Kuka voitti ensimmäisen Super Fight ottelun?
Super Fight II
Ali ja Frazier olivat kohdanneet aiemmin vuonna 1971 "Fight of the Century" -nimellä tunnetussa kamppailussa, jossa oli panoksena WBA:n ja WBC:n maailmanmestaruudet. Tuolloin hallitseva maailmanmestari Frazier voitti 15-eräisen ottelun pistein. Parin toisessa kohtaamisessa kumpikaan ottelijoista ei ollut maailmanmestari (Muhammad Ali hallitsi kansallista NABF:n mestaruutta), joten kamppailu kesti vain 12 erää. Se päättyi Muhammad Alin voittoon pistein.
Nathan Quarry
Quarry aloitti ammattilaisvapaaottelu-uransa Extreme Challenge 43 -tapahtumassa, jossa hän kohtasi myös nykyisen UFC-ottelija Drew McFedriesin. Quarry voitti ottelun teknisellä tyrmäyksellä toisessa erässä. Tämän ottelun jälkeen Nathan voitti vielä kolme muuta ottelua (Nakapan Phungephornin valtaosa-äänin, Todd Carneyn käsilukolla ja Jorge Lopezin tyrmäyksellä), kunnes kärsi ensimmäisen ammattilaishäviönsä brasilialaiselle Gustavo Machadolle yksimielisellä päätöksellä. Seuraavassa ottelussa Nate kohtasi Chris Kieverin. Ottelu päättyi Quarryn voittoon, kun Kiever luovutti Quarryn saatua Triangle-kuristuksen ensimmäisen erän loppupuoliskolla. Tämän ottelun jälkeen Nathan kutsuttiin UFC:n "The Ultimate Fighter" -nimiseen tosi-tv-kilpailuun, jossa taistellaan kuusinumeroisesta ja monta ottelua UFC:ssa sisältävästä sopimuksesta, ja jossa ottelijat elävät kuuden viikon ajan saman katon alla. Muhammad Ali
Muhammad Alin ja Joe Frazierin ensimmäistä kohtaamista kutsuttiin nimellä "Fight of the Century" ("Vuosisadan ottelu") ja se järjestettiin New Yorkin Madison Square Gardenissa 8. maaliskuuta 1971. Ottelijoille taattiin ottelusta 2,5 miljoonan dollarin palkkiot. Kyseessä oli ensimmäinen nyrkkeilyn maailmanmestaruusottelu, jossa vastakkain oli kaksi voittamatonta raskaan sarjan maailmanmestaria, mikä näkyi myös lipputuloissa. Ottelu tuotti voittoa lähes 23 miljoonaa dollaria, josta lipunmyynnin osuus oli yli miljoona. Television välityksellä ottelua seurasi 300 miljoonaa katsojaa 46 maassa. Kamppailua markkinoidessaan Ali kutsui Frazieria pilkallisesti "Setä Tuomoksi" (eng. "Uncle Tom"), joka tarkoitti valkoista nöyristelevää mustaa. Alia hänen ottelukieltonsa aikana tukenut Frazier ei ymmärtänyt tätä, ja parin välinen vihanpito alkoi kehittyä. Forrest Griffin
Griffin nousi laajempaan tietoisuuteen voittamalla The Ultimate Fighter -sarjan ensimmäisen tuotantokauden kevyen raskassarjan Ultimate Fighter -tittelin voittamalla finaalissa Stephan Bonnarin yksimielisellä tuomaripäätöksellä. Täydet kolme erää kestänyttä Griffin-Bonnar -ottelua on kutsuttu yhdeksi parhaimmista koko UFC-historiassa. Triple H
Palattuaan takaisin painin pariin, Triple H aloitti juonikuvion hänen pitkäaikaisen ystävänsä, Ric Flairin kanssa. HHH syytti Flairia siitä ettei hän ollut enää samanlainen kuin ennen. Taboo Tuesday -tapahtumassa fanit äänestivät heidät kohtaamaan Steel Cage-matsissa, jossa panoksena oli Ric Flairin Intercontinental-mestaruus. Ric Flair voitti ottelun karattuaan häkistä. Tämä ei kuitenkaan lopettanut juonikuviota, ja Triple H kävi vielä toisen väkivaltaisen ottelun Flairin kanssa Survivor Series -tapahtumassa, Last Man Standing-ottelussa ja voitti Ric Flairin. Fight of the Century
Kyseessä oli ensimmäinen kerta nyrkkeilyhistoriassa, kun kaksi voittamatonta raskaansarjan ottelijaa kohtasi maailmanmestaruusottelussa ja ottelu olikin näkyvästi esillä mediassa. Kamppailulla itsellään oli symbolista arvoa kansalle. Ennen ottelua Ali, joka ei ollut lähtenyt Vietnamin sotaan, nousi sodanvastaisen, nuoren ja mustan kansakunnan edustajaksi, kun taas Frazier toimi symbolina konservatiivisille, isänmaallisille ja valkoisille, jotka puolustivat sotaa. Haastaja Ali vaikutti vastakkainasettelun syntyyn nimittelemällä Frazieria "Setä Tuomoksi" (eng. "Uncle Tom"), mikä tarkoittaa valkoisia nöyristelevää mustaa, ja on yksi pahimpia nimityksiä, joilla musta voi toista mustaa solvata. "Setä Tuomon" lisäksi Ali sanoi Frazierin olevan Jerry Quarrya helpompi vastustaja ja nimitteli häntä "sivistymättömäksi" sekä "gorillaksi". Chris Jericho
Breaking Pointissa Big Show ja Jericho voittivat MVP:n ja Mark Henryn. Hell in a Cell -ottelusa Big Show ja Jericho kohtasivat pitkäaikaiset ystävät Rey Mysterion ja Batistan. Jeri-Show säilytti mestaruudet. Bragging Right -tapahtumassa Jericho osallistui Team RAW vs. Team SmackDown -matsiin, jonka voitti Team SmackDown. Survivor Seriessä Jericho ja Big Show kohtasivat The Undertakerin Triple Threat -ottelussa, mutta 'Taker voitti luovutuksella. -tapahtumassa Jeri-Show hävisi United Tag Team -mestaruudet D-Generation X:lle TLC-matsissa. Joe Montana
Seuraavana vuonna (1981) 49ers voitti historiansa ensimmäisen mestaruuden - Super Bowl XVI:ssä kaatui Cincinnati Bengals 26-21. Mestaruusottelua edeltävässä konferenssifinaalissa Montana johti joukkueensa voittoon viimeisellä minuutilla Dallas Cowboysia vastaan. Ratkaiseva touchdown - heittopeli Dwight Clarkille tunnetaan tänäkin päivänä nimellä The Catch. Itse Super Bowlissa Montana heitti 157 jaardia (14 onnistunutta 22 yrityksestä) ja yhden touchdownin. Hänet valittiin ottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi (MVP). Ultra-Humaniitti
Ultra-Humaniitti on kuvitteellinen superroisto DC-universumissa. Ultra-Humaniitti tunnetaan yhtenä ensimmäisistä sarjakuvissa esiintyvistä superroistoista. Ultra-Humaniitin ensiesiintyminen tapahtui Action Comicsin numerossa 13 ja hänet loivat Jerry Siegel ja Joe Shuster jotka myös loivat ensimmäisen ja tunnetuimman supersankarin ja Ultra-Humaniitin vastustajan Teräsmiehen. Kane (showpainija)
Jacobs esiintyi ensimmäisen kerran WWF:n televisiolähetyksessä Jerry Lawlerin yksityisenä hammaslääkärinä kesäkuussa 1995. Jacobsin suuren koon myötä Yankem kuvailtiin hirviömäisenä hahmona, jonka Lawler oli palkannut pääsemään eroon pitkäaikasesta vihollisestaan Bret Hartista. Kaksikko kohtasi toisensa useaan kertaan Bret Hartin ollessa yleensä voittavana osapuolena. Heidän ensimmäinen kohtaaminen tapahtui SummerSlamissa elokuussa 1995, jolloin Yankems hävisi hylkäyksellä. Hänet otteli usein voittookasti muita painijoita vastaan, mutta hävisi muun muassa Battle Royale ottelun lokakuussa 1995, jonka voitti Owen Hart. Yankem lopulta voitti yhdessä Lawlerin kanssa Hartin, jonka parina oli Hakushi 23. lokakuuta 1995 selätyksellä. Yankem otteli vielä sen jälkeen muita nimekkäitä painijoita vastaan, kuten Undertakeria Shawn Michaelsia ja Ultimate Warrioria vastaan, mutta hävisi heille selätyksellä. Lopulta syyskuussa 1996 Etelä-Afrikan kiertueella Yankemin hahmo sai päätöksen. Chris Leben
Leben voitti ensimmäiset yhdeksän otteluaan, joista neljä tuli tyrmäyksellä, neljä luovutuksella ja yksi päätöksellä. Näistä otteluista kahdeksas oli Mike Swickiä vastaan käyty WEC:n (World Extreme Cagefighting) titteliottelu, jossa Leben tyrmäsi Swickin toisen erän alussa. Ensimmäisen tappion Leben kärsi yksimielisellä päätöksellä Joe Doerksenia vastaan. Seuraavassa ottelussa Leben kohtasi Benji Radachin, jonka Leben voitti teknisellä tyrmäyksellä kolmannessa erässä. Radachilta murtui ottelussa leuka ja hän palasi ottelemaan vasta miltei kolmen vuoden päästä. Tämän jälkeen Leben luovutti WEC-mestaruutensa, jotta hän voisi mennä The Ultimate Fighter -tositelevisiokilpailuun, jossa ottelijat asuvat samassa talossa ja kilpailevat kuusinumeroisesta ja monta ottelua sisältävästä sopimuksesta. Frank Mir
Mir siirtyi myöhemmin UFC:hen ja kohtasi ensimmäisessä ottelussaan 2. marraskuuta 2001 Roberto Travenin. Mir voitti jujutsun entisen maailmanmestarin ensimmäisessä erässä käsilukolla. Tuolloin UFC ei maksanut yhtä hyvin palkkaa ottelijoilleen, kuten 2000-vuosikymmenen lopulla, jonka myötä Mir työskenteli osa-aikasena ovimiehenä Spearmint Rhino klubilla. The Ultimate Warrior
Voitettuaan WWF:n mestaruuden Hoganilta (sekä luovuttuaan Intercontinental-mestaruudesta, koska tuohon aikaan ei ollut sallittua pitää kahta mestaruutta hallussa yhtä aikaa), Warriorin suosio kasvoi voitokkailla tittelinpuolustuksilla mm. Rick Rudea sekä "Million Dollar Man" Ted DiBiasea vastaan. Sitten, tammikuussa 1991, Warrior kohtasi Sgt. Slaughterin Royal Rumblessa. Slaughterin hahmosta oli kehittynyt tuohon aikaan petturi, joka oli kääntänyt selkänsä Yhdysvalloille aloittamalla yhteistyön (juonikuviossa) irakilaisen kenraalin, General Adnanin, kanssa. Persianlahden sodasta johtuen, Slaughterista tuli tuon ajan vihatuin painija maailmalla. Sensational Sherrin sekä "Macho Man" Randy Savagen sekaannuttua ottelun kulkuun, Slaughter onnistui yllättäen voittamaan WWF:n mestaruuden Warriorilta. Hogan voitti myöhemmin mestaruuden Slaughterilta WrestleMania VII:ssa. Samassa tapahtumassa Warrior voitti Savagen Career Ending-ottelussa päättäen näin "Macho Manin" uran. Super Six World Boxing Classic
Kolmannen kierroksen toinen ottelu oteltiin 27. marraskuuta. Ottelussa kohtasivat Arthur Abraham ja Carl Froch. Kamppailu käytiin Helsingissä. Froch kukisti Abrahamin ylivoimaisesti etukätensä avulla. Froch voitti kamppailun tuomariäänin 120-108, 120-108 ja 119-109. Sugar Ray Leonard
30. marraskuuta 1979 Sugar Ray Leonard kohtasi WBC-liiton maailmanmestarin Wilfred Benitezin Las Vegasin Caesars Palacessa käydyssä mestaruusottelussa. Benitez tienasi kamppailusta 1,2 ja Leonard 1,1 miljoonaa dollaria. Se oli ensimmäinen kerta, kun muut kuin raskaansarjan nyrkkeilijät saivat yli miljoonan dollarin ottelupalkkion. Benitezin ja Leonardin kohtaaminen oli myös ensimmäinen raskaansarjan ulkopuolinen nyrkkeilyottelu, joka esitettiin televisiossa parhaaseen katseluaikaan. Ennen ottelua Muhammad Ali kehotti puhelimessa Leonardia välttämään kaikkia liikkeitä, joita tuomarit voisivat pitää vastustajan ärsyttämisenä. Alin ohjeiden mukaisesti Leonard kävikin ottelun tavallisella perustyylillä. Hän johti kamppailua alusta loppuun, mutta viimeisessä erässä valmentaja Angelo Dundee halusi varmistaa mestaruuden ja kehotti suojattiaan hyökkäämään kovemmin. Leonard teki työtä käskettyä ja kaatoi Benitezin kanveesiin aivan erän lopussa. Kehätuomari Carlos Padilla keskeytti ottelun, kun sitä oli jäljellä enää kuusi sekuntia. Felice Herrig
TUltimate Fighterin jälkeen Herrig otteli ensimmäisen virallisen ottelunsa UFC:ssä Lisa Ellista vastaan, joka oli myös kilpaillut samassa Ultimate Fighterissa. Hän kuitenkin hävisi oman kamppailunsa ensimmäisellä kierroksella Jessica Pennea vastaan. Joulukuussa 2014 käyty kamppailu päättyi Herrigin voittoon käsilukolla toisessa erässä. Adam Copeland
Jonkin verran myöhemmin Edge riiteli vähän aikaa George Bushin kanssa mutta voitti Mr. Kennedyä vastaan käydyn ottelun Kennedyn voittamasta Money in the Bank -salkusta. Seuraavassa SmackDownissa Edge käytti Money in the Bank -salkkunsa ja selätti Undertakerin, joka oli otellut Batistaa vastaan Steel Cage -ottelun ja ollut Mark Henryn hyökkäyksen kohteena. Edgestä tuli näin World Heavyweight -mestari.
Mestaruuskautenaan Edge voitti monia suuria nimiä, kuten The Undertakerin ja Batistan. Hänen piti puolustaa mestaruutta Kanea vastaan The Great American Bash -tapahtumassa, mutta hän joutui luopumaan mestaruudestaan heinäkuussa Kanen runneltua häntä pahasti. Mestaruusvyöstä käytiin 20 Battle Royale -ottelu, jonka The Great Khali voitti. Kun Edge palasi jälleen kehään, hän sotki The Undertakerin ja Batistan Hell in Cell -maailmanmestaruusottelun ja sai tästä rangaistukseksi maailmanmestaruusottelun Batistaa vastaan. Ottelun sotki The Undertaker, joka oli katkera Edgelle. Ottelun jälkeen Teddy Long määräsi maailmanmestaruuskolmiottelun Edgen, Batistan ja The Undertakerin välille Armageddon-tapahtumassa joulukuussa 2007. Edge käytti ottelussa Major brother'seja apunaan ja voitti mestaruuden. Kunlun Fight
Kunlun Fight (Kiinaksi: 昆仑决; pinyin: Kūnlún Jué), on kiinalainen potkunyrkkeily ja vapaaottelu organisaatio. Ensimmäinen Kunlun Fight tapahtuma järjestettiin vuonna 2014 ja sitä pidetään yleisesti yhtenä maailman korkeatasoisimmista potkunyrkkeily organisaatioista. Ultimate Fighter
Ohjelmassa ammattilaisvapaaottelijat kamppailevat maineensa puolesta ja yrittävät edistää uraansa Nevadassa sijaitsevassa rakennuksessa, josta eivät ilman lupaa saa poistua. Palkintona on "kuusinumeroinen" UFC-sopimus. Valmentajat valitsevat ottelijoista kaksi joukkuetta, jotka ohjelman edetessä ottelevat toisiaan vastaan. Ensimmäisellä ja toisella tuotantokaudella oli myös muita ottelijoiden välisiä kilpailuita, mutta näistä luovuttiin myöhemmillä tuotantokausilla. Ottelunsa hävinnyt ottelija putoaa kisasta. Jokaisessa tuotantokaudessa on kaksi eri sarjaa (painoluokittain), eli myös kaksi eri voittajaa. Otteluiden sekä joukkueiden välisien kisojen ohella ottelijoiden arkielämää itse talon sisällä seurataan tarkoin. Yhdysvalloissa ohjelmasta on ilmestynyt jo kuusitoista tuotantokautta. Jokaisen jakson kesto on 60 minuuttia, ja jaksoja on tähän mennessä tehty 78 kappaletta.Ensimmäinen kausi näytettiin Suomessa 2008 maalis-toukokuussa JIM-kanavalla. Valmentajina olivat Randy Couture ja Chuck Liddell.Keskisarjan finaalissa Diego Sanchez voitti Kenny Florian – TKO 2:49 ensimmäisessä erässä.
Kevyen raskassarjan finaaliottelussa Forrest Griffin voitti Stephan Bonnarin tiukalla mutta yksimielisellä tuloksella (29-28, 29-28, 29-28). Kevyen raskassarjan ottelua pidetään parhaimpana otteluna UFC:n historiassa. Voittajien lisäksi myös Bonnar palkittiin UFC-sopimuksella. Bret Hart
Vuonna 1992 turnauksessa "SummerSlam" Bret Hart hävisi "Intercontinental"-vyön langolleen Davey Boy Smithille, mikä päästi Hartin nousemaan pääottelutasolle ja pääsi haastamaan painijoita maailmanmestaruudesta. Bret Hart voitti ensimmäisen maailmanmestaruutensa Ric Flair:lta Saskatoonissa, ottelussa jossa Bretin yksi sormi meni pois paikoiltaan mutta ottelun keskeytymisen estämiseksi hän väänsi sormen luun takaisin paikoilleen väkisin. Vuonna 1994 Hart ja Lex Luger jakoivat Royal Rumblen voiton, koska kumpikin tippuivat yhtä aikaa ulos kehästä. Ottelun jälkeen Hart ja Luger vaativat että ottelu käytäisiin uudestaan 1 vs 1 periaatteella, mutta tuomarit hylkäsivät ehdotuksen. UFC 1
The Ultimate Fighting Championship (myöhemmin nimettynä UFC 1: The Beginning) oli kaikkien aikojen ensimmäinen maailmanlaajuinen vapaaottelu-tapahtuma. Se järjestettiin Denverissä, Coloradossa McNichols Sports Areenalla 12. marraskuuta 1993. Tapahtuman järjestäjänä toimi nykyinen vapaaottelujärjestö Ultimate Fighting Championship.
Tapahtuma lähetettiin suorana pay-per-view -lähetyksenä. Street Fighter (videopeli)
Pelaaja ottelee peräkkäin yksi vastaan yksi kamppailuja tietokonetta vastaan tai vaihtoehtoisesti yksittäisessä pelissä toista pelaajaa vastaan. Jokainen ottelu kestää kolme erää, joista pelaajan on voitettava kaksi päästäkseen seuraavalle kierrokselle. Lisäksi pelaajan on voitettava vastustajansa yhden erän aikana alle puolessa minuutissa. Mikäli aika päättyy ettei kumpikaan ole saanut tyrmättyä toista, julistetaan voittajaksi se jolla on enemmän energiaa jäljellä. Mikäli kolmas erä päättyy tasan julistetaan tietokoneen ohjaama pelaaja voittajaksi. Yksin pelissä pelaaja voi jatkaa uudestaan tappiosta huolimatta, samaa vastustajaa vastaan jolle hävisi. Kurt Angle
Olympiavoiton jälkeen Angle siirtyi ammattilaiseksi showpainin puolelle, jossa hän on paininut muun muassa monta tunnettua painijaa vastaan, kuten: Triple H, Steve Austin, Undertaker ja Big Show. Lisäksi Angle oli paininut John Cenaa vastaan Cenan tehdessä debuuttia WWE:hen. Kurt Anglen yksi tunnetuimmista painiotteluista oli ottelu Shawn Michaelsin kanssa Wrestlemania 21:ssä. Angle voitti tammikuussa 2006 World Heavyweight Champion -tittelin voitettuaan 20:n miehen Battle Royal -ottelun siirtyen samalla RAW'sta Smackdowniin. Angle puolusti mestaruuttaan onnistuneesti The Undertakeria ja Mark Henryä vastaan häviten sen lopulta Rey Mysteriolle WrestleMania 22:ssa Triple Threat -ottelussa, jossa kolmas ottelija oli Randy Orton. Fight of the Century
Fight of the Century () oli nyrkkeilyottelu, joka käytiin 8. maaliskuuta 1971 New Yorkin Madison Square Gardenissa Yhdysvalloissa maailmanmestari Joe Frazierin ja haastaja Muhammad Alin välillä. Panoksena oli raskaansarjan maailmanmestaruus. Ensimmäistä kertaa nyrkkeilyhistoriassa vastakkain oli kaksi voittamatonta raskaansarjan maailmanmestaria, sillä Ali oli vuonna 1967 menettänyt mestaruutensa häviämättä otteluakaan kieltäydyttyään osallistumasta Vietnamin sotaan. Royal Rumble (2007)
SmackDown! brändistä pääfeudi oli Batistan ja Mr. Kennedyn välillä, jotka taistelivat World Heavyweight -mestaruudesta. 5. tammikuuta SmackDown!ssa, Beat the Clock Sprint turnaus aloitettiin. Turnauksessa painijat ottelevat 1 vs. 1 otteluissa ja nopeimmassa ajassa voittanut voittaa #1 haastajuuden Batistan World Heavyweight -mestaruudesta. Mr. Kennedy voitti Chris Benoitin melkein viidessä minuutissa, mikä oli show'n paras aika. Seuraavalla viikolla, Mr. Kennedy sekaantui The Undertakerin ja The Mizin väliseen otteluun, mikä maksoi Undertakerille ykkös haastajuuden maailman mestaruuteen. 19. tammikuuta SmackDown!ssa, The Undertaker kohtasi Kennedyn ja, jos hän voittaa, hän tulisi kohtaamaan Royal Rumblessa Batistan. Matsin aikana, Kennedy löi Batistaa, joka oli kehän ulkopuolella. Batista kosti Kennedylle hyökäten ja se aiheutti diskauksen 'Takerille. Nate Diaz
Diaz otteli Ultimate Fighter 5 kevytsarjan turnauksessa. Hän oli Jens Pulverin joukkueessa. Turnaus oli 16 ottelijan pudotuspelimenetelmällä. Diaz kohtasi avauskierroksella Rob Emersonin, jonka hän voitti toisessa erässä kuristuksella. Toisella kierroksella Diaz voitti samassa joukkueessa kilpailleen Corey Hillin triangelikuristuksella ensimmäisessä erässä. Välierässä Diaz kohtasi Gray Maynardin, jonka hän voitti giljotiinikuristuksella toisessa erässä ja eteni loppuotteluun. Ultimate Fighter 5 loppuottelussa Diaz kohtasi Manvel Gamburyanin, jonka hän voitti luovutuksella Gamburyanin loukattuaan olkapäänsä kesken ottelun. Carl Froch
Myöhemmin samana vuonna Froch otettiin mukaan kuuden huippunyrkkeilijän Super Six -turnaukseen. Ensimmäisessä Super Six -ottelussaan lokakuussa Froch kohtasi tappiottoman Andre Dirrellin. Ottelussa oli panoksena myös Frochin WBC-mestaruusvyö. Tasainen ottelu kesti täydet 12 erää ja Froch julistettiin lopulta voittajaksi hajaäänituomiolla: kahden tuomarin korteissa pisteet olivat Frochin hyväksi 115–112, kun yksi tuomari oli saanut Dirrelin voittajaksi pistein 113–114. Muhammad Ali
Ali otteli vielä yhden ottelun Rudi Lubbersia vastaan, ennen kuin hän ja Frazier kohtasivat toisen kerran "Super Fight II" -nimellä tunnetussa kamppailussa 29. tammikuuta 1974. Ottelu sai paljon huomiota, sillä sitä edeltävänä päivänä Ali ja Frazier ajautuivat tappeluun kesken ABC-kanavalla esitetyn "Wild World of Sports"-ohjelmassa järjestetyn haastattelun. Kamppailu tuotti parin edellisen kohtaamisen tavoin kokonaisuudessaan yli 20 miljoonaa dollaria järjestäjilleen. Ali otti selvän pistevoiton Frazierista ja olisi todennäköisesti lyönyt hänet kanveesiin toisessa erässä, ellei tuomari olisi keskeyttänyt sitä. Ottelun jälkeen Ali luopui NABF:n mestaruudesta keskittyäkseen maailmanmestaruusotteluun. Super Bowl XLI
Super Bowl XLI teki historiaa lajin ja loppuottelun monella osa-alueella. Ottelussa oli ensimmäistä kertaa Super Bowlin historiassa vastakkain on kaksi afroamerikkalaista päävalmentajaa: Coltsin valmentaja Tony Dungy ja Bearsin Lovie Smith. Super Bowlin voittajajoukkueen päävalmentaja oli luonnollisesti ensimmäistä kertaa afroamerikkalainen. Super Bowl XLI oli myös ensimmäinen uudelle NFL:n komissaarille Roger Goodellille, joka korvasi syyskuussa 2006 tehtävässään 16 vuotta toimineen Paul Tagliabuen. Ottelun tuomaristossa oli ensimmäistä kertaa veljespari. Ultimate Fighting Championship
Ensimmäinen UFC-tapahtumissa nähty suomalainen oli Tony Halme, joka osallistui 30. toukokuuta 1997 Augustassa, Georgian osavaltiossa, Yhdysvalloissa järjestettyyn UFC 13 -tapahtumaan. Halme hävisi ottelunsa alle minuutissa tulevalle lajin tähdelle Randy Couturelle luovutuksella Couturen saatua kuristusotteen. Fight of the Century
Ottelu kesti täydet 15. erää. Ali hallitsi ottelun alkua liikkumalla, mutta Frazier onnistui ottamaan kamppailun hallintaansa puolessa välissä ja kaatamaan Alin kanveesiin viimeisessä erässä. Joe Frazier julistettiin voittajaksi pistein. Jake LaMotta
Vaikka LaMotta hävisikin Robinsonille, oli hänellä vuosien aikana kiirettä voittaessaan toisensa perään kovempia maailmanluokan nyrkkeilijöitä muiden muassa George Kochan, entinen Robinsonin ykköshaastaja Tommy Bell, Bert Lytell, Jose Basora, Bob Satterfield, Holman Williams ja Tony Janiro. Lisäksi LaMotta otteli entistä välisarjan maailmanmestaria Fritzie Zivicia vastaan neljästi, joista hän voitti kolme. Kaksikon ensimmäinen ottelu käytiin Pittsburghissa kesäkuussa 1943. 10-eräinen ottelu päättyi LaMottan voittoon hajaäänin. Sen sijaan toisessa ottelussa kuukautta myöhemmin LaMotta kärsi Zivicille tappion hajaäänin. Seuraavan kerran kaksikko kohtasi marraskuussa 1943 New Yorkissa, jolloin LaMotta oli parempi toistamiseen hajaäänin. LaMotta kohtasi Zivicin vielä neljännen kerran heti perään tammikuussa 1944 Detroitissa. Tällä kertaa ottelu oli selkeämpi edelliseen nähden LaMottan voittaessa päätöksen yksimielisesti. Akuma (Street Fighter)
Akuma esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 1994 ilmestyneessä "Street Fighter II":n viimeisessä versiossa, "Super Street Fighter II Turbossa". Jos pelaaja saavutti tietyt pelivaatimukset yksinpelissä, Akuma ilmestyy pelin viimeisessä ottelussa tappaen loppuvastuksen M. Bisonin ja haastaen pelaajahahmon kaksintaisteluun. Akuman ilmestyminen otteluun muistuttaa yhdysvaltalaisen pelilehden Electronic Gaming Monthlyn vuoden 1993 aprillipilaksi kirjoitettua vitsiartikkelia, jonka mukaan "Street Fighter II":n pelaaminen tietyillä pelivaatimuksilla siirtää loppuottelun pomohahmoksi Bisonin paikalle Sheng Longiksi kutsutun piilotetun hahmon. Artikkeli oli tarkoitettu humoristiseksi huijaukseksi, mutta monet "Street Fighter II":n pelaajat luottivat vilpittömästi artikkelin todenmukaisuuteen. Akuman sijoittaminen piilotetuksi hahmoksi, yhtäkkinen ilmestyminen loppuotteluun ja erittäin tehokkaat hyökkäykset olivat yhtäläisyyksiä Electronic Monthlyn artikkelin Sheng Longin kanssa. Capcom kuitenkaan ei ole vahvistanut Sheng Longin suhdetta Akuman ensiesiintymiseen "Super Street Fighter II Turbossa". Joe Louis
Schmelingin jälkeen Louis piti puolen vuoden tauon ennen kuin kohtasi John Henry Lewisin 25. tammikuuta 1939. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun kaksi mustaa nyrkkeilijää otteli maailmanmestaruudesta. Madison Square Garden oli loppuunmyyty, kun Louis kaatoi Lewisin kanveesiin kolmesti ensimmäisen erän aikana ennen kuin tuomari keskeytti ottelun. 28. kesäkuuta 1939 Louis puolusti mestaruuttaan Tony Galentoa vastaan. Galento kävi kanveesissa jo ensimmäisessä erässä, mutta kolmannessa erässä hän yllätti kaikki iskemällä Louisin kanveesiin. Tästä huolimatta ottelu päättyi Louisin voittoon teknisellä tyrmäyksellä neljännessä erässä. Marvel Super Heroes vs. Street Fighter
Marvel Super Heroes vs. Street Fighter on Capcomin kehittämä ja julkaisema "Marvel vs. Capcom" -pelisarjaan kuuluva taistelupeli. Peli julkaistiin alun perin kolikkopelinä vuonna 1997. Seuraavana vuonna peli julkaistiin Sega Saturnille ja vuonna 1999 PlayStationille. Super Street Fighter II
Versus Battle: Kahden pelaajan välinen kamppailu, jossa lasketaan tilastot voitoista ja tappioista. Pelaajat voivat valita minkä tahansa hahmon ja tapella keskenään. Myös hahmojen omat tilastot kirjataan ylös. Thrilla in Manila
Muhammad Ali menetti raskaansarjan maailmanmestaruutensa vuonna 1967 kieltäydyttyään osallistumasta Vietnamin sotaan. Joe Frazier ihaili maailmanmestarin vakaumusta ja yritti omalta osaltaan auttaa tätä saamaan nyrkkeilylisenssinsä takaisin. Hän myös lainasi Alille rahaa. Parin ensimmäinen kohtaaminen käytiin Madison Square Gardenissa vuonna 1971 ja se tunnetaan nimellä "Fight of the Century". Frazier oli jahdannut Alia jatkuvasti ympäri kehää ja pakottanut tämän lähiotteluun, joka ei ollut Alin vahvuus. 14. erässä Frazier iski Alin kanveesiin varmistaen näin selkeän pistevoiton. Hän oli ensimmäinen nyrkkeilijä, joka oli onnistunut voittamaan Alin. Myöhemmin Frazier menetti tittelinsä kovana iskijänä tunnetulle George Foremanille. Kun Ali ja Frazier kohtasivat myöhemmin toisen kerran, kamppailu päättyi Alin pistevoittoon 12. erän jälkeen. Ottelussa ratkaistiin haastaja maailmanmestari Foremanin seuraavaan otteluun, jossa Ali onnistui kukistamaan hänet teknisellä tyrmäyksellä kahdeksannessa erässä. Tämän jälkeen hän oli puolustanut mestaruuttaan kahdesti ennen kuin kohtasi Frazierin kolmannen kerran. Money in the Bank
Mr. Kennedy voitti Money in the Bank matsin WrestleMania 23:ssa. Muutamman viikon kuluttua hän ilmoitti käyttävänsä salkkua WrestleMania XXVI:ssä, mutta 7. toukokuuta RAW.n jaksossa hän loukkaantu ja hävisi salkkunsa Edgelle. Mr. Kenndeystä tuli ensimmäinen ja ainut joka on hävinnyt salkkunsa. 11. toukokuuta SmackDown:in nauhoituksella World Heavyweight Mestari The Undertaker otteli Batistaa vastaan häkki ottelussa, joka päättyi tasapeliin Mark Henryn palattua kostamaan Takerille ja hakkaamalla hänet todella huonoon kuntoon. Kun Henry jätti Underatkerin kärsimään rinkiin Edge tuli ja käytti salkkunsa Undertakerin Maailman Mestaruuten. Edge voitti World Heavyweight mestaruuden ensimmäistä kertaa urallaan tehtyään spearin Phenomille. Dave Bautista
Kesäkuun 30. Batista siirtyi "SmackDown!iin" ja debytoi SmackDownissa John "Bradshaw" Layfield juhliessa voitettuaan kuuden miehen eliminointiottelun ja tultuaan uudeksi WWE-mestariksi. JBL ja Batista kohtasivat Great American Bashissä 24. heinäkuuta, jolloin JBL voitti Batistan hylkäämisellä tuomarin nähtyä Batistan käyttävän terästuolia apunaan. He kävivät uusintaottelun SummerSlamissa 21. elokuuta No Holds Barred -säännöillä. Batista voitti ottelun tehtyään JBL:lle "powerbombin" teräsrappusten päälle. Feudi saavutti huipunsa "SmackDown!"in jaksossa, joka oli ensimmäinen jakso sen jälkeen, kun show’n televisiolähetys siirrettiin perjantai-iltoihin. Batista säilytti vyönsä "bull rope matchissa". Pian voitettuaan mestaruusottelun Eddie Guerreroa vastaan, WWE.com ilmoitti, että Batistalta oli revennyt selkälihas marraskuun 11. "SmackDown!"-jakson kuvauksissa Big Show'n ja Kanen heitettyä hänet "chokeslamilla" selostuspöydän läpi. Batistan oli määrä puolustaa mestaruuttaan Guerreroa ja Randy Ortonia vastaan 18. marraskuuta, mutta ottelua ei käyty Eddie Guerreron kuoltua yllättäen 13. marraskuuta. Muiden painijoiden tapaan Batista kunnioitti Guerreron muistoa seuraavan viikon "SmackDown!"- ja "Raw"-jaksoissa. The Miz
Hän voitti lukuisten yritysten jälkeen RAW:issa WWE United States Championship -mestaruuden sekä 8. helmikuuta 2010 Unified Tag Team mestaruudet Big Shown kanssa. Tämän myötä hänestä tuli kaikkien aikojen ensimmäinen Triple Hold Champion. Kuukausia myöhemmin Extreme Rules PPV:ssä ShowMiz joutui 3 vs 1 tag team gauntlet -matsiin. He voittivat kaksi ensimmäistä joukkuetta, mutta hävisivät Hart Dynastylle viimeisen ottelun ja täten he joutuisivat kohtamaan Hart Dynastyn seuraavana iltana RAWissa mestaruusmatsissa. ShowMiz hävisi tämän ottelun ja hävisi mestaruutensa Hart Dynastylle ja 17.5.10 United States mestaruuden Bret Hartille. 15.6 Miz voitti United States mestaruuden takaisin fatal-4-way-matsissa. Muut osallistujat matsissa olivat R-Truth, John Morrison, ja Zack Ryder. 18. heinäkuuta 2010 The Miz voitti Money in the Bank -tapahtumassa Rawin Money in the Bank -ottelun. Super Series
Super Seiries 1979:ään matkasi toisen kerran kolmen vuoden sisään Krylja Sovjetov kohtaamaan NHL -joukkueita. Tällä kertaa sarja oli tiukempi kuin edellissä supersarjassa, mutta Krylja Sovjetov vei tämänkin sarjan nimiinsä otteluvoiton 2-1. Detroit Red Wings onnistui ottamaan yhden voiton neuvostoliittolaisilta ja Philadelphia Flyers taisteli tälläkin kertaa hyvin, pelaamalla oman ottelunsa tasan. No Mercy (2002)
Tapahtumassa pidettiin kahdeksan ottelua. Päätapahtuma matsina nähtiin Brock Lesnarin ja The Undertakerin välinen WWE Mestaruus ottelu, mikä käytiin Hell in a Cell matsissa. Lesnar voitti 'Takerin ja säilytti mestaruuden. Tapahtumassa nähtiin myös World heavyweight Mestarin Triple H:n ja Kanen välinen tittelin yhdistmis matsi, minkä HHH voitti. Tapahtumassa julistettiin myös ensimmäiset WWE Tag Team Mestarit, missä ottelivat turnauksessa finaliin etenet joukkueet: Chris Benoit ja Kurt Angle vs. Rey Mysterio ja Edge. Benoit ja Angle voittivat ja heistä tuli ensimmäiset WWE Tag Team Mestarit. Super Bowl LI
Super Bowl LI oli järjestyksessään 51. Super Bowl -ottelu. Se on NFL-liigan loppuottelu, joka pelattiin 5. helmikuuta 2017 Texasin Houstonissa. Ottelussa kohtasivat New England Patriots ja Atlanta Falcons. Super Bowl meni ensimmäistä kertaa historiansa aikana jatkoajalle, jossa Patriots voitti Falconsin ensimmäisen hyökkäysvuoron maalilla. Ottelu päättyi 28–34. Ottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Patriotsin pelinrakentaja Tom Brady. Vapaaottelu
Varsinaisen läpimurtonsa ammattilaisvapaaottelu teki vasta 1990-luvulla. Silloin Yhdysvalloissa järjestettiin Ultimate Fighting Championship -turnaus, jossa eri taistelulajien harjoittajat ottivat toisistaan mittaa. Tuolloin voiton vei Royce Gracie. Samoihin aikoihin Japanissa ryhdyttiin järjestämään K-1-otteluita. 2000-vuosikymmenen alkupuoliskolla suurin ammattilaispromootio oli vuonna 1997 perustettu PRIDE Fighting Championships, joka myytiin talousongelmien vuoksi UFC:n omistajayhtiölle Zuffalle vuonna 2007. Tank Abbott
Abbott aloitti uransa vuonna 1995 osallistuessaan "UFC 6" -turnaukseen. Ensimmäisessä ottelussaan hän tyrmäsi vakuuttavasti 170 kiloisen John Matuan kahdeksassatoista sekunnissa. Toisessa ottelussaan hän tyrmäsi toisen ison miehen, Paul Varelansin, vajaassa kahdessa minuutissa päästen turnauksen finaaliin, johon vastaan asettui Oleg Taktarov. Yli 17 minuuttia kestäneen ottelun voiton vei kuitenkin Taktarov, voittaen turnauksen. Ottelun jälkeen molemmat ottelijat olivat kaikkensa antaneita ja Taktarov jouduttiin taluttamaan häkistä ulos. Super Fight II
Kamppailun ensimmäisessä erässä Ali lähti hyökkäämään ja pyrki sitomisen avulla estämään voimakkaasti painostanutta Frazieria lyömästä kunnollista iskua. Toisessa erässä Ali pystyi jopa kaatamaan Frazierin kanveesiin, jolloin tuomari Tony Perez virheellisesti ilmoitti erän kuitenkin jo päättyneen, eikä laskenut hänelle lukua. Ensimmäiset neljä erää kirjattiin selkeästi Alin nimiin. Dan Severn
Severn osallistui 7. huhtikuuta 1995 seuraavaan UFC -turnaukseen, minkä hän myös voitti. "UFC 5" -tapahtumassa Severniä vastaan asettuivat Joe Charles, Oleg Taktarov ja finaalissa Dave Beneteau. Seuraava turnausvoitto tapahtuikin 16. joulukuuta 1995 "The Ultimate Ultimate" -tapahtumassa, jossa Severn kukisti Paul Valeransin, Tank Abbottin ja Oleg Taktarovin samana iltana. 17. toukokuuta 1996 hän voitti "UFC 9" -tapahtumassa Superfight-mestaruuden Ken Shamrockilta, tullen täten kolminkertaiseksi UFC-mestariksi. Super Fight II
Kamppailua seurasi paikan päällä New Yorkin Madison Square Gardenissa 20 788 ihmistä ja se tuotti parin edellisen kohtaamisen tavoin kokonaisuudessaan yli 20 miljoonaa dollaria järjestäjilleen. Super Bowl
NFC:n ja AFL:n mestareiden välistä ottelua ei nimitetty virallisesti Super Bowliksi ennen vuotta 1969 ja järjestyksessä kolmatta Super Bowl III:a vaan nimi oli "AFL-NFL World Championship Game". Myöhemmin kaksi ensimmäistäkin AFL–NFL-mestaruusottelua saivat lisänimen Super Bowl. Dennis Siver
Siver otteli ensimmäisen kerran UFC:ssä UFC 70 -tapahtumassa huhtikuussa 2007 Jess Liaudinia vastaan. Siver kuitenkin hävisi ottelun ensimmäisessä erässä luovutuksella. Hän päätti siirtyä painoluokkaa alemmaksi kevytsarjaan ja otteli UFC 75 -tapahtumassa Naoyuki Kotania vastaan. Siver voitti ottelun toisessa erässä tyrmäyksellä. Seuraavat kaksi ottelua meni Siverin osalta heikosti hävittyään molemmat ottelunsa. Gray Maynardia vastaan hävityssä ottelussa hän sai kuitenkin illan ottelu maininnan. Siver otteli välissä Saksassa, TFS: Mix Fight Gala VII -tapahtumassa, jossa hän voitti Chas Jacquier luovutuksella. Sittemmin Siver voitti seuraavat kolme ottelua UFC:ssä, ja sai illan tyrmäys maininnan Nate Mohria ja Paul Kellya vastaan. Siver kuitenkin hävisi seuraavan ottelunsa päätöksellä Ross Pearsonille. Ottelu sai illan ottelu maininnan, joka oli Siverille uran toinen UFC:ssä. Siver jatkoi sittemmin voittoputkeaan voitettuaan neljä ottelua peräkkäin ja sai illan luovutus maininnan Andre Winneriä vastaan UFC 122 -tapahtumassa.UFC Dan Severn
Severn astui ensimmäisen kerran UFC-häkkiin 16. joulukuuta 1994, "UFC 4" -turnauksessa, otellen ensimmäisen vapaaottelunsa. Häntä vastaan asettui thainyrkkeilijä Anthony Macias. Ottelu kesti vajaat kaksi minuuttia, jonka sisällä Severn sai tehtyä kaksi näyttävää takaheittoa, mitkä jäivät monien fanien mieleen. Severn voitti ensimmäisen ottelunsa kuristuksella, päästen turnauksessa jatkoon. Myöhemmin turnauksen finaalissa hän kuitenkin hävisi turnauksen voittajalle, Royce Gracielle. Sara McMann
Helmikuussa 2013 UFC vahvisti tehneensä sopimuksen McMannin kanssa. Hän otteli ensimmäisessä ottelussaan Sheila Gaffia vastaan. McMann voitti ottelun teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Sugar Ray Robinson
Sugar Ray Robinson aloitti ammattilaisuransa vuonna 1940 voittamalla Madison Square Gardenissa New Yorkissa käydyssä ottelussa Joe Echevarrianin tyrmäyksellä toisessa erässä. Robinson voitti uransa 40 ensimmäistä kamppailua ennen tappiotaan Jake LaMottalle pisteillä 5. helmikuuta 1943 Detroitissa. Ottelun jälkeen LaMotta ja Robinson kohtasivat vielä viisi kertaa, joista jokainen päättyi Robinsonin voittoon. Tappion jälkeen Robinson pääsi nopeasti takaisin voittojen tielle ja voitti seuraavat yhdeksänkymmentä otteluaan. Vuonna 1942 hän voitti entisen maailmanmestarin Fritzie Zivicin ja tulevan maailmanmestarin Marty Servon kaikin tuomariäänin. 76:nnessa ammattilaisottelussaan avoimesta välisarjan maailmanmestaruudesta 26. joulukuuta 1946 New Yorkin Madison Square Gardenissa Robinson kohtasi Tommy Bellin ja voitti kamppailun kaikin tuomariäänin. Hän puolusti mestaruuttaan viisi kertaa Jimmy Doylea, Chuck Tayloria, Bernard Docusenia, Kid Gavilania ja Charlie Fusaria vastaan ennen kuin luopui siitä voittamattomana. Street Fighter (pelisarja)
Capcom ryhtyi tuottamaan vuonna 1996 tappelupelejä, joissa olisi mukana muiden yhtiöiden hahmoja. Capcom aloitti X-Men vs. Street Fighter pelillä vuonna 1996, jossa Marvelin sarjakuvaryhmän X-Menin hahmot tappelivat Capcomin Street Fighter hahmoja vastaan. Vuotta myöhemmin julkaistiin Marvel Super Heroes vs. Street Fighter, johon oli saatu lisää Marvelin hahmoja. 1998 yhtiöt päättivät antaa tappelupelisarjalleen virallisen nimen Marvel vs. Capcom, johon he tällä kertaa lisäsivät laajemmalla valikoimalla omia hahmojaan. Tämän myötä Capcom toi Street Fighter hahmojen lisäksi hahmoja muista pelisarjoistaan. Super Bowl I
First AFL-NFL World Championship Game (), myöhemmin nimellä Super Bowl I oli kaikkien aikojen ensimmäinen amerikkalaisen jalkapallon kahden pääsarjan, AFL:n ja NFL:n mestareiden välinen ottelu. Se käytiin 15. tammikuuta 1967 Los Angeles Memorial Coliseumilla Los Angelesissa, Kaliforniassa. Ottelussa olivat vastakkain Green Bay Packers (NFL) sekä Kansas City Chiefs (AFL). Green Bay Packers vei ottelun lopulta lukemin 35-10. Backlash (2001)
Tapahtumassa nähtiin myös viimeiseen mieheen -ottelu The Big Shown ja Shane McMahonin välillä. Neljäntenä otteluna nähtiin yli puolituntinen Ultimate Submission -kamppailu Kurt Anglen ja Chris Benoitin välillä. Fight of the Century
Viisi minuuttia kamppailun jälkeen Frazier julistettiin maailmanmestaruusottelun voittajaksi yksimielisesti pistein 8 - 6 - 1, 11 - 4 ja 9 - 6. Kyseessä oli Alin uran ensimmäisen tappio. Fjodor Jemeljanenko
Ensimmäisessä ottelussaan PRIDE:ssä Jemeljanenko voitti Semmy Schiltin, ja seuraavassa ottelussaan raskassarjalaisen Heath Herringin lääkärin jouduttua keskeyttämään kamppailun ensimmäisen erän jälkeen. Tämä voitto takasi Jemeljanenkolle pääsyn mestaruusotteluun. 16. maaliskuuta 2003 Jemeljanenko kohtasi Antonio Rodrigo Nogueiran PRIDE:n raskaan sarjan mestaruusottelussa ja voitti kamppailun kaikin tuomariäänin. Jemeljanenko puolusti titteliään mestaruusotteluissa uudelleen Nogueraa vastaan tittelin oltua aimmin vain tilapäisesti hänen nimissään sekä Mirko Filipovićia (28. elokuuta 2005, PRIDE Final Conflict 2005) ja Mark Huntia (31. joulukuuta 2006, PRIDE Shockwave 2006) vastaan. Lisäksi hän otteli PRIDE:ssä lukuisia muita kovia kamppailuita, muun muassa Kazuyuki Fujitaa, Gary Goodridgea, UFC-mestaria Mark Colemania, Kevin Randlemania ja Naoya Ogawaa vastaan. Armageddon (2007)
"Pääfeudi", mikä johti Armageddoniin SmackDown brändistä oli Edgen, The Undertakerin ja Batistan välillä, jotka taistelivat World Heavyweight -mestaruudesta. Survivor Seriesissä, Batista ja The Undertaker taistelivat Hell in a Cellissä World Heavyweight mestaruusottelussa. Edge (joka oli naamioitunut kameramieheksi kehänulkopuolella) sekaantui otteluun ja se maksoi Undertakerille maailman mestaruuden. Vickie Guerrero, joka oli SmackDownin toimitusjohtaja ja ihastunut Edgeen, järjesti 30. marraskuuta SmackDownissa Edgelle World Heavyweight -mestaruusottelun Batistaa vastaan. Samana iltana Batista kohtasi Edgen mestaruusottelussa. Juuri kun näytti siltä, että Batista olisi jälleen säilyttämässä mestaruuden, Undertaker sekaantui otteluun ja iski chockeslamin Batistalle, mutta Edge pääsi juoksemaan karkuun. Theodore Long palasi avustavaksi toimitusjohtajaksi ja järjesti heidän välilleen Triple Threat- ottelun Armageddoniin World Heavyweight -mestaruudesta. Michael Bisping
Menestyksekkään Cage Warriors saavutusten myötä hän sai tilaisuuden otella UFC:n "Ultimate Fighter" -tosi-tv-ohjelmassa. Tito Ortiz joukkueeseen kuulunut Bisping kilpaili kahdeksan ottelijan turnausmuotoisessa kilpailussa. Avauskierroksellaan Bisping voitti Kristian Rothaermel teknisellä tyrmäyksellä ja oli tämän jälkeen määrä kohdata joukkuekaverinsa Matt Hamillin. Hamill kuitenkin loukkaantui ja vastustajan joukkueenseen kuulunut Ross Pointon korvasi hänet välierissä. Bisping voitti kamppailun lyönneistä seuranneella luovutuksella ensimmäisessä erässä. Loppuottelussa hän kohtasi joukkuekaverinsa Josh Haynesin, jonka Bisping voitti teknisellä tyrmäyksellä toisessa erässä ja voitti "The Ultimate Fighter 3" turnauksen. Sheamus
Hänen alkoi SmackDown-uransa aikana jahdata WWE Raskaansarjan maailmanmestaruutta Randy Ortonilta, mutta epäonnistui joka kerta. Myöhemmin hän sai vielä yhden tilaisuuden, jossa Randy teki Punt-liikkeen päähän jättämällä Sheamuksen ulos kuukaudeksi. Sheamus palasi käymällä Randyn ja Christianin kimppuun. Myöhemmin Sheamus kääntyi Faceksi ensimmäistä kertaa WWE-uransa aikana kohtaamalla kehässä Mark Henryn, joka halusi kunnon matsin. Heille asetetiin matsi WWE SummerSlam -tapahtumaan. Matsin kuitenkin voitti Mark Henry uloslaskulla. Heidän feudi jatkui vielä tämän jälkeen; Sheamus kohtasi hänet vielä normaalissa SmackDown-jaksossa, jossa Sheamus voitti uloslaskulla. Seuraavan viikon RAW-jaksossa hän ja John Cena kohtasivat Christianin ja Mark Henryn joukkuematsissa, jonka Cena ja Sheamus myös voittivat. Tiistain SuperSmackDown-jaksossa hän kohtasi The Great Khalin, mutta se päättyi diskaukseen, kun Jinder Mahal sekaantui matsiin, mutta Sheamus pystyi taistelemaan heitä vastaan. Seuraavalla kerralla uudella nimellä kulkevassa RAW SuperShow jaksossa Sheamus, John Cena, John Morrison, ja Alex Riley kohtasivat Christianin, Wade Barrettin, Dolph Zigglerin, ja Jack Swaggerin, 8-Miehen Eliminaatio Joukkuematsissa. Matsin loppupuolilla Christian läpsäisi Sheamusta, tämän jälkeen Sheamus alkoi jahtamaan Christiania ympäri areenaa johtaen heidät molemmat uloslaskuun, aloittaen heille feudin. NFL:n pudotuspelit
Vuosina 1933-1966 NFL:n mestaruus ratkaistiin edelleen yhdellä pudotuspelillä. Vuosina 1933-1949 NFL jakoi joukkueet kahteen divisioonaan ja vuosina 1949-1966 kahteen konferenssiin seuraavasti:Vuonna 1966 kilpailevan liigan AFL:n voittanut joukkue Kansas City Chiefs kohtasi ensimmäisessä Super Bowlissa NFL:n mestarin Green Bay Packersin. Ottelua ei tuolloin vielä kutsuttu virallisesti Super Bowliksi, vaan nimellä "AFL-NFL World Championship Game" l. AFL:n ja NFL:n maailmanmestaruusottelu. Vuosina 1967-1970 NFL:n edustaja Super Bowliin ratkaistiin neljän ottelijan pudotuspelillä ja konferenssien välisen mestaruusottelun voittaja oli samalla NFL:n mestari. AFL:n Super Bowl -edustaja valittiin vuosina 1966-1968 yhden pudotuspelin perusteella ja vuosina 1969 neljän joukkueen pudotuspelisarjalla. Unforgiven (2007)
Pääottelu SmackDown-brändistä oli The Undertakerin ja Mark Henryn välillä. Feudi alkoi vuoden 2006 alussa, kun Henry sekaantui Undertakerin ja Kurt Anglen väliseen matsiin, mikä maksoi Undertakerille World Heavyweight -mestaruuden. Heidän feudi jatkui "arkkuotteluun" WrestleManiassa, minkä Undertaker voitti ja jatkoi WrestleMania voittoputkeaan 14-0:aan. 11. toukokuuta 2007 SmackDownissa, Mark Henry teki paluunsa oltuaan loukkaantuneena vuoden 2006 keskiväliltä asti. Hän pieksi Undertakerin juuri kun hän oli säilyttänyt World Heavyweight -mestaruuden Steel Cage -ottelussa Batistaa vastaan. Hyökkäyksen jälkeen, Edge käytti Money in the Bank -salkun sopimuksen 'Takerin mestaruuteen ja voitti tittelin. Tämän seurauksena, Undertaker loukkaantui ja oli poissa kehistä neljä kuukautta. Elokuussa näytettiin videoita The Undertakerin paluun vuoksi ja Undertakerin ja Mark Henryn välille sovittiin ottelu. Triple H
Triple H voitti ensimmäisen maailmanmestaruutensa 23. elokuuta 1999 Mankindilta, uhattuaan aluksi rikkoa selostaja Jim Rossin käden ellei saisi sille illalle mestaruusottelua. Tästä eteenpäin HHH otteli WWF:n suosituimpia tähtiä vastaan. Hän myös omaksui itselleen nimimerkin "The Game" - ja tuolloin alkanut heel-kausi jatkui muutaman kuukauden taukoja lukuun ottamatta vuoden. 2002 ensimmäisessä Rawssa Triple H palasi facena. Vuonna 2001 HHH&Steve Austin puolustivat Tag Team-mestaruuksiaan Chris Benoitia ja Chris Jerichoa vastaan. Jericholla oli Walls of Jericho lukittu Austinille, kunnes HHH juoksi takaa murtaakseen Walls of Jerichon, mutta laskeutui ikävästi polvelleen. Hänen reisilihaksensa repesi. Triple H joutui olemaan 8 kuukautta sivussa kehästä. Kurt Warner
Ramsin kanssa Warner voitti kerran Super Bowlin. Hänet valittiin urallaan neljästi NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin. Super Fight II
Super Fight II on toinen kolmesta Muhammad Alin ja Joe Frazierin välillä käydystä raskaansarjan nyrkkeilyottelusta, joka käytiin 28. tammikuuta 1974 New Yorkin Madison Square Gardenissa. Ottelun panoksena oli raskaansarjan maailmanmestaruusottelu George Foremania vastaan. Georges St. Pierre
St. Pierre kohtasi mestarin ykköshaastajan Frank Triggin UFC 54:ssä. St. Pierre hallitsi ottelua ja voittikin ottelun Triggerin taputettua rear naked choken takia, kun ensimmäistä erää oli jäljellä alle minuutti. Triggerin jälkeen hän kohtasi myöhemmin Kevyensarjan mestaruuden voittaneen Sean Sherkin UFC 56:ssa. Toisen erän puolivälissä St. Pierrestä tuli toinen ottelija joka oli onnistunut voittamaan Sherkin, ja ensimmäinen joka oli tyrmännyt hänet. Nathan Quarry
Quarry oli epäonninen sarjassa sillä, hän tippui kisasta loukattuaan nilkkansa harjoituksissa, mutta jäi taloon apuvalmentajaksi. Hän pääsi kuitenkin The Ultimate Fighterin finaalitapahtumaan, jossa kaikilla talon asukeilla oli ottelu. Hän kukisti Lodune Sincaidin ensimmäisessä erässä teknisellä tyrmäyksellä. Seuraavaksi hän voitti UFC:ssa myös ensimmäisen erän teknisillä tyrmäyksillä Shonie Carterin ja Pete Sellin. Hyvien otteiden takia Quarry ansaitsi titteli-ottelun silloista mestaria Rich Franklinia vastaan 19. marraskuuta 2005. Ottelu ei mennyt Quarryn kannalta kuitenkaan hyvin, sillä Franklin tyrmäsi hänet tajuttomaksi ja rikkoi samalla hänen nenänsä kokonaan, kun aikaa oli kulunut ainoastaan 2 minuuttia ja 34 sekuntia. Robbie Lawler
Kahden peräkkäisen tappion jälkeen Lawler sai lähteä UFC:stä ja hän päätyi ottelemaan "SuperBrawl: Icon" -tapahtumassa SuperBrawl keskisarjan mestaruudesta Falaniko Vitalea vastaan. Lawler voitti mestaruuden toisen erän lopussa teknisellä tyrmäyksellä. Nikolai Volkoff
Kaksikko paini jälleen yhdessä vuonna 1987 järjestetyssä WrestleMania III -tapahtumassa, jossa kohtasivat "The Killer Bees" -ryhmän. Peruzović ja Sheik voittivat diskauksella alta kuuden minuutin. Peruzović paini vielä muutaman vuoden, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1992. Tämän jälkeen hän on kuitenkin tehnyt satunnaisesiintymisiä, joista kuuluisin lienee vuoden 2001 WrestleMania X-Seven. Tässä tapahtumassa hän osallistui "Gimmick Battle Royal" -otteluun, jossa oli mukana 18 muutakin legendaarista tähteä. Hänen kumppaninsa Iron Sheik voitti tuon matsin. WrestleMania XI
Bret Hart kohtasi Bob Backlundin "I Quit" -ottelussa WrestleManiassa. Feudi alkoi edellisellä kesällä, kun Hart puolusti WWF-mestaruutta Backlundia vastaan. Backlund erheellisesti luuli voittaneensa mestaruuden ja alkoi tuuletella, mutta Hart pääsi selättämään hänet. Matsin jälkeen Backlund kääntyi heeliksi hyökäten Hartin kimppuun. Tämä johti matsiin Survivor Seriesiin, missä Backlund voitti mestaruuden Hartilta. Vaikka Backlund hävisi tittelin kolme päivää myöhemmin, hän jatkoi feudia Hartin kanssa. Royal Rumble matsin aikana Backlund hyökkäsi Hartin kimppuun. Super Six World Boxing Classic
Carl Froch voitti Andre Dirrellin hajaäänituomiolla 12 eräisessä ottelussa. Dirrellin sivuttaisliike ja nopeat väistöt tekivät ottelun todella vaikeaksi puolustavalle mestarille. Froch ei saanut jabiaan toimimaan yhtä tehokkaasti kuin yleensä. Froch vaihtoi ottelun edetessä taktiikkaansa likaisemmaksi ja alkoi päästä niskan päälle. Dirrell menetti 10. erässä pisteen toistivasta sitomisesta. Ottelu päättyi pisteisiin 115-112x2 Froch ja 114-113 Dirrell. Sonny Listonin ja Muhammad Alin väliset nyrkkeilyottelut
Sonny Liston nousi maailmanmestariksi voitettuaan Floyd Pattersonin ylivoimaisella ensimmäisen erän tyrmäyksellä Chicagossa, Illinois’ssa. Hänen ensimmäinen haastajansa oli nuori Cassius Clay, joka oli voittanut olympiakultaa 1960 Rooman kisoissa. Haastaja oli saapunut Listonin ja Pattersonin väliseen ensimmäiseen otteluun ja noussut kehään ottelun jälkeen jättämään haasteensa hallitsevalle mestarille. Kun vastausta haasteeseen ei tullut, vaan Liston päätti Clayn sijasta kohdata Pattersonin uusintaottelussa Las Vegasissa Nevadassa, Clay toisti temppunsa, jolloin Liston päätti hyväksyä haasteen. Clay on muistelmissaan sanonut käyneensä läpi suuremman kampanjan titteliottelun saadakseen "kuin useimmat ehdokkaat presidentinvaaleissa". Vitor Belfort
Belfort otteli ensimmäisen vapaaottelunsa Honolulussa, "SuperBrawl 2" -tapahtumassa lokakuussa 1996. Hän kohtasi Jon Hessin, joka kaksimetrisenä oli huomattavasti Belfortia pidempi. Belfort voitti kamppailun tyrmäyksellä 12 sekunnissa. Final Fight
Sega Mega-CD:lle peli julkaistiin ympäri maailmaa huhtikuussa 1993 Segan julkaisemana Capcomin lisensillä. Toisin kuin Super Nintendolla Sega säilytti lähes kaikki kolikkopelin ominaisuudet mukaan lukien kaksinpelin. Pelin alku- ja loppuanimaatioihin lisättiin puherooleja. Super Nintendon tavoin peliä sensuroitiin Englanninkielisessä versiossa. Naisroistot Poison ja Roxy pidettiin poikkeuksellisesti samana, mutta hahmojen asut tehtiin vähemmän paljastaviksi. Super Fight II
Sekä Alilla että Frazierilla oli ottelussa panoksena muutakin, kuin kansallinen mestaruus. Frazierilla oli puolustettavanaan kunniansa, joka oli kokenut kolauksen hänen Foremanille kärsimänsä yllätystappion takia. Ali taas sanoi menettäneensä Frazierille kokemansa tappion jälkeen arvovaltaansa. Hän ei voinut enää vedota menettäneensä tittelinsä ainoastaan siksi, että oli joutunut luopumaan nyrkkeilystä kieltäydyttyään osallistumasta Vietnamin sotaan. Joe Frazier
16. elokuuta 1965 Joe Frazier tyrmäsi ammattilaisuransa ensimmäisen ottelun ensimmäisessä erässä Woody Gossin, ja sen jälkeen hän tyrmäsi 10 seuraavaakin vastustajaansa. Nopeasti edenneen uransa kahdennessatoista ottelussa 21. syyskuuta 1966 hän sai vastaansa ensimmäisen nimekkään nyrkkeilijän, kokeneen Oscar Bonavenan, joka oli otellut maailmanmestaruudestakin. Frazier voitti Bonavenan pistein, vaikka kävikin ottelun ensimmäisessä erässä kahdesti kanveesissa. Tämän jälkeen Frazier kohtasi monia tunnettuja nyrkkeilijöitä: vuonna 1967 hän tyrmäsi Eddie Machenin ja Doug Jonesin ennen kuin kohtasi maailmanmestarin haastajaksi nimetyn George Chuvalon. Frazier voitti Chuvalon teknisellä tyrmäyksellä neljännessä erässä, kun tämän silmäkuopan luu murtui Frazierin vasemmasta koukusta ja Chuvalon kasvoista alkoi vuotaa verta. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun Chuvalo ei kyennyt käymään ottelua loppuun. Mark Henry
11. toukokuuta 2007 Henry hyökkäsi juuri Steel Cage -ottelun voittaneen Undertakerin kimppuun, minkä seurauksena Edge käytti tilaisuutensa hyväksi ottamalla avukseen Money in the Bank -salkkunsa ja voitti näin World Heavyweight -mestaruuden. Henryllä oli tämän jälkeen lyhyt vihanpito Kanen kanssa.
Unforgivenissä 2007 Henry kohtasi paluuta tehneen Undertakerin, jolle hän lopulta hävisi, kun tämä iski häntä Last Ridella. Seuraavana perjantaina SmackDownissa Henry hävisi uudelleen Undertakerille. 23. lokakuuta Henry hyökkäsi Kanen kimppuun The Great Khalin ja Big Daddy V:n kanssa. Henry ja Big Daddy V ottelivat CM Punkin ja Kanen kanssa. Armageddon-tapahtumassa heillä oli Tag Team -matsi, jonka Henry ja Big Daddy voittivat. WrestleMania XXIV -tapahtumassa oli 24 miehen Battle Royal -ottelu, jonka voittaja sai mahdollisuuden ECW-mestaruuteen. Kane voitti Battle Royalin pudottamalla viimeisenä Mark Henryn. Samana iltana Kane voitti ECW-mestaruuden Chavo Guerrerolta hyvin lyhyessä ottelussa joka kesti vain seitsemän sekuntia. Fight of the Century
Joe Frazier puolusti mestaruuttaan kamppailun jälkeen kahdesti, ennen kuin menetti sen George Foremanille "Sunshine Showdown"-nimellä tunnetussa kamppailussa. Muhammad Ali taas otti haltuunsa kansallisen NABF:n mestaruuden. Hän ja Frazier kohtasivat seuraavan kerran vuonna 1974 "Super Fight II"-nimellä tunnetussa kamppailussa, jossa ratkaistiin maailmanmestari George Foremanin haastaja. Ali voitti kamppailun ja maailmanmestaruuden Foremania vastaan käymässään "Rumble in the Jungle"-ottelussa, jonka jälkeen Frazier ja Ali kohtasivat vielä kolmannen kerran "Thrilla in Manilaksi" kutsutussa kamppailussa, jonka Ali myös voitti. Frazierin ja Alin käymää kolmen ottelun sarjaa pidetään yleisesti nyrkkeilyhistorian klassikkona. Super Bowl LII
Super Bowl LII oli järjestyksessään 52. Super Bowl -ottelu. Ottelu käytiin 4. helmikuuta 2018. Pelipaikkana oli Minneapoliksessa sijaitseva U.S. Bank Stadium. Ottelun voitti Philadelphia Eagles, jolle se oli ensimmäinen Super Bowl -voitto ja kaikean kaikkiaan neljäs NFL-mestaruus. Loppuottelussa Eagles voitti hallitsevan mestarin New England Patriotsin 41–33. Frank Mir
12. toukokuuta 2008 Spike TV ilmoitti Mirin ja nykyisen UFC:n raskaansarjan tilapäismestarin Antônio Rodrigo Nogueiran kohtaavan toisensensa valmentajina Ultimate Fighter tosi-tv-sarjan kahdeksannella tuotantokaudella. Sarja alkoi 17. syyskuuta, jossa kaksikko valmensi alemman raskaansarjan ja kevytsarjan ottelijoita. Sarja päättyi joulukuussa 2008 ja kaksikon oli määrä kohdata toisensa raskaansarjan tilapäismestaruudesta, jonka voittaja kohtaisi Randy Couturen tai Brock Lesnarin varsinaisesta raskaansarjan mestaruudesta. Kamppailu käytiin "UFC 92" -tapahtumassa, jossa Mir onnistui lyönnein pudottamaan Nogueiran kahdesti ensimmäisessä erässä ja kerran toisessa erässä. Mir voitti mestaruuden toisessa erässä ajassa 1:57 teknisellä tyrmäyksellä. Hän oli samalla ensimmäinen ottelija, joka onnistui voittamaan Nogueiran tyrmäyksellä. Mir kertoi ottelun jälkeen kehittyneensä nyrkkeilyssä suuresti. Kunlun Fight
Ensimmäinen Kunlun Fight tapahtuma järjestettiin Pattayalla, Thaimaassa 25. tammikuuta, 2014. Sittemmin organisaatio on järjestänyt tapahtumia tasaiseen tahtiin ja esimerkiksi vuonna 2015 Kunlun Fight järjesti yli 20 kamppailu-urheilu iltaa. Kunlun Fight tapahtumat televisioidaan Kiinassa viikottain Jiangsu TV:llä ja myös useilla eri paikallisilla kanavilla. Vuonna 2017 Kunlun Fight MMA tapahtumat televisioitiin suorana kuukausittain myös Kiinan valtiollisella CCTV-5 kanavalla. Dan Severn
7. helmikuuta 1997 "UFC 12" -tapahtumaan tuli mukaan ensimmäistä kertaa painoluokat (raskassarja ja kevytsarja). Samassa tapahtumassa Severn ja Mark Coleman ottivat yhteen ensimmäisestä Raskaansarjan -mestaruudesta. Coleman voitti ottelun, jonka seurauksena Superfight -mestaruus yhdistettiin Raskaansarjan -mestaruuteen, jolloin Severn menetti tittelinsä. Super Fight II
Frazier suunnitteli ottelevansa Alia vastaan samalla tavalla, kuin oli tehnyt kolme vuotta aiemmin "Fight of the Century" -kamppailussa ja keskittyi harjoittamaan kestävyyttään. Frazier uskoi jatkuvan perääntymisen väsyttävän vastustajansa. Ennen uusintaottelua Ali kohtasi 20. lokakuuta 1973 Rudi Lubbersin. Kun toimittaja kysyi, miksi Ali ei ollut ottelussa juurikaan käyttänyt oikeaa suoraansa, hän vastasi säästäneensä sitä Frazierille. Ali käytti oikeaansa vähän myös harjoituksissaan ja osoitti usein väsymisen merkkejä harjoitusvastustajiensa kanssa, vaikka tuntuikin saavan energiansa takaisin aina vierailijoiden ilmaannuttua salille. Hän myönsi pitäneensä harjoituksia tylsinä. Super Bowl XIX
Super Bowl XIX oli järjestyksessään 19. Super Bowl. Vastakkain pelasivat San Francisco 49ers ja Miami Dolphins. Ottelu pelattiin Stanford Stadiumilla Stanfordissa, Kaliforniassa 20. tammikuuta 1985. San Francisco 49ers voitti pistein 38–16. Ottelun arvokkaimpana pelaajana palkittiin San Franciscon pelinrakentaja Joe Montana, josta tuli kolmas Super Bowlin arvokkaimmaksi pelaajaksi kahdesti valittu pelaaja. Super Six World Boxing Classic
Super Six World Boxing Classicin viimeinen ottelu käytiin 17. joulukuuta 2011. Kamppailussa vastakkain asettuivat Andre Ward ja Carl Froch. Kamppailussa panoksena olivat The Ring lehden tunnustama mestaruus, sekä WBA ja WBC liittojen tunnustama mestaruus. Kamppailu käytiin Yhdysvaltain Atlantic Cityssä. Ottelun voittaja oli Andre Ward. Final Fight
Final Fight () on vuoden 1989 joulukuussa julkaistu beat 'em up -kolikkopeli. Capcomin kehittämä peli julkaistiin myös useille muille pelialustoille, kuten Super Nintendolle, Sega Mega-CD:lle ja Amigalle. Pelin ideana on taistella yhdellä kolmesta omankädenoikeuden harjoittajalla läpi katujengien ja pelastaa nuori nainen heidän käsistään. Super Bowl XXIV
Super Bowl XXIV oli järjestyksessään 24. Super Bowl. Vastakkain pelasivat San Francisco 49ers ja Denver Broncos. Ottelu pelattiin Louisiana Superdomella New Orleansissa, Louisianassa 28. tammikuuta 1990. San Francisco 49ers voitti pistein 55–10. Ottelun arvokkaimpana pelaajana palkittiin San Franciscon pelinrakentaja Joe Montana, josta tuli ensimmäinen Super Bowlin arvokkaimmaksi pelaajaksi kolmasti valittu pelaaja. Ultimate Fighting Championship
Ensimmäiset UFC-kilpailut pidettiin 1993 Denverissä, Yhdysvalloissa. Alun perin tarkoituksena oli, että eri kamppailulajien edustajat voivat UFC-kilpailuihin osallistumalla selvittää oman lajinsa tekniikoiden toimivuutta muiden lajien tekniikoita vastaan. Kaikkien yllätykseksi osanottajista pienikokoisin ja siihen asti varsin tuntematonta lajia, brasilialaista jujutsua, harrastanut Royce Gracie voitti tapahtumassa kaikki vastustajansa ylivoimaisesti. Syy tähän on brasilialaisen jujutsun painotus mattotekniikkaan. Gracien vastustajat harrastivat nyrkkeilyä, shootfightingia ja savatea ja heidän mattotekniikkansa oli lähes olematonta. Mattokamppailu oli yleisesti varsin sivuutettu aihe kamppailulajeissa ja Gracien voitto toi mattokamppailulle suurta huomiota. Tämän lisäksi Royce Gracie voitti myös seuraavissa UFC 2 ja UFC 4 -kilpailuissa kaikki vastustajansa. Sittemmin vapaaottelu on kehittynyt omaksi urheilumuodokseen, jossa mattokamppailu on yhä merkittävä osa-alue. Roddy Piper
Piper ja Hogan kohtasivat mestaruusottelussa "The War to Settle the Score"-tapahtumassa vuonna 1985. Piper hävisi ottelunsa diskauksella. Pian oli myös kaikkien aikojen ensimmäisen Wrestlemanian aika, jossa Hulk Hogan ja Mr. T kohtasivat Roddy Piperin ja Paul Orndorffin. Wrestlemania mullisti WWFn ja koko showpainin, ja se teki myös Roddy Piperista koko World Wrestling Federationin suurimman heelin (pahiksen). Piper sai jopa oman henkivartijan, Cowboy Bob Ortonin. 
Piper sai myös oman talk show-tyylisen segmenttinsä, Piper's Pitin. Piper's Pit sisälsi mm. Piperin hyökkäyksen Jimmy Snukan kimppuun, jonka aikana hän löi kookospähkinän halki Snukan päähän. The Ultimate Warrior
World Wrestling Federation (WWF) 80-luvun puolivälissä ja 90-luvun alussa Ultimate Warrior tunnettiin parhaiten energisyydestä kehässä. Hän tuli aina areenalle täydellä vauhdilla, syöksyi kehään ja heilutteli kovalla voimalla köysiä ylös ja alas. Myös värikkäistä kasvomaalaukset olivat hänen tuntomerkkinsä. Warrior piti Intercontinental-mestaruutta kahdesti, vieden ensimmäisen kerran mestaruuden Honky Tonk Manilta (31 sekunnissa kaikkien aikojen ensimmäisessä SummerSlamissa 1988) ja toisen kerran Rick Rudelta vuoden 1989 SummerSlamissa. 1990-luvulle siirryttäessä Warriorista oltiin hiomassa suurta tähteä ja seuraajaa Hulk Hoganille, joka oli ollut showpainin suurin tähti läpi 80-luvun. Otettuaan silloisen WWF:n mestarin Hoganin kanssa yhteen muutamia kertoja, mukaan lukien vuoden 1990 Royal Rumblessa, Warrior nimettiin Hoganin tulevaksi haastajaksi tulevaan WrestleMania VI-tapahtumaan. Warrior kohtasi Hoganin huhtikuun 1. päivä 1990 SkyDome-areenalla Ontarion Torontossa. Tapahtumaa kutsuttiin "äärimmäiseksi haasteeksi", sillä sekä Hoganin WWF:n mestaruus että Warriorin Intercontinental-mestaruus olivat panoksena kaksikon ottelussa. Ottelu päättyi, kun Warrior selätti Hoganin Warrior Splashin jälkeen. The Ultimate Warrior
Warrior oli mukana ainoastaan kolmessa ottelussa WCW-uransa aikana. Ensimmäinen oli War Gamesin pääottelu (kahdeksan muun painijan kanssa) Fall Brawl-tapahtumassa. Sen ottelun voitti Diamond Dallas Page. Toinen oli eräässä WCW Monday Nitro-ohjelmassa, jossa hän ja Sting voittivat joukkueottelussa Hoganin ja Bret Hartin hylkäyksellä. Warrior ei kuitenkaan paljoa otteluun osallistunut, kun lyhyen painisession jälkeen hän alkoi jahdata Hoganin housujen vyö aseenaan nWo:n jäseniä pitkin areenaa. Kolmannessa ottelussaan hän hävisi Hoganille Halloween Havoc-PPV'n ottelussa, jota WCW:n silloinen johtaja Eric Bischoff on sanonut kaikkien aikojen surkeimmaksi PPV'n pääotteluksi. Kyseinen ottelu olikin kaikin puolin surkuhupaisa. Kaksikon kehätyöskentely oli hidasta ja heikkoa, sillä Warrior joutui painimaan ottelussa toinen käsi loukkaantuneena. Lisäksi kun Hogan yritti "sokaistaa" Warriorin heittämällä tämän naamaan tulipallon, sen sytytys epäonnistui ja pallo räjähtikin vahingossa Hoganin naamalle. Ottelu päättyi kun Horace Hogan löi terästuolilla Warrioria selkään samaan aikaan kun Eric Bischoff häiritsi ottelun tuomaria. Hogan selätti tämän jälkeen Warriorin ja voitti ottelun. Mark Hunt
Hunt kilpaili seuraavaksi kesäkuussa 2001 K-1 World Grand Prix'ssa, joka myös pidettiin Melbournessa. Hän voitti avauskierroksellaan Hiromi Amadan tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Hunt sai seuraavaksi vastaansa Ernesto Hoostin, joka oli voittanut K-1 Grand Prix'n kahdesti 1997 ja 1999. Hunt hävisi ottelun tuomariäänin ja putosi jatkosta. Turnauksen jälkeen Hunt otteli yhden superottelun Peter Grahamia vastaan Uuden-Seelannin K-1 GP:ssä. Viisi erää kestänyt kamppailu päättyi Huntin tappioon tuomariäänin. X-Men vs. Street Fighter
X-Men vs. Street Fighter () on Capcomin kehittämä ja julkaisema "Marvel vs. Capcom" -tappelupelisarjan ensimmäinen osa. Peli julkaistiin aluksi kolikkopelinä vuonna 1996 ja vuotta myöhemmin Sega Saturnille, mutta vain Japanissa. PlayStation-versio julkaistiin vuonna 1998. Pro Bowl
Vuoden 1939 tammikuussa NFL:n otteluohjelmaan lisättiin tähdistöottelu, jossa olivat vastakkain tuore liigamestari ja muista NFL-joukkueista koottu tähdistö. Ensimmäinen ottelu pelattiin Los Angelesin Wrigley Fieldillä. New York Giants voitti NFL:n all-star -miehistön, jossa oli pelaajia myös kahdesta liigan ulkopuolisesta joukkueesta, Los Angeles Bulldogsista ja Hollywood Starsista. NFL:n mestarin ja tähdistökentällisten välisiä vuosittaisia otteluita pelattiin kauden 1942 loppuun asti. Big Show
Draft 2010 tapahtuman alussa Big Show ja The Miz hävisivät Tag team vyöt Hart Dynastylle. Ottelun jälkeen Show hyökkäsi Mizin kimppuun syyttäen tätä häviöstä jolloin Big Show kääntyi faceksi (hyvis). Seuraavassa Smackdownissa Theodore Long sopi Big Show’n ja Jack Swaggerin välille mestaruusmatsin World Heavyweight Championshipista WWE Over the Limittiin. 7. toukokuuta Show hyökkäsi Swaggerin ja Kanen välisen ottelun jälkeen tekemällä Swaggerille chokeslamin kuulutus pöydälle. Seuraavan viikon SmackDownissa hän tuhosi Swaggerin kaikki palkinnot, mitkä hän oli vuosien varrella saavuttanut. Over The Limitissä Big Show voitti Swaggerin diskauksen takia, mikä tarkoittaa sitä että Swagger säilytti World Mestaruuden. 27. toukokuuta SmackDown jaksossa Teddy Long ilmoitti Big Show’n olevan automaattisesti jatkossa WWE:n uudessa PPV:ssä WWE Fatal 4-Way:ssä Swaggeria vastaan 4 miehen matsissa, koska Swagger hävisi diskauksella Over The Limitissä. Muut miehet olivat Rey Mysterio ja CM Punk. UFC 1
UFC 1 oli turnaus, jossa kahdeksan eri kamppailulajien taitajaa ottelivat toisiaan vastaan. Voittajalle oli luvassa 50 000 dollaria. Turnauksessa ei ollut painoluokkia tai painorajoituksia, ja ottelun voitti ainoastaan luovutuksella, tyrmäyksellä tai heittämällä pyyhkeen kehään. Ottelut käytiin pääasiassa ilman sääntöjä, mutta pureminen ja silmiin tökkiminen olivat kiellettyjä. Rated-RKO
Pain Edgestä ja Ortonista tuli suorasanaisia DX:ää vastaan ja he pilkkasivat DX:ää aina kun vain pystyivät. He esimerkiksi pilkallisesti näyttelivät heitä, kuten DX:ällä oli ollut tapana tehdä muille. Rated-RKO ja DX kohtasivat ensimmäistä kertaa tag team matsissa Cyber Sundayssä, mihin fanit saivat päättä spesiaali tuomarin. Cyber Sundayssä, Rated-RKO voitti DX:än, kun Eric Bischoff laski heidät voittoon, vaikka Edge ja Orton käyttivät tuolia. Myöhemmin samana iltana Lita voitti WWE Women's Championshipin. Seuraavan illan Raw'ssa, Edge ja Orton kohtasivat Ric Flairin ja Roddy Piperin, mikä käytiin World Tag Team Championshipistä, missä Bischoff oli spesiaali tuomarina. Rated-RKO hävisi matsin, kun DX sekaantui matsiin. Pro Wrestling Finlandia
Mestaruusturnauksessa saatiin ensimmäinen PWF-mestari. Tittelin ansaitsi turnausvoitollaan ahvenanmaalainen Backyard Bully. Samassa tapahtumassa käytiin myös EUROSTARS Euroopanmestaruusottelu norjalaisen Erik Isaksenin ja belgialaisen Bernard Vandamme välillä. Tapahtumassa nauhoitettiin myös Yllytyshullut -televisiosarjan haasteottelu, jossa yllytyshullu sai vastaansa PWF:n Psycho Skinin. 
Joulukuun Snow Plow -tapahtumassa "The Canadian Rebel" StarBuck teki PWF-debyyttinsä ottelussa Suomi-Poikaa vastaan. Samassa tapahtumassa käytiin myös Suomen mittakaavassa historiallinen ottelu, jossa PWF-mestari Backyard Bully, AMON ja amerikkalainen Steve Corino ottivat yhteen 3-Way -ottelussa, jossa panoksena olivat PWF-mestaruus ja Corinon hallitsema Pro Wrestling Zero-One -promootion US Heavyweight -mestaruus. Hulk Hogan
Kuitenkin vuonna 1991 Hogan voitti Royal Rumble -ottelun ja meni WrestleManiaan ottelemaan USA:lle selkänsä kääntänyttä Sgt.Slaughteria vastaan. Ajoitus oli täydellinen, sillä olihan Persianlahden sota menossa. Kaikkien yhdysvaltalaisten sankarina Hulk Hogan voitti jälleen mestaruuden. Nyt Hogan piti mestaruuttaan Survivor Series -tapahtumaan asti, jolloin Undertaker kaappasi Paul Bearerin avustuksella vyön, mutta hän voitti sen takaisin viikon päästä pidetyssä Tuesday in Texas -tapahtumassa. Vyö kuitenkin julistettiin avoimeksi ottelun sekavuuden takia, ja se pistettiin peliin vuoden 1992 Royal Rumble -otteluun, jonka voitti Ric Flair. Hogan kohtasi WrestleManiassa Sidin ja katosi sen jälkeen kehästä pitkäksi aikaa. Big Show
Big Show voitti jopa Royal Rumble-ottelun, mutta tulos muutettiin myöhemmin. Lopulta Big Show onnistui voittamaan The Rockin, joka painaa 118 kg ja ansaitsi paikkansa WrestleManian mestaruusotteluun, joka monen mutkan kautta päätyi 4 miehen otteluksi. Otteluun ottivat osaa Show’n lisäksi Triple H, Mick Foley ja The Rock. Big Show päätyi kuitenkin ensimmäiseksi eliminoiduksi kyseisessä ottelussa. Tämän jälkeen Big Show otteli Backlash-PPV:ssä Kurt Anglea vastaan pukeutuneena kuten Hulk Hogan, ja kutsui itseään "The Showsteriksi". Tämän jälkeen Big Show lähetettiin Ohio Valley Wrestlingiin treenaamaan itseään parempaan kuntoon ja kehittämään taitojaan.