Mitä sosiaalipsykologia tutkii?
Sosiaalipsykologia
Sosiaalipsykologiassa voidaan hahmottaa kolme erillistä suuntausta: psykologinen sosiaalipsykologia, sosiologinen sosiaalipsykologia ja sosiaalisen kognition tutkimus. Ensimmäinen keskittyy tarkastelemaan yksilöä sosiaalisessa ympäristössään. Toinen näkökulma keskittyy pikemminkin ihmiseen sosiaalisissa rakenteissa ja sosiaalisten rakenteiden vaikutuksiin suhteessa ihmisten kulttuurisiin käytänteisiin. Sosiaalisen kognition tutkimuksessa tutkitaan vuorovaikutukseen liittyvän tiedon käsittelyn rakennetta ja kehitystä. Sosiaalisen kognition tutkimukseen lasketaan muun muassa sosiaalinen havaitseminen, skriptit, skeemat, vääristymät ja stereotypiat. Psykologista sosiaalipsykologiaa voidaan tehdä useasta viitekehyksestä käsin, joista kaikki eivät ole kognitiivisia, vaikka ovatkin psykologista sosiaalipsykologiaa, joista esimerkkinä voidaan pitää esim. George Homansin sosiaalisen vaihdon teoriaa tai terveyskäyttäytymiseen liittyvää sosiaalipsykologiaa. Sosiaalipsykologinen arvotutkimus (esim. Shalom Schwartz) sijoittuu näiden välimaastoon Sosiaalipsykologia
Sosiaalipsykologia on psykologian ja sosiologian väliin sijoittuva tiede, joka tutkii yksilöä ryhmän jäsenenä ja sosiaalisen ympäristön vaikutusta yksilöön, yksilön vaikutusta ympäristöönsä sekä ryhmien sisäisiä ja niiden välisiä prosesseja. Vuorovaikutus, ryhmäjäsenyys, identiteetti, asenteet, attribuutiot ja sosiaaliset representaatiot ovat sosiaalipsykologian keskeisiä tutkimuskohteita. Sosiaalipsykologian piirissä on toteutettu myös muun muassa automaatiotutkimusta, implisiittisten asenteiden tutkimusta (nk. IAT-paradigma) ja emootiotutkimusta, joka yhdistää aivotutkimusta ja ilmetutkimusta. Suomessa Suomen psykologisen seuran Sosiaalipsykologian jaos on tieteenalan akateemisesti orientoitunut yhteistyöelin, kun taas Suomen sosiaalipsykologit ry on enemmänkin ammatillisesti suuntautunut. Sosiaalipsykologia
Psykologinen sosiaalipsykologia tutkii esimerkiksi sosiaalista kognitiota, attribuutioita, asenteita, emootioita, kommunikaatiota, moraalia ; sen kehitystä, sekä ihmisten välisiä suhteita, sosiaalisia ryhmiä ja ryhmien välisiä suhteita. Identiteetti (yhteiskuntatieteet)
Sosiaalipsykologia on jakautunut kahteen suuntaukseen — psykologiseen ja sosiaaliseen. Psykologinen sosiaalipsykologia käsittelee ryhmätoimintaa lähinnä yksilön sisäisestä näkökulmasta. Sosiaalinen sosiaalipsykologia ottaa laajemmin huomioon myös ryhmät ja identiteetin merkityksen niissä.
Koulupsykologi
Koulupsykologi on koulunkäyntiin ja oppimiseen liittyvien asioiden parissa työskentelevä psykologi. Valtaosa koulupsykologeista työskentelee peruskoulussa erityisesti ala-asteikäisten kanssa, mutta viime aikoina on jonkin verran palveluja laajennettu lukioiden puolelle. Neuropsykologia
Neuropsykologia on psykologian erikoisala, joka tutkii aivojen vaikutusta ihmisen käyttäytymiseen, vireystilaan ja kognitiivisen suorituskykyyn. Neuropsykologia tutkii esimerkiksi aivovaurioiden, ADHD:n ja Aspergerin oireyhtymän kaltaisten neuropsykiatristen oireyhtymien sekä MS-taudin ja kroonisen väsymysoireyhtymän kaltaisten neurologisten sairauksien yhteyttä yksilön kognitiiviseen toimintakykyyn ja käytökseen. Lisäksi neuropsykologia tutkii oppimiskyvyn häiriöitä, kuten lukemisen ja kirjoittamisen erityisvaikeutta (dysleksia), matematiikan erityisvaikeutta (dyskalkylia) ja älyllistä kehitysvammaisuutta. Neuropsykologialla on yhtymäkohtia muun muassa neurologiaan, neuropsykiatriaan, neurofysiologiaan, psykologiaan ja kielitieteisiin, ja se hyödyntää runsaasti tutkimuksessaan ja kliinisessä työssään näiden alueiden tietämystä ja menetelmiä. Se voidaan jaotella muun muassa kokeelliseen neuropsykologiaan ja kliiniseen (käytännön) neuropsykologiaan. Populaaripsykologia
Populaaripsykologia tai pop-psykologia ovat käsitteitä, joilla tarkoitetaan vakavasti otettavan psykologian ulkopuolelle kuuluvaa psykologiaa. Käsitteillä viitataan tarkoitushakuisesti ihmismieltä ja käyttäytymistä tarkasteleviin selitysmalleihin tai teorioihin, jotka perustuvat psykologiaan ja ovat saavuttaneet valtaväestössä kannatusta. Termi on usein halventava ja sillä kuvataan liikaa yksinkertaistavia, vanhentuneita, väärin ymmärrettyjä tai väärin tulkittuja psykologisia selitysmalleja. Sosiologian historia
Yhdysvalloissa on kehittynyt useita sosiologian tutkimussuuntia, esimerkiksi voimakkaasti positivismiin kiinnittynyt looginen empirismi. Yksi sosiologian uranuurtajista Yhdysvalloissa oli Harry Elmer Barnes, joka 1920-luvulla analysoi maansa sotajoukkojen sosiaalisia suhteita ensimmäisessä maailmansodassa, johon hän itsekin oli ottanut osaa. Thorstein Veblen pyrki samaan aikaan käyttämään sosiologiaa kansan hyvinvoinnin parantamiseen. Hänen kriittinen suhtautumisesta liike-elämään kuvastuu "joutilasluokka"-teoriassa. Juutalaisvainoja Yhdysvaltoihin paennut politiikan tutkija Hannah Arendt tutki totalitarismia ja rikollisuuden olemusta. Hänen tutkimussuuntaansa on jatkanut saksalainen Jürgen Habermas, joka on uransa aikana irrottautunut marxilaisuudesta kohti Yhdysvalloissa syntynyttä pragmatismia. Sosiaalipedagogiikka
Suomessa sosiaalipedagogiikka on tieteenalana hyvin uusi aluevaltaus, vaikka viimeisen kymmenen vuoden aikana onkin tapahtunut laajaa kehitystä. Sosiaalipedagogiikka on Suomessa vielä melko laaja-alainen käsite, sillä tutkimuksia ja kirjallisuutta alalta on vielä hyvin niukasti. Sen selkeyttämiseksi tulisi sosiaalipedagogiikan tiedeluonnetta kehittää, sillä siten saisimme yksiselitteisempiä käsitteitä ja näin ollen pystyisimme paremmin tuomaan sosiaalipedagogista sisältöä käytännön työhön. Tähänastinen teoreettinen kehitys on palvellut sosiaali- ja kasvatusalan ammatillista koulutusta. Sosiaalipedagogiikan opinnot ovat tulleet lakiasetusten myötä pakollisiksi esiopetustoimen henkilöstön koulutuksissa. Sosiaalityöntekijä
Sosiaalityöntekijä vastaa sosiaalityön ammatillisesta johtamisesta sekä yksilöiden, perheiden ja yhteisöjen sosiaalisen tuen ja palvelujen tarpeeseen vastaavasta sosiaalityön asiakas- ja asiantuntijatyöstä sekä sen vaikutusten seurannasta ja arvioinnista. Työ sisältää muun muassa palvelutarpeen arviointia ja tuen tarpeisiin vastaavien palveluiden järjestämistä. Sosiaalinen sukupuoli
Sosiaalinen sukupuoli on sukupuolentutkimuksen ja sosiologian käsite, joka tarkoittaa biologisten piirteiden ulkopuolelle jääviä sukupuolen ilmiöitä. Asettelulla on yhteyksiä sosiaaliseen konstruktionismiin. Sosiaalipedagogiikka
Sosiaalipedagogiikassa tarkastelun kohteena on yksilön kasvun sosiaalinen luonne. Ihminen on lähtökohtaisesti sosiaalinen olento. Sosiaalipedagoginen teoria yhdistää kasvatustieteellisen ja yhteiskuntatieteellisen näkökulman. Sosiaalipedagoginen ajattelu asettaa painopisteen yksilön tai ryhmän kokonaistilanteen tarkasteluun. Sosiaalipedagoginen ammatillinen toiminta lähtee yksilön tai ryhmän sosiaaliseen ympäristöön perehtymisestä. Sosiaaliantropologia
Sosiaaliantropologia tutkii sosiaalisia verkostoja, toisin sanoen, ne antropologit jotka ovat painottaneet tutkimuksissaan esimerkiksi hierarkioita, sukulaisuussuhteita yms. on luokiteltu liittämällä liite "sosiaali-" tieteenalan eteen. Ympäristö
Sosiaalinen ympäristö tarkoittaa ihmisiä joiden kanssa olemme tekemisissä. Tähän kuuluvat kaikki tärkeät ihmissuhteemme ja sosiaaliset verkostomme, mutta myös kaikki lähellämme olevat ihmiset tai kaikki ne joiden kanssa olemme tekemisissä. Sosiaalinen ympäristö kartuttaa niin kutsuttua sosiaalista pääomaa ja on hyvin tärkeä ihmisen terveydelle ja hyvinvoinnille. Sosiaalista ympäristöä tutkii sosiaalipsykologia. Uskontososiologia
Uskontososiologia tutkii uskonnon roolia yhteiskunnassa: sen käytäntöjä, historiallisia taustoja, kehityskulkuja ja universaaleja teemoja. Tutkimuksen painopisteenä on erityisesti uskonnon toistuva rooli kaikissa yhteiskunnissa ja eri historian aikoina. Uskonnonsosiologia eroaa uskonnonfilosofiasta siten, että se ei tutki uskonnollisten uskomusten pätevyyttä - tosin useiden keskenään ristiriitaisten opinkappaleiden vertailu voi edellyttää "metodologista ateismia". Émile Durkheim
Durkheimin mukaan jokainen tieteenala tarvitsee oman tutkimuskohteensa. Sosiologian tutkimuskohteena olivat hänen mukaansa yhteiskunnalliset tosiasiat, joita sosiologin tuli pitää esineinä. Sosiologian tehtävä on tutkia yhteiskunnallisia tosiasioita sekä selittää yhteiskunnallisia ilmiöitä yhteiskunnallisilla seikoilla, tällöin luonnontieteelliset ja psykologiset selitykset tulee sulkea ulkopuolelle. Durkheimin mielestä sosiologia tuli käsitteidensä selkeydessä ja menetelmiensä täsmällisyydessä kehittää luonnontieteiden tasolle. Sosiaalipedagogiikka
Sosiaalipedagoginen ammatillinen toiminta tapahtuu yhteiskunnallisissa muutos- ja murrosvaiheissa. Se tarkoittaa yksilöiden ja ryhmien sosiaalisten ja pedagogisten ongelmien yhteydessä annettavaa tukea tai rinnalla kulkemista sekä itseapuun auttamista. Tavoitteena on integroida yksilöitä ja ryhmiä yhteiskuntaan, tukemalla ihmistä löytämään oma paikkansa yhteiskunnasta. Lisäksi pyrkimyksenä on kohdata yhteiskunnan epäkohtia, auttaa huono-osaisia ja edistää hyvinvointia, oikeudenmukaisuutta, yhteiskuntarauhaa, yksilön vapautta, yhteiskuntavastuuta, yhteisöllisyyden kokemista ja osallistamista sekä ehkäistä syrjäytymistä ja leimaantumista. Sukupuolitutkimus
Sukupuolitutkimus (myös sukupuolentutkimus tai gender-tutkimus) on tieteellinen tutkimusala, joka tuottaa tietoa sukupuolen vaikuksesta yhteiskunnallisiin ilmiöihin. Sukupuolitutkimus on luonteeltaan monitieteistä. Se jakautui 1970-luvulla kahteen pääteoriaan: feministiseen ja sosiobiologiseen. Eri teorioiden väliset erot perustuvat monesti kiistaan siitä, mikä on kulttuurin ja mikä biologisten tekijöiden vaikutus sukupuoliseen käyttäytymiseen. Sosiologi
Sosiologi tutkii ihmistä yksilönä ja osana ryhmää, ja pyrkii ymmärtämään, miten ihmiset toimivat yhteiskunnassa. Sosiologit ovat opiskelleet sosiologiaa, yhteisöllisiä ryhmiä ja yhteiskuntia tutkivaa tiedettä. Useimmat sosiologit toimivat suunnittelu-, hallinto- ja tilastointitehtävissä, opettajina, tiedottajina tai tutkijoina. Sosiaalipsykologia
Sosiaalipsykologian alalta lähtenyt sosiaalisen kognition tutkimus on pikkuhiljaa kehittymässä omaksi tieteenalakseen ja sosiaalista kognitiota tutkitaan tällä hetkellä muun muassa neurotieteissä, kehityspsykologiassa, kognitiotieteissä ja sosiobiologiassa (tai evoluutiopsykologiassa). Sosiaalisen kognition merkittäviin kehittäjiin kuuluvat tällä hetkellä erityisesti Susan T. Fiske, John A. Bargh sekä Mahzarin Banaji. Kasvatuspsykologia
Kasvatuspsykologia on tieteenala, joka sijoittuu sisällöllisesti sekä kasvatustieteen että psykologian alueille. Kasvatuspsykologiassa tutkitaan erityisesti ihmisen psyykkiseen kehitykseen, kasvuun ja oppimiseen sekä niiden ohjaukseen liittyviä kysymyksiä. Tutkimusalueena kasvatuspsykologia on laaja, sillä se voidaan määritellä alueellisesti hyvinkin eri tavoin. Tähän ovat vaikuttaneet tieteenalan erilaiset kehityskaaret riippuen siitä, tulkitaanko sitä perinteisen psykologian, pragmaattisen filosofian vai kulttuurihistoriallisen teorian näkökulmasta. Kasvatuspsykologia tieteenalana on Suomessa vielä nuori, vaikka maailmalla kasvatuspsykologialla onkin jo vakiintuneet juuret. Ympäristösosiologia
Ympäristösosiologia on tieteenala, jonka mukaan ympäristökysymysten ratkaiseminen edellyttää yhteiskunnallisten riippuvuus- ja vuorovaikutussuhteiden tunnistamista. Sielunhoito
Sielunhoitoa tutkitaan Suomessa yliopistojen teologisten tiedekuntien käytännöllisen teologian laitoksissa. Pastoraalipsykologia tutkii sielunhoitoa ilmiönä, laatii siitä teoriaa ja antaa sitä koskevaa opetusta. Sosiologisen kirjallisuuden suomennokset
Sosiologinen kirjallisuus liittyy usein myös muihin aloihin, esimerkiksi sosiaalipsykologiaan, taloustieteeseen, oikeustieteeseen, politiikan tutkimukseen, sosiaalipolitiikkaan, historiaan, filosofiaan, antropologiaan, kulttuurintutkimukseen ja uskontotieteeseen. Sosiologia
Sosiologiassa klassikolla tarkoitetaan teoreetikkoa, jonka työllä on ollut vahva vaikutus koko sosiologiaan tutkimusalana. Vaikka se, ketä milloinkin pidetään klassikkona, vaihtelee jossain määrin aikakaudesta riippuen, on alalle jo sen lyhyen historian aikana ehtinyt muodostua klassikoita. Sosiologian historia
Ranskalainen Auguste Comte on tieteenalan varsinainen perustaja, sosiologian isä. Hän käytti uudesta positiivisesta yhteiskuntatieteestään aluksi nimitystä sosiaalifysiikka, mutta vaihtoi nimen vuonna 1836 sosiologiaksi. Tosin hän käytti termiä ensimmäisen kerran jo vuonna 1830. Comten pääteos "Cours de philosophie positive" (1830–42) perustui ajaukseen, että tieteenalan tuli pyrkiä sosiaalisten tosiasioiden ja niitä hallitsevien lakien osoittamiseen. Hän pohti myös, mihin perustuu yhteiskuntarakenteiden pysyvyys ja mitkä tekijät saavat aikaan niiden muuttumisen. Teologia
Teologia ei tutki ensisijaisesti uskonnollisen uskon psykologisia syntyprosesseja, sillä se kuuluu psykologian ja uskontotieteen alaan. Kuitenkin on olemassa esimerkiksi uskonnonpsykologiaa ja pastoraalipsykologiaa, joita harjoitetaan teologian piirissä. Jumalan olemassaolon kysymyksiä tutkitaan uskonnonfilosofiassa. Horace Romano Harré
Sosiaalipsykologia oli vielä 1960-luvun lopulla hyvin amerikkalainen tiede, jonka ihmiskäsitys oli mekanistinen ja jonka tutkimukset suoritettiin pääosin laboratoriokokein. Sosiaalipsykologia
Sosiaalipsykologiassa rakennetaan siltoja esimerkiksi kokeellisen taloustieteen, neurotieteiden, onnellisuustutkimuksen ja politiikantutkimuksen suuntaan (ks. Van Lange 2007). Kasvatussosiologia
Kasvatussosiologia on tutkimusala, jolla on yhteyksiä sekä sosiologiaan että kasvatustieteeseen. Kasvatussosiologiassa tutkitaan sekä mikro- että makrotasolla kasvatukseen liittyviä sosiaalisia suhteita ja sosiaalisia rakenteita, kuten luokkahuonedynamiikkaa tai koulutusjärjestelmien kehittymistä ja muuttumista. Kasvatussosiologiassa voidaan tutkia myös muun muassa työelämän täydennyskoulutuksen, ammatillisen koulutuksen ja johtajuuskoulutuksen merkitystä ja tarpeellisuutta. Oikeussosiologia
Oikeussosiologia tutkii muun muassa tuomioistuinten toimintaa käytännössä, lainvalmistelua, konfliktinratkaisua ja juridista professiota. Oikeussosiologinen tiedonintressi vaihtelee oikeuden ja yhteiskunnan välisen vuorovaikutuksen tutkimisesta siihen, miten ja millaiseksi oikeus oikeudellisissa käytännöissä rakentuu. Neuropsykologia
Neuropsykologinen tutkimus on tarpeen diagnostisissa selvittelyissä (esimerkiksi selvitettäessä, onko yksilön vaikeuksien taustalla fysiologinen vai psyykkinen vamma), jo diagnosoidun sairauden tai häiriön seurausten, työ- ja toimintakykyisyyden ja mahdollisten kuntoutustoimenpiteiden tarpeen ja tuloksellisuuden arvioinnissa. Positiivinen psykologia
Positiivinen psykologian juuret ulottuvat niin kauas kuin ihmismieltä on tutkittu. Alkujaan psykologialla oli kolme erillistä missiota: tutkia mielenterveyttä, vaalia lahjakkuutta sekä edistää yksilön mahdollisuuksia mielekkääseen elämään. Lääketieteen osa-alue psykiatria keskittyi patologiaan (eli tutkimaan ja hoitamaan sairautta). Taloussosiologia
Taloussosiologia tarkastelee erilaisten taloudellisten ilmiöiden yhteiskunnallisia syitä ja vaikutuksia. Tieteenala voidaan jakaa klassiseen ja nykyaikaiseen kauteen: klassisella kaudella keskityttiin erityisesti moderniin ja sen osatekijöihin, kuten rationalisaatioon, maallistumiseen, kaupungistumiseen ja stratifikaatioon. Koska sosiologia kehittyi pitkälti reaktiona kapitalistiseen moderniin, taloustieteellä on merkittävä rooli suuressa osassa klassista sosiologista tutkimusta. Max Weberin työ koskien taloustieteen ja uskonnon suhdetta sekä länsimaiden lumouksen haihtumisen tematiikkaa on ehkä merkittävin taloussosiologian klassisen kauden lähestymistavoista. Kehityspsykologia
Kehityspsykologia on psykologian osa-alue, joka tutkii ikään liittyviä henkilökohtaisia muutoksia ihmisessä. Kohdealueeseen kuuluvat muutokset muun muassa motorisissa taidoissa, ongelmanratkaisukyvyssä, käsitteellisessä ymmärtämisessä, kielen omaksumisessa, moraalisessa ymmärryksessä ja identiteetin muotoutumisessa. Katso myös kasvatuspsykologia. Yhteiskuntapolitiikka
Yhteiskuntapolitiikka kuuluu tieteenalana yhteiskuntatieteisiin. Yhteiskuntapolitiikan tutkimuksen kohteena ovat yhteiskunnan tila, kehitys ja muutos sekä keinot edistää hyvinvointia ja lievittää sosiaalisia ongelmia. Yhteiskuntapolitiikan tieteenalan tehtävänä on tuottaa teoreettisesti perusteltua tietoa yhteiskunnasta. Yhteiskuntapolitiikka pitää luonteensa vuoksi sisällään yhteiskuntafilosofisia kysymyksiä ja on näin lähellä yhteiskuntatieteiden filosofiaa. Moraali
Sosiologit ja antropologit ovat tutkineet ihmisyhteisöjen moraalisääntöjä. Psykologit tutkivat moraalista käyttäytymistä esimerkiksi kehitys-, persoonallisuus-, sosiaali-, evoluutio- tai neuropsykologian näkökulmasta. Biologit ovat tutkineet moraalin evoluutiota, eläinten moraalista tai esimoraalista käyttäytymistä ja ihmisen moraalisen toiminnan taustalla olevia biologisia taipumuksia. Taloustieteissä esimerkiksi käyttäytymistaloustieteilijät ovat tutkineet ihmisen moraalista käyttäytymistä. Sosiologia
Luonnontieteistä biologialla on sosiologian kanssa selkeitä liitoskohtia. Ihmisen hermoston ja aivojen toimintaa tutkiva neurotiede on tässä avainasemassa. Eläinten käyttäytymisestä tehtyjä johtopäätöksiä ihmisten käytöksestä kutsutaan sosiobiologiaksi. Tätä termiä käytti ensimmäisenä hyönteistutkija E. O. Wilson, joka tutki hyönteisten laumakäyttäytymistä. Kun biologiseen selittämiseen otetaan evoluutionäkökulma, puhutaan usein evoluutiopsykologiasta. Suomessa tunnetuin evoluutiosta kiinnostunut sosiologi lienee ollut Edvard Westermarck. Sosiologia
Vaikka historiantutkijat tutkivat pääasiassa menneitä tapahtumia ja sosiologit useimmiten keskittyvät oman aikansa yhteiskuntaan, nämä näkökulmat risteävät molemmissa tieteissä. Hieman tarkemman rajan näiden välille tekee yleinen orientaatio tutkimuskohteeseen, ihmisyhteiskuntaan. Historiatiede on kiinnostunut todenmukaisesti kuvaamaan tapahtuneita asioita, kun taas sosiologi on historiaa tutkiessaan kiinnostunut yleisistä kehityskuluista, säännönmukaisuuksista ja teoretisoinneista. Tätä eroa on kuvattu nimittämällä sosiologiaa nomoteettiseksi tieteeksi, kun taas historia on idiografinen tiede. Käytännöllinen teologia
Kirkkososiologia tutkii uskonnollisia ilmiöitä sosiologisista lähtökohdista ja sosiologian metodein. Sen tutkimuskohteena ovat erityisesti uskonnolliset liikkeet ja uskontojen yhteiskunnalliset ilmenemismuodot. Sosiaalipedagogiikka
Ensimmäinen näkökulma oli, että sosiaalipedagogiikka on sellaisen pedagogiikan sisältö, joka käsittelee kasvatusta ideaalista yhteiskuntaa ylläpitävään kansalaismoraaliin ja siveellisyyteen. Toinen näkökulma taas korosti sosiaalipedagogiikan olevan individuaalipedagogiikan rinnalla pedagogiikan toinen osa-alue. Viimeisen näkökulman mukaan sosiaalipedagogiikka on käytännöllisiin kasvatusongelmiin suuntautuva pedagogiikka. 1900-luvun tärkein sosiaalipedagogiikan teoreetikko Paul Natorp (1854–1927) loi ensimmäisenä sosiaalipedagogiikasta yhtenäisen tietojärjestelmän ja korosti tasa-arvoa, yhteisöllisyyttä ja oikeudenmukaisuutta yhteiskunnallisessa työnjaossa, politiikassa ja yhteiskuntaelämän hallinnossa. Sosiaalihistoria
Kun sosiaalihistorian tutkimus alkoi keskittyä kansallisvaltion ulkopuolellekin, se alkoi kiinnostua myös arkipäivisimmistä asioista sekä vaikuttaa myös muihin tieteenaloihin. Esimerkiksi tutkimus väkijoukkojen käyttäytymisestä ruokamellakoissa ja mielenosoituksissa on venyttänyt politiikan kenttää valtioihin ja puolueisiin liittyvien asioiden ulkopuolelle ja populaarikulttuurin ja kansainomaisen ajattelun historian tutkimus on vaikuttanut kirjallisuudentutkimukseen ja filosofiaan. Sosiaaliantropologia
Sosiaaliantropologiaa pidetään usein kulttuuriantropologian alakäsitteenä. Sosiaaliantropologia ja kulttuuriantropologia ovat kuitenkin käsitteinä hyvin lähellä toisiaan, sillä kulttuurinen tieto ja ihmisen käyttäytyminen nivoutuvat kiinteästi yhteen. Niistä käytetäänkin usein yhteisnimitystä "sosiaali- ja kulttuuriantropologia". Nimitysten erottaminen on perustunut oppihistoriallisiin perinteisiin. Suomen yliopistojen humanistisissa tiedekunnissa, kansatieteellisen ja folkloristisen opetuksen rinnalla, aineen nimenä on kulttuuriantropologia, ja yhteiskuntatieteellisissä tai valtiotieteellisissä tiedekunnissa, sosiologian alaisuudessa, samansisältöinen aine on nimeltään sosiaaliantropologia. Filosofinen antropologia
Filosofinen antropologia on filosofian osa-alue, joka tutkii ihmistä ja ihmisluontoa. Se pyrkii yhdistämään ihmisyyttä koskevat empiiriset ja fenomenologiset tutkimustulokset, pyrkimyksenään ymmärtää ihmisiä sekä oman sosiaalisen ympäristönsä tuotteina että omien arvojensa tuottajana. Sosiaaliepidemiologia
Sosiaaliepidemiologian profiloituu siis lääketieteen alahaaraksi mutta yhteiskunta- ja käyttäytymistieteelliset kytkennät ovat ilmeisiä. Sosiaaliepidemiologiset kysymyksenasettelut nousevat usein sosiologisesta tai psykologisesta tutkimuksesta. Voidaan esimerkiksi selvittää miten yhteiskuntaluokka tai asuinalue vaikuttavat terveyteen tai sairauden riskiin. Vastaavasti voidaan olla kiinnostuneita siitä, miten tietyt psyykkiset ominaisuudet ovat yhteydessä terveyteen tai sairauteen. Tällaisia voivat olla vaikkapa persoonallisuus tai älykkyys. Sotilassosiologia
Sotilassosiologia tarkastelee armeijan henkilöstöä erilaisissa olosuhteissa (sota, rauha, kriisinhallinta). Tieteenalana sotilassosiologia soveltaa sotilasorganisaation tutkimiseen suuria joukkoja koskevaa organisaatiososiologiaa ja pienryhmiä tutkivaa sosiaalipsykologiaa. Sotilassosiologia on läheisessä vuorovaikutuksessa myös sotilaspsykologian ja johtamisen tieteenalojen kanssa, mutta se erottuu niistä selkeästi omaksi sotatieteiden alakseen. Sosiaalinen konstruktionismi
Sosiaalinen konstruktionismi on yleisnimi erilaisille tutkimussuunnille, joiden taustaoletuksena on tiedon ja käsitteiden sosiaalinen eli yhteisöllinen rakentuminen. Sosiaalinen konstruktionismi tarkastelee sosiaalisen todellisuuden ja merkitysten rakentumista. Sotilassosiologia
Sotilassosiologiassa tarkastellaan pienryhmiä, suurempia joukkokokonaisuuksia sekä asevoimakokonaisuuksia. Muun Sosiologian tavoin sotilassosiologiassa ollaan kiinnostuneita rakenteen ja toiminnan suhteesta, sekä kulttuurisesti ja sosiaalisesti tuotetuista merkityksistä. Urheilupsykologia
Urheilupsykologia on nuori tieteenala. Se hyödyntää psykologiaa, liikuntatiedettä, kasvatustiedettä, yhteiskuntatiedettä sekä kokemustietoa, jota on saatu urheilijoiden ja liikunnan harrastajien kanssa toimimisesta. Sosiaalipsykologia
Sen jälkeenkin tieteenala on suosinut kokeellista metodia kenttätutkimusten sijasta ja mittausta tarkkailun sijasta. 1970-luvulla sosiaalipsykologisen tutkimuksen mielekkyys ja relevanssi kyseenalaistettiin monelta taholta. Tällöin käytyä keskustelua on kutsuttu myös sosiaalipsykologian kriisiksi. Kriitikot katsoivat, että tutkimusmetodit hallitsivat tutkimuskenttää, eivät mielekkäät tutkimusongelmat. Jälkikäteen arvioituna kyse ei ollut kuitenkaan todellisesta kriisistä, sillä kriisikeskustelua ennen ja sen jälkeenkin kokeellista metodia on käytetty onnistuneesti ja sosiaalisen kognition tutkimus on vakiinnuttanut asemaansa. Oikeussosiologia
Oikeussosiologia on monitieteinen tutkimusala, joka sijoittuu oikeustieteen, yleisen yhteiskuntatieteen ja sosiologian välimaastoon. Oikeussosiologia voidaan määritellä tutkimussuuntaukseksi, jossa tutkitaan oikeudellisten käytäntöjen, instituutioiden, oikeudellisen doktriinin ja niihin liittyvän yhteiskunnallisen kontekstin välisiä suhteita. Oikeutta tutkitaan siis yhteiskuntatieteellisestä näkökulmasta. Oikeuden tutkimiseen sovelletaan tällöin yhteiskuntatieteiden yleisiä metodeja. Sosiaalinen verkostoanalyysi
Verkostoanalyysia perinteisesti soveltaviin tieteenaloihin kuuluvat sosiologia, sosiaalipsykologia ja viestinnän tutkimus. Viime aikoina menetelmän suosio on kasvanut myös politiikan tutkimuksessa, organisaatio- ja johtamistutkimuksessa sekä liiketaloustieteissä. Tutkijat käyttävät verkoston käsitettä monissa merkityksissä . Sillä voidaan tarkoittaa kielikuvaa, menetelmää ja joskus myös teoriaa tai sen osaa . Verkoston kielikuvallinen käyttötapa esittää verkostot sosiaalisen yhteistoiminnan tuloksina, jotka hyödyttävän siihen osallistuvia yksilöitä ja ryhmiä . Menetelmänä verkostot kuvaavat kaikkea tutkimusta, joka tarkastelee toimijoiden välisten suhteiden rakenteita, olivatpa nämä suhteet ja toimijat mitä tahansa. Käytetyimpiä mittareita ovat olleet verkoston jäsenten keskinäistä asemaa kuvaavat keskeisyysmittarit. Kasvatuspsykologia
Helsingin yliopistossa kasvatuspsykologian tutkimusryhmä tutkii kasvatusta ja oppimista oppijan näkökulmasta sekä yksilöllisenä että sosiaalisena kokemuksena. Keskeisiä tutkittavia ilmiöitä ovat muun muassa toimijuuden ja yhteisöllisyyden rooli eri-ikäisillä oppijoilla, uusien innovatiivisten oppimis- ja opetuskäytäntöjen kehittäminen, erilaiset oppimisympäristöt ja lasten oma kulttuuri. Tutkimusryhmän johtajana toimii professori Kirsti Lonka. Yksi meneillään olevista tutkimushankkeista on Mind The Gap (2013–2017), jossa pyritään monitieteellisestä näkökulmasta etsimään vastausta siihen, minkälaisia kuiluja diginatiivien henkilökohtaisten ja yhteisöllisten käytäntöjen sekä koulun käytäntöjen välillä on. Sosiologia
Kun taloustiede tutkii yhteiskuntia kansantalouden näkökulmasta (makrotaloustiede) ja yksilöitä hyötyjä laskelmoivina kuluttajina (mikrotaloustiede, rationaalisen valinnan teoria), sosiologit keskittyvät lähinnä muihin motiiveihin ja toimintaan vaikuttaviin tekijöihin, kuten sosiaalisiin normeihin. Sekä nykyaikaisen taloustieteen että sosiologian monien muiden yhteiskuntatieteiden joukossa voidaan katsoa olevan esimerkiksi Adam Smithin ja Karl Marxin edustaman poliittisen taloustieteen perillisiä. Elämänkaaripsykologia
Elämänkaaripsykologia on kehityspsykologian alaan kuuluva psykologian osa-alue, jossa tutkitaan, miten elämänkaaren eri tapahtumat vaikuttavat ihmisen kehitykseen. Ihmisen kehityksen ajatellaan jatkuvan koko elämän ajan ja ihmisen varhaisempi kehitys heijastuu myöhempään kehitykseen. Ihminen ohjaa aktiivisesti kehitystään, mutta ympäristö, ja toisaalta biologiset tekijät, asettavat kehitykselle mahdollisuuksia ja rajoituksia. Ihmisen toiminta
Ihmisen toiminta on monenlaisen selittämisen kohteena. Psykologia tutkii yksilön toimintaa, kun taloustiede tutkii lähinnä ryhmiä. Sosiologia keskittyy molempiin. Sosiaalipedagogiikka
Sosiaalipedagoginen toimija (esimerkiksi sosiaali- ja terveysalan ammattihenkilö) on kasvatuksellisten ja sosiaalisten muutosten edistäjä, epävirallisen ja virallisen "järjestelmän" välimaastossa toimiva, tulkki eri kulttuurien välillä. Sosiaalipedagogiikassa korostetaan auttamismenetelmänä vuorovaikutusta, jolla ymmärretään vastavuoroista suhdetta (dialogia), jossa suhteen osapuolet vaikuttavat toisiinsa ja edistävät toisissaan muutosta molempien osapuolten itsemääräämisoikeutta kunnioittaen. Julkinen sosiologia
Julkinen sosiologi harjoittaa työtään erityyppisissä julkisuuksissa. Ensimmäisen julkisuuden muodostavat sosiologiaa eri kouluasteilla opiskelevat opiskelijat, joista kasvaa sosiologisesti sivistyneen "julkison" eli aktiivisesti keskustelevien, julkisuuteen päin suuntautuvien ja tiettyjen yhteisten ongelmien tai kysymysten ympärille kehkeytyvien toimijaryhmien edustajia. Toisena toimintakenttä on yleisjulkisuus, jossa julkinen sosiologi esittää tutkimukseen ja pohdintaan perustuvia käsityksiään erilaisista sosiaalisista ongelmista ja kysymyksistä julkisista palveluista väestön ikääntymiseen ja rasismiin. Kolmas tapa toimia julkisena sosiologina on koota olemassa olevaa tietoa yhteen ja laatia yleiskielisiä esityksiä sosiologisista aiheista eli toisin sanoen popularisoida niitä huolellisesti. Julkinen sosiologi voi myös kirjoittaa tutkimuksensa suurelle yleisölle joko suoraan tai tieteellisen tutkimusraportin keskeiset tulokset uudelleen julkaisten. Näiden lisäksi hän voi osallistua yhteiskunnalliseen toimintaan (yhteiskunnallisiin liikkeisiin, vapaaehtoistyöhön, järjestöihin, aktivismiin, yhdistyksiin) sosiologista tietoaan ja taitoaan hyödyntäen. Suomen sosiaalipsykologit
Suomen sosiaalipsykologit ry on yhdistys, johon kuuluu sekä valmistuneita että vielä opiskelevia sosiaalipsykologian maistereita. Suomen sosiaalipsykologit ry on perustettu vuonna 1999. Yhdistyksen tarkoituksena on sosiaalipsykologian maistereiden ammatillisen ja yhteiskunnallisen aseman parantaminen, tunnetuksi tekeminen ja valmistuneiden ammattitaidon kehittäminen. Yhdistys pyrkii myös edistämään alan koulutusta ja tutkimusta sekä toimimaan yhdistävänä elimenä. Yhdistys julkaisee lehteä Sosiaalipsykologi. Sosiaalipsykologia
Psykologisen sosiaalipsykologian keskeisiä klassikoita ovat Kurt Lewin, Leon Festinger, Stanley Schachter, Solomon Asch, Donald T. Campbell ja F. H. Allport. Sosiologisen sosiaalipsykologian tärkeitä nimiä ovat muun muassa George Herbert Mead, Erving Goffman ja George Homans. Sosiaalipsykologian sosiologisen haaran kehittelijöihin kuuluvan Kenneth J. Gergenin ajatukset sosiaalipsykologisen tutkimuksen historiallisesta luonteesta ja sosiaalisesta konstruktionismista ovat puhuttaneet 1970-luvulta alkaen. Todellisuudessa jako kuitenkin esiintyy hienovaraisemmin. Suomalaisen sosiaalipsykologian on usein katsottu painottavan ennemminkin sosiaalista kuin psykologista ulottuvuutta. Politiikan tutkimus
Politiikan tutkimus ymmärretään Suomessa muun muassa tiedepoliittisissa yhteyksissä yleisluonteisimman sosiaalitieteen eli sosiologian ja keskeisimmän taloustieteen eli kansantaloustieteen rinnalla yhdeksi perusyhteiskuntatieteistä. Tuollaisissa yhteyksissä politiikan tutkimuksen usein mainittuihin tarkoituksiin kuuluu syventää ymmärrystä poliittisen toiminnan mekanismeista, luonteesta ja merkityksestä sekä tarjota teoreettisia, metodisia ja tutkimusteknisiä välineitä poliittisesti merkittävien ilmiöiden erittelyyn. Politiikan tutkimukselta saatetaan odottaa vastauksia myös kysymyksiin, jotka koskevat joidenkin noista ilmiöistä jonkinasteista hallintaa. Sosiaalipedagogiikka
Sosiaalipedagogiikalla on kaksi tehtävää. Kansalaisuusnäkökulmasta tarkasteltuna sosiaalipedagoginen työ on yleistä kasvatusta, joka koskee kaikkia. Huono-osaisuusnäkökulmasta sosiaalipedagogiikka pyrkii taas auttamaan yhteiskunnan huono-osaisia ja tuen tarpeessa olevia. Sosiaalipedagogiikan tarkastelun kohteena on yksilön kasvatuksen sosiaalinen luonne, ja se koskee niin tavallisia kansalaisia kuin syrjäytyneitäkin. Tarkastelun kohteena ovat siis ne inhimillisen kasvun prosessit, joiden kautta ihminen saavuttaa yhteiskunnallista osallisuutta, hyvinvointia, toimintakykyä ja elämänhallintaa ja varttuu täysvaltaiseksi kansalaiseksi. Psykopatia
Tutkija Taina Laajasalon mukaan ”psykopatian ja epäsosiaalisen persoonallisuushäiriön suhde on asymmetrinen: vaikka suurin osa psykopaateista täyttääkin antisosiaalisen persoonallisuushäiriön kriteerit, merkittävä osuus antisosiaalisista ei ole psykopaatteja”. Psykopatiaa ja sosiopatiaa käytetään toisinaan synonyymeinä, toisinaan käsitteet erotellaan eri ilmiöiksi sen pohjalta, pidetäänkö tilaa ensisijaisesti sisäsyntyisenä (psykopatia) vai ympäristön vaikutuksesta syntyneenä (sosiopatia). Standpoint-teoria
Sandra Harding on laajentanut standpoint-teoriaa korostamalla, että yhteiskunnallisiin asemiin kytkettyjä näkökulmia on monia. Näitä ovat sukupuolen lisäksi esimerkiksi rotu, seksuaalinen suuntautuminen ja yhteiskuntaluokka. Patricia Hill Collins on käsitellyt teoriaa erityisesti mustien naisten näkökulmasta. Dorothy Smith on puolestaan käyttänyt standpoint-teoriaa sosiologian ja sosiologisen metodin sisältämän ”abstraktin maskuliinisuuden” kyseenalaistajana. Perinteisessä sosiologisessa tutkimuksessa objektiivisuus määritellään erottamalla tietäjä ja tiedettävä ja tekemällä yleistyksiä tiedon tilannesidonnaisuuden poistaen. Smithin mukaan tällainen metodi mitätöi naisten kokemuksen, joka on aina tilannesidonnaista ja suhteellista. Smithin päämääränä on kehittää sosiologiaa sellaiseksi, että sen etualalle nostettaisiin todelliset eletyt kokemukset. Persoonallisuuspsykologia
Psykoanalyyttiset teoriat selittävät ihmisen käyttäytymistä persoonallisuuden tutkimuksen kautta. Psykoanalyysin kehitti Sigmund Freud. Psykolingvistiikka
Psykolingvistiikka on tieteenala, joka tutkii ihmisen kielen ja mielen välistä suhdetta. Psykolingvistiikkaa voidaan pitää osana sekä psykologiaa että kielitiedettä – näkökulman mukaan. Sitä pidetään usein myös soveltavana kielitieteenä. Psykolingvistiikka syntyi nykyaikaisena tieteenä 1950-luvun lopulla Yhdysvalloissa, kun sekä kielitieteilijät että psykologit alkoivat kehittää malleja, joilla voidaan kuvata ihmisen kognitiivista ja kielellistä toimintaa. Merkittäviä tutkijoita olivat muun muassa psykologi George A. Miller ja kielitieteilijä Noam Chomsky. Sosiaalityöntekijä
Sosiaalityöntekijän työnkuvassa korostuu sosiaalisia ongelmia ehkäisevä, vähentävä tai poistava asiantuntijatyö, jota tehdään yksilöiden, perheiden, yhteisöjen ja rakenteiden tasolla. Sosiaalityön perustana ovat ihmisoikeudet ja yhteiskunnallinen oikeudenmukaisuus. Sosiaalityöntekijän työlle on ominaista suuri vastuu yksilöä koskevassa ja taloudellisesti merkittävien päätösten teosta ja yhteistoiminta usean eri ammattiryhmän kassa. Sosiaalityöntekijä antaa lähialojen työntekijöille asiantuntija-apua, neuvontaa ja lausuntoja. Tehtäviin kuuluu myös tutkimus- ja kehittämistyötä, yhteiskunnallista vaikuttamista ja tiedottamista. Tavoitteena on luoda, palauttaa ja ylläpitää ihmisten omaehtoisen selviytymisen, hyvän elämänlaadun ja elä- mänhallinnan edellytyksiä, ehkäistä syrjäytymistä, tukea asiakkaiden myönteisiä elämänvalintoja sekä täysivaltaista yhteiskunnan jäsenyyttä. Vahvalla sosiaalityöllä voidaan varmistaa se, että myös kaikkein vaikeimmassa asemassa olevat ihmiset, jotka eivät välttämättä osaa itse apua pyytää, saavat tarvitsemansa avun ja tuen. Julkinen sosiologia
Julkinen sosiologia on sosiologian ala, jossa teoreettinen ymmärrys yhdistetään käytännön toimintaan. Parapsykologia
Parapsykologiaa tutkitaan verraten vähän akateemisissa yksiköissä, mutta niiden rinnalla toimii sekalukuinen määrä parapsykologiasta kiinnostunutta yksityisen ja kolmannen sektorin toimintaa, joka tuottaa jonkin verran myös tieteellistä tutkimusta. Parapsykologia on toiminut merkittävänä kulttuurisena innoittajana ja esimerkiksi monet populaaripsykologit harrastavat tutkimuksensa ohella monia parapsykologian tutkimusalueelle kuuluvia asioita, kuten meedioistuntoja. Euroopan merkittävin parapsykologian akateeminen tutkimusyksikkö on Edinburghin yliopiston Koestler Parapsychology Unit. Myös Northamptonin yliopistossa vuodesta 2000 alkaen toiminut The Centre for the Study of Anomalous Psychological Processes on noussut varsin merkittäväksi. Lisäksi Lontoon Goldsmiths’ Collegeen kuuluu anomalistisen psykologian yksikkö, Yorkin yliopistossa toimii poikkitieteellinen Anomalous Experiences Research Unit ja Lundin yliopistossa on parapsykologiaan liittyvä professori Etzel Cardeñan oppituoli, jonka yhteydessä toimii anomalistisen psykologian tutkimuskeskus. Anomalistinen psykologia ja parapsykologia ovat käytännössä osittain limittäisiä tutkimusalueita. Yhdysvalloissa merkittävin yliopistotason tutkimusyksikkö on nykyisin Virginian yliopiston Division of Perceptual Studies, joka keskittyy kuolemanrajakokemusten ja spontaanien jälleensyntymämuistojen tutkimukseen. Aasiassa parapsykologiaan liittyvät akateemiset traditiot ovat heikompia ja kytkeytyvät pseudotieteisiin sekä poikkitieteelliseen esoteeristen virtausten tutkimukseen, mutta esimerkiksi Andhran yliopistossa toimii psykologian ja parapsykologian laitos. Näiden yliopistojen lisäksi parapsykologian tutkimustoimintaa on harjoitettu muun muassa Stanfordin, Duken, Princetonin ja Harvardin yliopistoissa. Historiallisesti alalla toimivia tutkimusyksikköjä ja -hankkeita sekä professuureja on ollut vähintään 120 yli 25 eri maassa, lähes puolet niistä Yhdysvalloissa sekä Iso-Britanniassa. Muita huomattavia maita ovat Saksa, Venäjä, Ranska, Alankomaat, Brasilia, Intia, Ruotsi, Australia ja Italia. Yhteiskuntatieteiden filosofia
Yhteiskuntatieteiden filosofia on filosofian osa-alue. Se tutkii yhteiskuntatieteisiin liittyviä filosofisia kysymyksiä, kuten ihmisten järjestäytymisen myötä syntyneitä rakenteita ja suhteita. Psykoanalyysi
Psykoanalyysi on leimallisesti yksilöpsykologiaa, kehityspsykologiaa ja dynaamista psykologiaa: psykoanalyysi tarkastelee persoonallisuuden kehittymistä, ja mielen rakenteeseen sisältyy itsenäisiä voimia, jotka vaikuttavat toisiinsa. Psykoanalyysissa oletetaan, että neuroosit johtuvat varhaisen vuorovaikutuksen häiriöistä, traumoista, ristiriitaisista vieteistä ja toiveista, sekä torjutuista (esim. lapsuuden)kokemuksista. Hoidossa pyritään saattamaan potilaan torjumat kokemukset, toiveet ja halut tietoisiksi, jotta hän voisi hyväksyä ne ja oppia elämään niiden kanssa. Synnynnäisiin neurologisiin häiriöihin psykoanalyysilla ei sen sijaan pyritäkään vaikuttamaan, koska hoidon vaikutukset perustuvat siihen, että potilas ja psykoanalyytikko voivat liittoutua ja yhdessä tutkia sellaista psyyken osaa, joka on torjuttu tietoisuudesta varhaisten vuorovaikutushäiriöiden takia. Freud ei pitänyt mahdollisena hoitaa psykoanalyyttisesti psykoottisia ihmisiä, koska hän oletti heidän olevan kyvyttömiä muodostamaan analyytikkoonsa transferenssisuhdetta. Myöhemmin on psykoanalyysia käytetty myös psykoottisten potilaiden hoidossa. Sosiologia
Sosiologiaa opetetaan Suomessa monessa yliopistossa. Helsingin yliopistossa, Jyväskylän yliopistossa, Itä-Suomen yliopistossa, Lapin yliopistossa, Tampereen yliopistossa, Turun yliopistossa ja Åbo Akademissa voi suorittaa maisterin tutkinnon sosiologia pääaineena. Sosiologiaa opiskelleet voivat työskennellä useissa ammateissa ja tehtävissä, esimerkiksi tutkijana, suunnittelijana, sosiaalityöntekijänä ja tutkimuspäällikkönä. Das Experiment
Sosiaalipsykologinen elokuva tarkastelee, miten erilaiset yksilöt vaikuttavat toisiinsa yksilöinä ja ryhminä. Ryhmä miehiä suostuu teljettäväksi vankilaan tutkimuksen ajaksi. Heidän on toteltava vartijoita ja kutsuttava toisiaan numeroilla, ei nimillä. Tutkiva journalisti (Moritz Bleibtreu) tekee aiheesta juttua. Luettelo sosiologian käsitteistä
sanktio
– Sapirin–Whorfin hypoteesi
– seksismi
– semiotiikka
- separaatio
– sopimusyhteiskunta
– sosiaalinen fakta
– sosiaalinen järjestys
– sosiaalinen konstruktionismi
– sosiaalinen liikkuvuus
– sosiaalinen pääoma
– sosiaalinen rakenne
– sosiaalinen status
– Status
– sosiaalinen toiminta
– sosiaalinen verkostoanalyysi
– sosiaalinen vieraantuminen
– sosiaalipsykologia
– sosialisaatio
– sosialismi
– sosiobiologia
– sosiogrammi
– sosiokulttuurinen innostaminen
– sosiologia
– sosiologinen mielikuvitus
– sosiologinen perspektiivi
– sotilassosiologia
– stereotyyppi
– stigma-ilmiö
– stratifikaatio
– sukulaisuus
– sukupolvi
– sukupuolirooli
– symbolijärjestelmä
– symbolinen interaktionismi
– symbolinen pääoma
– syrjäytyminen
– systeemiteoria Joukkopsykologia
Joukkopsykologia tai massapsykologia on psykologian haara, joka tutkii järjestymättömiä joukkoja ja yksilöä joukon jäsenenä. Joukkopsykologia on sosiaalipsykologian haara. Terveysviestintä
Terveysviestintä on ollut tutkimuksen kohteena vasta noin 20 vuotta, jota ennen sitä on käsitelty psykologian, sosiaalipsykologian ja sosiologian aloilla. Terveysviestinnän monitieteiseen kenttään kuuluvat sosiologisen, sosiaalispsykologisen, psykologisen, terveyshoito-,lääke-ja viestintätieteellisen tutkimuksen paradigmat ja tutkimuskäytännöt. Oikeussosiologia
Oikeussosiologian tehtävä on kehittää yleisiä teorioita, jotka selittävät oikeuteen liittyviä sosiaalisia prosesseja. Toinen tehtävä on alan sosiaalisten tekijöiden ja muuttujien keskinäisten suhteiden empiirinen tutkimus ja analyysi. Keskeisellä sijalla tällöin on ilmiöiden syiden ja seurausten selittäminen. Oikeussosiologisessa tutkimuksessa oikeus määritellään yleensä laajasti. Voimassa olevan virallisen oikeuden lisäksi tutkimus voidaan samanaikaisesti ulottaa myös erilaisiin epävirallisiin menettelyihin ja käytäntöihin viralliskoneiston ulkopuolelle. Suuntaukselle ominaista on myös se, ettei siinä sitouduta oikeudellisiin käsitteisiin tai oikeudelliseen tapaan hahmottaa maailmaa. Yhteiskuntatieteiden historia
Ajan mittaan yhteiskuntatiede on jakautunut useisiin eri tieteenaloihin, kuten sosiologiaan, valtiotieteeseen eli politiikan tutkimukseen, taloustieteeseen ja psykologiaan. Laajasti tulkittuna yhteiskuntatieteet käsittävät kaikki ne tieteenalat, jotka tutkivat yhteisöjä ja niissä toimimista, ja tällöin käsitteen piiriin kuuluvat esimerkiksi antropologia, maantiede, historia ja kielitiede. Uskontososiologia
Moderni akateeminen sosiologia alkoi tutkia uskontoa Émile Durkheimin vuonna 1897 julkaistun tutkimuksen myötä, jossa hän käsitteli katolisen ja protestanttisen väestön itsemurhien määriä. Tutkimus oli yhteiskunnallisen tutkimuksen perusteos, joka erotti sosiologian muista tieteenaloista, kuten psykologiasta. Karl Marx ja Max Weber korostivat teoksissaan uskonnon ja taloudellisen/yhteiskunnallisen rakenteen välistä suhdetta. Nykyisin uskontososiologiassa käsitellään tavallisesti maallistumista, yksityistä uskontoa ja uskonnon yhtenäisyyttä globalisaation ja monikulttuurisuuden konteksteissa. Nykyaikainen uskonnonsosiologia voi tutkia myös epäuskonnollisia ilmiöitä, kuten sekulaarin humanismin uskomusjärjestelmiä. Sukupuolitutkimus
Osa sukupuoliteorioista näkee kulttuurin perustuvan ihmisten biologisille tarpeille. Tällöin yhteiskunnalliset rakenteet ja yhteisön jäsenten käyttäytyminen selittyvät muun muassa evoluutioteorian avulla. Näihin suuntauksiin lukeutuvat etenkin sosiobiologia sekä evoluutiopsykologia. Tunnettuja teoreetikkoja ovat psykologi David Buss, sosiaalipsykologi Roy Baumeister ja antropologi Donald Symons. Evoluutiopsykologian kannattajat ovat hyödyntäneet teorioissaan psykologian ja yhteiskuntatieteiden tutkimuksia. Sosiaalisten representaatioiden teoria
Sosiaalisten representaatioiden teoria edustaa niin sanottua sosiaalista tai yhteiskunnallista sosiaalipsykologiaa ja sosiaalisten representaatioiden tutkimuksella lähestytään merkittäviä ja ajankohtaisia ilmiöitä.  Moscovicin määritelmän mukaan sosiaaliset representaatiot ovat arvojen, ideoiden ja käytäntöjen systeemejä, joilla on kahdenlaisia tarkoituksia. Sosiaaliset representaatiot luovat järjestyksen, joka mahdollistaa yksilöiden materiaalisessa ja sosiaalisessa ympäristössä toimimisen ja sen hallitsemisen. Lisäksi sosiaaliset representaatiot tarjoavat koodeja sosiaaliseen vaihtoon sekä ympäröivän maailman ilmiöiden nimeämiseen ja luokitteluun mahdollistaen täten kommunikoinnin yhteisön jäsenten välillä. (Moscovici, 1973.) Sosiaalipolitiikka
Sosiaalipolitiikka tarkoittaa julkisia toimia, joilla pyritään takaamaan väestölle kohtuullinen elintaso, turvallisuus ja viihtyvyys sekä näihin toimiin kohdistuvaa tutkimusta tieteenalana. Karl Mager
Magerin sosiaalipedagogiikka merkitsi lähinnä kasvatuksen yhteiskunnallisia kytkentöjä tutkivaa pedagogiikan aluetta. Mager käsitti kasvatuksella "kasvatusta yhteiskunnassa, yhteiskunnan kautta ja yhteiskuntaa varten." Hänelle individuaali- ja kollektiivipedagogiikka olivat teesi ja antiteesi; synteesiä hän kutsui sosiaalipedagogiikaksi. Hän jakoi kasvatustieteen kolmeen osa-alueeseen: yleiseen kasvatusoppiin, koulukasvatusoppiin ja sosiaalipedagogiikkaan. Sosiaalipedagogiikan käsitteen lähtökohta oli kasvatuksen yhteiskunnallisessa luonteessa. Sosiaalipedagogiikka merkitsi kasvatuksen tutkimusta ja opetusta olemassa olevassa yhteiskunnassa. Magerin sosiaalipedagogiikkaan sisältyi myös pyrkimys kehittää yleisen siveellisen rappion lievittämiseen suuntautuvaa pedagogiikkaa. Sosiaalipedagogiikan käytännöllisenä tehtävänä oli siveellisen yhteiskuntaelämän edistäminen ja kontrollointi. Marxilainen sosiologia
Marxilainen sosiologia viittaa sosiologian harjoittamiseen marxilaisesta näkökulmasta. Marxismi itsessään voidaan ymmärtää sekä poliittisena filosofiana että sosiologiana, erityisesti niiltä osin kuin se pyrkii pysymään tieteellisenä, järjestelmällisenä ja objektiivisena ennemmin kuin puhtaasti normatiivisena ja preskriptiivisenä. Marxilainen sosiologia voidaan määritellä "konfliktiteorian muodoksi, joka liittyy ... marxismin pyrkimykseen luoda positiivinen (empiirinen) kapitalistisen yhteiskunnan tiede osana vallankumouksellisen työväenluokan mobilisointia". American Sociological Associationin marxilaisen sosiologian osasto "on kiinnostunut tutkimaan, kuinka marxilaisen metodologian ja marxilaisen analyysin käsityksiä voidaan käyttää selittämään modernin yhteiskunnan monimutkaista dynamiikkaa". Sosiaalilääketiede
Sosiaalilääketiede on monitieteinen tutkimusala, joka tutkii sosiaalisten ja taloudellisten tekijöiden vaikutusta terveyden eri osa-alueisiin. Ala on erkaantunut lääketieteestä 1800-luvulla. Alan juuret ovat teollistumisessa ja sen mukaantuomien terveysongelmien tunnistamisessa. Alan uusi nousukausi oli sotien jälkeen hyvinvointivaltion rakentuessa. Tällöin suomalaisiin yliopistoihin perustettiin alaan liittyviä professuureja. Neuropsykoanalyysi
Neuropsykoanalyysi on mielenterveyttä tutkiva suuntaus, joka yhdistelee psykoanalyysiä ja neurotiedettä. Täten se painottaa mielen tiedostamatonta puolta sekä mielen ja hermoston välistä yhteyttä. Näkemyksen kannattajat ovat perustaneet kansainvälisen neuropsykoanalyysiyhdistyksen (The International Neuro-Psychoanalysis Society). Se on myös yhdysvaltalaisen tieteellisen aikakauslehden nimi. Sosiaalityö
Sosiaalityötä tekevät sosiaalityöntekijät. Sosiaalityöntekijät työskentelevät asiakas- ja asiantuntijatehtävissä muun muassa sosiaalitoimistoissa, kunnan sosiaalipalveluissa, kouluissa, terveydenhuollossa, kehitysvammaisten palvelulaitoksissa, perheneuvoloissa, päihdehuollossa, kuntouttavassa työtoiminnassa sekä hanke- ja järjestötehtävissä. Sosiaalityöntekijät työskentelevät sekä julkisen sektorin että yksityisten palvelujen organisaatioissa. Työ eri organisaatioissa painottuu eri tavoin, mutta yhteistä alan akateemisesti korkeakoulutetuille on asioiden ja ilmiöiden tarkasteleminen sosiaalisen näkökulman ja viitekehyksen kautta, yhteiskuntatieteellinen teoreettinen tietoperusta sekä työn ammattieettinen arvopohja. Sosiaalipedagogiikka
Sosiaalipedagogiseen työhön kuuluu koko ihmisen elinkaari, lapsuudesta vanhuuteen. Sovellusalueita voidaan luokitella esimerkiksi sosiaalisten ongelmien mukaan, kuten avuttomuus, köyhyys, poikkeavuus tai syrjäytyminen. Keskeisiä työmuotoja erilaisiin toimintakenttiin ovat esimerkiksi erilaiset toiminnalliset pedagogiat ja terapiat, yhteisökasvatus, pedagoginen ryhmätyö ja yksilö- ja perhekohtainen neuvonta sekä dialogisuus. Instituutio
Sosiologia on perinteisesti tutkinut sosiaalisia instituutioita toisiinsa kytkeytyvien sosiaalisten roolien ja odotusten valossa. Sosiaaliset instituutiot sekä koostuvat roolien ja odotettujen käyttäytymismallien ryhmistä, että luovat niitä. Instituution sosiaalinen merkitys toteutuu roolien täyttämisen kautta. Esimerkiksi lisääntymisen ja jälkeläisten hoidon välttämättömät biologiset vaatimukset toteutuvat avioliiton ja perheen instituutioiden kautta, luomalla ja määrittelemällä isältä/aviomieheltä, äidiltä/vaimolta, lapselta jne. odotetut roolit. Sosiobiologia
Sosiobiologia on yhteisöllisten ilmiöiden biologisten perusteiden järjestelmällistä tutkimista. Sanan sosiobiologia teki tunnetuksi Edward O. Wilson teoksessaan "Sociobiology: The new synthesis" vuonna 1975. Sosiaalinen älykkyys
Sosiaalisesta kognitiosta eli sosiaalisten tilanteiden tiedollisesta hallinnasta onkin muodostunut hyvin keskeinen sosiaalipsykologian tutkimusalue 80-luvulta lähtien. Taustat ulottuvat tietenkin aina sosiaalipsykologian varhaisvaiheisiin saakka, ensisijaisesti George Herbert Meadin "sosiaaliseen behaviorismiin". Hänen eräs ideansa oli puhua "elekeskustelusta", joka sisäistyy symboliseksi prosessiksi. Lev Vygotskyn teoria interpersonaalisen siirtymisestä intrapersonaaliseksi on myös selkeästi merkittävä sosiaalisen älykkyyden tausta-ajatus. Willen Doise ja Garbiel Mugny ovat liittäneet näihin taustavaikuttajiin (ja Jean Piaget'hen) myös useita muita sosiaalipsykologian tutkijoita peli- ja vaihtoteorian soveltajista ranskalaisiin sosiaalitieteilijöihin sosiaalisen oppimisteoriaan saakka. Moraalipsykologia (kirja)
Moraalipsykologia. Hyvän ja pahan tällä puolen on Helsingin yliopiston sosiaalipsykologian professori Klaus Helkaman vuonna 2009 ilmestynyt kirja moraalipsykologiasta. Helkama tarkastelee sosiaalipsykologisesti moraaliarvoja ja pahan syntyä. Helkaman mukaan moraalissa tarvitaan arvostelukykyä ja tahtoa, ja sillä on kolme tehtävää: ristiriitojen ratkaisu, hyvän edistäminen ja pahan ehkäiseminen. Helkaman mukaan arvostusten tutkimus on osoittanut, että ihmiset ovat kaikkialla yhtä mieltä tärkeimmistä arvoista. Persoonallisuuspsykologia
Persoonallisuuspsykologia on psykologian ala, joka tutkii persoonallisuutta, persoonallisuuden syntyä ja kehitystä sekä persoonallisuuden vaikutusta yksilön elämään. Sosiaalipolitiikka
Sosiaalipolitiikkaa tieteenä, oppiaineena ja politiikan osana liittyvät kiinteästi yhteen. Sosiaalipolitiikan tutkimuksen keskeinen tehtävä on ollut selvittää sosiaalisten ongelmien esiintymistä yhteiskunnassa ja syitä, joiden seurauksena sosiaaliset ongelmat ilmenevät. Politiikka on saanut näistä tutkimuksista virkkeitä uudistaa politiikkaa. Sosiologia
Pikkuklassikoiksi on kutsuttu sosiologeja, jotka ovat tarjonneet sosiologialle yhden tai muutamia yksittäisiä teorioita, käsitteitä tai kirjoja. Joitakin heistä saatetaan pitää myös varsinaisina klassikkoina. Tieteensosiologia
Tieteensosiologia on sosiologian haara, joka tutkii tiedettä ja tiedeyhteisöjä inhimillisenä vuorovaikutuksena. Sen perusväittämiä on se, että tieteellinen, kuten muukin inhimillinen tieto on sosiaalisesti konstruoitua (= yhteisöllisesti synnytettyä). Siten ei ole olemassa mitään "puhdasta" tiedettä vaan kaikkiin tieteellisiin tuloksiin vaikuttavat tutkijan omat kokemukset ja maailmankuva, ympäröivän yhteiskunnan arvostukset ja eri tieteellisten koulukuntien ja tutkimusryhmien keskinäiset valtataistelut. Kirkkososiologia
Kirkkososiologia on käytännöllisen teologian osa-alue, jossa tutkitaan kirkon toimintaa, hallintoa ja ihmisten uskonnollista asennoitumista sekä kirkon ja yhteiskunnan välisiä suhteita. Kirkkososiologiassa tutkitaan uskonnollisia ilmiöitä yhteiskuntatieteisiin kuuluvan sosiologian menetelmin. Tutkimusaiheita ovat esimerkiksi maallistuminen, kaupungistumisen vaikutus ihmisten uskonnollisuuteen sekä uskonnon ja politiikan suhde. Kirkkososiologia vakiintui Suomessa yliopistolliseksi oppiaineeksi 1970-luvulla Helsingin yliopistossa. Pelitutkimuksen osa-alueet
Pelaajien tutkimus liittyy ennen kaikkea vahvasti sosiaalitieteisiin. Pelaajatutkimuksessa tutkitaan esim. pelaamisen sosiaalisuutta ja laajemmassa mittakaavassa mm. pelien suosiota ja merkitystä yhteiskunnassa ryhmien sekä yksilöiden tasolla. Yksilötasolla mukaan tulee myös psykologinen näkökulma, joka hakee vastauksia esim. kysymykseen miksi ihmiset pelaavat niin kuin pelaavat, joka taas on osa inhimillisten motivaatioiden tutkimusta. Filosofinen antropologia
Keskeisessä roolissa filosofisessa antropologiassa on henkilöiden välisten suhteiden ja niissä vaikuttavien ontologioiden tutkiminen. Keskeinen teema on intersubjektiivisuus, eli sen tutkiminen, kuinka kaksi yksilöä eli subjektia, joiden kokemukset ja tulkinnat maailmasta ovat erilaiset, ymmärtävät toinen toisensa ja suhtautuvat toisiinsa. Myös kielen tutkimisesta on tullut yhä keskeisempää sekä filosofiassa että sosiologiassa, koska kielellä on läheiset yhteydet intersubjektiivisuuden kysymykseen. Sosiaaligerontologia
Sosiaaligerontologia on yhteiskuntatieteisiin kuuluva tieteenala, jossa tutkitaan väestön ikääntymistä yhteiskunnallisena, sosiaalisena ja kulttuurisena ilmiönä. Tärkeitä osa-alueita sosiaaligerontologiassa ovat väestön ikääntyminen, erityisesti ikäihmisten elämänlaatu ja voimavarat, vanhuspolitiikka, vanhustyö ja palvelujen laatu, tulevaisuuden muutostrendit sekä sosiaaligerontologinen tutkimus. Suomalaisia sosiaaligerontologeja ovat muun muassa Helsingin yliopiston professori Antti Karisto ja Lapin yliopiston professori Heli Valokivi. Identiteetti (yhteiskuntatieteet)
Sosiaalipsykologit ovat myös tutkineet identiteetin muodostumista sosiaalisten ryhmien aiheuttamien sopeutumispaineiden kannalta. Psykopatologia
Psykopatologia on oppi mielenterveyshäiriöiden eli psyykkisten häiriöiden ilmenemismuodoista. Psykopatologia käsittää siten tällaisten häiriöiden tieteellisen tutkimuksen. Psykopatologisen tutkimuksen lähestymistapoja ovat biologinen, psykoanalyyttinen, behavioraalinen ja kognitiivinen paradigma. Psykoanalyysi
Psykoanalyysi ( < 'sielu' + άνάλυσις 'erittely') on psykologian tieteenalaan kuuluva teoria. Sitä alkoi kehittää wieniläinen neurologi Sigmund Freud 1900-luvun alussa. Psykoanalyysi perustuu persoonallisuusteoriaan, joka tarkastelee erityisesti ihmisen tiedostamatonta () eli ei-tietoisia psyykkisiä prosesseja ja jossa varhaisen vuorovaikutuksen ja lapsuuden kokemusten merkitystä ihmisen kehitykselle pidetään tärkeänä. Psykoanalyysiin pohjautuvat myös useat syvyyspsykologian koulukunnat. Sanaa "psykoanalyysi" käytetään myös viittaamaan psykoanalyyttiseen psykoterapiaan. Psykoanalyysissa terapeutti pyrkii paljastamaan potilaan neuroottisten oireiden taustalla piilevät sielulliset konfliktit, minkä on tarkoituksena vapauttaa potilas estoistaan ja ahdistuksestaan. Sielulliset konfliktit paljastuvat tulkitsemalla potilaan mielleyhtymiä, unia ja niin sanottuja virhe- ja oiretoimintoja. Apuna voidaan käyttää myös huomion kiinnittämistä potilaalle ominaisiin käyttäytymiseen tai hänen lihasjännityksiinsä. Psykologia
Psykologia (vanha nimitys "sielutiede") on tieteenala, joka tutkii ihmisen mielen sisäisiä tapahtumia kuten tunteita, muistia, ajattelua ja käyttäytymistä.