Missä Lady Jane Grey kuoli?
Lady Jane Grey
12. helmikuuta 1554 aamulla viranomaiset hakivat Guilford Dudleyn huoneistaan Towerissa ja veivät hänet Tower Hillin julkiselle teloituspaikalle, missä hänen kaulansa katkaistiin. Hänen maalliset jäännöksensä vietiin hevoskärryillä takaisiin Toweriin ohi niiden huoneiden, missä Janea pidettiin vankina. Seuraavaksi Jane vietiin yksityiseen teloitukseen Tower Greenille, Towerin sisäpuolelle. Muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta yksityiset mestaukset sallittiin vain kuninkaallisille. Jane teloitettiin yksityisesti kuningatar Marian pyynnöstä, tämän kunnioituksesta serkkunsa tytärtä kohtaan. John de Feckenham, joka ei ollut onnistunut käännyttämään Janea, piti tälle seuraa koko teloituksen ajan. Jane oli päättänyt kuolla arvokkaasti, mutta kun hänen silmänsä oli sidottu, hän ei löytänyt tietään mestauslavalle. Hän alkoi joutua paniikkiin, kunnes joku tuntematon, mahdollisesti de Feckenham, auttoi häntä löytämään tien ja säilyttämään arvokkuutensa loppuun saakka.
Joan Crawford
"Baby Jane" jäi Crawfordin viimeiseksi laatuelokuvaksi. Seuraavat vuodet hän teki erityisesti B-luokan kauhuelokuvia yhdessä muun muassa ohjaaja William Castlen kanssa. Crawfordin viimeiseksi valkokangastyöksi jäi scifi-elokuva "Trogi" vuodelta 1970, mutta hän jatkoi näyttelemistä pienissä rooleissa televisiossa ja radiossa. Hänen kuuluisimpiin televisioesiintymisiinsä kuuluu kenties vierailu omana itsenään kutsutun Lucille Ballin vetämässä "The Lucy Show’ssa" vuonna 1968. Alkoholismista kärsinyt Crawford oli jakson kuvauksissa usein humalassa eikä muutenkaan tullut toimeen päätähti Ballin kanssa, joka vaati hänen vaihtamistaan toiseen näyttelijään. Heidän keskinäinen kahinansa keräsi aikanaan paljon mediahuomiota. Elizabeth Goudge
Keväällä 1939 Henry Goudge kuoli. Elizabeth ja hänen äitinsä myivät Oxfordin talon sekä pian myös Barton-on-Sean asunnon, jonka ostivat toisen maailmansodan pommituksia paenneet lontoolaiset sukulaiset, ja muuttivat itse devonilaiseen pikkukylään. Seurannut vuosikymmen oli Goudgelle kirjallisesti hyvin tuottelias. Jakso päättyi äidin kuolemaan 1951. John Grierson
Sodan jälkeen John Grierson joutui entistä sihteeriään koskevan vakoilujutun syövereihin ja itsekin epäillyksi kommunistisympatioista. Hän jätti muutenkin byrokraattiseksi kokemansa Kanadan, työskenteli jonkin aikaa New Yorkissa ja vuosina 1946–1948 Unescossa Pariisissa, kunnes hänet vuonna 1948 nimitettiin Britannian Central Office of Informationin filmipäälliköksi. Myöhemmin hän toimi National Film Finance Corporationin tuotantoyksikön johdossa. 1950-luvun puolivälissä Grierson palasi synnyinmaahansa Skotlantiin, jossa hän juonsi kymmenisen vuotta televisiosarjaa "This Wonderful World", joka koostui otteista eri maissa tehdyistä dokumenttituotannoista. 70-vuotiaana eläkeläisenä Grierson sai vielä kutsun Kanadan McGill-yliopiston luennoitsijaksi 1968. Indira Gandhin kutsusta Grierson vieraili Intiassa konsultoimassa ehkäisyvalistuksen levittämisessä maaseudun kyliin. Grierson kuoli syöpään Englannin Bathissa 1972. Jean Harlow
Uutinen Harlow’n kuolemasta levisi nopeasti, ja yksi MGM:n kirjoittajista sanoi myöhemmin: ”Sinä päivänä kun Baby kuoli, MGM:n ruokalassa ei kuulunut ääntäkään.” MGM:n studio suljettiin Harlow’n hautajaispäiväksi 9. kesäkuuta. Harlow haudattiin Glendaleen Kaliforniaan Forest Lawn Memorial Park -hautausmaalle suureen mausoleumiin vaaleanpunertavalla marmorilla päällystettyyn yksityishuoneeseen, jonka William Powell osti 25 000 dollarilla. Harlow haudattiin "Saratogassa" käyttämässään vaaleanpunaisessa puvussa, käsissään yksi valkoinen gardenia ja viesti, johon Powell oli kirjoittanut: ”Hyvää yötä, rakkaimpani.” Samaan yksityishuoneeseen varattiin paikat Harlow’n äidille ja William Powellille. Mama Jean haudattiin tyttärensä viereen hänen kuoltuaan vuonna 1958, mutta Powell meni uudelleen naimisiin vuonna 1940 ja kun hän kuoli vuonna 1984, hänet haudattiin muualle. Harlow’n hautakivessä on yksinkertainen kaiverrus ”Our Baby”. Anne-Joseph Théroigne de Méricourt
Méricourt vietti viimeiset vuotensa eri sairaaloissa Pariissa. Hän kuoli Pitié-Salpêtrièren mielisairaalassa vuonna 1817. Vaikka hänen yrityksiään tehdä naisista tasa-arvoisia uudessa tasavallassa ei ymmärretty oikealla tavalla, hän sai naiset tiedostamaan heidän omat kykynsä ja potentiaalinsa. Anne Brontë
Vuonna 1846 Brontën sisarukset julkaisivat yhdessä ensimmäisen yhteisen runokokoelmansa "Poems", jonka he kirjoittivat salanimillä Currer, Ellis ja Acton Bell. Kokoelmaa myytiin vain muutama kappale. Brontë jatkoi kirjoittamista, ja hänen esikoisteoksensa "Agnes kotiopettajatar" julkaistiin vuonna 1847. Vuotta myöhemmin julkaistiin hänen toinen ja viimeiseksi jäänyt romaaninsa "Wildfell Hallin asukas". Vuonna 1849 Brontë sairastui tuberkuloosiin. Vain muutamia kuukausia aiemmin hänen veljensä Branwell ja sisarensa Emily olivat menehtyneet samaan sairauteen. Brontën ollessa hyvin sairas vei hänen sisarensa Charlotte hänet merenrannalle Scarboroughiin siinä toivossa, että ilmastonvaihdos tekisi sairaalle hyvää. Brontë ehti viettää siellä kuitenkin vain pari päivää. Hän kuoli Scarborough'n rantahotellissa 28. toukokuuta 1849. Hänet haudattiin Saint Maryn hautausmaalle Scarboroughiin. Lady Jane Grey
Bob Dylanin laulu “Queen Jane Approximately” kertoo mahdollisesti Jane Greystä. Myös Rolling Stonesin ”Lady Jane” -kappale kertoo Janen kohtalosta. Patti Page
Page sai Grammy-palkinnon vuoden 1998 albumistaan "Live at Carnegie Hall: The 50th Anniversary Concert". Patti Page kuoli tammikuun ensimmäisenä päivänä 2013 Kalifornian Encinitasissa. Sydänvaivoista kärsinyt Page oli kuollessaan 85-vuotias. Hänelle myönnettiin postuumisti toinen Grammy-palkinto elämänurasta helmikuussa 2013. Frances Grey
Ensimmäiset kaksi lasta olivat tyttö ja poika, mutta he kuolivat nuorina. Heitä seurasivat kolme aikuiseksi selvinnyttä tytärtä:Francesin ajatellaan olleen vahva ja energinen nainen, dominoiva vaimo ja äiti sekä poliittinen vaikuttaja. Hänen asuntonsa Bradgatessa oli vaikuttava Tudor-tyylinen palatsi. Hänen kahden veljensä kuoleman jälkeen Suffolkin herttuan arvonimi palautui kruunulle ja sitä tarjottiin Francesin miehelle, josta tuli Suffolkin herttua. Lady Jane Grey
Janen asema monarkkina on kiistanalainen, sillä hänen nousuunsa valtaistuimelle liittyi ristiriitaisuuksia. Kruununperimyslaki vuodelta 1544 antoi Henrik VIII:lle oikeuden määritellä seuraajansa testamentissaan, kun taas kuningas Edvard VI:n julkinen testamentti, jossa kuningas nimesi Jane Greyn seuraajakseen, oli ristiriidassa lain kanssa, koska alaikäisenä Edvard ei ollut vielä päässyt siihen ikään, että olisi voinut laatia testamentin. Vaikka Janen “nousu valtaan” rikkoi Englannin lakeja, monet olivat valmiita hyväksymään hänet Englannin kuningattareksi, vaikkakin vain siksi, että halusivat näin estää Henrikin vanhinta tytärtä, katolilaista Mariaa nousemasta valtaistuimelle. Mary Grey
Lady Mary Grey (1545 – 20. huhtikuuta 1578), joskus Marieksikin kutsuttu, oli Henry Greyn ja Lady Frances Brandonin kolmas ja nuorin tytär. Hän oli nuorempi sisar Lady Jane Greylle ja Catherine Greylle. Hänen äidinpuoleiset isovanhempansa olivat Charles Brandon, Suffolkin ensimmäinen herttua ja Maria Tudor, Ranskan entinen kuningatar. Maria oli Englannin kuninkaan Henrik VII:n ja Yorkin Elisabetin tytär ja Englannin kuningas Henrik VIII:n nuorempi sisar. Mary Jane Watson
Myöhemmin Harryn isä Norman, joka oli salaa ensimmäinen Vihreä Menninkäinen, murhasi Gwen Stacyn kostaakseen Hämähäkkimiehelle, jonka henkilöllisyyden hän tiesi. Gwenin kuoleman kostamisen jälkeen surun murtama Parker palasi asuntoonsa vain löytääkseen Mary Janen sieltä. Vihaisena Peter hylkäsi hänen sympatiansa sanoen, että Mary Jane ei osaisi surra vaikka hänen oma äitinsä kuolisi. Peter ei tiennyt, että Mary Jane olikin menettänyt äitinsä. Mary Jane, muistaen omat sydänsurunsa, pysyi Peterin luona hänen lohtunaan. John Keats
Kesäkuussa 1818 Keats lähti ystävänsä Charles Armitage Brownin kanssa kiertämään kävellen Skotlantia, Irlantia ja Järviseutua. George ja hänen vaimonsa Georgina olivat mukana Lancasteriin saakka, ja sieltä he lähtivät Liverpooliin, josta pariskunta muutti Amerikkaan. (He asuivat Ohiossa ja Louisvillessa vuoteen 1841, jolloin Georgen sijoitukset tuottivat pettymyksen. Veljiensä tavoin hän kuoli rahattomana ja tuberkuloosin vaivaamana. Tautiin saatiin tehokas lääke vasta 1921.) George Stinney
Stinney oli afroamerikkalainen. Häntä syytettiin kahden valkoisen tytön, Betty June Binnickerin (11) ja Mary Emma Thamesin (8) surmista Etelä-Carolinassa. Tuomion kerrotaan pohjautuneen hänen omaan kiristettyyn tunnustukseensa. Stinneyn oikeudenkäynti alkoi 24. huhtikuuta 1944. Hänet tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin sähkötuolissa 1944. Teloituksen aikana side putosi Stinneyn kasvoilta hänen pienen kokonsa johdosta. Maria I (Englanti)
Edvard VI:n valtakausi ei kestänyt pitkään, sillä poikakuningas kuoli vuonna 1553. Ennen kuolemaansa Edvard VI oli määrännyt testamentissaan Northumberlandin herttuan John Dudleyn vaikutuksesta seuraajakseen sisartensa sijaan serkkunsa tyttären, lady Jane Greyn. Edvardin kuoltua Jane Grey julistettiin 10. heinäkuuta kuningattareksi "de facto". "De jure" hallitsija oli kuitenkin Maria, jonka vuoden 1544 kruununperimyslaki tunnisti Edvardin perijäksi. Edvard oli lisäksi alaikäinen eikä siten oikeutettu laatimaan testamenttia. Kansa kuitenkin kannatti hallitsijaksi Mariaa, joka julistettiin kuningattareksi 19. heinäkuuta 1553. Graceland
Elvis teetti alkuperäisiin rakennuksiin suuria muokkauksia ja kaksi laajennusta (toinen nimeltä "Jungle Room") niiden kahdenkymmenen vuoden aikana, jotka hän tilalla ehti asua. Gracelandissa on 23 huonetta. Lähes kaikki alkuperäiset sisätilat uudistettiin, ja tilan maille rakennettiin uima-allas sekä puutarha meditaatiota varten. Elvis kuoli Gracelandin yläkerrassa sijaitsevassa kylpyhuoneessa sydämen rytmihäiriöön 16. elokuuta 1977. Meditaatiopuutarhaan on haudattu Elviksen lisäksi hänen äitinsä Gladys Presley, isänsä Vernon Presley ja isoäitinsä Minnie Mae Presley. Lisäksi puutarhassa on muistomerkki, joka on pystytetty Elviksen kuolleena syntyneen kaksosveljen Jesse Garon Presleyn muistoksi. Janey Buchan
Janey O'Neil Buchan o.s. Kent (30. huhtikuuta 1926 – 15. tammikuuta 2012) oli brittiläinen Labour-puolueen poliitikko. Hän syntyi Glasgow’ssa, Skotlannissa ja istui Euroopan parlamentin jäsenenä vuosina 1979–1994. Hän kuoli Brightonissa tammikuussa 2012. Jane Avril
Jane Avril (alk. Jeanne Louise Beaudon; s. 9. kesäkuuta 1868 – 17. tammikuuta 1943) oli ranskalainen cancan-tanssija, jota Henri de Toulouse-Lautrec kuvasi useissa teoksissaan. Avril oli kurtisaanin tytär, jolla todettiin nuorena Pyhän Vituksen taudiksi kutsuttu tanssitauti. Elämäkertansa mukaan Avril parantui taudista ryhdyttyään tanssimaan sairaalan juhlissa vaistonvaraisesti. Työskenneltyään jonkin aikaa pariisilaisessa bordellissa hän pääsi tanssimaan Moulin Rougeen vuonna 1889. Moulin Rougen omistajat tarjosivat Avrilille tilaisuutta korvata Louise Weber, joka oli siihen aikaan Pariisin kuuluisin tanssija. Avril oli luonteeltaan Weberin vastakohta, ujo ja surumielinen, mutta siitä huolimatta hänestä tuli Pariisin yöelämän tunnetuimpiin kuuluva esiintyjä. Vuonna 1896 Avril vieraili tanssiseurueen mukana Lontoossa, jossa he esiintyivät Palace Theatressa. Avril kuoli vuonna 1943, ja hänet haudattiin Père-Lachaisen hautausmaalle. Irma Grese
Irma Grese teloitettiin hirttämällä Hamelnissa yhdessä Bergen-Belsenin komendantin Josef Kramerin kanssa. Hänen pyövelinään toimi Albert Pierrepoint. Hänen viimeinen sanansa oli "Schnell!" (”Vauhtia!”) Grese oli kuollessaan 22-vuotias ja koko 1900-luvun nuorin Ison-Britannian lakien mukaan teloitettu nainen. Anna Boleyn
1. huhtikuuta 2005 komentaja George Melville-Jackson lähestyi Britannian sisäministeri Charles Clarkea anoakseen armahdusta Anna Boleynille. Vaikka Anna Boleyn oli kuollut kauan sitten, Melville-Jackson esitti, ettei Anna Boleyn ollut koskaan ansainnut rikollisen leimaa. Mikäli kuningatarta ei voitaisi julistaa syyttömäksi, hän pyysi ainakin, että tämä armahdettaisiin. Hän anoi myös sitä, että Anna Boleynin maalliset jäännökset siirrettäisiin tämän lepopaikasta Lontoon Towerista Westminster Abbeyyn, minne Elisabet I oli haudattu. Pyyntö torjuttiin myöhemmin, koska tapaus oli niin vanha ja niin paljon alkuperäistä todistusaineistoa oli tuhottu, ettei hallitus pystynyt todistamaan Anna Boleynin viattomuutta. Frances Grey
Edward VI kuoli 6. heinäkuuta 1553. Jane Grey julistettiin 10. heinäkuuta kuningattareksi "de facto". Francesista tuli kuningattaren äiti. Greyt ja Dudleyt olivat riemuissaan uudesta vaikutusvallasta ja ajattelivat voivansa vaikuttaa kuningatar Janen päätöksiin. Heidän menestyksensä oli kuitenkin lyhytaikaista: hallittuaan yhdeksän päivää kansa vaati kuningattareksi Marian, josta tuli Maria I. Jeannette Rankin
Rankin ei onnistunut pääsemään Yhdysvaltain senaattiin. Hän johti yli 5 000 naisen "Jeannette Rankin -prikaatia", joka marssi vuonna 1968 Yhdysvaltain kongressin rakennukseen protestoidakseen Vietnamin sotaa vastaan. Hän kuoli Carmelissa Kaliforniassa 92-vuotiaana. Lordin kuolema
Kirjan lopussa paljastuu, että Jane Wilkinson on murhaaja. Hän oli palkannut Carlotta Adamsin esiintymään Janena kutsuilla sillä aikaa kun hän murhasi lordi Edgwaren. Janen motiivi oli, että Mertonin herttua oli katolinen eikä halunnut naida eronnutta naista. Viimeisessä luvussa Jane kirjoittaa kirjeen Poirot'lle ja kertoo, kuinka hän suoritti murhan. Clarence Carnes
Carnes kuoli aidsin aiheuttamiin komplikaatioihin 3. lokakuuta 1988 liittovaltion vangeille tarkoitetussa sairaalassa Springfieldissä, Missourissa. Hänet haudattiin köyhien hautausmaalle, mutta vuonna 1989 mafiajohtaja James ”Whitney” Bulger, joka oli ystävystynyt Alcatrazissa Carnesin kanssa, maksoi hänen ruumiinsa nostamisen haudasta ja kuljetuksen Oklahomaan, jossa hänet haudattiin hänen toivomuksensa mukaisesti intiaanien pyhälle maalle. Bulgerin kerrotaan maksaneen 4 000 dollaria pronssisesta arkusta, johon Carnes haudattiin. Gwen Stacy
Heidän nupullaan olevaan suhdettaan koeteltiin heti Mary Jane Watsonille – May-tädin ystävän Anna Watsonin loisteliaalla sisarentyttärellä. Aloitteleva näyttelijätär Mary Jane sopeutui pian Peterin ystäväjoukkoon aiheuttaen kitkaa itsensä ja Gwenin välille. Gwen luuli Mary Janen kilpailevan Peteristä mutta hänen suhteensa Peteriin vahvistui ja epäily jäi siihen. Mary Jane oli aivan liian villi asettumaan yhden miehen luokse, eikä tosissaan haastanut Gweniä paikasta Peterin sydämessä. Mutta Peterin salattu elämä Hämähäkkimiehenä oli suurin uhka heidän suhteelleen. Unohdettuja tapaamisia, selittämättömiä poissaoloja, kertomattomia salaisuuksia – kaikki haastoivat heidän rakkautensa. Mutta Gwenin viisas isä, poliisikomisario George Stacy, hyväksyi Peterin lämpimästi ja teki mitä pystyi heidän pitämisekseen yhdessä. Epäonneksi George Stacy kuoli suojellessaan viatonta lasta Hämähäkkimiehen taistellessa Tohtori Mustekalaa vastaan, ja Gwen piti sankaria vastuussa täyttäen Peterin salaisella kärsimyksellä. Lucy Parsons
Lucy Parsons jatkoi poliittista toimintaansa vielä reilusti yli 80-vuotiaanakin. Hänen viimeinen suuri puhetilaisuutensa oli Chicagossa tammikuussa 1941. Parsons kuoli toukokuussa 1942 tapaturmaisesti asuntopalossa. Hänen kuolemansa jälkeen poliisi tutki Parsonsin yli 1 500 nidettä käsittäneen kirjaston ja kaikki hänen henkilökohtaiset paperinsa. Parsons haudattiin Chicagoon Forest Homen hautausmaalle miehensä Albertin sekä Haymarketin marttyyrien muistomerkin läheisyyteen. Vuonna 2004 Chicagon kaupunki nimesi paikallisen poliisilaitoksen vastustuksesta huolimatta puiston Lucy Parsonsin mukaan. Bostonissa toimii vuonna 1969 perustettu Lucy Parsons Center -niminen kollektiivi, joka muun muassa pitää oma kirjakauppaa. Mary Boleyn
Mary ja hänen puolisonsa elivät hovista karkotettuina Rochfordissa Essexissä. Annan teloituksen jälkeen Maryn äiti vetäytyi hovista ja kuoli eristäytyneenä vain hieman yli vuosi tyttären kuoleman jälkeen. Maryn isä sir Thomas kuoli seuraavana vuonna. Vanhempiensa kuoleman jälkeen Mary peri joitakin Boleynien kiinteistöjä Essexistä. Hän tuntuu viettäneen lopun elämäänsä tuntemattomana ja varsin mukavasti toisen aviomiehensä kanssa. Hän kuoli hieman yli neljäkymmentävuotiaana, oman aikakautensakin mittapuulla suhteellisen varhaisessa iässä, 19. heinäkuuta 1543. Frances Grey
Thomas Wyatt ja Janen isä olivat järjestäneet kapinan saadakseen Janen takaisin valtaistuimelle. Isä teloitettiin yksitoista päivää myöhemmin 23. helmikuuta. John Edward Gray
John Edward Gray (12. helmikuuta 1800 Walsall, Staffordshire – 7. maaliskuuta 1875 Lontoo) oli englantilainen kasvi- ja eläintieteilijä. Mary (Yhdistyneen kuningaskunnan kuningatar)
Yrjö VI kuoli 1952, ja hänen tyttärestään Elisabetista tuli kuningatar. Täten maassa oli runsaan vuoden ajan samanaikaisesti kolme kuningatarta: Mary, hänen miniänsä kuningataräiti Elisabet ja Elisabet II. Heistä kaksi ensimmäistä oli siis leskikuningattaria. Mary kuoli vuonna 1953 85-vuotiaana keuhkosyöpään, vain kymmenen viikkoa ennen pojantyttärensä kruunajaisia. Jean Grey
Jean Grey on esiintynyt kolmessa Ryhmä-X-elokuvassa "X-Men", "X-Men 2" ja "". Greytä esittää kaikissa elokuvissa Famke Janssen.
Grey on kuollut ja herännyt henkiin niin sarjakuvissa kuin elokuvissakin kerran jos toisenkin. Grey kuoli "X-Men 2":ssa ja palasi kuolleista elokuvassa "X-Men: Viimeinen kohtaaminen" muuttuneena pahaksi "Feeniksiksi". Judy Garland
Judy Garland kärsi mielenterveysongelmista ja huonosta itsetunnosta. Myöhemmin hän kärsi myös lääkeriippuvuudesta. Hänet löydettiin kuolleena kylpyhuoneesta kotonaan Lontoossa 22. kesäkuuta 1969, ja hänen kuolinsyykseen määritettiin lääkkeiden yliannostus. Garlandin löysi kuolleena hänen aviomiehensä. Vaikka hänen tiedetään yrittäneen itsemurhaa aikaisemmin, kuolemaa ei olla pidetty itsemurhana vaan onnettomuutena, sillä tutkimuksen mukaan tappavaa määrää lääkkeitä ei ollut otettu kerralla vaan pidemmän ajan kuluessa. Garland oli täyttänyt 47 vuotta vain kaksitoista päivää ennen kuolemaansa. Hänet on haudattu Hartsdaleen New Yorkiin. Emily Davison
Kesäkuun 4. päivänä 1913 Davison matkusti junalla Lontoosta Epsomin kaupunkiin, jossa järjestettiin suuri laukkaurheilutapahtuma Epsomin Derby. Kilpailun aikana hän ryntäsi radalle ja yritti tarttua kuningas Yrjö V:n omistaman Anmer-nimisen hevosen suitsiin. Se kuitenkin törmasi Davisoniin, joka jäi voltin tehneen hevosen jalkoihin menettäen tajuntansa. Davison sai kallonmurtuman sekä sisäisiä vammoja ja kuoli sairaalassa neljää päivää myöhemmin tajuihinsa tulematta.< Anmeriä ohjastanut jockey Herbert Jones jäi jalastaan roikkumaan jalustimeen ja raahautui matkaa jatkaneen hevosen perässä niin ikään tajuttomana. Pathé-yhtiön uutiskuvaajat onnistuivat tallentamaan koko välikohtauksen filmille. Mary Jane Watson
Madeline tuli pian vakavasti sairaaksi ja Mary Jane lopetti näyttelemisen ja otti monta työpaikkaa tukeakseen perhettään. Madeline kuoli lopulta ja surullinen Mary Jane lähti kotoa. Hän päätti olla uhraamatta unelmiaan onnellisuudesta kuten Madeline, Gayle ja Timothy olivat tehneet. Hän saapui Anna Watsonin talolle eräänä lauantaina ja Anna päätti kutsua Mayn ja Peterin sunnuntaipäivälliselle, jotta he viimein tapaisivat Mary Janen. Anya Seton
"Katherine" kertoo tarinan Katherine Swynfordista, joka jälkeläisineen muodostaa englantilaisten Tudor- ja Stuart-sukujen perustan. "Devil Waters" on kertomus onnettomasta Jamesistä Britanniaa repivissä sodissa 1700-luvun alkupuolella. "Vihreä hämärä" tapahtuu nykyajassa, jossa pariskunta kohtaa menneisyytensä inkarnaatioita. "Dragonwyck" ja "Foxfire" olivat bestsellereitä ja ne on filmatisoitu nimillä "Turha oli unelmani" (1946) ja "Ole aina luonani" (1955).
Anya Seton on haudattu Putnamin hautausmaalle Greenwichissä. Joan Blondell
Joan Blondell kuoli leukemiaan 73-vuotiaana Kalifornian Santa Monicassa sijaitsevassa Saint Johnin sairaalassa 25. joulukuuta 1979. Blondell oli joutunut sairaalaan muutamia viikkoja aikaisemmin. Blondell kuoli lastensa ja sisarensa ympäröimänä, ja hänet haudattiin Kalifornian Glendalessa sijaitsevalle Forest Lawn Memorial Parkin hautausmaan mausoleumiin. Blondellin Gloria-sisar ja vanhemmat Ed ja Katie ovat myös haudattu Forest Lawn Memorial Parkiin, jossa heidän hautansa sijaitsevat kukkulalla lähellä hautausmaan pääsisäänkäyntiä. Herääminen (kirja)
Varoituksista huolimatta Jamie lähtee Jacobsin kartanolle, jossa hän ja Jacobs parantavat Astridin syövän salaisella sähköllä. Charles Jacobs kertoo Jamielle viimeisestä kokeestaan, jonka tarkoituksena on herättää vastikään kuollut Mary Fay -niminen nainen henkiin salaisen sähkön avulla. Koe toteutetaan korkean kukkulan päällä olevassa pienessä mökissä. Salaman iskiessä kukkulalla olevaan ukkosenjohdattimeen siinä oleva sähkö johdetaan Mary Fayn ruumiiseen. Mary Fayn ruumis herää henkiin ja toimii ikkunana tuonpuoleiseen, jossa kuolleet ovat valtavien muurahaismaisten olentojen orjia. Kesken kokeen tuonpuoleisessa asuva voimakas olento nimeltä "Äiti" asettuu Mary Fayn ruumiiseen ja yrittää tappaa Jamie Mortonin ja Charles Jacobsin. Jamie kuitenkin ampuu Mary Fayn ruumista Jacobsin aseella, jolloin Äiti jättää ruumiin ja palaa kuolleiden maailmaan. Charles Jacobs saa sairauskohtauksen ja kuolee. Jim Gray
28. tammikuuta 2007 Gray lähti purjehdusretkelle Farallonsaarille San Franciscon edustalla tarkoituksenaan sirotella äitinsä tuhkat mereen. Hänet tunnettiin kokeneena purjehtijana. Kun Gray ei palannut takaisin odotettuun aikaan eikä hänen puhelimeensa saanut yhteyttä, hänen vaimonsa teki katoamisilmoituksen vielä samana iltana. Laajoissa etsinnöissä veneestä tai Graystä ei löydetty minkäänlaisia merkkejä, vaikka avuksi oli otettu monia teknologian keinoja. Gray julistettiin kuolleeksi vuonna 2012. James Brown
Viimeisten vuosikymmeniensä aikana Brown teki yhä useita levyjä sekä kiertueita, ja hänen tyylinsä säilyi intensiivistä funkia painottavana. Brown nousi lehtien otsikoihin myös esimerkiksi marijuanan hallussapidon, rahasotkujen ja ahdistelusyytösten takia. Hän esiintyi viimeisen kerran Suomessa vuoden 2006 marraskuussa. Seuraavana jouluaattona Brown joutui sairaalaan keuhkokuumeen vuoksi ja kuoli joulupäivänä 73-vuotiaana. Hänet piti haudata ennen vuodenvaihdetta, mutta suku ei ollut päästä yhteisymmärrykseen miten ja minne tähti haudataan. Helmikuun 2007 lopussa Brownin hautauksesta päästiin yksimielisyyteen, mutta hautapaikka päätettiin pitää salassa tähden lasten toivomuksesta. Brownilla oli tiettävästi 11 lasta, joista hän oli tunnustanut yhdeksän: viisi poikaa ja neljä tytärtä. Hän oli naimisissa kaikkiaan kolme kertaa. Eileen Gray
Isänsä kuolinvuonna 1900 Eileen Gray kävi äitinsä kanssa ensimmäisellä Pariisin-matkallaan Pariisin maailmannäyttelyssä ja muutti pian sen jälkeen Pariisiin Sladen koulun aikaisten ystäviensä Gavinin ja Brucen kanssa. Hän jatkoi opintojaan Académie Julianissa ja Académie Colarossissa. 1905 hän asettui Lontooseen äitinsä sairastuttua ja kokeili opintojen jatkamista Sladessa.
Gray palasi Pariisiin 1906 ja asettui asumaan huoneistoon, jossa hän asui lähes koko työikänsä. Hän teki monet vuodet japanilaisia lakkatöitä mutta sairastui lakasta. Hän jatkoi silti työskentelyä ja asetti töitään esille ensi kerran 35-vuotiaana, ja menestys oli kohtalainen. Catherine Grey
Catherine Grey oli Suffolkin ensimmäisen herttuan, Henry Greyn, ja tämän vaimon lady Frances Brandonin toinen aikuiseksi kasvanut tytär. Hänen isosisarensa oli lady Jane Grey ja pikkusisarensa Mary Grey. Marie Bonaparte
Marie Bonaparte jatkoi psykoanalyysin harjoittamista Ranskassa Freudin kuoleman jälkeen. Hän kuoli leukemiaan Saint-Tropez'ssa 1962. Hänen ruumiinsa poltettiin Marseillessa ja tuhkat ripoteltiin hänen puolisonsa Kreikan ja Tanskan prinssin Yrjön haudan viereen Ateenaan. Catherine Grey
Lady Catherine Grey (n. 1540 – 27. tammikuuta 1568), Hertfordin kreivitär, oli yksi kolmesta Greyn sisaruksesta, jotka olivat Englannin kuningatar Maria I:n ja Elisabet I:n serkun lapsia ja siten lähellä kruunua 1500-luvulla, kun kummallakaan kuningattarella ei ollut jälkeläisiä. Greyn sisarista tunnetaan parhaiten Jane Grey, yhdeksän päivän kuningatar. Mary Grey
Hänen sisarensa olivat juonitelleet valtaistuinta itselleen, mutta Mary ei koskaan ilmaissut halua siihen. Hän kuoli lapsettomana 33-vuotiaana. Luettelo Englannin hallitsijoista
Edvard VI nimitti Lady Jane Greyn kruununperijäksi. Neljä päivää Edvardin kuoleman jälkeen 6. heinäkuuta 1554 Jane julistettiin kuningattareksi. Yhdeksän päivää myöhemmin 19. heinäkuuta Privy Council muutti krununperimisoikeuden Edvard VI:n katoliselle sisarpuolelle Maria I:lle. Jane teloitettiin vuonna 1554 vain 16-vuotiaana. Bloody Mary (tarina)
Bloody Mary on nainen, joka oli kuollut satoja vuosia sitten. Siitä, kuka Mary on, ja miten hän kuoli, on useita eri kertomuksia. Erään tarinan mukaan hänen oikea nimensä oli Mary Worth ja hän oli joskus Englannin kuningatar. Yhteistä tarinoille on, että Mary kuoli peilin edessä. Edelleen tarinan mukaan, kun sanoo keskiyöllä peilin edessä 2–8 kynttilän valossa ”Bloody Mary” useaan kertaan, Mary ilmestyy peiliin ja vie sanojan silmät. Bloody Mary on suomennettuna Verinen Maria. Maria Guise
Ranskan lähettämien apujoukkojen tuella Maria valtasi Edinburghin pian takaisin, mutta Skotlannin protestantteja tukenut Englanti vastasi tähän lähettämällä armeijansa huhtikuussa 1560 piirittämään ranskalaisten tukikohdan Leithissä Edinburghin lähellä. Pattitilanteessa Maria Guise vetäytyi sairaalloisena Edinburghin linnaan, jossa hän kuoli saman vuoden kesäkuussa. Kuolinvuoteellaan hän vetosi Skotlannin aatelisiin, jotta nämä hautaisivat kiistansa ja vannoisivat uskollisuutta kuningatar Maria Stuartille. Toive toteutui pian Maria Guisen kuoltua, kun Skotlannin uskonsota päätettiin Edinburghin rauhansopimuksella. Maria Guise haudattiin Reimsin katedraaliin Ranskassa. Anne-Louis Girodet de Roussy-Trioson
Hänen kykynsä alkoivat hiipua, ja hänen tapansa työskennellä öisin sekä muut ylettömyydet kertoivat hänen kunnostaan. Vuonna 1812 hän asetti Salonkiin näytteille vain "Tête de Vierge", vuonna 1819 "Pygmalion et Galatée" osoitti yhä enemmän voimien hiipumista, ja 1824, jolloin hän maalasi muotokuvat Cathelineausta ja Bonchampsista, Girodet kuoli joulukuussa Pariisissa. Hänen omaisuutensa myytiin hänen kuolemansa jälkeen, ja jotkut piirustukset nousivat korkeisiin hintoihin. Walesin prinsessa Diana
31. elokuuta 1997 levisi maailmaa kohauttanut suru-uutinen prinsessa Dianan kuolemasta. Myöhään edellispäivän iltana Diana ja hänen egyptiläinen miesystävänsä Dodi Al-Fayed olivat paenneet pariisilaisen hotellin Ritzin (Dianan miesystävän Al-Fayedin isän omistama hotelli) sivuovesta tarkoituksenaan välttää valokuvaajat (paparazzit), jotka olivat leiriytyneet hotellin eteen saadakseen kuvia kuuluisasta parista. Pako ei kuitenkaan ollut onnistunut. Valokuvaajat olivat lähteneet seuraamaan mustaa Mercedes-Benzin S-Sarjan autoa, joka ajoi Seinen rantaa pitkin. Pariskunta istui takapenkillä, ja oikealla etuistuimella istui Al-Fayedin henkivartija Trevor Rees-Jones. Kuljettaja Henri Paul oli kiihdyttänyt auton nopeuden tutkijoiden arvion mukaan 120–160 kilometriin tunnissa. Pont de l’Alman tunnelissa hän menetti auton hallinnan, osui Fiat Unoon ja törmäsi 13. betonipylvääseen. Al-Fayed ja kuljettaja kuolivat heti. Diana siirrettiin ambulanssilla Pitié-Salpêtrière-sairaalaan. Hänen sisäiset vammansa olivat laajoja: hänen sydämensä oli siirtynyt vasemmalta oikealle puolelle rinnassa, mikä oli repinyt samalla keuhkojen laskimon ja sydänpussin. Elvytysyrityksistä huolimatta Diana kuoli kello 4 aamulla. Trevor Rees-Jones säilyi kolarista hengissä, koska hän ainoana käytti turvavyötä. Cosmo Duff-Gordon
Sir Cosmo menehtyi Lontoossa ja hänet on haudattu Brookwoodin hautausmaalle. Neljä vuotta myöhemmin kuollut Lady Lucile haudattiin miehensä viereen. Teresa Graves
Graves kuoli 54-vuotiaana tulipalossa Kaliforniassa. Zane Grey
Zane Grey, alkuaan Pearl Zane Gray, (31. tammikuuta 1872 Zanesville, Ohio – 23. lokakuuta, 1939 Altadena, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen hammaslääkäri, baseball-pelaaja ja viihdekirjailija, joka tunnetaan Suomessa parhaiten villiin länteen sijoittuvista seikkailukirjoistaan. Zane Grey loi suurelta osaltaan romantisoidun kuvan rosoisesta Villistä lännestä kirjoittamassaan 56 lännenkirjassaan. X-Men: Viimeinen kohtaaminen
Scott palaa Alkalijärvelle, jolla Jean Grey kuoli edellisen elokuvan lopussa. Scott kuulee Jeanin avunhuutoja päänsä sisällä ja ottaa turhautuneena lasinsa pois, jolloin hänen silmistään tulevat tappavat säteet osuvat veteen. Säteiden seurauksena veteen syntyy pyörre, ja valtava paineaalto paiskaa Scottin maahan. Silloin Jean ilmestyy rannalle, mutta hän ei ole enää hyvä Jean Grey vaan hänen paha kaksoispersoonansa Feeniks. Jean ja Scott suutelevat, mutta Feeniks puoli ottaa vallan ja tappaa Scottin. Xavier tuntee Scottin kuoleman ja sama kuuluu myös telepaattisesti koko koulussa. Xavier käskee Stormia ja Wolverinea menemään Alkalijärvelle. Gambell
Episkopaalinen kirkko ei ollut löytänyt vapaaehtoisia asumaan Saint Lawrencen saarella, joten lähetysasemaa varten rakennettu talo oli ollut asumattomana. Vuonna 1890 Sheldon Jackson kuuli rakennuksesta ja puhui Iowan Wapellosta kotoisin olleille pastori Vene Gambellille ja tämän vaimolle Nellielle muuttamisesta Saint Lawrencen saarelle. Pastori Gambell palkattiin opettajaksi ja Gambellit saapuivat saarelle vuonna 1894. He saivat tyttären vuonna 1897. Nellie Gambell tuli sairaaksi ja Gambellit viettivät talven 1897-1898 Yhdysvalloissa, jossa Nellie joutui sairaalaan. Keväällä 1898 he palasivat takaisin Lady Jane Grey -laivalla. Laiva kuitenkin upposi myrskyssä. 43 ihmistä hukkui, mukana Gambellit ja heidän tyttärensä. Heidän kuolemansa jälkeen Sivuqaq nimettiin Gambelliksi heidän muistokseen. Catherine Grey
Catherine Grey kuoli tammikuussa 1568. Hänen poikiaan ei kelpuutettu kruununperimysjärjestykseen, koska heidän katsottiin syntyneen avioliiton ulkopuolella. Elisabet I:n seuraajan Jaakko I:n valtakaudella heidät kuitenkin luettiin mahdollisiksi kruununperijöiksi. John Locke
Locken läheinen ystävä Lady Masham kutsui hänet vuonna 1691 Sir Francis Mashamin maatilalle Essexiin. Locke vietti siellä viimeiset vuotensa vaihtelevassa terveydentilassa kärsien välillä astmakohtauksista. Hänestä oli kuitenkin tullut whig-puolueen älyllinen sankari. Noihin aikoihin Locke kävi keskusteluja eri asioista muun muassa John Drydenin ja Isaac Newtonin kanssa. Thomas Gray
Thomas Gray (26. joulukuuta 1716 Lontoo – 30. heinäkuuta 1771 Cambridge) oli englantilainen runoilija ja Cambridgen yliopiston professori. Hänet tunnetaan erityisesti runosta "Elegia maakylän kirkkomaalla" sekä laajasta kirjeenvaihdosta. Northanger Abbey
Northanger Abbey eli Neito vanhassa linnassa () on Jane Austenin romaani, joka ilmestyi postuumisti kirjailijan kuoleman jälkeen vuonna 1817. Teos on ilmestynyt kahtena suomennoksena, Eila Pennasen suomentamana nimellä "Neito vanhassa linnassa" vuonna 1953 ja Paula Merjamaan suomentamana nimellä "Northanger Abbey" vuonna 1999. Claremontin sarjamurhat
9. kesäkuuta 1996 Jane Rimmer, 23, katosi samasta osasta Claremontia vietettyään hänkin iltaa ystäviensä seurassa. Ystävien lähdettyä hän jäi vielä keskustaan. Hänet havaittiin valvontakamerassa puhumassa jollekin miehelle mutta hetken sen jälkeen hän katosi. Miehen henkilöllisyyttä ei tiedetä, eikä hän ole ilmoittautunut poliisille kehotuksista huolimatta. Rimmerin ruumis löydettiin pensaikosta läheltä Woolcoot Roadia Wellardista elokuussa 1996. Agneta Rosenbröijer
Agneta anoi kuninkaalta tukea tilanteeseensa, ja kuningas lahjoittikin vuonna 1685 hänelle eliniäksi Pieksämäeltä kuusi tilaa. Viimeisinä vuosinaan hän riitaantui vielä poikansa vänrikki Bernt Wilhelm von Gerttenin kanssa, joka havitteli omaa isänperintöään Juustilanjoen tiloista. Hän kuoli Viipurissa syyskuussa 1697 korkeassa 77 vuoden iässä ja haudattiin Siikaniemen kirkkoon. May Robson
May Robson kuoli 84-vuotiaana luonnollisiin syihin 20. lokakuuta vuonna 1942 Beverly Hillsissä, Kaliforniassa. Hänet on haudattu New York Cityn Queensin Flushingin kaupunginosassa sijaitsevalle Flushingin hautausmaalle, New Yorkin osavaltioon toisen aviopuolisonsa, A. H. Brownin vierelle, joka kuoli 20 vuotta ennen Robsonia. May Robson -nimen sijaan hautakiveen laitettiin hänen oikea nimensä Mary Jeanette Brown. Kuolemansa aikaan hänellä oli neuropaattista kipua ja Find a Graven muistosivuston mukaan se oli myös Robsonin kuolinsyy. Greta Bösel
Lähestyvän puna-armeija pelossa Ravensbrück evakuoitiin kuolemanmarssilla, jonka jälkeen Bösel aviomiehineen pakeni leiristä. Brittijoukot pidättivät hänet myöhemmin. Bösel joutui oikeuteen leirin muiden SS-naisten, kuten Margarete Mewesin ja Dorothea Binzin, kanssa. Ravensbrück-oikeudenkäynnit käytiin joulukuun 1946 ja helmikuun 1947 välisenä aikana Hampurissa. Oikeus totesi Böselin syylliseksi vankien huonoon kohteluun, murhiin ja valitsemisiin kaasukammioihin. Hänet tuomittiin kuolemaan ja hirtettiin yhdessä Elisabeth Marschallin kanssa kello 9:55 3. toukokuuta 1947. Frances Grey
Frances Grey, Suffolkin herttuatar (16. heinäkuuta 1517 – 20. marraskuuta 1559) syntyi Lady Frances Brandonina toiseksi lapseksi ja vanhimmaksi tyttäreksi Charles Brandonille, Suffolkin ensimmäiselle herttualle ja Maria Tudorille, Ranskan leskikuningattarelle. Hän oli yhdeksän päivää Englantia hallinneen Lady Jane Greyn äiti. Elisabet (Yhdistyneen kuningaskunnan kuningatar)
Joulukuussa 2001, 101 vuoden iässä, kuningataräiti kaatui ja mursi lantionsa. Tästä huolimatta hän vaati saada seistä kansallishymnin aikana miehensä Yrjö VI:n kuoleman 50-vuotisjuhlallisuuksissa 6. helmikuuta seuraavana vuonna. Hänen nuorempi tyttärensä prinsessa Margaret kuoli 9. helmikuuta 2002. Kuningataräiti päätti jyrkästi osallistua tyttärensä hautajaisiin Pyhän Yrjön kappelissa Windsorissa siitäkin huolimatta, että oli loukannut kätensä Sandringham Housessa vain kaksi päivää aiemmin ja että kärsi jo kuukausia kestäneestä yskästä. Kuningatar ja koko muu kuninkaallinen perhe oli suuresti huolissaan kuningataräidin matkanteosta Norfolkista Windsoriin. Joka tapauksessa hän saapui paikalle, mutta suojautui lehdistöltä autoon, joka oli varustettu tummennetuilla laseilla, jotta kuvia hänestä pyörätuolissa ei voitu ottaa. Prinsessa Margaretin hautajaiset olivat viimeinen tilaisuus, jossa kuningataräiti esiintyi. Hän vietti hautajaisten jälkeisen aikansa Windsorissa. Barbara Jane Harrison
Barbara Jane Harrison (24. toukokuuta 1945 Bradford, Yhdistynyt kuningaskunta – 8. huhtikuuta 1968 Heathrow’n lentoasema, Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta; tunnettiin yleisesti nimellä Jane Harrison) oli brittiläinen lentoemäntä. Hän on yksi neljästä naisesta, jotka ovat saaneet urheudestaan Yhdistyneen kuningaskunnan toiseksi korkeimman ansiomitalin, Yrjön ristin, ja ainoa, jolle mitali on myönnetty rauhan ajan toiminnasta. Margaret (Englannin prinsessa)
Prinsessa Margaret kuoli 9. helmikuuta 2002 71-vuotiaana sairaalassa useiden aivohalvauksien jälkeen. Hänen hautajaisensa pidettiin täsmälleen 50 vuotta isänsä hautajaisten jälkeen Elisabet II:n 50-vuotishallitsijavuonna. Hautajaiset pidettiin yksityisesti perheen kesken, mutta joitakin viikkoja myöhemmin pidettiin suurempi valtiollinen muistotilaisuus, missä Margaretin äiti, kuningataräiti Elisabet, esiintyi viimeisen kerran julkisesti ennen omaa kuolemaansa. Lady Jane Grey
Edvard VI kuoli 6. heinäkuuta 1553, ja Northumberland julistutti lady Jane Greyn Englannin kuningattareksi tämän oleskellessa New Innissä, Gloucesterissa 10. heinäkuuta 1553. Joidenkin tarinoiden mukaan Northumberland kavaluudella sai Janen asettamaan kruunun päähänsä. Jane kuitenkin kieltäytyi nimeämästä aviomiestään kuninkaaksi, vaan antoi hänelle sen sijaan Clarencen herttuan arvonimen. Se raivostutti Dudleyn perhettä: Guilfordin äiti neuvoi poikaansa kieltäytymään jakamasta aviovuodetta, ja lähtemään linnasta. Jane käski linnanvartijan pysäyttää aviomiehensä ja kertoi tälle, että vaikka häntä ei kiinnostanut, missä tämä yönsä viettäisi, niin päivisin tämän tuli olla hänen rinnallaan. Thomas Gray
Gray kuoli Cambridgessa vuonna 1771. Hänet on haudattu Stoge Pokesin maalaiskirkon hautausmaahan Buckinghamshireen. Catherine Grey
Catherine Grey vihittiin noin neljätoistavuotiaana Pembroken ensimmäisen jaarlin William Herbertin pojan Henry Herbertin kanssa toukokuussa 1553 samana päivänä, kun hänen sisarensa Jane Grey meni naimisiin Guilford Dudleyn kanssa. Catherine muutti asumaan miehensä luo Baynardin linnaan. Henrik VIII:n pojan Edvard VI:n kuoltua Jane Grey julistettiin kuningattareksi, mutta Henrik VIII:n testamentin mukainen oikea kruununperijä, prinsessa Maria nousi valtaistuimelle. Kun Jane oli syrjäytetty ja teljetty Toweriin, Pembroken jaarli halusi päästä eroon Greyn perheestä ja antoi mitätöidä poikansa täyttymättömän avioliiton lady Catherine Greyn kanssa. Lordin kuolema
Kun Janen alibi oli kunnossa, hän ajoi taksilla Edgwaren talolle ja murhasi aviomiehensä. Myöhemmin Jane tapasi Carlottan hotellissa, jossa he kohottivat maljan onnistuneelle tempaukselle. Jane sujautti barbituraattia Carlottan juomaan, mihin Carlotta myöhemmin kuoli. Jane löysi myös Carlottan sisarelleen kirjoittaman kirjeen, jossa Carlotta kertoi avoimesti imitoinnistaan. Jane kuitenkin arveli voivansa hyödyntää kirjettä. Toisen sivun ensimmäinen sana oli 'she' (englannin naispuolinen 'hän'; viittaa Janeen). Jane repäisi pois s:n, joten jäljelle jäi 'he'. (englannin miespuolinen 'hän') (vaikka Poirot aluksi ihmetteli tätä, hän kuitenkin lopulta päätteli, mistä oli kyse). Jane laittoi loput barbituraateista rasiaan, jotta näyttäisi siltä, että Carlotta olisi riippuvainen niistä. Jane tilasi kultaisen rasian viikkoa aikaisemmin, minkä Poirot sai selville kyselemällä kaivertajilta. Hän myös tajusi, että 'Marraskuu' oli vain hämäystä. Jane ei tiennyt, että Carlotta tunsi erittäin hyvin kreikkalaisen mytologian ja keskusteli siksi siitä paljon Donald Rossin kanssa siitä. Toisilla kutsuilla Jane tajusi tehneensä virheen Pariksesta/Pariisista. Hänen täytyi tappaa Donald Ross ennen kuin hän pystyi kertomaan Poirot'lle, että murhaillan Jane ei ollut Jane vaan Carolotta Adams. Catherine Grey
Lady Catherine Greyn isovanhemmat olivat Englannin kuningas Henrik VIII:n ystävä Suffolkin herttua Charles Brandon ja Henrik VIII:n sisar Mary Tudor, joka oli aiemmin ollut naimisissa Ranskan kuningas Ludvig XII:n kanssa. Isoäitinsä kautta Catherine Grey sisaruksineen tuli Englannin kruununperimysjärjestyksessä Henrik VIII:n kolmen lapsen ja kuninkaan vanhemman sisaren Margaret Tudorin kahden lapsen jälkeen. Henrik VIII määräsi testamentissaan, että jos hänen kolme lastaan jäisivät lapsettomiksi, hänen nuoremman sisarensa Mary Tudorin lapset perisivät kruunun. Lady Frances Brandon oli tuolloin Mary Tudorin lapsista vanhin elossa oleva, ja hän siirsi oikeutensa Englannin kruunuun vanhimmalle tyttärelleen Jane Greylle. Teresa Graves
Teresa Graves (10. tammikuuta 1948 – 10. lokakuuta 2002) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hänet muistetaan varsinkin poliisiroolista 1970-luvun televisioelokuvassa ja -sarjassa "Get Christie Love!". Niiden ulkopuolella hän esiintyi muun muassa "Rowan & Martin's Laugh-In" -sketsikomediassa. Grace Drummond-Hay
Toisen maailmansodan aikana Drummond-Hay ja Karl H. von Wiegand olivat internoituina japanilaisella leirillä Filippiineillä Manilassa. Vapauduttuaan 1943 he palasivat Yhdysvaltoihin Gripsholmilla. Lady Drummond-Hay kuoli New Yorkissa sydänveritulppaan. Tuhkauksen jälkeen hänen elinikäinen ystävänsä Karl von Wiegand vei tuhkan Britanniaan. George Grey
Grey syntyi Lissabonissa vuonna 1812. Hän oli everstiluutnantti George Greyn ja irlantilaisen Elizabeth Annen (o.s. Vignoles) ainoa poika. George Grey vanhempi kuoli kahdeksan päivää ennen poikansa syntymää Badajozin taistelussa, joka käytiin Napoleonin joukkoja vastaan. Vuonna 1820 George Grey pääsi sisäoppilaitokseen Guildfordiin. Hän karkasi kuitenkin koulusta, ja vuonna 1826 hän kirjautui Sandhurstin Royal Military Collegeen (joka tunnetaan nykyisin nimellä Sandhurstin kuninkaallinen sotakorkeakoulu). Tammikuussa 1830 Grey liittyi Irlannissa sijainneeseen 83. rykmenttiin. Hänet korotettiin luutnantiksi vuonna 1833, ja kolme vuotta myöhemmin hän lähti Irlannista. Grey oli kiinnostunut armeijaa enemmän tutkimusmatkoista Charles Sturtin matkojen jälkeen ja tarjoutui Colonial Officelle johtamaan retkikuntaa luoteiseen Australiaan. Winchester
Jane Austen kuoli Winchesterissä ja on haudattu katedraaliin. Edvard VI
Edvardin kuolemaa salattiin muutamia päiviä, jotta Janen valtaannousun valmistelut saataisiin valmiiksi. Korkeat virkamiehet vannoivat yksityisesti uskollisuutta uudelleen kuningattarelle, mutta asia julkistettiin vasta 10. heinäkuuta. Kansa kannatti kuitenkin enemmän kruununperimyslain mukaista laillista kuningatarta Mariaa. 19. heinäkuuta Maria saapui juhlavasti Lontooseen, ja Jane pakotettiin luovuttamaan kruunu. Janen kruununperimys mitätöitiin pakon alaisena tehtynä lakina ja siis laittomana. Niinpä Edvard VI:n "de jure" seuraaja oli Maria I (1553–1558), mutta lyhytaikainen "de facto" seuraaja Jane Grey. Frances Grey
Avioliitto toteutui 15. toukokuuta 1553. Northumberlandilla oli suuri suunnitelma mielessään. Edvard VI oli kuolemassa ja mietti seuraajaansa. Nuori kuningas uskoi lujasti anglikaaniseen kirkkoon, mutta hänen sisarpuolensa Maria oli samalla tavoin vankkumaton katolisen kirkon kannattaja ja Marian valtaannousu tekisi lopun protestanttisuudesta valtakunnassa. Ennen kuolemaansa Edvard VI määräsi testamentissaan Northumberlandin herttua John Dudleyn vaikutuksesta seuraajakseen äpäriksi julistettujen sisartensa sijaan serkkunsa tyttären, lady Jane Greyn. Frances olisi itse ollut perimysjärjestyksessä ennen Janea, mutta luopui omista oikeuksistaan tyttärensä puolesta. Kruunu siirtyisi siis Janelle ja hänen miespuolisille perillisilleen avioliitosta Guilford Dudleyn kanssa. Lordin kuolema
Pari päivää myöhemmin Jane on toisilla illalliskutsuilla, jossa vieraat keskustelevat Troijan Pariksesta. Jane Wilkinson kuitenkin luulee, että vieraat (heidän joukossaan myös kirjailija Donald Ross) puhuvat kaupungista Ranskassa. Ross ei voi ymmärtää tätä, sillä edellisillä kutsuilla Jane puhui asiantuntemuksella myyttisestä Pariksesta. Ross lähtee soittamaan Poirot'lle kertoakseen löydöstään, mutta ennen kuin hän ehtii sanoa mitään, hänet puukotetaan. Jane Austen
Jane Austen kuoli 18. heinäkuuta 1817. Hän oli sairastellut viimeiset kaksi elinvuottaan, mutta kuolemaan johtanutta sairautta ei varmuudella ole tunnistettu. Oireiden perusteella kuolinsyynä on yleisimmin pidetty Addisonin tautia, mutta myös Hodgkinin tautia, vatsasyöpää, lehmänmaidosta tarttunutta tuberkuloosia ja arsenikkimyrkytystä on ehdotettu kuolinsyyksi. Jean Grey
Pedon vapautettua heidät Magneto vangitsi heidät vuorostaan. Feeniks-voimiensa ansiosta Grey sai pelastettua Pedon Magneton tukikohdan räjähdettyä. Jean luuli Kykloopin ja muiden kuolleen ja ihastui Jason Wyngarde -nimiseen herrasmieheen. Wyngarde kuitenkin paljastui Ryhmä-X:n vanhaksi viholliseksi Aivoksi ja sai Greyn uskomaan, että tämä oli Helvetintulen Klubin Musta Kuningatar. Allan Octavian Hume
Mary Anne Grindall kuoli 1890. Heidän ainoa tyttärensä oli leski, jonka mies Ross Scott oli jonkin aikaa Oudhin (Awadh) oikeuskomissaari. Hume jätti Intian 1894 ja asettui Lontooseen, jossa hän kuoli 1912. Hänen tuhkansa on haudattu Brookwoodin hautausmaalle. Lucile Duff-Gordon
Sir Cosmo kuoli vuonna 1931 ja vuonna 1932 Lady Lucile julkaisi muistelmansa. Lucile vietti elämänsä loppuun Putneyn vanhainkodissa ja hän kuoli vuonna 1935 keuhkokuumeeseen. Lady Lucile on haudattu miehensä viereen Brookwoodin hautausmaalle. Lorena Gale
Gale muutti vuonna 1988 Vancouveriin, jossa hän vuonna 1991 voitti Jessie Richardson -palkinnon sivuroolistaan teatterissa. Vuonna 1991 hän meni naimisiin ohjaaja John Cooperin kanssa. Cooper oli samalla hänen säännöllinen yhteistyökumppaninsa. Itse kirjoittamissaan näytelmissä Gale toi esiin mustaihoisten asemaan liittyneitä aiheita. Näillä avuilla hän pääsi myös ehdolle Kenraalikuvernöörin kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Hän kuoli syöpään. Mary Blair
Mary Blair kuoli aivoverenvuotoon 26. heinäkuuta, 1978. Vuonna 1991 Marylle myönnettiin postuumi Disney Legend -palkinto sekä vuonna 1996 ASIFA-Hollywoodin Winsor McCay -palkinto. Vaikka hänen elämäntyönsä animaation ja graafisten taiteiden parissa ei ole kovin yleisesti tunnettu, hänen rohkea ja innovatiivinen tyylinsä elää yhä tänäkin päivänä vaikutteena monien piirrostaiteilijoiden työssä. Google juhlisti hänen sadatta syntymäpäiväänsä 21. lokakuuta 2011 hänelle omistetulla teemasivulla. Maria Gripe
Yhteensä Gripe kirjoitti urallaan 38 kirjaa, joista viimeinen on vuonna 1997 julkaistu "Annas blomma". Hänen kirjojaan on käännetty noin kolmellekymmenelle kielelle. Gripe voitti kirjoillaan useita palkintoja, muun muassa Astrid Lindgren -palkinnon vuonna 1972 ja H. C. Andersen -mitalin vuonna 1974. Gripe menehtyi huhtikuussa 2007 pitkäaikaiseen sairauteen.Hugo ja Josefin:Elvis:Varjo:Suomentamattomat teokset:Gripen vuonna 1978 julkaistuun kirjaan "Pörriäinen lentä hämärissä" perustuen on tehty myös radiokuunnelma. Suomeksi se esitettiin Ylellä sarjana, jonka nimi oli "Sittiäinen lentää hämärässä". Sarjan käsikirjoitti itse Maria Gripe yhdessä Kay Pollakin kanssa. Jännittävä nuortenkuunnelma pitää sisällään yliluonnollisia elementtejä. Pääosassa on Annika ja Jonas Berglund ja heidän ystävänsä David. Harmiton kesätyö johtaakin yhdessä tehtäviin salapoliisitutkimuksiin. Ylen tallennepalvelu on julkaissut kuunnelman C-kaseteilla ainakin vuonna 1980 ja 1986. Lady Bird Johnson
Johnson oli ajoittain julkisuudessa vielä miehensä kuoleman jälkeenkin. Hänen terveytensä heikentyi vanhetessa: hän sai kaksi aivoverenkiertohäiriökohtausta, joista toinen vaikutti hänen kävely- ja puhekykyynsä. Johnson oli viimeiset elinvuotensa pyörätuolissa sokeutuneena. Lady Bird oli ennen kuolemaansa Yhdysvalloissa vanhin elossa oleva entinen ensimmäinen nainen eli presidentin puoliso. Hän kuoli 94-vuotiaana iltapäivällä 11. heinäkuuta 2007 kotonaan Austinissa. Lady Bird Johnson on Yhdysvalloissa toiseksi pisimpään elänyt presidentin puoliso Harry S. Trumanin vaimon Bess Trumanin jälkeen, joka eli 97-vuotiaaksi. Margaret (Englannin prinsessa)
Prinsessa Margaret ("Margaret Rose"; 21. elokuuta 1930 – 9. helmikuuta 2002) oli Yhdistyneen kuningaskunnan kuninkaan Yrjö VI:n ja kuningatar (myöh. kuningataräiti) Elisabethin nuorempi tytär ja nykyisen hallitsijan kuningatar Elisabet II:n sisko. Avioliiton kautta prinsessa Margaretilla oli myöhemmin myös Snowdonin kreivittären arvonimi. Lady Jane Grey
Northumberlandilla oli edessään lukuisia tehtäviä hänen yrittäessään lujittaa valtansa. Kaikkein tärkeintä oli eristää tai vangita Maria, jotta tämä ei voisi kerätä ympärilleen tukijoita. Maria sai kuulla ennakkoon herttuan aikeista, ja pakeni etäiseen Framlinghamin linnaan, Suffolkiin. Elizabeth Gaskell
Vuonna 1865 Gaskell matkusti Dieppeen ja Madame Mohlin luo Pariisiin. Pariisin-matkansa jälkeen hän osti talon nimeltä The Lawns Holybournen läheltä Hampshirestä. Hän kuoli äkillisesti Holybournessa 12. marraskuuta 1865. Äiti Teresa
Äiti Teresa kuoli 87-vuotiaana 5. syyskuuta 1997 Kalkutassa Länsi-Bengalissa Intiassa. Hänen ruumistaan kuljetettiin kaupungin halki tykinlavetilla, jonka päällä myös Mahatma Gandhin ja Jawaharlal Nehrun ruumiita oli kannettu. Äiti Teresalle järjestettiin julkinen hautajaisjuhla ja valtiollinen hautajaismessu. Paikalla oli joukko maailman arvohenkilöitä kuten Britannian kuningatarta edustanut Kentin herttua, Hillary Clinton, Ranskan presidentin Jacques Chiracin vaimo Bernadette Chirac, Espanjan, Belgian ja Jordanian kuningattaret sekä silloinen paavin kardinaalivaltiosihteeri Angelo Sodano. Mary Grey
Edvard VI:n testamentin mukaan Edvardin kuoltua kruunu jäisi Maryn sisarelle Janelle ja Janen miespuolisille perillisille. Kun Edvard VI kuoli kesäkuun kuudentena vuonna 1553, Jane julistettiin kuningattareksi. Edvard VI oli testamentissaan ohittanut vanhemmat sisarpuolensa, Maria I:n ja Elisabet I:n, minkä laillisuus oli kyseenalaista, koska parlamentti ei ollut hyväksynyt sitä. Kuningattareksi päätyi kuitenkin Maria, ja hänen jälkeensä Elisabet. Jane mestattiin. Alice Playten
Hänen off-Broadway -töitään ovat "Promenade", "The Last Sweet Days of Isaac", "Up from Paradise", "Sister Mary Ignatius Explains It All for You", "Spoils of War", "Four Short Operas", "First Lady Suite", "A Flea in Her Ear" ja "National Lampoon's Lemmings".Playten kuoli 25. kesäkuuta 2011 sydämen vajaatoimintaan 63-vuotiaana Manhattanilla. Grey Gardens
"Grey Gardens" perustuu Jacqueline Kennedy Onassisin omalaatuisten tädin ja serkun elämiin. Täti ja serkku ovat äiti ja tytär, joiden molempien nimi on Edith Bouvier Beale. Äitiä kutsutaan iso-Edieksi, joka on Jackie Kennedyn isän sisar. Iso-Edien tytärtä kutsutaan pikku-Edieksi. Bealet olivat New Yorkin seurapiirin suosikkeja, jotka työskentelivät malleina, laulajina ja tanssijoina. Myöhempinä vuosinaan he vetäytyivät seurapiiristä muuttaen New Yorkin osavaltion Long Islandilla sijaitsevaan Grey Gardens -nimiseen suureen taloon. Jane Greer
Jane Greer (9. syyskuuta 1924 – 24. elokuuta 2001) oli yhdysvaltalainen elokuva- ja tv-näyttelijä, joka tunnettiin kenties parhaiten roolistaan femme fatale Kathie Moffatina vuoden 1947 elokuvassa "Varjot menneisyydestä". Jane Harvey
Jane Harvey (oik. "Phyllis Taff", 6. tammikuuta 1925 Jersey City, New Jersey, Yhdysvallat – 15. elokuuta 2013 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen jazz-laulaja, joka esiintyi yhdessä muun muassa Desi Arnazin, Duke Ellingtonin ja Benny Goodmanin kanssa. Elizabeth Weir
Tri. Elizabeth Weir on työskennellyt muun muassa Yhdistyneissä Kansakunnissa diplomaattina. Astuttuaan virkaan presidentti Henry Hayes suostutteli Weirin korvaamaan kenraalimajuri George Hammondin SGC:n johdossa. Uudessa virassaan Weir pysyi puolueettomana eikä taipunut senaattori Robert Kinseyn suunnitelmiin syrjäyttää SGC:n henkilökunta. Kun eversti Jack O'Neill ylennettiin prikaatinkenraaliksi ja asetettiin johtamaan SGC:tä, Weir siirtyi Antarktiksen tutkimusasemalle. Antarktikselta löytyneiden vihjeiden perusteella Daniel Jackson onnistui päättelemään Atlantiksen tähtiporttiosoitteen Pegasus-galaksissa. Weir johti eri kansalaisuuksista koostuneen tutkimustyhmän muinaisten kadonneeseen kaupunkiin, vaikka paluusta ei ollut varmuutta. Hän joutui Replikaattorien vangeiksi joista pari kapinallista kertoo Klooni Weirille ja muille että hänet tapettiin koska hänestä tuli osaksi Replikaattori ollessaan kuolemassa ja näin hän oli vaaraksi Replikaattoreille mutta voi myös olla että heille kaikille haluttiin uskotella Elizabethin kuolleen jotta häntä ei etsittäisi. Catherine Grey
Oleskellessaan kuningatar Marian hovissa Catherine Grey oli ystävystynyt Jane Seymour -nimisen tytön kanssa, joka oli Somersetin herttua Edward Seymourin tytär ja kuningatar Jane Seymourin veljentytär. Janen kautta Catherine tapasi herttuan pojan, Hertfordin ensimmäisen jaarlin, Edward Seymourin ja rakastui tähän. Joulukuussa 1560 kaksikymmentäyksivuotias Catherine Grey ja Edward Seymour vihittiin salaa sulhasen talossa Canon Row’lla. Vihkimisen ainoa todistaja oli sulhasen sisar Jane. Mary Jane Kelly
Kelly lähti Cardiffista Lontooseen 1884 ja vieraili välillä ilmeisesti myös Ranskassa palaten kuitenkin lopulta Lontooseen. Hän oli prostituoitu ja joutui sarjamurhaaja Viiltäjä-Jackin uhriksi marraskuussa 1888. Ruumis löydettiin pian kello 10:45 jälkeen aamupäivällä 9. marraskuuta. Frances Grey
Seymour suunnitteli yhä naittavansa Janen Edvardille, mutta kuningas ei luottanut kumpaankaan sedistään. Kasvavissa määrin epätoivoinen Seymour tunkeutui kuninkaan makuuhuoneeseen aikeenaan siepata hänet. Hän ampui nuoren kuninkaan rakkaan koiran, kun eläin yritti suojella herraansa. Tämä väärinarviointi aiheutti hänen teloituksensa 10. maaliskuuta 1549. Frances Grey
Marian aikeet naida Espanjan prinssi Filip (myöhemmin Espanjan kuningas Filip II) aiheuttivat Thomas Wyattin johtaman kapinan, joka kuitenkin lyötiin. Kapinan myötä Filip vaati morsiantaan teloituttamaan Janen vastaisten selkkausten välttämiseksi. Maria myöntyi, vaikka oli ilmeisesti alun perin aikonut säästää serkkunsa tyttären hengen. Jane teloitettiin 12. helmikuuta 1554.