Mikä oli Dion ensimmäinen yhtye?
Ronnie James Dio
Dio levytti musiikkia kuudella eri vuosikymmenellä; hän tuli tunnetuksi brittiläisen Rainbow-yhtyeen laulajana 1970-luvulla ja nousi yhdeksi metallimusiikin merkittävimmistä henkilöistä korvatessaan Ozzy Osbournen Black Sabbath -yhtyeen laulajana vuonna 1979. Vuonna 1982 hän perusti oman yhtyeensä Dion, jonka debyyttialbumia "Holy Diver" pidetään yhtenä metallimusiikin merkittävimmistä julkaisuista. Kansainvälisesti Dion eri yhtyeissä levyttämää musiikkia on myyty lähes 50 miljoonaa kappaletta. Hänet tunnetaan myös pirunsarvi-käsimerkin ideoijana. Ronnie James Dio
Dion ura alkoi jo 1950-luvulla The Vegas Kings -yhtyeessä, jonka ensimmäiset levytykset tehtiin vuonna 1958. Muita Dion alkuaikojen yhtyeitä olivat Ronnie & The Rumblers, Ronnie and The Red Caps ja Ronnie Dio and The Prophets. Vuonna 1967 Dio perusti The Electric Elves -nimisen yhtyeen, jonka nimi myöhemmin lyhennettiin ensin muotoon The Elves, joka myöhemmin lyheni Elfiksi.
Lock Up the Wolves
Lock Up the Wolves on Dion albumi vuodelta 1990. Albumilla esiintyi ensi kertaa uusi kosketinsoittaja
Jens Johansson sekä uusi, tuolloin vasta 18-vuotias kitaristi Rowan Robertson. Kaija Pohjola
Hän osallistui vuonna 1969 Intro-lehden Tähtijahti-kilpailuun ja pääsi sitä kautta levyttämään kappaleen "Dong Hoin tyttö", joka päätyi kokoelmalle "Tähtijahti 69". Vuonna 1991 Pohjola voitti Seinäjoen tangomarkkinoilla Tangokuningattaren tittelin. Hänen ensimmäinen albuminsa "Kultaa kuutamo loi" myi kultaa vuonna 1992. Dingo (yhtye)
Dingon perusti vuonna 1982 kolme henkilöä: Pertti Nieminen (nykyinen Neumann, laulu ja bassokitara), Jonttu Virta (kitara) ja Juha ”Quuppa” Seittonen (rummut). Keväällä 1983 kokoonpanoon liittyivät kosketinsoittaja Tuomo Vähä-Pesola ja basisti Jarkko Eve, jotka täydensivät Dingon alkuperäisen kokoonpanon. Dingo on esiintynyt klassisessa kokoonpanossaan vuosina 1984–1986, 1998–2002 ja vuonna 2017. Dingo hajosi lokakuussa 1986. Yhtye on tehnyt kolme paluuta 1980-luvun jälkeen: ensimmäisen kerran vuosina 1993–1994, toisen vuosina 1998–2002 ja kolmannen vuodesta 2004 eteenpäin. Yhtyeessä on soittanut yhteensä 38 vakinaista muusikkoa, joista 30 vuoden 2002 jälkeen. Pertti Neumann on Dingon jäsenistä ainoa, joka on vaikuttanut yhtyeen kaikissa kokoonpanoissa. Cosmo Sonic
Cosmo Sonic oli Sami Saaren ensimmäinen sooloyhtye. Soittajat soittivat Samin ensilevyllä "Do Re Mi" joku enemmän ja joku vähemmän. Heistä muotuotui kuitenkin keikkabändi. Toiminta alkoi 1997. Bändin runko jatkoi Sonicsina. Céline Dion
Céline oli nuorin 14-lapsisesta perheestä, jonka Adhémar ja Thérèse Dion olivat perustaneet Charlemagne-nimiseen pikkukaupunkiin Quebecissä. Kaupunki sijaitsee 50 kilometriä Montrealista itään. Elämä suuressa kirkkokatolisessa perheessä oli taloudellisesti niukkaa, mutta perheessä vallitsi lämmin tunnelma ja harrastettiin musiikkia, joiden avulla perhe selviytyi. Dion nimettiin Hugues Aufrayn laulun ”Céline” (1966) mukaan. Dion DiMucci
1960-luvun puolivälissä Dion kärsi heroiiniriippuvuudesta, ja hän ei juurikaan esiintynyt tai levyttänyt viiteen vuoteen. Hän teki paluun vuonna 1968 ja alkoi levyttää folkrockia, kuten menestyssinglen ”Abraham, Martin and John”. Hänen aiempaa aikuismaisemmat albuminsa saivat hyviä arvosteluja mutta myivät entisiin verrattuna vaatimattomasti. Vuonna 1972 Dion soitti lyhyen aikaa jälleen Belmontsin kanssa. Sen jälkeen hän teki yhden albumin tuottaja Phil Spectorin kanssa. Hän levytti seuraavina vuosina myös kristillistä musiikkia mutta ilman suurta kaupallista menestystä. Hän on levyttänyt myös bluesia. Dion on jatkanut levyttämistä ja konsertoimista 2010-luvulle saakka. Die
Die, oikealta nimeltään Daisuke Andō () (s. 1974) on japanilaisen Dir en grey -yhtyeen toinen kitaristi. Ennen Dir en greyta hän soitti Ka’za’ri- ja La:Sadies-yhtyeissä. Doom Unit
Doom Unitin ura alkoi vuonna 2009 Radio Rockin Starba-kilpailusta, jonka yhtye voitti alun perin suomalais-amerikkalaiseen kauhuelokuvaan "Skeleton Crew" sävelletyllä "Killing Time" -kappaleellaan. Yhtyeen debyyttialbumi "Cross the Line" meni suoraan Suomen virallisen albumilistan toiselle sijalle ja yhtye nousi teki paljon live-esiintumisiä. Ahkeran kiertämisen jälkeen yhtye keskittyi toiseen albumiinsa "The Burden of Bloom", joka sekin nousi albumilistan TOP20:een. Yhtyeen kolmas albumi, nimeltään "III" saavutti julkaisuviikollaan listan sijan 12. Black Sabbath
Kiertueen ja pienen tauon jälkeen Black Sabbath lähti äänittämään seuraavaa albumiaan. Syksyllä 1981 ilmestynyt "Mob Rules" oli myyntimenestys. Äänitysten aikoihin yhtyeen englantilais- ja yhdysvaltalaisjäsenten erimielisyydet alkoivat aiheuttaa ongelmia. Vaikka yhtye vakuutteli kaiken olevan kunnossa, Dio ja Appice erosivat seuraavan kiertueen jälkeen ja perustivat Dio-yhtyeen. Kiertueelta julkaistiin myös Sabbathin ensimmäinen virallinen livetallenne "Live Evil", joka ilmestyi kauppoihin joulukuussa 1982. Iommi epäili perusteettomasti Dion ja Appicen käyneen miksaamassa salaa albumia korostaen omia osuuksiaan livesoundissa. Todellisuudessa Iommi ja Butler eivät saapuneet studiolle, kun oli tarkoitus aloittaa levyn miksaaminen. Parin päivän jälkeen Appice ja Dio kyllästyivät istumiseen ja alkoivat miksata livealbumia kahdestaan. Tämä oli ollut eräs syy Dion ja Appicen lähtöön yhtyeestä. Orfeus (yhtye)
Yhtyeen ensimmäisessä kokoonpanossa Hannu Salakka (kitara), Hessu Hiekkala (koskettimet), Klaus Stolt (basso) ja Vando Suvanto (rummut). Suvanto vaihtui Zape Leppäseen ja mukaan tuli Muska Babitzin (laulu). Seuraavaksi Salakka vaihtui Janne Ödneriin. Tämän kokoonpanon esitys Pink Floydin kappaleesta "Echoes" tammikuulta 1972 on julkaistu kokoelmalevyllä "Jee jee jee. Suomi-rockin arkistoaarteita" vuonna 1998 (Siboney 1998). Dave Lindholm liittyi yhtyeeseen syksyllä 1973 ja seuraavana keväänä äänitettiin yhtyeen ensimmäinen albumi "Musiikkia" (1974). Tässä vaiheessa Ödner jätti yhtyeen. Seuraava levy "Lillan" (1974) äänitettiin konsertissa yhtyeen toiseksi viimeisellä keikalla heinäkuussa 1974. Yhtyeen loppuaikoina myös Lindholmin veli Calle Lindholm esiintyi välillä yhtyeen kanssa. Dope
Dope on yhdysvaltalainen vuonna 1997 perustettu alternative metal -yhtye. Dope tuli julkisuuteen nopeasti ja teki Epic Recordsin kanssa levytyssopimuksen jo vuonna 1998. Bändin debyytti-albumi "Felons and Revolutionaries" julkaistiin vuonna 1999 ja siitä tuli heti menestys. Dope on keikkaillut mm. Slipknotin, Sevendustin ja monien muiden yhtyeiden kanssa. Yhtyeen yksi tunnetuimmista kappaleista on "Die Motherfucker Die". Dopen kappale "Nothing For Me Here" löytyy Guitar Hero III -pelistä. Dido (laulaja)
Rap-artisti Eminem tutustutti Didon toiselle yleisölle, samplattuaan Didon luvalla "Thank Youn" ensimmäisen säkeen hittikappaleeseensa "Staniin". Dido itse esiintyy kyseessä olevan kappaleen musiikkivideolla Stanin kärsivänä tyttöystävänä. Myös tämä tapaus vauhditti Didon uraa, esikoisalbumiin kohdistunut kiinnostus nosti albumin Euroopan ja Yhdistyneiden kuningaskuntien listojen kärkitiloille jopa ennen albumin virallista julkaisua. The Orders
The Orders on nelihenkinen helsinkiläinen rock-yhtye. Yhtye aloitti vuonna 2003 nimellä Dive julkaisten kaksi EP:tä. Nimenvaihdoksen jälkeen, kesällä 2006, The Orders julkaisi EP:n ja tammikuussa 2007 esikoisalbuminsa Guilt & Confusion. Dion and the Belmonts
Dion and the Belmontsin tunnetuimpia kappaleita on parivaljakko Doc Pomus ja Mort Shumanin tekemä "A Teenager in Love", joka oli yhtyeen ensimmäinen Top 10 -hitti toukokuussa 1959. Korkeimmillaan sen listasijoitus oli viides. Kappaleen nimi oli alkujaan "Great to Be Young and in Love". Yhtyeen kappale "I Wonder Why" on tunnetuimpia doo-wop-kappaleita. Andi Deris
Vuonna 1984 Deris ja Maurer perustivat bändin nimeltä Kymera, mutta tämä päätti lopettaa ja hän meni yliopistoon. Kosta Zafiriou tuli hänen tilalleen rumpuihin. Kolme vuotta myöhemmin Deris ja Kosta vaihtoivat bändin nimeksi Pink Cream 69, jonka ensimmäisessä kokoonpanossa olivat Andi Deris, Alfred Koffler, Dennis Ward ja Kosta Zafiriou. Bändistä tuli suosittu Euroopassa sen voittaessa Metal Hammerin uuden tulokkaan palkinnon vuonna 1988. Levytyssopimus syntyi silloisen CBS:n kanssa (nykyinen Sony Music). Ensimmäinen albumi Pink Cream 69, joka julkaistiin vuonna 1989, sai hyvän vastaanoton kriitikoilta ja yleisöltä. Bändi keikkaili White Lion nimisen bändin lämmittelijänä ja vuonna 1990 he soittivat ensimmäistä kertaa Yhdysvalloissa. Seuraava levyn "One Size Fits All" julkaisu oli vuonna 1991 ja se nousi joissakin Euroopan maissa levylistojen ensimmäiselle sijalle. Vuonna 1992 Pink Cream 69 keikkaili ensimmäistä kertaa Japanissa ja Suomessa kahdesti Europen lämmittelijänä. Kolmas albumi "Games People Play" julkaistiin 1993. Geezer Butler
Vuonna 1990 Butler vieraili Minneapolisissa Ronnie James Dion sooloyhtye Dion konsertissa ja nousi lavalle soittamaan "Neon Knights" -kappaleen. Dio ja Butler huomasivat kemioidensa toimivan ja ehdottivat Iommille yhteistyötä. Huolimatta vahvoista albumeista Iommin johtaman Sabbathin suosio ei varsinkaan Pohjois-Amerikassa ollut tuohon aikaan kovin suurta ja levy-yhtiössä nähtiin Dion ja Butlerin paluun olevan suuri uusi mahdollisuus yhtyeelle. Rumpaliksi tuli jo 1980-luvun alkupuolella mukana ollut Vinnie Appice. Kokoonpano julkaisi "Dehumanizer"-albumin joka ei kuitenkaan ollut niin suuri myyntimenestys kuin toivottiin ja kun Ozzy Osbourne suunnitteli uransa lopetusta ja pyysi Black Sabbathia mukaan viimeiselle keikalleen marraskuussa 1992 oli välirikko Dion kanssa jälleen valmis. Vinny Appice
Hän oli mukana vuoden 1981 "Mob Rules"- ja vuoden 1982 "Live Evil" -albumeilla. Ennen live-albumin julkaisua Dio kuitenkin erotettiin yhtyeestä albumin riitaisten miksaussessioiden jälkeen. Sabbathin kitaristi Tony Iommi ja basisti Geezer Butler syyttivät Dioa sekä myös Appicea omien osuuksiensa korostamisesta miksauksessa ja varsinkin Dion välit Butleriin ja Iommiin olivat tulehtuneet yhtyeen loppuaikoina. Tämän jälkeen Dio perusti Dio-yhtyeen ja pyysi Appicen mukaan rumpaliksi. Appice suostui, koska halusi työskennellä Dion kanssa jatkossakin. Christian Dior SE
Muotisuunnittelija Christian Diorin vuonna 1946 perustama yhtiö suunnittelee ja levittää valmisvaatteita, nahkatuotteita, muotiasusteita, jalkineita, koruja, kelloja, hajuvesiä, meikkejä sekä ihonhoitotuotteita, pitäen samalla perinteensä "haute couturen" luojana. Diorin ensimmäinen hajuvesi oli vuonna 1947 lanseerattu "Miss Dior". Vuonna 1955 olivat vuorossa huulipunat ja muu kosmetiikka. Don Huonot
Tammikuussa 1991 julkaistu "Pieniä sieviä sieniä" sai huomiota radiossa sekä musiikkilehdistössä, ja yhtyeen 7" vinyylilevy nousi silloisen Helsingin singlelistan kärkeen. "Pieniä sieviä sieniä" -video esitettiin Levyraadissa, jonka se voittikin, kuten tekivät vuosien varrella kuusi muutakin Don Huonojen kappaletta. Heinäkuussa Don Huonot äänitti ensialbuminsa "Silmänkääntötempun". Albumin toinen single "Manimania" nousi valtakunnalliselle singlelistalle ja 13. lokakuuta julkaistu pitkäsoitto albumilistalle. Yhtye esiintyi muun muassa YLE:n radioimassa Härmärock-konsertissa joulukuussa. Vuoden päättäneissä eri viestinten vuosiäänestyksissä Don Huonot pärjäsi hyvin "Vuoden tulokas" -sarjoissa. Dion (Kreikka)
Kaupunginmuurit Céline Dion
Celine Dionin ensimmäinen englanninkielinen levy "Unison" (1990) lisäsi edelleen hänen kansainvälistä kuuluisuuttaan siitä julkaistulla top-5:een nousseella singlellä ”Where Does My Heart Beat Now”. Dion sai myös ensimmäisen tunnustuksensa RIAA:lta, kun hän myi platinaa Yhdysvalloissa. Hänen varsinainen kansainvälinen läpimurtonsa tuli kuitenkin, kun hän lauloi alkumusiikin Disneyn menestyselokuvassa "Kaunotar ja hirviö" yhdessä Peabo Brysonin kanssa. Kappale oli Yhdysvaltojen listojen kärjessä viisi viikkoa ja hän sai Oscarin parhaimmasta elokuvaan tai televisioon tehdystä kappaleesta ja Grammy-palkinnon parhaasta duo- tai yhtyelauluesiintymisestä. Pian "Unisonin" ilmestymisen jälkeen Celine näytteli television minisarjassa "Des fleurs sur la neige" (suom. "Kukkia lumella"). Hän esitti nuorta Elisa-nimistä naista, jonka elämä oli vaikeaa ja jota pahoinpideltiin. Celine nautti roolistaan ja on siitä lähtien ollut kiinnostunut elokuvissa näyttelemisestä. Dido (laulaja)
Vuonna 1995 Dido alkoi nauhoittaa demokappaleita jotka kerättiin yhteen kokoelmaan nimeltä "Odds & Ends" ja lähetettiin eteenpäin. Tultuaan tunnetuksi Nettwerk-levy-yhtiölle yhteistyöstään Faithlessin (Dido osallistui muun muassa kappaleiden "Flowerstand Man" ja "Hem of His Garment" kirjoittamiseen ja laulamiseen) sekä veljensä Rollo Armstrongin johtaman Englantilaisen dance-ryhmän kautta, Nettwerk teki sopimuksen hänen kanssaan. "Odds & Ends" kiinnitti Sony BMG:n tytäryhtiö Arista Recordsin huomion jonka kanssa Dido teki sopimuksen Yhdysvaltoihin. "Odds & Ends" kokoelmalta kappale "Take My Hand" sisältyi "No Angel"in joka versioon, bonuskappaleena. "Sweet Eyed Baby" uudelleenmiksattiin ja -nimettiin "Don’t Think of Me"’ksi ja kappaleet "Worthless" sekä "Me" julkaistiin vain levyn Japanin versiolla. Jimmy Bain
Vuonna 1983 Bain liittyi entisen Rainbow-vokalistin Ronnie James Dion yhtyeeseen Dio. Bain oli mukana säveltämässä useita Dion tunnettuja kappaleita. Intermission (Dion albumi)
Intermission on Dion julkaisema livealbumi vuonna 1986. Albumi äänitettiin vuoden 1985 Amerikan kiertueella. My Dying Bride
My Dying Bride on kesällä 1990 Halifaxissa, Englannissa perustettu doom metal -yhtye. Yhtyeen perustivat Aaron, Andy, Calvin ja Rick, ja kuusi kuukautta perustamisen jälkeen he julkaisivat ensimmäisen demonsa "Towards The Sinister". Céline Dion
Vuonna 1987 hän teki levyn "Incognito", joka menestyi hyvin Kanadan ranskankielisen väestön keskuudessa. Hän nautti tähteydestä ja sai useita Felix-palkintoja, ja levyjä myytiin runsaasti. Sveitsiläiset lauluntekijät Atilla Şereftuğ ja Nella Martinetti olivat kiinnostuneita hänestä, ja hänet valittiin edustamaan Sveitsiä vuoden 1988 Eurovision laulukilpailussa, jossa hän lauloi kappaleen ”Ne partez pas sans moi” (suom. "Älkää lähtekö ilman minua"). Dionin voitettua jännittäväksi muodostuneessa ääntenlaskussa Iso-Britannian yhdellä pisteellä Dublinissa 30. huhtikuuta 1988 järjestetyn kilpailun hänen uransa Euroopassa sai hyvän vauhdin ja hän sai tunnustusta myös ympäri maailmaa, kuten Neuvostoliitossa, Lähi-idässä, Japanissa ja Australiassa. Myon
Laulaja Sami Huotari, basisti Keijo Koivikko, kitaristi Risto Silenius ja rumpali Matti Torro perustivat nimettömän yhtyeen vuonna 1995. Yhtyeen kantavaksi voimaksi osoittautuneen kosketinsoittaja Mika Pohjolan liittymisen jälkeen yhtye nimettiin Myoniksi. Mastervox teki levytyssopimuksen Myonin kanssa, mikä johti debyyttialbumin "Heavens Gardenin" nauhoituksiin. Dingo (yhtye)
Dingo on suomalainen rockyhtye, joka on jäänyt suomalaisen kevyen musiikin historiaan yhtenä kaikkien aikojen suosituimmista suomalaisista yhtyeistä. Dingon kulta-aika oli vuosina 1984–1986. Yhtyeen perustamisesta lähtien sen keulakuva on ollut laulaja-lauluntekijä Neumann. Dingon tunnetuimpia hittejä ovat muun muassa ”Autiotalo”, ”Kirjoitan”, ”Levoton Tuhkimo”, ”Sinä ja minä”, ”Nahkatakkinen tyttö”, ”Pyhä klaani”, ”Perjantai”, ”Rio Ohoi” ja ”Lähetyssaarnaja”. Yhtye on myynyt Suomessa uransa aikana yhteensä yli 500 000 levyä. Dion (Kreikka)
Demeterille omistettu pyhäkkö sijaitsi jonkin verran muurien ulkopuolella kaupungin pääkadun päässä. Se on varhaisin tunnettu makedonialainen pyhäkkö, ja on ollut olemassa jo arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. Se uusittiin 300-luvulla eaa., jolloin siihen rakennettiin pienet Demeterille ja Korelle eli Persefonelle omistetut doorilaiset temppelit. Lisäksi pyhäkkö oli muiden hedelmällisyyskulttien käytössä. 
Kreikkalainen teatteri Dima Bilan
Bilan esiintyi ensimmäistä kertaa julkisesti vuonna 2002 venäläis-latvialaisilla "New Wave" -festivaaleilla ja sijoittui silloin neljänneksi. Vuonna 2003 Bilan julkaisi debyyttialbuminsa nimeltä "Notšnoi Huligan", joka sisälsi mm. cover-versiot Lucio Dallan kappaleesta "Caruso" ja Elviksen kappaleesta "Fever". Vuonna 2004 Bilan julkaisi menestyksekkään singlen, "Na beregu neba", mikä oli myös hänen toisen albuminsa nimi. Lobo (muusikko)
LaVoie liittyi 17-vuotiaana Rumors-yhtyeeseen ja sen jälkeen Sugar Beatsiin, jonka riveissä hän julkaisi ensimmäisen singlensä ”What Am I Doing Here?” vuonna 1964. Yhtyeessä myös alkoi LaVoien ja tuottaja Phil Gernhardin pitkä yhteistyö. Guardian (yhtye)
Dime (2001) Udo Lindenberg
Vuonna 1969 Lindenberg perusti Peter Herbolzheimerin kanssa yhtyeen Free Orbit, ja ensimmäinen pitkäsoitto ilmestyi lokakuussa 1970. Läpimurtonsa hän teki 1973 albumilla "Andrea Doria" ja hittikappaleilla "Alles klar auf der Andrea Doria" ja "Cello". Lindenbergistä tuli yksi 1970-luvun suosituimmista saksankielisistä muusikoista. Erityisen tuottoisa oli vuosi 1976, jolloin ilmestyivät albumit "Galaxo Gang", "Sister King Kong" ja "Panik Udo". 1970-luvun lopulla Lindenberg teki suurisuuntaisen kiertueen nimeltään "Dröhnland-Symphonie-Tour", jonka tiimoilta julkaistiin hänen ensimmäinen livealbuminsa "Livehaftig". Samoihin aikoihin hän levytti saksankielisiä versioita muun muassa Little Richardin, The Beatlesin ja Rolling Stonesin kansainvälisistä menestyssävellyksistä. Céline Dion
Dion teki ahkerasti töitä studiossa ja julkaisi joululevyn "These Are Special Times" (1998), josta tuli lajinsa myydyimpiä levyjä. Listojen kärkeen päässyt ”I’m Your Angel”, duetto R. Kellyn kanssa, oli peräisin tältä levyltä, kuten myös ”The Prayer”, jonka hän levytti piirroselokuvaa "Taikamiekka – Seikkailujen Camelot" varten vuonna 1998 italialaisen oopperalaulajan Andrea Bocellin kanssa. Céline Dion
Las Vegasin jälkeen Dion ei jäänyt lepäämään laakereillaan. Marraskuussa julkaistun "Taking Chances" levynsä myötä hän on lähdössä kiertueelle. "Taking Chances" -nimeä kantava kiertue on hänen kiertueistaan suurin. Se käsittää yli 25 maata ja noin sata konserttia. Kiertueella Celine Dion esiintyi ensimmäistä kertaa Suomessa. Dir en grey
La:Sadie'sin hajottua sen neljä edellistä jäsentä Kyō, Kaoru, Die ja Shinya perustivat Dir en greyn yhdessä Toshiyan kanssa helmikuussa 1997. Vain pari kuukautta myöhemmin ilmestyi ensimmäinen minialbumi MISSA. Daft Punk
Guy-Manuel de Homem-Christo (s. 8. helmikuuta 1974) ja Thomas Bangalter (s. 3. tammikuuta 1975) tutustuivat koulussa Pariisissa vuonna 1987. He perustivat yhtyeen nimeltä Darlin', joka otti vaikutteita muun muassa Beach Boysilta. Brittiläinen musiikkilehti Melody Maker arvioi heidän demonauhansa, ja se kuvasi musiikkia sanoin "a bunch of daft punk" eli ""typerää punkia"". Tästä keksittiin nimi tulevalle projektille. Daft Punk teki levytyssopimuksen skotlantilaisen Soma Recordsin kanssa ja julkaisi ensimmäisen singlensä "New Wave" vuonna 1994. Seuraavana vuonna kaksikko julkaisi singlen "Da Funk", josta Daft Punkin menestys alkoi. Kappale on sekoitus teknoa, funkkia ja diskoa, ja se oli yhtyeen läpimurto. Diary
Diary on emo-yhtye Sunny Day Real Estaten esikoisalbumi. Albumia pidetään merkittävänä emo-albumina, koska se vaikutti suuresti toisen aallon emo-musiikkiin. Albumi on remasteroitu vuonna 2009, joka sisältää kaksi bonuskappaletta. Dion Khrysostomos
Dion oli kotoisin Prusasta roomalaisesta Bithyniasta, nykyisen Turkin Bursasta. Hän sai opetusta Roomassa stoalaiaselta filosofilta Musonius Rufukselta. Hänestä tuli kyynikko ja stoalainen, ja hänet on luettu myös toisen sofistiikan edustajiin. Hän vaikuttaa asuneen Roomassa Domitianuksen aikana. Domitianus ajoi hänet maanpakoon kaupungista vuonna 82. Dio
Dio oli yhdysvaltalainen heavy metal -yhtye, jota johti solisti Ronnie James Dio (Ronald Padavona). Hän perusti Dion lokakuussa 1982 jätettyään Black Sabbathin. Alkuperäiseen kokoonpanoon kuuluivat Ronnien lisäksi Vivian Campbell kitarassa, Jimmy Bain bassossa ja Vinny Appice rummuissa. Yhtyeen albumeita on myyty maailmanlaajuisesti yli 47 miljoonaa. Dion kuuluisimpia kappaleita ovat muun muassa ”Holy Diver”, ”Rainbow in the Dark”, ”Don’t Talk To Strangers”, ”Stand Up And Shout”, ”We Rock”, ”The Last In Line”, ”Evil Eyes”, ”Rock ’N’ Roll Children” ja ”Hungry For Heaven”. Doug Sahm
Vuonna 1964 Sahm alkoi soittaa säännöllisesti saman kokoonpanon kanssa sanantoniolaisessa Blue Note Loungessa. Elettiin The Beatlesin ja muun brittiläisen popin invaasion aikaa Yhdysvalloissa. Niinpä tuottaja Huey P. Meaux nimesi yhtyeen Sir Douglas Quintetiksi ja pyrki luomaan sille ”englantilaista” soundia yhdistämällä kotivaltionsa Louisianan cajun-rytmi Texasin chicano-rytmiin ja tuomalla kokoonpanoon sähköurut, kuivakasääniset Voxit joita soittamaan tuli Augie Meyers. Muita alkuperäisjäseniä olivat basisti Jack Barber ja lyömäsoittajat John Perez ja Leon Beaty. Esikoissingle ”She’s About a Mover” nousi kymmenen myydyimmän listalle. Myöhempiä Sir Douglas Quintetin hittejä olivat ”Mendocino” (1969), ”Dynamite Woman” ja ”Nuovo Laredo”. Yhtye sai suosiota myös Euroopassa, etenkin Saksassa, jossa se teki ensimmäisen kiertueensa vuonna 1970. Live from Radio City Music Hall
Kiertueella yhtye promotoi "The Dio Years"-kokoelmaa, jossa oli materiaalia Dion aikaisilta Sabbath-albumeilta. Kokoonpano käytti nimeä Heaven and Hell väärinkäsitysten välttämiseksi, sillä alkuperäinen Sabbath-kokoonpano oli tehnyt edellisvuosina kiertueita vokalisti Ozzy Osbournen johdolla ja myös valittu vuonna 2006 Rock and Roll Hall of Fameen. Heaven and Hell-yhtyeen oli alun perin tarkoitus tehdä vain yksi kiertue kokoelman promotoimiseksi, mutta hyvän vastaanoton jälkeen yhtye jatkoi toimintaansa aina Dion kuolemaan (2010) saakka. Radio City Music Hallin taltioitu konsertti oli kiertueen alkupäästä. Yhtyeen oli tarkoitus soittaa pidempi setti, mutta New Yorkin kaupungin työntekijöiden liiton säännöt estivät sen. Tämän vuoksi kappale "Ear in the Wall"-kappale jäi pois konsertista. Vaya Con Dios
Vokalisti Dani Klein (oikea nimi: Danielle Schoovaerts, syntyi 31. joulukuuta 1953) ja kitaristi Willy Lambregt olivat menestyneet jo ennen Vaya Con Diosia belgialaisessa indieyhtye Arbeid Adeltissa. Heillä oli yhteinen haave omanlaisestaan yhtyeestä, ja Kleinin aloitteesta he perustivat yhdessä Vaya Con Diosin kontrabasisti Dirk Schoufsin kanssa. Heidän ensimmäisellä albumillaan on monentyylistä musiikkia. Esimerkiksi latinosävytteinen "Just a Friend of Mine" oli suosittu Ranskassa. Ensimmäinen levy myi jo huikeita määriä, mutta lopullisen läpimurron yhtye teki toisella levyllään "Night Owls". Vuoteen 1990 mennessä Vaya Con Dios oli valloittanut koko Euroopan; sen levyjä myytiin miljoonittain ja konserttiaikataulut olivat täyteen. Kaikki näytti menevän loistavasti, mutta yhtye alkoi murtua kuuluisuuden paineen alla. Willy oli jo jättänyt Vaya Con Diosin, koska se ei ollut hänen mielestään tarpeeksi Rock and rollia. Dirk ja Klein olivat naimisissa mutta erosivat. Seuraavana vuonna Dirk kuoli huumeiden ja alkoholin yliannostukseen. Klein jatkoi keikkailua vielä muutaman vuoden, mutta vetäytyi sitten julkisuudesta kyllästyneenä parrasvaloihin ja kiireiseen elämään. Vaya Con Dios jäi tauolle mutta teki comebackin 2000-luvun alkupuolella. Uusin albumi "Comme on est venu" valmistui lokakuussa 2009. Céline Dion
15. syyskuuta 2004 Dion sai "Diamond"-palkinnon World Music Awards tilaisuudessa, kun hänen levyjään oli myyty hänen uransa aikana 175 miljoonaa. Vain yksi naisartisti, Mariah Carey, on saanut palkinnon häntä ennen. Black Sabbath: The Dio Years
Albumi sisältää kappaleita kaikilta Dion aikaisilta Black Sabbathin studio-levyiltä, sekä yhden kappaleen ("Children of the Sea") vuoden 1982 "Live Evil" -albumilta. Mukana ovat tunnetuimmat kappaleet, kuten "Neon Knights", "Heaven and Hell", "The Mob Rules" ja "TV Crimes". Ensimmäinen Dion aikainen Sabbath-albumi "Heaven and Hell" on parhaiten edustettuna kuudella kappaleella (jos "Children of the Sean" live-taltiointi lasketaan mukaan). Dion (Kreikka)
Dion (, ) oli antiikin kreikkalainen kaupunki ja Zeukselle omistettu pyhäkköalue, joka sijaitsi Pieriassa Makedoniassa Olympos-vuoren juurella. Sen arkeologinen kohde sijaitsee nykyisen Díon kylän vieressä Dío-Ólympoksen kunnassa Keski-Makedoniassa. Jimmie Noone
Noone perusti vuonna 1927 oman yhtyeen ja pääsi soittamaan vakituisesti Chicagon Apex Clubille. Hänen yhtyeessään soittivat muun muassa pianisti Earl Hines ja saksofonisti Joe Poston. Yhtyeessä ei ajalle epätyypillisesti ollut lainkaan trumpettia. Tänä aikana Noone nauhoitti yhtyeensä kanssa Vocalion-yhtiölle muun muassa kappaleen ”Four or Five Times” sekä oman tunnuskappaleensa ”Sweet Lorraine”. Vuonna 1928 hän säesti Louis Armstrongin kanssa studiossa laulaja Lillie Delk Christiania. Dido (laulaja)
Didon loppuunmyydyn maailmankiertueen jälkeen häntä kysyttiin esiintymään kolmeen Live 8 -konserttiin jotka olivat 2. heinäkuuta 2005. Hän esiintyi lopulta Lontoossa jonka jälkeen "Eden Project"issa Cornwallissa, ennen kuin lensi Pariisiin konserttia varten. Dido esiintyi konserteissa niin soolona ("White Flag") kuin duettona Youssou N’Dourin kanssa ("Thank You" ja "Seven Seconds"). Max And The Ducks
Yhtyeen ensimmäinen kappale oli "Aqui The Disco Queen". Yhtye teki omakustannelevyn Ducktales, joka sisältää 14 kappaletta ja yhden remix kappaleen. Yhtye esiintyi ensimmäisen kerran kokoonpanolla Pippuri-Kuusjärvi-Eronen levyn julkistuskonsertissa 1. kesäkuuta 2010 DTM clubilla. Vuonna 2011 yhtye osallistui Sveitsin Euroviisukarsintaan kappaleella "Down On Your Knees" sekä Suomen Euroviisukarsintaan kappaleella "All The Way". Vuonna 2012 yhtye osallistui uudelleen Sveitsin Euroviisukarsintaan kappaleella" Sin In The City" sekä Anna-Kaisalle erikseen kirjoitetulla kappaleella "My Heart Is On The Road Again", joka saavutti suosiota erityisesti Sveitsiläisellä musiikki kanavalla LabelTV, jossa se nousi katsotuimmaksi videoksi elokuussa 2013. Yhtye on ehdolla Sveitsin euroviisukarsintaan 2014 kappaleella Misery. Vuonna 2013 yhtye saavutti listamenestystä iTunesin Download Chartilla Suomen Rock musiikki kategoriassa. Snowman oli korkeimmillaan sijalla 8 ja Misery sijalla 7. Misery nousi Suomen viralliselle listalle sijalle 8 viikolla 45. 7. kesäkuuta 2014 DTM Klubilla yhtye julkaisi kolme kappaletta sisältävän singlen Don´t Tell Mama . Kappaleen Don´t Tell Mama videon taiteellisena johtajana ja pääroolin esittäjänä esiintyy näyttelijä Mikko_Rasila drag queen roolissa. Videon on ohjannut Jaana Monto. Suomen viralliselle lataus listalle nousivat Don´t Tell Mama, (korkeimmillaan sijalla 13) sekä Fields Of Karelia (korkeimmillaan sijalla 28). Yhtye oli mukana vuoden 2015 Sveitsin Euroviisukarsinnoissa kappaleella A Song For Life. Kappale nousi suomen viralliselle latauslistalle korkeimmillaan sijalle 5 viikolla 43. Rita Ora
Ora toimi vokalistina DJ Freshin kappaleella ”Hot Right Now”, joka julkaistiin 12. helmikuuta 2012. Kappale debytoi ykkössijalla Britanniassa. Samaan aikaan Ora osallistui Draken kiertueelle. Kappale ”How We Do (Party)” julkaistiin Oran debyyttialbumin ensimmäisenä singlenä Australiassa, Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Britanniassa albumin debyyttisingle oli 6. toukokuuta julkaistu ”R.I.P.”, ja elokuussa julkaistiin ”How We Do (Party)” albumin toisena singlenä. Molemmat kappaleet nousivat Britannian singlelistan kärkeen ja olivat Oran toinen ja kolmas listaykköseksi sijoittunut single saman vuoden aikana. Hänen debyyttialbuminsa "Ora" julkaistiin 27. elokuuta 2012 ja se nousi Britanniassa myyntilistan kärkeen. Albumilta julkaistiin kolmantena singlenä ”Shine Ya Light” ja neljäntenä ”Radioactive”. Al Di Meola
Al Di Meolan ensimmäinen instrumentti oli rummut, mutta hän vaihtoi pian kitaraan. Vuonna 1971 hän aloitti opinnot bostonilaisessa Berklee College of Musicissa. Vuonna 1974 lahjakkuudeksi osoittautunut Di Meola sai kutsun Chick Corean Return to Forever -yhtyeeseen, jossa hän soitti yhtyeen silloisen kokoonpanon hajoamiseen asti 1976. Tuona aikana hän kohosi maineeseen nuorena, energisenä ja teknisesti lahjakkaana kitaravirtuoosina. Return to Foreverin lopettaessa Al Di Meola oli julkaissut jo aiemmin samana vuonna ensimmäisen soololevynsä, joka sisälsi niin ikään musiikkia, joka yhdisteli raskaamman rockin, jazzin, ja latino-musiikin aineksia. Sähkökitaran lisäksi hän osoitti levyillään hallitsevansa myös akustisen flamenco-tyylin. Dieter Meier
Dieter Meier (s. 4. maaliskuuta 1945) on sveitsiläinen muusikko, joka tunnetaan elektronisen musiikin duo Yellon jäsenenä Boris Blankin kanssa. Meier on myös Sveitsin golfmaajoukkueen jäsen sekä ammattilaisuhkapelaaja. Meier oli aikaisemmin sooloartisti. Hän on työskennellyt ennen Yelloa Fresh Colour -yhtyeen kanssa. Vuonna 1979 hän perusti yhdessä Boris Blankin kanssa yhtyeen Yello. Sitä ennen hän on vaikuttanut yhtyeessä Fresh Color. Meier on ohjannut myös musiikkivideoita, esim. Alphaville-yhtyeen hitille "Big in Japan". Lisäksi hän ohjasi Yellon oman kappaleen, "Pinball Cha Cha", musiikkivideon. Video sai paljon kiitosta ja valittiin yhtenä teoksena Museum of Modern Art's Music Video -näyttelyyn. Dion (Kreikka)
Roomalainen teatteri Deep Zone Project
Deep Zone Projectin perusti kolme muusikkoa, DJ Dian, Rossko ja Luybomir Savov (Dianin isä), vuonna 2000. Vuonna 2002 he julkaisivat debyyttialbuminsa nimeltä "Ela Izgeiin". Vuonna 2003 heidän kappaleensa ”Without Caffeine” voitti Best Club Track of the Year -arvonimen MM TV Awards Ceremony -tapahtumassa. Il Divo
Il Divo on vuonna 2004 perustettu kansainvälinen pop-oopperakvartetti. Yhtye on "Pop Idol" -tuomarina tunnetun Simon Cowellin luoma yhtye. Céline Dion
2. heinäkuuta 2005 Dion lähetti taltioidun esityksen kappaleestaan ”Love Can Move Mountains” Ontarioon Kanadaan osana maailmanlaajuisia Live 8 -konsertteja. Samana vuonna hän levytti kappaleen vDance With My Father” levylle "So Amazing", joka on kunnianosoitus edesmenneelle Luther Vandrossille. 3. lokakuuta samana vuonna hän julkaisi levyn On Ne Change Pas, kokoelman menestyneimpiä ranskankielisiä kappaleitaan. Doom Unit
Doom Unit on suomalainen rock-yhtye. Yhtyeen ensimmäinen single "Killing Time" oli Radio Rockin soitetuin kappale useiden viikkojen ajan vuonna 2009. Doom Unit julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa "Cross the Linen" vuonna 2009, joka sijoittui ensimmäisellä julkaisuviikollaan Suomen virallisella listalla sijalle 2. Yhtye julkaisi toisen albuminsa "The Burden of Bloom" vuonna 2011 ja kolmannen albuminsa "III" elokuussa 2013. DIO - Distraught Overlord
Dio-distraught overlord, tai dio ~distraught overlord~ (jap.ディオ) oli vuonna 2006 perustettu japanilainen Visual-kei-yhtye. Dion musiikissa oli jopa iloisia vivahteita, mutta se ei muuta heidän Visual-kei-genreään. Manitou (yhtye)
Manitou oli suomalainen perinteistä heavy metallia soittava yhtye. Se perustettiin vuonna 1997 Kotkan Karhulassa ja ensimmäisen demonsa yhtye nauhoitti 1999. Levytyssopimuksen Manitou sai kuitenkin vasta myöhemmin ja ensimmäinen täyspitkä albumi "The Mad Moon Rising" julkaistiin vuonna 2004. Samana vuonna Manitou toimi Paul Di'Annon taustayhtyeenä tämän Suomen kiertueen aikana. Tärkeimmiksi vaikuttajikseen yhtye nimeää mm. Iron Maidenin, Queensrÿchen ja Dion. Dio
Elo- ja syyskuussa 2004 Diolta tuli kymmenes studioalbumi "Master of the Moon", jonka julkaisi Yhdysvalloissa Sanctuary Records ja Euroopassa SPV Records. Albumilla on taas kerran Jeff Pilson bassossa. Aikaisemmin Pilson on soittanut Dion kanssa 1990-luvulla. Levyllä on myös Craig Goldy jälleen kitaristina. Goldy oli aiemmin jättänyt bändin Dream Evil -kiertueen jälkeen. Goldy oli uudelleen soittamassa kahdeksannella albumilla "Magica", mutta lähti ennen kuin yhdeksäs albumi "Killing the Dragon" oli ehtinyt valmistua. Goldy palasi Dioon kesällä 2003, jolloin bändi oli kiertueella Motörheadin ja Iron Maidenin kanssa. Tuhkimotarina (albumi)
Tuhkimotarina on Dingon vuonna 1993 julkaisema kokoelmalevy, joka oli yhtyeen ensimmäinen kokoelma ja julkaistiin samoihin aikoihin, kun yhtye teki ensimmäisen comebackinsa. "Tuhkimotarina" sisälsi yhden uuden kappaleen, edellisenä syksynä miksatun ”Levottoman Tuhkimon” remix-version. Holy Diver
Holy Diver on Dion vuonna 1983 julkaistu debyyttialbumi. Ronnie James Dio aloitti albumin teon heti Black Sabbathista poistuttuaan. Sitä pidetään Dion lopullisena läpimurtona ja merkittävimpänä teoksena koko heavy metalin alalla. Nimikappaleen lisäksi muita tunnettuja kappaleita levyllä ovat "Rainbow in the Dark", "Stand Up and Shout" ja "Don't Talk to Strangers". Kaikki 9 kappaletta ovat Ronnie James Dion käsialaa. Albumi myi platinaa Yhdysvalloissa. Kappaleista "Holy Diver" ja "Rainbow in the Dark" on tehty musiikkivideot. Vinny Appice
Ronnie James Dio ja Appice perustivat Dio-yhtyeen vuonna 1983 erottuaan Black Sabbathista. Kitaristiksi tuli nuori irlantilainen Vivian Campbell ja basistiksi skotti Jimmy Bain, joka oli soittanut Dion kanssa Rainbow-yhtyeessä 1970-luvulla. Yhtyeen kolme ensimmäistä albumia "Holy Diver" (1983), "The Last in Line" (1984) ja "Sacred Heart" (1985) saivat hyvän vastaanoton ja möivät myös hyvin. Appice ja yhtye olivat myös mukana Dion organisoimassa Hear ’n Aid -hyväntekeväisyysprojektissa, joka levytti "Stars"-kappaleen. Dingo (yhtye)
Keväällä 2005 Dingon kokoonpano vaihtui Neumannia ja Eveä lukuun ottamatta. Yhtyeen kokoonpanoa vahvistettiin Bomfunk MC’s-yhtyeen soittajilla, joita olivat rumpali Ari Toikka, kitaristi Erik Valkama ja koskentinsoittaja Pekka Siistonen. Dingo julkaisi 8. kesäkuuta 2005 ”Musta leski” -singlen ja avasi samoihin aikoihin myös viralliset kotisivunsa. ”Musta leski” oli radioiden soitetuimpia kappaleita koko kesän 2005 ajan. Se nousi myös singlelistan kärkeen useiksi viikoiksi. Gary Driscoll
Driscollin ensimmäinen yhtye oli Ronnie James Dion perustama The Electric Elves, johon hän liittyi 1967. Yhtye muutti nimensä ensin The Elvesiksi ja sitten The Elfiksi. Yhtye julkaisi myös muutaman singlen. Lopulta he löysivät Deep Purplen basistin Roger Gloverin, joka tuotti kaksi kolmesta The Elfin albumista. Donna (yhtye)
Yhtye tuli laajemmin tunnetuksi voitettuaan rockin SM-kilpailut Kulttuuritalolla Helsingissä 15. joulukuuta 1975. Kokoonpanossa soittivat tällöin Jari Yliaho kitara ja laulu, Tapio Manninen kitara, Lasse Raja basso ja Paavo Kaihola rummut.
Yhtye sai voiton myötä levytyssopimuksen Love Recordsin kanssa. Se teki vain yhden singlen "Muinainen kaunotar / Epilogi" ("Love Records LRS 2136") 1976, tuottajana toimi Måsse Groundstroem. Molemmat ovat omia sävellyksiä 29- vuotiaana kuolleen Kimmo Koskimaan runokokoelmasta "Hukkaperän lauluja". "Muinaista kaunotarta" pidetään ensimmäisenä suomalaisena reggae -tyylisenä levytettynä kappaleena.
Kaihola ja Yliaho sekä basisti-laulaja Jari Loisa perustivat myöhemmin Siberia-yhtyeen. Sia
Vuonna 2003 Sia julkaisi EP:n "Don't Bring Me Down". Hänen seuraava albuminsa "Colour the Small One" julkaistiin Australiassa vuonna 2004. Albumin musiikki oli Sian aiempaa tuotantoa rauhallisempaa ja yhdisteli akustisia soittimia elektronisiin taustoihin. Siaa verrattiin tämän takia muun muassa Didoon. Dehumanizer
Marraskuun saavuttua Iommi elätteli vielä toivoa, että Dio esiintyisi Costa Mesan konsertissa, mutta Dion pidettyä päänsä Oaklandin konsertti 13. marraskuuta jäi Dion viimeiseksi Black Sabbath-nimen alla. Dion tilalle Costa Mesan konsertteihin laulajaksi tuli lyhyellä varoitusajalle Judas Priest -yhtyeestä tuttu Rob Halford. Viimeisenä iltana 15. marraskuuta 1992 Black Sabbath esiintyi alkuperäisessä kokoonpanossaan (Iommi, Butler, Osbourne ja rumpali Bill Ward) neljän kappaleen verran. Osbourne palasi kuitenkin lavoille kolmen vuoden kuluttua. Sacha Distel
Distelin ensimmäinen hitti oli vuoden 1959 ”Scoubidou”, joita seurasivat muun muassa laulut ”O quelle nuit”, ”Personnalités”, ”Mon beau chapeau”, ”Le boogie du bébé”, ”Scandale dans la famille”, ”Ces mots stupides” ja ”L’Incendie à Rio’. 1970-luvulla Distel levytti Brigitte Bardot’n kanssa ranskalaisversion Stevie Wonderin hitistä ”You Are The Sunshine of My Life” nimellä ”Le soleil de ma vie”. Ronnie James Dio
Ronnie James Dio perusti Dio-nimisen yhtyeen vuonna 1982. Vielä 1990-luvun alussa Dio palasi hetkeksi Black Sabbathiin ja lauloi albumilla "Dehumanizer", mutta Black Sabbath -yhteistyö loppui jälleen lyhyeen Yhdysvaltojen kiertueella vuonna 1992. Tulehtuneet välit Black Sabbath -jäsenten ja Ozzy Osbournen kanssa johtivat myös siihen, että Dio ei suostunut esiintymään yhtyeensä kanssa Ozzy Osbournen No More Tours -kiertueen viimeisten konserttien lämmittelijänä. Dido (laulaja)
Veljensä Rollon levy-yhtiö Cheeky Records, jonka kanssa Didolla oli myös sopimus, myytiin BMG recordsille vuonna 1999, joka osaltaan viivästytti "No Angelin" julkaisua Isossa-Britanniassa, mutta toisaalta se salli Didon keskittyä albumin mainostamiseen Yhdysvalloissa. Levyn julkaisua edeltäneet ja seuranneet kiertueet lisäsivät Didon musiikin saamaa julkisuutta. Ensimmäisen virallisen singlen, "Here With Me":n jota käytettiin televisiosarja Roswellin tunnusmusiikkina, valitsivat Dido sekä hänen levy-yhtiönsä yhdessä. Epäilemättä myös "”Here With Me:n" kekseliään musiikkivideon soittaminen Euroopan MTV:lla auttoi Didoa tulevassa menestyksessään. Vuonna 1998, elokuvan "Sliding Doors" musiikkituottaja valitsi Didon kappaleen "Thank You" elokuvan soundtrackille. I.O.I
I.O.I (, tunnetaan myös nimellä IOI tai Ideal of Idol) oli eteläkorealainen yhtye, joka tunnetaan muun muassa kappaleista ”Dream Girls”, ”Whatta Man (Good Man)” ja ”Very Very Very”. Yhtye perustettiin eteläkorealaisen televisio-ohjelman "Produce 101" kautta vuonna 2016 ja siihen kuuluivat Nayoung, Chungha, Sejeong, Chaeyeon, Pinky, Sohye, Yeonjung, Yoojung, Mina, Doyeon ja Somi. I.O.I debytoi 4. toukokuuta minialbumillaan "Chrysalis". Jarkko Eve
1970- ja 1980-lukujen vaihteessa Jarkko Eve soitti useissa porilaisissa yhtyeissä, joista tunnetuin oli Jeve kelaa. Vuonna 1981 Eve soitti MAC-yhtyeessä yhdessä Pepe (kitara) ja Jippo Laaksosen (rummut) kanssa, mutta erosi yhtyeestä samana vuonna. Hänen tilalleen MAC-yhtyeeseen liittyi Pertti Neumann, joka myöhemmin perusti Dingon. Vuonna 1983 Eve liittyi Dingon basistiksi. Dion DiMucci
Dion Francis DiMucci (s. 18. heinäkuuta 1939 Bronx, New York), taiteilijanimeltään Dion, on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Hän oli suosittu teini-idoli 1950-luvun lopulla ja 1960-luvun alussa. Vuosikymmenen lopulla hän alkoi levyttää folkrockia. Hän esiintyy ja levyttää edelleen. Black Sabbath
Ozzy Osbourne teki omaa sooloalbumiaan vuonna 2006. Rhino Records julkaisi samana vuonna Black Sabbath -kokoelmalevyn, The Dio Years. Albumi sisälsi kappaleita vain Ronnie James Dion aikaisen Black Sabbathin tuotannosta ja kolme täysin uutta kappaletta. Single ”The Devil Cried” menestyi listoilla, joten Iommi ja Dio päättivät koota yhteen "Heaven and Hell" -albumin aikaisen Black Sabbathin kokoonpanon ja aloittaa maailmankiertueen kokoelma-albumin tiimoilta. Koska alkuperäinen kokoonpano oli vielä yhdessä, Iommi ja Dio päättivät yleistä hämmennystä välttääkseen kutsua kokoonpanoaan nimellä Heaven and Hell. Geezer Butler liittyi kokoonpanoon. Myös Bill Wardin oli määrä osallistua, mutta ”musiikillisten erimielisyyksien” myötä jättäytyi pois projektista. Wardin tilalle rumpuja tuli soittamaan "Mob Rules"- ja "Dehumanizer"-albumeilla vaikuttanut Vinny Appice. Näin Heaven and Hell -kokoonpanosta tulikin nimestään huolimatta itse asiassa "Mob Rules" -albumin (1981) tehnyt kokoonpano. Angry Machines
Angry Machines on heavy-yhtye Dion vuonna 1996 julkaisema seitsemäs studioalbumi. Dion edellisen albumin "Strange Highwaysin" tapaan lyriikat ovat enemmän tositarinoita, siinä missä yhtyeen ensimmäisten albumien tekstit olivat täynnä lohikäärmeitä, demoneita ja muita fantasia-aiheita. "Meillä oli paineita jatkaa samalla linjalla, mutta teimme rohkean liikkeen. Aika muuttuu nopeasti ja olen sanoituksien sanoman suhteen tullut tarkkaavaisemmaksi. Todellisuus on lisääntynyt teksteissäni", kommentoi Ronnie James Dio tuolloin. Doro Pesch
Doro aloitti uransa musiikin parissa Snakebite-yhtyeessä, mutta vuonna 1983 hän liittyi edellisenä vuonna perustettuun Warlock-yhtyeeseen. Vuonna 1987 Warlock menetti oikeudet nimeensä entiselle managerilleen, ja Doron ollessa ainoa alkuperäisjäsen bändissä, hän päätti jatkaa omalla nimellään ja aloitti soolouransa. Hänen toisen sooloalbuminsa on tuottanut Kiss-yhtyeen Gene Simmons. Doron yhtyeessä soittavat tällä hetkellä Nick Douglas (basso), Johnny Dee (rummut), Luca Princiotta (kitara) sekä Bas Maas (kitara). Dío
Dío (, ) on Kreikan kylä sekä samanniminen Dío-Ólympoksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Δίου, "Dimotikí Enótita Díou") ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Pierian alueyksikössä Keski-Makedonian alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 10 066 ja varsinaisen Díon kylän väkiluku 1 130 (vuonna 2011).
Díon kylä sijaitsee lähellä Ólymposvuorta noin 15 kilometriä lounaaseen Katerínista ja noin 425 kilometriä pohjoiseen Ateenasta. Kylä on perinyt nimensä antiikin aikaisesta Dionin kaupungista, jonka arkeologinen kohde sijaitsee aivan nykyisen kylän vieressä. Dion oli merkittävä Zeuksen ja muusien kulttipaikka. Díossa toimii Díon arkeologinen museo, joka esittelee arkeologiselta alueelta tehtyjä löydöksiä. The Nights of Iguana
The Nights of Iguana oli helsinkiläinen Poko Rekordsille levyttänyt rockyhtye. Yhtyeen perustivat Pin Upsin hajottua Delay (Dile Kolanen) ja Floyd Superstar. Yhtyeen suurin hitti oli "Dry Nancy". The Nights of Iguana julkaisi kaksi albumia, "The Gift" ja "Grapefruit Tree". Molemmat albumit valittiin Rumbassa vuoden levyksi. The Nights of Iguanasta tuli yksi niistä 1980-luvun suomalaisista rockyhtyeistä, joiden mahdollisella "maailmanvalloituksella" musiikkilehdistö spekuloi. Zaho
Sittemmin Darabid keskyttyi opiskelun jälkeen musiikin pariin ja oli muun muassa vierailevana artistina La Fouinen "Basta" singlellä. Hän teki myös taustavokalisointuja Flo Ridan ja Timbalandin singleen "Elevator". Aloittaessaan oman soolouransa Darabid otti käyttöön taiteilijanimen Zaho. Vuoden 2008 aikana hän julkaisi ensimmäisen albuminsa "Dima". Sittemmin Zaho on ollut vierailevana artistina ja laulanut duettoja muun muassa Idirin, Tunisianon ja Sopranon kanssa. Pertti Neumann
Neumann perusti vuonna 1982 Dingon, josta tuli yksi kaikkien aikojen suosituimmista suomalaisista yhtyeistä. Yhtye hajosi vuonna 1986. Neumannin sooloura käynnistyi hyväntekeväisyyssinglen ”Mennään hiljaa markkinoille” (1985) muodossa Dingon vielä toimiessa. Hieman ennen Dingon hajoamista Neumann julkaisi soololevyn "Albion" (1986). Dingo (yhtye)
Dingo on antanut vaikutteita useille suomalaisille artisteille ja yhtyeille. Yhtyeen ovat maininneet esikuvakseen esimerkiksi HIM, Apulanta, Maija Vilkkumaa, The Rasmus ja Jonne Aaron. Maija Vilkkumaa on tehnyt myös kappaleen nimeltään ”Dingo ja Yö”. Dingon tunnetuimmista kappaleista on tehty useita cover-versioita. Dingolle on tehty tribuuttilevy "Melkein vieraissa – Nimemme on Dingo", jolla suomalaiset artistit ja yhtyeet esittävät Dingon kappaleita omina versioinaan. Turussa Dingon musiikista on tehty myös musikaali, jossa "Romeo ja Julia" -näytelmän taustalle oli lisätty Dingon tunnetuimpia kappaleita. Eyes on Me
Dion esitti kappaleen An Audience With Céline Dion-ohjelmassa, joka näytettiin Iso-Britannian ITV-kanavalla 22. joulukuuta 2007. Hän esitti myös kappaleen remix-version hänen CBS:llä esitetyssä erikoisohjelma That's Just the Woman in Me:ssä 15. helmikuuta 2008, jolla vierailee will.i.am The Black Eyed Peasistä. Nono Söderberg
Lokakuussa 1968 Raittisen veljekset lähtivät eri teille ja The Boys pantiin kahtia. Söderberg seurasi Eero Raittista ensimmäiseen Help-yhtyeeseen, jonka kokoonpano vaihtui tammikuussa 1969. Seuraava yhtye Nonon uralla oli Paroni Paakkunaisen lyhytaikainen Utopia, joka teki singlen ""Anne" / "Sister Jo"" loppuvuonna 1969. Yhtyeen kokoonpano oli seuraava: Paroni Paakkunainen (saksofoni), Gugi Kokljuschkin (laulu), Nono Söderberg (kitara), Timo Väkevä (basso) ja Ken McLeod (rummut). Utopian hajottua Söderberg meni armeijaan, minkä jälkeen hän työskenteli pitkään studiomuusikkona ja oli mukana myös Matti Oiling Happy Jazz Bandissa, jonka ensialbumilla on hänen sävellyksensä "3/8 of Nono". Keväällä 1971 Söderberg oli jonkin aikaa Eero Raittisen Groon-yhtyeessä. Roscoe
Hän kuuli rap-musiikkia jo nuorena, koska kävi 10-vuotiaana Kuruptin kanssa levytysstudiolla. Hän lensi Kaliforniaan katsomaan, kun Kurupt teki Tha Dogg Poundin debyyttialbumia, Dogg Foodia. Kurupt on yksi Tha Dogg Poundin jäsenistä. Roscoe itsekin innostui rapista, oltuaan studiolla ja alkoi harjoitella rap-taitojaan. Vuonna 1998 Roscoe esiintyi ensimmäistä kertaa urallaan, Kuruptin debyyttialbumilla, Kuruption!illa, kappaleessa nimeltä "Can't Let That Slide". Vuonna 2001 räppäri/tuottaja Daz Dillinger auttoi häntä kokoamaan ensimmäisen mixtapensa, "When the Pain Inflict". Roscoe sai sopimuksen Priority Recordsilta, jotta hän pääsisi julkaisemaan debyyttialbuminsa, nimeltään "Young Roscoe Philaphornia". Albumin saatua apua tuottajilta, kuten Organized Noize, Soopafly, J. Wells, DJ Quik, Def Jef, Fingazz ja L.T. Hutton, se nouhoitettiin ja aiottiin julkaista vuonna 2002, mutta julkaistiin vasta vuoden 2003 puolivälissä. Hänen singlensä "Smooth Sailing", "Head to toe", ja "Get Ready" olivat suosittuja hittejä kaduille. Hän meni opiskelemaan Capistrano Valley High Schooliin. Vuonna 2006, kolmen vuoden tauon jälkeen hän julkaisi toisen albuminsa, nimeltään "I Luv Cali". Hän perusti oman yhtiön, nimeltään Rose of Sharon Entertainment Kuruptin ja heidän äitinsä kanssa, koska ei enää ollut niin kiinnostunut artistina olosta. Vuonna 2008 hän julkaisi vielä albumit "Stray Dogg - Off Tha Leash, Off Tha Chain" ja "Kurupt Co-Starring Roscoe - The Frank and Jess Story" Dima (albumi)
Dima on Zahon ensimmäinen studioalbumi, jonka julkaisi EMI 11. maaliskuuta 2008. Suurimman osan levyn kappaleista sanoitti tuottaja Phil Greiss ja Zaho. Ainoastaan kappaleet La Roue Tourne ja Hey Papi, jossa heidän lisäksi mukana olivat Tunisiano ja Soprano. Dominicones
Yhtye toimi kahdessa kokoonpanossa. Ensimmäinen (1967–1969) oli Jukka Linkoheimo - Kare Ojaniemi - Antti Koski - Seppo Siirala. Tällä joukolla tehtiin single 'Tiellä ken vaeltaa' / 'Ilman sua' (KN-1) Yleisradion Liisankadun-studiolla Helsingissä tammikuussa 1969. Äänittäjänä oli Kari Tamminen. Toinen kokoonpano (1970–1973) oli Jukka Linkoheimo - Kare Ojaniemi - Tiina Haartti - Kaisla Ojaniemi. Tämä joukko teki LP:n "Ihminen" (NKLP-1) Finnvoxin A-studiolla Helsingissä keväällä 1973. Avustavina muusikoina levyllä soittavat Kari Chydenius (sähkökitara), Seppo Siirala (akustinen kitara), Matti Niiranen (piano) ja Antti Simolin (bongot). Äänittäjänä oli Jouko Ahera. Toto (yhtye)
Toto perustettiin vuonna 1977 Los Angelesissa ja se koostui kuudesta studiomuusikosta. Ennen Totoa yhtyeen jäsenet soittivat erilaisissa studiosessioissa. David Paich ja perkussionisti Joe Porcaron poika Jeff Porcaro alkoivat työstää omaa yhtyeprojektia ja toivat mukaan uuden basistin David Hungaten. Pian he pyysivät mukaan kitaristi Steve Lukatherin ja Jeffin veljen Steve Porcaron mukaan soittamaan koskettimia. Kun mukaan liittyi laulaja Bobby Kimball, yhtye allekirjoitti sopimuksen Columbia Recordsin kanssa vuonna 1977. Yhtye aloitti debyyttialbumin levyttämisen toukokuussa 1978. Kun kappaleet oli kirjoitettu, yhtye saapui äänittämään ne. Nimekseen yhtye otti Toto "Ihmemaa Ozin" Dorothyn koiran mukaan. Sana tarkoittaa myös latinaksi ”kaikenkattavaa”. Yhtye päätti ottaa nimen, koska he yhdistelivät niin paljon erilaisia musiikkityylejä. Toton ensimmäinen kiertue Japanissa aiheutti huvitusta, sillä TOTO on Japanin suurin WC-valmistaja. Daesung
Yhtye oli julkisuudessa ensin kertaa 19. elokuuta 2006 YG Familyn 10. vuosipäivän konsertissa. 23. syyskuuta 2006 he esiintyivät televisiossa. Daesungin ensimmäinen soolo-single on "Useo bonda" () joka sisällytettiin "BIGBANG 03"-singlelle sekä yhtyeen ensimmäisellä albumilla "Since 2007" joka julkaistiin vuoden 2006 lopussa. Albumi menestyi kohtalaisesti, mutta bändi saavutti julkisen suosion vasta vuonna 2007 kappalellaan "Lies" (Korean: 거짓말; Geojitmal) levyltä Always, joka sijoittui hyvin musiikkilistoille julkaisunsa myötä. Myös singlet "Last Farewell" (마지막 인사, Majimak Insa) mini-albumilta Hot Issue ja "Day by Day" (하루하루, Haru Haru) mini-albumilta Stand Up sijoittuivat hyvin listoilla. Adam and the Ants
Debyyttialbuminsa "Dirk Wears White Sox" yhtye julkaisi vasta vuonna 1979. Levy-yhtiö oli Do It Records. Kitaristiksi oli tuolloin tullut Matthew Ashman ja rumpuihin Dave Barbarossa. Levy ei ollut kaupallisesti suuri menestys. Levyn julkistuksen jälkeen Adam Ant palkkasi yhtyeen manageriksi Sex Pistolsin entisen managerin Malcolm McLarenin. Tammikuussa 1980 McLaren sai kuitenkin yhtyeen muut jäsenet jättämään Adam Ant ja perustamaan uuden yhtyeen Bow Wow Wow’n, jonka laulajaksi tuli 14-vuotias Annabella Lwin. Dido (laulaja)
Soolotuotantonsa lisäksi Dido on myös kirjoittanut ja laulanut Faithlessin kappaleita, esimerkiksi "One Step Too Far", joka julkaistiin rajoitettuna singlenä Briteissä, jossa se debytoi kuudennella sijalla. Rollo Armstrong – Didon veli – kanssakirjoittaa ja -tuottaa paljon Didon soolotuotannosta, muun muassa monia kappaleita levyiltä "No Angel" ja "Life for Rent". Hän on esiintynyt vierailevana laulajana Faithlessin jokaisella viidellä studioalbumilla, vuoden 1996 "Reverence"stä vuoden 2006 "To All New Arrivalsiin" asti. Dido työskenteli myös veljensä ja Jason Whiten kirjoittamaa lastenkirjaa "Safe from Harm" seuranneen samannimisen CD:n parissa, jossa hän esiintyy nimellä "Dusted". Olivia B. Merilahti
Merilahti opiskeli Helsingissä klassista musiikkia, mutta siirtyi sittemmin rockin, jazzin ja elektronisen musiikin pariin. Hän tutustui vuonna 2004 Dan Levyyn, ja he perustivat 2007 yhtyeen The Dø. Céline Dion
Dion julkaisi edelleen ranskankielisiä levyjä englanninkielisten levytysten välissä, esimerkiksi albumit "Dion chante Plamondon", "Céline Dion à l’Olympia" (1994) ja "D’eux" (tunnetaan myös nimellä "The French Album") vuonna 1995. Simon Le Bon
Duran Duran perustettiin vuonna 1978 Nick Rhodesin, John Taylorin ja Stephen Duffyn kesken. Duffy kuitenkin jätti ryhmän jo vuotta myöhemmin, koska ei uskonut sillä olevan tulevaisuutta. Lukuisien kokoonpanomuutosten jälkeen Le Bon esiteltiin yhtyeelle toukokuussa 1980. Todettuaan, että hänen kirjoittamansa runot soveltuvat muiden soitantaan, Le Bon päätti kokeilla Duran Durania ”kesän yli”. Jo kuudessa viikossa yhtye keikkaili ahkerasti Englannissa ja Hazel O'Connorin kiertueen lämmittely poiki myös levytyssopimuksen EMIn kanssa. Nimetön ensilevy julkaistiin vuonna 1981 ja sitä seurasi sarja albumeja: "Rio" (1982), "Seven and the Ragged Tiger" (1983) ja "Arena" (1984). Yhteisötaide
Videon ja videotaiteen merkitys on tärkeä niin yhden taiteilijan ajattelussa kuin yhteisötaiteenkin välineenä. Vuonna 1971 Vanhalla ylioppilastalolla Elonkorjaajien järjestämässä Intermedia-tapahtumassa Erkki Kurenniemi esitteli "Dimi-O" videoteoksen, jossa videokamera reagoi sen edessä olevan henkilön liikkeisiin ja muutti ne ääneksi. Dimi-O oli edelläkävijä suomalaisessa videotaiteessa, interaktiivisessa taiteessa ja yhteisötaiteessa. Videotaiteen ja performanssin yhdistelmät ovat tuoneet uusia ulottuvuuksia kollektiiviselle luomiselle. Esimerkkejä Suomessa ovat tästä vuonna 1982 Lehtimäen ympäristötaidesymposiumissa Turppi-ryhmän performanssin pohjalta syntynyt "Earth Contacts" -videoteos sekä Homo $ -ryhmän samantapaiset teokset. Video on tiivistänyt performanssin esittäjineen konkreettiseksi yhdeksi kokonaisuudeksi ja teokseksi. Itse performanssi on ehkä enemmänkin esitys, jota ei voi täysin luokitella kuvataiteelliseksi teokseksi. Sacred Heart
Sacred Heart on Dion vuonna 1985 julkaisema kolmas albumi. Albumin tunnetuimmat kappaleet ovat "Rock'n'roll children" , "Sacred Heart" ja "Hungry for Heaven". Albumi oli Dion viimeinen alkuperäiskokoonpanon kanssa Vivian Campbellin lähdettyä yhtyeestä samana vuonna. Ronnie James Dio
Dio liittyi kitaristi Ritchie Blackmoren johtamaan Rainbow-yhtyeeseen 1970-luvun puolivälissä. Kolmen albumin jälkeen Dio kuitenkin jätti yhtyeen musiikillisten erimielisyyksien vuoksi, ja hänet palkattiin Black Sabbathiin potkut saaneen Ozzy Osbournen korvaajaksi. Black Sabbathin jäsenten väliset ristiriidat johtivat kuitenkin Dion ja rumpali Vinny Appicen eroamiseen yhtyeestä. Marion Rung
Marion Rung osallistui ensimmäisiin iskelmälaulun SM-kilpailuihin vuonna 1961 sijoittuen toiseksi. Samalla hän sai myös levytyssopimuksen Suomen suurimmassa levy-yhtiössä Musiikki-Fazerilla ja ensimmäisestä levytyksestä "Brigitte Bardot" nousi pienoinen hitti. Todellinen läpimurto Suomen iskelmätaivaalle tapahtui kuitenkin keväällä 1962, kun Marion edusti Suomea Eurovision laulukilpailussa. Ikivihreäksi muodostunut "Tipi-tii" sijoittui seitsemänneksi ja nousi Suomen singlelistan ykköseksi ollen Suomen myydyin äänite useita kuukausia. Samaisena vuonna hitiksi nousi myös "Oi, Jaakko!" ("Amanda"). Devo
Devo saavutti laajempaa huomiota ensimmäisen kerran vuonna 1976 voittaessaan palkinnon Ann Arborin elokuvajuhlilla lyhytfilmillään "The Truth About De-Evolution". David Bowie ja Iggy Pop näkivät filmin ja auttoivat yhtyettä saamaan levytyssopimuksen Warner Bros. Recordsilta. Devon ensimmäisen albumin "" tuotti Brian Eno. Céline Dion
Céline kehitti musiikinlahjojaan laulamalla sisaruksilleen viisivuotiaasta alkaen vanhempiensa perustamassa pienessä kerhossa. Viikonloppuisin koko perhe esiintyi ja viihdytti paikallisissa tilaisuuksissa. Hän sävelsi 12-vuotiaana yhdessä äitinsä ja yhden veljensä kanssa ensimmäisen kappaleensa ”Ce n’était qu’un rêve” (). Hänen veljensä Michael lähetti kappaleen manageri René Angélilille, jonka nimen hän oli löytänyt suositun ranskaksi laulavan solistin Ginette Renon levyn takakannesta. Angélil piti Dionin äänestä ja päätti heti tehdä hänestä kansainvälisen menestyksen.
Angélil kiinnitti talonsa auttaakseen Célinen uran rahoittamista, ja vuonna 1981 he julkaisivat tämän ensimmäisen, ranskankielisen levyn ”La Voix du Bon Dieu” (suom. "Jumalan ääni"). Levy teki hänestä heti tähden Quebecissä ja nousi paikallisen singlelistan ykköseksi. Tämä tunnustus levisi pian ympäri maailman, sillä seuraavana vuonna hän voitti Tokiossa Yamaha World Song -festivaalilla kultamitalin, kuten myös parhaan esiintyvän muusikon palkinnon. Vuonna 1983 hänestä tuli ensimmäinen kanadalainen, joka oli saanut kultalevyn Ranskassa.