Mikä oli ns. Silkkitie?
Silkkitie
Silkkitie koostui useista risteilevistä ja polveilevista reiteistä ja poluista. Koska maassa ei yleensä näkynyt valmista reittiä, matkaajat palkkasivat aina matkan varrelta paikallisia oppaita etappien välille. Jos jokin reitti osoittautui vaikeakulkuiseksi, matkaajat vaihtoivat sen toiseen. Reitit kulkivat kaupunkien välillä. Monet kaupungit olivat puoli-itsenäisiä kaupunkivaltioita, joiden hallitsijat valvoivat kauppaa sekä ostivat tavaraa. Silkkitie
Silkkitie oli joukko yhteenliittyneitä kauppareittejä, jotka kulkivat Aasian halki Kiinan Xi’anista Syyrian Antiokiaan ja muihin Lähi-idän ja Euroopan kohteisiin. Silkkitien kautta kuljetettiin silkkiä ja muita kauppatavaroita, kuten norsunluuta, kultaa ja jalokiviä pääasiassa karavaaneilla.
Silkkitie (televisiosarja)
26. Toinen Silkkitie. "Esitetty YLE Teemalla 22.11.2011." Valkoiset rajahit
Sarawakin alue kuului Brunein sulttaanikuntaan 1500-luvulta 1800-luvulle asti. Vuonna 1839 brittiläinen seikkailija James Brooke saapui Borneon saarelle aikeenaan ottaa alue Britannian hallintaan. Brooke oli jäänyt eläkkeelle Englannin Itä-Intian kauppakomppaniasta, sillä hän oli haavoittunut Burmassa. Eläkkeelle jäämisen sijaan Brooke lähti löytöretkelle, apunaan hyvin aseistettu laiva. Hän pyrki lakkauttamaan Borneolla harjoitetun merirosvouksen, pääkallonmetsästyksen ja orjuuden sekä Brunein valtaapitävien kauppamonopolin. Brooke uskoi, että alueen ottaminen Britannian hallintaan ratkaisisi nämä ongelmat. Kyynelten tie
Kyynelten tie (suomennettu myös muotoon "Kyynelten polku") tarkoittaa Yhdysvaltain hallituksen 1830-luvun puolivälissä toteuttamaa intiaaniheimojen pakkomuuttoa Mississipin itäpuolelta sen länsipuolelle. Pakkomuuton kohteeksi joutuivat erityisesti chickasawit, choctawit, creekit, seminolit ja cherokeet. Arvellaan, että muuttoon pakotetuista 100 000 intiaanista 15 000 menehtyi. Kitarō
Vuonna 1977 Kitarō muutti Fujivuoren lähistölle ja aloitti soolouransa. Hän alkoi yhdistellä syntetisaattorin ääntä perinteisiin aasialaisiin soittimiin kuten kiinalaiseen erhu-jousisoittimeen sekä japanilaiseen taiko-rumpuun ja shakuhachi-huiluun, ja keskittyi musiikissaan henkisiin teemoihin. Hän sai vaikutteita etenkin saksalaiselta säveltäjältä Klaus Schulzelta, joka opetti hänelle syntetisaattorin käytön. Kitarōn uudenlainen New Age -musiikkityyli toi hänelle suosiota Japanissa. Vuonna 1980 hänet pyydettiin tekemään musiikki japanilaiseen "Silkkitie"-televisiosarjaan, sillä sarjan tekijöiden mielestä Kitarōn eteerinen musiikki sopi hyvin menneisyyden salaisuuksista kertovaan sarjaan. Kitarō teki vuosien 1980–1983 välillä neljä Silkkitie-albumia, jotka tekivät hänestä Japanissa laajalti kuuluisan. Neljännellä Silkkitie-albumilla julkaistu kappale ”Caravansary” on tunnettu Suomessa Katri Helenan esittämänä lauluna ”Unten erämaa” (san. Juha Vainio).
Vuonna 1986 Kitarō teki levytyssopimuksen yhdysvaltalaisen Geffen Recordsin kanssa ja levytti San Franciscossa 1987 albumin "The Light of the Spirit". Levy myi hyvin ja Kitarō lähti ensimmäiselle Yhdysvaltain-kiertueelleen, joka oli myös menestyksekäs. Harmonista ja rauhallista musiikkia esittäneen Kitarōn ansiosta myös New Age -musiikin suosio kasvoi. Hänen vuoden 1990 albuminsa "Kojiki" nimettiin vuoden New Age -albumiksi. Herat
Heratista tuli osa niin sanottua kuninkaallista tietä eli silkkitien sivuhaaraa. Sen kautta kuljetettiin tavaraa Mervin ja Samarkandin kautta Kiinaan. Kauppareitit vilkastuivat sasanidien valtakaudella, jolloin rakennettiin teitä kaupankäynnin tehostamiseksi. Kauppaa hallitsivat persialaiset ja persiasta tuli laajojen alueiden lingua franca. Kauppareitit toivat tavaran ohella mukanaan uskontoja. Vuonna 424 jaa. Herat oli piispanistuin ja nestoriolaiset lähettivät sen kautta lähetyssaarnaajia muualle itään. Toinen suuri uskonto tuohon aikaan oli manikealaisuus. Kaupungista kiinnostuivat persialaisten ohella myös muut tahot. Turkkilaiset kansattekivät sotaretkiä sitä vastaan ja heidät voitettiin suuressa taistelussa Heratin lähellä vuonna 589. Arabit valtasivat kaupungin vuonna 650 ja toivat mukanaan nopeasti alaa vallanneen islamin. Vuonna 1130 kaupunki liitettiin Ghaznavidien valtakuntaan ja mongolit saapuivat vuonna 1221. Toisin kuin monet muut kaupungit, Heratia ei hävitetty sen asukkaiden avattua kaupunginportit mongoleille. Kaupunki kapinoi kuitenkin mongolien lähdettyä ja palatessaan vuonna 1222 surmasivat sen asukkaat, tuhosivat sen linnoitukset ja täyttivät sen vallihaudan. Mongolit surmasivat paikallisia seitsemän päivän ajan, jonka jälkeen he lähtivät kaupungista vain palatakseen kahden päivän kuluttua surmaamaan vielä kaupungin raunioissa piilotelleet selviytyneet. Viikinkien idäntie
Idäntien liikenne vaikutti myös Suomen, Viron, Inkerin ja Karjalan sekä vepsäläisten esihistoriaan. Idäntien alkupään reitit kulkivat itämerensuomalaisten väestöjen asuttamien alueiden vierestä tai sellaisten läpi. Tämän lisäksi Karjalankannas ja Itä-Suomi olivat Vuoksen kautta yhteydessä Laatokkaan. Islamilaista hopeaa ja muuta idäntieltä tuotua esineistöä kulkeutui itämerensuomalaisten väestöjen keskuuteen, otaksuttavasti lähinnä turkiskaupan välityksellä. Vastaavasti suomalaisperäistä esineistöä on löytynyt jonkin verran Luoteis-Venäjältä, Volgan yläjuoksulta ja Dneprin varrelta. On mahdollista, että näillä alueilla liikkui skandinaavien ohella myös Länsi-Suomesta ja Laatokan Karjalasta lähteneitä ihmisiä. Tor (verkko)
FBI myönsi valituksessaan Silk Roadista tunnettua Ross William Ulbrichtia kohtaan, että Tor-verkolla on ”tunnettuja laillisia käyttöjä”. CNET-verkkosivuston mukaan ”Electronic Frontier Foundation (EFF) ja muut kansalaisvapauksia ajavat ryhmät ovat suositelleet [Tor-verkkoa] tapana, jolla paljastuksentekijät ja ihmisoikeustyöntekijät voivat olla yhteydessä toimittajiin”. EFF:n "Surveillance Self-Defense" -ohjeet sisältävät kuvauksen siitä, mihin Tor sopii suuremmassa yksityisyyden ja anonyymiuden turvaamiseksi tarkoitetussa strategiassa. Tor Project -järjestön verkkosivuilla on tukevia syitä EFF:n suosituksille: Gokaidō
Gokaidō (, "viisi tietä") tarkoittaa viittä merkittävää Japanin pääkaupungista Edosta eli nykyisestä Tokiosta Edo-kaudella lähtenyttä maantietä (kaidō). Tärkein niistä oli Tōkaidō, joka yhdisti Edon Kiotoon. Tokugawa Ieyasu aloitti viiden tien rakentamisen vuonna 1601 kasvattaakseen valtaansa, mutta vasta hänen pojanpojanpoikansa Tokugawa Ietsuna, Tokugawa-shōgunaatin neljäs shōgun, julisti ne tärkeiksi valtateiksi. Lukuisia postiasemia rakennettiin teiden varsille tarjoamaan matkaajille mahdollisuuden lepoon ja tarvikkeiden hankintaan. Tyynenmeren sota
Tyynenmeren sota () eli salpietarisota käytiin vuosina 1879–1884 Chilen sekä Bolivian ja Perun muodostaman liittokunnan välillä. Sodan tuloksena Chile sai haltuunsa mineraaleista rikkaat alueet, Perun Tarapacán ja Bolivian rannikon (nykyisin II Región de Antofagasta), mikä jätti Bolivian sisämaavaltioksi. Rautakausi Turussa
Turusta Hämeenlinnaan vievä tie on vanhimpia suomalaisia teitä. Historiantutkija Jaakko Masosen esittämän teorian mukaan tie syntyi viimeistään 800-luvulla, jolloin sisämaasta tuotiin turkiksia ja lääkkeenä käytettyä haustetta Länsi-Suomen kauppapaikoille. Hämeeseen taas on rannikolta viety aseita, koruja, metallia ja suolaa. Tie ei esihistoriallisen kauden lopussa todennäköisesti ollut kuin pieni kasvillisuudesta raivattu kulku-ura eli polku, joka ylitti vesistöjä ja kosteikkoja pitkospuiden ja kivilatomusten ylitse. Varmoja todisteita tien olemassaolosta on keskiajalta lähtien. Tuolloin sitä kutsuttiin Härkätieksi. Rooman ja Kiinan väliset yhteydet
Viimeisellä vuosisadalla ennen ajanlaskumme alkua eläneiden roomalaisten kuten Vergiliuksen, Horatiuksen ja Strabonin teoksissa on vain niukasti mainintoja Kiinasta ja silkkiä tuottavasta kaukaisesta itäisestä "Seres"-maasta. Florus näyttää sekoittaneen Seres-kansan intialaisiin tai ainakin huomautti heidän ihonvärinsä todistavan, että molemmat asuivat ”toisen taivaan alla” kuin roomalaiset. Ensimmäisellä vuosisadalla maantieteilijä Pomponius Mela vakuutti, että Seresien maa on keskellä itäisen valtameren rantaa ja rajoittuu etelässä Intiaan, pohjoisessa Euraasian aron skyytteihin. Historoitsija Ammianus Marcellinus (n. 330–400) kirjoitti, että Seresin maata ympäröivät suuret luonnolliset muurit Bautis-nimisen joen molemmin puolin, millä hän mahdollisesti tarkoitti Keltaistajokea. Vaikka roomalaiset kartografit olivat selvästi tietoisia Kiinan olemassaolosta, heidän käsityksensä siitä oli hämärä. Ptolemaioksen "Geographia" toiselta vuosisadalta erottaa toisistaan Silkkimaan ("Serica"), joka sijaitsi maatien (Silkkitien) päässä, ja Qin-valtakunnan ("Sinae"), jonne pääsi meritse. Sinae on sijoitettu Suuren lahden ("Magnus Sinus") pohjoisrannalle Kultaisen niemimaan ("Aurae Chersonesus") eli Malakan niemimaan itäpuolelle. Sen suurin satama, Cattigara, näyttää sijainneen Mekongin suistossa. Suuri lahti vastasi sekä Siaminlahtea että Etelä-Kiinan merta, sillä Marinus Tyroslainen ja Ptolemaios pitivät Intian valtamerta sisämerenä, minkä vuoksi heidän kartoissaan rannikko kääntyi Kambodžassa etelään ja ylitti päiväntasaajan, ennen kuin se kääntyi länteen ja yhtyi Afrikan itärannikkoon. Suuren osan tästä kerrotaankin olevan tuntematonta maata, mutta koillisella alueella on nimi Sinae. Silkkitie (albumi)
Silkkitie on rockyhtye Pimeyden kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 10. helmikuuta 2017. Albumin vinyylipainos julkaistaan kuukautta myöhemmin 10. maaliskuuta 2017. Albumin on tuottanut Tuomas Ilmavirta, ja kappaleiden valitsemisessa levylle on avittanut myös Riku Mattila. Albumin julkaisukeikka järjestetään Helsingissä kulttuuritehdas Korjaamolla 3. maaliskuuta 2017. Silkkitie (televisiosarja)
16. Xuang Zangin jalanjäljillä Intiassa. "Esitetty YLE Teemalla 13.9.2011." Silk Road
Silk Roadin sulkemisen jälkeen osa alkuperäisen Silk Roadin kaupankäynnistä siirtyi pian nimellä "Silk Road 2" avattuun kauppapaikkaan, mutta osa kaupasta siirtyi yleisille hakukoneille näkymättömän internetin (deep webin eli syvän webin) muihin kauppapaikkoihin kuten "Black Market Reloaded" -nimiselle osto- ja myyntisivustolle, joka samaten toimii Tor-verkossa. FBI sulki Silk Road 2.0 -kauppapaikankin 5. marraskuuta 2014. Tähän liittyen FBI pidätetti muun muassa nimimerkkiä DoctorClu käyttäneen Silk Road 2:n ylläpitäjän (oikealta nimeltään Brian Richard Farrell). Silkkitie
Mongolien valtakunnan hajaantuminen aiheutti kuitenkin myös silkkitien poliittisen, kulttuurisen ja taloudellisen hajaannuksen. Silkkitien poliittiset voimapiirit muuttuivat kiinteämmäksi ja yhteydet niiden välillä vähenivät. Turkmeeniheimot sulkivat silkkitien läntisen pään taantuvalta Bysantilta ja kylvivät siemenet turkkilaiselle kulttuurille, joka kulminoitui myöhemmin osmanien valtakuntana. Osaltaan kiinteiden, alueellisten valtioiden muodostumiseen vaikutti musta surma, joka oli tuhoisa paimentolaisväestölle, osaltaan ruudin tuottama sotilaallinen voima, joka vahvisti kiinteitä valtioita. Silkkitie (televisiosarja)
NHK:n ohjaaja sai idean sarjasta, joka esittelisi Han- ja Tang-dynastioiden aikaista Silkkitietä jonka kautta Kiina sai paljon kulttuurivaikutteita. NHK:n johto innostui ideasta. Silkkitien alueelle oli kuitenkin vaikea saada kuvauslupaa, esimerkiksi "Legacy for the Future" -sarjaa (1974–75) varten ei saatu kuvauslupaa Silkkitien alueelle. Keltaveitset
Keltaveitset, (), omalla kielellä T'atsaot´ine, olivat melko pieni intiaaniheimo, joka asui kanadan subarktisen havumetsä-alueen pohjoisosissa tundran rajalla ennen eurooppalaisten tuloa. Heimon alueella Suuresta Orjajärvestä pohjoiseen oli runsas kupariesiintymä, joka tuotti intiaanien välisessä kaupassa
heimolle suuren omaisuuden vaihdettavana kauppatavarana.
Heimon kaikki nimitykset Yellow Knives, Copper Indians "Kupari-intiaanit", Red Knives "Punaveitset" viittasivat kupariin. Keltaveitset kuuluivat na dene]-kieliryhmään.
Keltaveitsien heimo menetti asemansa kuparikaupassa, kun eurooppalaiset saapuivat ja myivät intiaaneille ruutiaseita ja muita tavaroita. Yellowknifet sulautuivat lopulta erääseen lännessä olevaan suurempaan intiaaniheimoon. Silkkitie (televisiosarja)
17. Polttava aurinko ja Iranin eteläinen valtatie. "Esitetty YLE Teemalla 20.9.2011." Eric von Schantz
Eric von Schantzin tunnetuin teos oli 1947 ilmestynyt romaani "Irene : Silkki-Saaran muistelmat". Romaanimuotoon kirjoitettujen muistelmien päähenkilö oli 1874 syntynyt helsinkiläinen prostituoitu Irene Saara Björkhem eli Silkki-Saara joka oli saanut nimensä siitä että hän käytti aina silkkisiä vaatteita. Von Schantzin kirjoittaman esipuheen mukaan hän oli todellisuudessa italialaista alkuperää ollut, Kokkolassa syntynyt Sofia Arletti. Silkkiterrieri
Silkkiterrieri () on australialainen koirarotu, joka on luokiteltu FCI:n roturyhmään 3. Silkkitie
Kushan keisarikunta, joka sijaitsi Intian niemimaan koillisosissa, oli kulttuurivaihdon keskus. Kushan synnyttämästä kulttuurien välisestä vuorovaikutuksesta ovat todisteina toiselle vuosisadalle ajoittuvat aarrelöydöt, jotka sisältävät runsaasti esineitä kreikkalais-roomalaisesta, kiinalaisesta ja intialaisesta kulttuuripiiristä. Viikinkien idäntie
Tärkein houkutin idäntien kulkijoille olivat hopearahat, joita islamilaisesta maailmasta oli alkanut 700-luvulla virrata Itä-Eurooppaan Volgan ja Donin reittejä pitkin. Tämän taustalla oli Kaukasuksen kauppareittien aukeaminen Abbasidien kalifaatin ja kasaarien tekemän rauhansopimuksen seurauksena. Skandinaavit hankkivat hopeaa varsinkin kasaarien valtakunnan ja bolgaarien valtakunnan kauppapaikoilla muun muassa orja- ja turkiskaupalla. Joskus heidän tiedetään myös tehneen ryöstöretkiä Kaspianmerellä asti. Hopeavauraudesta kertovat aarrelöydöt, joita on tehty varsinkin Ruotsissa suuri määrä. Hopean ohella idäntieltä kulkeutui Skandinaviaan muutakin esineistöä, kuten värikkäitä lasimassahelmiä naisten helminauhoihin. Silkkitie
Monet tekniset innovaatiot näyttävät saapuneen Kaukoidästä Eurooppaan näihin aikoihin. Niihin kuuluvat muun muassa painotekniikka, ruuti, kompassi ja astrolabi. Kiinalaiset ja islamilaiset kartat lienevät inspiroineet ensimmäisiä käyttökelpoisia maailmankarttoja, kuten Da Virgan ja Fra Mauron karttoja. Kiinalaiset džonkit saattoivat antaa mallin suurempien laivojen rakentamiselle Euroopassa. Nämä keksinnöt edesauttoivat renessanssin syntyä. Malesian historia
Nykyisen Itä-Malesian alue Borneon saarella oli erillään Malakan niemimaan tapahtumista. Alue ei koskaan ollut hollantilaisten vaikutuspiirissä ja britit saapuivat saarelle 1800-luvulla. Saaren pohjoisin osa, nykyinen Sabah oli Sulun sulttaanikunnan hallussa, joka oli Espanjan siirtomaa. Loput alueet nykyisen Itä-Malesian alueesta kuuluivat Brunein sulttaanikuntaan. Britti James Brooke saapui saarelle 1841. Hänen tavoitteenaan oli saada brittihallitus kiinnostumaan alueen hallintaan ottamisesta. Brooke liittoutui Brunein sulttaanin kanssa Sarawakin kapinallisia vastaan. Brooke nujersi kapinan, ja Brunein sulttaani teki Brookesta kiitokseksi Kuchingin rajahin ja antoi tälle palan maata. Vuonna 1846 hänen arvonimestään tuli perinnöllinen ja näin sai alkunsa valkoisten rajahien dynastia. Silkkitie
Silkkitien Keski-Aasian vuoristoinen ja aavikkoinen osuus oli ilmastollisesti hyvin vaativa. Talvi kestää alueella kahdeksan kuukautta, lämpötilat vaihtelevat –40 asteesta +40:een, alueella sataa alle 200 mm vuodessa ja tuuli on voimakasta ja puhaltaa hienoa hiekkaa ilmaan. Vettä oli vaikea saada, ja karavaanit saattoivat joskus joutua kulkemaan kolmekin vuorokautta kaivojen välillä. Reittiä vaani myös paljon ryöväreitä. Eläimiä seudulla on vain vähän, lähinnä kameleita, aaseja, antilooppeja, gaselleja, villilampaita ja susia, jotka kaikki pystyvät liikkumaan pitkiä matkoja ruoanhaussa. Lintuja on vähän. Silkkitien keskiosat olivat karuudestaan huolimatta etnisesti, uskonnollisesti ja kielellisesti hyvin monimuotoiset. Silkkitie
Buddhalaisuus alkoi kulkeutua silkkitietä pitkin Kiinaan ja sieltä edelleen Japaniin ja Koreaan noin viimeiseltä esikristilliseltä vuosisadalta alkaen. Aleksanteri Suuren valloitukset olivat synnyttäneet nykyisen Pakistanin–Afganistanin-alueelle ns. grekobuddhalaisen kulttuurin, jossa intialaiset ja kreikkalaisperäiset vaikutteet sekoittuivat. Koska suoran tien Intiasta Kiinaan esti Himalajan vuoristo, oli kaukoitään levinnyt buddhalaisuus juuri tätä kreikkalaisväritteistä muotoa. Esimerkiksi tapa kuvata Buddhaa ihmishahmoisena on kreikkalaista vaikutusta: vanhempi traditio ei voinut ajatella jumalaksi korottautuneen Buddhan kuvaamista ihmiseksi. Muita silkkitien kautta Kiinaan levinneitä uskontoja olivat manikealaisuus ja harhaopiksi Bysantissa nimetty kristinuskon muoto nestoriolaisuus. Silkkitie (televisiosarja)
25. Karakumin aavikon halki. "Esitetty YLE Teemalla 15.11.2011." Silkkiheinä
Kasvi on alkujaan Aasiasta kotoisin, mutta se on yleinen kaikkialla kosteassa tropiikissa. Sitä tavataan leveyspiirien 45° N ja 45° S välisellä vyöhykkeellä alle 2 000 metrin korkeudella. Se menestyy monenlaisissa elinympäristöissä hiekkadyyneiltä kosteikkoihin. Maavarret kasvavat parhaiten noin 23 asteen lämpotilassa. Yli 4,5 asteen pakkanen tuhoaa maavarret. Silkkitie
Pian Rooman vallattua Egyptin 30 eaa., säännölliset kontaktit ja kauppayhteydet Intian, Kaakkois-Aasian, Kiinan, Lähi-idän, Afrikan ja Euroopan välillä lisääntyivät selvästi. Tuotteita, teknologioita ja ajatuksia alkoi levitä maanosista toisiin. Intensiivinen kauppa Kiinan ja Rooman imperiumin välillä alkoi pian silkin voimalla, johon roomalaiset olivat hullaantuneet. Kauppa oli säännöllistä, organisoitua ja näiden aikakautensa suurvaltojen suojelemaa. Silkkikaupan välittäjinä toimivat parthialaiset. Silkkitie (televisiosarja)
5. Loulanin valtakunta. "Esitetty YLE Teemalla 28.6.2011." Silkkitie (televisiosarja)
24. Samarkandin loisto. "Esitetty YLE Teemalla 8.11.2011." Rooman ja Kiinan väliset yhteydet
Makedonialainen Maës Titianus matkusti Silkkitietä pitkin kauemmaksi itään kuin kukaan muu Välimeren maiden asukas ennen häntä. Ajan­laskumme ensimmäisen vuosisadan lopulla tai toisen alussa, kun Rooman ja Parthian väliset sodat joksikin ajaksi taukosivat, hänen retki­kuntansa eteni kuuluisalle Kivitornille saakka, joka erään teorian mukaan oli Pamirin vuoristossa sijainnut Taškurgan, josta myöhemmin tuli Sarikolien kuningas­kunnan pääkaupunki. Toisten tutkijoiden mukaan Kivitorni kuitenkin olisi sijainnut Alain laaksossa Kašgarin länsipuolella. Kirgisia
Unescon maailmanperintölistalla on kaksi kohdetta Kirgisiasta: Sulaiman-Toon pyhä vuori ja Tienšaninin vuoristossa kulkevat Silkkitiet. Silkkitie
Nimeä "Silkkitie" (saks. "Seidenstraße") käytti ensimmäisenä saksalainen maantieteilijä Ferdinand von Richthofen vuonna 1877. Kuninkaallinen tie
Koska tie ei mene suorinta reittiä Persian valtakunnan tärkeimpien kaupunkien läpi, jotkut historioitsijat arvelevat sen olevan perua Assyrian kuninkailta. Reitin itäisimmät osat noudattelevat ikiaikaista kauppareittiä, Silkkitietä. Pyhän Henrikin tie
Pyhän Henrikin tie on syntynyt keskiajalla, kun vanhempia kulkureittejä on yhdistetty yhtenäiseksi tieverkoksi. Tien tarkka syntyhistoria on hämärän peitossa, mutta se on luultavasti syntynyt pyhiinvaeltajien tarpeisiin keskiajan (1150–1520) kuluessa. Pyhiinvaellusreitin merkityksestä kertovat useat reitin varrelta säilyneet kansanperinteen tuntemat uskomuspaikat, jotka on liitetty Pyhään Henrikiin. Tällaisia paikkoja ovat muun muassa Sant Henrikin pöydäksi kutsuttu kalliopaasi ja Sant Henrikin lähde Yläneellä ja Nousiaisissa sijaitseva Käärmeenkallio, jossa on perimätiedon mukaan Henrikin kallioon kivettämä käärme. Silkkitie (televisiosarja)
2. Keltaisenjoen tuolla puolen. "Esitetty YLE Teemalla 7.6.2011." Kekkostiet
Erityisen nimensä tiet saivat siitä, että ollessaan pääministerinä Urho Kekkonen ajoi voimakkaasti niiden rakentamista, olihan Kainuu hänen vaalipiiriänsä. Viiden tien alueelle hän oli tehnyt hiihto- tai patikkaretken ennen niiden rakentamista 1950-luvun alussa. Ensimmäinen kohde oli yhteys Kuhmosta Moisiovaaraan (Hyrynsalmi), nykyinen yhdystie 9070. Tie sai pian lempinimet "Kekkosen katu" ja "Kekkosen polku". Kun seuraavaa tietä käytiin vuonna 1954 rakentamaan Kiantajärven itäpuolitse Juntusrantaan, se sai nimekseen "Kekkoskakkonen" ja Kuhmon tiestä tuli "Kekkosykkönen". Yhteisnimeksi vakiintui "Kekkostiet". Maanteitä tehtiin vuosien 1952 ja 1962 välisenä aikana kaiken kaikkiaan kahdeksan, yhteispituudeltaan 250 kilometriä. Lisäksi tehtiin yksi kylätie. Viimeisimpien teiden rahoituksen järjestämiseen Kekkonen ei enää presidenttinä tiettävästi osallistunut. Daqin
Sen jälkeen kun silkkitie avautui toisella vuosisadalla ennen ajanlaskumme alkua, kiinalaiset mielsivät Rooman valtakunnan Kiinan valtakunnan sivistyneeksi vastineeksi. Roomalaiset asuivat kauppareitin toisessa ääripäässä, kiinalaiset toisessa. Pyhä tie
Pyhä tie () oli antiikin aikainen tie, joka johti Ateenan Kerameikoksesta Eleusiihin. Tietä kutsuttiin pyhäksi, koska sitä pitkin kulki vuosittainen kulkue Eleusiin mysteereihin. Iran
Iranissa on ollut hyvät maantieyhteydet Silkkitien ajoista asti. Nykyisin maassa on päällystettyjä maanteitä 125 908 kilometriä, mihin kuuluu noin 1 400 kilometriä moottoritietä. Rautateitä on 8 442 kilometriä. Turkin Istanbulista Teheraniin kulkevan viikoittaisen junayhteyden nimi on Trans-Asia Express. Junayhteyden avaamista Azerbaidžaniin suunnitellaan. Satamakaupunkeja ovat Assaluyeh, Bandar Abbas ja Bandar-e-Eman Khomeyni. Silkko
Silkko on tummaa leipää, jota valmistetaan piimästä ja männyn kaarnan alla olevasta nilasta. Silkkoa on syöty Suomen historiassa nälänhädän, etenkin 1600-luvun lopun suurten kuolonvuosien aikana, jolloin muuta ruokaa ei ollut. Silkko on itämurteinen variantti sanasta silkka 'pelkkä', joka on substantivoitunut tarkoittamaan pelkästä petusta tehtyä leipää. Sana on samaa kantaa kuin sileä. Silkkikerttuset
Silkkikerttuset (Scotocercidae) on varpuslintuihin kuuluva heimo). Monia heimon lajeja on aikaisemmin luettu kuuluvaksi muihin varpuslintuheimoihin esimerkiksi kerttuihin (Sylviidae). Silkkikerttuslajeja tavataan eteläisestä Euroopasta, eteläisestä Aasiasta ja Afrikan pohjoisosista. Silkkitie (televisiosarja)
18. Autiomaa ja Koraani. "Esitetty YLE Teemalla 27.9.2011." Taškent
Taškent on yksi alueen vanhimmista kaupungeista. Se oli aikoinaan tärkeä pysähdyspaikka Silkkitiellä, joka johti Kiinasta Eurooppaan. Taškent on todennäköisesti perustettu jo ensimmäisellä vuosisadalla eaa., mutta ensimmäinen kirjallinen maininta siitä on 700-luvulta, jolloin arabit valloittivat sen. Mongolit valloittivat kaupungin Tšingis-kaanin johdolla 1200-luvulla. Mongolivalloittaja Timur Lenk valloitti kaupungin 1300-luvulla ja liitti sen valtakuntaansa, johon se kuului 1400-luvulle asti. Silloin Šaybanids valloitti kaupungin. Sittemmin Taškentista tuli itsenäinen kaanikunta, kunnes se 1809 liitettiin Kokandin kaanikuntaan, jonka keskus oli läheisessä Ferganan laaksossa. Silkkiheinät
Silkkiheinät ("Imperata") on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu 11 lajia. Kuninkaallinen tie
Tien reitti on onnistuttu rekonstruoimaan Herodotoksen kirjoitusten ja arkeologisten löytöjen avulla. Se alkoi Sardiksen länsireunalta (noin sata kilometriä Izmiristä nykyisessä Turkissa), kulki sieltä itään nykyisen Pohjois-Turkin läpi vanhaan Assyrian pääkaupunkiin Niniveen (nykyinen Mosul Irakissa). Sieltä tie jatkoi etelään Babyloniin (nykyiseen Bagdadiin). Babylonin jälkeen tie ilmeisesti haarautui kahdeksi reitiksi, joista toinen kulki luoteeseen ja länteen Silkkitietä pitkin, kun taas toinen jatkoi itään myöhemmän Persian pääkaupungin Susan kautta kaakkoon Persepoliiseen. Laykin et Cie
Laykin et Cie oli Yhdysvaltain tunnetuimpia jalokiviliikkeitä, jonka perusti Sol Laykin vuonna 1932 Los Angelesiin. Liikkeen huippukautta olivat 1930- ja 1940-luku.
Firman pääliike sijaitsi aluksi Aleksandria Hotellissa, mutta muutti jo seuraavana vuonna osoitteeseen 8635 Sunset Boulevard, jolloin siitä tuli monen filmitähden suosima liike. Korujen valmistuksen lisäksi Laykin et Cie myi ja osti jalokiviä. Tarinan mukaan Sol Laykin vei näyttelijä Mae Westille nähtäväksi 30 karaatin painoisen keltaisen timantin, jonka Mae Westin lemmikkiapina nielaisi. Laykin et Cie panosti mainontaan ajan suurissa muoti- ja sisustuslehdissä kuten Voguessa, Harper's Bazaarissa ja Town and Countryssa. Silkkiä ja luoteja
Silkkiä ja luoteja () on vuosina 1991–1999 tehty yhdysvaltalainen rikosdraamasarja. Sarjaa esitettiin kahdeksan tuotantokautta ja 176 jaksoa. Silkkitie (televisiosarja)
12. Pamirin tiet. "Esitetty YLE Teemalla 16.8.2011." Silkkitie
Silkkitien käyttö silkinkuljetukseen loppui vuoteen 1400 mennessä. Khyber Pakhtunkhwa
Provinssi on pataanien tärkeää aluetta. Sen asukkaista noin kaksi kolmannesta on pataaneita. Koska historiallinen Silkkitie kulki provinssin läpi, se on saanut vaikutteita monista kulttuureista. Keisarin tie
Keisarin tie () oli Vienanmereltä Ääniselle vuonna 1702 rakennettu maareitti. Sen tarkoituksena oli Venäjän joukkojen siirtäminen Vienanmereltä Laatokalle ja Itämerelle. Tien rakentamiseen osallistui noin 5 000 paikallista talonpoikaa. Työt etenivät pohjoisesta Njuhtšasta ja etelästä Poventsasta käsin kohti Uikujärveä. Tie saatiin valmiiksi puolessatoista kuukaudessa. Pietari I:n johtama sotajoukko kulki sen päästä päähän kymmenessä päivässä 17.–26. elokuuta 1702, jatkoi matkaa Äänisen ja Syvärin kautta Laatokalle ja valtasi Pähkinälinnan. Silk Road
Kaupankäynti sivulla tapahtui bitcoin-virtuaalivaluutan avulla. Ostokset toimitettiin asiakkaalle useimmiten postin välityksellä. Silk Roadilla oli käytössä julkisten Internet-huutokauppojen tapaan palautejärjestelmä, jota pystyi käyttämään apuna myyjän luotettavuuden arvioimisessa. Sivuston ylläpito otti myyntituloista kymmenen prosenttia itselleen. Ostaminen vaati käyttäjätilin, joka kuitenkin oli ilmainen. Sivustolle pääsi myös tor2web-palvelun kautta. Se on tunnettu Yhdysvalloissa esimerkiksi huumeiden, varastettujen maksukorttien ja laittomien käsiaseiden kaupastaan. Han-dynastia
Han-dynastian aikana idän ja lännen välinen silkkitie nousi merkittäväksi kauppareitiksi Rooman valtakunnan ja Kiinan välillä. Han-dynastian aikana kiinalaisten vaikutusvalta levisi aina Baktriaan, nykyisen Afganistanin alueelle saakka. Tämän myötä laajenivat Han-dynastian kauppasuhteet. Kaupankäynti ei ollut alkujaan etusijalla valtakunnan laajenemisessa, vaan kiinalaiset etsivät Keski-Aasiasta liittolaisia xiongnuja vastaan. Kiinalaisilla tuotteilla, etenkin silkillä, oli kysyntää lännessä, mutta suoraa yhteyttä Rooman valtakunnan ja Kiinan välillä ei vielä Han-kaudella ollut. Silkkitie koostui pikemminkin lyhyemmistä paikallisista kauppareiteistä Kiinan ja Rooman välillä. Matkan varrella parthialaiset sulkivat Rooman lähettiläiltä tien, sillä he halusivat mitää kaupankäynnin monopolin itsellään. He perivät suurta provisiota alueen läpi kulkevista tuotteista. Myös kiinalainen lähetystö lähti vuonna 97etsimään Roomaa, jonka olemassaolosta heillä oli vain välikäsien kautta saatu tieto, mutta lähetystö ei koskaan päässyt perille parthialaisten vuoksi. Kiinan silkki päätyi näin Egyptiin ja Roomaan välikäsien kautta. Kiinan suuntaan tuotteita vietiin vain vähäisiä määriä. Kiinalainen ylimystö oli kiinnostunut ylellisyystuotteista, kuten meripihkasta ja lasitetuista esineistä, joten kauppa oli kiinalaisille ylijäämäistä. Silkkitiellä oli näin ollen suurempi merkitys kulttuureja yhdistävänä väylänä, kuin kauppareittinä. Silkkitie (televisiosarja)
19. Kohti Bagdadia. "Esitetty YLE Teemalla 4.10.2011." Bursa
Silkkitien läntisessä päätepisteessä sijainneesta Bursasta tuli Osmanien valtakunnan pääkaupunki, kun he valtasivat kaupungin Bysantilta vuonna 1326. Osmanien valloitettua Edirnen 1362 Bursa menetti pääkaupungin aseman, mutta säilytti kuitenkin asemansa alueen hallinnollisena ja taloudellisena keskuksena. Osmanien hallinnan aikana Bursasta tuli tärkeä silkkikaupankäyntipaikka, Bursan huomattavimmat tuotteet olivat kaftaanit, tyynyt sekä kirjottu silkki. Kaupunki oli tunnettu myös veitsistään ja hevosvaunuistaan. Silkkitie (televisiosarja)
6. Takla Makanin autiomaa. "Esitetty YLE Teemalla 5.7.2011." Silkroad Online
Silkroad Online keskittyy osittain sekä oikealle silkkitielle että kuvitteellisille alueille. Pelissä on mahdollista aloittaa Kiinasta ja mennä kohti länttä läpi kolmen Kiinan alueen kaupungin, Janganin, Donwhangin ja Hotanin. Toinen vaihtoehto on tehdä eurooppalainen hahmo, joka aloittaa Konstantinopolista. Euroopan ja Aasian alueet tulivat käyttöön kansainvälisessä versiossa heinäkuussa 2007. Silkkitilhet
Silkkitilhiä tavataan Yhdysvalloista ja Väli- ja Keski-Amerikasta. Ne elävät metsissä ja pensaikkomailla ja niiden ravintoa ovat hyönteiset ja hedelmät. Ellipsirata
eli silloin Han-dynastia
Han-dynastia (漢 (汉) [hàn]) oli Kiinaa vuosina 206 eaa. – 220 jaa. hallinnut dynastia. Sen 400-vuotinen valtakausi tekee siitä yhden Kiinan historian pitkäaikaisimmista dynastioista. Aikakausi jakaantuu Läntisen ja Itäisen Han-dynastian valtakauteen, niiden välissä oli lyhytikäiseksi jäänyt Xin-dynastian valtakausi. Han-kaudella kungfutselainen filosofia levisi valtion ideologiaksi. Tuona aikana Kiina otti hallintaansa 8000 kilometriä pitkän Silkkitien kauppareitin, joka yhdisti pääkaupunki Chang-anin Lähi-itään. Han-dynastia on myös antanut nimensä Kiinan suurimmalle kansanryhmälle, eli han-kiinalaisille. Silkkitie (televisiosarja)
Silkkitie on Japanin television tuottama dokumenttisarja historiallisesta Aasiassa kulkeneesta Silkkitiestä. Yleisradio esitti sarjan Suomessa vuosina 1984–85, ja se on uusittu vuosina 1988–89, 1996–97, 2009 ja 2011. Wakhanin käytävä
Historiallisesti nykyisen Wakhanin käytävän alue oli osa niin sanottua silkkitietä. Alueen läpi kulkivat eri uskontojen lähetyssaarnaajat ja valloitusarmeijat. Marco Polon sanotaan kulkeneen alueen läpi 1200-luvulla. Silkkitie
Kauppa lännen ja idän välillä kehittyi myös meritse päätepisteinään Aleksandria Egyptissä ja Kanton Kiinassa. Silkkitie edusti varhaista poliittista ja kulttuurista integraatiota kaupan kautta. Kukoistuskautenaan silkkitie loi kansainvälisen kulttuurin, joka yhdisti niinkin kaukaisia kansoja kuin unkarilaisia, armenialaisia ja kiinalaisia. Muinaisen Lähi-idän kaukokauppa
Eräs merkittävistä kaukokaupan solmukohdista oli runsasväkinen Mesopotamia, jossa kukoistivat aikaa myöten muun muassa ubaidilainen kulttuuri, Sumer, Babylonia ja Assyria sekä Elam. Muinaisen Mesopotamian eteläosissa ei ollut juurikaan metalleja ja kiveä saatavilla. Muutenkin on luonnollista, että eri alueilla on erilaisa luonnonvaroja. Niinpä monia raaka-aineita ja ylellisyystarvikkeita oli tuotava muualta. Mesopotamia tuotti itse tekstiilituotteita, joita saatiin muun muassa viljellystä pellavasta kehrätystä langasta kutomalla ja villaa paimennetuista lampaista. Itä-Turkista louhittu obsidiaani levisi jo varhain neoliittisella kaudella Pohjois-Mesopotamiaan Mesopotamian kupeeseen Zagros-vuorille. Mesopotamia toi varhain, jo vuosituhannella 4000–3000 eaa. Iranista kuparia, tinaa, kiveä ja puutavaraa, Turkista hopeaa ja kuparia ja Libanonista seetripuuta. Sinistä puolijalokiveä lapislatsulia eli lasuurikiveä louhittiin Luoteis-Afganistanin Badakshanin Shortugaista. Kultaa saatiin Etelä-Egyptistä, Turkista ja Iranista. Myöhemmin tuotiin Intiasta muun muassa karneoleja ja norsunluuta, ja Etelä-Arabiasta ja Jemenistä kultaa ja suitsukkeita. Kaukokaupasta näyttää ainakin alussa vastanneen temppeli. Mutta viimeistään Babylonian aikoina kauppaa hoitivat itsenäiset suurkauppiaat. Villiaasi ja sen vetämät kärryt oli eräs vanha kuljetustapa. Vetojuhtana käytettiin ehkä myös härkää ja kamelia. Kaukokaupasta kielivät myös Indus-sinetit kaksoisvirtainmaassa, ja Persianlahden Bahrainin ja Omanin tyyppiset sinetit Intiassa. Suuret joet Eufrat ja Tigris olivat tärkeitä kuljetusväyliä. Kauppaa käytiin varhain myös meritse muun muassa kaisla-aluksilla ja puulaivoillakin. Vyö ja tie
Hanketta on edistänyt etenkin Kiinan presidentti Xi Jinping. Hän ehdotti vuonna 2013 valtiovierailullaan Kazakstanissa, että Kiina ja Keski-Aasian maat rakentaisivat yhteisen talousvyöhykkeen, jonka hän rinnasti vanhaan Keski-Aasian kauppareittiin, silkkitiehen. Vähän sen jälkeen hän sanoi Indonesiassa, että Kiina vahvistaa yhteistyötä Kaakkois-Aasian maiden kanssa rakentamalla ”merellisen silkkitien”. Näistä kahdesta ehdotuksesta, maan ja meren kautta kulkevista yhteyksien verkostoista, syntyi kaksi vuotta myöhemmin Vyö ja tie -hanke. Silkkitie (televisiosarja)
14. Kuninkaan tie Pakistanissa. "Esitetty YLE Teemalla 30.8.2011." Silkkiheinä
Silkkiheinää pidetään yhtenä maailman kymmenestä hankalimmasta rikkaruohosta. Silkkitie (televisiosarja)
"Silkkitie" oli alun perin 12-osainen sarja, jota esitettiin Japanissa kerran kuukaudessa 1. huhtikuuta 1980 alkaen nimellä "シルクロード"; sarja esitteli Silkkitietä Chang'anista (nykyisin Xi'an) Pamirin huipuille Pakistanin rajalla. Sarja sai suuren suosion, joten sitä jatkettiin tekemällä 18 osaa lisää (jap. "シルクロード第2部　ローマへの道"); jaksot esittelevät Silkkitietä Roomaan saakka. Jatko-osat esitettiin 1983–84. Parthia
Valtakunnan osien itsenäisyydestä kertoo niiden oikeus lyödä omia kolikoita, joka oli antiikin aikana harvinaista. Parthialaiset eivät paikallisiin asioihin liiemmin puuttuneet kunhan eliitti muisti maksaa veronsa Parthian kuninkaalle. Järjestelmä mitä ilmeisimmin toimi ja kaupungit kuten Ktesifon, Seleukeia, Ekbatana, Hekatompylos, Nisā ja Susa kukoistivat. Kuningas sai tuloja verojen lisäksi tietulleista, joita kertyi Silkkitieltä. Silkkitie (televisiosarja)
4. Mustan linnan arvoitus. "Esitetty YLE Teemalla 21.6.2011." Kiinan moottoritieverkko
Suuret tiekäytävät Kiinassa:
Pohjois-eteläsuunnassa:
G1211-G1-G15: Heihe - Hainan - jatke etelään?; itäinen rannikkotie => Magadaniin, Anchorageen, New Yorkiin/Los Angelesiin / mahdollisesti Hainanista meren yli Jakartaan, Sydneyhin
G1113-G1-G4-G15-G75: Dandong - Dongxing (AH1); Aasian valtatie AH1, ns. "Rannikon Silkkitie" => Hanoihin, Bangkokiin, Jakartaan / Souliin, Tokioon
G49: Mohe - Kanton; Amerikan-Aasian silkkitie => Magadaniin, Anchorageen, New Yorkiin/Los Angelesiin
Itä-länsisuunassa:
G6-G0612-G3012: Peking - Khunjerab; keskinen silkkitie => Teheraniin, Istanbuliin, Pariisiin
G30/G40: Lianyungang/Shanghai - Huorguosi; pohjoinen silkkitie => Moskovaan, Helsinkiin
G50: Shanghai - Nielamu; eteläinen silkkitie => Delhiin/Mumbaihin, Teheraniin, Istanbuliin, Dubaihin Rooman ja Kiinan väliset yhteydet
Rooma ja Kiina kävivät epäsuorasti kauppaa keskenään useiden välikäsien kautta. Maateitse Silkkitietä pitkin sekä meritse kuljetettiin kiinalaista silkkiä, roomalaista lasia ja korkealuokkaisia vaatteita. Roomalaisia rahoja ajanlaskumme ensimmäiseltä vuosisadalta alkaen on löydetty Kiinasta samoin kuin Maximianuksen raha, ja Vietnamista on löydetty Maximianuksen aikainen raha sekä Antoninus Piuksen ja Marcus Aureliuksen aikaisia mitaleja samalta alueelta, jossa roomalaiset kiinalaisten lähteiden mukaan ensin nousivat maihin. Roomalaisia lasi- ja hopeaesineitä on löydetty Kiinan Han-dynastian aikaisilta arkeologisilta löytöpaikoilta. Japanistakin on löydetty roomalaisia rahoja ja lasiesineitä. Aavikko
Keski-Aasian keidaskaupungit rikastuivat silkkitien varrella. Kauppa silkkitiellä katkesi kuitenkin väliaikaisesti 600- ja 700-lukujen arabivalloituksen jälkeen. Kun Keski-Aasian kuuluisin paimentolaiskansa mongolit perustivat 1200-luvulla valtakunnan, joka laajeni Itä-Aasiasta Euroopan rajoille asti, silkkitie aukeni jälleen ja Marco Polo pystyi matkustamaan Kiinaan. Hopeatie
Tärkein kauppatuote olivat pohjoisen turkikset ja maksuna käytettiin hopeaa. Hopeaa saatiin arabien kaivoksilta nykyisen Tashkentin alueelta, jossa hopeasta oli rikkaita malmiesiintymiä aivan maan pinnassa. Samaa kauppareittiä kulkeutuivat pohjoiseen myös muinaisen Babylonian tarinat ja viisaudet jo ennen kristinuskon tuloa. Idästä suomen kieleen tulleen sanan jumala, on päätelty kulkeutuneen juuri tätä hopeatietä pitkin ja juontuvan muinaisesta perialaisesta sanasta Yima ja edelleen bjarmien sanasta Jomali. Hamppu
Viidennellätoista vuosisadalla Euroopan mahtikansat mittelivät voimiaan merivaltoina. Espanja, Hollanti ja Iso-Britannia olivat käyneet idän kanssa kauppaa Silkkitien kautta, mutta meriteitse aukenivat huomattavasti suuremmat kaupankäynnin mahdollisuudet. Laivojensa varustamiseen nämä maat tarvitsivat ennen kokemattoman paljon hamppukuitua, sillä vain pisimmät ja vahvimmat hamppukuidut muotoutuivat suuriksi purjeiksi ja paksuiksi köysiksi, jotka olivat riittävän säänkestäviä pitkillä matkoilla itään. Viikinkien idäntie
Skandinaavien liikehdintä idäntiellä oli tästä huolimatta vilkasta vielä 1000-luvullakin. Idäntien retket olivat kuitenkin muuttaneet luonnettaan. Nyt skandinaavit veivät itse länsieurooppalaista hopeaa Laatokan ja Ilmajärven alueille. Tämän uskotaan johtuneen turkiskaupasta, joka käytti hyväkseen Karjalan ja Pohjois-Venäjän erämaiden riistarikkauksia. Kultainen orda
Kultainen orda (, ) oli mongolien perustama, nykyisen Venäjän, Ukrainan ja Kazakstanin alueella sijainnut keskiaikainen valtio. Se oli eräs Mongolivaltakunnan seuraajavaltioista. Tōkaidō
Tōkaidō (東海道, "itäinen meritie") oli kauppareitti Japanissa. Se seuraili Honshūn saaren itärannikkoa ja yhdisti Edon (eli nykyisen Tokion) ja keisarillisen pääkaupungin Kioton toisiinsa. Reitti oli 514 kilometriä pitkä ja päättyi Edon Nihonbashi-sillalle. Se oli tärkein Edon viidestä maantiestä. Tokugawa Ieyasu vihki sen käyttöön vuonna 1603. Reitin varrelle rakennettiin 53 pysähdyspaikkaa 8–12 kilometrin välein. Ne tarjosivat suojaa ja palveluita matkalaisille. Iyeasu edellytti kaikkien daimioidensa käyvän vähintään kerran vuodessa Edossa. Daimioiden saattueissa saattoi kulkea tuhansia miehiä. Niiden majoittaminen ja ruokkiminen kulutti tienvarren voimavaroja suuresti. Kyynelten tie
Liittovaltio asetti cherokeiden muutolle määräajan. Sen umpeuduttua vuonna 1835 pakotettiin 17 000 cherokeeta kulkemaan noin 1 800 kilometrin matkan uuteen reservaattiinsa. Matkan arvellaan vaatineen 4 000 uhria. Samana vuonna 1835 seminolit kieltäytyivät lähtemästä Floridasta. Seurasi toinen seminolisota, joka jatkui vuoteen 1842 ja päättyi Yhdysvaltojen voittoon. Samoin vuonna 1835 noin 15 000 creek-intiaania pakotettiin muuttamaan Alabamasta ja Georgiasta Canadian River -intiaanireservaattiin. Muita muuttoa vastustaneita heimoja olivat shawneet, ottawat, potawatomit, saukit ja foxit. Silkkitie (televisiosarja)
1. Chang-an – vanhan Kiinan keskus. "Esitetty YLE Teemalla 31.5.2011." Uzbekistan
Uzbekistan sijaitsee silkkitien varrella. Valloittajat ovat kulkeneet lukuisia kertoja maan halki. Aleksanteri Suuri pysähtyi Samarkandissa 327 eaa. ja otti vaimon paikallisesta heimosta. Samanidien dynastia hallitsi aluetta, kunnes arabimuslimit valloittivat sen 800-luvulla. Mongolien Tšingis-kaani valloitti alueen 1220. Sinkiang
Sinkiang on ollut enemmän tai vähemmän Kiinan hallussa Han-dynastiasta lähtien, sillä sen kautta kulkeva silkkitie piti turvata. Se on kuitenkin ollut varsin autonominen, sillä se on kovin kaukana Kiinan pääalueista. Silk Road
Jo muutama tunti Silk Road 2.0:n sulkemisen jälkeen toinen pimeän webin (Tor-verkossa toiminut) kauppapaikka muutti nimensä muotoon "Silk Road 3 Reloaded" ja valtasi osan aiemmista Silk Roadin asiakkaista itselleen. Uutta nimeään lukuun ottamatta tämä kauppapaikka ei ollut kytköksissä aiempien Silk Road -kauppapaikkojen kanssa. Silk Road 3:n kaupankäynnin paljolti laittomaan luonteesta viittasi se, että kesäkuun 2015 alussa listatuista 50 920 myyntinimikkeistä yli 30 508 lukeutui otsikon Drugs (lääkeaineet ja huumeet) alle. Darknetissä (Tor-verkkoa muistuttava darknet voi perustua myös esimerkiksi I2P-ohjelmistoon) on kuitenkin tunnistettu kaupankäynnin jakautuminen yhä useampiin virtuaalisiin kauppapaikkoihin. Osa näistä perustuu luottamusverkkoihin, jolloin kauppapaikalle pääsy edellyttää kutsua. Silkkitie
Silkkitien juuret perustuvat Aleksanteri Suuren valloituksiin 300-luvulla eaa. ja etenkin Kiinan pyrkimyksiin saada poliittista ja sotilaallisista valtaa Keski-Aasiassa toisella vuosisadalla eaa., mikä johti kauppasuhteiden syntyyn lännen ja idän välillä. Reittien käyttäminen silkinvientiin alkoi roomalaisten kiinnostuttua silkistä ajanlaskun ensimmäiseltä vuosisadalta alkaen. Silkkitien kukoistuskausi oli Tang-dynastian aikana n. 600–700 jaa. Silkkitie taantui Mongolivaltakunnan hajaantumisen jälkeen 1300-luvulla ja hiipui lopullisesti 1400-luvulla Kiinan ja Euroopan välisten merireittien löytymisen myötä. Silkki
Silkki on silkkiperhosen toukan koteloista eli kokongeista kelattua kuitua ja siitä valmistettavaa kangasta. Silkin valmistus keksittiin Kiinassa, ja suurin osa maailman silkistä valmistetaan vielä nykyisinkin Itä-Aasiassa. Silkkiä arvostetaan vaatekankaana sen hyvien ominaisuuksien, kuten kiillon, pehmeyden ja lujuuden vuoksi. Silkkitie (televisiosarja)
20. Tie, joka katosi veden alle. "Esitetty YLE Teemalla 11.10.2011." Silkkitie (televisiosarja)
Sarjaa on esitetty 38:ssa Aasian ja Euroopan maassa. Silkkitie
Kauppakaravaanit kulkivat Keski-Aasian autiomaan reunoja keitailta toisille, mutta olivat alttiita alueen paremmin tunteville rosvoille. Kaupan välittäjiksi syntyikin kaupunkeja, jotka sijaitsivat usein keitaiden lähellä. Aavikon laajeneminen ja eroosio uhkasivat näitä asutuksia alati joten ne vaativat jatkuvaa asutusta ja huoltoa. Monet kaupungit ja asutuskeskukset tyhjenivät ja hautautuivat ajan saatossa hiekkaan ja niistä jäivät muistuttamaan vain paikalliset tarinat hiekkaan hautautuneista kaupungeista. Alueen vaikeakulkuisuuden vuoksi vasta 1900-luvun tutkimusmatkailijat, kuten Sven Hedin, löysivät monet niistä kulttuuriaarteineen. Viikinkien idäntie
Islamilaisen hopean virta Itämeren alueelle tyrehtyi 900-luvun lopulla. Tämän uskotaan johtuneen sekä Kaukasuksen alueen poliittisista mullistuksista että Kiovan Venäjän voimistumisesta, joka ei enää suosinut rusien vapaata liikehdintää alueella. Samoihin aikoihin tapahtunut Birkan autioituminen saattoi olla yhteydessä näihin tapahtumiin. Silkkitie (televisiosarja)
7. Khotan – silkin ja jaden keidas. "Esitetty YLE Teemalla 12.7.2011." Hopeatie
Hopeatie oli muinainen kauppareitti, joka kulki Mesopotamiasta Volgan keskivaiheilla sijainneen Bulgarin kauppakeskuksen kautta aina Vienan Karjalassa sijainneeseen Bjarmiaan. Eric von Schantz
Silkki-Saara jäi lapsena orvoksi ja joutui huutolaisena pohjalaiseen maalaistaloon jossa häntä kohdeltiin huonosti. Romaanissa kuvattiin hänen vaiheitaan prostituoituna Helsingissä vuosisadan vaihteessa, vankina Hämeenlinnan naisvankilassa sekä Argentiinassa ja Yhdysvalloissa vietettyjä aikoja. Romaanin mukaan Silkki-Saara saneli muistelmansa Diakonissalaitoksen sairaalassa jonne hän oli joutunut menetettyään näkönsä metyylialkoholin juomisen takia. Hän sai myöhemmin näkönsä takaisin ja vietti viimeiset vuotensa Degerössä pappina toimineen poikansa luona. Kertoman mukaan Silkki-Saara kuoli 1950-luvun alussa. Silkki-Saara on esitetty myös näytelmänä Televisioteatterissa 1975. 1100-luvun renessanssi
1200-luvun loppupuolella venetsialainen kauppias ja tutkimusmatkailija Marco Polo oli ensimmäisiä eurooppalaisia, joka matkusti Silkkitietä Kiinaan. Samoihin aikoihin itään, kuten Mongolivaltakunnan hoviin, matkusti muitakin matkailijoita ja lähetyssaarnaajia, kuten Vilhelm Rubruck, Giovanni da Pian del Carpini, Andre de Longjumenau, Odoricus Pordenonelainen, Giovanni de Marignolli, Giovanni di Monte Corvino ja Niccolo Da Conti. Silkkiterrieri
Vuonna 1901 Sydney Royal Show’ssa esitettiin ensi kertaa kaksi silkkiterrieriä nimellä ”Terrier, Soft and Silky”. Ensimmäinen rotumääritelmä silkkiterrierille laadittiin Australiassa vuonna 1906. Vuosisadan alkupuolella oli kuitenkin vielä pitkään tapana rekisteröidä silkkiturkkiset pennut silkkiterriereiksi ja saman pentueen karkeampiturkkiset pennut australianterriereiksi. Silkkitie
Varsinaisesti silkkitie syntyi viimeisellä esikristillisellä vuosisadalla Kiinan Han-dynastian pyrkimyksistä vahvistaa reittiä Intiaan ja länsimaailmaan. Näihin pyrkimyksiin kuuluivat sekä siirtokunnat Tarimin altaassa, jotta kauppasaattueita voitaisiin suojella rosvoilta, että diplomaattisuhteiden luominen naapurivaltioihin. Merellinen silkkitie avautui Kiinan hallitseman Jiaozhin (nykyisin Vietnamin alueella, Hanoin lähellä) kautta. Se laajeni Intian ja Sri Lankan satamien kautta roomalaisten Egyptin ja nabatealaisten Punaisenmeren satamiin asti. Silkkitilhet
Silkkitilhet (Ptiliogonatidae, myös Ptiliogonidae tai Ptilogonatidae) on varpuslintuihin kuuluva heimo. Heimon lajit on aikaisemmin luokiteltu tilhiin. Silkkitilhiin kuuluu 3 sukua ja 4 lajia. Silkkitie (televisiosarja)
29. Silkkikaupunki Aasian rajalla. "Esitetty YLE Teemalla 13.12.2011." Grekobuddhalaisuus
Grekobuddhalaisuus oli kulttuurinen synkretismi eli sulautuma hellenistisen ja buddhalaisen kulttuurin välillä. Se kehittyi 800 vuoden ajanjakson (n. 400-luvulta eaa. 400-luvulle jaa.) aikana Keski-Aasiassa alueella, joka vastaa nykyajan Afganistania ja Pakistania. Grekobuddhalaisuus vaikutti etenkin buddhalaiseen taiteeseen. Se levisi silkkitien mukana Kaukoitään, Kiinaan ja Koreaan ja Japaniin saakka.