Onko Barbarossa myös Mika Waltarin kirjan hahmo?
Mikael Hakim
Romaanissa kuvitteelliset tapahtumat nivoutuvat historiallisiin tapahtumiin. Sotakuvauksia on paljon, sodat vievät päähenkilöitä Wienistä Bagdadiin. Kristittyjä vastaan taistellessaan suomalaiset renegaatit Mikael ja Antti joutuvat sisimmässään tilanteeseen, jossa ei ole yksiselitteistä me-vastaan-he -asetelmaa. Merisotien yhteydessä Waltari esittelee historialliset henkilöt Khaireddin Barbarossan (n. 1475–1546) ja Andrea Dorian (1466–1560). Kirja on hyvin väkivaltainen, kauloja katkotaan ja miekat heiluvat. Mukana on myös paljon huumoria, ja usein erityisesti varsin mustaa huumoria.
Jokin ihmisessä
Jokin ihmisessä on Mika Waltarin pienoisromaani, jonka hän julkaisi omakustanteena 1944. Vanhan merimiehen tarina
Runo tunnetaan myös Carl Barksin Aku Ankka -tarinasta "Kaikkien aikojen merimatka" ("The Not-So-Ancient Mariner") vuodelta 1966 (W WDC 312-01). Tarinan suomennoksessa runositaatti on käännetty muotoon "Kohtalo uhkaa hirmuisin, sillä ammuin nuolen ilmoihin ja albatrossia haavoitin!" Mars (kirjasarja)
Sotavaltiaan tytär Tara on päähenkilönä Marsin ritarit -kirjassa."A Princess of Mars" ilmestyi alun perin nimellä "Under the Moons of Mars" The All Story -lehdessä. Burroughs käytti siinä salanimeä Norman Bean.
Taikajousi ja WSOY julkaisivat Seppo Ilmarin suomennoksia vuodesta 1974 SiniSet - taskukirjasarjassa. Niiden kansitaide on yhtenevä
kovakantisten kirjojen kanssa. Komisario Palmu
Kahden Palmu-elokuvan menestyksen vuoksi tuotantoyhtiö halusi tehdä aiheesta kolmannenkin elokuvan. Mika Waltarin Palmu-kirjat olivat ilmestyneet vuosina 1939 ja 1940, eikä niitä ollut enempää kuin nuo kaksi. Ohjaaja ja tuottaja pyysivät Waltaria tekemään käsikirjoituksen uutta elokuvaa varten. Waltari myöntyi pyyntöön, ja kolmen viikon kuluttua hän soitti Kassilalle ja ilmoitti tehneensä tarinan romaanin muotoon. Niinpä kertomus ilmestyi sekä kirjana että elokuvana. "Tähdet kertovat, komisario Palmu" tuli markkinoille vuonna 1962. Waltari kertoi, että tämän kirjan ja siitä tehdyn elokuvan ansiosta hänen kauan kestänyt taiteellinen umpikujansa aukesi. Viimeiseksi jääneen suurromaanin "Ihmiskunnan viholliset" kirjoittaminen alkoikin sujua. Mika Waltari
Tammikuussa 1930 Mika Waltari matkusti Rivieralle, jossa oleskeli Nizzassa, Mentonissa ja Monte Carlossa. Helmikuun alussa hän jatkoi matkaansa Pariisiin ja viipyi siellä maaliskuun loppupuolelle asti. Matka auttoi Waltarin eroon kiusallisesta tuttavuudesta Minna Craucheriin. Vuonna 1932 murhattu Craucher oli esikuvana "Suuren illusionin" madame Spindelille. Mika Waltari
Waltari kirjoitti 1926 ylioppilaaksi Helsingin suomalaisen normaalilyseon klassiselta linjalta. Hän oli koulun pilalehden "Pillerin" toimittaja. Koulun jälkeen Waltari aloitti teologian opinnot Helsingin yliopistossa mutta siirtyi elämänkatsomuksellisen kriisin jälkeen pian filosofisen tiedekunnan historiallis-kielitieteelliseen osastoon. Filosofian kandidaatiksi hän valmistui 1929. Hänen käytännöllisen filosofian pro gradu -tutkielmansa "Taivaallinen ja maallinen rakkaus" käsitteli uskonnon ja erotiikan välistä suhdetta.
Kirjallisen uran Waltari aloitti 17-vuotiaana Merimieslähetyksen tilaamalla uskonnollisella kertomuksella "Jumalaa paossa". Waltari oli mukana myös Tulenkantajien piirissä ja ehti ennen läpimurtoteostaan "Suuri illusioni" (1928) kirjoittaa runoja ja salanimellä Kristian Korppi kauhunovellikokoelman "Kuolleen silmät". Hän piti aluksi itseään nimenomaan runoilijana. Runoilijaryhmänä aloittanut, varsin lyhytaikainen Tulenkantajat ei ollut ohjelmallisesti yhtenäinen ryhmä. Yhteistä siihen kuuluneille oli vain iloinen, vapautunut perusmieliala, luottamus ihmisyyteen ja nuoren tasavallan sekä suomalaisen kulttuurin tulevaisuuteen ja kiinnostus kirjallisuuden ja tekniikan alan uusiin ilmiöihin. Runosta proosaan siirtyneen Waltarin "Suuri illusioni" ilmensi näitä tunnelmia, ja teoksesta tuli 1920-luvun kulttiromaani. Toisin kuin muut tulenkantajat, Waltari pystyi nopeasti sopeutumaan enemmistöön ja kirjoittamaan sekä viihdettä että taidetta. Ruhtinas Vladimir Krasno(e) Solnyško
Vladimir on yksi kiovalaisista bylinoista koostuvan runosikermän avainhenkilöistä, joka yhdistää venäläisiä tarunomaisia bogatyreja heidän pyrkimyksissään palvella isänmaata ja on heidän johtaja. Vladimirin käskyistä urhot puolustavat Kiovaa ja ruhtinaskuntaa, osallistuvat veronkeruisiin ja käyvät hallitsijan puolesta kosintaretkillä. Vladimirin monisatavuotiseen ”hallituskauteen” sijoittuvat myyttisistä sankareista kolmen tunnetuiman, pääurhon Ilja Murometsin, lohikäärmeenvoittajan Dobrynja Nikititšin ja naistennaurattajan Aljoša Popovitšin legendaariset uroteot. Vladimir ei kuitenkaan itse koskaan ole sankarin roolissa eikä hänestä ole luotu erikseen lauluja, vaan hän on välttämätön ja säännöllinen taustahenkilö urhojen kohtaloista kertovissa pitkissä runoissa. Vallaton Waltari
Vallaton Waltari on Mika Waltarin tekstejä sisältävä kokoelma, joka ilmestyi 1957 WSOY:n kustantamana. Se sisältää kuusikymmentä kirjoitusta 1930-luvulta 1950-luvulle, muun muassa novelleja, kertomuksia, tekstejä kirjoittamisesta sekä näytelmän "Yövieras". Teoksesta on julkaistu neljä painosta vuoteen 2008 meneessä 
Teoksen ensimmäinen painos oli poikkeuksellisen suuri, 20 000 kappaletta. Mikael Karvajalka
Mikaelin kasvatusäiti Pirjo ja yksi Mikaelin rakastetuista, Barbara, ovat oikeastaan kirjan ainoat hyvät ja rehelliset naiset. Mikaelin kasvattaa yksin nainen. Tämä on peilattavissa Waltarin omaan elämään, jossa hänen isänsä kuoli hänen ollessaan viisivuotias. Ulkonäöltään vaatimaton Barbara tosin mahdollisesti lumosi Mikaelin ihastumaan häneen ”noitakeinoin” (huumaavin yrtein, kuten hän ”todisti” kidutettuna), mutta lyhyt avioliitto oli kuitenkin onnellista aikaa Mikaelin elämässä. Barbara poltettiin noitana, kun häneltä oli ensin raa’asti kiduttamalla hankittu perätön tunnustus. Noita palaa elämään
Maaria Koskiluoman mukaan näytelmän teemana on pahuus. Pahuutta edustaa noita Birgit, joka herää henkiin maattuaan suolla surmattuna keskiajalta asti. Birgitin noituuden voima on seksuaalisuudessa, jonka avulla hän saa ihmiset valtaansa. Koskiluoma vertaa häntä "Paracelsus Baselissa" -näytelmän Dorotheaan. Rajalan mukaan Birgit on kuitenkin kehittynyt eteenpäin Waltarille tyypillisestä, miehiä villitsevästä ja hyväkseen käyttävästä naispaholaisen hahmosta. Hän on viaton sijaiskärsijä, jonka myötä Waltari puolustaa naista, joka on joutunut historiassa sorron ja julmuuksien kohteeksi. Tämä kehitys jatkui Barbaran hahmossa "Mikael Karvajalassa". Samalla naiseen kätkeytyy tuntemattomia mahdollisuuksia, vaaroja ja viettelyksiä. Nainen edustaa myös käytännöllisyyttä ja tervettä järkeä, näytelmässä Gretan hahmossa. Miehet ovat helpommin huijattavissa. Topos
Esimerkki populäärikirjallisuuden topoksesta on Edgar Rice Burroughsin Tarzan-kirjojen tarinoiden kuvaama 1900-luvun alun eksoottinen, alkukantainen ja vielä osittain tuntematon Afrikka, josta muodostuu yhteinen maantieteellinen ja kulttuurillinen paikka, johon kirjailija ja Tarzan-tarinoiden lukijat palasivat aina uuden romaanin ilmestyessä. Burroughs käytti länsimaissa vallinnutta eksotisoitunutta ja myyttistä käsitystä "pimeästä mantereesta" luodessaan Tarzan-kirjojen Afrikkaa, sillä hän ei koskaan itse käynyt Afrikassa. Ruben Oskar Auervaara
Auervaaraa on pidetty esikuvana Mika Waltarin kirjoittamalle näytelmälle "Gabriel, tule takaisin" (1945), joka kertoo ikäneitojen rahoja jahtaavasta huijarista. Näytelmän kirjoitusaikoihin Auervaara oli kuitenkin vielä melko tuntematon. Toisaalta muistelmateoksessaan "Nainen oli kohtaloni" Auervaara pitää itse itseään Waltarin näytelmän Gabrielin esikuvana. Auervaara vieläpä kiistää olleensa niin sydämetön, kuin mitä Waltari antaa hänestä ymmärtää. Sandokan
Sandokan on italialaisen kirjailijan Emilio Salgarin ehkä tunnetuin hahmo, rohkea ja ritarillinen merirosvopäällikkö. Sandokanista kertovia teoksia on käännetty useille eri kielille. Malesian Tiikerinä tunnetusta Sandokanista on tehty myös useita elokuvia sekä kaksi animaatiosarjaa, joista toinen on esitetty myös Suomessa. Conan taistelija
Conan taistelija on suomenkielinen kokoelma Robert E. Howardin Conan barbaari -novelleja. Kirjan on toimittanut Markku Sadelehto ja sen julkaisi Jalava vuonna 1990. Se on Jalavan viidestä Conan-kokoelmasta toinen ja sen tarinat sijoittuvat kronologisesti sarjan keskivaiheille ja loppuun. Kolmessa ensimmäisessä tarinassa Conan on kokenut seikkailija, joka toimii usein myös sotapäällikkönä. Kahdessa viimeisessä tarinassa hän on kohonnut Akvilonian kuninkaaksi ja johtaa sitä vallankaappaajia ja ulkoisia vihollisia vastaan.Juhani Hinkkanen arvosteli "Aikakoneessa" "Conan taistelijan" vuonna 1991. Hän sanoo Conan-novellien olevan miekka ja magia -genren perusteoksia ja siksi hankalia arvosteltaviksi. Hinkkasesta ne ovat ”mahdottoman hauskoja ja viihdyttäviä”, ja hän kuvailee Howardin olleen ”armoitettu tarinaniskijä ja juonenpunoja” joka ”osasi pitää juttunsa liikkeessä”. Huomiota herättää myös tarinoiden hillitön väkivaltaisuus sekä erityisesti Howardin mieltymys kuvata ulos pursuavia aivoja. Kokoelman parhaat novellit ovat ”Punaiset naulat” sekä ”Tulipunainen linnoitus”, jotka edustavat koko sarjan parhaimmistoa. Muut kirjaan valitut novellit ovat sinänsä toimivia mutta rutiininomaisia ja siten Conan-tarinoiden keskitasoa. Batroc
Batroc toimi myös Paroni Zemo kokoaman Pahuuden Mestarien riveissä, mutta johtaa toisinaan omaa nimikkoryhmäänsä, "Batrocin Prikaatia", jonka jäsenet ovat vaihdelleet kokoonpanosta toiseen. Prikaatiin ovat kuuluneet ainakin Miekkamies, Pyörre, Machete, Zaran ja lukuisia nimettömäksi jääneitä kätyreitä. Ryhmä on tyypillisesti taistellut Kapteeni Amerikkaa vastaan. Sotasyyllisyysoikeudenkäynti
Ensimmäisessä joulutauon jälkeisessä istunnossa syyttäjä esitti oikeudelle valvontakomission puheenjohtajan Ždanovin Moskovasta käsin toimittaman aineiston, johon kuuluivat saksalaisen kenraalin Erich Buschenhagenin kuulustelukertomus sekä jäljennös Saksan hyökkäystä Neuvostoliittoon koskeneesta Barbarossa-suunnitelmasta. Buschenhagen oli käynyt Suomessa kahdesti talvi- ja jatkosodan välillä – silloin everstin arvoisena, Norjassa olleiden saksalaisten miehitysjoukkojen esikuntapäällikkönä – ja ollut läsnä suomalaisten upseerien vieraillessa Salzburgissa toukokuussa 1941. Sotasyyllisyysoikeudenkäynnin aikana hän oli sotavankina Neuvostoliitossa eikä hänen tarkkaa olinpaikkaansa paljastettu. Syytettyjen ja todistajien kuulemisessa – yhtenä todistajana kuultiin asekätkentäjutun vuoksi vangittua ja suoraan vankilasta Säätytalolle tuotua kenraaliluutnantti A. F. Airoa – esitettiin, että Barbarossa-suunnitelma oli niin suomalaisille sotilas- kuin siviiliviranomaisillekin täysin tuntematon ja että Suomen ja Saksan välillä ei ollut tehty mitään sopimuksia yhteisestä sodankäynnistä sen enempää Salzburgin neuvottelujen aikana kuin niiden jälkeenkään. Syytetyt, heidän avustajansa ja todistajat osoittivat Buschenhagenin kertomuksesta monia virheitä ja epätarkkuuksia, joiden vuoksi se ei saanut syyttäjän ja valvontakomission toivomaa ratkaisevaa osaa myöhemmässä tuomiossa. Mikael Karvajalka
Mikael vannoi Barbaran kuolinrovion roihutessa kostavansa näkemänsä vääryyden Paaville saakka. Kirjan aikana tapahtuu Martti Lutherin teesien naulaaminen. Mikael tapaakin Lutherin. Lutheria ja katolista kirkkoa ei puolustella, vaan molemmat ovat melkein yhtä paljon väärässä kuin oikeassakin. Uskonnolliset riidat selvitetään raakaa väkivaltaa käyttäen. Kirjassa soditaan paljon. Keskiajan kuvaus on rikasta. Kirjailijan muistelmia
Luotettavuusongelmaan Juha Järvelä kiinnittää huomiota jo aiemmin Agricolan kirja-arvosteluissa esitellessään Risto Lindstedtin ja Reijo Vahtokarin Waltari-kirjaa "Mika Waltari. Muukalainen maailmassa" (2007): Surun ja ilon kaupunki
Surun ja ilon kaupunki on Mika Waltarin vuonna 1936 julkaistu romaani, jonka kustansi WSOY. Kirja on Waltarin kirjailijanuran alkuteoksia ja heijastaa aikakautensa tulenkantajien aatemaailmaa ihmisten veljeydestä sekä romanttisesta suhtautumisesta suurkaupungin sykkeeseen. WSOY julkaisi teoksen uudestaan vuonna 2008 Waltarin syntymän satavuotisjuhlan kunniaksi osana kirjailijan Helsinki-aiheisia nuoruuden teoksia (muut olivat Appelsiininsiemen ja Isästä poikaan -trilogia). Uusintapainoksiin on lisätty kirjojen kirjoitusajan Helsinki-aiheisia valokuvia. Barbara Nadel
Nadel on kirjoittanut 17 rikoskirjaa, joissa päähenkilönä on komisario Çetin İkmen. Çetin İkmenin lisäksi kirjoissa seikkailevat hänen lähimpänä apurinaan ylikonstaapeli Mehmet Süleyman, Çetin İkmenin lapsuudenystävä patologi Arto Sarkissian sekä konstaapeli Balthazar Cohen. İkmenillä on iso liuta lapsia ja kiivastemperamenttinen mutta harras uskovainen muslimivaimo Fatma, joka paheksuu ankarasti miehensä juopottelua. Mika Waltari
Waltarin tytär Satu Waltari, myöhemmin Satu Elstelä, oli myös kirjailija. Satu Waltarin aviomies oli teatteriohjaaja Esko Elstelä, ja heidän poikansa, Waltarin tyttärenpoika Joel Elstelä on julkaissut yhden romaanin ja yhden novellikokoelman. Conan ja demonit
Conan ja demonit on suomenkielinen kokoelma Robert E. Howardin Conan barbaari -novelleja. Kirjan on toimittanut Markku Sadelehto ja sen julkaisi Jalava vuonna 1990. Se on Jalavan viidestä Conan-kokoelmasta ensimmäinen ja sen tarinat sijoittuvat kronologisesti sarjan alkuun, kuvaten nuoren Conanin seikkailuja vaeltavana rosvona ja palkkasoturina.P. A. Manninen arvosteli kokoelman "Aikakoneessa" tuoreeltaan. Hänestä novellien laatu vaihtelee ja Howardin teksti on ”siinä määrin tyylirikkoista, että sitä on vaikeaa lukea naureskelematta ääneen”. Pahimmillaan "Conan ja demonit" onkin tahatonta komediaa. Sen sijaan novellit ”Elefantin torni” ja ”Mustan joen tuolla puolen” ovat tehokkaita ja jännittäviä. Mannisen mukaan barbaareista on kirjoitettu paljon kirjoja, sekä Howardia paremmin että huonommin, mutta Howardilla on kuitenkin oma merkityksensä, koska hän oli genren ensimmäinen kirjailija. Kuitenkin Manninen arvelee, että ”Howardin teksti toimii parhaiten silloin, kun sitä ei tarvitse lukea” ja että ”Conan on vakuuttavimmillaan sarjakuvissa ja elokuvissa”. Barbarella
Barbarella on sarjakuvataiteilija Jean-Claude Forestin luoma fiktiivinen hahmo. Forest loi Barbarellan alun perin V-Magazine-lehteä varten vuonna 1962. Sci-fi-lajityyppiin luokiteltavissa seikkailuissaan Barbarella vierailee muun muassa planeetta Lythionilla, pelastaa ihmishenkiä ja avioituu. Johannes Angelos
Johannes Angelos – Hänen päiväkirjansa Konstantinopolin valloituksesta v. 1453 Kristuksen maailmanajan päättyessä on Mika Waltarin vuonna 1952 julkaisema historiallinen romaani. Päiväkirjamuodossa esitetty tarina kuvaa Konstantinopolin piiritystä ja Bysantin valtakunnan viimeisiä kuukausia keväällä 1453. Suomen kirjallisuus
Suomen kolme käännetyintä kirjailijaa 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä samat kuin 1990-luvullakin, Arto Paasilinna, Tove Jansson ja Mika Waltari. Paasilinnasta otettiin 146 käännöstä ja Janssonista 134 käännöstä. Viidenkymmenen käännetyimmän kirjailijan joukossa oli yhteensä kahdeksan lasten- ja nuortenkirjailijaa. Klassikkokirjailijoista käännettiin Waltarin lisäksi erityisesti Edith Södergrania, Henry Parlandia, Aino Kallasta, Eeva-Liisa Mannerta, Väinö Linnaa, Pentti Saarikoskea, Eino Leinoa ja Maiju Lassilaa. Useimmalle kielelle käännetyt suomalaiset teokset olivat vuoden 2015 tilastojen mukaan Elias Lönnrotin "Kalevala", Sofi Oksasen "Puhdistus", Mika Waltarin "Sinuhe egyptiläinen", Salla Simukan "Lumikki – Punainen kuin veri" sekä Tove Janssonin "Taikurin hattu" ja "Muumipeikko ja pyrstötähti". Mika Waltari
Waltari kirjoitti nuoruudessaan paljon runoja, ja hän pitikin itseään aluksi ennen kaikkea runoilijana. Hänen ensimmäiset runonsa ilmestyivät Nuoren Voiman Liiton antologiassa "Nuoret runoilijat" vuonna 1926 nimellä "Kristian Korppi", ja nopeassa tahdissa sen jälkeen ilmestyivät "Sinun ristisi juureen" (1927) ja "Muukalaislegioona" (1929) ja "Valtatiet" (1928) yhdessä Olavi Laurin (Olavi Paavolainen) kanssa. Myöhemmin Waltarin runoja ilmestyi kokoelmissa "Runoja 1925–1945" ja "Pöytälaatikko". Tanssi yli hautojen
Tanssi yli hautojen on suomalaisen kirjailijan Mika Waltarin vuonna 1944 julkaistu historiallinen romaani. Se kertoo Suomen sodan loppuvaiheista, Suomen siirtymisestä Ruotsin alaisuudesta osaksi Venäjän keisarikuntaa ja vuoden 1809 Porvoon valtiopäivistä. Kirjan päähenkilöitä ovat muun muassa keisari Aleksanteri I sekä nuori Ulla Möllersvärd, jolla on romanssi keisarin kanssa. Komisario Palmun erehdys
Komisario Palmun erehdys on Mika Waltarin kirjoittama vuonna 1940 ilmestynyt salapoliisiromaani. Kirja on Komisario Palmu -sarjan toinen "Kuka murhasi rouva Skrofin?" -teoksen jälkeen. Yksinäisen miehen juna
Yksinäisen miehen juna on Mika Waltarin romaani tai oikeastaan matkakirja, joka ilmestyi vuonna 1929. Se kertoo hänen saman vuoden kesällä tekemästään matkasta halki Euroopan, Helsingistä Istanbuliin ja takaisin. Kirjassa kuvatut tapahtumat eivät sanottavasti eroa matkan aikana kirjoitetuista lehtireportaaseista ja Jalo Sihtolalle lähetetyistä kirjeistä, mutta Waltari on kuitenkin värittänyt ja muutellut todellisia kokemuksiaan. Matkan aikana kirjoitetut tekstit ovat myös innostuneempia kuin valmis kirja, jota hallitsevat alakuloisuus ja tyydyttämättömyyden tunne. Mika Waltari
Waltari kirjoitti asevelvollisuusajastaan armeijamyönteisen omaelämäkerrallisen teoksen "Siellä missä miehiä tehdään" (1931) vielä Tilkassa toipuessaan. Toisaalta isänsä ystävälle Jalo Sihtolalle lähettämässään kirjeessä Waltari tekee selväksi, ettei viihdy armeijassa. Waltari-tutkija Panu Rajala on arvellut, että Waltarin yksi vaikutin armeijamyönteisen teoksen tekemiseen oli, että hänen morsiamensa Marjatta Luukkosen isä oli lääkintäkenraalimajuri Emil Luukkonen ja Waltari halusi miellyttää tulevaa appeaan. Lisbeth Salander
Stieg Larssonin aikana Tidningarnas Telegrambyrå-uutistoimistossa (1977–1999) hän keskusteli usein päällikkönsä Kenneth Ahlborn kanssa populäärikulttuurista, kuten Etsiväkaksosista ja Wahlströmin etsiväsarjasta, sekä Enid Blytonin Viisikko-kirjoista. He sopivat, että kumpikin kirjoittaa kirjan siitä, miten kirjojen nuorisosankareille kävisi, kun heistä tulisi aikuisia. "Stieg Larsson oli omasta puolestaan varma, että hän kirjoittaisi ADHD-lapsi Peppi Pitkätossusta ja siitä, mitä hänelle tapahtuu, kun hän tulee 20-vuoden ikään. Oletettavasti hänelle kävisi aika huonosti modernissa yhteiskunnassa, hänet suljettaisiin johonkin laitokseen, ehkä hän joutuisi fyysisen ja psyykkisen häpäisyn kohteeksi ja muuttuisi kostonhimoiseksi." "The New York Times" luettelee useita samankaltaisuuksia: "rohkea ja lojaali mutta ei todellakaan esikuva", "epätavallinen ulkonäkö" ja "fantastiset kyvyt". Sitä paitsi Salander asuu välillä pseudonyymin "V. Kulla" osoitteessa, joka on selvä viittaus Peppi Pitkätossun Villa Villekullaan (Huvikumpu). Ajatus oli, että hän ei tuntisi ketään tai että hänellä ei olisi mitään sosiaalisia valmiuksia. Vaikka Mikael Blomkvist oli myös ottanut mallia Astrid Lindgrenin hahmosta, nuoresta besserwisseristä Kalle Blomkvistista, ajatuksena oli, että Salander olisi kirjojen päähenkilö. Salanderilla on punaiset hiukset, jotka hän värjää mustiksi, ja lukijan tavatessa hänet ensimmäistä kertaa hänellä on puna-vihreät sukat, jotka muistuttavat Pepin epätavallisia pitkiä sukkia. Luettelo Tulen ja jään laulu -sarjan hahmoista
Kirjassa "Valtaistuinpeli" Tywin näkee Tyrionin vangitsemisen loukkauksena sukuaan kohtaan, ja komentaa ser Gregor Cleganen ryöstöretkelle Jokimaille. Kun Robert Baratheon kuolee, hänet nimetään Joffreyn Kouraksi. Hän lähettää Tyrionin pääkaupunkiin toimimaan väliaikaisena Kourana, kun Tywin taistelee sodassa Starkeja vastaan. "Kuninkaiden koitoksessa" Tywin jatkaa sotaa. Hän siirtää joukkonsa Kuninkaansatamaan, kun Stannis Baratheon hyökkää sinne meritse. Mustavirran taistelun jälkeen hänet nimetään kaupungin pelastajaksi. Tywin ottaa vastaan virkansa Kourana kirjassa "Miekkamyrsky". Hän järjestää avioliiton Joffreyn ja Margaery Tyrellin välille taatakseen Tyrellin suvun tuen sodassa. Hän määrää myös Tyrionin naimisiin Sansa Starkin kanssa saadakseen suvulleen Talvivaaran. Hän juonii yhdessä Walder Freyn kanssa Robb Starkin murhan tämän enon häissä ja päättää näin viiden kuninkaan sodan. Kun Tyrionia syytetään Joffreyn myrkyttämisestä, Tywin osallistuu hänen oikeudenkäyntiinsä. Tyrion todetaan syylliseksi ja tuomitaan kuolemaan. Tyrion kuitenkin pakenee vankilasta ja etsii Tywinin käsiinsä. Tyrion tappaa hänet varsijousella käymälässä. Rikoskirjallisuus
Suomalaisen rikoskirjallisuuden tunnetuimpiin romaaneihin lukeutuvat Mika Waltarin "Komisario Palmu" -kirjat, joista kaksi ensimmäistä noudattaa juonikuvioltaan lähinnä englantilaisen kultakauden traditiota: murhaaja löytyy tunnetusta piiristä ja paljastetaan vasta lopussa, yllätyshakuisesti. Viimeisessä, alun perin elokuvakäsikirjoitukseksi tilatussa "Tähdet kertovat, komisario Palmu" -romaanissa ”kuka sen teki?” -kuvio on sen sijaan rikottu. Komisario Palmun hahmo on saanut vaikutteita muiden muassa komisario Kairalasta. Fredrik I Barbarossa
Fredrik I Barbarossa (, noin 1125 – 10. kesäkuuta 1190) oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari. Hän kuului Hohenstaufen-sukuun. Barbarossa tarkoittaa punapartaa. Ihmiskunnan viholliset
Ihmiskunnan viholliset on Mika Waltarin kirjoittama historiallinen romaani. Se ilmestyi WSOY:n kustantamana vuonna 1964 ja oli viimeinen Waltarin teos, joka julkaistiin hänen elinaikanaan. Se on jatkoa romaanille "Valtakunnan salaisuus", jonka päähenkilö Marcus palaa kotikaupunkiinsa Roomaan. Kirjan kertojaminä on Marcuksen poika Minutus. Paracelsus
Mika Waltari on kirjoittanut näytelmän "Paracelsus Baselissa". Näytelmän henkilöt ovat suurimmaksi osaksi historiallisia, ja myös monet sen tapahtumat perustuvat tutkittuun historiaan. Siinä Paracelsus kuvataan miehenä, joka puolustaa tieteen vapautta ja riippumattomuutta kirkosta, empiiristä tutkimusta sekä kansankielen käyttöä latinan asemesta. Paracelsuksen parannusmenetelmät eivät perustu koululääketieteeseen vaan kansan tietoon, ja hän on kokeillut yrttejä ja menetelmiä itseensä varmistaakseen niiden tehon. Panu Rajalan mukaan hänen metodinsa muistuttavat nykyaikaisia, vaihtoehtoisia hoitomuotoja. Hänessä on sekä huijarin että neron ominaisuuksia. "Paracelsus Baselissa" aukaisi uraa Waltarin laajoille historiallisille romaaneille, etenkin "Mikael Karvajalalle", jossa Paracelsus myös esiintyy. Satu Waltari
Omien kirjojensa lisäksi Waltari käänsi useita teoksia ranskasta suomeksi. Waltari lähti 18-vuotiaana Pariisiin ja opiskeli ranskaa Alliance Françaisessa. Kokemuksistaan hän kirjoitti esikoisteoksensa "Kahvila Mabillon" (1952). Teos kuvaa silloista opiskelijaelämää Pariisissa. "Sadepilvet" kertoo Waltarin ja hänen puolisonsa Esko Elstelän romanssista. "Haikeat leikit" on omaelämäkerrallinen teos lapsuus- ja nuoruusvuosista. Fantasiaromaani "Viides harharetki" (1960) sijoittuu Ranskan keskiaikaan. Mika Waltari
Tunnetuimpia pienoisromaaneja on "Vieras mies tuli taloon", jolla Waltari voitti WSOY:n pienoisromaanikilpailun 1937. Markku Envall pitää kirjaa osoittelevuudessaankin eräänlaisena suomalaisvastineena D. H. Lawrencen "Lady Chatterleyn rakastajalle". Teos oli Waltarin ensimmäinen käännösmenestys. Kuka murhasi rouva Skrofin?
Kuka murhasi Rouva Skrofin? on Mika Waltarin vuonna 1939 julkaistu salapoliisiromaani ja Komisario Palmu -sarjan ensimmäinen teos. Waltari voitti tällä teoksella pohjoismaisen salapoliisiromaanikilpailun Suomen osuuden. Tässä Palmu-sarjan esikoisessa tutkija Markku Envall on nähnyt teologisen merkitystason. Johannes Angelos
Kuten kaikissa Waltarin historiallisissa romaaneissa, tässäkin keskeiseksi teemaksi nousee syvällinen pohdinta elämän tarkoituksesta ja Jumalan olemassaolosta. Varman häviön edessäkin Johannes Angelos on valmis kaatumaan "kristikunnan viimeisen etuvartion" edessä islaminuskoisia ottomaaneja vastaan. Angeloksen motiivit ovat jatkuvan epäilyksen kohteena sekä latinalaisten että kreikkalaisten kristittyjen puolella, koska sulttaani Muhammed (Mehmed II) on päästänyt Angeloksen vapaaehtoisesti pakenemaan sulttaanin leiristä ennen piirityksen alkua. Waltarin aiempia teoksia noudattaen myös Angelos kohtaa kohtalokkaan naisen, Konstantinopolin puolustuksesta vastaavaan megadux Lucas Notaraksen tyttären Anna Notaraksen. Johanneksen ja Annan välille sukeutuu romanttinen suhde, ja Johannes vaatii Annaa pakenemaan isänsä kanssa tuhoon tuomitun Konstantinopolin viime hetkien lyödessä. Anna kieltäytyy, ja kirjan traagisimpina hetkinä koetaan tilanne, kun Johannes saapuu sulttaanin armosta eloonjääneenä katsomaan muurilla kuolleita kreikkalaisia ja tunnistaa elämänsä rakkauden Annan haarniska yllään kuolleiden ja kärpästen peittämien ruumiiden joukosta. Mika Waltari
Sotien aikana Waltari työskenteli Valtion tiedoituslaitoksessa. Hän osallistui sotapropagandan tekoon muun muassa kirjoittamalla tietokirjat "Neuvostovakoilun varjossa" (1942, näköispainos 1994), "Totuus Virosta, Latviasta ja Liettuasta" (1941, salanimellä Nauticus) sekä romaanit "Antero ei enää palaa" (1940) ja "Rakkaus vainoaikaan" (1943). Hän kirjoitti paljon lehtiartikkeleita, isänmaallisia reportaaseja rintamalta ja sanomalehtien pääkirjoituksia. Historiallinen romaani
1940-luvun lopulla ja 1950-luvulla historiallisessa romaanissa kuvastui sotienjälkeinen pessimismi ja siirtyminen pois kansallisista aiheista. Mika Waltarin muinaiseen Egyptiin sijoittuva "Sinuhe egyptiläinen" edustaa tätä suuntausta ja on maailmanlaajuisesti tunnetuin suomalainen historiallinen romaani. Waltarin muita muinaisiin aikoihin sijoittuvia romaaneja ovat "Mikael Karvajalka" (1948), "Mikael Hakim" (1949), "Johannes Angelos" (1952), "Turms, kuolematon" (1955), "Valtakunnan salaisuus" (1959), "Ihmiskunnan viholliset" (1964) ja "Nuori Johannes" (1981). Waltarin vanhempia suomalaiskansallisia romaaneja ovat "Kaarina Maununtytär" (1942) ja "Tanssi yli hautojen" (1944). Ihmiskunnan viholliset
Kirjassa kuvataan paljon Rooman valtakunnan poliittisia juonitteluja. Päähenkilö Minutus myös seikkailee Rooman eri provinsseissa, kuten Britanniassa ja Korintissa (joka kuului Achaean provinssiin). Waltarin historiallisten romaanien tapaan monet kirjan hahmot ovat todellisia historian henkilöitä. Merkittävissä osassa on keisari Nero, jonka kanssa Minutus ystävystyy. Kirjassa kuvataan muun muassa Agrippinan murha ja Rooman palo. Farmarin tytär
"Farmarin tytär" on Mika Waltarin romaaniin perustuvan elokuvan "Sinuhe, egyptiläinen" (1954) ohella ainoa Hollywoodissa filmattu elokuva, joka perustuu suomalaiseen alkuperäisteokseen. Elokuvan alkuteksteissä Wuolijoen kirjailijanimi Juhani Tervapää oli virheellisesti muodossa ”Juhni Tervataa”. Antti Tykinvalaja
Antti Tykinvalaja ("Antti Kallenpoika") on Mika Waltarin luoma kuvitteellinen hahmo historiallisessa romaanissa Mikael Karvajalka ja sen jatko-osassa Mikael Hakim. Hän tulee tarinaan mukaan Mikael Karvajalan ensimmäisen kirjan luvussa yhdeksän vuonna 1517. Rouva Pirjo ottaa hänet suojiinsa, kuten Mikaelin aiemmin. Pojista tulee näin ollen kasvinveljekset. Waltari kuvaa Antin rotevaksi, hidasjärkiseksi, harmaasilmäiseksi maalaispojaksi, päätään Mikael Karvajalkaa pidemmäksi. Hän on köyhistä oloista Laitilan pitäjästä ja on tullut Turkuun sepän oppiin. Antin "isolla ja emolla ei ole muuta rikkautta kuin lapset". Valtavien voimiensa takia Antti joutuu moniin hankaluuksiin, mutta toisaalta ne pelastavat hänet ja Mikaelin monesta kiperästä tilanteesta. Luonteeltaan hän on säyseä, mutta alkoholia juotuaan saattaa muuttua aggressiiviseksi. Hänestä tulee tarinan edetessä valiosoturi ja taitava tykinvalaja. Operaatio Barbarossa
Hyökkäystä motivoimaan valmistettiin muun muassa ”Von Finnland bis zum Schwarzen Meer” (Suomesta Mustalle merelle) -marssilaulu, jossa ”Führer befiehl, wir folgen dir!”. Laulun sävelsi Norbert Schultze. Laulu on mm. YouTubessa. Pyhän Barbaran alttarikaappi
5. Neitsyt Maria vapauttaa ritari Teofiluksen paholaisen kanssa tekemästään sopimuksesta. Kuva muistuttaa, että Mariaa rukoilemalla voi saada avun.Anna-Maija Ylimaulan romaanissa "Jumalista julmin" (WSOY 1994) Barbara-alttari on keskeisellä sijalla. Teoksen minäkertoja on mies, mutta päähenkilöksi nousee Pyhän Barbaran alttarikaapista tutkimusta tekevä taidehistorioitsija. Alttarikaapin kertomaa Barbaran tarinaa käytetään sisäiskertomuksena. Hayreddin Barbarossa
Yakup perusti saarelle keramiikkatehtaan ja hankki laivan kaupatakseen tuotteitaan. Pojat työskentelivät nuoresta pitäen isänsä tehtaalla ja oppivat pitkillä kauppamatkoillaan kokeneiksi merenkävijöiksi sekä useita kieliä puhuviksi kansainvälisiksi kauppiaiksi. Aruj ja Hizir oppivat molemmat puhumaan viittä eri kieltä. Vartuttuaan Hizir kävi kauppaa omalla laivallaan Sarosinlahdella, Thessalonikissa ja Euboialla. Veljekset aloittivat uransa lähinnä rauhanomaisina kauppiaina, mutta kääntyivät kaappareiksi vastatakseen Rodokselta toimivien Johanniittain ritarikunnan kaapparitoimintaan, joka kohdistui lähinnä islamilaisia merenkulkijoita ja kauppiaita vastaan. Vuonna 1492 Aruj ja Ishak olivat palaamassa kauppamatkalta puolikaleerillaan, kun Johanniittojen kaleeri "Our Lady of Conception" yhytti heidän laivansa ja hyökkäsi. Johanniitat kaappasivat veljesten aluksen, Ishak sai surmansa ja haavoittunut Aruj joutui kaleeriorjaksi, kunnes hänet päästettiin vapaaksi hänen isänsä tai turkkilaiskauppiaiden maksettua lunnasrahan johanniitoille. Fredrik I Barbarossa
Fredrik järjesti kuusi sotaretkeä Italiaan vakiinnuttaakseen asemansa valtakunnassa. Ensimmäisellä paavi Hadrianus IV kruunasi hänet keisariksi 18. kesäkuuta 1155 Pietarin kirkossa. Välittömästi kaupungissa puhkesivat taistelut Arnold Brescialaisen johtamien tasavaltalaisten pyrkiessä vangitsemaan kaupungin herran, paavi Hadrianus IV:n. Paavin ja keisarin armeijat taistelivat kaupunkilaisia vastaan iltaan saakka. Kapinan kukistuttua keisari ei kuitenkaan lupauksensa mukaisesti palauttanut paaville kaupungin herruutta eikä jatkanut toimia normanneja vastaan. Paavin kanssa tehdyn sopimuksen rikkominen oli yksi syy tulevaan skismaan. Paracelsus Baselissa
"Paracelsus Baselissa" aukaisi uraa Waltarin laajoille historiallisille romaaneille, etenkin "Mikael Karvajalalle", jossa Paracelsus myös esiintyy. Rajalan mukaan näytelmä on ”askelmerkki kohti syventymistä ja taiteellista puhdistautumista.” Sekä Erasmus että Fuggerin kauppiassuku esiintyvät Waltarin myöhemmissä romaaneissa, "Mikael Karvajalassa" ja "Nuoressa Johanneksessa". Näytelmässä mainitaan myös Baselin kirkkoaitaan maalattu kuolemantanssi, jonka luota "Nuoren Johanneksen" tarina alkaa. Zordon
Zordonin oikea olomuoto nähtiin "Mighty Morphin Power Rangersin" ensimmäisellä tuotantokaudella. Kun Baboo oli muuttanut Kimberly Hartin ja Billy Cranstonin rohtonsa avulla kovanaamoiksi, Zordon kertoi rangereille miten hän oli vuosituhansia sitten taistellut savisotureita vastaan saadakseen erään harvinaisen kasvin itselleen. Sama kasvi oli ainoa menetelmä palauttaa Billy ja Kimberly normaaleiksi. Myöhemmin Alpha löysikin kasvin, mutta myös hän joutui taistelemaan savisotureita vastaan. Nähtiin, että Zordon oli ennen aikavääristymään joutumistaan pukeutunut valkoisiin vaatteisiin ja hän oli pitänyt päässään taivaansinistä turbaania. Mika Waltari
Manilianus-romaanit "Valtakunnan salaisuus" (1959) ja "Ihmiskunnan viholliset" (1964) kertovat kristinuskon varhaisvaiheista. Historiallisten romaanien sarjaan kuuluu lisäksi "Turms, kuolematon" (1955). Tekijä suuntasi historialliset teoksensa yleismaailmalliselle lukijakunnalle; ainoastaan "Mikael Karvajalka" tapahtuu osittain Suomessa. Sinuhe egyptiläinen
Sinuhe egyptiläinen on suomalaisen kirjailijan Mika Waltarin kirjoittama historiallinen romaani, joka ilmestyi WSOY:n kustantamana vuonna 1945 ja josta tuli nopeasti kansainvälinen menestys. Romaania pidetään Waltarin pääteoksena. "Sinuhe egyptiläinen" on käännetty 41 kielelle. Vuonna 2008 "Sinuhe egyptiläinen" äänestettiin suomalaisten rakkaimmaksi kirjaksi. Vuonna 2017 kirja valittiin yleisöäänestyksessä vuosisadan kirjaksi. Mars (kirjasarja)
John Carter on Tarzanin veroinen ritarillinen taistelija: kolmannen kirjan lopussa hänet nimitetään Barsoomin sotavaltiaaksi. Hän itse sanoo myöhemmin käyttävänsä tätä valtaa vain sodassa, jolloin hänen appensa isä, suuri jeddak (keisari) Tardos Mors on suvainnut palvella hänen alaisenaan. Muulloin Carter on vain Tardos Morsin suvun prinssi. Hän jättääkin arkipäivän hallintobyrokratian appensa isälle ja tämän pojalle Mors Kajakille, Pikku-Heliumin jedille (kuninkaalle); kirjassa Marsin sotavaltias käydään raju taistelu jossa isä ja poika osoittautuvat vävynsä veroisiksi miekan käyttäjiksi ja vähintään yhtä urheiksi. Akallabêth
Tarinan pääpaha on Sauron, Morgothin sotapäällikkö, joka on paennut Keski-Maan pimeyksiin valaria. Morgoth on kukistettu ja "valar" etsivät Sauronia. Samaan aikaan Valinorin "valar" päättävät palkita Morgothia vastaan nousseet ihmiset tekemällä näistä "Ihmisten Kuninkaita" ja antamalla heille Númenorin saaren hallittavakseen. "Valar" kuitenkin kieltävät númenorilaisia purjehtimasta länteen, Valinoriin. Númenorilaiset tottelevat aluksi ja keskittyvät Keski-Maahan ja sen alhaisempiin ihmisiin. Lopulta Númenorin valta kasvaa niin suureksi, että se käy taistoon itseään Sauronia vastaan ja voittaa tämän. Sauroon viedään vangiksi Númenoriin, mutta myöhemmin hänet vapautetaan ja hänestä tulee kuninkaan neuvonantaja. Sauron saa kuninkaan hyökkäämään Valinoriin, jolloin "valar" raivostuvat ja tuhoavat Númenorin. Mika Waltarin bibliografia
Tämä on luettelo Mika Waltarin kirjoittamista kaunokirjallisista teoksista. Kokoelmista on otettu mukaan vain ne, joissa on mukana ennen julkaisemattomia tekstejä. Elokuvista ja näytelmistä mukana on vain alkuperäiskäsikirjoitukset, joten luettelossa ei ole proosateosten dramatisointeja eikä näytelmien elokuvasovituksia. Kolmijalkainen mies
"Kolmijalkaisen miehen" aiheina ovat taideväärennökset, itärikollisuus, huumekauppa ja pornoteollisuus. Kirjassa novellikirjailija Luusalmi alkaa samaistaa itsensä Mika Waltariin. Miehen alkoholismi ja houreet etenevät siihen pisteeseen, että hänet on toimitettava Kupittaalle hoitoon. Rikollisia kirjassa edustaa muun muassa kansainvälisen tason slummiksi muuttuneelle Varissuolle Algeriasta kulkeutunut Muammar Gaiffari. Gabriel, tule takaisin
"Gabriel, tule takaisin" on julkaistu vuonna 1999 kokoelmassa "Mika Waltarin näytelmät". Se on käännetty espanjaksi, ruotsiksi ja venäjäksi. UBOS Loitsukirja
Ylivelho Zarlak on velho, joka yrittää saada Ubosin itselleen, jotta hän pääsisi pois maan ytimestä ja valloittaisi maailman, koska Casandran isoisä Gets aikoinaan kirosi Zarlakin taikakristallivaltikkansa avulla maan ytimeen. Zarlak kerran melkein sai Ubosin käsiinsä, mutta Casandra, Gus ja Verne pelastivat Ubosin Zarlakin kynsistä. Velho Zarlakilla on kaksi apulaista Syylä ja Rokko, jotka yrittävät auttaa Zarlakia hänen juonissaan, mutta he yleensä epäonnistuvat melkein joka asiassa. Syylä ja Rokko ovat Kalkkarottia. Zarlakia kutsutaan yleensä maailman vaarallisimmaksi ja julmimmaksi velhoksi. Alberich
Ranskalaisessa keskiaikaisessa runoelmassa "Huon de Bordeaux" hahmo on nimeltään Oberon, metsässä asuva kääpiökuningas, joka auttaa taikavoimillaan sankaria mahdottomalta näyttävässä tehtävässä. Shakespeare sai runoelman englanninnoksesta vaikutteita ja lainasi hahmon nimen ja haltija-aiheen Kesäyön unelma -näytelmäänsä. Nibelungein laulussa Alberich on Nibelungein aarretta vartioiva kääpiö, jonka Siegfried voittaa. Siegfried pakottaa Alberichin luovuttamaan näkymättömyysviittansa. Richard Wagnerin Nibelungin sormus -oopperasarjassa Alberich on nibelungien johtaja ja Reininkulta-aarteen vartija. Alberich on oopperasarjassa synkempi hahmo kuin vanhoissa taruissa. Hollywood (kirja)
Myös muut kirjan henkilöt esiintyvät muunnetuin nimin. Selkeästi tunnistettavia henkilöitä ovat muun muassa "Baarikärpäsen" pääosakaksikko Mickey Rourke ja Faye Dunaway, ranskalainen elokuvaohjaaja Jean-Luc Godard, saksalainen elokuvaohjaaja Werner Herzog sekä kirjailija Norman Mailer. Luettelo Tulen ja jään laulu -sarjan hahmoista
Kirjassa "Miekkamyrsky", Margaery saapuu saattueineen Kuninkaansatamaan Joffreyn puolisoksi. Pääkaupungin väki ottaa hänet ilomielin vastaan, sillä Tyrellit ovat antaneet apua kaupungin köyhille Margaeryn nimeen. Margaery perheineen illallistaa Sansa Starkin kanssa ja hän saa kuulla Joffreyn todellisesta luonteesta; Margaery on kiltti Sansaa kohtaan. Tyrellit aikovat naittaa Sansan Margaeryn veljelle Willas Tyrellille, mutta juoni päättyy lyhyeen, kun lordi Tywin Lannister järjestää poikansa Tyrionin ja Sansan välisen avioliiton. Margaery nai Joffreyn pian tämän jälkeen, mutta poikakuningas tukehtuu hääjuhlassa. Myrkyttäjäksi vihjataan Margaeryn isoäitiä Olennaa ja myös Margaeryn oletetaan tienneen juonesta, sillä pariskunta joi viiniä samasta maljasta. Operaatio Barbarossa
Marraskuussa 1940 oli Neuvostoliiton ulkoasiainkansankomissaari Vjatšeslav Molotov (alun perin Skrjabin), jonka Josif Stalin (alun perin Džugašvili), oli määrännyt ulkoasiankomissaariksi, koska edeltäjä Maksim Litvinov oli juutalainen ja altis Saksan lehdistön antisemitistiselle kirjoittelulle, oli käynyt valtiovierailulla vaatien mm. Saksalta suostumusta Suomen kysymyksen päättämiseksi, mihin valtakunnankansleri Adolf Hitler ei ollut antanut lupaa. Saksan ja Neuvostoliiton erimielisyydet kärjistyivät keväällä 1941 siksi, että Jugoslavian kuningaskunnassa tapahtui vallankaappaus, jossa saksalaissuuntausta ajanut hallitus vaihtui saksalaisvastaiseen, mikä haittasi saksalaisten pyrkimystä mennä Italialle avuksi Albaniaan ja Kreikkaan Italian sodassa Kreikkaa vastaan. Neuvostoliitto teki sopimuksen Saksan uhan vuoksi Jugoslavian kanssa ennen kuin Saksan yllätyshyökkäyksellä valloitti Jugoslavian. Zack &amp; Wiki: Quest for Barbaros’ Treasure
Peli alkaa tilanteesta, jossa nuori merirosvo Zack nukkuu merirosvojoukkionsa Merijänisten (Sea Rabbits) lainatussa romulentokoneessa. Zackin kultainen apinatoveri Wiki herättää hänet unestaan. Pian sen jälkeen kapteeni Rose, Merijänisten arkkivihollinen kätyreineen hyökkää lentokoneen kimppuun lopulta pudottaen sen. Onneksi Zack ja Wiki onnistuvat pakenemaan ennen kuin kone rysähtää maahan. He löytävät itsensä keskeltä viidakkoa, josta löytyy omituinen, kirottu arkku. Arkusta hyppää esiin pääkallo, joka väittää olevansa kuuluisan kapteeni Barbarossan kallo. Kirous on rikkonut hänen ruumiinsa palasiksi, jotka nyt ovat kadoksissa maailmalla. Hän pyytää Zackiä ja Wikiä löytämään ja palauttamaan hänen ruumiinosansa. Vastapalvelukseksi hän lupaa antaa laivansa Zackille sekä kertoa, missä sijaitsee joka piraatin unelma, kuuluisa aarresaari. Tietenkin Zack tarttuu tilaisuuteen. Seikkailu voi alkaa!
Kun ystävykset saavat kaikki ruumiinosat. Barbarossa kuitenkin huijaa Zackia ja Wikiä ja kaikki osat tulevat Zackin ja Wickin eteen. Kaikki ruumiinosat yhdistyvät Barbarossaan, ja selviää ettei Barbarossa ei olekaan hyvä. Lopussa Zack ja Wiki tappavat Barbarossan ja Barbarossa joutuu mustaan aukkoon. Zack ja Wiki olivat Barbarossan palikassa. Zack selvisi mutta... Wiki kuoli. Zack katsoo suruissaan mustaan aukkoon. Mika Waltari
Waltari suomensi kansallissosialistien kulttiteoksen, Hanns Heinz Ewersin kirjoittaman Horst Wesselin elämäkerran "" (WSOY, 1933). Muistelmissaan Waltari kertoo, ettei tuohon aikaan tuntenut kansallissosialistista aatetta kovin hyvin. Vuonna 1939, ennen toisen maailmansodan alkua, hän kirjoitti matkastaan Euroopassa artikkelin, jossa kuvaili natsi-Saksaa melko myönteiseen sävyyn. Noita palaa elämään
Näytelmässä voidaan nähdä yhteyksiä Waltarin muuhun tuotantoon. Waltari kokeili näytelmässä suurten romaaniensa yliluonnollisia teemoja: se esimerkiksi ennakoi "Mikael Karvajalan" kuvauksia noitavainoista ja julmista kidutuksista. Rajala yhdistää "Noita palaa elämään" -näytelmän "Gabrieliin", joka on kirjoitettu samoihin aikoihin. Kummatkin näytelmät kuvaavat sitä, millaisen vaikutuksen outo vieras tekee rauhalliseen pikkuyhteisöön, vaikka edellisessä päähenkilönä onkin nainen, jälkimmäisessä mies. Kummassakin näytelmässä on myös samoja teemoja kuin "Sinuhessa". Operaatio Barbarossa
Suomi, Unkari ja Romania laskettiin suunnitelmassa todennäköisiksi liittolaisiksi. Hitler rakensi suunnitelmansa salamasodan () varaan. Suunnitelman lähtökohtana oli suorittaa hyökkäys leveällä Suomenlahti–Mustameri-linjalla. Hitlerin tavoitteet perustuivat pääosin poliittisiin ja sotataloudellisiin arviointeihin. Hitlerin ensimmäinen tavoite oli Leningradin valtaus. Toiseksi hän tavoitteli Ukrainan raaka-aineita ja Donetsin seudun sotatarviketeollisuuden haltuunottoa. Saksan maavoimien esikunta (OKH) oli tavoitteista eri mieltä Hitlerin kanssa; OKH piti tärkeimpänä tavoitteena pääkaupunki Moskovaa.
Operaatiota varten luotiin kolme armeijaryhmää. Pohjoinen armeijaryhmä komentajanaan tammikuusta 1941 alkaen Wilhelm Ritter von Leeb sai kohteekseen Leningradin. Fedor von Bockin komentaman keskustan armeijaryhmän kohteena ja koko operaation päätavoitteena oli aluksi Moskova, mutta Hitler muutti mielensä asiasta useita kertoja operaation aikana. Etelässä toimi etelän armeijaryhmä komentajanaan aluksi Gerd von Rundstedt, jota seurasi Walter von Reichenau, joka kuitenkin kuoli muutaman viikon päästä ja johtoon nousi von Bock. Etelän armeijaryhmän tehtävänä oli Ukrainan ja Kiovan valtaus sekä Donbassin teollisuusalueiden haltuunotto. Hitler uskoi operaation kestävän neljä kuukautta. Hämeenlinnan kaunotar
Hämeenlinnan kaunotar, alaotsikoltaan "Kolminäytöksinen komediahenkinen porvarisidylli 1780-luvun Hämeenlinnasta", on Mika Waltarin näytelmä vuodelta 1939. Waltari kirjoitti sen Hämeenlinnan kaupungin 300-vuotisjuhlallisuuksia varten. Näytelmä on esitetty kerran, Ylioppilasteatterin juhlanäytäntönä 19. tammikuuta 1939. Hämeenlinnalainen Karisto julkaisi näytelmän erillisenä kirjana. Operaatio Barbarossa
Operaatio Barbarossa (, 'tapaus Barbarossa') oli Saksan Neuvostoliittoon vuonna 1941 tekemän hyökkäyksen koodinimi. Sen taustana on Adolf Hitlerin ja kansallissosialistien ajama oppi elintilasta ("Lebensraum") idästä. Hitler esitteli elintilaopin kirjassaan "Taisteluni", jonka hän saneli vuoden 1923 vallankaappausyrityksen takia saamansa vankeustuomion aikana. Elintilaopin mukaan Saksan tulisi laajentua itään eli Neuvostoliiton suuntaan, sillä idässä nähtiin olevan runsaasti tilaa Saksan kasvavalle väestölle sekä Saksan tarvitsemia raaka-aineita, kuten öljyä. Operaatio nimettiin Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin Fredrik I Barbarossan mukaan, joka johti vuonna 1189 aloitettua kolmatta ristiretkeä. Mika Waltari
Sodan jälkeen ilmestyi muinaiseen Egyptiin sijoittunut romaani "Sinuhe egyptiläinen" (1945), josta tuli kansainvälinen menestys ja Waltarin pääteos. Sinuhen jälkeen Waltari kirjoitti useita historiallisia romaaneja, kuten "Mikael Karvajalka" (1948), "Mikael Hakim" (1949) sekä kristinuskon varhaisvaiheista kertovat "Valtakunnan salaisuus" (1959) ja "Ihmiskunnan viholliset" (1964). Fine van Brooklyn
Fine van Brooklyn on Mika Waltarin kirjoittama pienoisromaani, jossa suomalainen tiedemies muistelee nuorena tekemäänsä matkaa Bretagneen ja ihastumisestaan nuoreen hollantilaiseen naiseen, joka kuitenkin vain leikitteli hänen tunteillaan. Waltari kirjoitti "Fine van Brooklynin" kesällä 1939, mutta koska kustantaja ei aluksi halunnut julkaista sitä, se ilmestyi ensin jatkokertomuksena aikakauslehdessä 1941. "Fine van Brooklynia" pidetään yhtenä Waltarin parhaista pienoisromaaneista, ja se oli myös Waltarin omia suosikkeja. Palaióchora (Kythera)
Palaióchora ei näkynyt minnekään, kuten merelle, minkä ansiosta kaupunki säästyi merirosvojen hyökkäyksiltä. Kuitenkin vuonna 1537 osmaniamiraali ja kaappari Hayreddin Barbarossa joukkoineen saapui Kytheralle tuhoten ja ryöstäen Palaióchoran. Lisäksi Barbarossan joukot surmasivat siviiliväestöä sekä ottivat Palaióchoran asukkaita vangeiksi ja myivät heidät orjiksi. Hävityksestä selviytyneet perheet muuttivat läheisiin kyliin. Palaióchoraa ei hävityksen jälkeen asutettu uudelleen. Kaapparilordi
Ensimmäisen kerran hänet nähtiin Baratie-ravintolassa. Hän oli aiemmin tuhonnut Don Kriegin 50 laivan merirosvoarmadan yhtä lukuun ottamatta vain siksi, koska hän oli pitkästynyt. Mihawk saapui Baratie-ravintolan luokse tuhoamaan viimeisen merirosvoarmadan laivan. Tuhotyön jälkeen Zoro haastoi Mihawkin saadakseen maailman parhaimman miekkamiehen tittelin itselleen. Mihawk suostui, mutta käytti taistelussa Mustan miekan sijaan pientä tikaria, ja voitti Zoron santōryū:n (kolmen miekan tekniikka). Vaikka aluksi Mihawk piti Zoroa heikkona, Zoron "kuolema ennen perääntymistä" asenne teki häneen vaikutuksen. Lopulta Mihawk päätti upottaa hänen Mustan miekkansa Zoroon kunnioituksen osoituksena. Zoro teki viimeisen hyökkäyksensä, mutta Mihawk viilsi häntä Mustalla miekalla ja tuhosi samalla Zoron kaksi katanaa. Ennen taistelun päättymistä Zoro kääntyi ja antoi Mihawkin tehdä ratkaisevan viillon sanoen: "Haava selässä...on miekkamiehelle häpeäksi". Mihawkin viimeisen viillon jälkeen hän käski Zoroa tulla vahvemmaksi, ymmärtämään maailmaa ja tulla maailman parhaimmaksi miekkamieheksi. Tämän jälkeen hän purjehti pois hauta-arkun kaltaisella veneellään. Poul Anderson
Andersonilta on suomennettu myös kaksi fantasianovellia. ”Barbaari” (1956) parodioi Robert E. Howardin Conan-tyyppisiä tarinoita. Komisario Palmun jäljillä
Komisario Palmun jäljillä on Juha Järvelän ja Marjo Vallitun 2014 ilmestynyt Mika Waltarin romaanien ja Matti Kassilan elokuvien komisario Palmua käsittelevä teos. Rakkaus vainoaikaan
Rakkaus vainoaikaan on Mika Waltarin vuonna 1943 ilmestynyt romaani, jonka tapahtumat sijoittuvat välirauhan aikaan 1940–41. Kirjan takakannen esittelyn mukaan romaani tulkitsee ”järkyttävästi ja dramaattisesti sitä sukupolvea, joka menetti nuoruutensa ennen kuin se oli alkanutkaan ja joka oli epätoivoisen kiitollinen saadessaan edes hetken jatkoaikaa kuolemalta”. Kirjan nimi on lainaus Lauri Viljasen runosta. Erich Buschenhagen
Valvontakomission puheenjohtaja Andrei Ždanov toimitti Moskovasta Buschenhagenin lausunnon ja jäljennöksen Adolf Hitlerin Barbarossa-suunnitelmasta sotasyyllisyysoikeudelle tammikuussa 1946 tarkoituksenaan selvittää, mitä Suomen poliittinen ja sotilaallinen johto tiesivät Saksan aikeista hyökätä Neuvostoliittoon sekä oliko Salzburgin neuvotteluissa tai saksalaisten upseerien Suomen-vierailujen aikana tehty sopimuksia Saksan ja Suomen sodanjohtojen välillä. Syytettyjä ja todistajia kuulusteltaessa esitettiin, ettei Suomessa tiedetty Barbarossa-suunnitelmasta mitään ennen Saksan hyökkäystä Neuvostoliittoon. Saksan ja Suomen välillä kiistettiin tehdyn minkäänlaisia sopimuksia. Todistajat osoittivat Buschenhagenin lausunnosta useita virheitä ja epätarkkuuksia, mikä nakersi sen uskottavuutta. Mika Waltari
Asevelvollisuusajastaan Waltari kirjoitti armeijamyönteisen omaelämäkerrallisen teoksen "Siellä missä miehiä tehdään" 1931. Teosta on sanottu oikeiston ”tilaamaksi” vastineeksi Pentti Haanpään armeijakriittiselle "Kentälle ja kasarmille". Markku Envall on luonnehtinut sitä 1984 "Kirjailijoiden kentät ja kasarmit" -teoksessa edelleen myönteisimmäksi varusmieselämän kuvaukseksi Suomen kirjallisuudessa. John Varley
Useat Varleyn novelleista ja romaaneista sijoittuvat ”Eight Worlds” -maailmaan, tulevaisuuden aurinkokuntaan. Novellit, joissa esiintyy poliisi Anna-Louise Bach (muun muassa ”Pikku juttu” ja ”Barbiemurhat”), eivät sijoitu Eight Worlds -sarjaan vaan sitä muistuttavaan ympäristöön. Myös muutamat henkilönnimet ovat samoja kuin Eight Worlds -sarjassa. Nämä tarinat ovat sävyltään hieman tummempia kuin Eight Worlds -novelleissa. Captain America: Civil War
Syyskuussa 2015 Mark Ruffalo, joka näyttelee MCU-elokuvissa Bruce Banneria / Hulkia, kertoi hahmonsa olleen "Civil Warin" alkuperäisessä käsikirjoituksessa, mutta "Age of Ultronin" lopun tapahtumien vuoksi se poistettiin, koska Marvel ei tässä elokuvassa ”halunnut paljastaa missä hän on ja miksi”. Helmikuussa 2016 Freemanin roolihahmon paljastettiin olevan Everett Ross, terrorisminvastaisen yksikön jäsen, joka on sarjakuvissa ollut tekemisissä myös Mustan Pantterin kanssa. Huhtikuussa Alfre Woodardin ja Jim Rashin paljastettiin esiintyvän elokuvassa, sekä vahvistettiin Marisa Tomein esiintyminen May Parkerin roolissa. Pyhän Barbaran alttarikaappi
Pukukankaiden mallina ovat olleet italialaiset eläinkuvioiset silkkibrokadit, mutta ne on kuvattu kaksiulotteisena tasona, jonka päälle on piirretty kankaiden laskoksia. Kankaiden poimuissa ja vartaloiden kaarteissa, samoin kuin käsien siroissa eleissä on goottilaista viivaleikkiä varsinkin Barbaran tarinan ensimmäisessä ("Väittely") ja neljännessä ("Vankeus") kuvassa. Yleisvaikutelma on sadunomainen ja vertauskuvallisen epätodellinen myös Francken käyttämien heleiden sävyjen ansiosta. Hänen maalaustapansa on varjoton, joskin värit tummuvat hieman taustaa kohti mentäessä, mikä tuo kuviin näynomaisuutta. Paracelsus Baselissa
Waltarin oli tarkoitus kirjoittaa suuri aatedraama, joka voisi menestyä myös kansainvälisesti, ja hänen tähtäimessään oli Paracelsuksen kuoleman 400-vuotismuistojuhla Baselissa 1941. Sodan syttyminen kuitenkin viivästytti näytelmän kirjoittamista, ja se sai ensi-iltansa vasta maaliskuussa 1943. WSOY julkaisi näytelmän omana kirjanaan 1943 ja kokoelmateoksessa Mika Waltarin näytelmät vuonna 1999. Barbareskit
Monissa kuuluisissa teoksissa esiintyy mainintoja barbareskeista. Näitä ovat muiden muassa Daniel Defoen "Robinson Crusoe" ja Alexandre Dumas’n "Monte-Criston kreivi". Tarzan
Tarzan on Edgar Rice Burroughsin kirjasarjan sankarihahmo, jolla oli apinoiden kasvattamana viidakossa tarvittavia taitoja. Daniele Barbaro
Daniele Barbaro syntyi Venetsiassa Barbaron aatelissukuun. Hänen veljensä Marcantonio oli myös diplomaatti ja he rakensivat yhdessä Villa Barbaro -huvilan. Veljekset olivat arkkitehti Andrea Palladion ja taiteilija Paolo Veronesen suojelijoita. Veronese maalasi Daniele Barbarosta enemmän kuin yhden muotokuvan.
Daniele Barbaro yhdisti uransa diplomaattina ja katolisen kirkon kardinaalina. Tämä olisi saattanut laittaa hänet vaikeaan asemaan protestanttisessa Englannissa, mistä johtuen on epäilty, että Barbaro oli ensimmäinen "in pectore" -kardinaali. Vuodet 1550–1570 Barbaro toimi Aquileian hiippakunnan patriarkkana. Hänen statuksensa ansiosta sekä diplomaattina että kirkonmiehenä hän oli Venetsian edustaja Trenton kirkolliskokouksessa. Barbara Nadel
Istanbuliin sijoittuva, komisario İkmenistä kertova sarja on kasvanut seitsemäntoistaosaiseksi ja suomeksi kirjoja on ilmestynyt tähän mennessä neljä. Teosten alkuperäinen kustantaja on Headline ja suomeksi teoksia on kustantanut Moreeni.Sijoittuu Barbara Nadelin lapsuuden kotikaupunkiin Lontoon East Endiin toisen maailmansodan aikaan. Rikoskirjojen päähenkilönä on tällä kertaa hautausurakoitsija Francis Hancock. Teosten alkuperäinen kustantaja on Headline. Luettelo televisiosarjan Salatut elämät yrityksistä, tuotemerkeistä ja puolueista
Barbaari oli Aki Nikkisen ja Markus Ekholmin sarjan alkuaikoina vuonna 1999 yhdessä perustama kahvila, ravintola ja baari. Alun perin Barbaari oli perustajiensa yhteisomistuksessa, mutta myöhemmin Elina Taalasmaa osti itselleen 45 prosentin osuuden kahvilasta. Kahvila siirtyi lopulta kokonaan Elinalle Akin myytyä osuutensa yhden markan hinnalla ja Markuksen kuoltua Elinan periessä tämän. Elinalta Barbaari siirtyi vuonna 2004 Ken Ojalalle, joka vaihtoi kahvilan nimen Kentauriksi. Kenin ostaessa kahvilaa Elinalta, Camilla Mustavaara rahoitti tämän kaupat. Camillalle jäi tästä hyvästä kahvilasta 25 prosenttia, jonka hän antoi Kentsulle häälahjaksi syksyllä 2004, minkä johdosta Kentsu sitten omistikin kahvilan kokonaan. Vuonna 2005 Ken myi Kentaurin Irma Haloselle, jolla oli Kentsulta salassa pidetty sopimus yhteisostosta Jenni Vainion kanssa (Ken ei suostunut myymään kahvilaa Jennille, tämän ja Ami Vainion rakkaussotkujen takia). Irma muutti Kyprokselle keväällä 2006 ja kahvila siirtyi kokonaan Jennin omistukseen. Vuonna 2008 Jenni myi osan kahvilasta Isabella Holmille, koska kahvila joutui taloudellisiin vaikeuksiin Jennin unohtaessa maksaa veroja. Osuuden ostoon Isabella lainasi rahat entiseltä aviomieheltään Jarkko Peltoselta. Kentaurissa ovat työskennelleet muun muassa Sampo Kaukovaara, Pertti ”Vemmu” Pihlaja, Saku Salin, Aamu Korhonen, Roosa Kemppainen, Keke Naukkarinen, Ami Vainio, Riku Jääskeläinen, Katri Sievinen, Timi Zogu, Pete Niiranen, Ossi Puolakka, Sami Pajola, Emma Ilola, Romeo ja Rafael Aro, Juulia Autio, Seppo Taalasmaa sekä Taneli Halonen. Keväällä 2009 Kentauri räjähti kaasuvuodon seurauksena eikä Jenni ollut maksanut vakuutusrahoja, joten kahvila lopetti toimintansa. Barbaari toimi sarjassa vuosina 1999-2004, mutta kahvila jatkoi toimintaansa sarjassa nimellä Kentauri vielä vuosina 2004–2009. Itärintama (toinen maailmansota)
Operaatio Barbarossan lähtökohtana oli hyökätä leveällä Suomenlahti–Mustameri-linjalla päätavoitteina Leningradin ja Moskovan valtaaminen. Operaation lopullinen tavoite oli eteneminen A–A-linjalle eli Arkangelista etelään Astrahaniin ulottuvalle rintamalinjalle. Suunnitelman varsinainen toimeenpano käynnistyi 22. kesäkuuta 1941 kello 4.45 noin 3,5 miljoonan saksalaisen, italialaisen ja romanialaisen sotilaan, yli 3 300 panssarivaunun ja 2 500 lentokoneen voimin. Tätä ennen oli jo miinoitettu yhdessä Suomen merivoimien kanssa Suomenlahdella 17. kesäkuuta alkaen Viron SNT:n vesialueelle asti. Mikael Karvajalka
Mikael Karvajalka on Mika Waltarin toinen historiallinen suurromaani "Sinuhe egyptiläisen" jälkeen. Romaani kertoo Mikaelista ja tämän väkivahvasta ystävästä Antista, jotka seikkailevat 1520-luvun kuohuvassa Euroopassa tempautuen mukaan historiallisiin tapahtumiin. "Mikael Karvajalka" ilmestyi WSOY:n kustantamana vuonna 1948. Komisario Palmu
Komisario Palmu (koko nimeltään Frans J. Palmu) on päähenkilö Mika Waltarin rikosromaaneissa "Kuka murhasi rouva Skrofin?" (1939), " Komisario Palmun erehdys" (1940) ja "Tähdet kertovat, Komisario Palmu" (1962). Palmu on kirjoissa noin 60-vuotias helsinkiläinen rikoskomisario. Hänen lähimmät työtoverinsa ovat ylietsivä Väinö Kokki ja teosten minä-kertoja, poliisimies Toivo Virta. Daenerys Targaryen
Seuraavaksi Daenerys saapuu Meereenin kaupunkiin. Toisten poikien entinen komentaja Mero hyökkää hänen kimppuunsa, mutta Arstan surmaa hänet. Tämän jälkeen Arstan paljastaa olevansa ser Barristan Selmy, legendaarinen ritari Westerosista, joka palveli kuningas Robert Baratheonia. Ser Barristan kertoo myös, että ser Jorah on lähettänyt viestejä Daeneryksen aikeista kuninkaan vakoojalle lordi Varysille. Dany tuntee itsensä petetyksi ja lähettää molemmat miehet itsemurhatehtävälle Meereeniin viemäreihin. Tehtävä kuitenkin onnistuu ilman kuolonuhreja ja ser Barristan vakuuttaa Daenerykselle olevansa lojaali. Ser Jorah taas väittää ettei ole tehnyt mitään väärää, ja Daenerys joutuu karkottamaan hänet Meereenistä vastoin tahtoaan. Vallattuaan Meereenin, Dany kääntää kasvonsa kohti Westerosia, mutta tajuaa tietävänsä hyvin vähän johtamisesta, ja päättää jäädä Orjakauppiaanlahdelle toistaiseksi. Mika Waltari
Sinuhen jälkeen Waltari kirjoitti historialliset romaanit "Mikael Karvajalka" (1948) ja "Mikael Hakim" (1949). ”Hakimia” Markku Envall pitää länsimaisessa kirjallisuudessa ainutlaatuisena käyntikorttina islamilaiseen maailmaan. Sen tapa kuvata muslimimaailmaa sisältä päin on hänestä ollut radikaali jo ilmestymisaikanaan Suomen kaltaisessa läpeensä luterilaisessa maassa. Myös "Johannes Angelos" (1952) kertoo kristityn ja islaminuskoisen maailman kohtaamisesta. Teos sijoittuu Konstantinopolin piirityksen aikoihin 1400-luvulle. "Johannes Angeloksessa" Waltari käytti myös osia vuotta aikaisemmin tekemästään käsikirjoituksesta, joka käsitteli Johanneksen nuoruusvuosia. Käsikirjoitus julkaistiin vasta Waltarin kuoleman jälkeen 1981 nimellä "Nuori Johannes". Mika Waltari
Mika Waltaria kuvaillaan usein rauhalliseksi, ystävälliseksi ja lämpimäksi ihmiseksi. Waltarin elämään kuului kuitenkin myös dipsomania-tyyppinen alkoholismi sekä vaikeita unettomuus- ja masennuskausia, jotka pakottivat hänet monesti sairaalahoitoon. Tapahtumat seurasivat toisiaan yleensä tietyssä järjestyksessä: työn loppuun saattaminen, masennus, juomaputki, suhde tai ihastuminen, oivallus uudesta aiheesta ja työhön palaaminen. Mika Waltari
Waltarin teosten pohjalta on tehty 33 elokuvaa. Suomalaisille tunnetuimpia lienevät Matti Kassilan ohjaamat "Komisario Palmu" -elokuvat ja näytelmien pohjalta tehdyt komediat, kuten "Gabriel, tule takaisin". Pienoisromaanin "Ei koskaan huomispäivää" pohjalta on tehty elokuva "Verta käsissämme". "Vieras mies tuli taloon" on filmattu kahdesti, ja sen nimestä on tullut lentävä lause. Pyhän Barbaran alttarikaappi
Keskustelua ja voimakkaita reaktioita on herättänyt etenkin alttarin kuudes kuva, "Pyhän Barbaran ruoskiminen". Barbara-alttarin maalaukset ovat yksi keskeinen analyysin kohde Robert Millsillä, joka käsittelee teoksessaan "Suspended Animation: Pain, Pleasure and Punishment in Medieval Culture" väkivaltakuvauksia keskiajan taiteessa. Barbara-alttarin kuudes kuva on myös kirjan kannessa. Mills kuvaa, kuinka maalaus näyttää pyhimyksen paaluun sidottuna ja kädet nostettuina pään yläpuolelle. Marttyyrin pitkät kullanväriset hiukset laskeutuvat suortuvina hänen selkäänsä ja tytön asuna on vain löysä lanteille kietaistu kangas. Äärimmäisenä vasemmalla on käskynhaltija Markianos, joka tuijottaa tytön paljasta ylävartaloa ja puristaa miekan kahvaa kuin valmiina sivaltamaan. Barbaran isä laskee kätensä käskynhaltijan olkapäälle, mutta ei tuskaisena isänä joka yrittäisi estellä, vaan pikemminkin sallivasti välttämättömän kurinpidon edessä. Kiduttajat, kaksi tummapintaista ja tympeää pyöveliä hakkaavat alastonta Barbaraa. Barbaran oikealla puolella paksumahainen ruoskaa heiluttava raakalainen kiskoo tytön hiuksia. Nuhjuisesti pukeutunut pyövelin apulainen sormeilee tytön toistaa rintaa ja valmistautuu leikkaamaan sen irti. Barbara ei näytä reagoivan tilanteeseen paljonkaan. Tytön posket ovat ruusunpunaiset, silmät suuntautuvat kohti taivasta ja hänen huulillaan on häivähdys hymystä. Bolesław Prus
Bolesław Prus (oikealta nimeltään Aleksander Głowacki, 20. elokuuta 1847 – 19. toukokuuta 1912) oli puolalainen kirjailija. Hänen pääteoksiaan ovat romaanit "Lalka" (Nukke) ja "Pharaoh". Lalka-romaani on kuvaus 1800-luvun Puolasta. Pharaoh-teos on sijoitettu muinaiseen Egyptiin, ja teoksen kautta kirjailija asettuu vastustamaan historian romantisointia. Prusin tuotannosta on suomennettu romaani "Etuvartio". Barbara (kappale)
Alkuperäinen teksti protestoi sodan mielettömyyttä. Barbara kohtaa satunnaisen tuttavuuden – laulun kertojan – toisen maailmansodan aikaisessa Ranskan Brestissä, jossa sijaitsi saksalaismiehittäjien satama ja sukellusvenetukikohta. Erkki Ainamon teksti jättää sodan ja rauhan teemat kokonaan pois ja keskittyy tarinan kolmiodraamaan, mistä sitä on kritisoitu. Erkki Lyytikäinen kirjoitti "Kanava"-lehdessä 1/2010, että ”suomennos loukkaa törkeästi runoilijan moraalisia tekijänoikeuksia”. Kemppisen ja Saaritsan suomennokset ovat lähempänä alkuperäistä runoa. Edgar Rice Burroughs
Tarzan-kirjoista myös suomalainen kirjailija Veikko Huovinen sai aiheen novelliinsa "Tarzan Suomessa", jossa metsähoitajan koulutuksen saanut kirjailija tarkastelee koulutuksensa perusteella tieteellistä tyyliä tavoitellen Tarzanin selviytymismahdollisuuksia suomalaisessa metsäluonnossa todeten ne heikoiksi. Sao Feng
Kapteeni Barbossa ja Elizabeth Swann ovat aikeissa pelastaa Jack Sparrow’n Davy Jonesin loukusta. He vierailevat Fengin luona tämän kylpylässä Singaporessa, ja pyytävät laivaa sekä miehistöä. Feng on epäilevä ja ilmoittaa heille, että aiemmin samana päivänä joku murtautui hänen enonsa temppeliin ja yritti varastaa navigaatiokartat "Maailman laidalle". Hän paljastaa varkaan olevan Will Turner. Barbossa ja Elizabeth kieltävät tuntevansa Williä, mutta kun Feng uhkaa tappaa tämän, Elizabeth reagoi, vahvistaen heidän olevan liittolaisia. Barbossa kertoo että Brethrenin kokous on kutsuttu kokoontumaan Haaksirikkolahdella ja että Fengin, joka on yksi yhdeksästä Merirosvopäälliköistä, täytyy myös kunnioituksesta Brethreniä kohtaan osallistua. Feng vaatii tietää miksi he haluavat seilata maailman laidalle. Kun Will myöntää heidän olevan menossa pelastamaan kapteeni Sparrow’ta, Feng raivostuu ja ilmoittaa että hän voisi ainoastaan siinä tapauksessa pelastaa Jackin, jotta saisi itse lähettää hänet takaisin. Barbossa muistuttaa Fengiä siitä, että Jack on yksi yhdeksästä Merirosvopäälliköistä ja omistaa edelleen omansa espanjantaalerin, joka on merirosvopäällikön sinetti, eikä tällä ollut mahdollisuutta antaa sitä seuraajalleen ennen ”kuolemaansa”. Sitten Feng huomaa tekaistun tatuoinnin kylpylän työntekijän olkapäässä ja, olettaen että hän on Barbossan vakooja, vangitsee tämän. Nuori Hannibal
Teoksen alussa, vuonna 1941 Hannibal on kahdeksanvuotias ja joutuu pakenemaan kotilinnastaan natsi-Saksan operaatio Barbarossan vuoksi. Lecterin perhe pakenee suvun metsästysmökille, jossa perhe aikoo odottaa sodan loppumista. Kolmen vuoden päästä neuvostoliittolainen panssarivaunu osuu mökille etsiessään vettä ja pian Hannibalin vanhemmat kuolevat räjähdyksessä, kun saksalainen hävittäjälentokone pommittaa panssarivaunua. Hannibal jää sisarensa Mischan kanssa mökille, kunnes heidät yllättävät saksalaisten hyväksi toimivat liettualaiset sotilaat. Hannibalin läsnä ollessa nälkäiset sotilaat tappavat Mischan syödäkseen hänet. Myöhemmin neuvostoliittolaiset sotilaat löytävät Hannibalin vaeltamasta metsästä traumatisoituneena ja puhekykynsä menettäneenä ja vievät hänet takasin perheen linnaan, joka toimii nyt orpokotina. Vuoden päästä Hannibalin setä, Robert kuitenkin hakee Hannibalin orpokodista asumaan luokseen Ranskaan. Yhteiseloa ei kestä kauan, sillä Robert kuolee äkillisesti, jolloin Hannibal menee asumaan japanilaisen tätinsä, Murasakin luokse. Opiskellessaan lääketiedettä Ranskassa Hannibal tappaa ensimmäisen uhrinsa, teurastajan nimeltä Paul Momund, joka on loukannut Murasakia. Häntä epäillään murhasta mutta Murasakin keskeytyksen ansiosta hän ei joudu vastuuseen teoistaan.