Mitä veda-kirjat ovat?
Veda-kirjat
Veda-kirjat (devanagari: वेद, sanskritin kieltä ja tarkoittaa "tietoa", "tiedettä" tai "totuutta") on neljän Intian niemimaalla syntyneen hymnin ja rituaalitekstin kokoelma, jotka ovat: Rigveda, Yajurveda, Samaveda ja Atharvaveda. Kirjat muodostuivat Intian muinaisen veda-uskonnon piirissä, ja vaikuttavat edelleen hindulaisuuden taustalla. Vedat ovat shruti, "mitä on kuultu" (eli ilmestys, toisin kuin smriti, "mitä muistetaan"), ja siten pyhiä kaikille hinduille. Vedoista vanhimman, Rigvedan syntyajaksi arvioidaan nykyään noin 1200–1000 eaa. tai vähän aikaisemmin. Muut vedat ovat vähän nuorempia lukuun ottamatta Atharvavedan vanhimpia osia, jotka ovat syntyneet samoihin aikoihin Rigvedan kanssa. Vedat säilyivät pitkään yksinomaan suullisena traditiona; Intian vanhimmat tunnetut kirjoitetut tekstit Induskulttuurin tulkitsemattoman kirjoituksen jälkeen ovat vasta ajanlaskun alkua edeltäneiltä vuosisadoilta. Veda-kausi
Veda-kausi oli Intiassa aikaa, jolloin syntyi Intian kansalliseepos Veda-kirjat. Se ajoitetaan yleensä vuosille 1500-800 eaa. Veda-kirjat muodostuvat neljästä osasta, jotka sisältävät indoeurooppalaista kieltä puhuneiden arjalaisten loitsuja, virsiä ja kirouksia. Ne kertovat ajasta, jonka alussa oli varhainen heimoyhteiskunta. Arjalaiset heimot levittäytyivät Intiassa muun muassa ratsuina käyttämiensä hevosten ja rauta-aseiden turvin. Varhaisella Veda-kaudella indoarjalainen asutus lienee ollut Punjabin-Haryanan tienoilla olleita paimentollaisten heimoyhdyskuntia. Näistä kehittyi noin vuosien 1200-1100 eaa tienoilla ensimmäiset valtiot. Historiallinen aika alkoi noin 800-500 eaa. Kirjallisuuden historia
Veda-kirjat on Intian niemimaalla syntyneen neljän hymnin ja rituaalitekstin kokoelma noin 1000-luvulta eaa. Niihin liittyvät löyhästi myöhemmin kirjoitetut upanishadit. Intian kahdesta kansalliseepoksesta pidempi on Mahabharata, lyhyempi Ramayana. Intian historia
Vaikka arjalaisheimoista ei ole arkeologisia jäänteitä, he jättivät jälkeensä rikkaan kulttuuriperinnön. Heidän perintöään ovat Veda-kirjat, jotka koostuvat useista uskonnollisista runoista. Näistä merkittävimpiä ovat Mahabharata ja Ramayana. Arjalaiset itse eivät tunteneet kirjoitustaitoa, ja runot kirjoitettiin ylös sulkupolvia myöhemmin. Arjalaiset kertoivat niitä suullisena perimätietona sukupolvelta toiselle. Veda-kirjoista vanhin on Rigveda, joka on maailman vanhin uskonnollinen teksti. Se koottiin vuosien 1500 ja 1000 eaa. välillä. Arjalaisten saapuminen Intian seudulle on ollut alueen kulttuurihistorian kannalta merkittävimpiä kausia.
Sirakin kirja
Sirakin kirja tai (Jeesus) Siirakin kirja (, ) on deuterokanonisiin kirjoihin eli Vanhan testamentin apokryfikirjoihin kuuluva kirja, joka on mukana Septuagintassa sekä katolisessa ja ortodoksisessa Raamatussa. Se ei kuulu juutalaiseen Raamattuun Tanakiin eikä varsinaiseen protestanttisten Raamattujen kaanoniin. Atomismi
Keskiajalla intialainen atomismi oli luonteeltaan enimmäkseen filosofista ja uskonnollista. Koska Veda-kirjat eivät mainitse atomeita, atomismi ei ollut oikeaoppista kaikissa hindulaisen filosofian koulukunnissa. Buddhalainen ja jainalainen filosofia sen sijaan olivat halukkaampia hyväksymään atomismin. Atman
Merkittävimpiä vedantan tulkintakoulukuntia ovat advaita vedanta, dvaita vedanta, suddhádvaita vedanta ja bhedábheda. Käsityksessään Jumalasta vedantan tulkinnat jakautuvat karkeasti ottaen monoteistisiin, teistisiin, panteistisiin ja panenteistisiin tulkintoihin. Mantra
Ehkä tunnetuin mantroista on "om"-tavu, joka veda-kirjoitusten mukaan tarkoittaa kaikkeutta tai kaiken alkulähdettä, brahmania. Tove Appelgren
Appelgren kirjoittaa Vesta-Linnea-kuvakirjasarjaa, jota kuvittaa Salla Savolainen. Teos "Vesta-Linnéas svartaste tanke" (suom. "Vesta-Linnea mieli mustana") oli vuoden 2008 Finlandia Junior -palkintoehdokkaana. Kirjoja on käännetty suomen lisäksi bengaliksi, englanniksi, hindiksi, kiinaksi, norjaksi, puolaksi, romaniaksi, saksaksi, tanskaksi, urduksi, venäjäksi ja viroksi. Lisäksi Appelgren on käsikirjoittanut ja ohjannut sarjaan liittyvän itsenäisen näytelmän "Varo hirviä, Vesta-Linnea!". Beda Venerabilis
Beda Venerabilis oli Britannian huomattavampia teologeja ja oppineita 700-luvulla. Hän kirjoitti lukuisia marttyyriluetteloita, raamatunselityksiä ja vanhan kristillisen esikuvan mukaisen pyhimyskalenterin. Katolinen kirkko nimesi hänet kirkonopettajaksi vuonna 1899 ja hän on ainoa arvonimen saanut englantilainen. Muinaisindoarjalaiset kielet
Muinaisindoarjalaiset kielet ovat lingvistisesti ja kulttuurihistoriallisesti tärkeimmät intialaiset kielet. Muinaisindoarjalaisia kieliä on tapana kutsua nimellä sanskrit. Tämä on kuitenkin hieman epätarkka ilmaisu, sillä oikeastaan verbaaliadjektiivi संस्कृत (saṃskṛta- 'kokoonpantu; hienostunut') viittaa varsinkin grammaatikko Pāṇinin 400-300 -lukujen vaihteessa kuvaamaan ja kuvauksellaan vakioimaan klassilliseen sanskritiin. Näin ollen sanskrit kontrastoituu spontaaniin, puhekieliseen prākritiin (प्राकृत, prākṛta- 'ensiksi tehty; luonnollinen'). Esiklassillista sanskritia edeltäneen Veda-kirjallisuuden kielenparsi poikkeaa tästä rakenteeltaan samantapaisesti kuin homeerinen kieli poikkeaa klassillisesta, attikalaisesta kreikasta. Niinpä on myös tapana puhua muinaisindoarjasta Veda-kirjojen kieleen vittattaessa. Toisaalta muinaisindoarjaan on tapana sisällyttää myös kaikki keski-indoarjalaisia kieliä edeltävät kielenparret, jolloin myös klassillinen sanskrit sisällytetään indoarjalaisiin muinaiskieliin. Terminologia ei ole siis täysin vakiintunutta. Kreikkalainen Esran kirja
Kreikkalainen Esran kirja, joka tunnetaan myös nimillä Ensimmäinen Esran kirja () ja Kolmas Esran kirja (), on deuterokanonisiin kirjoihin eli Vanhan testamentin apokryfikirjoihin kuuluva kirja, joka on mukana Septuagintassa sekä ortodoksisessa Raamatussa. Se sisältyy myös erillisenä liitteenä muun muassa katolisen kirkon käyttämään latinan­kieliseen Vulgata-käännökseen sekä joihinkin englannin­kielisiin Raamatun versioihin, mutta ei esimerkiksi suomenkieliseen Raamattuun. Veda-kausi
Keskivedalaisella kaudella noin 1200-900 eaa syntyivät ensimmäiset Intian arjalaiset valtiot, joista tunnetuin oli Kurun kuningaskunta. Mimamsa
Mimamsa edusti hindulaisessa filosofiassa voimakkaimmin Veda-eksegeesin perinnettä ja vedalaisten rituaalien painotusta (ortopraksia). Veda-kirjojen tulkinta oli koulukunnalle pääkeino dharman luonteen tutkimiseksi. Koulukunta oli asketismin ja mystisismin vastainen. Ged
Ensimmäisessä kirjassa "Maameren velho" kerrotaan Gedin lapsuudesta ja nuoruudesta Gont-nimisellä saarella. Hän saa tosinimensä maagi Ogionilta, jonka tosinimi on Aihal. Ged on nuorena Ogionin oppipoikana, mutta myöhemmin Ogion lähettää hänet velhokouluun Rokelle. Siellä Ged vapauttaa pahan hengen, geppethin eli yhden Nimettömistä. Toisessa kirjassa "Atuanin holvihaudat" Ged lähtee etsimään Erreth Akben Rengasta. Matkallaan hän tutustuu Atuanin ylipapittareen Tenariin, ja yhdessä he palauttavat Renkaan Havnoriin, kuninkaiden kaupunkiin, jossa ei ole ollut kuningasta moneen vuosisataan. Kolmannessa kirjassa, "Kaukaisin ranta", Ged ja Lebannen lähtevät tuhoamaan pahaa velhoa Cobia, joka on saanut taikuuden valumaan ulos maailmasta ikuisen elämän toivossa. Buddhalaisuus
Tärkein buddhalainen juhla on Vesak, jota vietetään toukokuun täysikuupäivänä. Theravada-perinteessä se juhlistaa Buddhan syntymää, valaistumista ja parinirvanaa. Mahajanassa Vesak-päivänä juhlitaan ainoastaan Buddhan syntymää, Tiibetinbuddhalaisuudessa taas pelkästään valaistumista. Toinen kuuluisa juhla on Dharmachakra-päivä. Silloin juhlistetaan Buddhan ensimmäistä opetuspuhetta, joka käsitteli neljää jaloa totuutta. Apokryfiset kirjat
Juutalaisuudessa apokryfisiä ovat kaikki tekstit, jotka eivät kuulu Tanakiin. Kristinuskon apokryfikirjoista puhuttaessa Vanhan ja Uuden testamentin apokryfikirjojen välillä on tehtävä selvä ero. Vanhan testamentin apokryfikirjat eli niin kutsutut deuterokanoniset kirjat ovat osa Raamattua, tosin varsinkaan protestanttisessa kristillisyydessä niitä ei tunnusteta muiden Raamatun kirjojen arvoisiksi. Sen sijaan Uuden testamentin apokryfeillä ei milloinkaan ole ollut tunnustettua asemaa kristinuskon piirissä, eivätkä ne ole koskaan kuuluneet minkäänkieliseen Raamattuun. Apokryfiset kirjat
Apokryfiset kirjat eli apokryfikirjat tai apokryfit ovat juutalaisia tai alkukristillisiä kirjoituksia, jotka on jätetty kaanonin eli ohjeellisen tekstikokoelman ulkopuolelle. Juutalaisuudessa kanonisoitu tekstikokoelma on heprealainen raamattu Tanak ja kristinuskossa Raamattu. Apokryfisiä kirjoja on eri tekstikokoelmissa vaihtelevasti eri aikoina ja eri kirkkokunnissa. Apokryfinen () tarkoittaa ”kätketty”. Nimitys juontuu siitä, ettei apokryfisiä kirjoja yleensä luettu kristillisissä jumalanpalveluksissa, vaikka ne olivat saatavilla. Indra
Veda-hymneissä Indra kuvataan sankarilliseksi ja loistavaksi hahmoksi, joka ajaa kahden hevosen vetämissä kultaisissa vaunuissa. Indran aseena oli salama, jota hän kantoi oikeassa kädessään. Lisäksi hän käytti nuolia, koukkua ja verkkoa, johon hän kietoi vihollisensa. Indra saavutti valta-asemansa hindujumalien joukossa surmaamalla Vritran, kuivuuden käärmeen, joka oli niellyt kosmiset vedet ja makasi kerällä vuorten yllä. Indran iskemä salama halkaisi käärmeen mahan ja päästi vedet valloilleen synnyttäen elämää ja vapauttaen aamunkoiton. Hindulaisuus
Noin kolmasosa hinduista on kasvissyöjiä. Kastittomat tai alempiin kasteihin kuuluvat saattavat käyttää lihaa. Brahmiineihin eli pappisluokkaan kuuluvien tulee harjoittaa puhtautta eivätkä he syö lihaa, mutta voivat käyttää maitotuotteita. Veda-kirjallisuus ylistää lehmää, joka itselleen mitään vaatimatta antaa ihmisille "ravitsevaa nektaria". Siksi hindut arvostavat lehmiä suuresti eivätkä syö niiden lihaa. Talmud
Talmud (, "oppi, opetus, tutkimus") on Tanakia, eli heprealaista Raamattua täydentävän suullisen lain yhteenveto ja selitysteos. Se on juutalaisten yhteiskunnallisten ja lainopillisten kirjoitusten kokoelma, johon juutalainen laki perustuu. Talmud on antanut ratkaisuja juutalaisen yhteisön käytännön asioihin ja muovannut juutalaisten ajattelutapaa ja arvoja ensimmäisen vuosituhannen alusta nykypäivään asti. Se on Tanakin ohella juutalaisten tärkein teos. Jordanian lyijykirjat
Kirjojen teksti on arkaaisella heprealaisella kirjoituksella, josta suuri osa näyttää salakirjoitukselta. Kirjojen kuvissa esiintyvät muun muassa juutalaisia symboleja, kuten seitsenhaarainen kynttilänjalka eli menora ja palmupuita ("lulav"), sekä kahdeksansakaraisia tähtiä. Erään tutkijan mukaan kirjoissa esiintyisi myös kristillistä symboliikkaa, kuten risti, hauta ja Jerusalemin kaupunki. Aleksanteri Ahola-Valo
AE-evohomologia on yksilölähtöinen järjestelmä, jolla ihminen voi itse ohjata omaa toimintaansa. Siihen kuuluu Ahola-Valon luoma graafinen käsitekieli, joka koostuu noin 2 800 erilaisesta merkistä, joita hän kutsui mnemoiksi. Graafinen käsitekieli mahdollistaa nopean ja täsmällisen ajankäytön seurannan ja suunnittelun eli sen, mihin ihminen elämänaikansa käyttää ja miten hänen itselleen asettamien elämänpäämäärien toteuttaminen etenee. AE-evohomologia on monenlaisten kortistojen, järjestelmien ja vihkojen kokonaisuus. Ne muodostavat ihmisen itsekasvattamisen välineet, jotka Ahola-Valon mukaan kasvattajilta nykyisin puuttuvat. Ahola-Valon itsekasvatusoppi perustuu oman ajankäytön jatkuvaan seuraamiseen ja kaiken muistiinmerkitsemiseen. Ahola-Valon näkemyksen mukaan mainitunlainen kontrolli ja mekaaninen itsekuri luovat mahdollisuuden ihmisen moraaliseen kasvuun. Veddat
Nykyisin veddat ovat muuttuneet enemmänkin kastiksi, kuin varsinaiseksi etniseksi ryhmäksi. Suuri osa heistä elää samalla tavalla kuin heidän singaleesinaapurinsa maaseudun yhteisöissä. Yleensä heidän katsotaan olevan samassa asemassa, kuin singaleesien hallitseva "Goyigama"-kasti. 1980-luvulla osa veddoista siirrettiin heidän perinteisiltä asuinalueiltaan itäisiltä ylängöiltä osana "Mahaweli Garga"-ohjelmaa. Mooseksen laki
Raamatun viisi ensimmäistä kirjaa eli Mooseksen kirjat tunnetaan varsinkin juutalaisten keskuudessa nimellä toora, joka usein käännetään sanalla laki, mutta joka varsinaisesti merkitsee papillista määräystä tai opetusta. Nämä kirjat sisältävät sekä lakitekstejä että historiallisia ja myyttisiä kertomuksia muinaisilta ajoilta, maailman luomisesta Mooseksen kuolemaan saakka. Lakitekstit on sijoitettu kertomusten lomaan siten, että niissä esitetään Mooseksen tiettyinä ajankohtina ilmoittaneen kansalle Jumalalta saamansa lait. Ne muodostavat suurelta osin Toisen Mooseksen kirjan ("Exodus") loppuosan, johon sisältyvät muun muassa Kymmenen käskyä eli Dekalogi ja Liiton kirja (2. Moos. 20:22 - 23:33), Kolmannen Mooseksen kirjan ("Leviticus") lähes kokonaisuudessaan, osan Neljättä Mooseksen kirjaa ("Numeri") ja suuren osan Viidettä Mooseksen kirjaa ("Deuteronomium"). Suda
Suda () tai Suidas (Σουΐδας) on massiivinen bysanttilainen muinaisen Välimeren alueen historiaa käsittelevä ensyklopedia. Teoksen nimi tulee latinan kielen sanasta "suda", joka merkitsee "linnoitusta". Ensyklopedia käsittää 30 000 hakusanaa, joista monen lähteenä on käytetty sittemmin kadonneita antiikin aikaisia teoksia. Rajajooga
Vedat olivat peruste Upanisadeille, joiden syntymisen ajankohta on vaikea määrittää täsmällisesti, mutta keskimääräinen arvio on noin 700-600 vuotta eaa. Upanisadien voidaan katsoa olevan kriittistä Vedojen kaikkijumalaisuuden protestia, tahtoa yksijumalaisuuteen (spiritualilistunen monomismi (käsitys, että kaikki ovat perusluonteeltaan henkeä). Viisauden kirja
Viisauden kirja eli Salomon viisaus () on deuterokanonisiin kirjoihin eli Vanhan testamentin apokryfikirjoihin kuuluva kirja, joka on mukana Septuagintassa sekä katolisessa ja ortodoksisessa Raamatussa. Se ei kuulu juutalaiseen Raamattuun Tanakiin eikä varsinaiseen protestanttisten Raamattujen kaanoniin. Kantakirja
Kantakirja on rekisteri tiettyjen kotieläinten jalostukseen hyväksytyistä yksilöistä.Nätä kotieläimiä ovat naudat, siat, lampaat, vuohet ja hevoseläimiin. Evira hyväksy hakemuksesta hyväksyä julkisoikeudellisen tai yksityisoikeudellisen yhteisön rodun kantakirjaa pitäväksi yhteisöksi, mikäli se täyttää tietyt edellytykset. Intian kastilaitos
Kastilaitos jakaa intialaisen yhteiskunnan neljään pääkastiin eli "varnaan" (sanskritiksi वर्ण, varṇa 'väri; luokka'): "bramiineihin" (tai "brahmaani", oppineita, jotka ovat perehtyneet pyhiin kirjoituksiin, opettajia ja pappeja), "kshatriyoihin" (sotureita, joiden tehtävänä oli puolustaa maata), "vaišyoihin" (kauppiaat) ja "šudriin" (maanviljelijöitä ja käsityöläisiä). Nämä kastit mainitaan klassisessa Veda-kirjallisuudessa. Veda-ajalla luodun (noin 1300 eaa. – 1000 eaa.) Rigvedan viimeisessä hymnissä mainitaan neljäs varna šudrat. Rigvedassa kirjoitetaan: ”"bramiini oli hänen suunsa, hänen käsivarsistaan syntyi kšatrya, hänen reisistään tuli vaišya ja hänen jaloistaan syntyi šudra.” Henry Thomas Colebrooke
Vuonna 1805 Arthur Wellesley nimitti hänet hindulainsäädännön ja sanskritin professoriksi Fort Williamin collegeen. Kalkutassa asuessaan hän kirjoitti sanskritin kieliopin ("Sanskrit Grammar", 1805), artikkeleita hindujen uskonnollisista seremonioista ja esseen Veda-kirjoista ("Essay
on the Vedas", 1805), joka oli merkittävä englanninkielinen tutkimus aiheesta. Hän palasi Englantiin 1814. Hän oli Royal Asiatic Society -seuran puheenjohtaja. Messiaaninen juutalaisuus
Useimmat messiaaniset seurakunnat noudattavat perinteistä juutalaista synagogapalveluksen mallia (riittiä) esineistöineen, rukouksineen ja Tooran lukuineen, poikalapsille suoritetaan ympärileikkaus ja juutalaiset juhlapäivät vietetään perinteiden mukaisesti. Sen sijaan Tooran ohella pyhänä kirjana luetaan Uutta Testamenttia, hepreaksi "Brit Hadasha". Toiset seurakunnat taas sitoutuvat väljemmin juutalaisiin perinteisiin ja ovat jumalanpalvelusmuodoissaan lähempänä vapaita kirkkokuntia. Krishna-liike
"Gaudiya-vaishnavismi" on monoteistinen perinne, jonka juuret ulottuvat 1200-luvulla eläneen Madhvacaryan ja 1100-luvulla eläneen Ramanujan teistisiin "vedanta"-oppilasketjuihin. "Vedanta" tarkoittaa sananmukaisesti tiedon johtopäätöstä. "Vedanta-sutra" on filosofinen teos, joka perustuu "upanisadeihin", Intian vanhimpiin filosofisiin kirjoituksiin. Kali Yuga
Kali Yugasta on kirjoitettu Veda-kirjallisuudessa mm. näin: Theravada
Pālīnkielellä ensimmäisellä vuosisadalla eaa. koottu vanhimpien buddhalaisten kirjoitusten kokoelma, Tripitaka, on säilynyt nykypäivään aina ensimmäiseltä vuosisadalta eaa. Sri Lankan Theravāda-luostarilaitoksen vaalimana. Tipitaka tarkoittaa ”kolmea koria”, ja koostuu nimensä mukaisesti kolmesta osasta:Käytännössä kaikki buddhalaisuuden suuntaukset pitävät Tipitakan teoksia autenttisina Buddhan opetuksina, joskin jotkut mahayana-buddhalaisuuden suuntaukset pitävät niiden arvovaltaa vähäisempänä niiden ollessa ristiriidassa myöhempien mahayana-sutrien kanssa. Velesin kirja
Velesin kirja on kirjoitettu laudoille, joiden koko oli 38 cm × 22 cm × 0,5 cm. Teksti on kaiverrettu puuhun ja sen jälkeen vahvistettu jollakin väriaineella. Kirjainten koko ja muoto vaihtelevat, mikä antaa vaikutelman siitä, että tekstin olisi kirjoittanut useampi henkilö. Jotkut laudoista olivat osittain tai kokonaan mädäntyneet. Puun oli jo aiemmin arveltu toimineen varhaisten eurooppalaisten kirjoitusalustana muun muassa pyökkiä ja kirjaa (esimerkiksi englanniksi "beech" ja "book", saksaksi "Buche" ja "Buch") tarkoittavien sanojen sukulaisuuden vuoksi, mutta Velesin kirja oli ensimmäinen koskaan löydetty tällainen puulle kirjoitettu teksti. Sittemmin on löydetty enemmän samanlaisia tekstejä. Velesin kirja sisältää uskonnollisia tekstejä ja historiankuvauksia. Vanhimmat kirjassa kuvatut tapahtumat on ajoitettu noin 600-luvulle eaa. ja viimeisimmät 800-luvulle jaa. Vesak
Vesak tai suomeksi buddhapäivä on Buddhan syntymän kunniaksi vuosittain vietetty buddhalainen juhla. Sen ajankohta vaihtelee valtioittain ja kuun vaiheiden mukaan. Yleensä vesakia vietetään buddhalaisen kalenterin vaiśākha-kuukauden täydenkuun päivänä, mutta monissa mahajana-buddhalaisissa maissa vaiśākha-kuukauden 8. päivänä. Gregoriaanisessa kalenterissa juhla sijoittuu toukokuun tienoille. Velesin kirja
Velesin kirja (, myös Влес книга "Vles kniga", Влескнига "Vleskniga", Книга Велеса "Kniga Velesa", Дощечки Изенбека "Doštšetški Izenbeka", Дощьки Изенбека "Doštški Izenbeka") on väitetysti historiallinen dokumentti, jota useimmat tutkijat pitävät väärennöksenä. Siitä huolimatta monet slaavilaiset uuspakanat pitävät sitä pyhänä kirjanaan muinaisuskoa ja historiaa koskien. Varuna
Varuna on taivaan jumala Veda-kirjoissa, myöhemmin hän oli myös veden jumala. Veda-kausi
Vedalaisen kulttuurin alkuaikana syntyi veda-kirjoista vanhin, Rigveda. Tänä aikana paimentolaiset asettuivat kyliin ja vallitsevaksi elinkeinoksi tuli laiduntamisen ja maanviljelyn yhdistäminen. Miespuolisten perheenjäsenten yhdistämästä klaanista tuli yhteiskunnan perusyksikkö. Klaanit kokoontuivat ajoittain erilaisiin kansankokouksiin, suorittivat uskonnollisia uhrimenoja papin johdolla ja kunnioittivat johtajaansa, joka oli käytännössä lähinnä sotapäällikkö. Puranat
Puranat ovat kokoelma hindulaisia tekstejä, jotka on kirjoitettu 400–1000 -luvuilla, joskin suullisesti materiaali lienee ollut olemassa osin jo 400-luvulta eaa. lähtien. Puranat kirjoitettiin Veda-uskonnon jumalten tuomiseksi kansan pariin. Tekstit on yleensä kirjoitettu kertomusten muotoon, ja ne ilmentävät Vedojen etiikkaa myyttien, sankaritekojen ja vertausten kautta. Puranat oli tarkoitettu tavalliselle kansalle, joka ei voinut lukea oppineiden käytössä olevia Vedoja. Siten ne eivät ole kaunokirjallisesti taidokkaita, vaan hyvin arkisesti kirjoitettuja. Puranat levisivät aluksi kiertävien runonlaulajien kautta, kunnes ne kirjoitettiin ylös. Juditin kirja
Juditin kirja () on deuterokanonisiin kirjoihin eli Vanhan testamentin apokryfikirjoihin kuuluva kirja, joka on mukana Septuagintassa sekä katolisessa ja ortodoksisessa Raamatussa. Se ei kuulu juutalaiseen Raamattuun Tanakiin eikä varsinaiseen protestanttisten Raamattujen kaanoniin. Auringonpalvonta
Veda-uskonnon suuri ja keskeinen auringonjumala oli Indra. Intian tärkeimpiä auringonjumalia on Surya. Hindut kutsuvat nousevaa Aurinkoa Brahmaksi, keskitaivaan Aurinkoa Shivaksi ja laskevaa Aurinkoa Vishnuksi. Pyörä on aina ollut hinduille Auringon symboli. Intian keskiosien vuoristoheimolaiset harjoittavat edelleen Auringon palvontaa ja uhraavat Auringolle valkoisia eläimiä. Baba Jaga
Venäläinen noita-akka esiintyy paitsi venäläisissä kansantarinoissa, myös useissa elo- ja sarjakuvissa. Modest Musorgski sävelsi osan teoksestaan "Näyttelykuvia" Viktor Hartmannin piirrokseen "Baba Jaga". Myös Neil Gaiman on saanut noidasta innoitusta sarjakuviinsa. Baba Jaga esiintyy ainakin Gaimanin käsikirjoittaman "Books of Magic" -sarjan kolmannessa osassa, joka on suomeksi julkaistu "Magic Fantasy" -lehden toisessa numerossa (Egmont-kustannus 2002, ISBN 951-876-928-1). Lisäksi noita esittää sivuosaa Mike Mignolan Hellboy-sarjakuvissa. Baba Jagaan perustuva hahmo esiintyy myös Patricia A. McKillipin romaanissa "Serren metsissä". MeVEA
Tuotteet Āstika ja nāstika
Joskus termi "astika" tulkitaan tai käännetään löyhästi ”teismiksi” ja "nastika" ”ateismiksi”. Varsinainen merkitys liittyy kuitenkin Veda-kirjojen pitämiseen auktoritatiivisina tai ei: esimerkiksi Samkhya ja Purva Mimamsa -koulukunnat eivät hyväksy jumalia, mutta ne pitävät Veda-kirjoja auktoriteetteinaan, joten ne luetaan ateistisiksi "astika"-koulukunniksi. Vihko
Vihko on pieni paperinen muistiinpanoja merkitsemiseen tarkoitettu kirja. Vihkoa käytetään myös piirtämiseen. Vihot eroavat toisistaan muun muassa käytetyn materiaalin, koon, viiva- ja ruutupainantojen tai sivumäärän mukaan. Vihkojen yleisimmät sivumäärät ovat joko 40 tai 80 sivua. Euroopassa vihkojen koot ovat yleensä A-sarjaa, esimerkiksi A5 tai A6. Veda-kausi
Myöhäisin Veda-kausi oli noin 900 eaa-500 eaa. Myöhäisen Veda-kauden merkittävimmät heimoyhteisöt olivat Yajurveda
Yajurveda on hindujen pyhiä kirjoituksia sisältävä veda-kirjojen osa. Yajurvedassa on rukouksia, kaavoja ja selityksiä uhritoimituksia varten. Luomiskertomukset
Kun vanhempia on vain yksi, se uhrautuu tai tapetaan ja hajoaa kappaleiksi, jotka muodostavat maailman. Tällainen on esimerkiksi vedalainen Purusha, jonka ruumiista tulivat eri kastiluokat sekä eläimet, kasvit, rituaalit ja pyhät vedat. Hänen mielestään tuli kuu, silmästään aurinko, hengityksestään tuuli, päästään taivas, jaloistaan maa ja navastaan ilmakehä. Samoin kävi kiinalaisten Pangulle, Kanadan algonquinien Maanäidille, babylonialaisten Tiamatille ja asteekkien jättijumalattarelle. Skandinaavisessa mytologiassa Edda-runoissa Ymirin lihoista tehtiin maa, verestä vedet, luista vuoret, hiuksista metsät ja aivoista pilvet. Jälkiharappalaiset kulttuurit
Ilmeisesti noin 1300 eaa. maahan saapui arjalaisten toinen aalto, jota kuvataan Rigvedassa. Dravidalainen ja arjalainen uskonto sekoittuivat. Induksen kansan ainutlaatuinen perintö ei kokonaan hävinnyt, vaan elää yhä pääosin etelä-Intian kielissä ja epäsuorasti siinä panoksessa, jonka dravidalainen maailmantulkinta esimerkiksi keskiajan Bhakti-runoudessa ja hartauslauluissa on hindulaiseen uskonnolliseen sisältöön antanut. Vaikka joissain vanhoissa asutuskeskuksissa yhä asuttiin, alkoi vuosisatojen vieriessä kohota pohjoiseen Pakistaniin ja Intiaan kaupunkikeskuksia, jotka taistelivat keskenään. Alkoi ns. vedalainen aika, jonka aikana hindulainen Veda-runous muotoutui. Keskivedalaiset tekstit syntyivät 1000–800 eaa. Noin 1000–350 eaa. oli maalatun harmaan keramiikan myöhäisvedalainen kausi. Noin 800 eaa. skyyttalaisten sukuinen megaliittikulttuuri tunkeutui lännestä Intiaan skyyttalaisten mukana ensiksi Gujaratiin ja Rajasthaniin. Noin 700–324 eaa. Intiassa ja Pakistanissa oli monia kulpailevia kaupunkivaltioita, jotka voimakas Maurya-dynastia yhdisti mahtavaksi valtakunnaksi, jonka tunnetuin hallitsija oli Ašoka. Esran kirjat
Raamatuntutkijat ovat viime aikoihin saakka tavallisimmin käyttäneet Esran kirjoista Vulgatan mukaisia järjestysnumeroita. Koska niiden poikkeava numerointi eräissä Raamatun versioissa saattaa kuitenkin aiheuttaa sekaannusta, on viime aikoina alettu käyttää ja suositeltu käytettäväksi nimityksiä Heprealainen Esran kirja, Kreikkalainen Esran kirja ja Latinankielinen Esran kirja. Nämä nimitykset perustuvat
siihen, että heprealaisessa masoreettisessa tekstissä on vain yksi Esran kirja, joka käsittää nykyisen Raamatun Esran ja Nehemian kirjat. Vanhassa kreikkalaisessa käännöksessä, Septuagintassa on sen lisäksi toinenkin Esran kirja, jota ei tunneta heprealaisena alkutekstinä ja jota sen vuoksi on ryhdytty nimittämään "kreikkalaiseksi Esran kirjaksi. Sisällöltään se on osittain sama kuin heprealainenkin. Edda
Edda on 1200-luvulla koottu skandinaavisten muinaistarujen kokoelma. "Edda"-tekstit ovat tärkeimmät skandinaavisesta mytologiasta kertovat tiedonlähteet. "Eddan" sisältö syntyi luultavasti suureksi osaksi Skandinaviassa, ja se koottiin viikinkien aikaisessa keskiajan Islannissa. Veda-kirjat
Veda-kirjat (joiden osat myös ovat "kirjoja", ) jakautuvat seuraaviin osiin: Tanak
Tanak () on juutalaisuuden Raamatun kaanon eli ohjeellinen tekstikokoelma. Kristinuskon Raamatusta poiketen se ei sisällä Uutta testamenttia eikä Apokryfisiä kirjoja. Nimi on akronyymi heprealaisen Raamatun kolmen osan nimistä (heprealaisista kirjaimista): Toora [תורה], Nevi'im [נביאים], Ketuvim [כתובים] eli "toora, profeetat ja kirjoitukset". Minea
Minea on ortodoksisessa kirkossa jumalanpalvelustekstejä sisältävä kahdentoista kirjan kokonaisuus, josta löytyvät kaikki ortodoksisen kirkkovuoden jokaisen päivän ehtoo- ja aamupalvelusten sekä liikkumattomien juhlien jumalanpalvelustekstit syyskuusta elokuuhun. Vesa (kasvitiede)
Vesakko on (lehti)puiden vesoista ja usein myös siemenistä kasvavista taimista muodostunut kasvusto. Luettelo hindulaisista jumaluuksista
Hindulaisia jumalia tiedetään olevan peräti miljoonittain. Jopa Intian jokaisella kylällä sanotaan olevan oma nimetty jumalansa. Hindulaisuuden jumalat ovat henkilöityneitä jumaluuksia ja edustavat joitain universaalin jumalallisuuden aspekteja eli ilmentymiä. Hindulaisista jumalia voisi kutsua myös Vedisiksi jumaluuksiksi, sillä niiden palvonnasta ja ominaisuuksista puhuttiin jo tuhansia vuosia vanhoissa intialaisissa Veda-kirjoissa. Intiassa jumalolennoilla on suuri merkitys henkisen kasvun edistäjinä ja vahvistajina harjoitettaessa esimerkiksi joogan eri muotoja tai meditaatiota. Vedic art
”Vedic Art” tarkoittaa ”Taiteen taitoa”. Sana ”Veda” tarkoittaa taitoa tai kykyä sanskriitin kielellä. Vedos
Vedos voi tarkoittaa seuraavia: HED-meteoriitti
HED-meteoriitti on tyypillinen akondriitti, jollaiset ovat jyvättömiä kivimeteoriitteja.
HED-meteoriitteina alkuperä on luultavasti asteroidi 4 Vesta jonka kaukoputkilla havaittu epäsäännöllinen muoto kielii suurista törmäyksistä. Se kuuluu luokkaan V. Vestasta lienee törmäyksissä irronnut pienempiä, alle 10 kilometrin läpimittaisia asteroideja, joista jotkut muodostavat Vesta-ryhmän jossa on 253 jäsentä. Jotkut Vesta-ryhmän asteroidit ovat ajautuneet 3:1 rataresonanssiin Jupiterin radalla, epävakaalle radalla jolla säilytään korkeintaan 100 miljoonaa vuotta. joistain näistä asteroideista on tullut V-tyypin Maata lähestyviä asteroideja, kuten
3908 Nyx. Tämän kaltaisista ovat törmäykset ehkä irrottaneet meteoriitteja. Repa ja Väiski
Repa ja Väiski on Väinö Riikkilän viimeisimpiä nuortenkirjoja, joissa kuvattiin Kotkan ja Karhulan lähiseudun työläisperheiden lapsien seikkailuja, joihin miltei aina liittyi rikoksen ratkaiseminen. 
Romaani alkaa, kun Väinö "Väiski" Kukkonen koulusta kotiin tultuaan ja syötyään kaapissa 
(vaan ei jääkaapissa) olleen voileivän pohtii kevättalven iltapäivän velvollisuuksiaan: maantiedon kokeeseen luku, polttopuiden haku hellan luo, veden haku ja keittön likasangon tyhjennys. Maantiedossa aiheena oli muun muassa pitkä joki ja pian läksyään lukeva poika oli mielessään joella ongella. Leivän tultua syödyksi poika lähtee hakemaan polttopuita, mutta liiterin sijasta menee ystävänsä "Repa" Vännin taloon, josta tulee savua. Repa oli yrittänyt muuttaa kaalikeiton tähteet laadukkaammaksi ruoaksi, lettusiksi. 
Tästä poikien ajatukset menevät Riikkilälle tyypilliseen kohteeseen: "Jos meillä olisi
rahaa, niin saataisiin halvalla mitä vain." Vene oli poikien suurimman kiinnostuksen kohde. Se puuttui kummaltakin perheeltä: toinen oli myynyt omansa pois, ja toinen oli tullut sisämaasta eikä ollut kiinnostunut veneilystä merellä. Aboa Vetus et Nova
Teos edustaa ajalleen tyypillistä valikoivaa lähteiden käyttöä ja kotiseudun retorisesti korkealentoista ylistystä. Siinä väitetään muun muassa suomen kielen olevan jo Baabelin kieltensekoituksessa syntynyt ikivanha kieli, jolla on yhtäläisyyksiä kreikan ja heprean kanssa, ja joka on säilynyt muuttumattomana vuosituhansia. Tuohon aikaan vallinneen käsityksen mukaisesti Juslenius väittää suomalaisten polveutuvan Raamatussa mainitusta Nooan pojasta Maagogista. Turun paikallishistorian ja -maantiedon osalta teos sisältää hyödyllistäkin asiatietoa. "Aboa Vetus et Nova" vaikutti 1700-luvun varhaiseen fennofiliaan vahvistamalla suomalaisen oppineiston kansallisylpeyttä. Bhagavata Purana
Bhagavata Puranaan (Srimad-bhagavatam) on alkuperältään sanskritinkielinen uskonnollinen hindulainen kirjoitus. Bhagavata Purana on Intian tunnetuimpia uskonnollisia kirjoituksia, ja Krishna-liikkeen teologia perustuu pääasiassa siihen. Kirjoissa kerrotaan Krishnan elämästä ja teoista ja kuvaillaan muita Vishnun inkarnaatioita. Vedalainen uskonto
Vedalaisissa rituaaleissa pyrittiin kommunikoimaan jumalien kanssa, jotka varhaisissa veda-teksteissä olivat useimmiten liitoksissa luonnovoimiin, paikkoihin tai tiettyihin ihanteellisiin ominaisuuksiin. Tärkeimmät jumalat olivat taivaanjumala Indra, merenjumala Varuna ja tulenjumala Agni. Nämä muinaiset jumalat väistyivät ajanlaskun ajan tienoilla Shivan, Vishnun ja Devin kaltaisten jumalien tieltä. Kathak
Kathak on tuhansia vuosia vanha pohjoisintialainen tanssiperinne, joka juontaa juurensa niin sanottuun Vediseen aikakauteen, jolloin Intian kansalliseepokset Mahabharata ja Ramayana kirjoitettiin. Kathakille ominaista on tarkka ja nopea rytminen liikkuminen tablarummun soittamien monimutkaisten taalojen tahtiin ja tarinankerronta erilaisten eleiden ja käsiliikkeiden, mudrien avulla. Namaste
Namaste on yksi viidestä muodollisesta tervehdyksestä, jotka mainitaan Veda-kirjoissa. Hindulaisuudessa namastella on syvällinen henkinen merkitys. Sillä tunnustetaan että elämänvoima, jumaluus, itseys tai Jumala minussa on sama jokaisessa. Painamalla kämmenet yhteen tavattaessa kunnioitetaan Jumalaa jokaisessa ihmisessä ja kuvataan hengen ja materian yhteenliittämistä. Vedam
"Vedam" voitti vuoden 2010 parhaan elokuvan Nandi Awards -palkinnon. Filmfare Awards South 2010 -palkintogaalassa se sai telugunkielisten elokuvien kategoriassa neljä palkintoa: paras elokuva, paras ohjaaja, paras miespääosa (Allu Arjun) ja paras naispääosa (Anushka Shetty). Anushka Shetty voitti myös CineMAA Awardsin parhaan naispääosan tuomaristopalkinnon. Codex Bezae
Codex Bezae Cantabrigensis (Gregory-Aland no. D tai 05) on merkittävä Uuden testamentin käsikirjoitus 400- tai 500-luvulta. Se on kirjoitettu eteläisen Ranskan tai eteläisen Italian alueella. Käsikirjoitus on kaksikielinen, se sisältää sekä kreikan- että latinankielisen tekstin. Siihen sisältyy suurin osa neljästä kanonisesta evankeliumista, osia Apostolien teoista sekä pieni katkelma Kolmannesta Johanneksen kirjeestä. Tobitin kirja
Tobitin kirja (aiemmin "Tobiaan kirja" tai "Tobian kirja"; ) on deuterokanonisiin kirjoihin eli Vanhan testamentin apokryfikirjoihin kuuluva kirja, joka on mukana Septuagintassa sekä katolisessa ja ortodoksisessa Raamatussa. Se ei kuulu juutalaiseen Raamattuun Tanakiin eikä varsinaiseen protestanttisten Raamattujen kaanoniin. Beda Venerabilis
Anglosaksisten kuningaskuntien kutsumuksena Beda piti esi-isien pakanallisten syntien sovittamista ja uuden, Jumalalle kuuliaisen kansan perustamista. Hän piti piispoja Vanhan testamentin profeettojen seuraajina. Beda kirjoitti myös kronikat "De temporibus liber" ja "De temporum ratione" maailman luomisesta vuosiin 725 ja 703 ja keskeneräiseksi jääneen Johanneksen evankeliumin anglosaksisen käännöksen. Hän oli anglosaksien kielen puolustaja ja hän pyysikin luostariveljiään kirjoittamaan muistiin tärkeimmät kristilliset rukoukset ja kaavat anglosaksien kielellä sekä opettelemaan ne ulkoa. Vedamatematiikka
Sūtra EKĀDHIKENA PŪRVEŅA eli suomeksi "Yhtä suuremmalla kuin edellinen" on jako- ja kertolaskuun liittyvä laskutekninen ohje. Sillä on kaksi sovellusta. Psalmien kirja
Psalmien kirja eli Psalmit (, ”Ylistykset”; , ”Laulut”) on yksi Raamatun Vanhan testamentin viisauskirjoista. Se on Raamatun 19. kirja ja juutalaisen Raamatun Tanakin kolmannen pääosion Ketuvimin ensimmäinen kirja. Psalmit ovat alun perin ylistyslauluja, valitusrukouksia ja katumusvirsiä, joita on laulettu kielisoitinten säestyksellä. Tunnetuimpiin psalmistoihin kuuluu Daavid. Ensimmäinen Mooseksen kirja
Myös Nooan tarina esiintyy mm. Koraanissa, Intian Vedassa ja Gilgamesissa. Veda-kausi
Noin 1000 eaa yleistynyt rauta mahdollisti hyvät kirveet. Näiden avulla voitiin raivata viidakkoon peltoja, joita sitten kynnettiin rauta-auralla. Niinpä arjalainen asutus saattoi levittäytyä Ganges-jokea alas. Edda
"Edda" koostuu kahdesta osasta, "Runo-Eddasta" ja "Proosa-Eddasta". Osat ovat kirjoina luonteeltaan erilaisia. Niissä on osin samoja aineksia, mutta myös eroja. Uttarakhand
Intian suuret joet Ganges ja Yamuna virtaavat pitkästi Uttarakhandissa. Joet lähteineen ovat tärkeitä hinduille, ja alueella on muitakin hindujen pyhiinvaelluskohteita. Uttarakhand on perimätiedon mukaan paikka, jossa Vedat ja Śāstrat sekä suuri runoelma Mahabharata kirjoitettiin. Rishikesh on maailman joogaharrastajien keskus. Hevoskirja
Hevoskirja on hevosiin liittyvä yleensä tytöille, lähinnä lapsille ja varhaisnuorille tarkoitettu lyhyt kaunokirjallinen hevosiin liittyvä teos. Hevoskirjoissa hevostalliympäristö esitetään monesti todellista ihanteellisempana ja tapahtumarikkaampana. Monesti tämän tyyppisissä kirjoissa esimerkiksi pikkutyttö taltuttaa villin hevosen, jota aikuisetkaan eivät saa talttumaan. Hevoskirja voi olla pelkkä hevostallielämän kuvaus, mutta myös nuorten salapoliisiromaani. Monesti hevoskirjat ovat hyvin viihteellisiä, mutta joissain hevoskirjoissa on kuvattu varsin realistisesti tallien joskus tulehtuneita ihmissuhteita ja hevosenhoidon kääntöpuolia.
Tunnettuja suomalaisia hevoskirjojen kirjoittajia ovat sisarukset Merja ja Marvi Jalo. Ulkomaisia suomennettuja hevoskirjoja ovat muun muassa Lisbeth Pahnken Britta ja Hopea -kirjat sekä Judith M. Berrisfordin Jutta-kirjat.. Kymmenen avataran aarre (Aku Ankka)
Shambalassa ankat saavat huomata, että muinaiset intialaiset ovat asettaneet aarteilleen joukon hydraulisia ansoja. He löytävät kojetaulun, jonka uskovat ohjaavan ansoja. Kojetaulun kymmenen symbolia kuvaavat kymmentä avataraa, hindulaisuuden Vishnu-jumalan ruumiillistumaa. Roope ja Aku lähtevät tutkimaan Vishnulle rakennettua temppeliä, ja pojat jäävät ohjaamaan kojetaulua, apunaan Sudenpentujen käsikirja. Veli Yrjö Pernaa
Kirjat Veda-kausi
Myöhemmällä Veda-kaudella Intiassa kehittyi harvainvaltoja. Arkeologisesti ajanjakso on yhdistettävissä Pohjois-Intian länsi- ja keskiosissa vallinneeseen kulttuuriin, jota voidaan kuvata sen ylimystön käyttämästä korkealaatuisesta ”maalatusta harmaasta keramiikasta” (Painted Grey Ware, PGW). PGW-kulttuurin piirissä kaupungistuminen kehittyi edelleen. Vuoden 800 eaa. tienoilla Gujaratiin, Rajasthaniin ja Vidarbhaan levisi uusia ratsunomadeja. Heidän asumuksensa, aseensa ja megaliittihautansa viittaavat skyyttalaisiin. Tulokkaat omaksuivat paikallisen ”puna-musta-keramiikan” (Black-and-Red Ware, BRW). Sotaisa kulttuuri levisi vielä Etelä-Intiaan ja Sri Lankaan. Megaliittikulttuuri vallitsi Etelä-Intiassa toiselle vuosisadalle jaa. Veddat
Historiallinen aika alkoi Sri Lankassa 600–500 eaa. kirjoitustaidon myötä. Varhaisimmat tekstit on löydetty keramiikasta Anuradhapurasta. Teksti on peräisin indo-arjalaisilta kansoilta, joten on todennäköistä että näistä ryhmistä tuli hallitseva kansanosa Sri Lankassa vähintään 2 500 vuotta sitten. 300-luvulla eaa. Anuradhapurasta tuli merkittävä kaupunki koko Etelä-Intian mittakaavassa. Näihin aikoihin buddhalaisuus oli vakiinnuttanut asemansa saaren pääuskontona. 1600-luvun loppupuolella saarella vankina ollut Robert Knox kirjoitti veddoista muistiinpanoissaan vuodelta 1681. Knox oli ensimmäisiä kirjallisuudessa veddoja todenmukaisesti kuvannut. Hänen mukaansa nämä voitiin jakaa keskenään villeihin ja rauhallisiin. Molemmat ryhmät elivät metsissä ja rauhallisemmat olivat paikallisten hallitsijoiden alamaisia. Hän kirjoitti myös, että näitä ihmisiä kutsutaan nimellä "Vaddah". Sri Lankan jouduttua brittiläisen siirtomaavallan valtaan veddat kapinoivat brittejä vastaan vuosina 1817–1818. Kapina johti monien veddojen kuolemaan ja epäsuorasti myös tautien leviämiseen veddayhteisöihin, mikä lisäsi kuolleisuutta entisestään. Veddojen määrä putosi rajusti 1800- ja 1900-luvuilla. Veddojen perinteinen uskonto "nä yakku" korvautui buddhalaisuudella tai hindulaisuudella alueesta riippuen. Intialainen filosofia
Monet hindulaisen filosofian perinteet saivat vakiintuneet muotonsa keskiaikaisen brahmanilais-sanskriittilaisen skolastiikan aikana, ja siitä saakka hindulainen filosofia on jaettu kuuteen oikeaoppiseen ("astika") koulukuntaan ("darshana"), "Kuuteen Filosofiaan" ("ṣad-darśana"). Kaikki nämä kuusi koulukuntaa käyttävät Veda-kirjoja lähteenään:Nämä koulukunnat ryhmitellään usein kolmeen ryhmään historiallisin ja käsitteellisin perustein: Nyaya-Vaishesika, Samkhya-Jooga, ja Mimamsa-Vedanta. Theravada
Eräs Theravāda-koulukunnan tunnetuimmista piirteistä on sen kehittynyt meditaatiojärjestelmä. Meditaation kaksi osa-aluetta ovat mielen täsmentämiseen tähtäävä keskittymismeditaatio (samatha) ja viisautta kehittävä valppausmeditaatio (vipassana). Keskittymismeditaatio ottaa kohteekseen minkä tahansa perinteisistä 40:tä meditaatiokohteesta (kammatthana), tätä nykyä useimmiten hengityksen, ja tähtää täydellisen keskittymisen eri tasoille (jhana) aina pisteeseen, jossa tietoisuus on saavuttanut maksimaalisen ykseyden ja liikkumattomuuden tilan. Valppausmeditaatio tähtää filosofisen tiedostamisen kautta ehdollistuneen tilan uusiutumisen lakkaamiseen. Alkuperäisten kaanoniin kuuluvien kirjoitusten ohella Buddhaghoshan Vishuddhimagga (n. 400–500 jaa.) on eräs tärkeimmistä meditaatiomenetelmien lähdeteoksista.
Theravāda-perinteen luostarilaitos korostaa alkuperäisten sääntöjen täsmällistä, ja usein pikkutarkkaakin noudattamista. Munkit noudattavat 227 ohjesääntöä, ns. "vinaya", joiden pohjana on Buddhan itsensä kirjaamat säännöt luostarilaitoksen moitteettoman toiminnan edistämiseksi. Nunnilla on 311 ohjesääntöä, joiden sisältö on suurin piirtein sama (jotkut säännöt mm. kieltävät nunnia palvelemasta maallikoita tai munkkeja). Avesta
Avesta on zarathustralaisuuteen liittyvä, muinaisen Persian pyhien kirjoitusten kokoelma. Avesta on kirjoitettu muinaispersialaisella avestan kielellä. Parsilaisen legendan mukaan Aleksanteri Suuri poltti Avestan täydellisen tekstin Ecbatanassa valloittaessaan Persian. Vanhimmat arkeologiset löydöt, joissa käsitellään Avestassa esiintyvää Viisauden herra (Ahura Mazda) -nimistä jumaluutta, sijoittuvat vuoteen 600 eaa. Avestan tekstit siirtyivät suullisesti vuosisatoja. Muoto, jossa Avesta pyhinä kirjoituksina tunnetaan nykyään, perustuu tekstilaitokseen, joka ajoittuu vuoteen 1278. Muinaispersialainen avestan kieli muistuttaa hindulaisen Veda-kirjallisuuden sankskriittia. Kielen perusteella Avestan teksti on ajoitettu noin vuoden 900 eaa. tienoille. Veda-kausi
Noin 700-500 eaa ilmestyi pohjoinen musta kiillotetu keramiikka, jota tehtiin mahajanapadoissa, uusissa valtioissa, ja nousevassa Magadhan valtiossa. Vedamatematiikka
Sūtrien nimien suomennokset on tehty englanninkielisistä nimistä.Upa-sūtrat ovat seurauksia tai edistyneitä sovelluksia sūtrista.Sūtrat ja upa-sūtrat ovat oleellisesti muistisääntöjä ja laskuteknisiä ohjeita, joiden tarkoitus on helpottaa ja nopeuttaa käytännön laskemista. Siksi ne ymmärtää parhaiten esimerkkien avulla. Vietan kaavat
(jossa kertoimet ovat reaali- tai kompleksilukuja ja "a" ≠ 0) on algebran peruslauseen mukaan "n" kompleksista juurta "x", "x", ..., "x"(jotka eivät välttämättä ole erillisiä). Vietan kaavat antavat yhteyden polynomin kertoimien { "a" } ja sen juurien { "x" } summien ja tulojen välille seuraavasti: Zarathustralaisuus
Zarathustralainen uskonto syntyi kritiikin kautta, jota profeetta Zarathustra esitti vallitsevaa uskontoa ja sen papistoa vastaan. Zarathustra hyökkäsi Persiassa ennen zarathustralaisuutta vaikuttanutta Veda-uskontoa vastaan. Kritiikin kohde oli Indra-jumalan palvonta. Indra esiintyy Rigvedassa sään ja sodan jumalana. Myös muita Veda-kirjoista tuttuja jumaluuksia esiintyy zarathustralaisissa kirjoituksissa. Legendan mukaan papisto tappoi Zarathustran ja hänestä tuli uskonnon ensimmäinen marttyyri. Valoa kohti (Pekka Ervastin kirja)
Valoa kohti on teosofi Pekka Ervastin ensimmäinen suomenkielinen kirja, joka ilmestyi tekijän kustantamana vuonna 1901 Helsingissä. Ervast aloitti teoksen kirjoittamisen vuonna 1895, ja käsikirjoitus valmistui keväällä 1899. Ervast tarjosi sitä ensin Otavalle, mutta kustantamo ei uskonut kirjan menevän kaupaksi Suomessa. Kuitenkin sitä oli vuoteen 1918 mennessä myyty viitenä painoksena kaikkiaan 17.000 kappaletta. Kirjasta on otettu painoksia vielä tämän jälkeenkin. Vuoden 1988 seitsemännen painoksen alkusanoissa kustantaja (Kristosofinen Kirjallisuusseura ry.) luonnehtii teoksen sisältöä seuraavasti:""Valoa kohti -kirja esittää teosofisen sanoman keskeisimmät opit. Siinä kerrotaan mm. karman eli syysuhteen laista, jälleensyntymisestä, kehityksestä ja Mestareista. Lukija saa kirjasta jokseenkin täydellisen kuvan teosofisesta maailmankatsomuksesta. Kirjan aihepiirin laajuutta kuvaa, että siinä käsitellään myös puhdistuksen ja salaisen tiedon tietä, suuria uskontoja, kristinuskoa, uskontojen perustajia ja ilmennyttä maailmankaikkeutta."" Venetsian getto
Geton alueella on myös ješiva, useita juutalaista kirjallisuutta myyviä kauppoja, Chabad-synagoga, josta vastaa Venetsian Chabad. Vaikka Venetsian noin 500 juutalaisesta vain harva nykyisin asuu getossa, monet käyvät siellä päivittäin jumalanpalveluksessa kahdessa synagogassa, jotka ovat edelleen käytössä (kolmessa muussa järjestetään vain juutalaisyhteisön museon opastettuja retkiä). Veda-kausi
Pohjois-Intiassa Gangesin tasangolla alkoi vuoden 500 eaa. tienoilla uusi kaupungistumisaalto. Hallinnollisesti kaupungit jakautuivat "janapada"-nimellä kutsuttuihin kuningaskuntiin ja heimo-oligarkioihin. Kaupungit kehittyivät entisestään, eikä perinteinen Veda-uskonto enää tyydyttänyt kaikkia. Buddhalaisuus ja jainalaisuus alkoivatkin saada runsaasti kannattajia erityisesti kauppiaiden ja käsityöläisten piiristä. Intialainen taidemusiikki
Varhaisin tunnettu historiallinen esimerkki Intian taidemusiikin teoriasta ja samalla sen käytännöstä sisältyy historiallisiin Veda-hymneihin. Neljästä Vedasta musiikkia käsittelee nimenomaan Samaveda, jonka resitointi on myös musiikillisempaa (esimerkiksi asteikoltaan kehittyneempää) kuin kolmen muun, myös laulettavaksi tarkoitetun Vedan. Kuitenkin vasta Vedojen jälkeen on kehittynyt varsinainen intialainen soittimellisempi konserttimusiikki, jonka juuret tosin myös ovat temppeleissä. Zarathustralaisuus
Vanhimmat arkeologiset löydöt, joissa käsitellään Avestassa esiintyvää Viisauden herra "(ahura mazda)" nimistä jumaluutta, sijoittuvat vuoteen 600 eaa. Avestan tekstit siirtyivät suullisesti vuosisatoja. Muoto, jossa Avesta pyhinä kirjoituksina tunnetaan nykyään, perustuu tekstieditioon, joka ajoittuu vuoteen 1278. 
Avestan kirjoituksista on olemassa lukuisia erilaisia käännöksiä, jotka voivat poiketa toisistaan huomattavasti. Vendat
Suurin osa vendoista on kristittyjä. Joitakin perinteisen uskon tapoja harjoitetaan kuitenkin edelleen. Pubertiteetin saavutettuaan vendatytöt osallistuvat kuusipäiväiseen "vhusha"-initiaatioriittiin, jonka aikana opitaan muun muassa esi-aviollisen seksin pahuudesta. Myöhemmin he osallistuvat "domba"-nimiseen kouluun, jossa opitaan puolestaan esimerkiksi tulevalta vaimolta odotettuja taitoja. Koko prosessi voi kestää muutamasta kuukaudesta vuoteen. Sen erikoisuuksiin kuuluu muun muassa pytontanssi. Pojillakin on alun perin ollut vastaavia riittejä,mutta ne ovat nykyisin korvautuneet ympärileikkausseremonialla. Vesa (kasvitiede)
Vesaaminen tarkoittaa kasvatettavien metsäpuiden, etenkin havupuiden, taimikon kasvua haittaavien vesojen ja siemenestä kasvaneiden lehtipuiden taimien katkomista. Työ suoritetaan vesurin, moottorikäyttöisen raivaussahan tai kemikaalin (vesakkomyrkyn) avulla. Väinämöisen haava
Suomalaisen mytologian veneenveisto-myytissä on piirteitä, joita ei ole Raamatussa, mutta on muissa vedenpaisumuskertomuksen versioissa. Esimerkiksi veneen veiston hiljaisuus, kun kirves ei kilka kiveen, on tällainen piirre. Raamatussakin Nooa rakentaa arkkiaan salassa, mutta joissain muissa kertomuksissa yliluonnollinen voima, kuten jumala, estää työskentelyn ääntä kuulumasta, ja jopa tekee laivan näkymättömäksi.
Raamatusta poikkeava piirre on myös itse kertomuksen pääaihe, haavoittuminen. Sille löytyy vastineita esimerkiksi Luoteis-Afrikan berbereiden juutalaisperäisestä, mutta ei Raamatun mukaisesta kertomuksesta. Siinä villisian karju hyökkää arkkia tekevän Nooan kimppuun. Haavoittunut Nooa kaivaa kuopan, johon antaa verensä vuotaa. Verestä syntyy leijona, joka vahtii, että karju pysyy poissa. Kuten leijona, myös karju pääsee vedenpaisumuksen ajaksi arkkiin. Arkissa karju aivastaa, ja sen sieraimesta lentää hiiri, joka tekee pahojaan. Leijona aivastaa, ja sen sieraimesta lentää kissa, joka syö hiiren. Siitä lähtien kissat ovat syöneet hiiriä. Deuterokanoniset kirjat
Deuterokanoniset kirjat eli apokryfikirjat ovat katolisen ja ortodoksisen kirkon käyttämään Raamattuun kuuluvia Vanhan testamentin kirjoja, jotka eivät ole mukana heprealaisessa Raamatussa Tanakissa. Kirjat kuuluvat myös protestanttiseen Raamattuun, vaikkakin ne yleensä julkaistaan erillisinä. Nimitys "deuterokanoniset kirjat" (”toiseen kaanoniin kuuluvat kirjat”) on käytössä katolisessa ja ortodoksisessa kirkossa, ja viittaa siihen, että kirjat luetaan näissä kirkoissa Raamatun kaanoniin kuuluviksi, vaikkakaan ei välttämättä samassa merkityksessä kuin varsinaisen kaanonin kirjat (nk. "protokanoniset kirjat"). Protestanttisessa perinteessä deuterokanonisista kirjoista käytetään nimitystä "apokryfikirjat" (sanasta ἀπόκρυφος, "apokryfos", ”kätketty”), mikä viittaa siihen, ettei kirjoja käytetä samassa määrin kuin muita Raamatun kirjoja. Eri kirkkokunnilla on eri näkemys siitä, mitkä kirjat luetaan kanonisiksi deuterokanonisessa mielessä. Hevaa
Kaprion kihlakunnan Djatlitsyn pogostaan kuuluneet Hevaanjoen varren kylät mainitaan Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1500. Seudun kanta-asukkaat olivat uskonnoltaan ortodoksisia inkerikkoja. Peter von Köppenin mukaan Hevaanjoen keski- ja alajuoksun inkeroiskyliä olivat Hevaan eli Vepsän lisäksi Koskenkylä (ven. "Lomonosovo"), Huurola ("Šiškino"), Tönttölä, Murto ("Murdovštšina"), Syrjä ("Sjurje") ja Lentiisi ("Lendovštšina"). Vääskylässä ja Kangaspäässä asui myös äyrämöisiä. Hevaan inkerikoilta kerättiin 1800-luvulla runsaasti kansanrunoutta. Intia
Intian nykyisen kulttuurin pohja syntyi pitkällä vedalaisella ajalla noin 1800–500 eaa., jolloin Intia oli hajanainen ja eepokset Rigveda ja Veda syntyivät. Rigveda-kertomukset liittyvät mitä luultavimmin niin sanotun Kalmisto H -kulttuurin arjalaisten leviämiseen Luoteis-Intiassa 1900-luvulta eaa. alkaen. Rigvedan tapahtumien uskotaan päättyneen vuoteen 1000 eaa. mennessä. Arjalaiset olivat alussa paimentolaisia, mutta aikaa myöten heistä tuli kylissä asuvia maanviljelijöitä. Pitkään aikaan ei ollut valtiomaista yhteiskuntaa. Arjalainen yhteiskunta oli jakautunut moneen luokkaan eli kastiin. Erään käsityksen mukaan viimeinen indoiranilainen muuttoaalto olisi ollut vasta vuonna 1300 eaa. Venda
Venda tarkoittaa seuraavia: Intialainen filosofia
Koulukunnat, jotka eivät hyväksy Veda-kirjojen auktoriteettia, ovat määritelmällisesti heterodoksisia ("nastika") koulukuntia. Ahimsa
"Himsā" (हिंसा) on sanskritia ja tarkoittaa surmaavaa. Näin ollen "ahiṃsā" tarkoittaa sen vastakohtaa, ei-surmaavaa eli vapaammin tulkittuna väkivallatonta. Monet tutkijat uskovat, että ahimsa mainitaan ensimmäistä kertaa hindulaisuuden pyhien Veda-kirjojen viimeisessä osassa. Siinä kehotetaan pidättäytymään vahingon tuottamisesta ja välttämään tappamista muutoin kuin uhraamistarkoituksessa. Zarathustralaisuus
Avesta on zarathustralaisten pyhien kirjojen kokoelma, josta on säilynyt kolme neljäsosaa. Avestan tuonti Eurooppaan 1700-luvun lopulla vaikutti koko uskontotieteen kehitykseen. Avesta on kirjoitettu muinaispersialaisella avestan kielellä, joka muistuttaa sanskritia. Parsilaisen legendan mukaan Aleksanteri Suuri poltti Avestan täydellisen tekstin Ecbatanassa valloittaessaan Persian.