Milloin Suomen työsujelu historia on alkanut?
Työsuojelu
Työntekijöiden suojelu on sosiaalipolitiikan vanhin toiminta-alue. Suomessa se käsittää pääasiallisesti työturvallisuus- ja työaikasuojelun. Vasta teollisuuden läpimurto Isossa-Britanniassa 1700-luvun lopulla ja 1800-luvun alussa toi työelämään liittyvät riskit varsinaisesti ajankohtaisiksi. Ammattikuntalaitoksen soveltamat työsuojelua koskevat säännökset eivät sopineet teollistuvaan yhteiskuntaan. Erityisesti työntekijöiden aseman turvattomaksi teki liberalistinen käsitys, jonka mukaan talouselämässä ei saanut olla rajoittavia säännöksiä. Sosialistiset opit vaikuttivat työntekijäin suojelua koskevien lakien säätämiseen Saksassa, jossa huomiota herättivät 1800-luvun loppupuolella säädetyt Bismarckin sosiaalivakuutuslait. Työsuojelun tarvetta alkoi esiintyä myös muissa maissa teollistumisen seurauksena. Suomessa ensimmäiset työsuojelua tarkoittavat säännökset olivat asetuksessa teollisuusammateissa olevien työntekijöiden suojelemisesta vuodelta 1889.
Verotuksen historia Suomessa
Vuoden 1990 marraskuussa annettiin ”laki vuodelta 1989 toimitettavan verotuksen viivästymisestä johtuvista poikkeusjärjestelyistä”, jotta atk-vaikeuksista aiheutuneet aikataulumuutokset verotuksen valmistumiseen voitiin tehdä lainmukaisesti. Verohallinto pani toimeen 1990-luvun alussa ne veropoliittiset ratkaisut, jotka lama aiheutti. Veroja kiristettiin, tuloveroasteikkoihin ei tehty inflaatiotarkistuksia ja liikevaihtoveroa sekä lähdeveroa nostettiin. Vuodesta 1992 lähtien palkansaajien veroja korotettiin myös ns. työllisyysverolla, joka seuraavina vuosina korvattiin työttömyysvakuutusmaksulla. Vuodesta 1993 alkaen palkansaajat maksoivat myös kolmen prosentin suuruista työeläkemaksua. Samaan aikaan yrityksiä pyrittiin tukemaan työllisyyden turvaamiseksi myös verotuksen keinoin. Esimerkiksi yksityisten työnantajien sosiaaliturvamaksua alennettiin. Korkotulojen lähdeverojärjestelmä otettiin käyttöön vuoden 1991 alusta. Suojatyö
Vuoden 1975 jälkeen suojatyöpykälien väliaikaista voimassaoloa jatkettiin kahteen otteeseen yhteensä kolmeksi vuodeksi, ja sitten vuoden 1979 alusta invaliidihuoltolain suojatyöpykälät jäivät pysyviksi, aina vuoden 2002 maaliskuun loppuun saakka. 1970-luvun alussa suojatyökeskukset pieniä ja aivan ensimmäisinä vuosina ne olivat kaikki järjestöjen ylläpitämiä. Kun viiden vuoden kokeilujakson puolivälissä tehtiin mahdolliseksi myös kuntien suojatyökeskukset, toiminta alkoi hitaasti laajeta. Suojatyökeskusten määrä viisinkertaistui 25:stä 125:een. Amnesty Internationalin historia Suomessa
Amnestyn Suomen osasto oli pitkään ollut yksi pienimmistä Amnesty-osastoista, mutta 1980-luvun puolivälin paikkeilla se alkoi lähetä jo keskisuuria ja kehittyneitä osastoja. 1980-luvun puoliväliin mennessä Suomen osastolla oli noin 3 700 jäsentä. Suomen osaston ensimmäinen kokopäiväinen työntekijä palkattiin helmikuussa 1983. Vuonna 1988 Amnesty International järjesti "Ihmisoikeudet jokaiselle!" -nimisen kampanjan 40-vuotisjuhlavuotena. Kampanjaan kuului muun muassa Suomenkin televisiossa näytetty rock-konsertti tammikuussa 1989, joka nosti erityisesti nuorten kiinnostusta Amnestya kohtaan. Suomen Ammattijärjestö
Suomen Ammattijärjestö (SAJ) oli vuosina 1907–1930 toiminut Suomen ensimmäinen ammatillinen keskusjärjestö. Suomen historia
Suomen historia on ajanjakso, jolta on käytössä Suomea koskevia kirjallisia lähteitä. Ensimmäiset Suomea koskevat kirjalliset lähteet ovat 1100-luvulta. Vanhin tunnettu Suomea koskeva kirjallinen lähde on "Gravis admodum" -nimellä kutsuttu paavi Aleksanteri III:n kirje vuodelta 1171 tai 1172. Tätä edeltävää aikaa kutsutaan Suomen esihistoriaksi. Suomen historia alkaa kristinuskon saavuttua eteläiseen Suomeen, jolloin ensimmäiset kirjalliset lähteet ovat syntyneet. Suomen historian alkaminen aloitti myös Suomen keskiajan. Varhaisimmat historialliset lähteet painottuvat yhteiskunnan ylimpiin kerroksiin ja niistä on mahdotonta luoda kokonaiskuvaa Suomen menneisyydestä ennen 1540-lukua. Itsekriminointisuoja
Itsekriminointisuoja omaksuttiin 1800-luvulla eurooppalaisten valtioiden rikosprosessijärjestyksiin romaanis-germaanisessa oikeudessa, johon Suomenkin oikeusjärjestys perustuu. Englantilaisessa common law -oikeudessa itsekriminointisuoja säilyi keskiajan jälkeenkin ja omaksuttiin myös osaksi Yhdysvaltain oikeutta. Suojan merkitys kasvoi erityisesti 1700- ja 1800-lukujen vaihteessa lakimiesten alkaessa yleisemmin hoitaa syytettyjen puolustamista. Suojaa on alettu käyttää maailmanlaajuisesti ihmisoikeussopimusten myötä. Nykyaikaisissa oikeusvaltioissa suoja mielletään yksilön turvaksi valtion mielivaltaa vastaan. Itsekriminointisuoja sisältyy vuonna 1966 syntyneeseen kansalais- ja poliittisia oikeuksia koskevaan kansainväliseen yleissopimukseen. Euroopan ihmisoikeussopimus ei mainitse suojaa suoraan, mutta Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on tulkinnut sopimusta siten, että suoja sisältyy oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin vaatimukseen. Työväenlehti
Ensimmäiset työväenlehdet syntyivät 1800-luvun lopussa, kun työväenliike halusi vanha- ja nuorsuomalaisten puoluelehtien tavoin levittää omaa aatettaan sanomalehtien välityksellä. Työväenlehdet olivat nimensä mukaisesti alun perin suunnattu juuri työväestölle sekä muille alimmille yhteiskuntaluokille. Ne tukivat työväenliikkeen tavoitteita muun muassa parempien työolojen ja palkkauksen sekä lyhyemmän työajan puolesta. Suomen ensimmäinen työläisille suunnattu sanomalehti oli Vaasassa julkaistu Suupohjan Työmies, joka perustettiin vuonna 1883. Se edusti kuitenkin wrightiläisen työväenliikkeen oikeistolaista suuntausta, joten ensimmäisenä varsinaisena työväenlehtenä pidetään maaliskuussa 1895 ilmestymisensä aloittanutta Työmiestä, joka on nykyisen Demokraatin ensimmäinen edeltäjä. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa työväenlehtiä alkoi ilmestymään eri puolilla maata, mutta varsinaisesti niiden määrä kääntyi jyrkkään kasvuun vasta suurlakkovuoden 1905 jälkeen. Varhaisimmat työväenlehdet olivat sidoksissa vuonna 1899 perustettuun sosialidemokraattiseen puolueeseen ja myös osittain sen omistamia. Sortovuosien sensuurista ja lehtien lakkauttamisesta ne selvisivät paremmin kuin nuor- ja vanhasuomalaiset sanomalehdet, johtuen maltillisemmasta Venäjä-kirjoittelustaan. Työosuuskunta
Suomessa työosuuskuntia on ollut rannikkoseuduilla noin 1890-luvulta lähtien 1950-luvulle saakka etenkin satama- ja rakennusaloilla. Suojametsä
Suomessa tunnetuinta on valtion Pohjois-Suomeen perustama suojametsävyöhyke, jonka alarajat noudattivat lähinnä 300 metrin korkeuskäyrää, jonka yläpuolella metsien hakkuusta pidättäydyttiin. Nykyään varsinaisen suojametsän rauhoittamiselta on osittain luovuttu. Suojametsävyöhykealueilla on myös tehty kaistalehakkuita puunrajan alenemisen riskien vähentämiseksi. Työministeriö
Suomen historian monista lamakausista huolimatta työministerin pesti ei ole ollut tuulinen. Ministeri on vaihtunut kesken hallituskauden vain kolmesti: viimeksi helmikuussa 2000, kun SDP kierrätti ministereitään ulkoministeri Tarja Halosen tultua valituksi tasavallan presidentiksi. Säästöpankki
Työväen säästöpankkien perustaminen liittyi työväenliikkeen poliittiseen radikalisoitumiseen. Työväenliikkeen asiointi porvarillisissa pankeissa oli vaikeutunut erityisesti suurlakon 1905 jälkeen. Lainatarpeen tyydyttäminen oli noussut ongelmaksi. Tämä näkyi ensimmäisenä Helsingissä, jossa työväen säästöpankki aloitti 1909. Vuoteen 1914 mennessä työväen säästöpankkeja oli perustettu kahdeksaan kaupunkiin. Työsuojelu
Työsuojeluun Suomessa kuuluvat Suomenhevonen
Työhevossuunta on suomenhevosen tyypeistä vanhin, ja se on ollut erillinen jalostussuunta vuodesta 1924 lähtien. Se on suomenhevostyypeistä nykyisin harvinaisin, ja työhevossuunnan kantakirjassa oli noin tuhat hevosta vuonna 2004. Työsuojeluhallitus
Työsuojeluhallitus oli vuosina 1973 – 1993 Tampereella toiminut, aluksi sosiaali- ja terveysministeriön ja sittemmin työministeriön alainen keskusvirasto, jonka tehtävänä oli johtaa, valvoa ja hoitaa työsuojeluhallintoa. Työsuojeluhallituksen lakkauttamisen yhteydessä sen tehtävät siirrettiin työministeriön alaisiin työsuojelupiirien työsuojelutoimistoihin. Vuonna 1997 työsuojelu siirrettiin jälleen sosiaali- ja terveysministeriön alaisuuteen. Työsuojeluhallituksen pääjohtajana toimi koko viraston toimikauden, entinen Suomen kunnallisten työntekijäin ja viranhaltijain liiton puheenjohtaja, Jaakko Riikonen (1930 - 2006) Kansanvalistusseura
Kansanvalistusseura on Suomen vanhin kansansivistystyön organisaatio. Se perustettiin kansakoulunopettajien kokouksessa Jyväskylässä vuonna 1872, mutta idea oli esitetty jo paljon aikaisemmin. Yhdistyksen säännöt oli tuohon aikaan hyväksytettävä senaatissa ennen toiminnan alottamista, joten Kansanvalistusseuran ensimmäiset säännöt laadittiin vuonna 1873. Toiminta alkoi ensimmäisen vuosikokouksen jälkeen Helsingissä syyskuussa 1874. Suojeluskunta
﻿Tannerin hallitus kuitenkin osoitti olevansa yhteistyökykyinen porvaripuolueiden kanssa ja tätä uutta tilannetta symboloi 16. toukokuuta 1927 "Vapaussodan muistopäivänä" pidetty suojeluskuntain paraati, jonka pääministeri Väinö Tanner otti vastaan tasavallan presidentin sijaisena. Heinäkuussa 1927 kovana valkoisen Suomen puolustajana tunnettu dosentti Kai Donner toivoi sosialidemokraattien ja suojeluskuntalaisten lähentymistä. Pian tämän jälkeen säädettiin erityinen laki suojelus­kunta­järjestöstä (347/1927), joka vahvisti järjestön aseman. Asetuspohjalta Suojeluskuntajärjestö olisi ollut huomattavasti helpompi lakkauttaa. Samaan aikaan työväestön määrä kasvoi jäsenistössä ja erityisesti tehdaspaikkakuntien työväestöstä liityttiin suojeluskuntiin laajasti vuosina 1923–1928. Näissä tehdassuojeluskunnissa 37 prosenttia oli työläisiä ja he muodostivat yksittäisen suurimman ryhmän. Näinä vuosina koko Suomessa joka viides suojeluskuntaan liittynyt oli työläinen. Näin ollen vuodet 1926–1927 olivat suojeluskuntien uuden nousun alku, jossa oli merkkejä kansallisesta eheytymisestä. Työsuojelu
1970-luvulla suomalainen työsuojelutoiminta muuttui voimakkaasti. 
Puutteellisen tai olemattoman työsuojelun seurauksena oli 1970-luvun alussa tapahtunut Nokian Paperitehtaalla kuolemaan johtaneita altistuksia difenyylille. Aineella käsiteltiin hedelmien suojapapereita. Kalevi Sorsan hallituksen syyskuussa 1972 hyväksytyn ohjelman mukaisesti Tampereelle perustettiin vuonna 1973 sosiaali- ja terveysministeriön alainen keskusvirasto, Työsuojeluhallitus. Vuonna 1974 säädettiin Työsuojelun valvontalaki, aikaisemmasta ammattientarkastajiin perustuneesta järjestelmästä luovuttiin ja Työsuojeluhallituksesta tuli työsuojelun keskeinen valvova viranomainen. Sen tukena toimivat keskusviraston kanssa samanaikaisesti perustetut, silloisen lääninjaon mukaiset työsuojelupiirit. Työpaikkatason työsuojelu käynnistyi, valittiin työsuojeluvaltuutetut ja työsuojelupäälliköt
Työsuojelupiirit, joita alkuaan oli 11 oli perustettu 1.9.1972. Silloisten ammattientarkastuspiirien toimistoista tuli työsuojelutoimistoja. Työsuojelupiirit toimivat 1.10.1973 aloittaneen työsuojeluhallituksen alaisuudessa. Kunnallinen työsuojelutarkastus yhdistettiin työsuojelupiireihin 1.12.1988. Työsuojeluhallinto siirtyi 1.6.1989 työministeriön alaisuuteen. Työsuojelun organisaatiossa tapahtui merkittävä muutos 1.3.1993, jolloin työsuojeluhallitus lakkautettiin keskusvirastona ja työministeriöön perustettiin uusi työsuojeluosasto. Samanaikaisesti lakkautettiin erilliset metsä- ja maatalouden työsuojelupiirit ja työsuojelupiireistä tuli itsenäisiä ministeriön alaisia virastoja. Työsuojeluhallinto siirrettiin sosiaali- ja terveysministeriöön 1.4.1997, mutta työsuhdeasioiden lainsäädäntö jäi työministeriön työympäristöosastolle. 1.1.2004 alkaen työsuojelupiirejä yhdistettiin ja jäljelle jäi kahdeksan piiriä. Vuoden 2010 alussa aluehallintouudistuksen myötä kahdeksasta työsuojelupiiristä muodostettiin viisi työsuojelun vastuualuetta. Puutarhahistoria
Suomessa hyötypuutarhaviljely alkoi myöhemmin kuin monilla eteläisemmillä alueilla johtuen kylmistä ja karuista oloista. Näistä oloista johtuen Suomessa on varhaisista ajoista lähtien jalostettu kylmyyttä ja karuja oloja kestävämpiä lajikkeita. Etelä- ja Länsi-Suomessa kasvien viljelystä on merkkejä 4000 vuoden takaa, mutta Itä- ja Pohjois-Suomessa hyötyviljely yleistyi vasta kaskiviljelyn aikaan, 1800-luvulla. Sosiaalioikeus
Pohjoismaiselle sosiaaliturvalle on leimallista, että palvelut rahoitetaan verovaroin eikä vakuutuspohjaisesti. Järjestelmän menonlisäykset ilmenevät kansalaisten verojen korotuksina, joita seuraamalla he voivat valvoa kustannuksia. Vakuutuspohjaisissa järjestelmissä valvonta on välillistä ja etäämpää eli sen suorittaa vakuutustarkastus. Sosiaalioikeus on syntynyt teollistuneen yhteiskunnan myötä. Se syntyi 1881 Saksassa, jossa Otto von Bismarck loi sosiaalivakuutusjärjestelmän. Suomen ensimmäiset sosiaalilait olivat asetus teollisuusammateissa olevain työntekijäin suojelemisesta (18/1889) ja laki koskeva työnantajan vastuunalaisuutta työntekijää kohtaavasta ruumiinvammasta (44/1895). Työväen säästöpankki
Suomeen oli 1820-luvulta alkaen perustettu lukuisia säästöpankkeja. Näiden tarkoitus oli luoda mahdollisuus säästämiseen erityisesti työväestölle ja vähävaraisille. 1900-luvun alussa säästöpankkien asiakaskunnasta valtaosa olikin työväestöä, palveluskuntaa, torppareita ja maanviljelysväkeä. Suojeluskunta
Suojeluskuntia kehitettiin 1930-luvulla Mäntsälän kapinan jälkeen voimakkaasti. Kommunistien aiheuttaman vallankumousvaaran katsottiin väistyneen ja esimerkiksi Tampereen suojeluskunta lakkasi harjoittelemasta kaupungin valtausta. Sen sijaan suojeluskunnista kehitettiin eversti Aksel Airon johdolla Puolustusvoimien aluejärjestö, joka sai tehtäväkseen liikekannallepanon järjestämisen. Suojeluskuntayksiköille annettiin selkeät kotirintamatehtävät, ja suojeluskuntaan kuuluneet nuoremmat miehet sijoitettiin liikekannallepanossa vakinaisen armeijan yksiköihin. Suomi 1920-luvulla
Säännöllinen poliisikoulutus oli Suomessa aloitettu 1918. Ensimmäinen naispoliisikurssi järjestettiin 1923. 1920-luvulla moottoripyöriä ja autoja alettiin hankkia poliisin käyttöön, ja poliisikoirien käyttö lisääntyi. Vuonna 1922 perustettiin poliisin kansainvälinen yhteistyöelin Interpol, johon Suomi liittyi 1929.Puolustusta, hallintoa ja palvelusektoria rakennettiin uudessa tasavallassa ripeää vauhtia, ja tästä syystä valtion ja kuntien virkamieskunta kasvoi vuosien 1910 ja 1940 välisenä aikana kolminkertaiseksi. 1920-luvun alkupuolella armeijassa käytiin kiivasta valtataistelua jääkäriupseerien ja Venäjällä koulutettujen upseerien välillä. Nuoret jääkärit pyrkivät syrjäyttämään niin sanotut 'ryssänupseerit'. Jääkärien vaatimukset sotaväen kehittämisestä, sekä epäluottamus tsaarin armeijassa palvelleita korkeita upseereita kohtaan johtivat lopulta uhkaukseen jääkärien irtisanoutumisesta. Painostuksen seurauksena jopa yleisesikunnan päällikkö ja sotaväen päällikkö joutuivat eroamaan, jääkäriupseerien täyttäessä heidänkin paikkansa. Vasta oman upseerikoulutuksen aloittaminen täydessä laajuudessa rauhoitti eri ryhmien väliset ristiriidat. Ensimmäinen reserviupseerikurssi alkoi Suomen Kadettikoulun entisissä tiloissa huhtikuun alussa 1920. Suomen talous
Ennen 1990-luvun lamaa Suomen työttömyysaste oli 3,2 prosenttia vuonna 1990. Siitä se nousi enimmillään 16,6 prosenttiin vuonna 1994. Vuoteen 2008 tultaessa työttömyys laski alimmillaan 6,4 prosenttiin, mutta on sittemmin noussut 9,4 prosenttiin vuonna 2015. Käytännössä työttömien osuus oli vieläkin suurempi, sillä moni siirtyi työvoiman ulkopuolelle huonon työmarkkinatilanteen seurauksena. Nämä niin sanotut piilotyöttömät eivät näy työvoimaviranomaisten tilastoissa työttöminä työnhakijoina. Suomessa on käytössä hyvin aktiivinen työvoimapolitiikka. Tämä tarkoittaa, että työllistymistä pyritään edesauttamaan aktivointitoimenpiteilla, kuten koulutuksella ja tukityöllistämisellä. Työttömyysturva jakaantuu työmarkkinatukeen ja työttömyyspäivärahaan, joka on ansiosidonnaista riippuen työssäoloehdon täyttymisestä ja työttömyyskassan jäsenyydestä. Ansiosidonnaista päivärahaa maksetaan 500 päivän ajan viideltä päivältä viikossa eli noin kahden vuoden ajan. Sosiaalidemokratia
Järjestäytynyt sosiaalidemokraattinen liike Suomessa sai alkunsa 1899 kun työväenyhdistysten edustajat ympäri maan perustivat Suomen työväenpuolueen, joka myöhemmin oli kehittyvä Suomen sosialidemokraattiseksi puolueeksi (Suomessa puolue kirjoittaa nimensä aina "yhdellä aalla"). Edustajat julistivat Forssan ohjelmassa listan tavoitteita, jotka he asettivat puolueelle poliittisen päätöksentekoprosessin kautta toteutettaviksi. Tavoitteisiin kuuluivat, muun muassa yleinen ja yhtäläinen äänioikeus, suhteellinen vaalijärjestelmä, lainsäädäntöoikeuden asettaminen kansalle (monarkin sijaan), yhdistymis-, kokoontumis-, paino-, ja sananvapaudet, työajan määrääminen 8-tuntiseksi, oppivelvollisuus, maksuton opetus, naisten ja miesten yhdenvertaisuus, työsuojelulainsäädännön kehittäminen, progressiivinen verotus sekä maksuton lääkärin apu. Suomen Tasavallan Vartiosto
Suomen Tasavallan Vartiosto oli 6. joulukuuta 1917 itsenäiseksi julistetun tasavallan ensimmäinen jalkaväkijoukko-osasto. Se perustettiin 6. tammikuuta 1918. Joukko sijoitettiin Jalasjärvelle ja se alkoi saada vapaaehtoisia Jalasjärven suojeluskunnasta 17. tammikuuta 1918 alkaen. Verotuksen historia Suomessa
Harmaan talouden torjuntaan ryhdyttiin panostamaan valtionhallinnossa perustamalla eri hallinnonalojen yhteistyöprojekti Virke vuonna 2000. Suomi siirtyi euron käyttöön vuonna 2002, mikä vaati verohallinnossa arviolta 300 henkilötyövuoden edestä muutostöitä tietojärjestelmiin. Markat esiintyivät aiempien vuosien muutosverotuksessa vielä vuoteen 2007 asti. Suomen valtiovarainministeriö
Suomen valtiovarainministeriön historia alkaa 1809 muodostetusta hallituskonseljista (vuodesta 1816 Keisarillinen Suomen senaatti). Sen talousosaston valtiovaraintoimituskunta muutettiin maan itsenäistyttyä valtiovarainministeriöksi. Myös 1809 perustetun hallituskonseljin kamaritoimituskunnan tehtävät siirrettiin sen lakkauttamisen yhteydessä vuonna 1917 valtiovarainministeriölle. Suojeluvastuun periaate
Suomen toiminta erilaisissa YK:n valvontamekanismeissa ja tuomioistuimissa on koko YK:n olemassaolon ollut aktiivista. Suomi on ollut monen komitean johdossa ja maan panos on ollut merkittävä YK:n päätösten valvomisessa. Se on johtokausiensa aikana ottanut huomioon muiden jäsenmaiden huomautukset ja on myös muiden Pohjoismaiden kanssa myös itse jättänyt monia parannusehdotuksia. Suomen tavoite tässä toiminnassa oli vahvasti keskittynyt ihmisoikeuksien globaaliin edistämiseen ja niiden periaatteiden ylläpitoon. Tämä tavoite on ollut erityisesti esillä Suomen aktiviteeteissa YK:n alajärjestöissä. Suomi on ollut jo YK:n edeltäjän, Kansainliiton, ajoista Kansäinvälisen Työjärjestön (ILO) jäsen ja sen kautta ajanut työläisten oikeuksia maailmanlaajuisesti. Suomi toimi järjestön johtokunnan jäsenenä muun muassa vuosina 1972-1975 ja 1984-1987. Suomi on mukana myös muissa YK:n järjestöissä, kuten UNESCO:ssa, Kansainvälisessä valuuttarahastossa (IMF) ja Maailmanpankkiryhmässä. Tampereen Työväenyhdistys
Ensimmäisen työväentalon Tampereen Työväenyhdistys rakensi vuosina 1889–1890 ja nykyinen Tampereen työväentalo valmistui samalle tontille marraskuussa 1900. Työväenliikkeen toiminnan lisäksi rakennuksesta muodostui iltamineen ja teatteriesityksineen koko Tampereen huvielämän keskus. Tampereen työväentalolla on toiminut useita suomalaiseen työväenliikkeeseen kuuluvia järjestöjä, joista merkittävimpiä ovat Suomen Ammattijärjestö, Työväen Musiikkiliitto sekä Työväen Näyttämöiden Liitto. Työväentalolla on perustettu työväenopiston ja Hämeen Työväen Säästöpankin lisäksi muun muassa vakuutusyhtiö Turva sekä lukuisia tamperelaisia urheiluseuroja. Myöhemmin sen viereen rakennettiin Tampereen Työväen Teatterin uusi teatteritalo, joka otettiin käyttöön vuonna 1985. Wrightiläinen työväenliike
Wrightiläinen työväenliike oli 1800-luvun lopulla Suomessa vaikuttanut sosiaaliliberaali yhteiskunnallinen liike, joka pyrki estämään työväestön radikalisoitumista edistämällä heidän asemaansa yhteistyöllä työnantajien kanssa. Liike sai nimensä perustajansa Viktor Julius von Wrightin mukaan. Wrightiläisyys oli suomalaisen työväenliikkeen varhaisin suuntaus, se tuli maahan Ruotsin mallin mukaisena ja kukoisti vuosina 1886–1894. Liike sai enemmän kannatusta sivistyneistön kuin työläisten parissa ja se kuihtuikin pian pois työväestön omaehtoisten työväenyhdistysten ja sosialismin vallatessa alaa. Paperiliitto
Suomen ensimmäinen paperityöntekijöiden ammattiliitto perustettiin vuonna 1906 Tampereen paperiteollisuustyöväen ammattiosaston aloitteesta. Suomen Paperiteollisuustyöväen Liitto oli yksi varhaisimmista tehdastyöläisten liitoista. Järjestö solmi ensimmäisen työsopimuksensa 1907. Sisällissota lakkautti väliaikaisesti liiton toiminnan, mutta se aloitettiin uudelleen tammikuussa 1919. 1920-luvulla paperityöväen järjestäytynyt toiminta oli hankalaa ja liiton vaikutusvalta jäi vähäiseksi. SDP ja kommunistit kamppailivat ankarasti ay-liikkeen suunnasta, mikä johti lopulta uuden sosiaalidemokraattien hallitseman liiton perustamiseen. Museovirasto
Suomalaisen Kirjallisuuden Seura teki aloitteen Suomen muinaisjäännösten suojelusta jo vuonna 1867. Valtiopäivien 1882 hyväksymän ehdotuksen pohjalta annettiin seuraavana vuonna asetus muinaismuistojen suojelusta ja rauhoittamisesta. Muinaismuistoasetuksen toimeenpanoa valvomaan perustettiin 19. kesäkuuta 1884 annetulla julkistuksella "Arkeologinen toimisto" (Arkeologisk Kommission), joka oli ensimmäinen muinaismuistojen säilymistä valvonut valtiollinen toimielin Suomessa. Siihen kuului puheenjohtajana valtionarkeologi sekä kuusi muuta jäsentä, jotka edustivat Suomalaisen Kirjallisuuden Seuraa, Helsingin yliopistoa, Suomen Tiedeseuraa, Suomen Historiallista Seuraa sekä Suomen muinaismuistoyhdistystä. Organisaation nimeksi vaihtui vuonna 1908 "Arkeologinen toimikunta" ja vuonna 1911 "Muinaistieteellinen toimikunta". Toimikunta aloitti 1890-luvulla Suomen keskiaikaisten linnojen restauroinnin; 1920-luvulla olivat vuorossa Suomenlinna ja Turun tuomiokirkko. Työsuojelu
Työsuojelusta on Suomessa annettu yleissäädös Työturvallisuuslaki, joka määrittelee yleisellä tasolla työntekijän ja -antajan velvollisuudet ja oikeudet työsuojeluasioissa. Nuorten työntekijöiden työsuojelusta on lisäksi erityislaki. Itsenäisen Suomen historia
Suomen turvallisuusongelmaa pyrittiin ratkaisemaan puolustusliitolla Viron, Latvian ja Puolan kanssa, eduskunta ei kuitenkaan ratifioinut sopimusta, ja 1932 solmittiin Suomen ja Neuvostoliiton välinen hyökkäämättömyyssopimus. 1930-luvun loppupuoliskolla suunniteltiin puolustusliittoa Suomen ja Ruotsin välille, tämäkin hanke kariutui mm. Neuvostoliiton vastustaessa Ahvenanmaan uudelleenlinnoittamista. Rippisalaisuus
Ensimmäiset maininnat rippisalaisuudesta on 400-luvulta. Rippisalaisuudella on ollut lain mukaan suojattu asema jo 1200-luvulla. Vuoden 1686 Ruotsin valtakunnan kirkkolaissa rippisalaisuuden rikkomisesta seurasi kuolemantuomio, joka muutettiin virasta erottamiseksi Suomessa vuonna 1869. Rippisalaisuus ei vanhene milloinkaan, vaikka henkilö ei olisikaan enää kirkon viranhaltija. Salaisuuden pitämistä ei nähdä subjektiviisena oikeutena vaan viranhaltijan velvollisuutena. Suomen äänioikeuden historia
Suomen äänioikeuden historia alkaa jo sääty-yhteiskunnan ajalta. Varsinkin 1900-luvun aikana äänioikeutta on Suomessa merkittävästi laajennettu. Ruotsin vallan ja autonomian aikana Suomen kansanedustuslaitoksena toimivat nelisäätyiset säätyvaltiopäivät. Porvarissäädyssä äänioikeus määräytyi veronmaksukyvyn, talonpoikaissäädyssä maaomistuksen ja pappissäädyssä virka-aseman perusteella. Aatelissäädyn edustajia ei valittu lainkaan vaaleilla. Yleinen ja yhtäläinen äänioikeus toteutettiin Suomessa valtiollisella tasolla vuonna 1906 samassa yhteydessä kun säätyvaltiopäivät korvattiin eduskunnalla. Tuolloin naiset ja myös suurin osa miespuolista väestöä saivat ensi kertaa äänioikeuden ja äänioikeutettujen määrä kymmenkertaistui. Kunnallisella tasolla vastaava uudistus toteutettiin 1917. Myöhemmin äänioikeudesta on vielä poistettu eräitä rajoituksia sekä äänioikeusikärajaa alennettu. Suomen poliittinen historia
Suomessa säädettiin 1906 yleinen ja yhtäläinen äänioikeus – sekä naisille että miehille. Naiset käyttivät äänioikeuttaan ensimmäisenä maailmassa 1907 valtiopäivän vaaleissa. Tuolloin oli vielä "Suomen Suuriruhtinaan Valtiopäiväjärjestyksessä" rajattu äänioikeuden ulkopuolelle esimerkiksi vaivaisapua saavat henkilöt. Nykyisessä perustuslaissa äänioikeus on yleinen ja yhtäläinen kaikille 18 vuotta täyttäneille. Suomen luonnonsuojeluliitto
Luonnonsuojeluliiton edeltäjä, Suomen luonnonsuojeluyhdistys, perustettiin 27. toukokuuta 1938 Helsingin Säätytalossa. Aluksi se oli melko pienen piirin tieteellinen seura. 1960-luvulla yhdistys ”vallattiin” siten, että lukuisat uudet jäsenet muuttivat liiton toimintaperiaatteita. Tällöin siitä tuli ”koko kansan” järjestö, johon alkoi kuulua yhä enemmän myös muita kuin tieteilijöitä ja tutkijoita. Vuonna 1969 Suomen luonnonsuojeluyhdistys liittyi yhteen useiden pienempien luonnonsuojelujärjestöjen kanssa. Uuden järjestön nimeksi tuli Suomen luonnonsuojeluliitto. Työsuojelupiiri
Työsuojelupiirit, joita alkuaan oli 11 oli perustettu 1.9.1972. Silloisten ammattientarkastuspiirien toimistoista tuli työsuojelutoimistoja. Työsuojelupiirit toimivat 1.10.1973 aloittaneen työsuojeluhallituksen alaisuudessa. Kunnallinen työsuojelutarkastus yhdistettiin työsuojelupiireihin 1.12.1988. Työsuojeluhallinto siirtyi 1.6.1989 työministeriön alaisuuteen. Kuntoutuskomitea
Suomalainen kuntoutusjärjestelmä oli alkanut hahmottua jo Kuntoutuskomitean työskentelyn aikana. Vakuutusalan Kuntouttamiskeskus perustettiin 1964, työvoimaviranomaiset aloittivat neuvontaosastojen kautta työpaikalla tapahtuvan työkokeilun vuonna 1966. Kelan kuntoutuksen kenttäorganisaatio – kuntoutusosasto, alueiden kuntoutustoimistot, paikallistoimistot – aloitti toimintansa 1967. Kela oli ja on edelleen eduskunnan alainen laitos, muussa vakuutuskuntoutuksessa taustatekijöinä ovat yksityiset vakuutuslaitokset. Työturvallisuuskeskus
TTK on perustettu vuonna 1970 ja se toimii yhdistysmuotoisesti. SAK ja STTK sekä nykyisen EK:n edeltäjä, Suomen Työnantajain Keskusliitto (STK) sopivat 1.4.1970 Työturvallisuuskeskus ry (TTK) perustamisesta silloisen Työsuojelun keskustoimikunnan toimistoksi.TTK:n ylläpitämiä verkkosivustoja: Työ Terveys Turvallisuus
Työ Terveys Turvallisuus on perustettu vuonna 1971, ja vuoden 2014 loppuun saakka sitä kustansi ja julkaisi Työterveyslaitos (TTL). Vuoden 2015 alusta lehden kustantaja on ollut TTT Kustannus Oy ja Työterveyslaitos on lehden yhteistyökumppani. Päätoimittaja on Kirsi Väisänen. Hän aloitti tehtävässään vuoden 2018 keväällä. Sitä ennen päätoimittaja oli Merja Karjalainen, joka toimi vuosina 2007–2014 lehden toimituspäällikkönä. Noina vuosina TTL:n silloinen pääjohtaja Harri Vainio toimi lehden päätoimittajana. Suomen kansallispuistot
Luonnonsuojelutoiminta alkoi Suomessa kaupunkien sivistyneistön piirissä. Jo 1800-luvun lopulla pohdittiin, mistä löytyisi sopivia suojelukohteita ""huviksi ja nautinnoksi kaikille vapaan luonnon ystäville"" kohtuullisten liikenneyhteyksien päästä niin, että puistoalueen väestön elinoloihin ei tarvitsisi juuri puuttua. Tutkimusmatkailija Adolf Erik Nordenskiöldin Ruotsissa julkaisema kirjoitus ”Ehdotus valtiopuistojen perustamiseksi Pohjoismaihin” vuodelta 1880 nosti asian julkisuuteen. Suomeksi se ilmestyi valtion ensimmäisen luonnonsuojeluvalvojan Rolf Palmgrenin teoksessa "Luonnonsuojelu ja kulttuuri" vuonna 1922. Vuonna 1925 kansallispuistokohteiden etsintä annettiin kasvitieteen professori Kaarlo Linkolan tehtäväksi. Hän ehdotti kahdeksaa kohdetta, jotka sijaitsivat Pohjois-Suomessa. Hankkeet synnyttivät paikallisen väestön vastustusta. Erityisesti Kuusamoon ehdotettu Oulangan kansallispuisto oli vastatuulessa, kun asiaa koskeva lakiesitys tuli eduskuntaan vuonna 1926. Koko asia lykkääntyi, kunnes luonnonsuojeluaatetta kannattava professori A. K. Cajander tuli pääministeriksi ja antoi asialle uutta vauhtia. Laki astui voimaan vuonna 1938. Samalla perustettiin neljä kansallispuistoa ja kuusi luonnonpuistoa. Ensimmäiset kansallispuistot olivat Pallas-Ounastunturi, Pyhätunturi, Petsamon Heinäsaaret ja Porkkalanniemi. Suomen lasiteollisuuden historia
Suomen lasiteollisuuden historia sai alkunsa vuonna 1681 ja suomen vanhin edelleen toimiva lasitehdas on perustettu vuonna 1793. Seuraavassa tarkastellaan lasinvalmistuksen historiaa Suomessa. Siviilipalvelus Suomessa
Siviilipalvelus on ollut olemassa vuodesta 1931, jolloin säädettiin Suomen ensimmäinen siviilipalveluslaki "Lex Pekurinen" aseistakieltäytyjä Arndt Pekurisen mukaan. Vuoden 1959 siviilipalveluslaissa palvelus sallittiin myös muin kuin uskonnollisin perustein, mutta vakaumus piti osoittaa erityisen tutkintalautakunnan edessä, johon kuului tuomari, upseeri, sosiaaliministeriön edustaja, pappi ja psykiatri. Tutkintalautakunta lakkautettiin vuonna 1987 ja siitä alkaen siviilipalvelukseen on hyväksytty ilmoituksen perusteella ainakin käytännössä. Metsänvartija
Evolta valmistuneet metsänvartijat yrittivät perustaa "Metsänvartijaseuran" 26.6.1895, kun Hämeenlinnassa pidettiin Kaarle Aleksanteri Wäggin (myöh. Vasama) kutsumana perustamiskokous. Keisarillinen Suomen Senaatti ei suostunut kuitenkaan vahvistamaan sääntöjä. Vuonna 1906 senaatti hyväksyi vihdoin metsänvartijoiden valtakunnallisen järjestön "Suomen Metsänhoitoammattimiesyhdistys" säännöt. Yhdistyksen nimi on nykyisin METO - Metsäalan Asiantuntijat. Suomen sisällissota
Sisäisen järjestysvoiman puute Venäjän tsaarin perinteisten poliisi- ja santarmi­organisaatioiden hajottua maaliskuun vallankumouksen 1917 yhteydessä johti ensin aseettomien turvajoukkojen perustamiseen. Maalis–huhtikuussa syntyivät Lounais-Suomessa ensimmäiset suojeluskuntia edeltäneiden järjestyskuntien idut, ja samaan aikaan ryhdyttiin muodostamaan työväen järjestyskaarteja edeltäneitä järjestysmiehistöjä Etelä-Suomeen. Aluksi molemmat luotiin pääasiassa valvomaan yleistä järjestystä paikallistasolla, mutta jo keväällä 1917 alkanut lakkoliikehdintä teollisuudessa ja maataloudessa, sekä myöhemmin vuonna 1917 kunnallispolitiikkaan ja elintarvikeongelmiin liittyvät levottomuudet alkoivat korostaa niiden eturyhmäluonnetta. Tuolloin järjestyksen valvonnallinen ja taistelujärjestöllinen rooli oli usein sisäkkäinen sekä työväenkaarteissa että suojeluskunnissa. Taistelu valtiovallasta nosti lopulta molemmat joukot merkittäviksi tekijöiksi myös valtakunnan tasolla. Securitas
Suomessa Securitaksen toiminta jakautuu seitsemään yritykseen.
Vuonna 1959 Suomen suurimmat vakuutuslaitokset perustivat vartioimisliikkeen Suomen Teollisuuden Vartiointi Oy (STV) ehkäisemään teollisuuspaloja. STV kasvoi nopeasti Suomen johtavaksi vartioimisliikkeeksi. Yrityksellä oli 1970-luvulla yli 1 000 työntekijää ja 1990-luvun alussa noin 2 000 työntekijää. Vuonna 1986 STV Elektroniikka ja Wärtsilän Valvontaelektroniikkayksikkö yhdistyivät ja syntyi STW Security Oy. Uusi yritys muutti samana vuonna vasta valmistuneeseen taloon Helsingin Vallilaan, Elimäenkadulle. Vuonna 1993 ruotsalainen Securitas osti STV:n sekä STW Securityn, jolloin nimeksi tuli STV Securitas Oy ja vuotta myöhemmin Securitas Oy sekä Securitas Tekniikka Oy. STV:n logo ja tunnusväreinä olleet tummansininen ja valkoinen muuttuivat Securitaksen nykyisiin tunnuksiin. Myöhemmin vuonna 2004 Securitas Tekniikka Oy:n nimi muutettiin Securitas Systems Oy:ksi. Vuonna 2008 Securitaksen kansainvälisen linjan mukaan Securitas Systems Oy sai uudeksi nimekseen Niscayahin. Vuonna 2012 Niscayah muutti nimensä Stanley Securityksi. Vakuutusneuvosto
Vakuutusneuvosto oli Suomessa vuosina 1918–1942 toiminut erikoistuomioistuin, jonka tehtävänä oli käsitellä työntekijäin tapaturmavakuutuslainsäädännön sekä eräiden muiden lakien ja asetusten mukaan sille kuuluneet asiat, ja se toimi sosiaaliministeriön alaisena. Vakuutusneuvosto muuttui lainmuutoksella vuonna 1942 vakuutusoikeudeksi. Mannerheimin Lastensuojeluliitto
Liiton ensimmäinen tehtävä oli estää imeväisyyskuolleisuutta. Yksinäisten äitien turvakotina toiminut Lastenlinna siirtyi Mannerheimin Lastensuojeluliiton omistukseen ja sen toimintaa muutettiin perusteellisesti. Arvo Ylpön aloitteesta Lastenlinnaan perustettiin Suomen ensimmäinen neuvola vuonna 1922. Liitto rakensi alayhdistystensä avulla Suomeen kattavan neuvolaverkoston, jonka ylläpito siirtyi kunnille vuonna 1944 säädetyn kunnallisen äitiys- ja lastenneuvolalain myötä. Suomen tieverkon historia
Tieverkko saatiin kunnostetuksi liikennöitävään kuntoon vuoden 1947 aikana. Vuoden 1948 syksyllä Suomessa alkoi kausi, jolloin oli suurtyöttömyystalvia. Tilannetta helpotettiin aloittamalla useita tierakennushankkeita työttömyystöinä. Enimmillään TVH:n alaisissa työttömyystöissä työskenteli yli 40 000 ihmistä. Työtaistelu
Suurin osa suomalaisen työsopimusjärjestelmän työtaisteluista käytiin 1970-luvulla ja 1980-luvun alussa. Vuosina 1970-79 oli työtaisteluita lukumääräisesti vielä 1 420 kun niitä vuosina 2000-2009 oli enää 124. Lama muutti paikallisten lakkojen luonteen olennaisesti ja yleisin syy viime vuosina lakoissa on ollut työvoiman vähentäminen tai toimipaikan lopettaminen. On puhuttu ay-liikkeen puolustustaistelusta. Suomessa vuoden 2009 kaikista 139 työtaistelusta 58 koski työvoiman vähennystä ja vain kahdeksan palkkavaatimusta. Menetettyjä työpäiviä työtaisteluissa vuosina 1970-79 oli yli miljoona kun niitä vuosina 2000-09 enää 145 881 päivää. Työsiirtola
Työsiirtoloita on ollut paljon erinimisiä ja eri paikoissa. Työsiirtolajärjestelmä otettiin Suomessa käyttöön vuonna 1946. Aluksi työsiirtoloissa tehtiin esimerkiksi metsätöitä. Vuodesta 1950 lähtien työsiirtoloita oli Tie- ja vesirakennushallituksen (TVH) työmailla, aluksi Helsingin Seutulan ja Turun lentokenttien rakennustöissä. Jo 1950-luvun alkupuolelta lähtien työsiirtoloita oli myös tietyömailla. Esimerkiksi Kainuuseen työsiirtola oli rakentamassa niin sanottuja Kekkosteitä 1950-luvulla. Työväen Sivistysliitto
TSL:n sivistystyön malli haettiin aluksi Ruotsista, jossa toimi Arbetarnas Bildningsförbund -järjestö. Suomessakin sivistystyö sisälsi luentoja, joissa käsiteltiin kunnallistietoa, taloutta, kansainvälisiä kysymyksiä, sosialismia, ammattiyhdistysliikettä, sielutiedettä, siveysoppia ja kasvatusta. Työläiset perustivat TSL:n opintokerhoja ja sen kirjeopisto käynnisti etäopiskelun. Oma lehti "Työläisopiskelija" perustettiin välittämään tietoa liiton toiminnasta. SKDL ja SKP tulivat mukaan TSL:n toimintaan sotien jälkeen, mutta vuonna 1964 nämä perustivat oman Kansan Sivistystyön Liiton (KSL). 1970-luvulla TSL:n toiminta laajeni ennen kaikkea ammattiyhdistysten opintokerhojen ansiosta. Turvakoti
Suomeen perustettiin vuonna 1945 "Naisten suojakotien liitto", myöhemmin "Ensi- ja turvakotien liitto" . Sen ensimmäisiä tehtäviä oli ensikotitoiminta; aikakauden termeillä ilmaisten "AU-äitien auttaminen", toisin sanottuna avioliiton ulkopuolella syntyneiden lasten ja heidän äitiensä aseman turvaaminen. Myöhemmin mukaan tuli myös turvakotitoiminta parisuhteissaan väkivaltaa kokeneille ihmisille, ensin lähinnä naisille. Turun sosialidemokraattinen naisyhdistys
Turun työväenyhdistyksen ompelukerho perustettiin vuonna 1889. Samaan aikaan Turussa rakennettiin Suomen ensimmäistä työväentaloa, minkä rakentamiseen ompelukerhon perustaminen liittyi. Työsuojelu
Vuonna 1889 annettiin keisarin asetus "Teollisuusammateissa olevain työntekijäin suojelemisesta". Asetus ei tähdännyt yksinomaan työntekijöiden fyysisen turvallisuuden turvaamiseen, vaan myös taloudellisten ja henkisten asioiden huomioon ottamiseen. Tämä ensimmäisen työväensuojelulain sisällön olennaisen osan muodostivat määräykset tietyistä työaikarajoituksista. Samalla se sisälsi joitakin työturvallisuutta ja tehtaiden työolosuhteita koskeneita määräyksiä. Merkittävin uudistus oli ammattientarkastajien ammattikunnan muodostuminen, jota voidaan pitää syntynä suomalaiselle työsuojeluorganisaatiolle. Vuonna 1908 annettu leipomotyölaki kielsi ylityön leipomoissa ja säännösteli niiden työajan. Vuonna 1927 annettiin laki ammattientarkastusjärjestelmästä. Ammattikasvatuksen historia Suomessa
Ammattikasvatuksen pioneerivaihetta elettiin 1820–1830-luvuilta aina 1860–70-luvuille. Maaseudun käsityöläisten ammattitaidosta ei ollut mitään määräyksiä, mutta kaupunkien käsityöläiseksi esim. suutariksi, räätäliksi, kultasepäksi, kirvesmieheksi, muurariksi tai verankutojaksi pääsi keskiaikaiseen tapaan mestarin ohjauksessa ja taloudessa ensin oppipojasta kisälliksi ja kisällistä lopulta mestariksi. Koulutetun hoitohenkilökunnan tarve tuli Suomessa ajankohtaiseksi ensin maaseudulla ja sittemmin taajamien hoitolaitoksissa. Kätilöt, diakonissat ja kiertävät sairaanhoitajat olivat ensimmäisiä koulutettuja naisammattilaisia. Miesten institutionaalisen ammattikasvatuksen varhaisin alue, merenkulkualan koulutus alkoi Suomessa 1813 kolmessa oppilaitoksessa ja liittyi läheisesti kauppiaskoulutukseen, sillä alusten päälliköt harjoittivat kauppaa ulkomaan satamissa käydessään. Varsinais-Suomen suojeluskuntapiiri
Varsinais-Suomen suojeluskuntapiiri aloitti Turun suojeluskuntapiirinä, mutta sen nimi muutettiin maakunnalliseksi. Varsinais-Suomen ensimmäinen suojeluskunta oli Loimaan suojeluskunta. Se aloitti toimintansa jo huhtikuussa 1917. Aloitteentekijänä oli maanviljelijä Kalle Piki. Palovakuutus
Ensimmäinen Suomen palovakuutusyritys oli 1816 Turussa perustettu Suomen palovakuutuskonttori, joka kuitenkin taloudellisesti kaatui Turun palossa 1827.
Muita Suomen vanhimpia palovakuutusyhtiöitä olivat Kaupunkien keskinäinen palovakuutusyhtiö, Suomen yleinen paloapuyhtiö eli myöhemmin Tarmo (per. 1832-1971) ja Suomen maalaisten keskinäinen paloapuyhtiö (per. 1857). Länsisuomen Työmies
Turku oli varhaisimpia työväenliikkeen keskuksia Suomessa Helsingin ja Tampereen ohella. Länsisuomen Työmies perustettiin vuoden 1898 lopulla ja sen ensimmäinen numero ilmestyi 14. tammikuuta 1899. Tukioppilastoiminta
Tukioppilastoiminnan aloitti Suomessa vuonna 1972 Mannerheimin Lastensuojeluliitto. Tukioppilastoimintaa on lähes 90 prosentissa peruskoulun yläluokkien kouluista. Ylemmissä oppilaitoksissa, kuten lukioissa, ammattikouluissa ja yliopistoissa, tukioppilastoiminta tunnetaan nimellä tutortoiminta. Väestönsuojelu
Suomen ensimmäinen väestönsuojelulaki tuli voimaan talvisodan edellä vuonna 1939 ja se kumottiin uudella lailla vuonna 1958. Kestikievari
Ensimmäinen kestikievarijärjestys annettiin 1649. Sen mukaiset kestikievarit perustettiin Suomeen siis 1600-luvun puolivälissä. Vastaavaa toimintaa oli ollut jo aiemminkin: Hämeen härkätiellä sijainneet "Killala" ja "Krouvi" tunnetaan 1300-luvulta. Lisäksi pappilat olivat majoittaneet säätyläisiä. Valkonauhaliitto
Suomen Valkonauhaliitto (, vanhastaan "Hvita bandet") on kristillis-yhteiskunnallinen ehkäisevää päihdetyötä tekevä naisjärjestö. Liikkeen symboli on valkoinen rusettinauha. Valkonauhaliike on saanut alkunsa Yhdysvalloissa 1870-luvulla ja se tuli Suomeen 1896, jolloin toiminta alkoi Turussa. Valtakunnallista toimintaa varten Förbundet Vita Bandet i Finland (Suomen valkonauhaliitto) perustettiin vuonna 1905 Alli Trygg-Heleniuksen aloitteesta. Suojelutila
Suojelutila on Suomessa kahdesti käytössä ollut valtiollinen poikkeustila, jolla torjuttiin valtiota ja yleistä järjestystä uhkaavia vaaroja. Suojelutila on sotatilaa lievempi oikeudellinen toimi. Siihen vetoamalla puututtiin kansalaisten perusoikeuksiin, kuten ihmisten vapauteen ja sananvapauteen. Suojelutila perustui erityislainsäädäntöön. Ensimmäisen kerran suojelutilan julistamisen mahdollistui tasavallan suojelulain nojalla, joka oli voimassa 1930–1935. Tällä lailla torjuttiin Lapuan liikkeen aikaansaamaa levottomuutta. Toinen tasavallan suojelulaki oli voimassa 1939–1947 ja sillä varauduttiin suursodan aiheuttamaan kiristyneeseen tilanteeseen. Lait antoivat presidentille oikeuden asetuksilla muuttaa hallitusmuodon takaamia perusoikeuksia. METO - Metsäalan Asiantuntijat
Suomen ensimmäinen metsänvartijakoulu perustettiin Evolle 6. huhtikuuta 1876 annetulla asetuksella. Aluksi laitos oli Evon metsänhoito-opiston alaosastona, kunnes metsänhoitajien opetus v. 1908 siirrettiin Helsinkiin. Tällöin Evon metsänvartijakoulusta tuli itsenäinen oppilaitos.
Metsänvartijakunta sai alkunsa v. 1859, jolloin annettu julistus määrää, että kruunun puistot on jaettava hoitoalueisiin ja ne taas "vartio-osuuksiin". Kuhunkin vartio-osuuteen oli asetettava "metsävahti" eli metsänvartija. Metsänvartija käytti messingistä tehtyä metsänvartijan virkamerkkiä. Suomen Kansan Demokraattinen Liitto
SKDL:n varhaisnuorisotoiminta järjestyi vuodesta 1945 alkaen Suomen demokratian pioneerien liitossa (SDPL). Lapsityötä teki myös Työläislasten Tuki -yhdistys. Parasta Lapsille oli liikkeen lastensuojelujärjestö. Suomen oikeusministeriö
Oikeusministeriö perustettiin vuonna 1918 heti Suomen itsenäistyttyä. Sen edeltäjänä toimi vuodesta 1892 senaatin talousosaston oikeustoimituskunta. Vuonna 1919 oikeusministeriöön yhdistettiin painoasiain ylihallitus ja vuonna 1922 vankeinhoitohallitus sekä lainvalmistelukunta. Suojatyö
Suomessa vammaisten työllistämisen kehitys jakautuu suojatyön näkökulmasta kolmeen jaksoon: Vuosina 1963-1966 työskennellyt kuntoutuskomitea oli jo tehnyt ehdotuksen suojatyölaiksi. Ratkaisuksi tuli kuitenkin liittää suojatyötä koskevat säännökset invalidihuoltolakiin. Ennen lain säätämistä eräiden järjestöjen ylläpitämät työkeskukset saivat erillistä tukea valtion budjetista.
Suojatyön pykälät säädettiin aluksi viiden vuoden koeajaksi (1971-75), jonka aikana kerättiin käytännön kokemuksia palvelujärjestelmän toimivuudesta. Ammatillinen kuntoutus
Ammatillinen kuntoutuminen on kuntoutuksen alkuperäinen päätehtävä. Suomen lainsäädännön ensimmäiset kuntoutussäädökset – sotainvalidien työhuoltoasetus (vuodelta 1942) ja invaliidihuoltolaki (1946) – olivat puhtaasti ammatillisen kuntoutuksen lakeja. Invaliidihuoltolaissa ammatillista kuntoutusta sanottiinkin työhuolloksi. Ammatillisen kuntoutuksen kokonaisuuden kannalta tärkein ohjelma oli Kansainvälisen työjärjestön (ILO) vuonna 1955 hyväksymä suositus 99/1955, joka esitti jäsenmailleen miten ammatillisen kuntoutuksen muodostama kokonaisuus – ammatinvalinnanohjaus, ammattikoulutus, työhönsijoitus, suojatyö – tulisi järjestää. Suoja-säätiö
Suoja-säätiö on Lahdessa vuonna 1961 perustettu säätiö. Säätiön taustalla on alun perin Viipurissa vuonna 1908 perustettu Viipurin Esikaupunkien Keskinäinen Paloapurengas, josta myöhemmin tuli Vakuutusyhtiö Suoja. Se siirtyi pois Viipurista ja myöhemmin monien vaiheiden kautta asettui Lahteen vuonna 1945. Vakuutusyhtiö Suojan vakuutuskanta yhdistettiin Keskinäinen Vakuutusyhtiö Kansaan, jonka jälkeen Suoja vakuutusyhtiönä lopetti toimintansa. Suoja-säätiön saamilla varoilla avustettiin alkuun vähävaraisia ja puutteessa eläviä henkilöitä. Myöhemmin sen tarkoitukseksi on tullut edistää "tieteellisiä, taiteellisia, sivistyksellisiä, kasvatuksellisia, sosiaalisia ja taloudellisia pyrintöjä sekä historiallisen perinteen tutkimista". Kirkollinen työ Suomen puolustusvoimissa
Ensimmäinen suomalainen rauhanturvajoukko lähti Siinaille vuonna 1956, ja seuraavana vuonna lähti ensimmäinen rauhanturvaajapappi: rintama- ja siirtolaispappina toiminut Toivo Kuusiola saapui toimialueelle 11.6.1957. Sotilaspappeja on ollut rauhanturvajoukoissa mukana toista sataa ja sotilasdiakoneja useita kymmeniä. Kannaksen vapaaehtoiset linnoitustyöt
Varsinaiseen työhön ryhdyttiin 4. kesäkuuta 1939. Siitä alkaen alkoi ylimääräisillä junilla ympäri Suomen saapua suojeluskuntajärjestön ohjaamana ja työkomennuskunniksi järjestämänä kaiken ikäistä vapaaehtoistyövoimaa raja-alueelle. Rajaseudun linnoitustyöt saatiin näin ripeästi käyntiin. Kymmenien kilometrien linjoina kiviesteet, maaleikkaukset ja kaivannot loivat puolustusasemat. Helsingin Kirjatyöntekijäin Yhdistys
Yhdistys kuitenkin radikalisoitui nopeasti ja jo vuonna 1871 sen jäseninä olleet latojat menivät viisi päivää kestäneeseen lakkoon, toimitettuaan sitä ennen kuuden kirjapainon omistajille pyynnön urakkapalkkojen nostamisesta. Neuvotteluissa ei syntynyt sopua, mutta lakon jälkeen latojat saivat vaatimuksensa läpi. Helsingin latojien lakko oli Suomen ensimmäinen ammattiyhdistyksen järjestämä työtaistelu. Vuonna 1885 Lukuyhdistys muutti nimensä nykyiseen muotoon ja ryhtyi selkeämmin toimimaan perinteisen ammattiyhdistystoiminnan tavoin ajaen parannuksia jäsentensä työoloihin. Valtakunnallinen Suomen Kirjatyöntekijäin Liitto perustettiin 1894, jonka vastavoimaksi syntyi vuonna 1900 työnantajien järjestö Suomen Kirjanpainajayhdistys. HKY oli myös Suomen ensimmäinen vappua viettänyt työväenyhdistys. Se järjesti vappujuhlan vuonna 1890, eli samana vappuna, jonka sosialistisen Toinen internationaali oli julistanut ensimmäiseksi kansainväliseksi työläisten mielenosoituspäiväksi. Poroerotus
Vanhin kirjallinen tieto poronhoidosta löytyy kiinalaisesta tekstistä vuodelta 499 ennen ajanlaskun alkua, koskien Fusangin maata Siperiassa. Eurooppalaisissa kirjoituksissa poronhoito tulee esille tuhat vuotta myöhemmin. Vuonna 892 riimukirjoituksessa mainitaan norjalaiskuningas Ottarilla olleen 600 poroa. Suomen porokannoista löytyy kirjallista tietoa vasta 1500-luvun veroluetteloista, parisataa vuotta myöhemmin poroja laskettiin olevan Enontekiöllä 8000 ja Utsjoella 7000. Norjan lappalaiset laidunsivat pitkään porojaan Inarin alueella, mikä osaltaan hidasti koko Koillis-Lapin porotalouden kehitystä. Vuoden 1830 tienoilla Kuusamossakin oli tosin jo noin 13000 poroa. Poronhoidon perusyksikön muututtua siidasta eli lapinkylästä paliskuntaan 1800-luvun aikana myös porojen luettelointi ja niiden laiduntamisen hallinta kehittyivät. Tosin Suomen senaatti antoi vasta vuonna 1898 porojen laiduntamis- ja syöttöoikeutta koskevan päätöksen ja ensimmäinen varsinainen poronhoitolaki vahvistettiin vuonna 1932. Turvasäilö
Suomessa turvasäilöön sulkemista käytettiin laajasti talvi- ja jatkosodan aikana. Syksyllä 1939 säädetyn tasavallan suojelulain nojalla turvasäilöön – käytännössä vankilaan – voitiin sulkea ilman syytettä ja tuomiota maan turvallisuudelle vaarallisina pidettyjä henkilöitä määräämättömäksi ajaksi. Työtapaturmavakuutus
Tarve suojautua työssä tapahtuvilta tapaturmilta kasvoi teollistumisen myötä 1800-luvulla. Työväensuojelun nimissä alettiin kehittää erilaisia tapoja suojautua tapaturmia vastaan. Merkittävin lähtökohta oli valtakunnankansleri Otto von Bismarckin johdolla laadittu Saksan tapaturmavakuutuslaki, jonka perusteella tietyt työntekijäryhmät saivat korvausta työssä sattuneiden tapaturmien johdosta. Laki tuli voimaan 1884. Työmies
Vuodesta 1973 lähtien Suomessa on vietetty maaliskuun ensimmäisenä perjantaina työväenlehtipäivää, jonka ajankohta valittiin "Työmiehen" ensimmäisen numeron ilmestymispäivästä. Työväenlehtipäivän tarkoituksena on korostaa työväenliikkeen omien sanomalehtien merkitystä. Suojeluskunta
Moskovassa elokuussa 1918 perustetun Suomen Kommunistisen Puolueen toiminta kiihtyi samoihin aikoihin Suomessa ja erityisesti SDP:ssä . Oikeistossa pelättiin vasemmiston uutta kapinahanketta, jolloin suojeluskuntien merkitystä alettiin korostaa entistä enemmän. Sairausvakuutus
Lakisääteinen sairausvakuutus astui Suomessa voimaan 1.4.1964 yhtenä viimeisimpänä maana Euroopassa ja Burman, Libyan ja Nicaraguankin jälkeen. Ruotsissa ja Tanskassa sairausvakuutus oli ollut käytössä jo 1800-luvulla. Työtaistelu
Useimmissa länsimaissa lakko työntekijöiden oikeutena on laillistettu 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa työntekijöiden oikeuksien kasvaessa. Nykyisin lakko-oikeus kuten ammatillinen järjestäytyminen katsotaan työntekijöiden perusoikeudeksi ja se on tunnustettu useimmissa perustuslaeissa. Kansainvälisen työjärjestön (ILO) yleissopimuksiin n:o 87 ja 98 on niiden valvontakäytännössä katsottu sisältyvän oikeus työtaisteluun. Suomessa perustuslain 13 §:n 2 turvaa yhdistymisvapauden ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan artikla 28 vahvisti ay-liikkeen työtaisteluoikeuden. Suomen ympäristöministeriö
Ympäristöministeriö aloitti toimintansa 1.10.1983 ja on näin ollen Suomen toiseksi nuorin ministeriö. Sen juuret ovat vuonna 1969 perustetussa vesihallituksessa, jolla oli erittäin voimakas rooli Suomen runsaiden vesistöjen suojelussa. 1960-luvulla luonnonsuojelu oli vielä lapsenkengissä ja Suomessa sen ylin viranomainen oli luonnonsuojeluvalvoja. Kun vesihallintoa kehitettiin, heräsi ajatus koko ympäristöhallinnon kehittämisestä ja ensimmäisen kerran oman ministeriön perustamista esitti Suomen luonnonsuojeluliitto vuonna 1970. Presidentti Urho Kekkonen otti kantaa luonnonsuojeluun vuoden 1970 uudenvuodenpuheessaan nimeämällä alkaneen vuoden teemaksi ympäristön suojelun. Suomen työväen vasemmistoryhmä
Tammikuun 1930 alussa vasemmistoryhmä alkoi julkaista äänenkannattajaansa "Suomen Työmies". Lehden ensimmäisen numeron pääkirjoituksessa korostettiin Suomen työväenliikkeen itsemääräämisoikeutta ja ammattiliittojen sääntöjen kunnioittamista. Suomen Työmies ilmestyi kolmesti tammikuussa, joka arkipäivä helmikuusta toukokuun alkuun ja kolmesti viikossa siitä eteenpäin. SKP:n hallitsemat lehdet ja järjestöt tuomitsivat uuden lehden jyrkästi. STPV:n eduskuntaryhmässä vasemmistoryhmää puolusti vain Eino Pekkala. Vasemmiston kirjapainot ja lehdet puhdistettiin vasemmistoryhmän kannattajista kevään aikana. Liikenneturvallisuus Suomessa
Vuonna 1935 perustettiin Tapaturmantorjuntayhdistys, jonka päätehtäväksi tuli työturvallisuuden edistäminen. Kun Liikennekulttuurikomitea liittyi siihen vuonna 1938, syntyi Tapaturmantorjuntayhdistyksen liikennejaos, joka yleisesti tunnettiin nimilyhenteellä TALJA. Tapaturmantorjuntayhdistyksen liikenneturvallisuusneuvosto piti ensimmäisen kokouksensa 22. toukokuuta 1939, ja myöhemmin tuo päivämäärä on nimetty Liikenneturvan vuosipäiväksi. Päiväkotitoiminta Suomessa
Vuonna 1924 lastentarhat siirrettiin kouluhallituksen alaisuudesta sosiaaliministeriön alaisiksi. Lastentarhojen toiminta perustui 1920-luvulta lähtien lakiin lastentarhojen valtionavusta (1927), jonka mukaan se kohdistui kolmen ja seitsemän ikävuoden välillä olleisiin lapsiin. Vuoden 1936 lastensuojelulaki velvoitti kunnat perustamaan ja ylläpitämään kotikasvatusta tukevia ja täydentäviä laitoksia tai avustamaan yksityisten perustamia ja ylläpitämiä vastaavia laitoksia, mikä merkitsi kuntien osalta lastentarhoja laajempaa toimintaa. Ebeneserkodin lastentarhaseminaarista valmistui sen 50 ensimmäisen toimintavuoden aikana hieman yli 800 lastentarhanopettajaa. Aikuiskasvatus
Ennen ensimmäistä maailmansotaa, Suomen itsenäistymistä ja Suomen sisällissotaa oli vallinnut yhteiskunnasta ja kansanliikkeistä kansaan kohdistuva sivistyspyrkimys enemmän kuin yksilöiden tarpeet. Kansanosia jakaneen sodan jälkeen ei tuntunut enää olevan edellytyksiä puhua myöskään jakamattomasta kansallisesta sivistyksestä. Aatelähtöinen valistus haluttiin korvata tieteeseen nojaavalla, syvällisemmällä sivistystyöllä. Toisaalta työväenjärjestöt halusivat rakentaa sivistystyötä omista lähtökohdistaan. Jo vuonna 1919 perustettiin Työväen sivistysliitto. Aloitteen sen perustamisesta teki professori Väinö Voionmaa. Suojatyö
Suojatyö on vammaisten ja vajaakuntoisten henkilöiden erityistyöllistämisen perinteinen muoto. Toimintana se on säilyttänyt viimeisten 40 vuoden aikana kehittyneen sisältönsä, vaikka itse sanaa suojatyö pidetäänkin leimaavana eikä sitä enää ole alan lainsäädännössä. Työttömyysturva
Työttömyysturva uusittiin 1970-luvun alussa. Vuonna 1971 säädetyt uudet säädökset lopettivat työttömyystyöt ja siirtotyömaat. Samalla työntekijä sai ammattisuojan, joten työttömän ei enää tarvinnut ottaa vastaan mitä tahansa työtä.. Vuonna 1985 työttömyysturva jaettiin ansiosidonnaiseen päivärahaan ja peruspäivärahaan. Peruspäivärahaa korotettiin 1980-luvun loppuvuosina palkansaajien keskiansioiden nousua vastaavaa tahtia. Viime vuosikymmeninä peruspäivärahan tasoa on nostettu kuitenkin niin hitaasti, että sen ostovoima on laskenut suuresti palkkoihin verrattuna. Ammattikasvatuksen historia Suomessa
1917–1918 Suomen itsenäistymisen ja kansalaissodan aikaan Suomi-ohjelmien sisäiset ja keskinäiset ristiriidat kärjistyivät ja hyvinvointi-Suomen ohjelma itsenäistyi. Ammattikasvatuksen taustalla oli luotettavan ydintyövoiman kouluttaminen. Lisäksi työvoimien luokittelut ja hierarkiat olivat tärkeitä. Tämän vuoksi 1920-luvulla työnantajajärjestöt ryhtyivät järjestämään työnjohtajakursseja ja useat työnantajat ja yritykset perustivat ammattioppilaitoksia, jotka olivat lähes kaikki pojille tarkoitettuja käsityön ja teollisuuden ammattitaidon edistämiseen tarkoitettuja laitoksia. Tytöt sijoittuivat pääasiassa valmistaviin ammattikouluihin, joissa valmisteltiin tyttöjä perheenemännyyteen ja kodinhoitamiseen. Sama tehtävä oli myös kansakoulua seuraavilla 1–2-vuotisilla jatkokouluilla, jotka olivat alussa lähinnä tyttöjen kouluja. Jatko-opetuksen syntymisellä oli yhteys ajankohtaan, jolloin yhteiskunnallista integraatiota korostettiin sisäisesti vahvan kansallisvaltion rakentamiseksi. 1920-luvulla ammattikasvatus alkoi laajentua, mutta ongelmia tuotti sen liittäminen muuhun koulujärjestelmään. 1923 säädettiin oppisopimuslaki, jonka perusteella kaikkien oppisopimuskoulutuksessa olevien täytyi opiskella iltaisin yleisissä ammattikouluissa. Upseerikoulutuksen historia Suomessa
Sortokausien lakkautettua Suomen armeijan sotilas- ja päällystökoulutusta ei voinut saada kuin Venäjän armeijassa tai vaihtoehtoisesti muissa Euroopan maissa. Venäjä oli poissuljettu vaihtoehto, ja suomalaisten katseet kääntyivät Saksaan. Syntyi jääkäriliike. Näin ollen 1895 suomalaista sai Saksassa sotilas- ja/tai upseerikoulutuksen. Syksyllä 1917 Suomeen saapui 60 jääkäriä, jotka alkoivat organisoida Suomen armeijan pohjaa kouluttaen suojeluskuntia. Jääkäreitä ei kuitenkaan riittänyt jokaisen suojeluskunnan päällystöksi, joten tuli tarve nopeasti järjestää päällystö- ja joukkueenjohtajakoulutusta tavallisille suojeluskuntalaisille. Joukkueen- ja ryhmänjohtajien tarve kasvoi erityisesti vuosisadan alussa lakkautetun asevelvollisuuden astuessa voimaan alkuvuodesta 1918. Ensimmäinen itsenäisen Suomen päällystö- ja upseerikoulutus järjestettiin Vimpelin Koulussa, joka kesti 28. joulukuuta 1917 – 13. tammikuuta 1918. Vimpelin sotakoulun opettajina olivat kymmenen jääkäriä. Kristillissosiaalisuus
Kristillissosiaalisen liikkeen synty sijoittuu 1800-luvun puolivälin tienoille ja teollistuneeseen Eurooppaan. Yleisimmät sen toimintamuodot ovat olleet diakonia ja kaupunkilähetys (sisälähetys). Monesti kristillissosiaalisuus on ollut yhtä kuin diakoniatyö, jossa ovat olleet hyvin aktiivisia kristilliset naiset. Se on pyrkinyt fyysisen ja henkisen hädän auttamiseen. Tässä mielessä Pelastusarmeijan tunnuslause "soppaa, saippuaa ja sielunhoitoa" on siis eräänlainen kristillisosiaalinen motto. Kristillissosiaalinen liike saapui Suomeen 1800-luvun loppupuolella. Kristillissosiaaliset järjestöt perustivat Suomessakin 1900-luvun alussa esimerkiksi lastenkoteja ja suojalaitoksia, ja tekivät sosiaalista työtä työväen parissa. Myös päihdetyö on ollut keskeinen osa kristillissosiaalista toimintaa. Ennen vuoden 1958 kehitysvammaislakia kehitysvammaisten hoito oli ollut kristillissosiaalisten järjestöjen varassa vuosikymmeniä. Uuden lain innoittamana Tampereen Kaupunkilähetys aloitti Suomessa kehitysvammaisten teollisen työtoiminnan vuonna 1960 ja tuetun asumisen vuonna 1970. Nämä toimintamuodot levisivät koko Suomeen nopeasti, siirtyivät kuntien ja kuntayhtymien omaksi toiminnaksi ja ovat kehitysvammatyön peruspilareita nykyäänkin. Työsuojeluneuvos
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 2007. Vuosien 1918–2013 aikana työsuojeluneuvoksen arvonimi on myönnetty kahdelle henkilölle. Työsuhdeturva
Työpaikkojen suojeleminen ja työntekijöiden turvattomuus olivat vuosituhannen vaihteessa Etelä-Euroopan maissa voimakkaampia kuin Pohjoisessa. Vappu
Suomen ensimmäisen työväen vapunvieton järjesti heti vuonna 1890 Helsingin Kirjatyöntekijäin Yhdistys. 1900-luvun taitteessa osa Suomen työväenliikkeen toimijoista kannatti perinteisiä työläisten kävelyretkiä kesäkuun ensimmäisenä sunnuntaina, koska kansainvälistä toukokuun ensimmäistä pidettiin liian kylmänä ulkotapahtumiin. Tämä kanta jäi kuitenkin vähemmistöön. Ammattikasvatuksen historia Suomessa
1840–1880 oli perinteisen käsityöläisyyden elpymisen aikaa. Talouden vapauttaminen lisäsi maaseudun käsityön ja teollisuuden merkitystä. Maaseudun omavaraisuus ja epämuodollisen oppimisperinteen jakaminen oli kuitenkin käsityössä ja teollisuudessa vallitsevaa. 1880–1910 teollisuus-Suomen ohjelma voimistui. Suomeen alettiin rakentaa teollista infrasstruktuuria. Rauta- ja maanteiden, vesivoiman sekä sähköistämisen rakentamiseen tarvittiin ammattitaitoista työvoimaa. Töitä alettiin ammatillistaa sekä työnjaollisia hierarkioita oikeuttaa koulutuksella.1900-luvun alussa maatalouden modernisointiin kuului isäntien ja emäntien koulutusta ja työtehovalistusta. Tällöin perustettiin myös komiteoita suunnittelemaan ammattikasvatusta, koska tarvittiin lisää ammattimiehiä. Lisäksi tyttöjen ammattikoulutuksesta käytiin keskustelua. 1910-luvulla perustettiin myös ensimmäiset teknilliset opistot Suomeen. Tuettu työllistyminen
Pirttimaan mukaan tuetusta työstä puhuttiin Suomessa ensimmäisiä kertoja Kehitysvammaliiton järjestämässä valtakunnallisessa seminaarissa vuonna 1993, erityisesti hollantilaisiin toimintamalleihin viitaten. 
Erikoistutkija Kristina Härkäpään johdolla kehitettiin vuosina 1995–97 Euroopan sosiaalirahaston rahoittamassa Employment-Horizon –hankkeessa uusia työllistämisen toimintamalleja. Hankkeen yhteydessä laadittiin 18 opintoviikon työvalmentajakoulutus Helsingin, Joensuun, Lapin ja Oulun yliopistojen täydennyskoulutuskeskusten kanssa. Opintoaineisto on julkaisu erityisenä TRADES-Diploma –oppimateriaalina. Ensimmäinen koulutus toteutettiin Seinäjoella Tampereen yliopiston täydennyskoulutuskeskuksen ohjelmana. Seuraava TRADES-koulutus on suunniteltu toteutettavaksi Itä-Suomen yliopiston Koulutus- ja kehittämispalvelu Aducaten ja Kuntoutussäätiön yhteistyönä v. 2015 - 2016 Joensuussa. Metsäojitus
Jokia ja järviä kuivatettiin Suomessa jo 1800-luvulla, mutta varsinainen metsäojittaminen alkoi vasta 1850-luvun paikkeilla. Valtion tukemaa metsäojitusta on toteutettu 1900-luvun alusta. Työterveyslaitos
Työterveyslaitoksen perustamista edelsi 4.4.1945 Lääkintöhallituksen aloitteesta perustettu Helsingin yleisen sairaalan ammattitautien osasto, joka erikoistui ammattitautien tutkimukseen ja hoitoon. Alan tutkimuksen rahoittamiseksi perustettiin Ammattilääketieteen säätiö – Stiftelsen för yrkesmedicin -niminen säätiö, jonka säännöt vahvistettiin 26.6.1945. Tämä yksityinen säätiö perusti Työterveyslaitoksen, jonka toiminta käynnistyi 1.1.1950 valtion taloudellisesti tukemana ja avustamana. Laitos kansallistettiin valtion ja säätiön välisellä sopimuksella ja muutettiin sosiaali- ja terveysministeriön alaiseksi itsenäiseksi julkisoikeudelliseksi yhteisöksi 1.7.1978 alkaen. Työsuojeluhallitus
Työsuojeluhallituksella ja vuonna 1974 voimaan astuneella Työsuojelun valvontalailla on ollut keskeinen merkitys suomalaiselle työsuojelulle. Aikaisemmasta ammattientarkastajiin perustuneesta järjestelmästä luovuttiin ja Työsuojeluhallituksesta tuli työsuojelun keskeinen valvova viranomainen. Työsuojeluhallinnon tukena toimivat keskusviraston kanssa samanaikaisesti perustetut, silloisen lääninjaon mukaiset työsuojelupiirit. Laki mahdollisti työpaikkatason työsuojeluorganisaatiot, työsuojeluvaltuutetut ja työsuojelupäälliköt. Suomen ajauduttua lamaan 1990-luvun taitteessa, irtisanomiset, konkurssit ja muut työnsaantiin liittyneet huolenaiheet antoivat aivan uutta sisältöä termille työturvallisuus.