Mikä oli sfinxi antiikin mytologian mukaan?
Sfinksi
Kreikkalaiset kuvasivat sfinksin yleensä naishahmoisena ja siivekkäänä. Heidän uskomuksensa mukaan sfinksi ryösti nuoria poikia ja oli läsnä verisissä taisteluissa. Joissakin taruissa sfinksi kyseli kreikkalaisilta sankareilta arvoituksia: jos ei tiennyt vastausta, sfinksi muutti onnettoman uhrinsa kiveksi. Kun joku tiesi vastauksen, kaikki vapautuivat loitsusta. Klassisella kreikkalaisella kaudella sfinksi inhimillistyi. Sen kasvot kuvattiin tyyninä ja kauniina ja sille veistettiin usein myös rinnat.
Kreikkalainen sfinksi oli huonon onnen ja tuhon demoni. Tunnetuimmassa sfinksimyytissä sfinksi kysyi ihmisiltä vastausta arvoitukseen ("Mikä olento liikkuu aamulla neljällä jalalla, päivällä kahdella, ja illalla kolmella jalalla?") ja kuristi kaikki jotka vastasivat väärin. Viimein kuitenkin Oidipus osasi vastata arvoitukseen oikein ("Ihminen."), jolloin sfinksi tappoi itsensä hyppäämällä rotkoon. Oidipusmyytin antiikinaikaisissa kuvituksissa sfinksi esiintyykin usein. Sfinksi
Sfinksi (kreikan sanasta Σφιγξ "sphinx", ’kuristaja’) on taiteessa ja mytologiassa kuvattu ihmispäinen leijona tai hirviö, jolla on joskus myös siivet. Ensimmäiset tunnetut sfinksiveistokset valmistettiin muinaisessa Egyptissä. Egyptiläinen sfinksi kuvasi yleensä faaraon tai muun tärkeän henkilön kasvoja, sekä leijonan ruumista, jolla pyrittiin korostamaan patsaan esittämän henkilön voimaa ja mahtia. Myöhemmin kreikkalaiset omaksuivat sfinksin osaksi tarustoaan. Heidän sfinksinsä oli yleensä naispuolinen. Sfinksejä löytyy myös Mykenen, Assyrian, Persian ja Foinikian kuvataiteesta ja kuvanveistosta.
Eleusis
Eleusis () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") sekä Hippothontis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Siellä sijaitsi Demeterin ja Koren eli Persefonen pyhäkköalue, joka oli yksi koko antiikin maailman merkittävimmistä uskonnollisista keskuksista ja tunnetaan ennen kaikkea Eleusiin mysteereistä. Eleusis kuului fylensä "paralia"-trittykseen eli Attikan rannikkoalueiden demoksiin ja sijaitsi noin 23 kilometriä Ateenasta länteen. Sen arkeologinen kohde sijaitsee nykyisessä Elefsínan kaupungissa. Hauron
Hauron oli muinaisessa Egyptissä palvottu alun perin kanaaninainen jumala. Kanaanilaisessa mytologiassa Hauron oli mahdollisesti Astarten poika. Häntä palvottiin ilmeisesti aavikolla kulkijoiden ja paimenten suojelijana, ja Egyptissä jumalaa kutsuttiinkin nimellä "voitokas paimen". Hauron mainitaan egyptiläisissä teksteissä keskivaltakunnan ajoilta lähtien, mutta egyptiläiseksi jumalaksi hänet omaksuttiin ilmeisesti uuden valtakunnan aikaan. Jostakin tuntemattomasta syystä Hauron yhdistettiin vahvasti Gizan sfinksiin, ja tälle rakennettiin kappeli sfinksin eteen uuden valtakunnan aikaan. Delfoi
Varhaisimmat merkit asutuksesta Delfoissa ovat myöhäiseltä mykeneläisajalta noin 1100 eaa. Sekä Apollonin että Athene Pronaian pyhäkköalueilta on löydetty mykeneläisiä figuriineja ja keramiikkaa. Kaupungin alkuperäinen nimi vaikuttaa olleen ensin "Lykoreia" ja sitten "Pytho". Kaupunki hautautui maanvyöryssä mykeneläisen ajan lopulla. Mykeneläisajan jälkeen löydöissä on parin vuosisadan tauko, kunnes paikka asutettiin ilmeisesti uudelleen 900-luvulla eaa. Ensimmäiset merkit kulttitoiminnasta ovat 800-luvulta eaa. Apollonin kultti alueella sai alkunsa viimeistään 700-luvulla eaa. Ensimmäisten Apollonin pappien, jotka toivat paikalle Apollon Delfinioksen kultin ja tämän puisen kulttikuvan ("ksoanon"), kerrotaan olleen Knossokselta tulleita kreetalaisia. Samalla paikka sai nimen "Delfoi". Minotauros
Minotauros (kr. Μινώταυρος) oli kreikkalaisessa mytologiassa esiintyvä taruolento, joka oli puoliksi ihminen, puoliksi härkä. Kreetan kuningattaren Pasifaen ja valkoisen härän ristisiitoksena syntynyt hirviö teljettiin kuningas Minoksen käskystä suureen labyrinttiin, johon sille vietiin joka yhdeksäs vuosi 12 ateenalaista uhria ravinnoksi. Lopulta Ateenan tuleva kuningas Theseus surmasi hirviön ja teki lopun Kreetan sortotöistä Ateenassa. Vanha kreikkalainen taru Minotauroksesta ja Theseuksesta saattaa olla vertauskuvallinen kertomus siitä, kuinka Ateena vapautui Kreetan pronssikautisen minolaisen kulttuurin vallan alta. Minotauros on kreikkaa ja tarkoittaa ”Minoksen härkää”. Djedefra
Djedefra rakennutti itselleen pyramidin pohjoisemmaksi Abu Roashiin, kahdeksan kilometriä Gizasta. Se on Memphiksen metropoliin pohjoisin osa. Vuonna 2004 ranskalainen egyptologi Vassil Dobrev esitti, että Djedefra saattoi olla suunnittelemassa Sfinksin pystyttämistä isänsä muistoa vartioimaan. Stymfalos
Stymfalos oli ympäröity kaupunginmuureilla, joiden pituus oli noin 2,5 kilometriä. Niiden reitti voidaan jäljittää kauttaaltaan. Muurit oli varustettu tornein, joista on säilynyt jäänteitä erityisesti muurien länsilaidalla. Kaupungin akropolis eli yläkaupunki sijaitsi harjanteella, joka ulottui lännestä järven pohjoisrannalle saakka. Alakaupunki oli rakennettu ruutuasemakaavassa, jossa kortteleiden leveys oli noin 30 metriä ja niiden välisten katujen leveys noin kuusi metriä.
Akropoliin länsipäästä on löydetty Athene Poliaalle omistetun pyhäkön jäänteet. Siihen kuului pieni temppeli, jossa oli naos ja pronaos, sekä toinen rakennus, joka oletetaan papiston rakennukseksi tai varastotilaksi. Pyhäkön alueelta on löydetty suuri määrä kaupungin naisten votiivilahjaksi antamia kulta-, hopea- ja pronssikoruja sekä terrakottafiguriineja, lamppuja ja keramiikkaa. Pyhäkkö oli tuhoutunut 100-luvun eaa. puolessa välissä. Thutmosis IV
Thutmosiksen kymmenvuotisesta hallitusajasta ei ole säilyt juurikaan tietoa. Hänellä oli papiston kanssa erimielisyyksiä uskontoasioissa. Hänen tiedetään kuitenkin kukistaneen kapinan Nubiassa noin vuonna 1392 eaa. Lisäksi hän kunnosti Gizan sfinksin ja rakensi loppuun Thutmosis III:n aloittaman obeliskin. Taru kertoo että Thutmosis IV oli metsästysmatkalla lähellä sfinksiä, joka oli hautautunut hiekkaan kaulaansa myöten. Kun hän meni nukkumaan sfinksin pään luokse, sfinksi näyttäytyi hänelle unessa. Se lupasi tehdä Thutmosiksesta faaraon jos hän raivaisi hiekan sfinksin ympäriltä. Thutmosis teki kuten sfinksi oli pyytänyt ja sai kuninkuutensa. Afrodite Pandemoksen pyhäkkö
Pyhäkkö sijaitsi Pausaniaan mukaan Asklepieionin ja Propylaian välisellä alueella. Pyhäkkö on paikannettu Akropoliin rinteeseen Athene Niken temppelin alapuolelle muun muassa alueelta löydetyn piirtokirjoituksen ja muiden jäännösten, kuten friisin osien, perusteella. Pyhäkön säilyneet jäännökset ovat peräisin varhaiselta hellenistiseltä ajalta. Athene Pronaian pyhäkkö
Athene Pronaian pyhäkkö (; usein Marmariá, Μαρμαριά, ”Marmorit”) on antiikin aikainen pyhäkköalue osana Delfoin aluetta Kreikassa. Se on toinen Delfoin pyhäkköalueista tunnetumman Apollonin pyhäkköalueen lisäksi ja sijaitsee alempana rinteessä sen kaakkoispuolella. Pyhäkkö oli omistettu Athene Pronaialle, "temppelin edessä asuvalle Athenelle", jonka tehtävänä oli suojella Delfoin päätemppeliä, Apollonin temppeliä. Alueen merkittävimmät rakennukset ovat Athene Pronaian temppeli sekä Tholos eli pyöreä rakennus, jonka käyttötarkoitusta ei tunneta. Delfyne
Delfyne oli kreikkalaisessa mytologiassa naispuolinen lohikäärme. Delfyne esiintyy lähteissä lohikäärmeenä, jonka Apollon surmasi paikalla, jossa hänen pyhäkkönsä sijaitsee. Hänen pyhäkkönsä papitar nimettiin lohikäärmeen mukaan Delfoin oraakkeliksi. Ekhidna
Ekhidna (, "ekhis" ja tarkoittaa "naaraskyytä"), jota kutsuttiin myös kaikkien hirviöiden äidiksi, oli kaikkein vanhimmassa kreikkalaisessa mytologiassa esiintynyt hirviö, joka oli vyötäröstä ylöspäin nainen, mutta siitä alaspäin käärme. Hesiodos kuvailee hänen olleen puoliksi nymfi, jolla on kauniit kasvot ja kiiluvat silmät, ja puoliksi valtava, kauhistuttava käärme. Hän oli Forkyksen ja Keton tytär. Stymfalos
Stymfaloksen paikka on ollut asuttuna mykeneläisellä kaudella. Kreikkalaisessa mytologiassa Stymfalia-järvellä pesivät pelottavat, ihmislihaa syöneet Stymfaloksen linnut. Näiden lintujen karkottaminen oli Herakleen viides urotyö. Myyteissä kaupunki sai nimensä Stymfaloksesta, joka oli Elatoksen poika ja Areaan pojanpoika.
Pausaniaan mukaan kaupungin perustajana pidettiin kuitenkin Temenosta. Varhaisin maininta Stymfaloksesta on Homeroksen "Iliaan" laivaluettelossa, jossa se esiintyy yhtenä arkadialaisista kaupungeista, joka lähetti laivoja Troijan sotaan. Pindaros kutsui kaupunkia ”Arkadian äidiksi”.
Klassisen antiikin aikana Stymfalos ei ollut erityisen merkittävä kaupunki. 300-luvun eaa. lopulla kaupungin valtasi Kassandroksen kenraali Apollonides. Myöhemmin se kuului Akhaian liittoon. Makedonian Filippos V:n joukot voittivat Stymfaloksen lähellä lopullisesti Euripidaan johtamat Aitolian liiton joukot 219–218 eaa. Stymfalos kärsi tuhoja 100-luvun eaa. puolen välin tienoilla, mikä saattaa kytkeytyä siihen, että roomalaiset tuhosivat samaan aikaan Korintin. Kaupungin aikaisempi paikka tai koko alue ilmeisesti hylättiin jossain vaiheessa, ja se asutettiin uudelleen roomalaisella kaudella. Keisari Hadrianus rakennutti akveduktin Stymfalia-järveltä Korinttiin. Syyrialaisten jumalten pyhäkkö
Syyrialaisten jumalten pyhäkkö eli "Atargatiksen ja Hadadin pyhäkkö" oli antiikin aikainen Syyriasta tuoduille kulteille omistettu pyhäkkö Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin kohde on osa Kýnthos-vuoren länsirinteen aluetta.
Syyrialaisten jumalten pyhäkkö rakennettiin hellenistisellä kaudella 100-luvun jälkimmäisellä puoliskolla eaa. Siinä oli useita rakennusvaiheita, ja sitä laajennettiin ainakin vielä ensimmäisen vuosisadan eaa. alkupuolella. Pyhäkkö oli omistettu pääasiassa Atargatikselle ja Hadadille, jotka yhdistettiin kreikkalaisessa maailmassa Afroditeen ja Zeukseen. Pyhäkkö sijaitsi Kýnthoksen rinteessä Deloksen teatterin koillispuolella alueella, jossa sijaitsi lukuisia ulkomailta tuoduille kulteille omistettuja pyhäkköjä. Sen länsipuolella sijaitsi niin kutsuttu Inopoksen talo ja eteläpuolella muun muassa Egyptiläisten jumalten temppeli ja Isiksen temppeli. Lähellä sijaitsi myös kolme eri Serapeionia. Rakennus tuhoutui todennäköisesti Mithridateen armeijan hyökkäyksessä vuonna 88 eaa. Sfinksi
Muita tunnettuja kreikkalaisia sfinksejä olivat Parthenonilla sijainneen kuvanveistäjä Feidiaan Athene Parthenoksen kypärän kolme sfinksiä sekä Olympian Zeus-patsaan jalkoja koristaneet kolme sfinksiä. Fortuna
Fortuna on roomalaisessa mytologiassa onnen ja sattuman jumalatar. Hänen vastineensa kreikkalaisessa mytologiassa on Tykhe. Fortuna saatettiin esittää side silmillään ja sokeana, kuten nykyajan Oikeus, esittämässä elämän ja onnen oikukkuutta. Charles Piazzi Smyth
Taylorin teorioihin perustuen Smyth arveli, että hyksot olisivat olleet heprealaisia ja että sen lisäksi, että hyksot tunnetusti hallitsivat Egyptiä keskimmäisen ja uuden valta­kunnan välisenä aikana, heitä olisi ollut Egyptissä paljon aikaisemminkin, 4. dynastian aikana, eli jo ennen Abrahamin aikaa Smythin mukaan suuri pyramidi olisi tuolloin rakennettu Raamatussakin mainitun Melkisedekin johdolla. Kun kuitenkin muinaisten egyptiläisten uskonto, sellaisena miksi se myöhemmin muotoutui, oli Smythin mukaan epäjumalanpalvonnan äärimmäinen muoto ja näin ollen Israelin mono­teististen uskonnon äärimmäinen vastakohta, tämä seikka hänen mukaansa selitti sen, miksi egyptiläiset myöhemmin vihasivat Kheopsia, Suuren pyramidin rakennuttajaa, niin katkerasti kuin Herodotoksen "Historia­teoksestakin" käy ilmi. Apollonin temppeli (Náxos)
Kreikkalaisessa mytologiassa temppelin paikka Palátian saari oli sama paikka, johon Theseus hylkäsi Kreetalta tuomansa Ariadnen. Samalta paikalla Dionysos sittemmin löysi Ariadnen ja rakensi tälle palatsin. Kykladisen kulttuurin aikana 2000-luvulla eaa. paikalla on ollut jonkinlainen asutus. Sfinx
Sfinxiä on luonnehdittu hyvin seuralliseksi, ystävälliseksi, älykkääksi ja vilkkaaksi kissaksi, joka osallistuu mielellään isäntäväkensä askareisiin. Se nauttii ihmisten ja muiden kissojen läheisyydestä ja kiintyy omistajaansa syvästi. Korkean ruumiinlämpönsä ansiosta se saattaa viettää aikaansa jopa saunan lauteilla. Feeniks
Alun perin egyptiläiset määrittivät feenikslinnun haikaran kaltaiseksi benu-linnuksi, josta kerrotaan "Kuolleiden kirjassa" ja muissa egyptiläisissä teksteissä. Se oli yksi Heliopoliin palvotuista symboleista, jolla oli voimakas yhteys nousevaan aurinkoon ja egyptiläiseen Auringon jumalaan Rahan. Muinaiset alkemistit nimittivät feeniksiä Hermes-linnuksi. Okkulttisessa traditiossa feeniks symboloi sielua, ja Hermes eli Merkurius oli initiaation mestari. Feeniks on kuvattu muun muassa Steffan Michelspacherin alkemistisessa kirjassa "Cabala" vuodelta 1616. Muinainen Egypti
Sfinksejä on myös muualla Egyptissä, kuten Karnakissa, ja joillain niistä on oinaan tai haukan pää. Sfinkseillä oli Egyptissä mytologinen yhteys auringonjumalaan ja faaraoon. Isthmia
Isthmian pyhäkköalue sijaitsi Korintin kannaksen kaakkoisosassa lähellä sen itärannikkoa, noin 13 kilometriä itään antiikin Korintin kaupungista, joka sijaitsi nykyisen Archaía Kórinthoksen kylän paikalla. Pyhäkköalue oli rakennettu ympäristöään korkeammalle paikalle, josta oli näkymä sekä länteen Korintinlahdelle että itään Saroninlahdelle.
Pyhäkköalueen merkittävimmät rakennukset ja rakennelmat olivat (numerot viittaavat kaavakuvaan):Poseidonin temppeli ja temenos
Poseidonin pyhäkköalue oli muurin ympäröimä temenos, jonka keskellä sijaitsivat Isthmian temppeli eli Poseidonin temppeli sekä sen alttari. Temppeli edusti doorilaista tyyliä. Alun perin siinä oli 7 x 19 puista pylvästä ja uudelleenrakentamisen jälkeen 6 x 13 pylvästä. Poseidonin alttari sijaitsi tavan mukaan temppelin itäpuolella. Sen pituus oli alun perin noin 40 metriä. Myöhemmin paikalla oli pienempi alttari. Moskova-Petuški
Kun Venitška aika ajoin heräilee hän näkee kaikenlaisia hallusinaatioita, joissa hänelle ilmaantuu mm. Sfinksi - olento, jolla ei ole jalkoja, häntää tai päätä ja joka siitä huolimatta huitoo Venjaan hännällä ja päällä. Sfinksi esittää Jerofejeville paradoksaalisia arvoituksia (esim. laske montako kertaa kuuluisa työnsankari Aleksei Stahanov kävi pienellä hädällä ja montako isolla, jos otetaan huomioon, että selvinpäin hän kävi kaksi kertaa pienellä ja kerran kahdessa päivässä isolla, kun taas kännissä neljä kertaa pienellä muttei käynyt isolla lainkaan ja että 312 päivänä vuodessa hän kärsi ummetuksesta.) Hän ei saa tarjottua arvoitusta ja Sfinksi sanoo, ettei päästä Venjaa Petuškiin. Sfinksi raahaa Venjan eteistilaan, missä ikkunasta Venja toteaa junan kulkevan väärään suuntaan Petuškista Moskovaan eikä Moskovasta Petuškiin. Hänen nukkuessaan juna oli ehtinyt käydä jo Petuškissa tai Pavlova Posadissa laiturilla seikkaillessaan hän olikin palannut väärään junaan. Lopulta hän palaa takaisin Moskovaan, missä hän saa peräänsä neljä hahmoa, jotka ajavat hänet yhteen rappukäytävään, missä naulaavat hänet lattiaan ja lyövät jääpiikin Venitškan kurkkuun (kirjailija kuoli vuonna 1990 kurkkusyöpään). Sfinksi
Myös muinaisen Memfiksen kaupungin lähellä on alabasterista kaiverrettu sfinksi. Dionysoksen pyhäkkö (Delos)
Dionysoksen pyhäkkö eli Stoibadeion oli antiikin aikainen Dionysokselle omistettu pyhäkkö Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Dionysoksen pyhäkkö syntyi vaiheittain hellenistisellä kaudella noin ajalla 300–100 eaa. Noin vuonna 300 eaa. Deloksen näytelmäkilpailut voittanut mies nimeltä Karystios pystytti paikalle korkealle jalustalle asetetun fallos-veistoksen Dionysoksen kunniaksi. 100-luvulla eaa. tämän falloksen taakse rakennettiin pieni Dionysoksen pyhäkkö, joka koostui eksedrasta. Samassa yhteydessä pyhäkön sisäänkäynnin toiselle laidalle asetettiin symmetrisesti toinen jalustalle asetettu fallos-veistos. Pyhäkkö sijaitsi Deloksen Apollonin ja Artemiin pyhäkköalueen itäpuolella. Kyklooppi (mytologia)
Kykloopit olivat hyvin taitavia seppiä ja heidän väitettiin rakentaneen Mykenen ja Tirynsin muurit. He olivat myös raakoja ja villejä lammaspaimenia, jotka saattoivat syödä epäonnisia ihmisiä. Jotkut kykloopit olivat merenjumala Poseidonin jälkeläisiä, kuten "Odysseiassa" esiintynyt kyklooppi Polyfemos, jonka vangiksi Odysseus joutui. Muinaiset roomalaiset uskoivat kyklooppien työskentelevän Sisiliassa Etna-tulivuoren uumenissa Vulkanuksen johdolla. Sfinksi
Sfinksejä esiintyi Egyptin lisäksi myös muualla Lähi-idän ja itäisen Välimeren kulttuureissa. Minolaisessa ja mykeneläisessä kulttuurissa sfinksejä alkoi esiintyä toisen vuosituhannen eaa. alusta alkaen. Varhaisimmat esimerkit löytyvät savisista kohokuvalaatoista, joita käytettiin saviastioiden koristeena, sekä kreetalaisissa kultaisissa puvunkoristeissa. Myöhemmältä ajalta tunnetaan saviastioihin liitettyjä kolmiulotteisia sfinksejä sekä sfinksiä esittävä fresko Pylokselta. 1200-luvulta eaa. tunnetaan Kyprokselta saviastioita, jotka oli ilmeisesti valmistettu Kreikan mannermaalla, ja joissa oli maalattuja sfinksin siluetteja, usein pareittain ja heraldisesti sommiteltuna. Sfinksejä käytettiin paljon myös mykeneläisissä norsunluukaiverruksissa, usein laatoissa ja pienissä kannellisissa lippaissa. Dafnis
Dafnis oli Kreikan mytologiassa sisilialainen nymfi, Hermeen poika. Hänet kuvataan usein panhuilua soittavaksi paimenpojaksi. Muuan najadi rakastui Dafniihin, mutta tämä oli uskoton. Kostoksi najadi sokaisi Dafniin tai muutti hänet kiveksi. Afaian temppeli
Pyhäkköalueeseen kuuluu temppelin lisäksi myös muita rakennuksia. Temppelin itäpuolella oli Afaian alttari. Siltä johti luiska ylös temppelille. Alttarin kummallakin puolella oli patsaita sekä rakennukset, joissa oli mahdollisesti lisää patsaita. Pyhäkköalueen eteläosassa oli propylon-pylväikkö, joka toimi alueen monumentaalisisäänkäyntinä. Temppelin pohjoispuolella oli vesisäiliö. Sen lähellä oli noin 14 metriä korkea pylväs (noin 600 eaa.), jonka huipulla oli sfinksi. Se oli ainoa vanhasta temppelistä säilynyt osa. Varhaisempi temppeli oli sijainnut samalla paikalla samansuuntaisesti. Uuden temppelin terassimuuriin oli käytetty sen osia. Kynthoksen luola
Kynthoksen luola eli "Herakleen luola" on luola ja antiikin aikainen Herakleelle omistettu pyhäkkö Kýnthos-vuoren länsirinteessä Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Luolapyhäkkö on rakennettu hellenistisellä kaudella 200-luvulla eaa. Se muodostuu luonnollisesta kallionhalkeamasta, jonka suuaukko on katettu kymmenellä suurella harjakaton muotoon asetetulla kivipaadella. Niiden alla oli Herakleen kuvapatsas. Sen jalusta on säilynyt. Luolan edessä on pyöreä marmorinen alttari. Kýnthos
Asutuksen paikalle vuoren korkeimmalle kohdalle rakennettiin 600-luvulla eaa. Kynthoksen Zeuksen ja Athenen pyhäkkö eli Kyntheion. Sen nykyisin paikalla olevat rauniot ovat pääosin peräisin 200-luvulta eaa. Vuoren länsirinteessä sijaitsevat Kynthoksen luola, johon liittyi Herakleen pyhäkkö, sekä Agathe Tykhen pyhäkkö. Alempana länsirinteessä sijaitsee laaja pyhäkköalue, jossa sijaitsi muun muassa Heran temppeli sekä suuri joukko erityisesti ulkomailta tuotujen kulttien pyhäköitä, kuten useita Serapeioneita egyptiläisille jumalille omistettuine temppeleineen sekä Syyrialaisten jumalten pyhäkkö. Sphinx (lautapeli)
Tietyissä kohdissa pyramidia muumiot näyttävät tietä. Jos pelinappula menee muumioruutuun tai sen läpi, saa kyseinen pelaaja arvokkaan vihjeen: hän saa katsoa yhden sfinksin alle. Sen jälkeen hän asettaa sfinksin takaisin paikalleen näyttämättä sitä toisille pelaajille. Kukin pelaaja saa katsoa vain yhden sfinksin kierrosta kohden, vaikka hän kulkisi useampien muumioruutujen kautta. Thyrsos
Thyrsos, johon viitataan myös nimellä Bakkhon, oli kreikkalaisessa mytologiassa Dionysoksen uskonnollisiin seremonioiden toimituksiin pyhitetty sauva. Näita sauvoja kantoivat mainadit. Muodoltaan thyrsos on samantapainen kuin valtikka, ja koska jumalaa pidettiin vitaalisena, tuli hänen sauvastaan falloksen vertauskuva Edgar Pierre Jacobs
Jacobsin muistoksi on pystytetty peräti kaksi sfinksiä. Yksi niistä on lähellä Brysseliä "Bois des Pauvresissa" hänen kotitalonsa paikalla ja toinen hänen haudallaan Lasnen hautausmaalla, sekin Brysselin läheisyydessä. Hautausmaan sfinksillä on poskiparta, jonka takia se näyttää hyvin paljon Philip Mortimerilta, Jacobsin sarjakuvien päähahmolta. Sfinksi
Ensimmäisen sfinksin syntyaikaa ei tiedetä. Sfinkseistä tunnetuimman, Gizan sfinksin, jotkut tutkijat ajoittavat aina faarao Khufun aikaan noin 2500 eaa. Attis
Attis (, myös , "Attēs") oli kreikkalaisessa mytologiassa fryygialaisten kuvataiteessa haltia, joka muistutti Adonista. Legendojen mukaan Kybele kastroi hänet, kun ei saanut tätä kaunista hahmoa rakkaakseen, tai Attis kastroi itse itsensä. Horus
Horus (tai pelkästään "Hor", muinaisegyptin ""joka on korkealla"" tai ""etäinen"") on muinaisegyptiläiseen mytologiaan kuuluva auringon- ja taivaanjumala, joka kuvattiin usein haukanhahmoisena tai haukanpäisenä. Horus oli yksi vanhimmista ja tärkeimmistä jumalista, ja häntä palvottiin kymmenissä eri muodoissa muinaisen Egyptin valtakunnan alueella. Merkittävimpiä kulttipaikkoja oli Edfu. Horus yhdistettiin vahvasti faraoon, jonka katsottiin olevan Horuksen edustaja maan päällä. Chalkidikí
Kreikkalaisessa mytologiassa niemimaa oli paikka, jonne sijoittui gigantomakhia eli olympolaisten jumalten taistelu gigantteja vastaan. Giganttien johtaja Enkelados haudattiin elävältä Kassandran niemelle. Hänen uskottiin aiheuttavan seudun maanjäristykset yrittäessään päästä ylös haudastaan. Niemi sai myöhemmin nimensä Makedonian kuninkaasta Kassandroksesta, joka perusti alueelle Kassandreian kaupungin. Sithonian niemi sai nimensä Poseidonin pojasta Sithonista, ja Athos puolestaan samannimisestä gigantista, joka heitti Zeusta suurella kivellä. Symplegadit
Symplegadit – joissain teoksissa myös loukkurit – olivat kreikkalaisen mytologian mukaan kaksi Hellespontoksen salmessa sijaitsevaa liikkuvaa kalliota, jotka iskivät satunnaisin väliajoin toisiaan vasten. Iason ja argonautit olivat ensimmäiset purjehtijat, jotka onnistuivat Argo-laivallaan tuhoutumatta ohittamaan ne Fineuksen neuvojen avulla. Tämä oli käskenyt Iasonia päästämään kyyhkyn kun he lähestyisivät näitä saaria, ja jos kyyhky pääsisi kallioiden ohitse, heidän pitäisi soutaa kaikilla voimillaan perässä. Jos kyyhky murskautuisi, yritys olisi tuhoon tuomittu. Iason teki kuten häntä oli neuvottu, ja kyyhky sivuutti kalliot menettäen ainoastaan muutaman pyrstösulkansa. Nähtyään tämän argonautit soutivat minkä pystyivät, ja hekin pääsivät kallioiden välistä aluksen kärsiessä ainoastaan pieniä vaurioita peräänsä. Siitä lähtien kalliot ovat pysyneet paikoillaan. Vanha valtakunta
Vanha valtakunta oli egyptiläisen kulttuurin ensimmäinen suuri kukoistuskausi. Sen aikana faaraon mahti oli suurimmillaan, ja auringonjumala Ran pojaksi kutsutut faaraot rakennuttivat itselleen kivestä tehtyjä valtavia monumentteja, temppeleitä ja pyramideja. Kolmannen dynastian faarao Djoserin rakennuttama Sakkaran porraspyramidi oli ensimmäinen monumentaalinen kivirakennus. Suurimpien pyramidien rakentajia olivat neljännen dynastian Khufu (kreikaksi Kheops), Khafre ja Menkaure. Heidän rakennuttamiensa Gizan pyramidien juurelle louhittiin myös kalliosta ihmispäistä leijonaa esittävä sfinksi. Asklepieion (Epidauros)
Asklepieion (; ) eli Asklepioksen pyhäkkö oli antiikin aikainen lääkintätaidon ja parantamisen jumalalle Asklepiokselle omistettu pyhäkköalue Epidauroksessa Peloponnesoksen niemimaalla Kreikassa. Siihen kuului muun muassa temppeleitä, parantola, gymnaasi, stadion sekä suuri Epidauroksen teatteri. Pyhäkköalueen arkeologinen kohde, johon nimellä "Epidauros" yleensä viitataan, sijaitsee Epídavroksen kunnassa lähellä Lygourióta. Óthrys
Kreikkalaisessa mytologiassa Óthrys oli titaanien linnoitus, siinä missä olympolaiset jumalat pitivät tukikohtanaan noin 130 kilometriä pohjoisempana sijaitsevaa Ólymposvuorta. Óthrys lyötiin titanomakhian aikana ja tuhottiin täysin maan tasalle niin ettei sitä voitaisi ikinä korjata. Vuoreen yhdistettiin oreadi- tai najadi-nymfi nimeltä Othreis. Afroditen pyhäkkö (Pafos)
Pafoksen Afroditen pyhäkkö oli jumalattaren merkittävimpiä kulttipaikkoja koko antiikin maailmassa. Palaipafoksen alue on ollut mahdollisesti jo neoliittiselta kaudelta lähtien ”Suuren jumalattaren” eli hedelmällisyyden jumalattaren kulttipaikka. Vanhimmat idolilöydöt paikalta ovat noin ajalta 3800 eaa. Saaren viimeistään 1100-luvulla eaa. asuttaneet mykeneläiset sovittivat paikallisen kultin omaan käyttöönsä, ja rakennuttivat jumalattarelle pyhäkön. Kreikkalainen perinne esitti pyhäkön, samoin kuin koko Pafoksen (Palaipafoksen) kaupungin, perustajaksi ja ensimmäiseksi ylipapiksi joko Kinyraan tai Agapenorin. Sfinx
Sfinx on saavuttanut erikoisuutensa ansiosta paljon huomiota kissaihmisten keskuudessa, mutta poikkeavuudessa on olemassa haittapuolia, jotka tekevät sekä kissan että omistajan elämän välillä keskimääräistä vaikeammaksi. Turkin puutteesta on omat haittatekijänsä. Stymfalos
Stymfalos (, myös "Stymfelos", tai "Stymfelon", , , "Stymphalum" tai "Stymphala") oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Arkadiassa Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee Sikyónan kunnassa noin kilometrin etelälounaaseen nykyisestä Stymfalían kylästä. Delfoin oraakkeli
Delfoin oraakkeli () oli antiikin aikana Delfoissa Kreikassa toiminut oraakkeli eli ennustusinstituutio. Se oli koko antiikin maailman tunnetuin ja merkittävin oraakkeli ja merkittävimpiä panhelleenisiä eli yleiskreikkalaisia kultteja. Oraakkeli toimi Delfoin Apollon-jumalan pyhäkköalueella sijainneessa Apollonin temppelissä. Gizan sfinksi
Gizan sfinksin pää oli alun perin luonnon muovaama lohkare, joka oli maanpinnan yläpuolella. Lähiseudulla on toinenkin samanlainen lohkare, mutta sitä ei ole muovattu. Sfinksin vartalo on maanpinnan alapuolella. Kun Gizan pyramideja alettiin rakentaa ja kiviä niihin sekä alueen temppeleihin louhia, sfinksin päälohkare jätettiin paikalleen ja rakentamiseen tarvitut kivet louhittiin veistoksen vartalon ympäriltä. Sfinksin ympärille kaivettiin puolisuunnikkaan muotoinen kaivanto, josta kaikki kiviaines poistettiin. Sen jälkeen veistoksen pää ja vartalo muotoiltiin ja viimeisteltiin kuparitaltoilla ja puuvasaroilla. Gizan sfinksi
Gizan sfinksi on maailman suurin monoliittiveistos. Sitä pidetään myös maailman vanhimpana monumentaaliveistoksena. Harmakis
Harmakis tai Harmakhis, (egyptiksi "Hor-em-Akhet", "Horus horisontissa") oli muinaisessa Egyptissä palvottu jumala Horuksen muoto. Gizan sfinksi esittää Harmakis-jumalaa, jolla on farao Khafren kasvot. Harmakis kuvattiin myös haukkana tai kruunupäisenä miehenä. Gizan sfinksi
Sfinksiltä puuttui nenä jo viimeistään vuonna 1737, jolloin tanskalainen tutkimusmatkailija Frederic Louis Norden piirsi sfinksin nenättömänä. Egyptiläinen historioitsija al-Maqrīzī kirjoitti 1400-luvulla, että uskonnolliset kiihkoilijat olivat tahallaan vahingoittaneet sfinksin kasvoja jo 1300-luvulla. Myös mamelukkien on väitetty ampuneen nenän käyttäessään sitä maalitauluna vuonna 1380. Erään legendan mukaan nenä irtosi vasta Napoleonin joukkojen pommittaessa sfinksiä tykeillä 1800-luvun taitteessa. Sfinx
Sfinxin juuret ovat vahvasti Pohjois-Amerikan maaperällä ja rotu onkin ollut pitkään lähes tuntematon muissa maanosissa. Viime aikoina se on kuitenkin saavuttanut suosiota myös Euroopassa ja levinnyt yhä suuremman yleisön tietoisuuteen. Gizan sfinksi
Animaatioelokuvassa Egyptin prinssi nenä puolestaan irtoaa poikien kilpa-ajon seurauksena. Asterix-sarjakuvassa "Asterix ja Kleopatra" Obelix saa vahingossa nenän putoamaan kiipeillessään sfinksin päällä ja hautaa sen jälkeen nenän hiekkaan. Afroditen ja Eroksen pyhäkkö
Pyhäkkö sijaitsi Akropoliin pohjoisrinteen puolessa välissä suoraan Erekhtheionin koilliskulman alapuolella. Pyhäkkö oli ulkoilmapyhäkkö, joka koostui kukkulan seinämästä sekä sen edessä olleesta tasanteesta. Pyhäkölle johti kukkulan ympäri kiertänyt Peripatos-tie. Pyhäkköä on saatettu käyttää Afroditen ja Eroksen juhlien lisäksi myös Arrheforia-juhlassa. Erään tulkinnan mukaan arrheforoi olisivat laskeutuneet kukkulalta pyhäkölle salaista kulkuväylää pitkin tuoden pyhäkölle mystisiä esineitä sekä vieden takaisin ylös jotain muuta. On kuitenkin mahdollista, että kyseessä oli joku toinen Afroditen pyhäkkö. Artemis Orthian pyhäkkö
Artemis Orthian pyhäkkö eli "Artemision" () oli antiikin aikainen Artemis-jumalattarelle omistettu pyhäkkö Spartan kaupungissa Kreikassa. Se sijaitsi Limnaissa kaupungin itäosassa lähellä Eurotas-joen länsirantaa. Siihen kuului muun muassa Artemis Orthian temppeli ja alttari sekä myöhemmin myös teatterikatsomo. Fafnir
Fafnir ("Syliksikäyvä") tai Fafner on skandinaavisessa mytologiassa esiintyvä lohikäärme. Fafnir oli alun perin voimakas kääpiö, joka muuttui lohikäärmeeksi voidakseen paremmin vartioida anastamaansa aarretta. Akanthos-pylväs
Akanthos-pylväs eli "Delfoin tanssijat" on Delfoista Apollonin temppelin läheltä löydetty antiikin kreikkalainen marmoripylväs, jonka ympärillä on kolme tanssivaa naishahmoa. Pylväs on usein ajoitettu pystetyksi vuoden 400 eaa. jälkeen ja sen on ajateltu kaatuneen maanjäristyksessä vuonna 373 eaa. Toisen teorian mukaan pylväs olisi kuitenkin ateenalaisten vuoden 375 eaa. jälkeen pystyttämä, eikä siinä ole merkkejä maanjäristysvaurioista.
Pylvään kokonaiskorkeus on ollut noin 12,2 metriä. Varsinainen pylväs, jonka korkeus on ollut noin 8,8 metriä, on ollut koristeltu akantinlehtiä esittävällä koristelulla, mistä pylväs on myös saanut nimensä. Sen päällä on ollut veistetty tripodi eli kolmijalka, jonka ympärillä on kolme tanssivaa karyatidia muistuttavaa mahdollisesti Artemiille omistettua neitoa. Erään teorian mukaan Delfoin Omfalos-kivi eli ”maailmannapa” olisi ollut sijoitettuna kokonaisuuden huipulle. Sfinxen
Sfinxen on Skandien Lyngsalpenen osassa sijaitseva vuorenhuippu Tromssan kunnassa, Norjassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 285 metriä. Lähellä koillissuunnassa sijaitsee Nállangáisin korkein 1 595-metrinen huippu ja lounaassa Ellendaltindenin 1 345 metriä korkea huippu. Sfinxenin itäpuolella sijaitsee jäätikkö, Steindalsbreen. Ain Daran temppeli
Koristelussa usein esiintyvät leijonat yhdistetään jumalatar Ištariin ja sfinksit esiintyvät samaan jumalattareen yhdistettyinä hahmoina esimerkiksi foinikialaisten taiteessa. Ištar-Sawuska tunnettiin myös Pohjois-Syyrian ja Etelä-Anatolian vuorenjumalan rakastajattarena ja vuorenjumala esiintyy myös joissakin Ain Daran koristeluissa. Näistä piirteistä voidaan päätellä, että temppeli oli alunperin omistettu Ištarille. Antiikin Sisilia
Kreikkalaisessa mytologiassa Sisilian muinaiset asukkaat olivat laistrygoneja ja kyklooppeja. On mahdollista, että tarut kertovat jossain muodossa mykeneläisten kreikkalaisten kohtaamisista saarelaisten kanssa. Homeroksella esiintyvä ”Thrinakia” on usein yhdistetty Sisiliaan, ja kreikkalaisessa perinteessä se yhdistettiin saaren kolmiomaiseen muotoon ja siihen, että sitä olisi tämän vuoksi kutsuttu aiemmin kreikkalaisten parissa nimellä "Thrinakria".
Myöhemmän nimensä Sisilia sai saaren varhaisista, historiallisesti tunnetuista ei-kreikkalaisista asukkaista sikuleista ("Sikeloi", ). Antiikin aikaisen perinteen mukaan nämä olivat tulleet saarelle Italian mannermaalta, jossa heimo oli asunut eri puolilla ja viimeisenä nykyisen Calabrian alueella Sisiliaa vastapäätä. Sikulit saattoivat olla sukua oinotrialaisille ja muille alueen itaalisille kansoille ja olla alkuperältään pelasgeja. Alkuperä saattaa selittää sen, että sikulit vaikuttavat myöhemmin omaksuneen kreikkalaisen kulttuurin hyvin samalla, kun heidän kulttuurinsa monilta muilta osin muistutti itaalisten kansojen kulttuuria. Harmakis
Harmakis yhdistettiin erityisesti nousevaan aurinkoon, ja tässä mielessä jumalalla oli paljon yhteistä Khepri-jumalan kanssa. Farao Thutmosis IV:n Gizan sfinksin juureen pystyttämä "Unisteela" kertoo, kuinka sfinksi unessa puhui hänelle Hor-em-Akhet-Atum-Khepri-jumalana ennustaen hänen nousunsa faraoksi. Nevan rannan sfinksit
Sfinksit on tehty aikoinaan faarao Amenhotep III:lle. Kreikkalainen arkeologi löysi ne vuonna 1820. Hän päätti myydä toisen rahoittaakseen kaivauksiaan. Venäläinen matkailija näki sen ja päätti ostaa molemmat. Varainhankinta kesti niin kauan, että sfinksit ehdittiin myydä Ranskaan. Ranskalainen ostaja kuitenkin perui kaupan, ja Venäjä sai sfinksit. Niiden kuljetus oli pulmallista, jo pelkkä laivamatka kesti yli vuoden. Toinen graniittinen sfinksi on vaurioitunut toisen maailmansodan aikana. Antiikin Kreikan uskonto
Kreikkalaisessa mytologiassa esiintyi useita lajeja. Merkittävimpiä olivat jumalat ja ihmiset. Titaanit edelsivät olympolaisia jumalia ja olivat heidän vihansa kohteena. Muita olentoja olivat kentaurit, jotka olivat puoliksi ihmisiä ja puoliksi hevosia; luontoon perustuvat nymfit, joista dryadit olivat puiden nymfejä ja nereidit meren nymfejä; ja satyyrit, jotka olivat puoliksi ihmisiä ja puoliksi pukkeja. Kreikkalaiseen mytologiaan kuului myös hirviöitä, kuten kykloopit, yksisilmäiset jättiläiset; merihirviö Skylla; vesipyörre Kharybdis; naispuoliset gorgot; sekä Minotauros, joka oli puoliksi ihminen ja puoliksi härkä. Antiikin Pireus
Pireuksen pyhäköistä merkittävin oli Artemis Munikhian temppeli eli Artemision, joka sijaitsi Munikhian sataman eteläpuolella. Toinen merkittävä pyhäkkö oli Kantharoksen laidalla sijainnut Zeus Soterin ja Athene Soteiran temppeli eli Diisoterion. Zean sataman itäpuolella Munikhian kukkulasta lounaaseen oli Asklepioksen pyhäkkö eli Asklepieion, joka saattoi olla Attikan varhaisin tälle jumalalle omistettu. Sen eteläpuolella oli Zeus Meilikhioksen ja Filioksen pyhäkkö sekä Serangeion eli Serangos-nimiselle heerokselle omistettu kylpylaitos. Munikhian kukkulan huipulla oli Bendikselle omistettu pyhäkkö eli Bendideion. Nykyisen Plateía Koraí -aukion lähellä oli Dionysoksen kultin jäsenten ("Dionysiastai") käytössä ollut rakennus. Eetioneiassa oli Afrodite Euploialle omistettu pyhäkkö, jonka perusti Themistokles ja jonka Konon kunnosti. Knossos
Knossos on Kreetan merkittävin pronssikautinen arkeologinen kohde. Palatsissa oli satoja huoneita ja sen ympärillä oli Knossoksen kaupunki. Palatsi yhdistetään kreikkalaisen mytologian kertomuksiin kuningas Minoksesta, labyrintista ja Minotauroksesta. Palatsi on nykyisin suosittu turistinähtävyys ja osia siitä on ennallistettu. Muinainen Egypti
Vanha valtakunta oli egyptiläisen kulttuurin ensimmäinen suuri kukoistuskausi. Sen aikana faaraon mahti oli suurimmillaan, ja auringonjumala Ran pojaksi kutsutut faaraot rakennuttivat itselleen kivestä tehtyjä valtavia monumentteja, temppeleitä ja pyramideja. Kolmannen dynastian faarao Djoserin rakennuttama Sakkaran porraspyramidi oli ensimmäinen monumentaalinen kivirakennus. Suurimpien pyramidien rakentajia olivat neljännen dynastian Khufu (kreikaksi Kheops), Khafre ja Menkaure. Heidän rakennuttamiensa Gizan pyramidien juurelle louhittiin myös kalliosta ihmispäistä leijonaa esittävä sfinksi. Delfoi
Apollonille omistettu Delfoin oraakkeli kukoisti erityisesti arkaaisella ajalla 500-luvulla eaa. Se teki Delfoista koko antiikin Kreikan uskonnollisen keskuksen ja muutoin hajanaisten kreikkalaisten kaupunkivaltioiden yhteyden symbolin. Oraakkeli toimi poliittisena ja uskonnollisena neuvonantajana, ja sekaantui usein mm. kreikkalaisten kaupunkien käymiin sotiin. Myös Delfoin hallinnasta käytiin useita sotia, niin kutsuttuja pyhiä sotia 500–300-luvuilla eaa. Ensimmäisen pyhän sodan 600–586 eaa. seurauksena Delfoin hallinta siirtyi amfiktyoniliitolle, joka koostui aluksi 12 kreikkalaisesta kaupunkivaltiosta, mukaan lukien Ateena ja Sparta. 500-luvun alkupuolella eaa. perustettiin Python kisat, jotka muodostuivat Kreikan toiseksi tärkeimmiksi panhelleenisiksi kisoiksi Olympian kisojen jälkeen. Niitä vietettiin joka neljäs vuosi (alun perin joka kahdeksas vuosi) Python-hirviön muistoksi, ja niihin kuului urheilu- ja näytelmäkisoja. Gigantomakhia
Gigantomakhia ( 'giganttien taistelu') oli kreikkalaisessa mytologiassa Olympoksen jumalien ja giganttien välinen taistelu. Varhaisessa lähteissä gigantomakhia on itsenäinen tapahtumansa, mutta myöhemmät runoilijat sekoittavat sen varsin usein titanomakhian kanssa. Kuitenkin titanomakhiassa Olympoksen jumalat syrjäyttivät varhaisemmat jumalat, titaanit, kun taas gigantomakhiassa gigantit halusivat saada valtansa jo vakiinnuttaneet uuden ajan jumalat vapauttamaan titaanit Tartaroksesta. Sfinksi
Assyrian ja Persian taiteessa sfinksille kuvattiin yleensä siivet ja miehen pää. Palatsien ulkopuolella seisoi usein pari suuria kivestä veistettyjä siivekkäiden härkien muotoisia sfinksejä, jotka suojasivat pahoilta voimilta. Persiassa sfinksejä nähtiin usein matalissa kohokuvissa seinissä ja porteissa, esimerkkeinä Susassa 500-luvulta eaa. ja Persepolisissa 300-luvulta eaa. peräisin olevat miehenpäiset sfinksit, joilla on jumalalliset sarvekkaat pääkoristeet. Gizan pyramidit
Gizan pyramidien vieressä on Gizan sfinksi, joka rakennettiin noin vuonna 2500 eaa. Sfinksin pituus on noin 73,5 metriä ja korkeus 20 metriä. Sphinx (lautapeli)
Muumioruutu Propaganda
Vaikka välineet ja keinot ovat muuttuneet, propagandaa on tehty kautta aikojen. Muinaiset Egyptin faaraot rakennuttivat sfinksejä ja pyramideja valtansa korostamiseksi. Propaganda-sana otettiin käyttöön keskellä 1600-luvun uskonsotia. Oidipus
Kiitokseksi sfinksin surmaamisesta thebalaiset korottivat Oidipuksen kuninkaakseen, ja hän otti Iokasten puolisokseen. Oidipus ja Iokaste elivät onnellisesti ja saivat lapsia, kunnes jumalat lähettivät ruton rankaisemaan kaupunkia. Oraakkelin mukaan rutosta selvittäisiin, kun entisen kuninkaan surmaaja olisi häädetty kaupungista. Tunnollisena miehenä Oidipus päätti välittömästi aloittaa tutkinnan surmaajan löytämiseksi. Lopulta tietäjä Teiresias paljasti totuuden; sen kuultuaan Iokaste hirttäytyi ja Oidipus puhkaisi silmänsä ja lähti maanpakoon. Hän kuoli Attikan Kolonoksessa. Filippoi
Akropolis eli linnavuori ja yläkaupunki sijaitsi heti alakaupungin pohjoispuolella. Akropoliin etelärinteessä oli joukko pyhäkköjä, jotka oli omistettu Silvanukselle, Artemis Bendikselle, Kybelelle, Bacchukselle sekä egyptiläisille jumalille (mm. Isis, Serapis ja Harpokrates). Kukkulan kallioon on kaiverrettu lukuisia jumalia esittäviä reliefejä. Gizan sfinksi
Sfinksin arvellaan olevan peräisin faarao Khafren ajalta noin vuodelta 2520–2492 eaa. On tosin mahdollista että se olisi paljon vanhempikin. Kreikkalainen mytologia
Theseus oli Ateenan kuninkaan Aigeuksen tai Poseidonin poika, josta tuli myöhemmin itsekin Ateenan kuningas. Hän teki urotöitä Herakleen tavoin ja surmasi muun muassa Siniksen, Skironin ja Prokrusteen. Theseuksen tunnetuin seikkailu on käynti Kreetalla, missä hän surmasi labyrintissä eläneen häränpäisen Minotauros-hirviön. Minotauros oli syntynyt kuningas Minoksen puolison Pasifaen ja härän kielletyn rakkauden seurauksena. Sekasikiön piilottamiseksi Minos oli rakennuttanut labyrintin. Theseus selviytyi labyrintistä Minoksen tyttären Ariadnen avustuksella ja sai surmattua hirviön. Hän otti Ariadnen mukaansa, mutta hylkäsi tämän Naksokselle, mistä viinin jumala Dionysos otti hänet puolisokseen. Theseuksen palatessa kotiin Aigeus teki itsemurhan purjeiden värissä tapahtuneen sekaannuksen vuoksi. Páfos
Antiikin Pafos oli kreikkalaisessa mytologiassa Afroditen synnyinpaikka. Hellenistisellä ja roomalaisella kaudella kaupunki oli saaren hallinnollinen keskus. Antiikin kaupungin arkeologinen alue on Unescon maailmanperintökohde. Delfoin oraakkeli
Delfoin oraakkelin syntyperä on osin hämärän peitossa. Delfoin Apollonin pyhäkkö on perustettu aikaisintaan noin 750 eaa., ja varhaisimmat historialliset tiedot paikasta ovat tältä ajalta. Delfoin oraakkeli esiintyy kuitenkin jo Kreikan mykeneläiselle pronssikaudelle sijoittuvassa kreikkalaisessa mytologiassa erityisesti Delfoin lähialueisiin, kuten Theban kaupunkiin liittyvissä myyteissä. Myyttien mukaan ennustuksia paikalla, jonka nimi oli alun perin Pytho (, "Pūthíā"), antoivat alun perin ennen Apollonin saapumista jumalattaret Ge eli Gaia ja Themis.
"Odysseian" mukaan jo Demodokos toi Agamemnonin Pythoon koskien Troijan sodan onnistumista. Deukalionin kokeman suuren tulvan jälkeen oraakkelina toiminut Themis neuvoi häntä uuden ihmiskunnan luomisessa. Kadmos sai Europea etsiessään oraakkelilta neuvon perustaa kaupunki paikkaan, johon kuunsirppiä muistuttavia sarvia kantava hieho asettuisi. Näin Theba sai alkunsa. Juuri Delfoin oraakkeli ennusti Oidipukselle, että tämä olisi surmaava isänsä ja naiva äitinsä. Oraakkeli myös muun muassa määräsi Herakleen palvelemaan Eurystheusta. Oraakkelilla oli osa myös argonauttien retkessä ja Theseuksen sankariteoissa. Sphinx (lautapeli)
Sphinx on historiallinen lautapeli. Fenrir
Fenrir (myös Fenris) oli skandinaavisessa mytologiassa valtaisa susi, joka aiheutti paljon suruja ja tuhoa jumalten keskuudessa. Fenrir esiintyy useissa eri norjalaisissa ja islantilaisissa runoissa 900- ja 1000-luvuilta. Minotauros
Knossoksesta on löydetty kreetalaisten vuoden 500 eaa. tienoilla ja hieman sen jälkeen lyömiä rahoja, joista huomaa, että taru labyrintin hirviöstä eli myös saaren asukkaiden keskuudessa pitkään minolaisen kulttuurin kuihtumisen jälkeen. Näihin kolikoihin on lyöty toiselle puolelle kuva Minotauroksesta ja toiselle puolelle labyrinttia kuvaava sokkelo.
Taru Minotauroksesta ja Theseuksesta on vielä näinäkin päivinä varsin tunnettu kertomus, ja sitä on hyödynnetty taiteessa kautta historian. Antiikin kreikkalaiset maalasivat muun muassa ruukkuihinsa kuvia Theseuksen ja Minotauroksen taistelusta, ja taiteilijat ovat ikuistaneet samaa aihetta käsitteleviä kuvia veistoksiin ja maalauksiin näinäkin päivinä. Antiikin roomalaisetkin kuvasivat naapurikansansa tarun tapahtumia mosaiikeissa. Minotauros on vilahdellut useasti myös nykyaikaisessa kirjallisuudessa ja elokuvissa. Memfis
Yhden pyramidin edessä noista kolmesta suurimmasta seisoo Gizan sfinksi, 25 metriä korkea ja 33 metriä pitkä sfinksi, joka on kokonaisena hakattu irti kalliosta. Pyramidien luona on pitkät jonot yksityisiä hautakammioita eli katakombeja, joiden silmänkantamattomien rivien keskeltä itse pyramidit kohoavat, merkkinä faraoiden asemasta kansan yläpuolella. Nymfi
Nymfien kultti alkoi levittäytymisensä koko kreikkalaiseen maailmaan Homeroksen ajoista alkaen, ja lopulta heistä tuli osa roomalaista jumaltarustoa. Nymfejä palvottiin usein luolissa, kuten Varin kaupungin lähettyvillä, jonne Arkhedemos perusti pyhätön vuoren nymfille. Taiteessa nymfejä saatettiin kuvata tanssivina tyttöinä Hermeksen ja Pan-jumalan seurassa. Feeniks
Feeniks, feniks tai feenikslintu (kreikaksi "ϕοῖνιξ", latinaksi "phoenix") on muinaisen Egyptin mytologiassa sekä siitä johdetuissa taruissa myyttinen ja pyhä tulilintu. Feeniks on kuolemattomuuden ja ylösnousemuksen vertauskuva. Delfoin oraakkeli
Koska uskottiin, että itse Apollon-jumala puhui ennustuksissa ihmisille, Delfoin oraakkelin toiminta muodosti omanlaisensa rituaalin. Ennustusrituaali ei ollut mysteerikulttien (kuten Eleusiin mysteerit) tapaan salaisuus, mutta siitä tiedetään silti melko vähän. Antiikin ajalta säilyneet tiedot ovat peräisin suhteellisen myöhäisistä, roomalaisaikaisista lähteistä, eikä ole varmuutta siitä, missä määrin toimitus on säilynyt samanlaisena historian kuluessa. Säilyneiden kirjoitusten perusteella rituaalin kulku on kuitenkin voitu päätellä suurin piirtein.
Ennen ennustusten antamista Pythia peseytyi Kastalian lähteessä pyhäkköalueen lähellä. Tämän jälkeen hän uhrasi vuohen sekä joi vettä aivan Apollonin temppelin yläpuolella virranneesta toisesta lähteestä, Kassotiksen lähteestä. Näiden toimitusten jälkeen Pythia lausui rukouksen ja astui sisään temppeliin, jossa sirotteli aina palavalle "hestia"-tulelle ohrajauhoja ja laakerinlehtiä. Sitten hän laskeutui temppelin peräosassa olleeseen "adytoniin" eli kaikkein pyhimpään, jossa sijaitsi "Omfalos" eli maailmannapaa merkinnyt kivi. Temppelin lattiassa oli ilmeisesti jonkinlainen aukko tai halkeama, jonka päällä oli kannella varustettu kolmijalkainen kattila. Pythia asettui istumaan tämän kolmijalan eli tripodin päälle, toisessa kädessään laakerinoksa ja toisessa Kassotiksen vettä sisältänyt malja. Päässään hänellä kuvataan olleen laakeriseppele. Sfettos
Sfettos (, ) oli antiikin aikainen Akamantis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen "mesogeios"-trittykseen eli Attikan sisämaa-alueen demoksiin. Hesperidit
Hesperidit () olivat kreikkalaisessa mytologiassa nymfejä, joiden tehtävänä oli huolehtia Heran ihastuttavasta puutarhasta maailman läntisellä laidalla, joko lähellä Atlasvuoria Libyassa tai kaukaisella Onnensaarella, joka sijaitsi Okeanoksen, maailmanvirran, reunalla. Puutarhan kultaisia omenoita kasvavat puut oli istutettu hedelmistä, joita oli ollut Gaian Zeukselle ja Heralle häälahjaksi antamasta oksassa. Tosin kun hesperidit ajoittain poimivat itsekin hedelmiä puista, asetti Hera epäluuloisena myös Ladonin, satapäisen lohikäärmeen, joka ei koskaan nukkunut, vahtimaan puutarhaa. Viini antiikin Kreikassa
Dionysos oli kreikkalaisessa mytologiassa viinin ja yleisemmin kaikenlaisen hurmioitumisen ja toisen hahmon ottamisen tai toiseksi muuttumisen jumala. Kreikkalaiset yhdistivät viininvalmistuksen saapumisen Dionysokseen sekä kulttuuriheeros Aristaiokseen. Viini on keskeisessä roolissa myös myyteissä Ikarioksesta tai Semakhoksesta, joka otti Dionysoksen lahjan vastaan, sekä Amfitryonista, joka opetti ihmisille sivistyneen tavan nauttia viini veteen sekoitettuna. Kuningas Minoksen tytär Ariadne antoi Dionysokselle kaksi poikaa, joiden nimetkin viittaavat viiniin: Stafylos ja Oinopion.
Attikalaisten juoma-astioiden rikas koristelu ilmentää Dionysos-kultin suurta suosiota. Dionysokseen liittyi useita erilaisia juhlia. Ateenassa helmikuussa vietetyssä Anthesteria-juhlassa avattiin edellisen syksyn sadon viiniruukut. Siihen kuului viininjuontikilpailuja sekä kulkueita, joissa kannettiin viiniruukkuja. Dionysia-juhlissa viinin jumalan kunniaksi järjestettiin näytelmäkilpailuja. Kreikkalainen teatteri sai alkunsa Dionysoksen kunniaksi lauletuista dityrambeista. Viinin juonti oli keskeinen osa Dionysia-juhlia ja se alkoi jo aamusta. Naksoslaisten sfinksi
Veistos edustaa puhdasta arkaaista tyyliä ja esittää istuvaa sfinksiä eli olentoa, jolla on naisen pää, linnun rinta ja siivet, ja muutoin leijonan vartalo. Varsinaisen veistoksen korkeus on 2,22 metriä ja se on tehty naksoslaisesta marmorista. Se oli sijoitettu noin 10–12 metriä korkean joonialaista tyyliä edustaneen pylvään päähän heti Apollonin temppelin itäpuolelle, missä se toimi Delfoin pyhäkköalueen vartijana ja samalla edusti naksoslaisten valtaa ja voimaa. Sfinx
Sfinx eli Sphynx (englanniksi myös Canadian Hairless) on harvinainen kissarotu, joka luonnollisen mutaation aiheuttaman geenivirheen vuoksi on lähes karvaton. Rotu sai alkunsa Kanadassa 1960-luvulla ja vaikka se onkin vielä Suomessakin varsin huonosti tunnettu, se on herättänyt paljon keskustelua erikoisen ulkonäkönsä vuoksi. Se on kuitenkin saavuttanut aseman muiden kissarotujen joukossa. Rotu on saanut nimensä egyptiläisen taruolennon, sfinksin mukaan. Meganísi
Ensimmäiset merkit asutuksesta Meganísillä ovat peräisin neoliittiselta kaudelta. Antiikin aikana saari tunnettiin nimellä "Tafos". Nimi oli peräisin kreikkalaisen mytologian Tafoksesta, joka oli Poseidonin poika ja alueen myyttinen hallitsija. Roomalaisten lähteiden mukaan Kaprian saari eli nykyinen Capri olisi ollut tafoslaisten siirtokunta. Sfinx
Rodun alkutaipaleella sfinxin pentuja risteytettiin devon rexien kanssa. Rotujen risteytyksessä on käytetty syynä yritystä vahvistaa kissan karvattomuuden aiheuttavia ominaisuuksia. Sfinxin karvattomuuden aiheuttaa alleeli samassa geenissä, jossa piilee syy myös devon rexin harvinaislaatuiseen yksikerroksiseen turkkiin. Ominaisuudet ovat peittyviä, joten rotujen risteyttämisen toivottiin vahvistavan kyseistä geeniä. Se kuitenkin aiheutti kissoille hammas- ja hermosto-ongelmia, minkä seurauksena tällaiset risteytykset ovat nyt laajalti kiellettyjä. Nykyisin rodun geenipoolia laajentamaan käytetään normaaliturkkisia lyhytkarvaisia rotuja. Sfinxsien pentueet eivät ole kovin suuria, joten esimerkiksi Suomessa karvattoman kissan hankkiminen voi viedä pitkän aikaa, kun pesueitakin syntyy harvassa. Sulkijalihas
Sulkijalihas on latinaksi "sphincter", joka taas toisaalta on peräisin kreikankielisestä termistä "sphinktēr". Se on johdettu verbistä "sphingō", "sitoa tiukasti", vrt. sfinksi, "kuristaja". Knossos
Antiikin Kreikan ajoilta asti palatsi on yhdistetty Kreetan kuningas Minokseen sekä myytteihin Daidaloksen suunnittelemasta labyrintistä sekä siellä asuneesta Minotauroksesta. Minotauros oli hirviö, joka oli härän ja ihmisen risteytymä, jota kreetalaiset palvoivat jumalana. Minotauroksen surmasi myytin mukaan ateenalainen sankari Theseus Minoksen tyttären Ariadnen avustuksella. Delfoi
Delfoi (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Fokiin maakunnassa Parnassos-vuoriston juurella Kreikassa. Siellä sijaitsi panhelleeninen Apollonin kulttipaikka, Apollonin temppeli, jossa toimi yksi antiikin tärkeimmistä ja vaikutusvaltaisimmista oraakkeleista, Delfoin oraakkeli. Delfoin Python kisat olivat yhdet panhellenisistä kisoista. Delfoi oli myös antiikin kreikkalaisten maailmannapa. Sphinx (lautapeli)
Jos joku pelaaja uskoo, että hän tietää kolmen aarrekammion edessä olevan sfinksin värin ja hänellä on niiden väriset Sfinksi-kortit, hän voi siirtyä näiden kolmen sfinksin luokse.
Riittää, kun hän pääsee ensimmäisen sfinksin luokse. Hänen ei tarvitse tavoittaa sitä tarkalla silmäluvulla eikä osasiirron lopuksi. 
Kun hän saapuu ensimmäisen sfinksin luokse, hän asettaa pelinappulansa aarreruutuun ja näyttää kolme mielestään oikeanväristä Sfinksi-korttia oikeassa järjestyksessä. Hän saa nyt katsoa salaa kolmen sfinksin alustaa ja vertaa niitä omiin Sfinksi-kortteihinsa:
Jos pelissä on mukana nuorempia lapsia ja peliä pelataan yksinkertaisemmilla säännöillä, ei värien järjestyksellä ole väliä sfinksejä voittaessa. Kivenveisto
Kuvanveistoa on aina käytetty hallitsijan vallan ilmaisemiseen. Muinaisessa Egyptissä kivestä veistettiin valtaisia patsaita kuten faraoiden muotokuvia ja sfinksejä. Suuria kivipatsaita tunnetaan myös esimerkiksi Persepolisista sekä Mesoamerikan Tulasta ja olmeekeilta. Roomassa valtaa edustivat suuret riemukaaret ja akveduktit, joita rakennettiin vielä senkin jälkeen kun lyijyputket oli keksitty. Skýros
Kreikkalaisessa mytologiassa Skýros kytkeytyy monilla tavoin Akhilleukseen. Se oli muun muassa paikka, jonne Thetis kätki tytöksi puetun Akhilleuksen saaren kuninkaan Lykomedeen tyttärien joukkoon säästääkseen tämän Troijan sodalta.
Antiikin aikana saaren alkuperäisiä asukkaita olivat pelasgit, kaarialaiset ja dolopialaiset. Ateena valtasi sen persialaissotien jälkeen. Se säilyi Ateenalla myös Antalkidaan rauhan jälkeen. Myöhemmin Makedonia valtasi saaren, mutta roomalaiset palauttivat sen Ateenalle. Anáfi
Kreikkalaisen mytologian mukaan argonautit nimesivät saaren Anafeksi, kun Apollon oli nostanut saaren merestä argonauttien pelastukseksi myrskyltä. Saarella on Apollon Aegleteen temppelin rauniot. Temppeli on mytologian mukaan argonauttien perustama.
Santorínin tulivuoren purkautuminen noin 1650–1600 eaa. aiheutti jopa 150 metrin korkeuden saavuttaneen tsunami-aallon joka pyyhki noin 30 km:n päässä rähähdyksestä sijaitsevan Anáfin yli 250 metrin korkuisin aalloin, tuhoten saaren luonnon ja mahdollisen asutuskulttuurin täysin. Epidauros
Epidauroksen Asklepieion oli lääkintätaidon ja parantamisen jumala Asklepioksen pyhäkkö. Se oli antiikin aikana yksi Välimeren alueen tärkeimmistä pyhiinvaelluskohteista. Pyhäkköalue sijaitsi sisämaassa noin 8,5 kilometriä kaupungista lounaaseen. Nykyään sen arkeologinen alue on Unescon maailmanperintökohde nimellä "Asklepioksen pyhäkkö Epidauroksessa".
Asklepieionin paikka oli alun perin Apollon Maleataan kulttipaikka. Apollon oli kreikkalaisten vanha parantajajumala ennen kuin tehtävä siirtyi tämän poikanakin pidetylle Asklepiokselle. Paikka kehittyi Epidauroksen kaupungin kultin keskukseksi viimeistään 500-luvulla eaa. ja Asklepioksen kulttipaikaksi 400-luvulla eaa. Väitettiin myös, että Asklepioksen mytologinen syntymä olisi tapahtunut juuri Epidauroksessa. Sphinx (lautapeli)
Sfinksit sekoitetaan hyvin ja asetetaan pelilaudalla kuuteen sfinksin kuvalla varustettuun ruutuun: kolme suoraan aarrekammion eteen ja kolme pyramidin reunassa oleviin temppelikammioihin. Sfinx
Sfinxilla on keskikokoinen vartalo, joka sirosta luurangosta huolimatta on hyvin lihaksikas. Vatsan seutu on hieman pyöristynyt. Sen pitkät ja hoikat etujalat ovat hieman takajalkoja lyhyemmät. Pitkävarpaiset käpälät ovat muodoltaan soikeat ja varsin sirot. Polkuanturoiden tulisi sointua turkin väriin.