teoksistaan "Filosofielämäkerrat" (, "Bioi tōn filosofōn") ja "Katsaus filosofeihin" (, "Epidromē tōn filosofōn"), joita Diogenes Laertios käytti filosofielämäkertojensa lähteenä. Teoksista on säilynyt vain katkelmia tätä kautta. Muistelmia (Ksenofon)
Loput teoksesta (kirjan 1 luvut 3–8, sekä kirjat 2–4) koostuu lyhyistä episodeista, joissa Sokrates keskustelee ystävien, kilpailevien opettajien ja tunnettujen kreikkalaisten kanssa. Välissä on lyhyitä kertovia huomautuksia Sokrateen opetuksista. Tämän osan tarkoituksena on esitellä Sokrates kuulustelemassa muita ihmisiä, eräänlaisena esikuvana. Platonin vastaaviin teoksiin verrattuna Ksenofonin sokraattinen dialogi on vaatimattomampaa sekä filosofisessa syvyydessä että kirjallisessa tyylissä. Ksenofonin tarkoituksena ei kuitenkaan ollut esittää Sokratesta omaperäisenä filosofina (tai esittää omaa filosofiaansa Sokrateen suulla, niin kuin Platon lopulta teki), vaan esittää Sokrates menestyksekkäänä, oikeamielisenä ja viisaana opettajana. Sokrateen puolustuspuhe (Ksenofon)
Asiantuntijat uskovat, että Ksenofonin tulkinta oikeudenkäynnistä oli hänen vastineensa sille laajalle levinneelle kirjalliselle reaktiolle, jonka Sokrateen oikeudenkäynti ja tuomio saivat aikaan. Sokrates-kirjallisuudessa ateenalaiset julkisuuden henkilöt ja kirjailijat esittivät oman näkemyksensä Sokrateen syyllisyydestä. Teoksen ytimenä on Sokrateen vastustajan esittämien syytösten kumoaminen kohta kohdalta. Se antaa selkeän kuvan niistä syytöksistä, jotka Anytos esitti. Ksenofon ei ollut itse tuolloin paikalla, vaan osallistui kymmenentuhannen marssiin, jota kuvaa teoksessaan "Kyyroksen sotaretki" ("Anabasis"). Hän siteeraa faktojen osalta Hermogenestä, joka oli paikalla oikeudenkäynnissä. Platon ei tosin mainitse Hermogeneen olleen paikalla oikeudenkäynnissä, mutta kertoo tämän olleen paikalla Sokrateen nauttiessa myrkkyä. Dionysios Herakleialainen
Dionysios oli kotoisin Herakleia Pontikesta. Hänen opettajinaan toimivat Herakleides Pontoslainen, Aleksinos, Menedemos ja Zenon. Hänen kerrotaan saaneen silmätulehduksen, joka aiheutti suuria kipuja. Hän totesi, ettei millään kyennyt sietämään näitä kipuja, vaikka stoalaisen filosofian mukaan kaikki asiat, jotka eivät ole hyveitä tai paheita ovat yhdentekeviä. Tämän vuoksi hän päätti luopua stoalaisuudesta, ja siirtyi toiseen ääripäähän ryhtymällä kyreneläisen koulukunnan kannattajaksi ja sen mukaisesti hedonistiksi. Afrodite
On ilmeistä, että Afroditen palvonta on tullut idästä foinikialaisten välittämänä, mutta riitin alkuperä ei vielä välttämättä selitä nimen alkuperää. Historiateoksessaan Herodotos luo yhteyden Babylonian Mylitta-jumalattaren, Assyrian Ištarin, foinikialaisten Astarten ja kreikkalaisten Afroditen välille. Aivan ilmeisesti on kyse kulttuurien kohtaamisen aikaansaamasta paikallisten kulttien sekoittumisesta ja samankaltaistumisesta. Vanhimmat Afroditen kulttipaikat olivat Kíthiran saarella ja Kyproksessa. Kíthirassa oli ikivanha foinikialaisten perustama temppeli, ja kyproslaisten oman todistuksen mukaan heidän temppelitoimituksensa olivat peräisin Askalonista. Menippos
Menippos (, 200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen kyynikoiden koulukuntaan kuulunut filosofi ja satiirikko. Hän oli kotoisin Gadarasta, Syyriasta. Diogenes Laertioksen mukaan hän oli alun perin orja, joka sai paljon rahaa toimimalla rahanlainaajana, mutta menetti ne ja teki epätoivoissaan itsemurhan. Zenon Elealainen
Muuten Zenonin elämästä ei tiedetä paljoakaan varmuudella. Merkittävin tietolähde hänen elämästään on Platonin lähes sata vuotta hänen elämänsä jälkeen kirjoittama dialogi "Parmenides". Siinä Platon kuvaa Parmenideen ja Zenonin Ateenaan tekemää vierailua, siihen aikaan kun Parmenides oli "noin 65-vuotias", Zenon "noin 40-vuotias" ja Sokrates "hyvin nuori mies" ("Parmenides" 127). Tiedetään, että Sokrates syntyi noin vuonna 470 eaa., ja jos oletetaan, että hän olisi vierailun aikaan ollut noin 20-vuotias, Zenon olisi syntynyt noin vuonna 490 eaa. Platon sanoo hänen olleen kookas ja uljas mies. Simon (sokraatikko)
Simon (, 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi. Hän oli kotoisin Ateenasta ja alun perin suutari. Hän ryhtyi filosofiksi, kun Sokrates tuli keskustelemaan hänen kanssaan. Diogenes Laertios sanoo hänen olleen ensimmäinen, joka käytti Sokrateen tapaa argumentoida eli niin sanottua sokraattista menetelmää. Hänen ajattelustaan ei tiedetä paljoakaan. Hänen sanotaan kirjoittaneen useita dialogeja.