Milloin Suomessa otettiin ydinvoima käyttöön?
Ydinvoima Suomessa
Vuonna 1961 Imatran Voima käynnisti kansainvälisen tarjouskilpailun ydinvoimalasta avaimet käteen -periaatteella. Yhtiö halusi 1967 tilata joko saksalaisen AEG:n tai amerikkalaisen Westinghousen reaktorin. Neuvostoliiton tarjousta pidettiin puutteellisena. Valtioneuvosto päätti kuitenkin luopua tilauksesta tarjousten perusteella. Teollisuusministeri Väinö Leskinen allekirjoitti Moskovassa 1969 tavaranvaihtosopimuksen, joka sisälsi ydinvoimalan tilauksen Neuvostoliitosta. Loviisaan rakennettua Novo Voronesh -painevesireaktoria täydennettiin suomalaisella insinööritaidolla. Turvatekniikka, automaatio ja mittaristot suunniteltiin Suomessa ja hankittiin lännestä. Loviisan ydinvoimalaitos otettiin käyttöön vuonna 1977, jolloin Loviisa 1 valmistui sähköntuotantoon .
Koodankulamin ydinvoimalaitos
Ensimmäinen laitosyksikkö otettiin käyttöön 22. lokakuuta 2013 ja toinen 29. elokuuta 2016. Ydinase
Atomipommin periaatteen esitti vuonna 1934 fyysikko Leó Szilárd. Ydinaseohjelmat eri maissa
Yhdysvallat kehitteli ydinasetta 1942–1945 Los Alamosissa fyysikko Robert Oppenheimerin ja kenraali Leslie Grovesin johdolla niin sanotussa Manhattan-projektissa. Huippusalainen projekti työllisti tuhansia ihmisiä. Ensimmäinen ydinase, Plutoniumpommi lempinimeltään The Gadget (”Vempain”), räjäytettiin 5:30 aamulla 16. heinäkuuta 1945 Alamogordossa, New Mexicossa. Tämä ensimmäinen koe tunnetaan nimellä "Trinity". Pommi räjäytettiin terästornissa. Räjähdyksen aiheuttamassa kuumuudessa hiekka ja kivi muuttuivat kraatterissa lasiksi. Räjähdysvoimaltaan pommi vastasi noin 20 kilotonnia TNT:tä. Ydinonnettomuus
Siviilikäytössä olevissa ydinvoimaloissa on sattunut vakava onnettomuus yhteensä viidellä reaktorilla. Maaliskuussa 2011 Fukushiman ydinvoimalassa Japanissa kolmen reaktorin sydän pääsi sulamaan. Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuus Ukrainassa, Neuvostoliitossa tapahtui vuonna 1986, sekä Three Mile Islandin ydinvoimalaonnettomuus Harrisburgissa Yhdysvalloissa vuonna 1979. Ydinvoiman historiassa on lokakuuhun 2018 mennessä kertynyt 17 758 reaktorivuotta. Historiassa on siis tapahtunut yksi onnettomuus noin 3 600 reaktorinkäyttövuotta kohden. Ydinainevalvonta
Suomi teki vuonna 1971 ensimmäisenä valtiona maailmassa IAEA:n kanssa ydinsulkusopimukseen perustuvan kahdenvälisen valvontasopimuksen, joka oli voimassa vuoteen 1995. Sen jälkeen Suomi on osallistunut ydinainevalvontaan osana EURATOM-järjestelmää vuoden 1973 EURATOMin ja IAEA:n välisen sopimuksen velvoittamana. Obninskin ydinvoimalaitos
Obninskin ydinvoimalaitoksessa käytettiin teholtaan 5 MW:n kevytvesijäähdytteistä grafiittireaktoria (LWGR). Voimalan rakennustyöt aloitettiin tammikuussa 1951 ja reaktorilla saavutettiin ydinreaktiota ylläpitävä kriittinen massa ensimmäisen kerran 6. toukokuuta 1954. Voimalaitos liitettiin sähköverkkoon 27. kesäkuuta 1954. Laitos suljettiin pysyvästi 29. huhtikuuta 2002. Voimalaitoksen entisissä tiloissa toimii nykyään esimerkiksi ydinvoimatekniikan museo. Obninskin ydinvoimalaitoksen omistaa Venäjän valtion Rosatom ja sen toiminnan loppuunsaattamisesta vastaa Rosatomin tytäryritys, osakeyhtiö Rosenergoatom. Vesivoima
Suomessa ensimmäinen vesivoimalla toimiva sähkölaitos otettiin käyttöön 22. syyskuuta 1891 Tampereella. Vuonna 1928 otettiin käyttöön Imatrankosken voimala Vuoksessa, nykyisellä Imatralla. Voimala on 178 MW tehollaan edelleen Suomen toiseksi suurin. Kemijoen ensimmäinen voimalaitos otettiin käyttöön 1948 Isohaarassa. Nyttemmin Kemijoen valuma-alueella on 18 vesivoimalaitosta sekä Lokan ja Porttipahdan tekojärvet. Petäjäskosken voimalaitoksesta on tehonkorotusten myötä tehty Suomen suuritehoisin vesivoimalaitos: laitoksen maksimiteho on marraskuusta 2011 alkaen ollut 182 MW. Suomessa voimalaitosten korkeuserot ovat suurimmillaan joitakin kymmeniä metrejä. Korkeimmat putouskorkeudet ovat Jumiskon voimalaitoksessa Kemijärvellä (96 metriä) ja Pamilon voimalaitoksessa Joensuussa (49 metriä). Ydinkoe
Ensimmäinen ydinkoe oli Yhdysvaltain 16. heinäkuuta 1945 New Mexicon autiomaassa tekemä Trinity. Neuvostoliiton ensimmäinen ydinkoe oli RDS-1 Kazakstanissa 1949, Britannian Operaatio Hurrikaani Monte Bello -saarilla Australiassa 1952 ja Ranskan Gerboise Bleue Algeriassa 1960. Vuonna 1961 Neuvostoliitto räjäytti kaikkien aikojen suurimman ydinpommin Tsar-Bomban Novaja Zemljan yläpuolella. Rostovin ydinvoimalaitos
Kahdella VVER-1000 -ydinreaktoriyksiköllään voimala tuotti noin 40 prosenttia Rostovin alueen käyttämästä sähköenergiasta. Yksiköt on otettu tuotantokäyttöön vuosina 2001 ja 2010. Ensimmäisen voimalayksikön rakentamistyö tosin alkoi alun perin jo 1979, mutta keskeytettiin vuonna 1990, jolloin yksikkö oli 95-prosenttisesti valmis. Sittemmin rakennustöitä jatkettiin mukautetuin suunnitelmin. Ruotsin ydintutkimusohjelma
Ruotsin ydintutkimusohjelma, jota kutsuttiin nimellä Den svenska linjen, oli 1950-luvun Ruotsissa atomienergiaselonteko jolla luotiin suuntaviivoja ydinteknologian kehittämiseen pitkälle tulevaisuuteen. Pyrkimyksenä oli energiaomavaraisuuden saavuttaminen ydinvoimaloita rakentamalla. Suunnitelmiin kuului suuri määrä ydinreaktoreita ja mahdollinen ydinaseohjelma, jota varten Marvikeniin kaavailtiin rakennettavaksi niihin tarvittavaa plutoniumia tuottava R4-reaktori. Huddingeen lähelle Tukholmaa rakennettiin ohjelman puitteissa sähköä ja lämpöä tuottanut Ågestan ydinvoimala eli R3 joka oli käytössä vuosina 1964–1974. Aiemmin oli käynnistetty kokeilureaktoreita kuten R1 vuonna 1954. Leibstadtin ydinvoimalaitos
Voimalaitos otettiin käyttöön vuonna 1984. Laitosta on suunniteltu käyttävän vähintään vuoteen 2045. Loviisan ydinvoimalaitos
Loviisan ydinvoimalaitos otettiin käyttöön vuonna 1977, jolloin Loviisa 1 valmistui sähköntuotantoon. Kolme vuotta myöhemmin vuonna 1980 otettiin käyttöön Loviisa 2. Ydinvoima Suomessa
Fennovoima valitsi alun perin kaksi toimittajavaihtoehtoa eli Arevan ja Toshiban (Westinghouse) ja kolme erilaista reaktorivaihtoehtoa, jotka on mainittu eduskunnan periaatepäätöksessä vuodelta 2010. Sittemmin vuonna 2013 Fennovoima vaihtoi laitostoimittajaksi venäläisen Rosatomin, joka tuli myös Fennovoiman suurimmaksi osakkaaksi. Maaliskuun alussa 2014 Fennovoima jätti työ- ja elinkeinoministeriöön hakemuksen voimassa olevan ydinvoimarakentamista koskevan periaatepäätöksen täydentämisestä ja asia palautui eduskunnan käsiteltäväksi. Joulukuussa 2014 eduskunta hyväksyi periaatepäätöksen täydentämisen äänin 115–74 . Kesäkuussa 2015 Fennovoima jätti työ- ja elinkeinoministeriölle Hanhikivi 1 -ydinvoimalan rakentamislupahakemuksen . Fennovoiman tavoitteena on käynnistää voimalaitos vuonna 2024 . Energia Suomessa
Suomen ydinvoimalat ovat vuosina 2000–2014 tuottaneet sähköä vuosittain 21,4–22,7 TWh, joka on ollut vuodesta riippuen 27–35 prosenttia Suomen tuotannosta ja 24–28 prosenttia maan kulutuksesta . Energia Suomessa
Vuonna 2018 uusiutuvan energian osuus energian kulutuksesta oli 36 prosenttia. Kun tuohon lisätään ydinvoiman osuus, 53 prosenttia Suomessa kulutetusta energiasta on päästötöntä. Energiamix muuttuu, koska kiviihiilen käyttöä on vähennetty ja hiilivoimaloita suljetaan, uudet sellu- tai biotuotetehtaat tuottavat mustalipeää ja tuulivoimalla on kasvutrendi. Vuonna 2017 Suomessa oli seitsemän suurta kivihiilivoimalaa, joista vain yksi tuotti sähköä pelkällä kivihiilellä. Vuonna 2014 suljettiin Inkoon suuri kivihiilivoimala, joka oli Suomen suurin. Ydinvoimala
Ensimmäinen sähköverkkoon sähköä tuottava ydinvoimalaitos, Obninskin ydinvoimalaitos, aloitti toimintansa 1. kesäkuuta 1954 Neuvostoliitossa. Ydinvoimalaitos yhdistettiin sähköverkkoon noin kolme viikkoa myöhemmin tuottaen sähköä tarpeeksi noin 2 000 kotitaloudelle. Sen sijaan maailman ensimmäinen täyden mittakaavan ydinvoimalaitos, Sellafield, avattiin 17. lokakuuta 1956 Isossa-Britanniassa. Rantarata
Helsinki–Kirkkonummi-välin sähköistämistä alettiin vakavasti harkita 1950-luvun lopussa. Hanketta ajoi voimakkaasti eteenpäin Valtionrautateiden silloinen pääjohtaja Erkki Aalto. Eläintarhan kallioille tai vaihtoehtoisesti Ilmalan suoalueelle kaavailtiin Valtionrautateiden omaa ydinvoimalaa, joka olisi tuottanut sähkön Helsingistä niin Kirkkonummelle kuin Riihimäellekin. Tämä hanke kuitenkin hautautui. Sähköistysrakenteita testattiin Båtvikin satamaradalla puolen kilometrin pituisella koeradalla. Ensimmäiset koeasennukset tehtiin heinäkuussa 1963. Ydinvoima Suomessa
Vuonna 2010 kolme tahoa haki lupaa ydinvoimalan rakentamiseen: suomalaisten teollisuuden ja kaupan alan yritysten ja energiayhtiöiden sekä E.ONin omistama Fennovoima, sekä aikaisempien ydinvoimaloiden omistajat Fortum ja Teollisuuden Voima TVO. Eduskunta päätti 1. heinäkuuta 2010 äänin 120–72 myöntää Teollisuuden Voimalle luvan rakentaa Olkiluotoon vielä yhden ydin­voimala­yksikön. Myös Fennovoima sai äänin 121–71 luvan rakentaa uuden ydinvoimalan joko Simoon tai Pyhä­joelle. 5. lokakuuta 2011 ilmoitettiin ydinvoimalaitoksen sijoituspaikaksi Pyhäjoki. Ydinvoima
Ensimmäiset vihjeet atomin sisällä tapahtuvista reaktioista saatiin vuonna 1896, kun Antoine Henri Becquerel havaitsi radioaktiivisuuden. Ytimen olemassaolosta saatiin viitteitä vuonna 1919, kun Ernest Rutherford altisti typpikaasun alfahiukkassäteilylle: osa hiukkasista törmäsi ja jäi typpiatomiin transmutatoiden eli muuttaen ne hapeksi. Reaktiossa atomi emittoi protonin, jonka myöhemmät tutkimukset osoittivat ydinhiukkaseksi. Toisen ydinhiukkasen, neutronin, löysi Sir James Chadwick vuonna 1932. Pian italialainen Enrico Fermi kollegoineen havaitsi, että uraaniin törmätessään hitaat neutronit synnyttävät kohteessa ainakin neljää erilaista ainetta. Vähän myöhemmin saksalaiset Otto Hahn ja Fritz Strassmann osoittivat yhteistyössä Lise Meitnerin kanssa, että reaktiossa uraaniatomit halkeavat. Keinotekoinen fissio oli keksitty. Euroopan unionin energiapolitiikka
Määrällisesti ydinvoimaa oli eniten vuonna 2007 tuotettuina TWh:na (% sähköntuotannosta): Ranska 440 TWh (78 %), Saksa 141 (22 %), Ruotsi 67 (45 %) ja UK 63 (16 %): Lisää ydinvoimaa rakentaa Länsi-Euroopassa vuonna 2010 vain kaksi maata: Ranska ja Suomi. Suomen ydinvoimalat tuottivat sähköä 22 TWh vuonna 2007. Suomen ydinvoimakapasiteetti 31.12.2006 oli 2 671 MW. Britannia ja Ruotsi on myyneet ydinvoimaloita ulkomaisille yhtiöille. Ydinturvallisuus
Käyttökokemustoiminta tarkoittaa, että jos yhdessä ydinvoimalassa sattuu vaaratilanne, laitevika tai ihmisen tekemä virhe, niin kaikissa maailman ydinvoimaloissa pyritään estämään samanlaisen tapahtuman toistuminen. Maailmassa tuotetaan sähköä yli 400 ydinreaktorilla. Maailman kaikki ydinvoimaa tuottavat yhtiöt ovat jäseniä WANO-nimisessä järjestössä (World Association of Nuclear Operators). WANOn kautta yhtiöt jakavat toisilleen noin tuhat käyttökokemusraporttia vuosittain. Usein toistuvia tapahtumia ovat materiaaliviat ja ohjeiden väärintulkinnasta johtuva työntekijöiden virheellinen toiminta. Suurin osa tapahtumista on turvallisuusmerkitykseltään vähäisiä, mutta niiden hyödyntäminen auttaa vähentämään häiriötilanteita, jotka joissain olosuhteissa voisivat kehittyä onnettomuuksiksi. Turvallisuuden parantamisen lisäksi käyttökokemusten hyödyntäminen säästää rahaa, kun häiriöiden takia menetetään vähemmän sähköntuotantoa. Ydinvoima
1950–1980-luvuilla ydinvoiman kasvu oli erittäin nopeaa ja eräissä maissa, kuten Ranskassa, sillä korvattiin fossiilisten polttoaineiden käyttö sähköntuotannossa lähes kokonaan. Suomi ja Ruotsi (ks. kaavio oikealla) ovat esimerkkejä maista, joissa ydinvoiman tuotantoa on pitkään kasvatettu määrätietoisesti. Sen seurauksena fossiilisten polttoaineiden osuus kokonaisenergiantuotannosta on selvästi pienempi kuin teollisuusmaissa yleensä. Ruotsissa ja Suomessa on lisäksi mahdollista käyttää biopolttoaineita ja vesivoimaa merkittävästi, mikä myös näkyy kaavioissa. Grafiittihidasteinen kanavatyyppinen reaktori
Ensimmäinen tuotannollinen grafiittihidasteinen ja kevytvesijäähdytteinen ydinreaktori kehitettiin 1950-luvun alussa Neuvostoliitossa. Kyseessä sata kilometriä Moskovan lounaispuolella sijaitsevaan Obninskin ydinvoimalaitokseen rakennettu, teholtaan viiden megawatin reaktori (LWGR, Light Water cooled Graphite moderated Reactor). Reaktori käynnistettiin ensimmäisen kerran 6. toukokuuta 1954 kello 19:40 Moskovan aikaa. Voimala liitettiin sähköverkkoon 27. kesäkuuta 1954. Obninskin LWGR-reaktorin pohjalta laadittiin uusia reaktoriratkaisuja, ja se toimi esikuvana myös RBMK-reaktorille. Ydinvoima
Suomessa on neljä kaupallista ydinreaktoria. Vuonna 2017 ne tuottivat 17 prosenttia Suomen primäärienergiasta ja 33 prosenttia Suomen sähköntuotannosta. Suomessa ydinvoimaloiden käyttöaste on yleensä ollut yli 90 prosenttia, mikä on parempi kuin maailman keskiarvo. Ydinvoima Suomessa
EU:n alkuvuonna 2008 tuottaman mielipidekyselyn mukaan suomalaiset ovat innokkaimpien ydinvoiman kannattajien joukossa EU:ssa: vastanneista suomalaisista 61 % kannatti sähkön tuottamista ydinvoimalla, kun EU-kansalaisten keskiarvo oli 44 %. Kolme vuotta aikaisemmin tehdyssä kyselyssä EU-keskiarvo oli 37 %. Tuulivoiman historia
Euroopassa tuulivoimaloiden kehittely jatkui toisen maailmansodan jälkeen, kun fossiilisten polttoaineiden hinnat nousivat. Ensimmäisen maailmansodan loppuvaiheessa 25 kW:sten tuulivoimaloiden käyttö oli levinnyt kaikkialle Tanskaan. Tanskassa toimi jo 1960-luvulla 200 kW:n tehoinen tuulivoimala. Suomen ensimmäinen sähköverkkoon kytketty tuulivoimala otettiin käyttöön 1986. Natsi-Saksan ydinohjelma
Natsi-Saksan ydinohjelma oli Saksan toisen maailmansodan aikana toteuttama hanke, jonka tavoitteena oli valmistaa ydinpommi. Hanke aloitettiin uraanin isotooppien erottamisena, raskaan veden tutkimustyönä ja valmisteluna. Ohjelma käynnistettiin huhtikuussa 1939. Ohjelma keskeytyi toisen maailmansodan alettua syyskuussa 1939. Ohjelma aloitettiin uudelleen tammikuussa 1942. Saksan kansallissosialistinen hallinto aiheutti koulutuksen politisoitumista vuoden 1933 jälkeen, monet fyysikot, insinöörit ja matemaatikot olivat joutuneet lähtemään ulkomaille. Juutalaisilla tiedemiehillä ei ollut mahdollisuutta tehdä työtä ydintekniikan parissa.. 
Vaikutusvaltaisia ihmisiä olivat Kurt Diebner, Abraham Esau, Walther Gerlach ja Erich Schumann. Schumann oli yksi voimakkaimmista ja vaikutusvaltaisimmista fyysikoista Saksassa. Hermann Göring nimitti Abraham Esaun Ydinvoimafysiikan tutkimuksen johtajaksi joulukuussa 1942; Walther Gerlach seurasi häntä tehtävässä joulukuussa 1943. 9. kesäkuuta 1942 Adolf Hitler antoi määräyksen RFR:n uudelleenorganisointia varten kuin erilliselle oikeushenkilölle, jonka asetuksen nimitti valtakunnanmarsalkka Hermann Göring. Uudelleenjärjestely tehtiin valtakunnanministeri Albert Speerin aloitteesta, se oli tarpeen, koska RFR:n toiminta oli tehotonta: valtiovarainministeri Bernhard Rustin alaisena ei ollut saavuttanut sille asetettuja tavoitteita. Tavoitteena oli, että Göring huolehtisi RFR kanssa samaa kurinalaisuutta ja tehokkuutta noudattaen kuin hän oli toiminut ilmailualalla. Kokous pidettiin 6. heinäkuuta 1942, jolloin oli määrä keskustella RFR:n toiminnasta ja asettaa se asialistalle. Ydinvoima Suomessa
Suomessa ydinvoiman käytöstä määrätään ydinenergialaissa seuraavaa:Muunlainen ydinenergian käyttö on Suomessa laitonta. Ydinenergialain ja muiden ydinenergiaa koskevien lakien ja määräysten noudattamista valvotaan sekä kansallisesti että kansainvälisesti. Ydinvoima Suomessa
Helsinki osti Sipooseen kuuluvan Granön saaren uutta ydinvoimalaitosta varten. Arveltiin, että voimaverkkoon voitaisiin liittää 150–250 megawatin ydinvoimala. Granön saaren voimalaa ei kuitenkaan koskaan rakennettu. Tämän jälkeen pääkaupunkiseudulle kaavailtiin ruotsalaisen Asea-Atomin, VTT:n ja Finnatomin kehittämää lämpövoimareaktoria, joka olisi tuottanut kallioluolassa ainoastaan kaukolämpöä 200 megawatin lämpöteholla. ASEA oli rakentanut tämän tyyppisen voimalaitoksen Tukholman esikaupunkiin Huddingeen vuonna 1963. Tutkimuskäyttöön TKK:lle hankittiin 1960-luvulla Yhdysvalloista General Dynamicsin pieni tutkimusreaktori. Ydinvoima Suomessa
Suomessa sijaitsevan ydinlaitoksen haltijalla on rajoittamaton vastuu Suomessa aiheutuneesta vahingosta. Rajoittamaton vastuu on ollut voimassa vuodesta 2012 alkaen. Jos Suomessa sijaitseva ydinlaitos aiheuttaa vahinkoa Suomen ulkopuolella, vastuun enimmäismäärä on noin 700 miljoonaa euroa . Vakavin ydinonnettomuus maailmassa vuoden 2008 loppuun mennessä on ollut Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuus Ukrainassa vuonna 1986, jonka taloudellisiksi kustannuksiksi on arvioitu satoja miljardeja dollareita. Loviisa
Loviisasta 15 km Hästholmenin saarella sijaitsee Fortum Power and Heat Oy:n omistuksessa oleva Loviisan ydinvoimalaitos, joka on Suomen ensimmäinen ydinvoimalaitos. Loviisan Voimalaitoksella sijaitsee kaksi eri laitosta, jotka on otettu kaupalliseen käyttöön seuraavasti: Loviisa 1 vuonna 1977 ja Loviisa 2 vuonna 1981. Molemmat reaktorit ovat VVER-440 -tyyppisiä painevesireaktoreita (PWR), joiden nettoteho on 488 MW. Loviisan Voimalaitoksen sopimus solmittiin vuonna 1969 neuvostoliittolaisyrityksen V/O Atomenergoexportin (AEE) kanssa. Imatran Voima Oy (IVO) Rakennutti Loviisan Voimalaitoksen ja Fortum osti Loviisan Voimalaitoksen IVO:lta. Vuonna 2007 uusia voimalaitoshankkeita on jälleen suunnitteilla. Ensin Fortum ilmoitti 28.3. käynnistävänsä Loviisa 3:n ympäristövaikutusten arviointimenettelyn Loviisassa ja vähän tämän jälkeen 17.4. saksalaiseen E.ON-konserniin kuuluva E.ON Finland ilmoitti aikeistaan ostaa nykyisten voimaloiden pohjoispuolelta tontin, jolle E.ON suunnittelee rakentavansa oman ydinvoimalansa. Alueelle on kaavailtu myös tuulivoimaloita. Loviisan kaupunginvaltuusto hylkäsi kokouksessaan 8.5. maakaupan E.ON Finlandin kanssa äänin 16-11, mutta aloitti 28.6. neuvottelut Fennovoima-yhtiön kanssa vastaavanlaisesta ydinvoimalahankkeesta. Venäjän ympäristöpolitiikka
Tšernobylin ydinvoimalan nelosreaktori räjähti 26.4.1986 klo 1:23 Moskovan aikaa. Räjähdys ja sitä seurannut tulipalo sylkivät taivaalle 10 päivän ajan radioaktiivisia aineita. Ne levisivät Eurooppaan ja ympäri maailmaa. Laskeuman määrä vaihteli tuulten ja sateiden mukaan. Suomessa korkeimmat mitatut arvot olivat 60 kBq/m ja keskiarvo 10,7 kBq/m. Itävallassa, Kreikassa ja Skandinaviassa mitattiin paikoin yli 100 kBq/m säteilyarvoja. Onnettomuus aiheutti laajalle alueelle radioaktiivisen laskeuman Venäjällä, Ukrainassa ja Valko-Venäjällä (cesium-137, strontium-90 ja plutonium). Pahiten saastuneilla alueilla on metsää, jossa metsäpalot ovat yleisiä. Vuonna 1986 oli 1775 metsäpaloa, jossa paloi 2336 ha metsää. Metsäpalot vaikuttavat radioaktiivisuuden kulkeutumiseen. 30 km alueelta tuhansia ihmisiä ja eläimiäa evakuoitiin. Intian joukkotuhoaseet
1940-luvun lopulla Intian ydinohjelma alkoi kehittää tiedemies Homi Bhabha, joka oli vuodesta 1948 Atomienergiakomission puheenjohtaja. Atomienergiakomissiosta tuli ministeriö vuonna 1952. Ensimmäinen tutkimusreaktori CIRUS alkoi toimia vuonna 1956. Säteilyturvakeskus
1965 alkoi myös SFL:n valmistautuminen suomalaiseen ydinvoiman käytön valvontaan kun laitos aloitti Loviisaan tulevan ydinvoimalaitoksen ympäristötutkimukset. Suomeen tarvittiin suunnittelukriteerit ja turvallisuusselostekäytännöt ydinvoimalaitoksille. Sellaiset laadittiin pääosin yhdysvaltalaisen Atomic Energy Commissionin (AEC) ohjeista ja määräyksistä saadun mallin mukaan. Varsinaisesti ydinturvallisuusvalvonnasta tuli laitoksen tehtävä vuonna 1968, jolloin se siirrettiin sosiaali- ja terveysministeriön alaiseksi ja nimi vaihtui Säteilyturvallisuuslaitokseksi (STL). Nykyisen nimensä se sai 1984. M65 Atomic Annie
Atomic Annie tai M65 Atomic Cannon (suom. "atominen kanuuna") oli Yhdysvaltojen rakentama hinattava tykki, joka kykeni ampumaan ydinkranaatin. Se kehitettiin 1950-luvulla, kylmän sodan alkuaikoina, ja se otettiin kenttäkäyttöön Euroopassa ja Koreassa 1953. Tykkiä valmistettiin 20 kappaletta, joista seitsemän on säilynyt nykypäivään eri museoissa.Atomic Anniella ammuttiin vain yksi ydinkärjen sisältänyt testilaukaus aseen koko käyttöhistorian aikana. Tämä "Grable"-niminen ydinkoe tapahtui osana operaatio Upshot-Knotholea Nevadan testialueella 8:30 aamupäivällä paikallista aikaa toukokuun 25 päivä, vuonna 1953. Ammutun ydinlatauksen, joka oli tyypiltään W9-ydinkärki, räjähdysvoimakkuus oli 15 kilotonnia TNT:tä. Se oli historian ensimmäinen ja tähän mennessä ainoa koskaan tykistä ammuttu ydinammus. Upshot-Knotholen muut testit olivat kolme ilmasta pudotettua ydinpommia ja seitsemän tornissa räjäytettyä aseiden kehittelyssä tarvittavaa testilatausta. Loviisan ydinvoimalaitos
Laitos otettiin käyttöön Suomen ensimmäisenä ydinvoimalaitoksena yhden reaktorin voimin vuonna 1977, ja toinen reaktori käynnistyi 1980. Laitoksen omistaa Fortum Oyj, jolle omistus siirtyi Imatran Voima Oy:n (IVO) ja Neste Oy:n yhdistyttyä 1998. Fennovoima
Fennovoima Oy on vuonna 2007 perustettu energiayhtiö, joka aikoo rakentaa Suomeen uuden ydinvoimalan. Yhtiö jätti periaatepäätöshakemuksen valtioneuvostolle tammikuussa 2009. Eduskunta myönsi luvan 1. heinäkuuta 2010 äänin 121–71. Fennovoiman tuleva voimalaitos on nimeltään Hanhikivi 1 ja se rakennetaan Pyhäjoelle. Laitoksen sähköntuotanto parantaa Suomen energiaomavaraisuutta. Fennovoimasta 66 prosenttia omistaa kahdeksantoista suomalaisen yhtiön ja yhteisyrityksen omistama Voimaosakeyhtiö SF ja 34 prosenttia venäläinen Suomeen rekisteröity RAOS Voima Oy. Iranin ydinohjelma
Iranin ydinohjelma alkoi shaahin valtakaudella Yhdysvaltojen, Britannian, Ranskan ja Saksan tuella vuonna 1975. Tarkoituksena oli hankkia maahan ydinvoimaa. Ydinvoimaa tarvittiin, koska piti kyetä tuottamaan sähköä kasvavaa kansantaloutta varten ja varautua aikaan, jolloin maan öljyvarat ehtyvät. Iran sopi ostavansa kaksi voimalaa Ranskasta, kaksi Saksasta ja neuvotteli Yhdysvaltojen kanssa kahdeksasta voimalasta. Islamilaisen vallankumouksen jälkeen Yhdysvallat veti tukensa pois, ja pyrki estämään Iranin ydinvoimakehitystä IAEA:n kanssa. Ydinräjähteen rauhanomainen käyttö
Ydinpommien rauhanomaisten käyttökohteiden tutkimus käynnistyi Yhdysvalloissa kesällä 1957 atomienergiakomission (AEC) käynnistettyä operaatio Plowshare -nimellä tunnetuksi tulleen tutkimushankkeen, jonka puitteissa selvitettiin ydinpommien käyttöä esimerkiksi maansiirtotehtävissä, öljy- ja kaivosteollisuudessa. Ydinpommeja esitettiin käytettäväksi esimerkiksi merenpinnan tasossa kulkevan Panaman kanavan rakentamiseen ja kallioleikkauksen räjäyttämiseen moottoritien oikaisua varten. Hankkeen puitteissa tutkittiin myös ydinräjähteiden käyttöä tekojärvien ja maanalaisten varastoluolien rakentamiseen, sekä palavien maanalaisten öljy- ja kaasulähteiden sammuttamiseen. Ydinaseriisunta
Vuonna 1968 neuvottelut saatettiin päätökseen ja 1. kesäkuuta samana vuonna ydinsulkusopimus avattiin allekirjoituksille. Irlanti sai sopimusta esittäneenä maana kunnian allekirjoittaa sen ensimmäisenä ja myös Yhdysvallat ja Neuvostoliitto allekirjoittivat sopimuksen ensimmäisten joukossa. 40 muun maan, Suomi mukaan lukien (sopimusteksti Suomen lakikokoelmassa: ), allekirjoitettua sen, sopimus astui voimaan 5. maaliskuuta 1970. Sittemmin lähes kaikki maailman maat ovat liittyneet ydinsulkusopimukseen ja tätä nykyä allekirjoittajia on 189. Sopimuksen noudattamista valvoo IAEA pitämällä kirjaa fissiileistä materiaaleista ja tekemällä tarkastuksia ydinlaitoksiin allekirjoittajamaissa. Sendain ydinvoimalaitos
Sendain ydinvoimalaitos () on Japanin Kyūshūn saaren Kagoshiman prefektuurissa sijaitseva ydinvoimalaitos. Sen omistaa sähköyhtiö Kyūshū Denryoku. Laitokseen kuuluu kaksi ydinreaktoria, joista ensimmäinen otettiin käyttöön alun perin heinäkuussa vuonna 1984. Kaikki Japanin ydinvoimalat suljettiin väliaikaisesti vuoden 2011 maanjäristyksestä aiheutuneiden Fukushiman ydinonnettomuuksien vuoksi, minkä jälkeen Sendain ydinvoimalaitos avattiin niistä ensimmäisenä uudelleen vastustuksesta ja mielenosoituksista huolimatta 11. elokuuta vuonna 2015. Laitos sijaitsee maanjäristyksille ja tsunameille alttiilla alueella vain 50 kilometrin päässä aktiivisesta Sakurajima-tulivuoresta. Kyūshūn alueelle iski voimakas maanjäristys huhtikuussa 2016, mutta voimalaitos selvisi siitä vaurioitta. Ranskan joukkotuhoaseet
Ranska lienee aloittanut ydinpommiohjelmansa 1956. Ennen sotia Ranska johti ydinfysiikan tutkimusta , mutta jäi Yhdysvaltojen, Britannian ja Neuvostoliiton vanaveteen. Ensimmäinen ydinreaktori ZOE alkoi toimia 1948. Vuotta myöhemmin rakennettiin plutoniumin jälleenkäsittelylaitos ja vielä myöhemmin suurempi reaktori plutoniumin tuotantoon. Ranskan ydinrikastamo toimii Pierrelattessa. Ydinvoima
Espoon Otaniemessä on pieni Triga-tutkimusreaktori, joka käynnistettiin 1962. Reaktorin tuottamaa säteilyä käytettiin tutkimuksen lisäksi aivokasvainten boorineutronikaappaushoitoon. Hoitotoiminta päättyi 2012, ja reaktori suljettiin lopullisesti 2015. Reaktorin omistaja VTT aikoo purkaa sen. Obninskin ydinvoimalaitos
Keväällä 2014 tulee kuluneeksi 60 vuotta siitä, kun tämä maailman ensimmäinen tuotannollinen ydinvoimala saavutti kriittisyyden. Obninskin voimalaitokselle suunniteltu reaktoriratkaisu toimi pohjana useiden myöhempien ydinvoimaloiden suunnittelulle. Rakennettiin Siperian ja Belojarskin ydinvoimalaitokset, ja kehitettiin suurempi, 1000 MW:n RBMK-reaktorimalli. Ydinfysiikka
Ydinfysiikan sovelluksia löytyy monilta yhteiskunnan osa-alueilta: Ydinvoimalla tuotettiin vuonna 2009 maailman sähköenergiasta 14%. Lääketieteessä käytetään laajalti ydinfysiikkaan perustuvia kuvausmenetelmiä, kuten magneettikuvaus, varjoainekuvaukset ja positroniemissiotomografia, sekä sädehoitoa syöpää vastaan. Yhdeksällä maailman valtiolla tiedetään olevan varastoituina ydinaseita. Geologiassa ja arkeologiassa käytetään radioaktiivisuuteen perustuvia ajoitusmenetelmiä, kuten radiohiiliajoitusta. Ydinvoima Suomessa
Ydinvoimahankkeiden kannattajien mukaan Kioton ilmastosopimuksen tavoitteita ei saavuteta ilman ydinvoimaa. Heidän mukaansa ydinvoiman keinoin voidaan vähentää Suomen riippuvuutta fossiilisista polttoaineista ja venäläisestä tuontisähköstä. Lisäksi 1970- ja 1980-lukujen taitteessa valmistuneet laitosyksiköt ovat vanhentumassa pian. Toisaalta energiakeskustelussa ydinvoiman vastustajat korostavat, että ydinvoiman lisääminen ei ole välttämättömyys, vaan valinta, ja että muun muassa energiansäästö ja uusiutuvien energianlähteiden kehittäminen ja käyttöönotto ovat ydinvoimakysymystä oleellisempia Suomen energiapolitiikan kannalta. Lisärakentamisen toteutumisen myötä Suomesta tulee ympäristöjärjestöjen mukaan maailman suurin ydinjätteen tuottaja asukasta kohden. Energia Kiinassa
Ydinvoiman kehittäminen Kiinassa aloitettiin 1970-luvulla ja kehitystä on vauhdittanut esimerkiksi fossiilisten polttoaineiden hinta ja hiilen haitalliset ympäristövaikutukset. Keväällä 2018 Kiinassa oli käytössä 39 ydinvoimalayksikköä ja rakenteilla 18 yksikköä. Ydinvoiman historia
Sodan jälkeen ydinohjelmat ympäri maailman keskittyivät ydinaseiden hankkimiseen, sillä kylmän sodan alku johti ripeään kilpavarusteluun. Omat reaktorityyppinsä asetuotannon tarpeisiin kehittivät Neuvostoliitto, Iso-Britannia ja Ranska. Huoli ytimen energian sotilaallisen käytön vaaroista johti vaatimuksiin sen energian käyttämisestä ennemmin ihmiskunnan tarpeiden palveluksessa. Sota oli osoittanut, kuinka mahtava voima atomiin kätkeytyy ja sen saattamista rauhanomaiseen käyttöön vaati muun muassa presidentti Eisenhower kuuluisassa "Atomit rauhan puolesta" -puheessaan. 40- ja 50-lukujen vaihteessa aloitettiinkin ensimmäiset hankkeet sähkön tuottamiseksi ydinvoimalla. Ydinvoimala
Ydinvoimala on teollinen vastapainevoimalaitos, jossa tuotetaan sähköä ja lämpöä ydinvoimaa hyödyntäen. Ydinvoimalan toiminta-ajatus perustuu siihen, että korkeasti rikastettua uraania asetellaan polttoainesauvoihin ketjureaktion aikaansaamista varten. Jotta reaktio saisi alkunsa, on kriittinen massa ensin ylitettävä. Halkeamisreaktio tulee voida myös hallita, mikä yleensä hoidetaan kauko-ohjatusti säädeltävien säätösauvojen avulla. Siten voidaan hallita tarkasti fissioreaktion voimakkuutta. Siinä voidaan käyttää useita tekniikoita ydinfission hidastukseen. Grafiitti on yksi tähän tarkoitukseen sopiva materiaali. Ydinreaktiota voidaan säädellä myös raskaan veden avulla. Ydinvoima Suomessa
YLE teetti vuosina 2008–2010 neljä samanlaista kyselyä, joilla mitattiin Suomen kansalaisten suhtautumista viidennen ydinvoimalan jälkeisiin uusiin ydinvoimalahankkeisiin. Lisäydinvoiman vastustus vaihteli 48 ja 55 prosentin välillä ja kannatus 34 ja 38 prosentin välillä. Ydinvoima Suomessa
Fennovoima jätti periaatepäätöshakemuksensa valtioneuvostolle tammikuussa 2009. Fennovoiman päämääränä oli rakentaa Suomeen uusi ydinvoimala, joka tuottaa valmistuessaan noin 15 prosenttia Suomen sähköstä. Voimalan rakennustyöt alkaisivat vuonna 2012 ja voimala tuottaisi sähköä vuodesta 2020 eteenpäin seuraavat 60 vuotta. Fennovoima aikoi rakentaa sähköteholtaan maksimissaan 1 800 MW:n ydinvoimalaitoksen. Fennovoiman omistavat Voimaosakeyhtiö SF (66 %), jonka taasen omistavat suurimmalta osin useat kunnalliset energiayhtiöt ja muutama teollisuusyritys, ja Venäjän valtion ydinvoimayhtiön Rosatomin tytäryhtiö RAOS Voima Oy (34 %). Ydinvoima
Pohjoismaissa ydinvoimaa tuotettiin tammikuussa 2019 Suomessa neljällä ja Ruotsissa kahdeksalla reaktorilla. Ruotsin hallitus päätti 1980 luopua ydinvoimasta sen jälkeen, kun maassa oli järjestetty kansanäänestys, jossa kaikki vaihtoehdot sisälsivät ydinvoimasta luopumisen. Vuonna 2009 Ruotsin hallitus päätti kumota päätöksen ydinvoimasta luopumisesta ja sallia uusien ydinreaktoreiden rakentamisen. Juhani Kantele
Kantele sai 1966 nimityksen fysiikan professoriksi Jyväskylän yliopistoon ja hän aloitti virassaan vuoden 1967 alussa. Professuurin tutkimus- ja opetusalaksi määriteltiin vasta syyskuussa 1991 kokeellinen ydinfysiikka. Kantele oli Jyväskylän yliopiston ensimmäinen fysiikan professori. Hän jatkoi Jyväskylässä tutkimustyötään ydinfysiikan parissa. Jyväskylään kehittyi pian kansainvälisesti tunnettu ydinfysiikan laboratorio. Laboratorion ensimmäinen tutkimuslaite oli neutronigeneraattori. Juhani Kantele
Paavo Juhani Kantele (13. kesäkuuta 1934 Vuoksenranta – 25. toukokuuta 1993 Jyväskylä) oli suomalainen fyysikko ja professori. Kantele oli Suomen ensimmäinen soveltavan kokeellisen ydinfysiikan professori. Hän toimi fysiikan professorina Jyväskylän yliopistossa. Neuvostoliiton joukkotuhoaseet
Kehitystyö alkoi 1943, kun neuvostotiedustelu oli saanut tietoja Yhdysvaltain ydinaseprojektista. Neuvostoliiton ohjelman johtajana toimi turvallisuuspalvelun päällikkö Lavrenti Berija ja tieteellisenä johtajana fyysikko Kurtshatov. Pommin kehittämisajaksi arvioitiin vähintään 10–15 vuotta, sillä Neuvostoliiton tutkimusresurssit ja teollinen kapasiteetti alalla eivät yltäneet Yhdysvaltain tasolle. Osittain ydinaseen arviota nopeampaa kehittämistä auttoivat kuitenkin vakoilutiedot. Brittiläinen fyysikko Klaus Fuchs luovutti pommista Berijalle tarkkoja tietoja kesällä 1945. Neuvostoliiton ensimmäinen ydinreaktori alkoi toimia jouluna 1946. Reaktori perustui Yhdysvaltain Hanfordin reaktorin rakenteeseen. Sähköntuotanto
Suomen ydinvoimakapasiteetti oli 2 671 MW vuoden 2008 alussa. Vuonna 2008 ydinvoimalla tuotettiin 22 038 GWh sähköä, eli noin neljännes Suomessa käytetystä sähköstä. Ydinvoima Suomessa
Teollisuuden Voima teki ympäristövaikutusten arvioinnin Olkiluotoon sijoitettavalle neljännelle ydinvoimalaitosyksikölle, jonka sähköteho olisi 1 000–1 800 MW. Tavoitteena oli rakentamisen aloittaminen 2013 ja voimalaitoksen käyttöön ottaminen noin 2018. YVA-selostus saatiin valmiiksi ja jätettiin työ- ja elinkeinoministeriölle 14. helmikuuta 2008. Eduskunta hyväksyi periaatepäätöksen neljännen reaktorin rakentamisesta heinäkuussa 2010 . Toukokuussa 2015 TVO:n hallitus päätti perua Olkiluoto 4 -projektin, koska Olkiluoto 3:n rakentaminen on viivästynyt . Uraani
Vuonna 1841 ranskalainen kemisti Eugène-Melchior Péligot eristi tetraklooriuraanista puhdasta uraania kaliumin avulla. Vuonna 1896 Henri Becquerel havaitsi uraanin radioaktiivisuuden. Toisessa maailmansodassa elokuussa 1945 Yhdysvallat pudotti Hiroshiman kaupunkiin uraaniin perustuvan ydinpommi Little Boyn. Sähköä tuotettiin ensimmäisen kerran uraanin avulla vuonna 1951. Ydinvoimaa hyödynnettiin vuonna 1954 "USS Nautiluksella". Ensimmäinen ydinvoimala avattiin lokakuussa 1956 Sellafieldissä. Yhdysvaltain energiapolitiikka
Viimeisin Yhdysvalloissa avattu ydinvoimalaitos on Watts Barin ydinvoimalaitoksen ensimmäinen laitosyksikkö, joka valmistui 1996. Toisen laitosyksikön rakentaminen keskeytettiin 1988 energiankulutuksen kasvun yliarvioimisen takia, mutta laitokset omistava Tennessee Valley Authority (TVA) päätti elokuussa 2007 rakentaa tämänkin yksikön valmiiksi saakka. Tekniikan historia
Yhdysvaltain Manhattan-projekti johti ensimmäisen ydinpommin kehittämiseen 1942–1945, koelaukaisuun heinäkuussa 1945 ja kahteen sotakäyttöön. Ydinvoimaa alettiin käyttää energianlähteinä sähkövoimaloissa, lentotukialuksissa, jäänmurtajissa, sukellusveneissä. Nykyään ydinvoimalla tuotetaan noin 15,7 % maailman sähköstä (2004). Pakistanin joukkotuhoaseet
Pakistanin johto alkoi kiinnostua ydinaseesta vuonna 1972, ja hallitsija Zulfikar Ali Bhutto kutsui maan insinöörejä ja tutkijoita keskustelemaan aiheesta Multaniin. Intia räjäytti ydinaseensa Tharin autiomaassa Pokhranin alueella 1974, mikä ei ainakaan hillinnyt Pakistanin halua saada ydinase haltuunsa. Pakistanin johto tunsi maan uhatuksi, olihan se käynyt kolme sotaa Intian kanssa. Alussa ydinohjelmaa johti Munir Ahmad Khan, joka lienee ollut Pakistanin ydinohjelman todellinen perustaja. Vuonna 1974 metallurgian insinööri Abdul Khadeer Khan onnistui varastamaan Belgiasta uraanin rikastamiseen sopivan ultrasentrifugin piirustukset, minkä jälkeen käynnistettiin Ohjelma-706 eli uraanin rikastamisohjelma. Toisaalta Pakistan pyrki moneen otteeseen 1970-luvulla saamaan Intian kanssa alueelle ydinaseettoman vyöhykkeen, mutta sopuun siitä ei päästy. Ydinaseiden leviäminen
Ydinaseiden leviäminen on ydinaseiden ja niihin liittyvän tekniikan leviämistä maailmalla. Yleensä tätä pidetään vahingollisena, ja ydinaseiden leviämisen laajalle katsotaan lisäävän ainakin paikallisen ydinsodan ja ydinterrorismin riskiä. 60-luvulta alkaen viralliset ydinasevallat olivat Yhdysvallat, Neuvostoliitto, Englanti, Ranska, Kiina ja peitetymmin Israel ja vuodesta -74 Intia ja myöhemmin Etelä-Afrikka. Ydinaseiden leviäminen on hidasta, koska aseluokan ydinmateriaalien valmistus vaatii kallista ja erikoista tekniikkaa. Yhdysvallat pani jo vuonna 1950 ydintekniikkasopimukseen vaatimuksen ydinlaitteiden rauhanomaisesta käytöstä. Vuonna 1968 monet maat allekirjoittivat ydinsulkusopimuksen eli NPT-sopimuksen. Kansainvälinen ydinenergiajärjestö IAEA valvoo sopimusta, mutta senkään suorittama valvonta ei ole täydellinen. Vuonna 1975 merkittävimmät ydintekniikan myyjät perustivat "Lontoon klubin". Japanin energiapolitiikka
Japani on ollut johtavia ydinvoimamaita. Vuonna 1998 Japani tuotti 13 % maailman ydinsähköstä. Maaliskuussa 2011 tapahtui Fukushiman ydinvoimalassa vakava onnettomuus. Fukushiman tapahtumat ovat vaikuttaneet ratkaisevasti siihen, miten japanilaiset suhtautuvat ydinvoimaan. Tammikuussa 2012 tehtyjen mielipidetiedustelujen mukaan yli 70 prosenttia japanilaisista haluaa eroon ydinvoimasta.
Maaliskuun 2012 alussa Japanin 54 ydinvoimalasta oli suljettuina peräti 52, eikä yhtään voimalaa ole käynnistetty uudelleen.
Maan energiaviranomaisten laskelmien mukaan Japani selviäisi kesän 2012 yli ilman ydinvoimaa ja huomattavia sähkökatkoksia. Japanissa sähkön kulutus on suurimmillaan kesällä. Säteilyturvakeskus
Vuoteen 1980 mennessä kaikki neljä maamme ensimmäisistä ydinvoimalaitoksista oli otettu käyttöön. Painopiste siirtyi rakentamisen valvonnasta käytön valvontaan. Käytön aikana ydinvoimalaitosten turvallisuutta ja valvontaa on kehitetty edelleen esimerkiksi ottamalla käyttöön todennäköisyyspohjaisen turvallisuusanalyysin (PSA) menetelmiä. Ydinvoima Suomessa
Kauppa- ja teollisuusministeriö KTM teki päätöksen uraanivaltauksesta Enon ja Kontiolahden rajalle 10. lokakuuta 2006. Päätös antaa ranskalaiselle Cogema-yhtiölle (Compagnic Générale des Matières Nucléaires, nykyisin Areva) oikeuden uraanin ja muiden malmien etsintään. Päätös ei oikeuta koelouhintaan tai koerikastukseen. Valtaus on voimassa viisi vuotta. Yhtiö sai Enossa ja Kontiolahdella valtausoikeudet 18 alueeseen. Niiden kokonaispinta-ala on noin 1 500 hehtaaria. Valtausalueilta etsitään uraania ja toriumia. Ydinvoiman käyttökohteet
1950-luvun jälkeen ydinvoimaloiden määrä on kasvanut huomattavasti. Vuoteen 1964 mennessä maailmassa oli 14 reaktoria kytkettynä sähköverkkoon, vuonna 1970 81 reaktoria, vuonna 1975 jo 167, vuonna 1985 365 ja vuonna 1999 428. Ydinvoimalla tuotetaan tätä nykyä noin 16 % maailman sähköstä  ja 6,5 % kaikesta energiasta . Tuulivoima
Euroopassa tuulivoimaloiden kehittely jatkui toisen maailmansodan jälkeen, kun fossiilisten polttoaineiden hinnat nousivat. Ensimmäisen maailmansodan loppuvaiheessa 25 kW:sten tuulivoimaloiden käyttö oli levinnyt kaikkialle Tanskaan. Tanskassa toimi jo 1960-luvulla 200 kW:n tehoinen tuulivoimala. Suomen ensimmäinen sähköverkkoon kytketty tuulivoimala otettiin käyttöön 1986. Ydinvoiman historia
1950-luvun jälkeen ydinvoimaloiden määrä on kasvanut huomattavasti. Vuoteen 1964 mennessä maailmassa oli 14 reaktoria kytkettynä sähköverkkoon, vuonna 1970 81 reaktoria, vuonna 1975 jo 167, vuonna 1985 365 ja vuonna 1999 428. Ydinvoimalla tuotetaan tätä nykyä noin 17 % maailman sähköstä ja 6,5 % kaikesta energiasta, mikä on vain hieman vesivoiman osuutta vähemmän. Nykyisin monissa teollisuusmaissa ydinvoiman käytön lisääminen on hidastunut tai estetty poliittisista syistä, ja energiankulutuksen kasvua katetaan pääasiassa fossiilisin polttoainein. Ydinvoiman historia
Ydinvoima on historiallisesti tarkasteltuna uusi energiamuoto ihmisen käytössä. Sen käyttö alkoi vasta 1900-luvulla, mikä tekee siitä nuorimman laajamittaisesti käytössä olevan primäärienergianlähteen. Sen käyttöönottoa edelsi pitkällinen tutkimustyö aineen luonteeseen ja sen pienimpiin osasiin, atomeihin, liittyen. Ydinvoima Suomessa
Ydinvoimaa Suomessa tuottavat neljä toimivaa ydinvoimalaitosyksikköä, joilla tuotetaan noin neljännes Suomessa käytetystä sähköstä (2015). Laitosyksiköistä kaksi on Satakunnan Olkiluodossa ja toiset kaksi Uudellamaalla Loviisassa. Suomen viides laitosyksikkö, Olkiluoto-3, on testausvaiheessa. Loviisan ydinvoimalaitos
Vuoteen 1996 asti Loviisan voimalaitoksen ydinpolttoaine toimitettiin käytön jälkeen Majakin jälleenkäsittelylaitokselle Neuvostoliittoon/Venäjälle polttoainetoimituksia koskevan sopimuksen mukaisesti. Neuvostoliitossa ydinpolttoaine jälleenkäsiteltiin, joten käytettyä polttoainetta hyödynnettiin raaka-aineena uuden polttoaineen valmistuksessa. Uusi ydinenergialaki kielsi käytetyn ydinpolttoaineen maahantuonnin ja maastaviennin, joten nykyisin käytetty ydinpolttoaine varastoidaan Suomeen odottamaan loppusijoitusta Eurajoen Olkiluodossa, Fortumin ja Teollisuuden Voiman yhdessä omistaman Posiva Oy:n jätevarastossa. Ydinvoimakeskustelu
Kansalaisten suhtautumista ydinvoimaan on selvitetty useilla kyselyillä. Alla eräiden mielipidemittausten tuloksia.
Ydinvoiman lisärakentamisen kannatus Suomessa on vaihdellut. Esimerkiksi Suomen Gallupin tutkimuksen mukaan joulukuussa 2001 lisärakentamista kannatti 40% ja vastusti 33% vastaajista. Kannastaan epävarmoja oli 28%. Otos oli 1506 henkilöä. Syyskuussa 2006 tehdyn tutkimuksen mukaan ydinvoimaa kannatti 53% ja vastusti 41%.. Toukokuun 2007 tutkimuksessa lisäydinvoimaa kannatti 57% ja vastusti 35%.. Suomen sähköverkko
Suomen ensimmäinen suurjänniteyhteys 7,8 kV:n jännitteellä valmistui 1898 ja yhdisti Laatokan Karjalassa Uuksunjokeen rakennetut vesivoimalat Ylä-Uuksunkoski, Kivikulmankoski ja Jukakoski 7,5 km:n päässä sijainneille E. M. Meyer & Co.:n Pitkärannan kaivoksien uudelle sähkömagneettiselle rikastuslaitokselle. Seuraavana vuonna valmistui samanpituinen suurjännitelinja Läskelän vesivoimalaitokselta Välimäen rautakaivokselle. Täysin suomalaisvoimin toteutetun Lavolankosken vesivoimalan sähköä alettiin siirtää vuoden 1900 syksyltä Viipurin Neitsytniemen muuntoasemalle 33 km:n matkan 15 kV jännitteellä. Teollisuuden Voima
Teollisuuden Voima Oy perustettiin 23.1.1969. Perustajina oli 16 suomalaista teollisuus- ja voimayhtiötä. TVO:n hallitus teki vuonna 1970 päätöksen noin 600 megawatin ydinvoimalaitosyksikön rakentamisesta Eurajoen Olkiluotoon. Vuonna 1972 laitostoimittajaksi valittiin ruotsalainen Asea-Atom. Olkiluoto 1:n rakennustyöt alkoivat talvella 1974 ja syksyllä 1978 laitosyksikkö aloitti sähköntuotannon. Olkiluoto 2:n rakennustyöt aloitettiin kesällä 1975 ja yksikkö kytkettiin ensimmäisen kerran valtakunnan verkkoon helmikuussa 1980. Ydinreaktori
Neuvostoliitossa kehitettiin kaksi erityyppistä siviilireaktoria vuodesta 1954 lähtien. Ensimmäinen RBMK tai niin sanottu Tšernobyl-tyyppi on omanlainen mallinsa ja toinen samankaltainen kuin Yhdysvaltain painevesireaktori. NL:n ensimmäinen painevesireaktori otettiin käyttöön 1964. Ydinfysiikka
Ydinfysiikan historian voi laskea alkavan radioaktiivisuuden löytämisestä vuonna 1896. Tuolloin ranskalainen fyysikko Henri Becquerel havaitsi, että uraanisuolat lähettävät näkymätöntä säteilyä, joka tummentaa lähelle asetettuja hyvin suojattuja valokuvauslevyjä. Tämän löydön motivoimana Marie Curie alkoi tutkia järjestelmällisesti erilaisia metalleja, suoloja, oksideja ja mineraaleja löytäen toriumin radioaktiivisuuden. Yhdessä aviomiehensä Pierre Curien kanssa hän onnistui löytämään ja erottelemaan vuonna 1898 tutkimistaan mineraaleista pieniä määriä kahta radioaktiivista ennestään tuntematonta alkuainetta, radiumia ja poloniumia. Ydinenergian käyttörikos
Ydinenergian käyttörikos on Suomen rikoslain 44. luvussa määritelty ydinenergian ja -materiaalien väärinkäyttöön liittyvä rikosnimike.
Ydinenergiarikoksesta voidaan syyttää tahoa, joka käyttää ydinenergiaa ilman asianmukaisia lupia tai saadun luvan ehtoja noudattamatta, laiminlyö turvallisuusseikat, turva- ja valmiusjärjestelyt, viranomaisille kuulumattomien pelastuspalvelujärjestelyiden hoitamisen tai ydinjätehuollon ja sen kustannuksiin varautumisvelvollisuuden laiminlyönnistä. Ydinlaitoksen tai ydinenergian käyttäminen on laitonta ennen kuin alan viranomainen on todennut turvallisuusvaatimukset täytetyiksi, turva- ja valmiusjärjestelyt riittäviksi, tarpeellisen valvonnan asianmukaisesti järjestetyksi ja vahingonkorvausvastuun mahdollisesti sattuvan ydinonnettomuuden varalta hoidetuksi. Lain mukaan voidaan rangaista myös tahoa, joka jättää antamatta raportteja, muita tarvittavia tietoja tai jättää pitämättä materiaali- tai käyttökirjanpitoa. Ydinvoiman historia
Voimalaitosten lisäksi ydinvoimaa on hyödynnetty laajalti monissa muissa käyttökohteessa, kuten avaruudessa ja merenkulussa. Ensimmäinen ydinkäyttöinen rahtilaiva NS Savannah laskettiin vesille 1962. Ydinenergian käyttörikos
Ydinenenergian käyttörikoksesta voidaan rangaista sakoilla tai korkeintaan vuoden vankeustuomiolla, jollei tehty rikos täytä jonkin muun laissa määritellyn rikoksen tuntomerkkejä. Vuonna 26. joulukuuta 2009 voimaan tulleen Euroopan parlamentin ja neuvoston ympäristödirektiivin (2008/99/EY) ja sen Suomen lakiin aiheuttamien muutosten seurauksena oikeushenkilölle on voitu vuodesta 2010 määrätä ydinenergian käyttörikoksesta yhteisösakko, jonka summa vaihtelee 850 ja 850 000 euron välillä. Ranskan joukkotuhoaseet
Ranskan ensimmäinen ydinkoe, Gerboise Bleue, tehtiin Algeriassa 13. helmikuuta 1960 40 kilometrin päässä Regganen sotilastukikohdasta Saharassa. Fissioituva aine oli plutonium.
Pommi oli ensimmäiseksi räjähteeksi voimakas, 70 kt ja se oli AN-11-pommin pohja. Aseessa oli yhdestä pisteestä
alkava imploosiojärjestelmä.
Pommin voima kertoi, että Ranska osasi alusta lähtien tehdä kehittyneitä tehokkaita ydinaseita. Mahdollisesti uusinta alan tekniikkaa on saatu Yhdysvaltain pommiohjelmassa olleilta tiedemiehiltä.
Silti Ranska on testannut eri asetyyppejä ahkerasti. Olkiluodon ydinvoimalaitos
Olkiluodon ydinvoimalaitos sijaitsee Olkiluodon saarella Eurajoella ja sen omistaa Teollisuuden Voima Oyj (TVO). Laitoksella tuottaa sähköä kaksi ydinvoimalaitosyksikköä, joiden molempien nimellinen nettosähköteho on lähes 900 megawattia. Vuosittainen sähköntuotanto on vajaat 15 TWh. Vuonna 2014 tuotanto oli 14,8 TWh, joka on noin 18 prosenttia Suomessa kulutetusta ja noin 23 prosenttia maassa tuotetusta sähköstä. Kolmas yksikkö on rakenteilla ja tämän EPR-tyyppisen reaktorin arvioidaan valmistuvan käyttöönottokuntoon vuonna 2020. Reaktorin oli alun perin määrä valmistua toukokuussa 2009, josta laitostoimittaja on lykännyt valmistumisajankohtaa useita kertoja. Uuden ydinvoimalaitosyksikön toimittaa Areva NP:n ja Siemens AG:n muodostama konsortio, ensin mainitun toimittaessa reaktorin ja jälkimmäisen vastatessa turbiinilaitoksesta. Vuonna 2010 yhtiö sai luvan rakentaa saarelle vielä neljännen ydinvoimalayksikön. Vuonna 2015 TVO päätti olla hakematta hankkeelle rakennuslupaa. Leningradin ydinvoimalaitos
Voimalan ensimmäistä yksikköä alettiin rakentaa syyskuussa 1967 (IAEA:n mukaan maaliskuussa 1970) ja Leningrad-1 -reaktori, joka oli Neuvostoliiton ensimmäinen RBMK-1000 -tyyppinen ydinreaktori, liitettiin sähköverkkoon 21. joulukuuta 1973. Seuraava reaktori kytkettiin jakeluverkkoon 11. heinäkuuta 1975. Ykkös- ja kakkosyksikkö ovat ensimmäisen sukupolven RBMK-reaktoreita. Kolmas- ja nelosreaktori otettiin käyttöön 7. joulukuuta 1979 ja 9. joulukuuta 1981. Ne ovat toisen sukupolven reaktoreita. Hästholmen
Saaressa on Suomen ensimmäinen ydinvoimala Loviisan ydinvoimala. Lisäksi siellä on 1987 perustettu kalanviljelylaitos Loviisan Smoltti, joka hyödyntää voimalaitoksen lauhdevettä. Saaren kaavassa on sen eteläosassa varaus uuteen teollisuusrakentamiseen. Ydinvoimakeskustelu
Tällä hetkellä ydinvoiman käyttö saa Suomessa useimmissa mielipidemittauksissa osakseen enemmän kannatusta kuin vastustusta. Ihmisten mielipide ydinvoimaan saattaa vaihdella riippuen siitä onko kyse lisärakentamista, fissio- vai fuusioenergiasta ja mitkä ovat käytettävissä olevat ydinvoiman vaihtoehdot. Ydinvoiman vastustajat painottavat useimmiten voimakkaasti uusiutuvien energialähteiden käyttöä ja energian säästöä ja näkevät ydinvoiman esteeksi tämänsuuntaiselle kehitykselle, kun taas ydinvoiman puolestapuhujat katsovat nykytilannetta ja näkevät ydinvoiman vaihtoehtona nimenomaan nykyisille energianlähteille. Lisäksi ydinvoimakantaan saattaa vaikutta ydinvoiman käyttöympäristö, kuten esimerkiksi ydinvastuuvakuutuksen ehdot ja ilmastonmuutos. Ydinräjähteen rauhanomainen käyttö
Ydinräjähteen rauhanomainen käyttö (PNE, lyhenne sanoista "Peaceful nuclear explosion") on ydinräjähteiden käyttöä esimerkiksi taloudellisen hyödyn saavuttamiseksi. Sekä Yhdysvallat että Neuvostoliitto selvittivät ydinräjähteiden mahdollisia rauhanomaisia käyttökohteita 1960–1980-luvuilla. Räjähteiden käyttöä esitettiin esimerkiksi suurten maansiirtotöiden yhteydessä, kuten kanavien ja kallioleikkausten rakentamisessa. Ydinvoima Suomessa
Sellaisen ydin­voima­laitoksen rakentaminen, jonka lämpö­teho on suurempi kuin 50 mega­wattia, samoin kuin ydin­jätteen loppu­sijoitus­laitoksen ja eräiden muiden ydin­aineita tai ydin­jätteitä käsittelevien laitosten rakentaminen edellyttää myös valtioneuvoston peri­aate­päätöstä, joka on annettava myös edus­kunnan tarkastettavaksi. Eduskunta voi hyväksyä valtio­neuvoston peri­aate­päätöksen sellaisenaan tai kumota sen. Ydinvoima Suomessa
Eduskunta antoi vuonna 2002 TVO:lle luvan rakentaa Olkiluotoon Suomen viidennen ydinvoimalaitosyksikön, Olkiluoto-3:n. Aikaisemmin eduskunta oli syyskuussa 1993 kaatanut TVO:n ja Imatran Voiman yhteishakemuksen rakentaa lisäydinvoimaa. Uuden voimalaitoksen toimittaa ranskalaisen Framatomen (nyk. Arevan) ja saksalaisen Siemensin muodostama konsortio. Yksikön oli tarkoitus olla tuotantokäytössä keväällä 2009, mutta sen valmistuminen on myöhästynyt reaktorisaarekkeen järjestelmien suunnittelun keskeneräisyyden sekä toimittajan rakentamisessa ja urakoinnissa ilmenneiden ongelmien takia. Uusi laitosyksikkö on tekniikaltaan painevesireaktori, niin sanottu kolmannen sukupolven kevytvesireaktori mallimerkinnältään EPR. Valmistuessaan voimalaitos tulee olemaan sähköteholtaan (1 600 MW) maailman suurin yksikkö ja laitokseen tulee myös maailman suurin höyryturbiini, mikäli Kiinaan, Shandongin maakuntaan rakenteilla oleva 2 × 1 750 MW Taishan ydinvoimalaitos ei valmistu ennen Olkiluoto-3:a.. Olkiluoto 3 -ydinvoimalan rakennushanke
Olkiluoto 3 -ydinvoimalan rakennushanke alkoi vuonna 2005, kun Eurajoen Olkiluodon ydinvoimala-alueelle alettiin rakentaa kolmatta voimalaitosyksikköä. Voimalaitoksen omistaa Teollisuuden Voima Oyj (TVO), ja sen toimittaa Areva NP:n ja Siemens AG:n muodostama konsortio (Areva toimittaa reaktorin ja Siemens vastaa turbiinilaitoksesta). Olkiluoto 3 on ensimmäinen EPR-tyyppinen voimala maailmassa, ja sen sähköteho on 1 600 MW. Rakennushankkeella on ollut vuosia vaikeuksia venyvän aikataulun ja nousevien kustannusten takia. Energia Italiassa
Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden jälkeen pidetty kansanäänestys päätti keskeyttää silloin käytössä, suunnitteilla ja rakenteilla olleen ydinvoiman. Vuosi onnettomuuden jälkeen, 1987 Italiassa päätettiin sulkea kaikki neljä ydinvoimalaitosta ja niistä viimeinen suljettiin vuonna 1990 Silvio Berlusconin hallitus on asettanut uudelleen tavoitteeksi rakentaa uusia ydinvoimaloita niin, että vuoteen 2030 mennessä 25 % maan sähköstä tuotettaisiin ydinvoimalla. Ydinpolttoainekierto
Ydinpolttoainekierto tarkoittaa ydinpolttoaineen raaka-aineiden hankinnan, valmistuksen, kuljetusten, käytön, kierrätyksen ja jätehuollon muodostamaa kokonaisuutta, joka on tarpeen ydinreaktoreiden käyttämiseksi ja ydinenergian tuottamiseksi. Vuonna 2007 Suomi toi ydinpolttoainetta Ruotsista 20 tonnia uraania ja Venäjältä 13 tonnia uraania, mikä tilavuudeltaan vastaa kolmea kuutiometriä ja riitti tuottamaan 28 % sähköstä Suomessa. Mühlebergin ydinvoimalaitos
Voimalaitos otettiin käyttöön vuonna 1972. Laitosta on suunniteltu käytettävän vuoteen 2019. Gösgenin ydinvoimalaitos
Voimalaitos on otettu käyttöön vuonna 1979. Ydinaseriisunta
Eisenhowerin asettamien suuntaviivojen mukaisesti Yhdistyneiden kansakuntien alaisuuteen perustettiin Kansainvälinen atomienergiajärjestö (IAEA) vuonna 1957. Järjestön nimi ja luonne tulivat suureksi osaksi Yhdysvaltain presidentti Eisenhowerin muutamaa vuotta aiemmin pitämän ”Atomit rauhan puolesta” -puheen mukaisiksi. Järjestön tehtäväksi asetettiin toisaalta ydintekniikan sotilaallisen käytön estäminen ja vähentäminen, sikäli kuin se järjestölle vain suinkin on mahdollista, ja toisaalta ydintekniikan rauhanomaisen käytön edistäminen. Näitä tehtäviään IAEA toteuttaa edelleen. Olemassaolonsa aikana se on merkittävästi edistänyt ydinenergian käyttöä ja muun muassa säteilyn käyttöä maanviljelyssä ja lääketieteessä (lisää säteilyn käyttötarkoituksista artikkelissa ionisoiva säteily). Toisaalta IAEA ylläpitää maailmanlaajuista fissiilien aineiden seurantaa ja läpitunkevaa tarkastusohjelmaa, joita ilman ydinmateriaalien käytön nykyisenkaltainen rajoittaminen ja täsmällinen seuranta olisi hyvin vaikeaa ellei peräti mahdotonta. IAEA myös valvoo kansainvälisten sopimusten noudattamista ja toimii aseistariisunta-asioissa neuvonantajana YK:n yleiskokoukselle, turvallisuusneuvostolle ja muille elimille. Ydinvoima
Vuonna 1942 Enrico Fermin johdolla rakennettiin ensimmäinen kokeellinen ydinreaktori Chicagon yliopistoon. Tämä oli ensimmäinen kerta maailmanhistoriassa, kun ihminen toteutti hallitun fissioiden ketjureaktion. Vuotta myöhemmin Oak Ridgessä kokeiltiin plutoniumin tuotantoon tarkoitettua reaktoria, ja jo vuoteen 1945 mennessä Hanfordissa oli käynnissä kolme täysimittaista reaktoria. Rivnen ydinvoimalaitos
Voimalassa oli vuoden 2014 huhtikuussa toiminnassa neljä venäläisvalmisteista, painevesityyppistä reaktoriyksikköä. Ensimmäiset kaksi VVER-440-tyyppistä yksikköä kytkettiin tuotantokäyttöön vuosina 1980 ja 1981, ja kolmosyksikkö, suurempitehoinen VVER-1000 vuonna 1986. Nelosyksikön rakentaminen keskeytettiin vuonna 1990, mutta rakentamista jatkettiin vuonna 1993. Lokakuussa 2004 neljäs, VVER-1000 -tyyppinen voimalayksikkö otettiin tuotantoon. Yksiköiden nettosähkötehot ovat valmistumisjärjestyksessä 420 MW, 415 MW, 1000 MW ja 1000 MW. Koko Rivnen ydinvoimalaitoksen teho on siis 2835 megawattia. Ydinvoimakeskustelu
Ruotsissa pidettiin 1980 kansanäänestys ydinvoiman käytöstä. Äännestyksessä tarjottiin kolme vaihtoehtoa, jotka kaikki sisälsivät ydinvoimasta luopumisen. Kaksi vaihtoehdoista oli olennaisesti samat ydinvoimasta luopumista koskien ja edellyttivät ydinvoimaloiden sammuttamista 2010 mennessä. Yksi vaihtoehto tarjosi nopeamman aikataulun. Ydinvoimasta hitaimmalla tarjotulla aikataululla luopuva vaihtoehto voitti. Koska äänestyksessä ei tarjottu vaihtoehtoa säilyttää ydinvoiman käyttö saati sitten laajentaa sitä, on äänestystä kritisoitu ennaltamäärättynä. Esimerkiksi Helsingin yliopiston valtio-opin johdantokurssilla äänestystä käytetään malliesimerkkinä huonosti toteutetusta kansanäänestyksestä, joka ei tarjonnut todellisia vaihtoehtoja ja joka salli poliitikkojen pestä kätensä vaikeasta päätöksestä. Säteilyturvakeskus
Ydinenergialain nojalla ydinvoiman käyttö on Suomessa sallittua vain jos on varmistettu, "että ydinenergian käyttö on ihmisen ja ympäristön kannalta turvallista". Ehdon täyttämiseksi Suomessa toimivien ydinvoimalaitosten turvallisuus tarkistetaan laitoshanketta valmistellessa, laitosta suunniteltaessa, sitä rakennettaessa, ennen käyttöönottoa, käytön aikana ja laitosta huollettaessa. Valvonnan piiriin kuuluvat yhtä lailla laitosten tekniikka kuin laitosoperaattorien toimintatavatkin. Valvonta tapahtuu tarkastuksin, testauksin, satunnaistarkastuksin ja auditoimalla. Ydinvoima Suomessa
Ydinenenergian väärinkäytöstä saa Suomessa syytteen ydinenergian käyttörikoksesta. Ydinaseiden valmistaminen, maahantuonti, hallussapito, käyttö ja näiden yrittäminen on kielletty rikoslaissa, ja siihen syylistyvä taho saa syytteen ydinräjähderikoksesta. Ydinvoima Suomessa
Ajatus ydinenergian käytöstä syntyi Suomen Akatemiassa, jonka aloitteesta valtioneuvosto perusti vuonna 1955 Energiakomitean. Sen piti TKK:n professori Erkki Laurilan johdolla arvioida atomienergian käyttötarvetta Suomessa. Pohjois-Suomen jokien tultua valjastetuiksi Suomen hallitus pyysi 1961 kansainvälistä atomienergiajärjestöä IAEA:ta selvittämään ydinvoiman tarvetta Suomessa. USS Enterprise (CVN-65)
Ydinkäyttöistä lentotukialusta suunniteltiin jo 1952, jolloin laivasto nimitti Newport News Shipbuilding and Drydock Companyn suunnittelemaan aluksen ja Westinghousen suunnittelemaan reaktorit. Alun perin presidentti Harry Truman hyväksyi 1950 suunnitelman, mutta se leikattiin budjetista 1953, kun ydinkäyttöisten alusten karkaava hinta sai kongressin ja puolustusministeriön kyseenalaistamaan niiden käyttökelpoisuuden. Korean sota antoi amiraali Rickoverille mahdollisuuden puolustaa hanketta ja sitä jatkettiin 1954.
Alus laskettiin vesille 24. syyskuuta 1960 ja sen ensimmäinen reaktori käynnistettiin 2. joulukuuta 1960. Ensimmäiseen tehtäväänsä se lähetettiin Välimerelle 1962. Loppuvuodesta "USS Enterprise" ja toinen laivasto määrättiin saartamaan Kuubaa Kuuban kriisin yhteydessä. Kriisin jälkeen "Enterprise" palasi 6. laivastoon Välimerelle.