Kuinka paljon Vietnamin sodassa kuoli siviileitä?
Vietnamin sota
Taistelut käytiin pääosin Etelä-Vietnamin maaperällä, mutta Yhdysvaltain pommituslennot ulottuivat myös Pohjois-Vietnamin alueelle sekä niin sanotuissa mustissa operaatioissa osittain myös Laosin ja Kambodžan alueelle. Etelän puolella taisteli Saigonin hallituksen joukkojen lisäksi Yhdysvaltain, Etelä-Korean, Thaimaan, Australian, Uuden-Seelannin ja Filippiinien joukkoja. Pohjois-Vietnamin joukkoihin kuului Hanoin hallituksen lisäksi Etelä-Vietnamissa operoinut sissiliike Etelä-Vietnamin kansallinen vapautusrintama. Pohjoinen sai sotilaallista tukea Neuvostoliitolta ja Kiinalta. Vietnamin sotaa voidaan määritellä yhdeksi kylmän sodan niin sanotuista proxy-sodista.
Etelä-Vietnamin puolella kuoli 230 000 etelävietnamilaista, 58 000 yhdysvaltalaista, 4 000 eteläkorealaista ja 500 australialaista sotilasta. Pohjois-Vietnamin puolella kuoli 1,1 miljoonaa pohjoisvietnamilaista sotilasta. Vietnamin sodassa kuoli kaksi miljoonaa siviiliä, joista selvä enemmistö maan eteläosissa. Etelä-Vietnamin kaatumisen jälkeen suuri määrä vietnamilaisia pakeni maasta veneillä, ja näin syntyi käsite "venepakolainen". Heistä tuli myös Suomeen pieni joukko, josta muodostuivat suomenvietnamilaiset.
Vietnamin sota
Taistelun osapuolina olivat pääasiallisesti Yhdysvaltain asevoimat ja Vietnamin tasavallan armeija vastaan FNL:n sissit ja Vietnamin kansanarmeija. Osallistujien toimenkuva riippuu poliittisesta näkökulmasta. Yhdysvallat oli omalta kannaltaan puolustamassa Etelä-Vietnamin kansaa Pohjois-Vietnamin sekä tämän liittolaisten Kiinan ja Neuvostoliiton hyökkäykseltä. Pohjois-Vietnam puolestaan näki jatkavansa Indokiinan sodassa aloitettua itsenäisyystaistelua pyrkien yhdistämään väliaikaisesti jaetun Vietnamin Geneven sopimuksen mukaisesti. Nämä ristiriitaiset näkemykset saivat ensimmäiset rauhanneuvottelut muuttumaan kiistelyksi osapuolten asemasta ja suhteista. My Lain verilöyly
16. maaliskuuta sotilaat olivat varautuneet suurhyökkäykseen, mutteivät löytäneet kylästä vihollisjoukkoja. He tappoivat satoja siviilejä, joista suurin osa oli vanhoja miehiä, naisia, lapsia ja vauvoja. Uhreja kidutettiin ja raiskattiin. Kymmeniä ihmisiä vietiin ojaan ja teloitettiin automaattiaseilla. Uhrien tarkka lukumäärä vaihtelee lähteestä riippuen. Tavallisimmin mainitaan 347 ja 504 kuollutta. Paikalle pystytetyssä muistomerkissä on 504 nimeä ja uhrien iät vaihtelevat yksivuotiaasta 82-vuotiaaseen. Hamburger Hillin taistelu
Taistelun tavoitteet oli saavutettu, mutta reportaasit taistelusta maalasivat toisenlaisen kuvan yleisölle kotona. Associated Pressin toimittaja Jay Sharbutt teki nimen Hamburger Hill tunnetuksi eräässä reportaasissaan ja Life-lehti julkaisi painoksen "The Faces of the American Dead in Vietnam: One Week’s Toll", jossa esiteltiin Vietnamissa viikon aikana kuolleiden 242:n amerikkalaissotilaan kuvat. Media kyseenalaisti etenkin kukkulan valtaamisen mielekkyyden ja siihen liittyneet suuret tappiot, varsinkin kun kukkula kuitenkin hylättiin vain hieman myöhemmin. Taistelun toteutus herätti laajaa paheksuntaa. Tuolloinen senaattori Edward Kennedy kutsui taistelua järjettömäksi ja vastuuttomaksi. Taistelun mediakäsittely johti varovaisempiin sotilasoperaatioihin tulevaisuudessa. Vietnamin historia
Sodan edetessä myös Yhdysvalloissa kasvoi sodan vastustus. Vuonna 1968 Yhdysvalloilla oli Vietnamissa jo puoli miljoonaa sotilasta. 16 000 sotilasta oli jo siihen mennessä kaatunut. Sodan vastustus vain kasvoi, kun Pohjois-Vietnamin armeija ja Việt Cộng suorittivat massivisen, niin sanotun Tet-hyökkäyksen, jonka suunnitteli Pohjois-Vietnamin sotilaskomentaja Võ Nguyên Giáp. Suurhyökkäyksessä pohjoisvietnamilaiset hyökkäsivät useisiin etelän kaupunkeihin ja muun muassa Yhdysvaltain Saigonin lähetystö vallattiin. Offensiivi maksoi 40 000:nnen Việt Cộngin sotilaan hengen, eikä Pohjois-Vietnam onnistunut Etelä-Vietnamin hallinnon syrjäyttämisessä ja yhdysvaltalaisten pois ajamisessa, mutta taistelu toimi sodan käännekohtana. Tet-hyökkäyksen jälkimainingeissa yhdysvaltalaissotilaat hävittivät My Lain kylän ja surmasivat Việt Cộngin tukijoiksi väitettyä siviiliväestöä. Kun uutiset yhdysvaltalaisten sotilaiden tekemistä julmuuksista My Lain verilöylyssä, saapuivat Yhdysvaltoihin kiihtyi sodan vastainen arvostelu. Vietnamin sota
30. huhtikuuta 1975 Pohjois-Vietnamin joukot saapuivat Etelä-Vietnamin pääkaupunkiin Saigoniin. Etelä-Vietnamin häviön varmistuessa 81 Yhdysvaltain helikopteria kuljetti pois tuhat yhdysvaltalaista ja 6 000 etelävietnamilaista 19 tunnissa. Jokaista evakuoitua etelävietnamilaista kohden oli kymmeniä, jotka olisivat halunneet mukaan helikoptereihin. Päivää vietetään nykyisin Vietnamissa kaksoisjuhlana vapunpäivän kanssa. Toinen Tšetšenian sota
Tiedot sodan uhrien määrästä ovat hyvin epävarmoja. Venäjä on myöntänyt 4 572 sotilaan menehtyneen vuoden 2002 loppuun mennessä, mutta esim. venäläisten sotilaiden äitien järjestön tietojen mukaan kaatuneita sotilaita olisi noin kolminkertainen määrä. Kuolleiden tšetšeenien lukumäärä on paljon korkeampi ja myös vielä epävarmempi: venäläisten sotilaslähteiden mukaan yli 20 000 kapinallista on kuollut, mutta tšetšeenilähteiden mukaan luku on yli puolet pienempi. Tšetšeenien mukaan sodan siviiliuhrien määrä on huomattavasti yli 10 000, joidenkin arvioiden mukaan peräti 250 000. Tšetšenian sisäisten pakolaisten määrän arvioidaan olevan yli 230 000. Operaatio Suojaava reuna
2. elokuuta mennessä sodassa oli ihmisoikeusjärjestöjen mukaan kuollut yli 1 700 palestiinalaista, joista näiden mukaan ainakin 80 prosenttia oli ollut siviilejä. Israelin tappiot olivat 67 sotilasta ja kolme siviiliä. Israel kiisti siviiliuhrien osuuden sanoen palestiinalaisuhreista puolet olleen taistelijoita.. Vietnamin sota
Pohjois-Vietnam toimi Vietkongin sissien tukialueena ja aseiden lähteenä, mikä teki Pohjois-Vietnamista Yhdysvaltain sotatoimien kohteen. Yhdysvallat pudotti Pohjois-Vietnamiin pommeja enemmän kuin toisessa maailmansodassa Saksaan ja Japaniin; pommit olivat pääosin toisen maailmansodan ylijäämää, ja niiden suuren kulutuksen vuoksi esimerkiksi Saksan liittotasavallan ilmavoimat palautti takaisin Yhdysvalloilta saamiaan ilmapommeja käytettäviksi Vietnamissa. Perusteluna massiivisille ilmapommituksille oli vietnamilaisten taistelutahdon murtaminen, vaikka tämä oli todettu esimerkiksi taistelussa Isosta-Britanniasta, Saksan pommituksissa ja Korean sodassa pommitusten tuloksena epätodennäköiseksi ja jopa päinvastaiseksi. Pohjois-Vietnam vahvisti ilmapuolustustaan Kiinan ja Neuvostoliiton tuella.
Presidentti John F. Kennedy määräsi ensimmäiset ilmahyökkäykset pohjoiseen. Operaatio ”Rolling Thunder” (”jyrisevä ukkonen”) oli Johnsonin hallituksen suurin yksittäinen lento-operaatio. Se alkoi noin kuusi kuukautta sen jälkeen kun amerikkalaiset aloittivat vuonna 1965 Vietnamiin intervention, joka kesti vuoteen 1968. Yhdysvaltain sotilaat pitivät pommitusoperaatiota tehottomana, sillä poliittiset päättäjät olivat rajanneet siitä pois monia sotilaallisesti tärkeitä kohteita.
8.12.1965 Yhdysvaltojen presidentti Johnson ilmoitti Etelä-Vietnamin suurlähettiläälle Maxwell Taylorille, että pommituskampanjan tärkein tavoite olisi lisätä etelävietnamilaisten moraalia eikä niinkään vaikuttaa Pohjois-Vietamiin . 
31. 12. 1967 Yhdysvaltain puolustusministeriön ilmoitti, että Pohjois-Vietnamiin oli pudotettu 864000 tonnia pommeja Rolling Thunderin aikana, mikä on enemmän kuin Korean sodan 653000 tonnia tai Toisen maailmansodan Tyynenmeren taistelualueen 503000 tonnia . Pommituksissa kuoli 52,000 pohjoiskorealaista sotilasta ja 182,000 siviiliä . Yhdysvaltojen tappiot olivat 1,054 kuollutta, haavoittunutta tai vangittua ja 922 lentokonetta 
Ilmapommitukset eivät olleet strategisesti katsoen sotilaallinen menestys, ja ne käänsivät mielialaa amerikkalaisia vastaan. Yksi Rolling Thunderin kohteista oli Paul Doumier -niminen silta Pohjois-Vietnamin eteläosassa. Sillan yli oli kulkenut suuri osa aseista; se oli kuitenkin aina kommunistien käytettävissä, ja vaikka sen lähialue oli pommitettu ”kuin kuun maisemaksi”, silta ei vaurioitunut merkittävästi. Ilmapommitukset ulottuivat myös Laosiin ja Kambodžaan. Pommituslaivueiden kotikentät sijaitsivat usein Thaimaan maaperällä Ubon Ratchathanissa ja Sattahipissa, mihin Yhdysvallat rakensi U-Tapaon kentän. Thaimaan sotilashallitus olikin Yhdysvaltain uskollinen tukija Vietnamin sodassa. Hòa Bìnhin taistelu
Ranskalaiset menettivät Hòa Bìnhissa 894 miestä kuolleina tai kadonneina. Việt Minhin tappiot olivat huomattavasti suuremmat ja ehkä jopa 12 000. Suurista tappioista huolimatta Việt Minh sai arvokasta kokemusta ranskalaisten vahvuuksista ja heikkouksista, joita käytettiin menestyksellisesti hyödyksi Indokiinan sodan myöhemmissä taisteluissa. Taisteluun osallistuneet ranskalaiset sotilaat muistivat sen "Hòa Bìnhin helvettinä". Ranskalaiset hylkäsivät Hòa Bìnhin helmikuun aikana. Vietnamin sota
Aluksi yhdysvaltalaiset Phantom-hävittäjät ampuivat alas Pohjois-Vietnamin ilmavoimien kapasiteettiin verrattuna suurehkon määrän venäläisvalmisteisia MiG-hävittäjiä, noin neljä MiG-hävittäjää yhtä alas ammuttua yhdysvaltalaista kohden. Monia vietnamilaisia koneita tuhottiin lentokentilleen, koska 1960-luvun alkupuolella Yhdysvallat sai pommittaa Pohjois-Vietnamia melko rauhassa. Sen jälkeen pommitukset politisoituivat, ja Hanoi ja muut kaupungit, joissa oli muun muassa Neuvostoliiton ja länsimaiden edustustoja, lähiseutuineen määrättiin pommituskieltoon. Kuhunkin pommitusoperaatioon tarvittiin presidentin suostumus. Vaikka Yhdysvallat tuhosi lyhyessä ajassa koko konekannan Pohjois-Vietnamilta, tämä sai täydennyksiä tilalle. Rajoittavana tekijä oli lentäjien lukumäärä. Jos alas ammutut vietnamilaislentäjät putosivat omalle maaperälleen eivätkä vammautuneet vakavasti, he palasivat työhönsä. Myös taistelutaktiikassa tapahtui parannuksia puolin ja toisin. Rolling Thunderin loppuvaiheessa vietnamilaiset pudottivat viisi yhdysvaltalaista konetta yhtä alas ammuttua MiG-21:tä kohden. Vietnamilaiset oppivat ryhmätaistelutaktiikkaa ja yhteistoimintaa ilmatorjunnan kanssa. Yhdysvaltojen ilmataistelutappioiden lisääntyminen johtui myös siitä, että se kierrätti sotilaitaan yhä enemmän myös ilmavoimissa, ja lähetti ilmataisteluun täysin taistelukokemusta vailla olevia ja huonosti koulutettuja miehiä. Tämä on ymmärrettävää, koska yksi sodan tavoitteista oli sotilaiden harjoittaminen mahdolliseen suursotaan. Vietnamilaiset lentäjät toimivat taisteluissa yllättävästi hyökkäämällä yhdysvaltalaisten koneiden kimppuun takaapäin, mikä on klassinen heikomman suorituskyvyn koneen (kuten MiG-17) taktiikka. Monesti yhdysvaltalaiset silti saivat käännetyksi tilanteen edukseen. Tet-hyökkäys
Maaliskuun puoliväliin mennessä hyökkäyksessä oli kuollut yhdysvaltalaisten arvioiden mukaan 40 000–50 000 vietnamilaista ja noin 6 000 Yhdysvaltain ja Etelä-Vietnamin armeijan sotilasta. Khe Sanhin kaupungissa yhdysvaltalaiset lopulta voittivat: 10 000 vapautusrintaman jäsentä kaatui, mutta yhdysvaltalaisia merijalkaväen sotilaita kaatui vain 500. Têt-hyökkäys oli Vietnamin sodan käännekohta Vaikka Têt-hyökkäys epäonnistui sotilaallisesti, se oli sisseille suuri psykologinen voitto ja alkoi kääntää Yhdysvalloissa yleistä mielipidettä sotaa vastaan. Afganistanin sodan siviiliuhrit
Suomessa Afganistanin sodan siviiliuhrien määrä ei ole herättänyt yhtä voimakasta julkista keskustalua kuin muualla Euroopassa. Erityisesti Saksan ja Hollannin politiikkaan sodan siviiliuhrien lukumäärä on vaikuttanut radikaalista synnyttäen poliittisia skandaaleja. Euroopassa useat poliitikot ja sotilasjohtajat ovat joutuneet eroamaan tehtävistään Afganistanin sodan siviiliuhrien vuoksi. Huến taistelu
Huến kaupunki oli Vietnamin pääkaupunki aina vuoteen 1945 saakka, jolloin keisari Bảo Đại lähti maanpakoon Pariisiin. Kaupungin historiallinen tausta teki siitä arvokkaan symbolisen kohteen Pohjois-Vietnamin armeijalle ja Vietkongille, jonka valtauksen toivottiin herättävän yleisen kapinan Etelä-Vietnamissa. Huế sijaitsi muutaman kilometrin päässä rannikolta ja noin 100 kilometrin päässä etelään Etelä- ja Pohjois-Vietnamia erottaneelta demilitarisoidulta alueelta. kaupungissa oli ennen taistelujen alkamista noin 140 000 asukasta. Kaupungin sitadelli oli rakennettu vuonna 1802 ja sitä ympäröi vallihauta, sekä noin yhdeksän metriä korkea muuri. Sitadellin muurien itäpuolella oli tiheään rakennettu Gia Hoin kaupunginosa. Sitadelli sijaitsi kaupungin kahtia jakavan Parfyymijoen pohjoisrannalla ja sen etelärannalla sijaitsi Huến uudemmat kaupunginosat, sairaala ja vankila. Vietnamin historia
Etelä-Vietnamissa Yhdysvallat pyrki katkaisemaan siviiliväestön tarjoaman huoltoyhteyden Việt Cộngin sisseille. Toiminta keskittyi maaseudulle, missä väestön pakkosiirtojen avulla voitiin estää Việt Cộngia saamasta tietoja ja muona-apua siviiliväestöltä. Siviiliväestön keskuuteen soluttautuneet Việt Cộngin sissit tekivät yhdysvaltalaisille mahdottomaksi erottaa ystävät vihollisesta, minkä vuoksi Vietnamin maaseuduille tehdyissä iskuissa kuoli runsaasti siviiliväestöä. Kiinan–Vietnamin sota
Vietnamissa oli suuri kiinalainen vähemmistö, jotka tunnettiin Vietnamissa nimellä hoat. 1970-luvulla heitä oli noin 1,5 miljoonaa ja heistä valtaosa Cho Lonin kaupunginosassa Saigonissa. Monet kiinalaiset toimivat kauppiaina ja heillä oli tärkeä osa maan taloudessa. Vuoden 1978 maaliskuussa Vietnam teki yksityisestä kaupasta laitonta, mutta kiinalaisten sallittiin jatkaa liiketoimintaansa vielä jonkin aikaa, kunnes valtio oli saanut perustettua omia valtio-omisteisia kauppojaan. Niiden valmistuttua kiinalaiset velvoitettiin rekisteröitymään niin sanottuun tuottavaan työhön, eli käytännössä monet kiinalaiset olisi siirretty maan maaseudulle maatalouden piiriin. Tuhannet kiinalaiset pyrkivät pakenemaan Vietnamista meriteitse muualle Kaakkois-Aasiaan ja Kiinaan. Kiina syytti Vietnamia kiinalaisen vähemmistön tahallisesta karkottamisesta. Vietnamin tasavallan ilmavoimat
Ilmavoimia alettiin laajentaa Yhdysvaltojen tuella vuoden 1964 jälkeen. Douglas A-1 Skyraider -koneet korvasivat tehottomina pidetyt T-28 -koneet. Vuonna 1964 ilmavoimiin kuului 8 400 sotilasta ja yhteensä 190 lentokonetta. Vuonna 1968 samat luvut olivat kasvaneet 16 000 sotilaaseen ja 398 lentokoneeseen. Vietnamin tasavallan ilmavoimat osallistuivat Yhdysvaltain ilmavoimien kanssa operaatio Rolling Thunderin toteuttamiseen, jonka aikana tehtiin ilmaiskuja kohteisiin Pohjois-Vietnamissa. Operaation alkaessa 2. maaliskuuta 1965 104 amerikkalaista konetta iski Pohjois-Vietnamiin ja 19 etelävietnamilaista hävittäjäpommittajaa isku Quân Khên laivastotukikohtaa vastaan. Vuoteen 1968 mennessä Vietnamin tasavallan ilmavoimat toteutti 25 % kaikista Etelä-Vietnamin rajojen sisällä toteutetuista ilmaiskuista. Ensimmäinen maailmansota
Kaikkiaan ensimmäinen maailmansota vaati sotilaat ja siviilit yhteenlaskien noin 16 miljoonaa kuolonuhria. Kuolleista noin 9,7 miljoonaa oli sotilaita ja 6,8 miljoonaa siviilejä. Haavoittuneita oli 21 miljoonaa. Fallujan toinen taistelu
Yhdysvallat menetti taistelun aikana 95 sotilasta kaatuneina ja 560 haavoittuneina. Irak menetti 11 sotilasta kaatuneina ja 43 haavoittuneina. Kapinalliset menettivät eri arvioiden mukaan 1 200–2 000 miestä kaatuneina ja 1 000–1 500 otettiin vangiksi. Taistelujen aikana vahingoittui tai tuhoutui kokonaan noin 70 prosentin Fallujan rakennuksista. Muuten armeijan ja merijalkaväen tekemät selonteot pitivät amerikkalaisjoukkojen kaupunkitaistelukykyä huomattavan tehokkaana Fallujan taistelujen aikana. Taistelujen aikana Fallujaa verrattiin esimerkiksi Vietnamin sodan aikana käytyyn Huến taisteluun. Iskut amerikkalaisjoukkoja vastaan jatkuivat kaupungissa myöhemminkin. Esimerkiksi kesäkuussa 2005 saattueeseen tehdyssä autopommi-iskussa kuoli neljä merijalkaväen sotilasta ja 13 haavoittui. Vuoden 2004 jälkeen vastasyntyneiden erilaiset epämuodostumat, syövät ja lapsikuolleisuus Fallujassa lisääntyivät huomattavasti. Monet asiantuntijat ovat pitäneet oireiden syynä Yhdysvaltojen taistelujen aikana käyttämiä kemiallisia aseita, kuten valkoista fosforia. Kambodžan historia
FNL:n sissit hyökkäilivät etelävietnamilaisten kimppuun Kambodžasta käsin, joten Yhdysvaltojen ilmavoimat jatkoivat Kambodžan pommitusta myös sotilasvallankaappauksen jälkeen. Richard Nixon oli luopunut suunnitelmista miehittää Kambodža ja ryhtyi avokätisesti tukemaan uutta Lon Nolin johtamaa sotilashallitusta. Pommitukset jatkuivat kuitenkin elokuuhun 1973 asti. Yhdysvallat pudotti Kambodžaan kaiken kaikkiaan 2 756 941 tonnia pommeja. Liittoutuneet käyttivät koko toisen maailmansodan aikana noin 2 miljoonaa tonnia pommeja, Hiroshiman ja Nagasakin atomipommit mukaan luettuina. Aikaisemmin pommituksissa arvioitiin kuolleen 50 000-150 000 ihmistä. Arvio perustui kuitenkin tonnimäärään, joka oli vain viidesosa todellisesta määrästä. Nykyään pommituksissa arvioidaan kuolleen noin 250 000 kambodžalaista. Vietnamin sodan vastaiset protestit Yhdysvalloissa
Vietnamin sotaa vastustavia protesteja järjestettiin pääasiassa yliopistoilla. Mielenosoituksia organisoineeseen "Students for a Democratic Society" -opiskelijajärjestöön kuului vuonna 1968 jo noin 100 000 opiskelijaa. Sotaa vastustaneiden aktivistien toiminta oli pääosin rauhanomaista; aktivistit järjestivät muun muassa istumalakkoja, laillisia mielenosoituksia sekä organisoivat ruohonjuuritason ryhmiä. Osa aktivisteista jopa matkusti pohjois-Vietnamiin auttamaan haavoittuneita siviilejä. Rauhanomaisten keinojen lisäksi sotaa vastustettiin myös useilla väkivaltaisilla keinoilla; vuonna 1963 buddhalainen munkki Thích Quảng Đức teki polttoitsemurhan vastalauseena sodalle. Etniset puhdistukset Bosnian sodassa
Bosnian sodassa kuoli yhteensä ainakin noin 100 000 sotilasta ja siviiliä, näistä noin 2/3 Bosnian muslimeja, ehkä noin 40 000 siviiliä. Pelkästään Srebrenicassa serbit tappoivat 7 779 ihmistä kesäkuussa 1995 kostoksi muslimien sieltä tekemistä hyökkäyksistä. Sarajevon piirityksessä kuoli arviolta 12 000 mm. kranaatteihin ja sala-ampujien luoteihin. Siirtomaavallan purkautuminen
Ranska halusi palauttaa valtansa Japanin siltä viemiin Kaukoidän siirtomaihin, mikä johti vuonna 1946 Indokiinan sotaan, jossa Ranskan sotatoimien päärahoittajana toimi Yhdysvallat. Sota päättyi vuonna 1954 Ranskan tappioon ja entisen Indokiinan alueelle kolmesta eri kansasta syntyi kolme "uutta" valtiota: Laos, Vietnam ja Kambodža. Vietnamin yhdistyminen vei vielä 20 vuotta sotaa Yhdysvaltoja vastaan, jossa sodassa kuoli noin viisi miljoonaa vietnamilaista. Yhdysvaltojen vastarinta levitti sodan kaikkiin kolmeen maahan. Vietnamin sota
Länsi-Euroopassa väittelyyn ja keskusteluun liittyi turhautumista siihen, että Länsi-Euroopan vaikutusvalta oli kuihtunut Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton rinnalla pieneksi. Länsi-Eurooppa pelkäsi myös itse joutuvansa Neuvostoliiton hyökkäyksen kohteeksi, minkä vuoksi neuvotteluratkaisuja pidettiin toivottavina.
Monilla sodasta palanneilla oli suuria vaikeuksia yhteiskuntaan sopeutumisessa – etenkin, kun 1970-luku oli talouden taantumien ja pitkäaikaistyöttömyyden aikaa. Sota ei valmistanut sotilaita siviilityöhön. Lisäksi Vietnamin viidakkosodankäynnissä yhdysvaltalaiset sotilaat joutuivat kohtaamaan ja tappamaan viholliset paljon lähempää kuin aiemmissa sodissa. Tämä toi lisää psyykkisiä traumoja palaaville sotilaille. Vietnamin tasavallan ilmavoimat
Vietnamin sodan loppupuolella Yhdysvallat aloitti niin sanotun vietnamisaation, jonka tavoitteena oli antaa vastuu sodasta Etelä-Vietnamille. Operaatio Enhance lisäsi Vietnamin tasavallan ilmavoimien vahvuutta paperilla. Sen sotilaiden määrä vuonna 1972 oli 49 454 ja budjetti 542,8 miljoonaa dollaria. Tästä huolimatta kommunistien käynnistäessä viimeisen hyökkäyksensä etelää vastaan Vietnamin tasavallan ilmavoimat romahtivat. Yhdysvaltain kongressi oli vuosina 1974 ja 1975 rajoittanut Vietnamiin virtaavan rahan määrää, mikä teki esimerkiksi varaosien hankinnasta vaikeaa. Ilmavoimat ei myöskään koskaan saanut aikaiseksi tehokasta huoltojärjestelmää. Pohjois-Vietnamin joukkojen etelään tuomat Strela-2-ohjukset tekivät kaiken lisäksi ilmaiskuista aikaisempaa vaarallisempia. Vietnamin sota
Sotaa kannatettiin ja vastustettiin voimakkaasti Yhdysvalloissa ja Länsi-Euroopassa, mutta vastustajista tuli lopulta ylivoimainen enemmistö. Huomiota herättivät miljoonat, pääosin nuoret, jotka osoittivat mieltään sotaa vastaan. Yhdysvalloissa sodanvastustajat saivat kohdata myös viranomaisväkivaltaa, joka huipentui Kentin osavaltionyliopistossa Ohiossa, kun toukokuussa 1970 kansalliskaarti avasi tulen rauhallista sodanvastaista mielenosoitusta vastaan, tappaen neljä opiskelijaa. Talvisodan ilmatorjunta
Siviiliväestö kärsi myös tappioita, joiden kokonaisluku menehtyneinä oli 848 henkilöä. My Lain verilöyly
My Lain verilöyly oli Vietnamin sodan aikainen yhdysvaltalaisten sotilaiden toteuttama vietnamilaisten siviilien joukkomurha, joka tapahtui 16. maaliskuuta 1968. Amerikkalaiset joukot surmasivat satoja aseettomia vietnamilaisia siviilejä, joista suurin osa oli naisia ja lapsia. Tapauksesta tuli Yhdysvaltojen Vietnamissa tekemien sotarikosten symboli, ja se herätti laajalti suuttumusta maailmalla. Lisäksi se vähensi Vietnamin sodan kannatusta Yhdysvalloissa. Kiinan–Vietnamin sota
Vietnamin puolustusministeri Võ Nguyên Giáp ei aluksi halunnut keskittää kiinalaisia vastaan uusia joukkoja, vaan odottaa ja katsoa minne kiinalaisten hyökkäys keskittyisi. Vietnamin asevoimia komensi kenraali Van Tiên Dung, joka teki läheistä yhteistyötä puolustusministerin kanssa. Kiinan tavoitteena oli pakottaa hänet vetämään Vietnamin joukkoja Laosista ja Kambodžasta. Kun kuitenkin rajakaupunki yksi toisensa jälkeen menetettiin, vietnamilaisten oli pakko toimia. Kolme kunnostautuneena tunnettua divisioonaa siirrettiin toiselle puolustuslinjalle samaan aikaan, kun taisteluja käytiin Lạng Sơnissa 3. maaliskuuta. 5. maaliskuuta julistettiin yleinen liikekannallepano, yksi armeijakunta eli kolme divisioonaa kutsuttiin takaisin Kambodžasta ja yksi divisioona siirrettiin Đà Nẵngista tukemaan joukkoja Móng Cáissa. Afganistanin sodan siviiliuhrit
Sotilasraportit kertovat 195 aiemmin tuntemattomasta siviilikuolemasta, joita Yhdysvallat pyrkivät piilottelemaan julkisuudelta. Uhrien määrää peiteltiin jakamalla uhrien omaisille rahaa ja ruokaa. Fragging
Ongelma ei ollut marginaalinen, sillä Yhdysvaltojen asevoimien arvioiden mukaan Vietnamin sodassa sai käytännön seurauksena vuosina 1970-1971 surmansa noin 60 armeijan esimiestä. Toinen maailmansota
Toisessa maailmansodassa kuoli enemmän ihmisiä kuin missään sodassa sitä ennen tai sen jälkeen. Arviot menehtyneiden määrästä vaihtelevat 50 miljoonan ja 70 miljoonan välillä. Sotilaita sai surmansa 22–25 miljoonaa, ja siviiliuhreja oli 40–52 miljoonaa. Ia Đrăngin taistelu
Amerikkalaiset olivat menettäneet taistelujen aikana 305 miestä kaatuneina ja satoja haavoittuneina. Pohjoisvietnamilaisten tappiot vaihtelevat lähteestä riippuen. Amerikkalaiset arvioivat 3 561 pohjoisvietnamilaisen kaatuneen ja vietnamilaisten mukaan he menettivät 559 miestä kaatuneina ja 669 haavoittuneina. Vietnamilaisten lähteiden todenperäisyys on kyseenalaistettu myös taisteluun osallistuneiden vietnamilaisten veteraanien kertomusten perusteella. Taistelun molemmat osapuolet julistautuivat sen voittajiksi. Yhdysvallat kärsi pienemmät tappiot ja valtasi haluamansa alueet. Pohjoisvietnamilaiset osoittivat puolestaan kykenevänsä ottamaan yhteen amerikkalaisten kanssa tuhoutumatta ja toimintaa amerikkalaisia vastaan saatettiin jatkaa samoilla joukoilla myöhemmin. Vietnamin sota
Yhdysvallat joutui alakynteen ilmassa jo vuoden 1967 lopulla. Vuoden alkupuoliskolla yksi Phantom ampui alas 13 MiG-21:tä, mutta vuoden lopulla pudotussuhde kääntyi 5:1:ksi vietnamilaisten eduksi. Vuonna 1967 Yhdysvallat pudotti 13 konetta, mutta näistä vain yksi oli MiG-21. Vietnamilaiset taas pudottivat MiG-21-koneilla 12 yhdysvaltalaista konetta ja yhden muilla koneilla. MiG-21:n neuvostovalmisteinen Atoll-ohjus oli yhdysvaltalaisia ohjuksia paremmin Vietnamin tyyppiseen ilmataisteluun soveltuva, mutta sekään ei silti toiminut kovin hyvin. Vietnamin sodan vastaiset protestit Yhdysvalloissa
Helmikuussa 1970 Yhdysvaltain hallituksen peittelemä My Lain verilöyly tuli yleiseen tietoisuuteen ja lisäsi sodan vastustusta entisestään. Huhtikuun lopulla Nixon ilmoitti aiempien lupaustensa vastaisesti, että Yhdysvallat hyökkää Kambodžaan. Tämä aiheutti Yhdysvalloissa laajoja mielenosoituksia. 4. toukokuuta Ohion kansalliskaartin sotilaat ampuivat Kentin yliopistolla kuoliaaksi neljä ja haavoittivat 16 opiskelijaa, jotka olivat osoittamassa mieltään uutta sotaa vastaan. Kambodža
Kenraali Lon Nol suoritti Yhdysvaltojen tuella sotilasvallankaappauksen keväällä 1970. FNL:n sissit hyökkäilivät etelävietnamilaisten kimppuun Kambodžasta käsin, joten Yhdysvaltojen ilmavoimat jatkoivat Kambodžan pommitusta sotilasvallankaappauksen jälkeen aina elokuuhun 1973 asti. Yhdysvallat pudotti Kambodžaan kaiken kaikkiaan 2 756 941 tonnia pommeja. Liittoutuneet käyttivät koko toisen maailmansodan aikana noin 2 miljoonaa tonnia pommeja, Hiroshiman ja Nagasakin atomipommit mukaan luettuina. Nykyään pommituksissa arvioidaan kuolleen noin 250 000 kambodžalaista. Vietnam
Vietnam (), virallisesti Vietnamin sosialistinen tasavalta (), on valtio Kaakkois-Aasiassa. Sen rajanaapurit ovat Kambodža, Kiina ja Laos. Vietnamin pinta-ala on noin 330 000 neliökilometriä ja asukasluku yli 95,2 miljoonaa eli se on väestöltään maailman 15. suurin maa. Afganistanin sodan siviiliuhrit
Viime vuosien aikana Afganistanin sodan siviiliuhrit ovat jatkaneet edelleen kasvamistaan. New York Timesin mukaan vuosi 2009 oli Afganistanin sodan tappavin vuosi. Vuoden aikana kuoli 2412 siviiliä ja haavoittui 3566 ihmistä. Kuolleiden määrä nousi 14 % edelliseen vuoteen verrattuna. Kaikista eniten siviiliuhreja aiheuttivat Taliban-sissien pommi-iskut ja Yhdysvaltojen johtaman liittoutuman lentokonepommitukset. Elokuussa järjestetyt presidentinvaalit lisäsivät levottomuuksia. YK:n tarkkailijoiden mukaan vuonna 2009 taliban-joukot aiheuttivat 53 % Afganistanin sodan siviiliuhreista. Vukovarin piiritys
Serbitaistelijat ryöstelivät kaupunkia surmaten siviilejä iästä piittaamatta. Kaduilla lojui surmattujen siviilien ruumiita, joita serbien tiedottaja, JNA:n eversti Milan Gvero väitti surmatuiksi serbeiksi. Serbitaistelijoiden musta pääkallolippu ja kommunistien punainen tähtilippu liehuivat yhtä aikaa. Kaupungin puolustajat joutuivat lopulta vangeiksi, heidät surmattiin ja pantiin joukkohautaan. Kaupungin asukkaista arviolta 2 000 surmattiin, 800 katosi ja 42 000 pakeni tai karkotettiin. Toisten tietojen mukaan 1 700 kaupunkilaista tapettiin, näistä 1 100 siviilejä. Kadonneita olisi 1 000–2 000, haavoittuneita yli 4 000, vankeja 3 000–5 000, paenneita tai pois ajettuja 30 000. Irakin sodan tappiot ja siviiliuhrit
Toimittajia on tapettu Irakissa sodan aikana 2003–2007 yhteensä 200. (vrt. toisessa maailmansodassa 68 ja Vietnamin sodassa 66). Suomi ISAF-kriisinhallintaoperaatiossa Afganistanissa
Afganistanilaisia siviilejä on konfliktissa kuollut vuosina 2007-2011 lähes 12 000 ihmistä. Vuoden 2013 alkupuoliskolla siviiliuhrien määrä kasvoi edellisvuodesta lähes neljänneksellä. YK:n mukaan noin 74 prosentista olivat vastuussa talibanit ja muut hallituksen vastaiset ryhmät. Vietnamin sota
Saigonin kaaduttua ja maiden yhdistyttyä monet Etelä-Vietnamin hallinnossa mukana olleet menettivät asemansa tai joutuivat uudelleenkoulutusleireille. Myöhemmin, vuonna 1979 Vietnam kävi lyhyen rajasodan Kiinaa vastaan, mikä sai maassa olevat etniset kiinalaiset tuntemaan olonsa uhatuksi. Talouden alamäki ja köyhyys lisäsivät myös halukkuutta Vietnamin jättämiseen parempien olojen toivossa. Yhdessä nämä syyt saivat miljoonat etelävietnamilaiset, ja myöhemmin toisen aallon aikana 1980-luvun alussa myös pohjoisvietnamilaiset, lähtemään maanpakoon vesitse hatarilla lautoilla. Heistä alettiin käyttää nimitystä ”venepakolaiset”. Jotkut joutuivat merellä indonesialaisten ja thaimaalaisten merirosvojen ryöstämiksi ja murhaamiksi. Pelastuneet joutuivat jopa vuosikausiksi pakolaisleireille Thaimaahan, Hongkongiin, Filippiineille ja Malesiaan, koska alkuvaiheen jälkeen oli hyvin vaikeata löytää halukkaita vastaanottajia. Alun sympatiat pakolaisia kohtaan haihtuivat hyvin nopeasti, ja venepakolaiset leimattiin elintasopakolaisiksi. Useimmilla toivo paremmasta toimeentulosta olikin päällimmäisenä. Yleensä Vietnam ei kohdistanut sortotoimia lähteneisiin. 1990-luvun lopulla Vietnamin vapautettua talouttaan monet palasivat takaisin kotimaahan. Viimeiset venepakolaiset (200 hengen ryhmä Filippiineillä) sai turvapaikan vasta vuonna 2005. Suomi vastaanotti ensimmäiset vietnamilaiset kiintiöpakolaiset vuonna 1979. Abhasian sota (1992–1993)
Sodan aikana kuoli yhteensä noin 8 000 henkilöä. Abhasiassa ennen sotaa asuneista noin 240 000:ta georgialaisesta alueelle jäi vain muutama tuhat. Monet heistä saivat vain pientä apua Georgian valtiolta. Heitä asutettiin väliaikaisesti esimerkiksi hotelleihin ja kouluihin, joissa monet asuivat vielä vuosien jälkeenkin. Vuonna 2005 Georgiassa oli vielä 245 000 virallista pakolaista ja heistä noin 232 000 Abhasiasta. He muodostavan noin 5 % koko maan väestöstä. Sittemmin syttyneen Georgian sodan myötä pakolaisia tuli vielä lähes 40 000 lisää. Georgia perusti virallisena pitämänsä Abhasian pakolaishallituksen Tbilisiin. Suomalaiset sotavangit Neuvostoliitossa
Jatkosodassa suomalaisia sotavankeja oli Neuvostoliiton virallisen tilaston mukaan 2 377. Kotimaahan palautettiin 1 969 henkeä. Sotavankitutkija Timo Malmin mukaan suomalaisia joutui vangeiksi 3 402, leirillä kuoli 1 388 ja kotiutettuja oli 1 938 eli kuolleisuus oli 43 prosenttia. Lukujen eron virallisiin lukuihin selittää osittain se, että neuvostoliittolaisissa tilastoissa otetaan huomioon vain ne sotavangit, jotka selvisivät leirille saakka. Yleisimmät kuolinsyyt olivat nälkä, kylmyys ja julmat siirtymiset huonoissa marssiolosuhteissa. Viipurin taistelu (1944)
20. Prikaatin komentajan eversti Kempin 23. kesäkuuta 1944 laatiman yhteenvedon mukaan suomalaisten tappiot olivat "vielä epätäsmällisten tietojen perusteella" 19 kaatunutta, 101 haavoittunutta ja 419 kadonnutta miestä. Suomen sodissa 1939–1945 menehtyneiden tiedoston mukaan Viipurissa kuoli 20. kesäkuuta yhteensä 23 suomalaista sotilasta. Vietnamin sota
Vietnamissa oli käyty siirtomaavallan vastaista sotaa ensin japanilaisia ja sitten ranskalaisia vastaan. Điện Biên Phủn tappion jälkeen vuonna 1954 Yhdysvallat tuli merkittävimmäksi kansainväliseksi osapuoleksi – aluksi neuvonantajana, mutta 1964 Tonkininlahden välikohtauksen jälkeen avoimesti. Yhdysvaltalaisten joukkojen osalta vihollisuudet päättyivät Rauhansopimukseen Pariisissa 27.1.1973 solmitun aselevon jälkeen. Aselevon ollessa voimassa FNL:n ja Pohjois-Vietnamin joukot aloittivat uudelleen hyökkäyksen Etelä-Vietnamiin, eikä Yhdysvalloissa haluttu enää lähettää joukkoja Etelä-Vietnamin avuksi. Pohjois-Vietnamin joukot valtasivat Saigonin ja 30.4.1975 Saigonin hallitus antautui. 2.7.1976 Etelä- ja Pohjois-Vietnam yhdistettiin Vietnamin sosialistiseksi tasavallaksi. Afganistanin sodan siviiliuhrit
Uusin Afganistanin sota alkoi lokakuussa vuonna 2001. Yhdysvallat pommittivat talibaneja Kabulissa, Kandaharissa ja Jalalabadissa. Guardian-sanomalehti arvioi pelkästään Afganistanin sodan saattaneen tappaa ensimmäisen neljän kuukauden aikana epäsuorasti noin 20 000 siviiliä, koska ihmiset joutuivat pakenemaan kodeistaan. YK:n arvion mukaan 160 000 ihmistä pakeni kodeistaan rajan yli Pakistanin puolelle. Iranin viranomaisten mukaan yli 60 000 ihmistä pakeni Iranin puolelle. Matkan aikana kuolleiden tarkkaa lukumäärää ei tiedetä. Afganistanin sodan siviiliuhrit
Yhdysvaltojen hyökkäysten arvioitiin tappaneen suoraan noin 4 000 siviiliä helmikuuhun 2002 mennessä. Siviiliuhrien tarkkaa määrää on kuitenkin erittäin vaikea arvioida eikä luvuista ole yksimielisyyttä. Yhdysvallat myönsi sodan alettua vuonna 2001, että ilmaiskut eivät osuneet sotilaskohteisiin, vaan tappoivat suoraan maan pääkaupungissa Kabulissa satoja siviilejä. Richard Nixon
Sodanvastaiset protestit kiihtyivät entisestään. Poliisi ja kansalliskaarti hajottivat säännönmukaisesti väkivalloin rauhallisia mielenosoituksia. Pahimmissa tapauksissa yhteenotot johtivat kuolonuhreihin, kuten Kentin valtionyliopistossa Ohiossa 4. toukokuuta 1970 tapahtuneessa verilöylyssä, jossa neljä opiskelijaa sai surmansa ja yhdeksän haavoittui kansalliskaartin avattua tulen rauhanomaisesti mieltään osoittanutta opiskelijajoukkoa kohti. Tällaiset tapahtumat voimistivat entisestään sodanvastaista mielialaa maassa ja Nixonin hallituksen oli lopulta aloitettava niin sanottu vietnamisointi eli yhdysvaltalaisten joukkojen korvaaminen etelävietnamilaisilla.Prosessi vietiin loppuun vuonna 1973, kun Yhdysvallat virallisesti vetäytyi Etelä-Vietnamista. Kolmoisliiton sota
Sodan loppuvuodet verottivat Paraguayn väestöä ja taloutta ankarasti: paraguaylaisia arvioidaan kuolleen eri arvioissa 300 000 tai jopa yli miljoona henkeä, ja 90% maan miespuolisesta väestöstä menehtyi. López ei säälinyt omia joukkojaan, vaan pakotti heidät taistelemaan kuolemaan asti. Niin sotilaita kuin siviiliväestöäkin menehtyi suurin joukoin sodan aiheuttamissa koleraepidemioissa. Brasilialaisia sotilaita ja siviilejä kuoli yhteensä noin 50 000, ja argentiinalaisia ja uruguaylaisia yhteensä kolmisenkymmentä tuhatta. Vietnamin sodan vastaiset protestit Yhdysvalloissa
Marraskuuhun 1967 mennessä Yhdysvallat oli lähettänyt Vietnamiin jo lähes 500 000 sotilasta. Samaan aikaan sodassa oli kuollut yli 15 000 sotilasta ja haavoittunut lähes 110 000. Sota maksoi Yhdysvalloille noin 25 miljardia dollaria joka vuosi, mikä herätti myös veronmaksajien huomion. Kovien tappioiden takia armeija lähetti pakollisten kutsuntojen takia Vietnamiin joka kuukausi noin 40 000 uutta sotilasta, mikä lisäsi sotaa vastustaneiden liikkeiden kannatusta entisestään. Vietnamin–mongolien sota
Vuonna 1287 mongolit hyökkäsivät uudestaan, noin 300 000 miehen armeijalla, ja valtasivat Hanoin, mutta kohtasivat kovempaa vastarintaa edetessään pidemmälle etelään. Trần Hưng Đạo otti käyttöön 200 vuotta vanhan harhautuksen ja houkutteli mongolilaivaston ansaan 1288. Mongolit purjehtivat ylös Bạch Đằng-jokea, jolla laivat repeytyivät veteen piilotettuihin rautaseipäisiin. Seipäät oli pystytetty joen pohjaan siten, että ne olivat nousuveden aikana piilossa, ja kun tuli laskuvesi mongolien laivat vahingoittuivat ja takertuivat paljastuneisiin seipäisiin. Vietnamilaiset saivat sotasaaliiksi 400 laivaa ja tuhansia sotavankeja, myös laivastoa johtaneen kenraali Omarin. Jäljelle jäänyt mongoliarmeija vetäytyi pohjoiseen, mutta se lyötiin Noi Bang-solassa. Afganistanin sodan siviiliuhrit
Erityisen räikeitä siviileihin kohdistuvia rikkeitä paljastui dokumentista, joka oli otsikoitu nimellä "Tapaus, joka saattaa aiheuttaa negatiivista julkisuutta". Raportti paljasti Yhdysvaltojen johtaman liittoutuman pommittaneen hääjuhlaa kranaattitulella.
Iskussa aiheutui kolmen siviilinaisen kuoleman, joista yksi oli raskaana. Lapsi ja nainen saivat iskussa surmansa. Kaikkiaan pommituksessa tapettiin kuusi siviiliä. Samana vuonna Yhdysvaltojen joukot tulittivat siviilien linja-autoa aiheuttaen neljän kuoleman ja yhdentoista loukkaantumisen. Vietnamin–chamien sota (1446–1471)
Vietnamin–chamien sota (1446–1471) käytiin Vietnamin keisarikunnan eli Đại Việtin ja nykyisessä Keski-Vietnamissa sijainneen Champan kuningaskunnan kesken. 
Vuonna 1446 Đại Việt hyökkäsi Champan keskiosiin ja valtasi pääkaupunki Vijayan, mutta chamit valtasivat pääkaupunkinsa takaisin seuraavana vuonna.
Vuonna 1471 Vietnamin armeija kuningas Le Thanh Tongin johdolla valtasi Vijayan ja surmasi tuhansia sen asukkaita. Eloonjääneet chamit pakenivat valtakunnan lounaisosiin ja monet heistä kääntyivät shia-muslimeiksi. Vietnamin sota
Taistelut käytiin pääosin Etelä-Vietnamissa, mutta Yhdysvaltojen tultua mukaan sotaan Tonkininlahden välikohtauksen seurauksena 1964 se ulotti pommituslentonsa myös Pohjois-Vietnamiin, Laosiin ja Kambodžaan. Vietnamin sodan tapahtumat vaikuttivat merkittävästi myös Kambodžan sisällissotaan. Kiinan–Vietnamin sota
Molempien osapuolten kärsimien tappioiden tarkka määrä on epäselvä. Kiinalaisten väittämän mukaan he kärsivät 20 000 miestä kaatuneina ja aiheuttivat vastaavasti vietnamilaisille 50 000:n miehen tappiot. Historioitsija King Chenin arvion mukaan Kiinan tappiot olivat 26 000 miestä kaatuneina ja 32 000 haavoittuneina vietnamilaisten tappioiden ollessa 30 000 kaatunutta ja 37 000 haavoittunutta. Sodan jälkeen Kiina luovutti 1 636 sotavankia Vietnamiin ja Vietnam 260 Kiinaan. Heinäkuun 20. päivän salaliitto
Hitlerin vastainen attentaatti muodostui käännekohdaksi sodan kulussa Saksan osalta. Toisen maailmansodan alkamisesta, syyskuun alusta 1939 heinäkuun 20. päivään 1944 saakka sai surmansa yhteensä noin 2,8 miljoonaa saksalaista sotilasta ja siviiliä. Heinäkuun 20. päivästä 1944 Saksan antautumiseen, toukokuun alkuun 1945 saakka saksalaisia sotilaita ja siviilejä kuoli noin 4,8 miljoonaa. Ennen vallankaappausyritystä saksalaisia kuoli päivittäin keskimäärin 1 588 henkeä, vallankaappausyrityksen jälkeen vastaava luku oli yli kymmenkertainen, 16 640. La Violencia
Vuoteen 1957 kestäneessä sisällissodassa kuoli 250 000–300 000. Sotaan liittyi muun muassa kidutusta ja elävien ja kuolleiden ihmisten silpomista. Väkivalta kohdistui miesten lisäksi myös naisiin ja lapsiin. Neuvostoliiton asevoimat
Vietnamin sodassa, jossa Yhdysvallat päätyi antamaan teknisen avun asemesta jopa 500 000 sotilasta taisteluun presidentti Lyndon B. Johnsonin laajennettua sotaa sotilasneuvonantajista ja ilmavoimista taisteleviin maavoimien yksiköihin saakka. Neuvostoliitto ei tarjonnut Vietnamille omia sotilaitaan maavoimien taistelutoimintaa, kuten Kiinan kansantasavalta Pohjois-Korealle Korean sodassa, mutta se otti suoraa vastuuta ilmatorjuntaohjuksista yhdysvaltalaisten pommituksia vastaan epävirallisesti. Neuvostoliitto tarjosi myös torjuntahävittäjiä Vietnamin kansantasavallalle. Kambodžan–Vietnamin sota
Vaikka Vietnam oli vapauttanut Kambodžan punakhmerien tyranniasta, suurin osa valtioista vastusti Vietnamin asettamaa nukkehallintoa, ja Pol Potin johtama Demokraattinen Kamputsea oli maan virallinen edustaja YK:ssa. Vietnamilla oli Kambodžassa noin 180 000 miehen joukot, ja vuoteen 1985 mennessä punaiset khmerit oli ajettu Thaimaan puolelle. Sieltä käsin he tekivät sissihyökkäyksiä ja asentivat maaseudulla tuhansia miinoja. Operaatio Lam Son 719
Taistelun lopputuloksesta huolimatta se julistettiin virallisesti voitoksi. Richard Nixon piti 7. huhtikuuta 1971 televisioidun puheen, jossa hän julisti Vietnamisaation onnistuneeksi ja kutsui operaatiota ”suurimmaksi onnistumiseksi koskaan”. Samalla Nixon ilmoitti vetävänsä 100 000 amerikkalaissotilasta Vietnamista. Radio Hanoi kutsui puolestaan operaatiota ”suurimmaksi tappioksi koskaan” Nixonille ja tämän kumppaneille. Huoltoliikenne Hồ Chí Minhin huoltotietä pitkin oli katkennut vain hetkeksi ja sen laajentamista oltiin jo alettu suunnitella. Vietnamin sota
Joulukuussa 1963 Pohjois-Vietnam päätti lähettää joukkojaan etelään. Vuonna 1964 alettiin rakentaa Hồ Chí Minhin huoltotietä aikaisemman huoltopolun paikalle. Vuonna 1964 pohjoisvietnamilaisia saapui Etelä-Vietnamiin 10 000 ja seuraavana vuonna 35 000. Vietnamin sota
Yhdysvaltalaisia sotilaita palveli vuorotellen Vietnamin sodassa yhteensä 2,59 miljoonaa, josta korkeintaan noin 500 000 kerrallaan. Amerikkalaisia kuoli 58 193 ja haavoittui 304 000, joista 75 000 vakavasti. Kuolleista oli alle 20-vuotiaita 11 398. Suurin osa yhdysvaltalaisista sotilaista oli valkoihoisia, mutta väestöön suhteutettuna mustia ja latinoita oli enemmän kuin valkoisia. Taistelut olivat yhdysvaltalaisille jopa tuhoisampia kuin toisessa maailmansodassa, sillä helikoptereilla saatiin siirrettyä sotilaita helpommin maastossa saarretuillekin taistelupaikoille. Pohjoisvietnamilaisia ja Vietkongin sissejä kuoli 0,5–1,1 miljoonaa ja haavoittui 600 000. Vietnamilaisia siviilejä kuoli noin kaksi miljoonaa. Ho Tši Minh
Politiikan tutkija R. J. Rummel on arvioinut, että kuolemanleireillä teloitettiin 24 000 ihmistä vuosina 1945–1956. Vietnamin maanomistusolojen asiantuntija Lam Thanh Liem puolestaan on arvioinut, että Hon maareformin yhteydessä teloitettiin 120 000 – 200 000 ihmistä. Eräiden lähteiden mukaan 30 % teloitetuista "maanomistajista" oli kommunistisen puolueen jäseniä. Maanomistajiksi luokiteltiin 5,68 % väestöstä, ja suurin osa koki teloitusta lievemmän rangaistuksen. Aikalaislähteiden mukaan Hon vastustajat murhattiin kolmella tavalla: heidät ammuttiin, heidän päänsä leikattiin irti tai heidät hakattiin kuoliaiksi. Hon politiikan kuolonuhrien määrää lisäsi se, että hänen vastustajiensa perheenjäsenet näännytettiin nälkään. Hoang Van Chin arvion mukaan kaikkiaan 500 000 pohjoisvietnamilaista sai surmansa Hon politiikan seurauksena. Vietnamin sota
Pohjois-Vietnamin armeija pudotti yli 4 000 helikopteria. Kiinan–Vietnamin sota
Kiina oli sotilaallisesti huomattavasti Vietnamia suurempi, mutta sen asevoimilla oli myös useita heikkouksia. Kiinan koko asevoimien koko oli 3,6 miljoonaa sotilasta ja sotaan Vietnamia vastaan keskitettiin aluksi 18 divisioonaa, eli noin 180 000 sotilasta. Myöhemmin sotilaiden määrä kohosi noin 600 000:een. Kiinan viimeisin suuri yhteenotto oli ollut Korean sota 1950-luvulla. Asevoimat painottuivat jalkaväkeen ja ne olivat huomattavan heikot muilla aloilla. Vietnamin koko asevoimien koko oli noin 615 000 sotilasta, jotka oli jaettu 25 divisioonaan. Suurin osa divisioonista oli kuitenkin Laosissa ja Kambodžassa. Vietnamia puolusti vain viisi divisioonaa ja niistä kolme oli sijoitettu Hanoin ympärille. Kiinan vastaisella rajalla oli noin 70 000 rajavartioston sotilasta, minkä lisäksi rajalla oli miinakenttiä ja muita esteitä. Vietnam saattoi myös kutsua palvelukseen kevyesti aseistettuja miliisijoukkoja. Molemmilla mailla oli ilmavoimat. Kiinalaisilla oli noin tuhat lentokonetta ja vietnamilaisilla 485. Kumpikaan osapuoli ei kuitenkaan käyttänyt ilmavoimiaan toisiaan vastaan. Operaatio Lam Son 719
Operaatio Lam Son 719 oli Etelä-Vietnamin armeijan operaatio Laosissa Vietnamin sodan aikana 8. helmikuuta – 24. maaliskuuta 1971. Operaation tavoitteena oli katkaista Hồ Chí Minhin huoltotietä pitkin Etelä-Vietnamiin Pohjois-Vietnamista kulkeneet täydennykset ja sen tarkoitus oli osoittaa, että Etelä-Vietnam pystyi pitämään yksin puoliaan kommunisteja vastaan samalla, kun Yhdysvallat pyrki Richard Nixonin johdolla vähentämään osuuttaan sodassa niin sanotun vientamisaation avulla. Etelä-Vietnamin armeija valtasi tavoitteena olleen Tcheponen kaupungin Laosissa, mutta vetäytyminen takaisin Vietnamiin muuttui sekasorroksi Pohjois-Vietnamin joukkojen vastahyökkäysten takia. Vain noin puolet operaatioon osallistuneista joukoista pääsi takaisin Etelä-Vietnamiin. Tästä huolimatta operaatiota pidettiin virallisesti voittona, jonka jälkeen Nixon uutisoi vetävänsä 100 000 amerikkalaista sotilasta pois Vietnamista. Tet-hyökkäys
Etelä-Vietnamin kansallinen vapautusrintama ja Pohjois-Vietnamin armeija valtasivat entisen keisarillisen pääkaupungin Huến 31. tammikuuta. Etelä-Vietnamin ja Yhdysvaltojen takaisinvaltauksen aikana puolet kaupungista tuhoutui, kun tykistö, meri- ja ilmavoimat pommittivat sitä. 24. helmikuuta kaupunki kuului taas Etelä-Vietnamille, mutta taistelutoimien aikana oli sekä kommunistien teloituksissa että liittouman pommituksissa kuollut 5 000 Etelä-Vietnamin kansallisen vapautusrintaman ja Pohjois-Vietnamin sotilasta, 500 liittouman sotilasta ja tuhansia siviilejä. Afganistanin sodan siviiliuhrit
Sadat afganistanilaiset osoittivat mieltään vuonna 2008 Yhdysvaltojen johtaman liittoutuman aiheuttamien siviiliuhrien vuoksi. Nato myönsi tykistötulen tappaneen useita lapsia. Kokonaisuudessaan vuoden 2008 aikana 120 000 siviiliä oli pakotettu lähtemään kodeistaan, 6800 siviiliä haavoittui Afganistanin sodassa ja yli 3000 siviiliä kuoli. YK-tarkkailijoiden arvioin mukaan taliban-kapinalliset tappoivat vuoden 2008 aikana 800 siviiliä. Yhdysvaltojen ilmaiskut ja Afganistanin hallituksen joukot tappoivat 580 siviiliä. Joka vuosi osa siviilikuolemista jää selvittämättä. Sissisota
Sissisota ilman vakinaisen armeijan tukea on tuomittu epäonnistumaan. Tästä syystä esimerkiksi Malesian muslimisissien sota Ison-Britannian siirtomaahallintoa sekä Viron metsäveljien taistelu neuvostomiehittäjää vastaan epäonnistui. Samoin sissijoukkojen käyttäminen taisteluvoimana vakinaisen armeijan tapaan johtaa nopeasti raskaisiin tappioihin: Vietkong miltei tuhoutui kokonaan Tet-hyökkäyksessä 1968. Tuon katastrofin jälkeen Vietkongilla oli Vietnamin sodassa enää toissijainen osa ja varsinaisen taisteluvastuun kantoi Pohjois-Vietnamin vakinainen armeija. Jemenin sisällissota (2015–)
Elokuussa 2016 sisällissodassa oli Yhdistyneiden kansakuntien mukaan tapettu yli 10 000 ihmistä, joista 3 799 oli siviilejä. Sen mukaan Saudi-Arabian liittouma on vastuussa yli 60 prosentista siviiliuhreista. Kolme miljoonaa jemeniläistä on joutunut pakolaisiksi. Heistä 200 000 on paennut ulkomaille. Pakolaisista 900 000 oli elokuussa aikeissa yrittää palata koteihinsa. Uhreista yli 6 700 on kuollut sen jälkeen, kun Saudi-Arabian liittouma alkoi pommittaa Jemeniä maaliskuussa 2015. Uhreista valtaosa on siviileitä. Điện Biên Phủn taistelu
Điện Biên Phủn taistelu oli ensimmäisen Indokiinan sodan ratkaisutaistelu, joka käytiin Vietnamissa lähellä Laosin vastaista rajaa sijainneen Điện Biên Phủn kylän ja sitä ympäröineiden linnakkeiden hallinnasta 13. maaliskuuta – 7. toukokuuta 1954. Ranskalaisia Điện Biên Phủssa komensi Christian de La Croix de Castries ja Việt Minhin joukkoja Võ Nguyên Giáp. Giáp oli odottanut tilaisuutta käydä ranskalaisia vastaan suuri avoin taistelu, kun taas ranskalaiset uskoivat voivansa aiheuttaa hyökkäävälle Việt Minhille raskaat tappiot. Ranskalaiset tosin aliarvioivat Việt Minhin kyvyn tuoda paikalle joukkoja ja heitä vastassa oli paljon odotettua suurempi joukko. Ranskalaisia osallistui taisteluun yhteensä 16 544, kun taas Việt Minh toi taisteluun arviolta 50 000 sotilasta. Ranskalaiset kärsivät taistelun aikana tappioita etenkin Việt Minhin tykkitulen takia. Giápin oli onnistunut tuoda alueelle tarvikkeita ja esimerkiksi tykkejä kymmenientuhansien jalan kulkeneiden vietnamilaisten kantajien avulla. Taistelu päättyi Ranskan tappioon ja sen kautta sodan päättymiseen, sekä ranskalainen siirtomaavallan kukistumiseen Kaakkois-Aasiassa. Vietnam jakautui sodan jälkeen kahtia Etelä- ja Pohjois-Vietnamiin. Phước Longin taistelu
Yhdysvallat oli vetäytynyt Vietnamista Pariisin rauhan mukaisesti vuonna 1973 ja sotatoimet olivat päättyneet 28. tammikuuta. Todellisuudessa rauha ei ollut kuitenkaan lopettanut taisteluja Pohjois-Vietnamin ja Etelä-Vietnamin välillä, vaan useissa kylissä käytiin ankaria taisteluja vuoden 1973 aikana. Pohjois-Vietnamin johto oli kokoontunut lokakuussa 1974 keskustelemaan sodan tavoitteiden saavuttamisesta. Tuolloin etenkin Lê Duẩn toi esille Yhdysvaltojenuuden intervention epätodennäköisyyden etenkin Richard Nixonin erottua, sekä Etelä-Vietnamin armeijan huonon suorituskyvyn kuluneen vuoden aikana. Kommunistisen puolueen politbyroo pelkäsi kuitenkin edelleen Yhdysvaltojen uuden intervention mahdollisuutta, minkä lisäksi raskaan aseistuksen siirtoja Etelä-Vietnamiin ja joukkojen huoltoyhteyksien rakentamista ei oltu vielä saatu valmiiksi. Keskustelujen lopputuloksena päätettiin hyökätä Phước Longin maakunnassa Vietnamin keskisellä ylänköalueella lähellä Kambodžan vastaista rajaa. Tarkoituksena oli koetella Etelä-Vietnamin vastarintaa ja jos se jäisi vähäiseksi ja Yhdysvallat pysyisi sodan ulkopuolella, Pohjois-Vietnam jatkaisi tilanteen eskaloimista seuraavan vuoden puolella. Hyökkäys päätettiin toteuttaa joulukuussa 1974 ja sen suunnitteli kenraali Trần Văn Trà, joka kokosi kaksi jalkaväen divisioonaa, panssarivaunupataljoonan, tykistörykmentin ja ilmatorjuntarykmentin hyökkäystä varten. Etelä-Vietnamin puolella aluetta puolusti vain paikallisten joukkojen jäsenet, joiden tueksi lennätettiin yksi jalkaväen pataljoona. Vietnam
Sodassa kuoli noin kaksi miljoonaa vietnamilaista ja neljä miljoonaa vammautui. 50 % asunnoista ja 70 % teollisuudesta tuhoutui. Maahan jäi valtava määrä räjähtämättömiä maamiinoja ja pommeja, ja laajoja alueita saastui Yhdysvaltain käyttämästä Agent Orange -kasvimyrkystä. Maan yhdistymisen jälkeen sosialistinen järjestelmä kollektivisointeineen ulotettiin koko maahan ja entisen vallan tukijat lähetettiin uudelleenkoulutusleireille, jossa he viettivät kuukausista vuosiin. Suurin osa Etelä-Vietnamin musiikista, taiteesta ja kirjallisuudesta kiellettiin. Julkaisut myötäilivät sosialistista realismia. Irakin sodan tappiot ja siviiliuhrit
Vuoden 2008 pääsiäiseen mennessä yhdysvaltalaisia sotilaita oli kuollut yli 4 000 ja kymmeniä tuhansia oli haavoittunut. Koska ”varsinaiset sotatoimet” olivat lähinnä ilmaiskuja tärkeisiin kohteisiin, tuona aikana kuolleiden koalition sotilaiden määrä oli varsin vähäinen. Suurin osa näistäkin menehtyi lähinnä erilaisissa onnettomuuksissa: helikopteri-, auto-, aseenkäsittely yms. Suurin osa koalition kuolinuhreista on tullut kapinallisten sissi-iskuissa sen jälkeen kun vanha hallinto oli kukistettu. Afganistanin sodan siviiliuhrit
YK:n operaatioraportin mukaan vuoden 2010 ensimmäisen puoliskon siviiliuhrien määrä nousi yli 3 000 henkilöön, joista kuolemantapauksia lähes puolet. Siviiliuhreja aiheuttivat eniten, 76 prosenttia, talibanit ja muut hallituksen vastaiset ryhmät. Lisäystä oli yli puolet edelliseen vuoteen verrattuna. Vastaavasti hallitus ja sitä tukevat joukot aiheuttivat 12 prosenttia siviiliuhreista. Hallitusta tukevat joukot vähensivät siviiliuhrien määrää lähes kolmanneksella vuoteen 2009 verrattuna. Sri Lanka
Sodan loppuvaiheissa kuoli ainakin 40 000 siviiliä saaren pohjoisosissa. Tamilitiikerit käyttivät siviilejä ihmiskilpinä ja pakottivat lapsia sotilaikseen. Hallitus puolestaan kehotti siviilejä suojautumaan rannan suoja-alueelle ja tulitti sitä sen jälkeen raskain asein. Yhdysvaltojen aloitteesta asiasta vaaditaan kansainvälistä tutkintaa. Vietnamin sota
Diệmin veli ratsasi buddhalaisluostareita, mikä sai aikaan laajoja mielenosoituksia. Diệmin alaiset kenraalit saivat Yhdysvaltojen suurlähetystöstä luvan, kaappasivat vallan ja vangitsivat Diệmin ja tämän veljen. Diệm surmattiin pian kaappauksen jälkeen Yhdysvaltojen siunauksella, vaikka Kennedyn hallinto esittikin julkisen pahoittelunsa asian johdosta.
Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu CIA:n analyytikot arvioivat vuonna 1966, että Yhdysvallat ei voita Vietnamin sotaa. Näin siitä huolimatta, että jotkut CIA:n johtajat uskoivat Yhdysvaltain voittavan sodan. Puolustusministeri Robert McNamara luki CIA:n analyytikkojen sotapessimistisen raportin elokuussa 1966, ja suositteli presidentille sodan lopettamista. Presidentti ei piitannut McNamaran ehdotuksesta. Etelä-Vietnamin kansallinen vapautusrintama
Etelä-Vietnamin kansallinen vapautusrintama (FNL, tunnettiin myös nimellä Vietkong, vietnamiksi "Việt Cộng") oli Etelä-Vietnamin hallitusta vastustanut liike. Vietnamin sodassa sitä vastaan taistelivat sekä Etelä-Vietnamin armeijan että Yhdysvaltain joukot. Vietnamin sota päättyi FNL:n ja sitä tukeneen Pohjois-Vietnamin voittoon, minkä jälkeen kansallinen vapautusrintama sulautettiin yleisvietnamilaiseen Vietnamin isänmaalliseen rintamaan. Vietnamin sota
Vietnamin sota (myös "toinen Indokiinan sota", , , ”vastarintasota Yhdysvaltoja vastaan”) oli Vietnamissa vuosina 1954–1975 käyty sota, joka käytiin Pohjois- ja Etelä-Vietnamin valtioiden sekä kummankin osapuolen kansainvälisten liittolaisten välillä. Viipurin taistelu (1941)
Suomalaisjoukot saapuivat eri suunnista Viipuriin 29. elokuuta. Viipurin torniin vedettiin Suomen lippu klo 17.35. Elokuun 31. Viipurissa järjestettiin suuri voitonparaati taisteluiden yhä jatkuessa kaupungin lähistöllä. Viipurin valtauksesta ja paraatista tehtiin myös erillinen Puolustusvoimain katsaus, jota esitettiin kotirintamalla.
Neuvostoliiton viralliset tappioluvut olivat 10 649 sotilasta, joista 2 176 kaatuneina, 6 014 haavoittuneina ja 2 141 kadonneina. Luvut ovat ristiriidassa suomalaisten omien tietojen kanssa, sillä suomalaiset ottivat noin 9 000 sotavankia, joiden joukossa 43. divisioonan komentaja kenraalimajuri Vladimir Kirpitšnikov. Hän oli ainoa suomalaisten vangitsema kenraali toisessa maailmansodassa. Lisäksi suomalaiset saivat sotasaaliina mm. 306 tykkiä, 246 kranaatinheitintä, 272 konekivääriä, 55 panssarivaunua, 673 autoa, lähes 300 traktoria ja noin 4 500 hevosta. Suomalaisten kokonaistappiot olivat 2 215 miestä, sisältäen kaatuneet, haavoittuneet ja kadonneet. Khe Sanhin taistelu
Amerikkalaisten tappioista Khe Sanhissa on annettu erilaisia arvioita. Virallisen lukeman mukaan 205 merijalkaväen sotilasta kaatui ja yli 1 600 haavoittui. Khe Sanhin tukikohdan sotilaspastorin Ray W. Stubben mukaan kuolleita oli 475. Etelä-Vietnamin armeijan joukot kärsivät tuntemattoman määrän tappioita Khe Sanhin kaakkoispuolella ja surmansa sai lisäksi 1 000–1 500 montagnardia. Pohjois-Vietnamin armeija kärsi arviolta 10 000–15 000 miehen tappiot. Suuri valtaosa heistä sai surmansa ilmapommituksissa ja tykistötulessa. Paikalla tehtiin myös virallinen ruumiiden laskenta, jonka tulos oli 1 602 kaatunutta pohjoisvietnamilaista. Pohjois-Vietnamin armeijan virallinen luku sen tappioksi on 2 270, mutta on epäselvää kuuluvatko taistelussa kadonneet tähän lukuun. Khe Sanhin taistelu ja Tet-hyökkäys herättivät sodan vastustusta Yhdysvalloissa ja hyökkäystä ja Khe Sanhin taistelua voidaankin pitää sodan käännekohtana, jonka jälkeen Yhdysvaltojen osallistuminen sotaan alkoi vähetä. Long Tânin taistelu
Australialaiset menettivät 18 sotilasta kaatuneina ja 24 haavoittuneina. Vihollisen kaatuneita laskettiin seuraavana päivänä ja ruumiita löytyi 245. Kaatuneita saattoi olla yhteensä jopa 800. Long Tânin taistelu jäi ainoaksi vakavammaksi iskuksi australialaisia vastaan Phước Tuyssa ja Australia lisäsi sotilaidensa määrää Vietnamissa taistelun jälkeen. Enimmillään australialaisten määrä oli vuonna 1968, jolloin heitä oli maassa yhteensä 7 672. Afganistanin sota (2001–)
Päivitetty viimeksi 21. joulukuuta 2015.
Arviot siviiliuhrien määristä vaihtelevat noin 14 000 ja 31 000 välillä. Hyökkäyksen alussa koalition ilmaiskut toivat huolen siviiliuhreista, ja koalition sotatoimet ovatkin vaatineet lukuisia siviiliuhreja. Sodan edetessä Taliban-taistelijoiden osuus Afganistanin sodan siviiliuhreista on noussut selvästi liittoutuman lukuja korkeammaksi. Vuonna 2011 YK:n mukaan sodassa kuoli heinäkuuhun mennessä 1 462 siviiliä, joiden kuolemista 80 % oli islamistikapinallisten aiheuttamia. Kiinan–Japanin sota (1937–1945)
Kahdeksan vuotta kestäneen sodan uhrit olivat valtaosin siviilejä. Guomindangin joukot taistelivat 22 suuressa yhteenotossa, joihin osallistui yleensä yli 100 000 sotilasta kummallakin puolella, 1 171 pienemmässä yhteenotossa (50 000 sotilasta molemmilla puolilla) ja lisäksi 38 931 kahnauksessa. Kommunistit taistelivat pääosin sisseinä Pohjois-Kiinassa. Kiina menetti arviolta 3,22 miljoonaa sotilasta. Yli yhdeksän miljoonaa siviiliä kuoli taisteluissa, ja 8,4 miljoonaa muihin syihin. Japanilaiset rekisteröivät noin 1,1 miljoonaa kuollutta, haavoittunutta tai kadonnutta sotilasta – sotaa ei käyty Japanin maaperällä. Sota synnytti lisäksi noin 95 miljoonaa pakolaista. Kiinan menettäneen omaisuuden arvon (vuoden 1937 vaihtokurssin mukaan 383 miljardia 301,3 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria) on arvioitu olleen noin 50 kertaa suurempi kuin Japanin koko silloinen bruttokansantuote (7,7 miljardia Yhdysvaltain dollaria). Vietnamin sota
Ilmapommitusten alettua Pohjois-Vietnam alkoi saada sen sotilaalliselta liittolaiselta Neuvostoliitosta ilmatorjuntaohjuksia, hävittäjiä ja tutkia, mutta neuvostovalmisteiset ilmatorjuntaohjukset osoittautuivat osumatarkkuudeltaan huonoiksi. Koneita ammuttiinkin pääosin alas it-tykkitulella. Yhdysvallat keskeytti pohjoisen ilmapommitukset vuonna 1968. 45 kuukaudessa oli tuhottu noin tuhat lentokonetta ja pudotettu 643 000 tonnia pommeja. Ulvila
Suomen sisällissotaan enemmistö ulvilalaisista osallistui punaisten puolella. Valkoisessa armeijassa taisteli noin 40 ja punaisella puolella 1 500–2 000 miestä. Vuoden 1916 vaaleissa sosiaalidemokraattinen puolue oli saanut ennätysmäisen 77 % kannatuksen. Suomen sotasurmat -projektin tietojen perusteella ulvilalaisia kuoli väkivaltaisesti kansalaissodan yhteydessä 312 ja kullaalaisia 99. Näistä valtaosa oli punaisia ja heitä kuoli myös vankileireillä. Afganistanin sota (2001–)
Arviot sodan ensimmäisenä vuonna kuolleiden siviilien määrästä liikkuvat 1 000:n ja 3 600:n välillä. Sodan vuoksi epäsuorasti kuolleiden siviilien määriä ei ilmeisesti ole tutkittu tarkasti. Brittiläisen Guardian-lehden artikkeli puhuu muutamista kymmenistä tuhansista. Sodan aikana monet humanitääriset järjestöt pelkäsivät suurkatastrofia, mikäli sota jatkuisi kiivaana vielä lähestyvänä talvena. Tämän vuoksi Yhdysvalloille esitettiin vaatimuksia keskeyttää sotatoimet humanitäärisen tilanteen helpottamiseksi. Yhdysvaltain historia
Presidentti Richard Nixonin kauden 1969–1974 hallitseva ulkopoliittinen ja yhteiskunnallinen ilmiö oli vuosien 1964–1975 Vietnamin sota. Sodan pitkittynyt kesto, My Lain verilöylyn kaltaiset yhdysvaltalaisten joukkojen suorittamat sotarikokset ja voimakas kansalaisoikeusliike tuhosivat sodan suosion Yhdysvalloissa. Vietnamin sodassa Yhdysvallat menetti noin 58 000 sotilasta kaatuneina ennen kuin sen joukot poistuivat Etelä-Vietnamista. Budapestin piiritys
Taistelut vaurioittivat Budapestia pahoin. Kaikki sillat ja monet historiallisista rakennuksista olivat raunioina. Seitsemän rakennusta kymmenestä oli pahasti vaurioitunut. Kaupungissa kuoli 38 000 siviiliä, ja heistä 13 000 suoraan taisteluiden takia ja 25 000 sairauksiin ja aliravitsemukseen. Budapestin puolustajilta kuoli noin 48 000 sotilasta ja noin 63 000 jäi sotavangiksi. Hyökkääjiltä kaatui noin 70 000 sotilasta ja noin 202 000 haavoittui. Punaiset khmerit
Lopullisesta sisällissodan, Pol Potin ohjelmien ja Vietnamin miehityksen uhriluvusta kiistellään. Kolme miljoonaa oli Vietnamin asettaman hallituksen arvio. Tarkkoja väestönlaskentoja ei ole maassa tehty usein. Yalen Kambodžan kansanmurhan tutkimusprojektin arvio on 1,7 miljoonaa, Amnesty Internationalin 1,4 miljoonaa ja Yhdysvaltain viranomaisten 1,2 miljoonaa. Khieu Samphan ja Pol Pot asettivat lukuja 800 000 uhrista miljoonaan. CIA:n arvioiden mukaan teloituksia oli 50 000–100 000. Irakin sota
Irakin sodassa kuoli vuoteen 2011 mennessä noin 4 500 Yhdysvaltain sotilasta ja haavoittui kymmeniä tuhansia. Sota oli vaatinut yli 80 000 siviiliuhria. Kuolleiden irakilaissotilaiden määrää ei tiedetä. 12 000 irakilaispoliisia oli kuollut sissisodassa. Sodassa kuolleiden irakilaissiviilien määristä liikkuu hyvin ristiriitaisia tietoja. IBC:n tutkimuksen mukaan sodassa kuoli lokakuuhun 2010 mennessä noin 100 000 siviiliä. Surmaajina olivat liittouman sotatoimet, rikolliset ja terroristit. Afganistanin sodan siviiliuhrit
Washington Post piti huolestuttavana sitä, että vuonna 2007 ensimmäisen kuuden kuukauden aikana Naton, Yhdysvaltojen ja Afganistanin hallituksen joukot olivat tappaneet enemmän siviilejä kuin taliban-kapinalliset. Amnesty Internationalin mukaan Taliban-liike syllistyi vuoden aikana Afganistanissa useisiin sotarikoksiin ja siviilien tappamiseen. Erityisesti siviilejä tappavat talibanien itsemurhaiskut, sieppaukset ja murhat, jotka kohdistuvat mm. naisaktivisteihin, terveydenhuollon työntekijöihin ja uskonnollisiin johtajiin. Kiinan–Vietnamin sota
17. helmikuuta 1979 alkanutta kiinalaishyökkäystä komensi kenraali Xu Shiyou.
Kiinalaiset olivat valmistelleet hyökkäystään evakuoimalla rajaseudulta 300 000 asukasta ja samalla sen joukot pohjoisessa Neuvostoliiton vastaisella rajalla asetettiin hälytysvalmiuteen Neuvostoliiton yllätyshyökkäyksen varalta. Kiinalaisjoukot hyökkäsivät Vietnamiin monella eri kohdalla pitkin Vietnamin vastaista rajaa tarkoituksenaan pakottaa puolustajat levittämään joukkonsa ja heikkojen kohtien tiedustelemiseksi. Hyökkäykset toteutettiin tavallisesti tykistökeskityksiä seuranneina ihmisaaltoina. Vietnamilaiset puolustajat tekivät ankaraa vastarintaa, mutta kiinalaisten onnistui silti vallata monet merkittävät Vietnamiin johtavat solat maiden rajalla muutaman päivän kuluttua hyökkäyksen alkamisesta. Dang Da valloitettiin 17. helmikuuta ja Lào Cai 19. helmikuuta. Vietnamin rajojen sisällä olevien kiinalaisjoukkojen määrä nostettiin 200 000:een ja 22. helmikuuta valloitettiin Cao Bằng ja Hà Giang. Vietnamilaiset tekivät muutamia vastahyökkäyksiä Kiinan puolelle, mutta niiden menestys jäi nimelliseksi. Talvisota
Suomalaisten tappiot talvisodassa olivat 26 662 sotatoimissa menehtynyttä ja noin tuhat siviiliä. Neuvostoliitto ilmoitti sodan jälkeen tappioikseen 48 745 kaatunutta ja 158 863 haavoittunutta, mutta nykyään tiedetään varmuudella näiden lukujen olevan aivan liian pieniä. Hävittäjä-ässä
Vietnamin sota oli Vietnamissa vuosina 1955–1975 käyty sota, joka käytiin Pohjois-Vietnamin valtion ja Etelä-Vietnamin valtion sekä kummankin osapuolen kansainvälisten liittolaisten välillä. Afganistanin sodan siviiliuhrit
YK-tarkkailijoiden arviot Afganistanin sodan siviiliuhreista poikkesivat Afganistanistanilaisen avustusjärjestön laskemista hiukan. YK:n mukaan Afganistanin sodassa kuoli tammi-kesäkuussa 1271 siviiliä ja lähes 2000 haavoittui. Lasten osuus kuolleista on kasvanut hälyttävällä tavalla. Raportin mukaan 176 lasta kuoli ja haavoittui 389 sodassa. Kuolleiden lasten osuus on kasvanut 55 % edelliseen vuoteen verrattuna. Taliban-kapinallisten aiheuttamat siviiliuhrit olivat 73 % kaikista siviiliuhreista. Yhdysvaltojen ja hallitusta tukevien joukkojen aiheuttamat siviiliuhrit vähenivät edellisiin vuosiin verrattuna 30 %. Vietnamisointi
Vietnamisointi oli Vietnamin sodassa Richard Nixonin hallinnon toimi, jolla pyrittiin irrottamaan Yhdysvallat sodasta ohjelmalla, jonka avulla Etelä-Vietnamin puolustusvoimia "laajennettaisiin, varustettaisiin ja koulutettaisiin", ja se saisi kasvavan osuuden taisteluissa samalla kun Yhdysvaltojen joukkoja vähennettäisiin". Pohjois-Vietnamin tet-hyökkäyksen vaikutuksesta aloitettu politiikka liittyi yhdenmukaisesti Yhdysvaltojen neuvonantajajoukkojen politiikan kanssa maajoukkoihin eikä koskenut Yhdysvaltojen ilmavoimia eikä tukea Etelä-Vietnamille. Yhdysvaltalaisten epäluottamus hallintoon, joka oli alkanut hyökkäyksen jälkeen, lisääntyi sen jälkeen kun oli julkistettu tietoja yhdysvaltalaisten sotilaiden tekemästä siviilien joukkosurmasta My Laissa 1968, hyökkäyksestä Kambodžaan 1970 ja Pentagonin papereiden vuodosta 1971. Hamburger Hillin taistelu
Virallisten amerikkalaislukujen mukaan koko operaatio Apache Snown aikana kaatui 56 amerikkalaista ja 5 etelävietnamilaista. Muissa lähteissä annetaan tästä poikkeavia lukuja. Esimerkiksi Samuel Zaffiri kirjoittaa kirjassaan "Hamburger Hill" (1988) amerikkalaistappioiden olleen Hamburger Hillin taistelun aikana 70 kaatunutta ja 372 haavoittunutta. Pohjoisvietnamilaisten tappioiksi on arvioitu noin 630 kaatunutta. Pohjoisvietnamilaiset oli taistelun tuloksena pakotettu ulos A Sầunin laaksosta ja operaation tavoitteita pidettiin virallisesti täytettyinä. Niinpä amerikkalaiset ja etelävietnamilaiset joukot vedettiin pois Ấp Bialta ja pohjoisvietnamilaiset valtasivat sen uudelleen hieman myöhemmin. Laaksoa ei kuitenkaan käytetty entiseen tapaan pohjoisvietnamilaisten huoltoreittinä useampaan vuoteen. Etelä-Vietnamin kansallinen vapautusrintama
Sodan alettua kansallisen vapautusrintaman rivit kasvoivat nopeasti ja vuonna 1962 sillä oli noin 300 000 aktiivista jäsentä ja arviolta miljoona sitä eri tavoin epäsäännöllisemmin tukevaa kannattajaa. Toiminnan alkuvaiheessa suuri osa järjestön jäsenistä oli vapaaehtoisia. Vapaaehtoiset liittyivät kansallisen vapautusrintaman joukkoihin yleensä yleensä eri kylissä kiertäneiden kaaderien värvääminä. Yleisenä argumenttina kansalliseen vapautusrintamaan liittymisen puolesta käytettiin usein sitä, että 18-vuotta täyttäneet joutuisivat joka tapauksessa Vietnamin tasavallan armeijaan, mutta kansallisessa vapautusrintamassa he palvelisivat lähellä kotejaan. Vietnamin tasavallan armeijan tavallinen tapa oli tästä poiketen lähettää asepalvelusta suorittavat mahdollisimman kauaksi kodeistaan. Sodan kuluessa myös kansallinen vapautusrintama alkoi käyttää pakkovärväystä riviensä täydentämiseksi. Kansallisessa vapautusrintamassa palveli myös naisia, mutta vain harvat heistä toimivat varsinaisina taistelijoina. Naistaistelijoita oli lähinnä kyliä suojelevissa joukoissa ja he saivat miesten tapaan lyhyen sotilaskoulutuksen. Irakin–Iranin sota
Loppujen lopuksi irakilaisten käyttämiin kaasuihin kuoli ehkä 100 000 Iranin sotilasta. Arviolta 5 % iranilaisista kaatuneista kuoli tuskallisesti sinappikaasuun ja sariiniin, jotka tappoivat luultavasti vahingossa myös irakilaisiakin. Irak käytti myös hermokaasuja. Irak käytti iranilaisia siviilejä vastaan lentokonein ja ohjuksin kuljetettavia kaasuaseita. Hieman ennen sodan loppua vuonna 1988 Irakin armeija kaasutti hengiltä tuhansia kurdisiviilejä Halabjan kylässä.