Kuinka paljon ihminen tarvitsee D-vitamiinia?
D-vitamiini
Suomen valtion ravitsemusneuvottelukunnan laatima D-vitamiinin vähimmäissaantisuositus on 10 mikrogrammaa vuorokaudessa kaikille alle 60-vuotiaille. Yli 60-vuotiaiden saantisuositus on 20 mikrogrammaa vuorokaudessa ympäri vuoden. Myös alle 18-vuotiaille sekä raskaana oleville, imettäville ja paljon sisällä oleskeleville suositellaan D-vitamiinivalmisteiden ympärivuotista nauttimista..
Suomessa ja muissa Pohjoismaissa käytössä oleva suositus nostettiin nykyiselle tasolleen vuonna 2013. Määrää on kuitenkin arvosteltu liian alhaiseksi Suomen leveysasteilla, sillä 10 mikrogramman annos ei pysty pitämään veren D-vitamiinivarastoja vakaina, vaan ne alkavat huveta kesän jälkeen. Nykysuosituksia suurempien pitoisuuksien on esitetty estävän syöpiä, hermoston rappeumatauteja, verenkiertotauteja ja diabetesta. 
Vuonna 2017 julkaistun vertaisarvioidun tieteellisen artikkelin mukaan suomalaisten D-vitamiinisuosituksen laskennassa olisi tapahtunut tilastovirhe, minkä vuoksi suositus olisi liian pieni. Riittävä veren D-vitamiinipitoisuus saavutettaisiin vasta noin 220 mikrogramman (8895 IU) päiväannoksella. D-vitamiini
D-vitamiinin liikasaannin riskiä ei Suomessa juuri ole, sillä riittävän ja turvallisen saannin alue on melko laaja (aikuisilla 7,5–50 μg/päivä) ja sen saanti luonnollisista lähteistä on Suomessa vähäistä. Ainoastaan samanaikaisesti lisäravinteita runsaasti käyttävät voivat eri lähteistä saada niitä liikaa. Liikasaanti lisää luun hajoamista ja suurentaa liiaksi veren kalsiumpitoisuutta. Kalsiumsuoloja voi saostua kudoksiin ja voi aiheutua sydän- ja hermostoperäisiä oireita. Vaikeimmillaan voi kehittyä munuaisten vajaatoiminta, ja myrkytys voi johtaa jopa kuolemaan. Käytännössä kalsiumin pitoisuuden suureneminen johtuu kuitenkin lähes aina lisäkilpirauhasen hormonitoiminnan muutoksista, tai sarkoidoosista, D-vitamiinimyrkytys on käytännössä Suomessa tuntematon.
K-vitamiinit
Saman listan mukaan seuraavissa kasviksissa on kohtuullisesti tai vähän K-vitamiinia: kukkakaali (20 μg), porkkana (19 μg), viinirypäle (19 μg), kurkku (15 μg), lehtiselleri (12 μg), luumu (12 μg), vihreä paprika (9,4 μg), punainen paprika (4,6 μg), keltainen paprika (2,4 μg), mustikka (9 μg), mansikka (5,5 μg), tomaatti (5 μg), omena (5 μg), kesäkurpitsa (3 μg), punajuuri (3 μg), lanttu (2 μg), peruna (1 μg), kyssäkaali (1 μg), sipuli (0,7 μg), maissi (0,3 μg), herkkusieni (0,3 μg), vesimeloni (0,2 μg) ja appelsiini (0,1 μg). (määrät kannattaa tarkistaa tarvittaessa) D-vitamiini
Vuonna 2014 julkaistun ruotsalaistutkimuksen mukaan naisilla, jotka eivät oleskele koskaan auringossa, on kaksinkertainen riski kuolla ennenaikaisesti verrattuna auringonottajiin. Tutkijoiden mukaan todennäköisin syy on D-vitamiinin puutos. Myrkytys
Suomessa tapahtuu arviolta 10 000 sairaalahoitoa vaativaa myrkytystä vuodessa. Myrkytystietokeskus vastaa vuosittain noin 30 000:een ihmisen myrkytysepäilyihin liittyvään puheluun. Suurin osa kyselyistä koskee alle 6-vuotiaiden lasten myrkytyksiä. Lasten myrkytysepäilyjä koskevissa kyselyissä painottuvat parasetamoli ja muut särkylääkkeet ja D-vitamiini, kasvit ja pesuaineet. Aikuisten myrkytystiedusteluissa painottuvat lääkkeet, pesuaineet, alkoholit, sekä petrolituotteet ja liuottimet. Rauta
Valtion ravitsemusneuvottelukunnan suositusten mukaan ihmisen tulisi saada rautaa 1,6 mg/vrk ravinnosta energiana saatua megajoulea kohti eli aikuisilla naisilla noin 15 mg/vrk ja miehillä 9 mg/vrk. Naisten raudantarve vaihtelee yksilöllisesti ja riippuu kuukautisten aiheuttamasta raudan menetyksestä. Osa naisista tarvitseekin rautatäydennystä ravintoainevalmisteista. Vaihdevuosien alettua tarve vähenee. Lapsilla ja nuorilla raudan saantisuositus vaihtelee iän mukaan. Raudan imeytymiseen vaikuttaa muun aterian koostumus: C-vitamiini, liha ja kala parantavat sitä ja esimerkiksi kasvisten polyfenolit ja viljavalmisteiden fytiinihappo puolestaan heikentävät sitä.
Suurimmaksi hyväksyttäväksi päiväsaanniksi on määritelty aikuiselle 25 mg/vrk (sisältää ruoasta saatavan raudan ja korkeintaan 10 mg/vrk ravintoainevalmisteesta). Finravinto 2007 tutkimuksen mukaan suomalaiset saavat rautaa keskimäärin: naiset 10,3 mg/vrk (1,6 mg/MJ/vrk) ja miehet 13,6 mg/vrk (1,5 mg/MJ/vrk). Suosituksiin verrattuna rautaa saadaan liian niukasti; erityisesti noin puolella naisista saanti on pienempää kuin keskimääräinen tarve. Vilja- ja leivontatuotteet ovat Suomessa tärkein raudan lähde. Lisäksi rautaa saadaan runsaasti liharuoista, kasviksista, hedelmistä ja marjoista. Kalapuikko
Aikuisen päivittäinen energiantarve (noin 2 000 kcal) tyydyttyisi noin 40 kalapuikolla, mutta tällöin ruokavaliossa olisi liian vähän kasviksia ja kuituja ja liikaa tyydyttyneitä rasvahappoja. Tasapainoisempi yhdistelmä olisi vuorokausiannos 30 kalapuikkoa, 100 grammaa perunamuusia, kuusi porkkanaa, yksi pala näkkileipää ja 25 grammaa pähkinöitä. Tällaisessakin määrässä olisi kuitenkin aivan liikaa suolaa – aikuisen suolansaantisuositus on viisi grammaa päivässä. D-vitamiini
D-vitamiini voi vähentää riskiä sairastua tyypin 2 diabetekseen. Kansanterveyslaitoksen tutkijat seurasivat 17 vuotta noin 4 000 suomalaisen naisen ja miehen terveydentilaa. Niillä henkilöillä, joiden veressä oli eniten D-vitamiinia, oli 40 % pienempi sairastumisriski verrattuna niihin, joiden veressä vitamiinia oli vähiten. Omega-3-rasvahapot
Suomen Sydänliitto suositti vuonna 2010, että EPA:ta ja DHA:ta tulisi saada 2 000 kcal:n päivittäisellä energiankulutuksella vähintään 200 milligrammaa vuorokaudessa, ja alfalinoleenihappoja 2 000 milligrammaa vuorokaudessa. Sydäntautipotilaiden ja riskiryhmiin kuuluvien tulisi saada EPA ja DHA -rasvahappoja vähintään yksi gramma vuorokaudessa. Sinkki
Valtion ravitsemusneuvottelukunnan suositusten mukaan sinkkiä tulisi saada 1,1 mg/vrk ravinnosta energiana saatua megajoulea kohti eli aikuisilla naisilla noin 7 mg/vrk ja miehillä 9 mg/vrk. Erityisryhmillä kuten raskaana olevilla (9 mg/vrk) ja imettävillä naisilla (11 mg/vrk) tarve on suurempi. Vegaaniruokavaliossa saantisuositus on 25–30 % suurempi, koska eläinperäinen proteiini parantaa sinkin hyväksikäyttöä ruoassa, kun taas viljavalmisteiden fytiinihappo heikentää sitä. Lapsilla ja nuorilla suositus vaihtelee iän mukaan. Tarve on suurin kasvuikäisillä pojilla: 11–12 mg/vrk. Suurimmaksi hyväksyttäväksi päiväsaanniksi on määritelty aikuiselle 25 mg/vrk. Suomalaiset saavat sinkkiä keskimäärin: naiset 10,0 mg/vrk (1,5 mg/MJ) ja miehet 13,6 mg/vrk (1,5 mg/MJ). Suosituksiin verrattuna sinkkiä saadaan ravinnosta riittävästi. Kun myös ravintoainevalmisteista saatava sinkki otetaan huomioon, muutamalla prosentilla väestöstä saanti kuitenkin ylittää suurimman hyväksyttävän päiväsaannin. Suomalaisten kolme tärkeintä sinkin lähdettä ovat viljat, liha ja maito. JoAnn E. Manson
Manson on ollut johtava tutkija useassa Yhdysvaltain suurimpiin lukeutuvassa naisten terveyttä käsitelleessä tutkimushankkeessa (muun muassa Harvard Nurses' Health Study 121 000 tutkittavalla 1976- ja NIH Women's Health Initiative 164 000 terveellä naisella 1991–). Uudempia, 2010-luvulla toteutettuja tai menellään olleita laajoja tutkimushankkeita olivat muun muassa D-vitamiinin ja omega-3-rasvahappojen vaikutuksia arvioiva koejärjestely (VITamin D and OmegA-3 TriaL, VITAL) sekä kaakaon flavonoidien ja monivitamiinilisän vaikutusten arviointin ikäihmisillä paneutuva COSMOS (COcoa Supplement and Multivitamin Outcomes Study). Dopamiini
Dopamiinin merkitys hermoston toiminnassa on monitahoinen ja osittain epäselvä. Dopamiini tahdistaa muun muassa ihmisen sisäistä kelloa. Dopamiini säätelee myös liikkeitä ja sen puute aiheuttaa muun muassa dystonioita eli lihasten kouristelua, nykimistä ja muita pakkoliikkeitä. Ihmisen herkkyys voimakkaille kipuärsykkeille on kääntäen verrannollinen aivojen dopamiinipitoisuudelle. D-Mies
D-Miehellä on suuret yli-inhimilliset voimat (hän nostaa noin 25 tonnia) ja kestävyys. Luomutuote
Useimmat kunnat eivät ole halunneet tarjota lapsille luomumaitoa kouluissa ja päiväkodeissa, koska lasten ei uskota saavan siitä D-vitamiinia ja se on yli kaksi kertaa kalliimpaa. Ratkaisuksi ministeriö suunnittelee pakollista D-vitamiinin lisäämistä, koska nyt sitä lisätään vain tavalliseen maitoon, vapaaehtoisesti, luomumaitoon ei saa lisätä ja Pohjoismainen saantisuositus nostettiin jo 10 mikrogrammaan. Alzheimerin tauti
E-vitamiinilla on todettu olevan myönteisiä vaikutuksia Alzheimerin taudin ennaltaehkäisyssä ja hoidossa. D-vitamiinin puute saattaa lisätä riskiä sairastua Alzheimerin tautiin. Suuret päivittäiset annokset B-vitamiineja voivat vähentää sairauden puhkeamisen riskiä, sillä B-vitamiinien tiedetään vaikuttavan homokysteiinin määrään veressä. Korkea homokysteiinipitoisuus liittyy Alzheimerin taudin riskiin. Columbia-yliopistossa tehdyn tutkimuksen mukaan Alzheimer-riskiä voisi pienentää vähän tyydyttyneitä rasvahappoja sisältävällä ravinnolla. Ihmisen ihonväri
Yleisesti ottaen päiväntasaajalta poispäin mentäessä auringonsäteilyn määrä vähenee ja ihmisten ihonväri vaalenee. Ihonväri on kehittynyt suojaamaan Auringon haitalliselta UV-säteilyltä ja foolihapon hajoamiselta, mutta silti sallimaan D-vitamiinin muodostumisen iholla auringonvalon vaikutuksesta. Vaaleaihoiselle ihmisille ihosyöpävaara on korkeampi päiväntasaajan seudulla, kun taas tummaihoinen voi kärsiä pohjoisen pimeydessä D-vitamiinin puutoksesta. Keskimäärin naisilla on hieman vaaleampi iho kuin miehillä, mikä voi johtua suuremmasta kalsiumin tarpeesta raskauden ja imettämisen aikana. B6-vitamiini
B-vitamiini on vesiliukoinen B-vitamiinien ryhmään kuuluva ihmiselle välttämätön vitamiini. Sen merkittävimmät vitameerit ovat biologisesti aktiivinen pyridoksaali-5'-fosfaatti (CHNOP) ja lisäravinteista löytyvä pyridoksiini (CHNO) ja pyridoksaali (CHNO) sekä pyridoksamiini (CHNO). B-vitamiinin löysi Paul Gyorgyi vuonna 1934. Otsonikato
Ihosyöpäriskiä ja silmäsairauksia on yleensä pidetty ihmisille ongelmallisimpina lisääntyneen UV-säteilyn seurauksina. Säteily ei tunkeudu ihon pintakerrosta syvemmälle, joten vaarassa ovat vain iho ja silmät. UV-B-säteily ruskettaa ja aiheuttaa ihon palamista, minkä lisäksi se vaikuttaa immuunijärjestelmän toimintaan heikentäen vastustuskykyä. Lisäksi säteily vanhentaa ihoa muuttaen sen kuivaksi, kimmottomaksi ja karheaksi sekä aiheuttaa ihoon värimuutoksia. Toisaalta ihminen tarvitsee UV-säteilyä D-vitamiinin muodostamiseen. Otsonikato ja siitä seurannut UV-B-säteilyn lisääntyminen ei kuitenkaan automaattisesti tarkoita haittavaikutusten lisääntymistä, koska iho voi sopeutua kasvaneeseen säteilymäärään erilaisin mekanismein. D-vitamiini
Brittitutkimuksessa seurattiin 1 700 tervettä 65-vuotiasta kuuden vuoden ajan, tutkimuksen aikana 170 heistä sairastui dementiaan. D-vitamiinin puutos voi liittyä jopa kaksinkertaiseen dementia- ja Alzheimerin taudin riskiin. Tutkimuksen tuloksista on kuitenkin vaikea päätellä liittyykö dementia D-vitamiinivajeeseen vai laskevat vitamiinitasot kehittymässä olevan sairauden myötä. Fuusioreaktori
D-T-reaktiolle 100 miljoonan kelvinin lämpötilassa, jolloin hiukkasten keskimääräinen kineettinen energia on 10 keV luokkaa, Lawsonin kriteeri formula_6 on 10 s/m. D-D-reaktiolle taas Lawsonin kriteeri on 10 s/m eli energian tuottamiseksi tarvitaan 100-kertainen lisäys vetyionien tiheydelle tai koossapysymisajalle tai jollekin näiden yhdistelmälle. Veganismi
Merkittävin ero sekasyöjän ravintoon on pieniä määriä tarvittava, mutta silti pitkällä aikavälillä tärkeä B-vitamiini. Sitä vegaanit saavat luotettavimmin B-vitamiinivalmisteesta, mutta myös käyttämällä päivittäin ja säännöllisesti riittäviä määriä B-rikastettuja elintarvikkeita (esimerkiksi useimmat kasvimaidot ja kasvipohjaiset jogurtit), tai luonnostaan B vitamiineja sisältäviä elintarvikkeita, kuten oluthiiva. Vielä sekasyöjiä enemmän vegaanien tulee kiinnittää huomiota myös D-vitamiinin ja kalsiumin saantiin. D-vitamiinilisää suositellaan vegaaneille riittävän saannin turvaamiseksi. Kasvissyönti
Ilman korvaavia ravintolisiä täysin vegaaneille syntyykin vitamiinin puutostila. Ihminen on kehityshistoriansa aikana ollut sekaruokainen niin pitkään (1–2 miljoonaa vuotta), että ihmisen fysiologia on tottunut saamaan eläinkunnan tuotteista B-vitamiinia, eikä kykene tuottamaan sitä itse. Apteekeista ja luontaistuotekaupoista saa myös vegaaneille sopivaa B-vitamiinia tablettimuodossa, ja lisäksi elintarvikekaupoista saa kasviperäisiä ruoka-aineksia, kuten kasvimaitoja, joihin on lisätty B-vitamiinia. Osteoporoosi
Kalsiumin ja D-vitamiinin saanti sekä riittävä liikunta muodostavat pohjan niin osteoporoosin ennaltaehkäisylle kuin hoidollekin. Osteoporoosiliitto suosittaa D-vitamiinipitoisuuden (kalsidiolin) määrittämistä osteoporootikoille ja kaikille murtumapotilaille aina ennen D-vitamiinin korvaushoidon aloittamista ja hoitotuloksen tarkistamista aikaisintaan kolmen kuukauden kuluttua, jolloin D-vitamiinipitoisuus veressä on vakiintunut. Viinihappo
Viinihappo eli 2,3-dihydroksibutaanidihappo on orgaaninen happo, jota on luonnollisesti useissa kasveissa, etenkin viinirypäleissä ja tamarindissä. Se on yksi viinin hapoista ja sitä lisätään myös joihinkin ruokiin tuomaan hapanta makua sekä käytetään antioksidanttina. Viinihapon suoloja ja estereitä kutsutaan "dihydroksibutaanidioaateiksi" tai triviaalinimensä mukaisesti tartraateiksi. Viinihapon elintarvikkeissa käytettävä E-koodi on E 334. L-viinihapon päivittäinen enimmäismäärä (ADI) henkilölle on 30 mg/kg/vrk ja se kohdistuu kaakao- ja suklaatuotteisiin. D-vitamiini
Useat tutkimukset ovat viitanneet siihen, että riittävät veren D-vitamiinipitoisuudet voivat ehkäistä flunssaa. Vuonna 2010 tehdyssä satunnaistetussa kaksoissokkotutkimuksessa 334 japanilaisella koululaisella kaksi kertaa päivässä annettu D-vitamiinilisä vähensi merkittävästi A-tyypin influenssan riskiä. 250 mongolialaisella lapsella vuonna 2010 tehdyssä tutkimuksessa, jossa koehenkilöiden D-vitamiinin lähtötasot olivat matalat, päivittäiset D-vitamiinilisät puolittivat hengitystieinfektioiden riskin. Kuitenkaan kun lähtötasot ovat suhteellisen korkeat ja annostelu kuukausittaista, D-vitamiinilisistä ei ole todettu olevan hyötyä flunssien ehkäisyssä. Vuonna 2012 julkaistu satunnaistettu plasebokontrolloitu tuplasokkotutkimus osoitti, etteivät kuukausittaiset suuret D-vitamiiniannokset vähentäneet hengitystieinfektioiden määrää tai vakavuutta, kun koehenkilöiden seerumin D-vitamiinipitoisuuden taso nostettiin 72 nmol/l:sta yli 120 nmol/l:n. A-vitamiini
A-vitamiini on yksi ihmisen tarvitsemista rasvaliukoisista vitamiineista ja tärkeä näkökyvylle ja luuston kasvulle. A-vitamiini on yleisnimitys useille saman biologisen aktiivisuuden omaavalle molekyylille. Tavallisin muoto on alkoholimuoto retinoli, josta muodostuu elimistössä myös aldehydiä, retinaalia ja retinolihappoa. Ravinnossa niiden yhteismäärä sekä A-vitamiinin esiasteet, karoteenit ja kryptoksantiinit, ilmaistaan "retinoliekvivalentteina" (RE). D-vitamiini
Cambridgen yliopistossa 2014 tehdyn tutkimuksen mukaan kuolleisuus on vähäisin, kun D-vitamiinia on veressä vähintään 90 nmol/l. Dissosiatiivinen identiteettihäiriö
Persoonan rakenteellisen dissosiaatioteorian mukaan persoonan rakenteellinen dissosiaatio on DID-potilaalla niin sanotussa tertiäärivaiheessa: emotionaalisen persoonallisuuden osan (EP) hajoamisen lisäksi myös näennäisen normaali persoonallisuuden osa (ANP) on jakautunut. Käytännössä tämä tarkoittaa, että DID-potilaalla eri identiteettejä ("sivupersoonia") on oltava vähintään neljä: kaksi EP- ja kaksi ANP:ta (näennäinen ”pääpersoona” luettu mukaan). Yleensä lukumäärä on noin 8–12, mutta voi olla paljon suurempikin. Yleinen uskomus, jossa "sivupersoonatapaus" nähdään normaalin ja pimeän ilkeän persoonan dramaattisena yhteiselona, ei tämän näkemyksen (eikä kliinisen kokemuksen) mukaan siis pidä paikkansa. Lisäravintoaine
Koska suuret vitamiini- ja ravintolisäannokset lisäävät sydäntauteja ja syöpiä, mikään kansallinen tai kansainvälinen terveysvirasto ei suosittele niitä. Tosin Suomessa valtion ravitsemusneuvottelukunta suosittelee niitä aikuisia ottamaan talvisaikaan 7,5 mikrogrammaa D-vitamiinia, jotka eivät syö D-vitaminoituja maitovalmisteita, kalaa tai ravintorasvoja säännöllisesti, lapsille ja vanhuksille ympärivuotisesti. Kalsium
Päivittäinen kalsiumin saantisuositus vaihtelee eri maissa.
Valtion ravitsemusneuvottelukunnan suositusten mukaan kalsiumia tulisi saada 100 mg/vrk ravinnosta energiana saatua megajoulea kohti eli aikuisille noin 800 mg/vrk. Eräillä erityisryhmillä saantisuositukset ovat suurempia, koska kalsium on välttämätöntä luustolle: raskaana oleville ja imettäville naisille sekä kasvaville nuorille 900 mg/vrk. Lapsilla suositus vaihtelee iän mukaan.
Suurimmaksi hyväksyttäväksi päiväsaanniksi on määritelty aikuiselle 2 500 mg/vrk.. Suomalaiset saavat kalsiumia keskimäärin: naiset 1 007 mg/vrk ja miehet 1 202 mg/vrk eli suosituksiin verrattuna riittävän runsaasti. Noin prosentilla suomalaisista kalsiumin saanti on suurempaa kuin suurin hyväksyttävä päiväsaanti. Suomalaisten kalsiumista 60 prosenttia tulee maitovalmisteista ja niitä sisältävistä ruoista. Harvardin Yliopiston sivuilla suositellaan tämän hetken tutkimustiedon pohjalta, että yksi lasi maitoa päivässä (n. 1.75 litraa viikossa) riittänee luuston kannalta. Suuremmat määrät on yhdistetty kohonneisiin syöpäriskeihin, joten kolmea lasia päivässä (n. 5,25 litraa viikossa) ei suositella. Kalsiumin rooli ja sen ihannekulutus eivät ole nykytutkimuksen valossa aivan selviä. D-vitamiini
Yksilöiden välillä on huomattavia eroja siinä, miten samansuuruinen veren D-vitamiinipitoisuus vaikuttaa D-vitamiinin säätelemien geenien toimintaan. Tämä saattaa merkitä sitä, että D-vitamiinin optimaalinen annos vaihtelee yksilöllisesti. Myös se, kuinka paljon kalsidiolin pitoisuus veressä nousee milläkin annoksella, on yksilöllistä riippuen esimerkiksi ruumiinpainosta. D-vitamiini
Itä-Suomen yliopiston 71 diabeteksen esiasteesta kärsivän 60–65-vuotiaan suomalaisen sokkotutkimuksessa (Plos One) 80 µg:n annos oli parempi kuin 40 µg:n annos, joka puolestaan oli lumelääkettä parempi. Annoksista hyötyi kuitenkin vain puolet potilaista, ehkä muilla oli muutenkin tarpeeksi D-vitamiinia. E-vitamiini
Auringonkukkaöljy on ylivoimaisesti paras E-vitamiininlähde. Jo 1,5 ruokalusikallista auringonkukkaöljyä päivässä takaa riittävän E-vitamiinin saannin. Myös muut kasviöljyt, margariinit, oliivit, siemenet ja pähkinät sisältävät runsaasti E-vitamiinia. Auringonotto
Vuonna 2014 julkaistun ruotsalaistutkimuksen mukaan naisilla, jotka eivät oleskele koskaan auringossa, on kaksinkertainen riski kuolla ennenaikaisesti verrattuna auringonottajiin. Tutkijoiden mukaan todennäköisin syy on D-vitamiinin puutos. Toisaalta Vuonna 2011 julkaistussa ikääntyvistä amerikkalaisnaisista tehdyssä tutkimuksessa elimistön D-vitamiinipitoisuus ei korreloinut kuolleisuuden kanssa. D-vitamiini
D-vitamiinin riittävä saanti on yhdistetty perinteisesti kalsiumin ja luuston aineenvaihduntaan, mutta viimeaikaiset tutkimukset osoittavat D-vitamiinilla olevan laajempia vaikutuksia terveyteen: sydän- ja verisuonitaudit, syöpätaudit, MS-tauti, fibromyalgia, reumataudit, metabolinen oireyhtymä ja tyypin 2 diabetes ynnä muut.. Useat kliiniset ja kokeelliset tulokset osoittavat, että D-vitamiini vaikuttaa myös aivojen toimintaan. B6-vitamiini
Valtion ravitsemusneuvottelukunnan suositusten mukaan B-vitamiinia tulisi saada 0,13 mg/vrk ravinnosta energiana saatua megajoulea kohti eli aikuisilla naisilla 1,2–1,3 mg/vrk (raskaana olevat tai imettävät naiset 1,5–1,6 mg/vrk) ja miehillä 1,6 mg/vrk. Lapsilla suositus vaihtelee iän mukaan. Suurimmaksi hyväksyttäväksi päiväsaanniksi on määritelty aikuiselle 25 mg/vrk (raja koskee vain täydennettyjä elintarvikkeita ja ravintoainevalmisteita). Suomalaiset saavat B-vitamiinia keskimäärin: naiset 1,7 mg/vrk ja miehet 2,1 mg/vrk eli suosituksiin verrattuna riittävän runsaasti. Parilla prosentilla suomalaisista B-vitamiinin saanti on suurempaa kuin suurin hyväksyttävä päiväsaanti, kun saanti ravintoainevalmisteista otetaan huomioon. Suomalaiset saavat pääosan B-vitamiinin lihasta, hedelmistä ja marjoista sekä viljasta. Täysjyvä
Suomalaisten ravitsemussuositusten mukaan täysjyvän määrää ruokavaliossa tulisi edelleen lisätä. Täysjyvää tulisi syödä joka aterialla, vähintään kolme annosta päivässä (16g). Suomalaiset jäävät keskimäärin tämän suosituksen alle. Ravitsemusasiantuntijat suosittelevat runsaasti täysjyvää sisältävää ruokavaliota, jolloin elimistö saa riittävästi sekä kuituja että muita hyödyllisiä ravintoaineita. Täysjyvässä onkin eniten kuitua, jota suositusten mukaisesti tulisi syödä päivittäin vähintään 25–35 g. Tiamiini
Valtion ravitsemusneuvottelukunnan suositusten mukaan tiamiinia tulisi saada ravinnosta vuorokaudessa 0,12 mg megajoulea kohti eli aikuisilla naisilla noin 1,0–1,1 mg/vrk ja miehillä 1,2–1,4 mg/vrk. Raskaana olevilla ja imettävillä naisilla tiamiinin tarve on hieman suurempi. Lapsilla suositus vaihtelee iän mukaan.Suomessa naiset saavat tiamiinia keskimäärin 1,1 mg/vrk (0,16 mg/MJ) ja miehet 1,5 mg/vrk (0,16 mg/MJ). Suosituksiin verrattuna tiamiinia saadaan enimmäkseen riittävästi, mutta merkittävällä osalla väestöstä saanti on pienempää kuin keskimääräinen tarve. Ravintoainevalmisteista saatava tiamiini parantaa kuitenkin tilannetta. Suomalaisten ravinnosta saatava tiamiini tulee pääosin viljavalmisteista ja liharuoista sekä kasviksista. Valiini
Valiini eli 2-amino-3-metyylibutaanihappo (CHNO) on yksi geneettisen koodin 20 aminohaposta. Se on ravinnossa välttämätön aminohappo. Valiinin isomeerisina muotoina on L-valiini ja D-valiini. L-valiinin CAS-numero on 72-18-4 ja D-valiinin 640-68-6. D-vitamiini
Lancet-lehdessä julkistettu meta-analyysi (2013) totesi, että kotonaan asuville aikuisille ei kannata rutiinisti antaa D-vitamiinilisää osteoporoosin estämiseksi, ellei heillä ole erityisiä riskitekijöitä. Sekosteroidi
Ihmisistä löytyvä D-vitamiini on tunnettu sekosteroidi. Vitamiini
Vitamiinit ovat eliön pienessä määrin tarvitsemia orgaanisia yhdisteitä, joita eliö ei itse kykene tuottamaan lainkaan tai riittävästi ja jotka niin ollen on saatava ravinnosta. Poikkeuksen muodostaa D-vitamiini eli kolekalsiferoli, jota ihmisen elimistö kykenee tuottamaan vain silloin, kun iho altistuu säännöllisesti ja riittävän suuressa määrin auringonvalolle, jonka sisältämä ultraviolettisäteily saa ihon tuottamaan tätä kalsitrioli-hormonin esiastetta. Maapallon alueilla, joissa valon määrä vähenee oleellisesti kaamosaikaan on suositeltavaa hankkia D-vitamiinia joko ravinnosta tai ravintolisänä. K2-vitamiinit
Neljä vuotta myöhemmin ilmestyi Wageningenin yliopiston ja kahden muun tahon raportti tutkimuksesta, jossa 16 057 tervettä naista iältään 49-70 vuotta oli kahdeksan vuoden seurannassa ruokavalion ja terveyden suhteen. Huomattiin, että jokainen lisääntynyt 10 µg annos ruuasta saatua K2-vitamiinia pienensi aina yhdeksällä prosentilla riskiä saada jokin sydänsairaus. D-vitamiini
Työikäisten väestön D-vitamiinipitoisuus oli Suomessa vuonna 2016 reilut 60 nanomoolia litrassa, mikä oli hyvä taso terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen edustajien mukaan, vaikka se jäikin selväsi alle osteoporoosin Käypä hoito -suosituksen mainitseman optimaalisen tason 75–120 nanomoolia. Yli yksivuotiaiden lasten D-vitamiininsaanti oli kuitenkin liian niukkaa vuonna 2016. Syöpä
Auringosta tuleva UVB-säteily saa ihon tuottamaan D-vitamiinia, ja auringosta saatuna se näyttäisi suojaavan monilta syöviltä, etenkin syöpien myöhemmissä vaiheissa. Tutkimusta tarvitaan kuitenkin lisää (2013). Suomen pimeinä vuodenaikoina ei ole mahdollista saada riittävästi UV-säteilyä D-vitamiinin tarpeen tyydyttämiseksi, ja saanti jää kesälläkin riittämättömäksi, jos henkilö ei oleskele 2 tai 3 kertaa viikossa noin 30 tai 15 minuuttia ulkona auringon ollessa korkeimmillaan eli noin kello 13.20 Benfotiamiini
Käytettäessä tavallista vesiliukoista B1-vitamiinia elimistö kykenee käyttämään hyväkseen enintään 10 mg/vrk. Benfotiamiini sitä vastoin on biologisesti tehokasta ja täysin turvallista huomattavan paljon suurempina päiväannoksina. Benfotiamiinia ei tarvitse välttämättä ottaa ruoan kanssa.
Benfotiamiini antaa hoitovasteen diabeettisessa polyneuropatiassa 2–3 viikossa päiväannoksella 300–325 mg. Jotkut potilaat ottavat enemmänkin, jopa 600–1200 mg/vrk. Brownleen amerikkalais-saksalainen työryhmä antoi eräässä tutkimuksessa koehenkilöille 600 mg/vrk, mikä ehkäisi AGE-tuotteiden muodostusta. Uribarrin työryhmä antoi 1 050 mg/vrk ennen koehenkilöiden altistamista Coca-cola lightista valmistetulle AGE-pitoiselle juomalle, ja tämä benfotiamiiniannos ehkäisi täysin valtimoiden supistuksen. Sama annos ehkäisi myös tupakoinnin aiheuttaman valtimoiden supistuksen. Nämä olivat koeasetelmien annoksia. New Yorkin Mount Sinai Hospitaletin munuaiskeskuksen johtaja professori Jaime Uribarri suosittelee diabeetikoille jatkuvassa käytössä benfotiamiinia 300 mg/vrk. K-vitamiinit
K-vitamiinit ovat pääasiassa veren hyytymiseen ja kalsiumin aineenvaihduntaan tarvittavia vitamiineja, joista tärkeimmät ovat K1-vitamiini ja K2-vitamiinit. K-vitamiinit ovat rasvaliukoisia, joten ne eivät poistu helposti kehosta. Ihmisen elimistössä (suolistossa) syntyy yleensä normaaliflooran ansiosta riittävästi K-vitamiinia, joten sen saamisesta ei tarvitse erityisesti huolehtia. Sen sijaan veritulpan jälkeen ohennuslääkitystä saavien on syytä varoa, ettei ruoasta tule liikaa K-vitamiinia. K-vitamiinin nimeäminen ei noudata muiden vitamiinien kohdalla käytettyä aakkosellista järjestystä, koska kun vitamiini löydettiin, löydöksestä kertova artikkeli julkaistiin saksalaisessa julkaisussa ja vitaminiinia kutsuttiin nimellä "Koagulationsvitamin" (koagulaatiovitamiini), mistä syntyi vitamiinin K-kirjain. Juominen
Ihminen on noin 62-prosenttisesti vettä, ja jo muutaman prosentin nestehukka heikentää työkykyä merkittävästi. Kahdenkymmenen prosentin vajaus johtaa kuolemaan. Ilman vettä ei voida tuottaa ruokaa eikä ylläpitää teollisuutta tai energiantuotantoa. Koska vettä poistuu ihmisestä monella tavalla, ihminen tarvitsee elääkseen jatkuvasti merkittäviä määriä vettä. Päivittäinen nesteen tarve on lähes kolme litraa. D-vitamiini
Auringosta tuleva UVB-säteily muuttaa ihon 7-dehydrokolesterolia D-vitamiinin esiasteeksi. Tropiikissa D-vitamiinin puutetta ei käytännössä esiinny, koska auringonvaloa on runsaasti kaikkina vuodenaikoina. Suomen pimeinä vuodenaikoina ei ole mahdollista saada riittävästi UV-säteilyä D-vitamiinin tarpeen tyydyttämiseksi, ja saanti jää kesälläkin riittämättömäksi, jos henkilö ei oleskele 2 tai 3 kertaa viikossa noin 30 tai 15 minuuttia ulkona auringon ollessa korkeimmillaan noin kello 13.20. Hivenaine
Hivenaineiksi, mikroravinteiksi tai mikrokivennäisaineiksi sanotaan kivennäisaineita, jotka ovat elimistön normaalin toiminnan kannalta välttämättömiä ja joita elimistö tarvitsee vuorokaudessa alle 100 milligrammaa. Hivenaineiden päivittäinen tarve ilmoitetaan yleensä mikrogrammoissa. Hivenaineiden tarve vaihtelee iän ja sukupuolen mukaan. Tarvetta kasvattavat mm. raskaus- ja imetysaika, raskas fyysinen työ ja liikunta, stressi sekä monet sairaudet ja lääkitys. Vitamiini
Vitamiineihin ei lueta välttämättömiä aminohappoja eikä rasvahappoja eikä myöskään hivenaineita tai kivennäisaineita (jotka ovat epäorgaanisia aineita). Ihminen tarvitsee 13 eri vitamiinia. Vitamiinit jaetaan fysikokemiallisten ominaisuuksiensa puolesta kahteen ryhmään eli vesiliukoisiin vitamiineihin ja rasvaliukoisiin vitamiineihin. Brodifakumi
Arvioitu kuolettava annos 60 kg painavalle ihmiselle on noin 15 mg ilman hoitoa. Brodifakumi on suhteellisen vaaratonta ihmisille, koska myrkkysyötit sisältävät ainetta vain vähän (normaalisti 10 – 50 mg/kg ; 0.001 — 0.005%) ja mahdollisuudesta saada tehokasta vastalääkettä (K -vitamiinia). Myrkytys pitää kuitenkin todentaa oikein, että vastalääkettä voidaan annostella oikein ja tarpeeksi kauan. Tämä koskee myös myrkkyä syöneitä lemmikkieläimiä. MS-tauti
MS-tautiin ei ole parantavaa hoitoa, mutta lääk­keiden on to­dettu vähen­tävän se­kä tau­din pahe­ne­mis­vai­heita et­tä uu­sia, magneet­ti­ku­vassa nä­kyviä tuleh­dus­muu­toksia. Ensimmäisen sukupolven MS-lääkkeet vähensivät pahenemiskohtauksia noin kolmanneksella ja uuden sukupolven natalitsumabi jopa kahdella kolmanneksella.
MS-taudissa käytettävät lääkkeet maksavat 1000-3000 euroa kuussa, mutta osa pistok­sena annet­ta­vista lääk­keistä kuu­luu eri­tyis­kor­vat­ta­vuuden pii­riin. D-vitamiinivalmisteet rauhoittavat yliaktiivista immuunijärjestelmää ja fysioterapialla voidaan lievittää taudin oireita ja ylläpitää potilaan toimintakykyä. MS-taudin oireita hoidetaan joissain maissa myös aivojen verenkiertoa parantavalla kaulan laskimoiden pallolaajennuksella. D-vitamiini
Kymmenen suomalaisprofessorin otoksesta lääketieteen professorit kertoivat syövänsä D-vitamiinia 20–40 µg päivässä, ravitsemustieteilijät vain 7,5–10 µg vuonna 2013, jolloin suositus oli vielä 7,5µg. A-vitamiini
Valtion Ravitsemusneuvottelukunnan mukaan suositeltava ravintoainetiheys väestöryhmille, joiden energian saanti on vuorokaudessa, on A-vitamiinin osalta retinoliekvivalenttia yhtä megajoulea kohti eli retinoliekvivalenttia vuorokaudessa. A-vitamiini
Aikuisilla, joilla energian saanti on liian pieni, on riski saada liian vähän vitamiineja ja kivennäisaineita. Alle 6,5 megajoulea vuorokaudessa energiaa saavien aikuisten on aina täydennettävä ruokavaliotaan ravintoainevalmisteella. Aikuisten tulee syödä riittävästi kasviksia. D-vitamiini
Kole- ja ergokalsiferolin lisäksi tunnetaan myös D-, D- ja D- vitamiinit. D-vitamiini on lumisterolin ja D-vitamiinin sekoitus. Ihminen
Aikuisen ihmisen unentarve on keskimäärin 7–8 tuntia ja 3–18-vuotiaan lapsen 9–12 tuntia vuorokaudessa, riippuen iästä. Alle kolmevuotiaiden unentarve on suurin. Vanhemmat ihmiset nukkuvat vain 6–7 tuntia päivässä. Univaje heikentää ihmisen suorituskykyä. Fosfolipaasi D
Rakenteeltaan fosfolipaasi D on monomeeri ja se eristettiin ensimmäisen kerran kasveista. Ihmisen entsyymin molekyylimassa on noin 105–120 kDa. Fosfolipaasi D hydrolysoi useita fosfolipidejä esimerkiksi fosfatidyylikoliini, fosfatidyyliseriiniä ja fosfatidyylietanoliamiinia. Hydrolyysin lisäksi entsyymi voi katalysoida myös siirtoreaktioita, joissa se siirtää fosfatidyyliryhmän alkoholijohdannaiselta toiselle. Kalsiumionit aktivoivat fosfolipaasi D:n toimintaa. Ihmisen entsyymi on katalyyttisesti aktiivinen niitä ilmankin, mutta esimerkiksi monien kasvien entsyymit tarvitsevat kalsiumioneja ollakseen katalyyttisesti aktiivisia. Ollakseen aktiivinen eukaryoottien fosfolipaasi D tarvitsee toisen proteiinin ADP-ribosylaatiotekijän. Fosfolipaasi D:n katalysoiman reaktion tuotteen fosfatidihappo ja esimerkiksi koliini osallistuvat monien biologisten prosessien säätelyyn. Kultainen riisi
A-vitamiinin vajeesta kärsii 190 miljoonaa lasta ja 19 miljoonaa raskaana olevaa naista 122 maassa. Tämä aiheuttaa 1-2 miljoonaa kuolemaa ja sokeuttaa pysyvästi 500 000 henkeä sekä aiheuttaa miljoonien ihmisten sairastumisen muihin tauteihin. Unicef ja joukko kansalaisjärjestöjä kannattavat tiheää pienten A-vitamiiniannosten saamista. D-vitamiini
D-vitamiinin hyödyistä muulle kuin luustolle on JAMA:n mukaan heikosti näyttöä, ja pohjoisessa elävillekin suositellaan seerumiarvoa 20 ng/ml (JAMA 2015). JAMA toteaa että tutkimusnäyttö ei ole riittävää, väestötutkimukset ovat epäluotettavia, eikä täyttä konsensusta asiasta ole. Tauriini
Aikuisessa ihmisessä tauriinia on noin 1 g ruumiinpainokiloa kohti. Aikuisilla tauriinia voidaan syntetisoida B6-vitamiinin läsnä ollessa rikkiä sisältävistä alfa-aminohapoista, kysteiinistä tai metioniinista. Päivittäin tauriinia kyetään syntetisoimaan keskimäärin 0,4–1,0 mmol (50–125 mg), ja synteesi tapahtuu pääasiallisesti maksassa ja aivoissa. Synteesi on voimakkaampaa miehillä kuin naisilla. Tauriinin muodostuminen on melko hidasta ja voimakas lihasrasitus hidastaa sitä entisestään, joten ravinnosta saatavalla tauriinilla on merkitystä. Tauriini ei kuitenkaan ole ihmiselle välttämätön ravintoaine eikä sille ole annettu saantisuositusta. Nikotiini
Määrän, joka tappaa puolet annoksen saaneista ihmisistä, eli LD-arvon, on useissa eri lähteissä väitetty olevan 0.8 mg/kg nieltynä. Tämä on 60 mg nikotiinia 75 kg painoiselle henkilölle. Tämä määrä on kuitenkin kyseenalainen ja todellinen LD-arvo on todennäköisesti 6.5–13 mg/kg jolloin tappava annos olisi 0.5–1 grammaa. B12-vitamiini
Ihminen tarvitsee B-vitamiinia muun muassa foolihapon valmistamiseen. Solut tarvitsevat B12-vitamiinia ja foolihappoa nukleiinihappojen (DNA:n) valmistamisessa. Lisäravintoaine
Suomalaisissa ravitsemussuosituksissa 2014 suositellaan ravintolisiä tilannekohtaisesti ja joillekin erityisryhmille. Näitä ovat raskaana olevat tai imettävät naiset, lapset, nuoret, ikääntyneet sekä vegaanit. Ravitsemussuosituksissa on annettu tarkempia eri väestöryhmien käyttösuosituksia D-vitamiinilisille. Tilannekohtaisia suosituksia annetaan esimerkiksi fluorille, raudalle, foolihapolle, B12-vitamiinille ja kalsiumille. Tiamiini
Tiamiini eli B-vitamiini on yksi ihmisen tarvitsemista vesiliukoisista vitamiineista. Tiamiinia tarvitaan ruoan muuntamiseen energiaksi. Se toimii karboksylaasin ja monien muiden entsyymien koentsyyminä. D-vitamiini
D-vitamiinitasot romahtavat vain tunneissa leikkauksien kuten polvileikkauksen jälkeen, palautuakseen hitaasti seuraavien kuukausien aikana. D-vitamiinilisän ottamista suositellaan leikkausten jälkeen. D-vitamiini
Lihominen johtaa D-vitamiinitason laskuun, painon pudottaminen D-vitamiinitason nousuun. Ylipainoisille suositellaan D-vitamiinilisän ottamista. Marsu
Marsun elimistö ei kykene monista muista nisäkkäistä poiketen tuottamaan C-vitamiinia. Marsun päivittäinen C-vitamiinintarve on vähimmäisylläpidossa 10-25 mg/kg, tiineille ja sairaille marsuille suositellaan kaksinkertaista annosta. Lemmikkimarsu saa C-vitamiinia laadukkaasta tuoreravinnosta kuten vihanneksista ja marsuille tarkoitetuista vitaminoiduista pellettiruoista. C-vitamiinin riittävä päivittäinen saanti voidaan varmistaa ruokaan sekoitettavalla askorbiinihapolla tai erilaisilla C-vitamiinivalmisteilla. C-vitamiinin antamista juomaveteen sekoitettuna ei suositella vaikean tarkkailtavuuden, vitamiinin nopean hajoamisen ja veden mahdollisesti huononevan maistuvuuden vaikutusten vuoksi. Lisäravintoaine
Tutkimuksen tekoon osallistuneen ravitsemustutkija Jaakko Mursun mukaan puutostiloista kärsiville joistain ravintolisistä voi silti olla hyötyä. Suomessa D-vitamiini on tyypillinen esimerkki tästä. Kivennäisaine
Hivenaineiden päivittäinen tarve ilmoitetaan yleensä mikrogrammoissa. Välttämättömiä hivenaineita ovat rauta (jota esiintyy elimistössä hivenaineista runsaimmin, aikuisen ihmisen elimistössä noin 2,5–4,5 g), kromi, koboltti, kupari, fluori, jodi, mangaani, molybdeeni, nikkeli, sinkki, pii, seleeni ja vanadiini. Useimmat hivenaineet toimivat pääasiassa entsyymien ja hormonien rakenneosina. K2-vitamiinit
MK-4-muotoisen K2-vitamiinin vaikuttavat annoskoot liikkuvat 1,5 milligrammasta ylöspäin. Sen lyhyestä bioaktiviteetista johtuen MK-4-ravintolisiä on käytettävä kolmasti päivässä. Omega-3-rasvahapot
Omega-3-rasvahappoihin kuuluvat muuan muassa alfalinoleenihappo, (ALA), joka on ihmiselle välttämätön rasvahappo, dokosaheksaeenihappo, (DHA), ja eikosapentaeenihappo, (EPA). Ihmisen pitää saada ravinnosta alfalinoleenihappoa ja DHA-rasvahappoa. Ihmisen elimistö pystyy tuottamaan alfalinoleenihaposta jonkin verran EPA-rasvahappoa, mutta sitä ei synny välttämättä terveyden kannalta optimaalista määrää, minkä vuoksi ravintoon suositellaan lisättäväksi rasvaista kalaa tai kalanrasvaa. Auringonotto
Iholla syntyvän D-vitamiinin määrä jää Suomessa käytännössä kuitenkin usein jopa kesällä liian alhaiseksi. Riittävän määrän saa oleskelemalla 2-3 kertaa viikossa noin 15-30 minuuttia ulkona auringon ollessa korkeimmillaan eli noin kello 13.20 kesäaikaa. Syöpä
Ravintolisänä syöty D-vitamiini ei vähennä syöpään sairastumista eikä syöpäkuolemia. Tulos oli sama annostuksesta ja osallistujien veren D-vitamiinipitoisuuksista riippumatta. Analysoidut 19 000 osallistujan 30 lumekontrolloitua satunnaistettua tutkimusta seurasivat 1-6 vuoden ajan yli 60-vuotiaita osallistujia. D-vitamiinilisiä kannattaa silti käyttää, jos D-vitamiinia saa liian vähän, koska puutos voi muuan muassa haurastuttaa luita. Desimeroitumisaika
Desimeroitumisaika eli D-arvo on se aika, joka tarvitaan alentamaan elävien mikrobien määrää 90 prosentilla, eli kymmenesosaan alkuperäisestä tietyssä lämpötilassa. D-arvon alaindeksinä käytetään sitä lämpötilaa (celsiusasteina), jossa kyseinen D-arvo saavutetaan. Yleensä referenssilämpötilana käytetään 121 °C, jolloin alaindeksiä ei yleensä merkitä. Aurinko
Auringonvalo on Suomessa kesällä merkittävin D-vitamiinin lähde. Auringon UVB-säteily muuttaa ihon 7-dehydrokolesterolia D3-vitamiinin esiasteeksi. Ihmisen fysiologisen tarpeen ylittävä määrä kuitenkin hajoaa iholla auringonvalon vaikutuksesta, joten D-vitamiinin yliannostus auringosta ei ole mahdollinen. D-vitamiinisynteesin määrä on suurimmillaan päiväntasaajan lähellä, mutta Suomen leveysasteilla sitä tapahtuu vain kesäkuukausina ja silloinkin vain keskipäivän tienoilla. D2-vitamiini
D-vitamiini tai ergokalsiferoli on vitamiini, jota ei muodostu ihmisen iholla toisin kuin D-vitamiini ultraviolettisäteilyn seurauksena, vaan on ainoastaan kasviperäistä. Ergokalsiferolia voidaan valmistaa synteettisesti säteilyttämällä ergosterolia ultraviolettivalolla. D-vitamiinin vaikutus on kolekalsiferolin (CHO) eli D-vitamiinin kaltainen. D-vitamiini
Auringosta saatu D-vitamiini näyttäisi vähentävän muun muassa syöpiä ja syöpäkuolemia. Ravintolisänä saatu D-vitamiini ei vähennä kumpiakaan (2018). Vuonna 2007 tehdyssä analyysissä kuitenkin D-vitamiinia ravintolisänä käyttäneiden kuolleisuus (muistakin syistä) oli kahdeksan prosenttia pienempi kuin muiden. Annos oli 7,5–50 µg päivässä. D-vitamiini
Vuonna 2011 julkaistussa ikääntyvistä amerikkalaisnaisista tehdyssä tutkimuksessa elimistön D-vitamiinipitoisuus ei korreloinut kuolleisuuden kanssa. D-vitamiini
Jotkin elintarvikkeet, kuten silakka, lohi, makrilli ja muut rasvaiset kalat sekä kananmunat sisältävät luontaisesti merkittäviä määriä D-vitamiinia. Ympäristömyrkyt rajoittavat kuitenkin suuresti silakkafileiden ja itämerestä pyydettyjen rasvaisten kalojen käyttöä ravinnoksi. Osa väestöstä kuuluu lisäksi ihmisryhmään, jonka haitallisen kolesterolin pitoisuudet nousevat herkästi kananmunien sisältämän kolesterolin vuoksi. Auringonpaisteessa kasvaneet ja säilytetyt sienet sisältävät runsaasti D-vitamiinia, mutta kyseessä on D-vitamiinia huonommin imeytyvä D-vitamiini eli kalsiferoli. Suomessa kasvatetut herkkusienet eivät sisällä D-vitamiinia, koska ne viljellään tehtaissa. Vanadiini
Ihmisen kehossa on keskimäärin 1 mg vanadiinia. Ihmiselimistön tarvitsema vanadiinimäärä on hyvin pieni, eikä sitä tarvitse ottaa lisäravinteena, sillä sitä tulee riittävästi ravinnosta. Vanadiinin tehtävä elimistössä on edistää kudosten kasvua. Se alentaa myös verensokeria ja osallistuu punaisten verisolujen tuotantoon. Ihminen saa vanadiinia ruoastaan mm. kaloista ja äyriäisistä, juurivihanneksista, maksasta ja oliiviöljystä. C-vitamiini
Hyvin pienetkin määrät, jopa 10 mg C-vitamiinia päivittäin riittää estämään puutosoireet. Hyvän terveydentilan saavuttamiseksi suositellaan kuitenkin huomattavasti suurempia määriä. Valtion ravitsemusneuvottelukunnan suositus onkin aikuisilla 75 mg/vrk ja lapsilla iästä riippuen 20–40 mg/vrk Pohjoismaisten ravitsemussuositusten mukaan suurin haitattomana pidettävä päiväsaannin määrä on 1 000 mg/vrk. D-vitamiini
D-vitamiinin puute aiheuttaa lapsilla riisitautia, koska elimistö ei puutteesta johtuen pysty tuottamaan tarpeeksi kalsitriolia. Kalsiumionien imeytyminen suolistosta vähenee ja kalsiumsuolojen varastoituminen luukudoksen perusaineeseen eli matriksiin vähenee. Aikuisilla D-vitamiinin puute pienentää luuston kalsiumpitoisuutta, koska veren pieni kalsiumpitoisuus lisää kalsiumaineenvaihduntaa säätelevän lisäkilpirauhashormonin eritystä. Seurauksena on osteomalasia eli luun pehmeneminen. Magnesium
Valtion ravitsemusneuvottelukunnan suositus naisilla on keskimäärin noin 280 mg/vrk, miehillä 350 mg/vrk. Lapsilla tarve on pienempi ja riippuu iästä. Työikäiset suomalaiset saavat magnesiumia keskimäärin noin 340 mg/vrk (naiset) ja 428 mg/vrk (miehet), nuoret enemmän kuin vanhat.. Hyviä magnesiumin lähteitä ovat monet siemenet, pähkinät ja pavut sekä täysjyvävilja. Niasiini
Valtion ravitsemusneuvottelukunnan suositusten mukaan niasiinia tulisi saada 1,6 mg/vrk ravinnosta energiana saatua megajoulea kohti. Niasiinin saanti lasketaan ns. niasiiniekvivalenttina (NE), jossa 1 mg niasiinia vastaa 60 mg tryptofaania. Aikuisilla naisilla saantisuositus on noin 15 mg/vrk ja miehillä noin 20 mg/vrk. Lapsilla suositus vaihtelee iän mukaan.
Suurimmaksi hyväksyttäväksi päiväsaanniksi on määritelty aikuiselle: nikotiinihappoa 10 mg/vrk tai nikotiiniamidia 900 mg/vrk (Rajat koskevat vain täydennettyjä elintarvikkeita ja ravintoainevalmisteita eikä nikotiinihapon rajoitus koske raskaana olevia tai imettäviä naisia). . Suomalaiset saavat niasiinia keskimäärin: naiset 26 mg/vrk ja miehet 35 mg/vrk eli suosituksiin verrattuna riittävän runsaasti. Suomalaisten niasiini on peräisin lihasta, maidosta ja viljasta. . D-vitamiini
Esimerkiksi D-vitamiinilisä lisäsi vanhusten kaatumisia yhdessä tutkimuksessa, vähensi muutamassa ja oli neutraali useimmissa. Siksi Annals of the Internal Medicine -tiedelehti toteaa, että vaikka D-vitamiinilisiä käytetään laajalti, ei ole todistettu, että hyödyt ylittävät haitat. Viitatussa tutkimuskatsausartikkelissa U.S. Preventive Services Task Force (USPSTF) suositteli, että D-vitamiinilisiä ei normaalien aikuisten (tai vaihdevuodet ohittaneiden naisten) pitäisi käyttää, mutta tämä ei koskenut murtumista, osteoporoosista tai D-vitamiinivajeesta kärsiviä. Tämä ei koskene pohjoisempia maita. Pohjoismainen suositus nousi vuoden 2013 lopussa 10 µg:aan päivässä (400 IU). E-vitamiini
Oheisessa taulukossa on Suomen ravitsemusneuvottelukunnan virallinen päivittäinen saantisuositus α-tokoferolille. Suomalaiset saavat E-vitamiinia keskimäärin riittävästi: naiset 8,1 mg/vrk ja miehet 10,3 mg/vrk. Lähes puolet saadaan ravintorasvoista ja viljavalmisteista. Vihannes
Useimmat vihannekset sisältävät vain niukasti energiaa, mutta niillä on suuri merkitys vitamiinien, kivennäisaineiden ja kuidun lähteenä. Ne sisältävät paljon elimistölle välttämättömiä kivennäis- ja hivenaineita kuten kaliumia, magnesiumia ja mangaania. Niissä on myös paljon folaatteja ja antioksidantteja, kuten C-vitamiinia ja karotenoideja. Beetakaroteeni on yksi yleisimmistä karotenoideista ja toimii A-vitamiinin esiasteena.
Kansainvälisissä tutkimuksissa on ilmennyt, että eniten kasviksia syövät ihmiset sairastuvat sydän- ja verisuonitauteihin 15–40 prosenttia vähemmän kuin niitä vähän syövät. Eniten hedelmäannoksia syövät 54–80-vuotiaat miehet olivat pitkäikäisempiä. E-vitamiini
Säännöllinen käyttö yli 1 000 mg päivässä voi johtaa E-vitamiinin liikasaantiin ja siihen liittyen K-vitamiinin puutteeseen josta seuraa verenvuotoja. E-vitamiinin nauttiminen ravintolisinä on joissain tutkimuksissa todettu lisäävän kuolleisuutta. Sen sijaan antioksidanttipitoinen ruoka on yleensä terveellistä. Kivennäisaine
Ihmiskeho tarvitsee eri arvioiden mukaan 12–16 eri kivennäisainetta ravinnosta kolmenlaisiin tehtäviin: D-vitamiini
Suurin osa suomalaisten saamasta D-vitamiinista tulee nykyisin D-vitaminoiduista maidosta ja margariinista sekä rasvaisesta kalasta. Kesällä auringonvalo on suomalaisten merkittävin D-vitamiinin lähde Riboflaviini
Suomessa naiset saavat riboflaviinia keskimäärin 1,7 mg/vrk (0,24 mg/MJ/vrk) ja miehet 2,1 mg/vrk (0,23 mg/MJ/vrk). Suosituksiin verrattuna ravinnosta saadaan ribolfaviinia enimmäkseen riittävästi, mutta osalla väestöä saanti on pienempää kuin keskimääräinen tarve. Ravintoainevalmisteiden käyttö parantaa tilannetta jonkin verran. Suomalaisten tärkein riboflaviinin lähde ovat maitovalmisteet. Riboflaviinia saadaan myös liharuoista ja viljavalmisteista. A-vitamiini
A-vitamiinin liikasaannin oireita ovat muun muassa ruokahaluttomuus, ärtyneisyys, uneliaisuus, kuiva iho, maksan toimintahäiriöt ja luustomuutokset. Yli suuruinen päiväannos A-vitamiinia voi aiheuttaa pitkällä aikavälillä osteoporoosia, ja erittäin suuret määrät voivat aiheuttaa lisäksi maksavaurioita. Siksi maksatuotteiden runsasta kulutusta ja A-vitamiinilisien tarpeetonta käyttöä ei suositella. Veganismi
Yhdysvaltain ravitsemustieteilijöiden yhdistyksen (ADA) mukaan vegaaniruokavalio on oikein suunniteltuna terveellinen ja täyttää ravitsemusvaatimukset. Huonosti toteutettuna vegaaniruokavaliossa saattaa olla liian vähän kalsiumia, jodia, rautaa, B12-vitamiinia ja D-vitamiinia. Vegaanien tulisi siksi suunnitella ruokavalionsa huolellisesti ja ottaa ravinnelisiä tarpeen mukaan. Benfotiamiini
Ihmisen tiamiinivarasto on n. 30 mg, ja ilmeisesti pääosa on varastoituna maksaan. Tiamiinin biologinen puoliintumisaika on noin 10–20 vuorokautta. Puutostiloja tavataan alkoholisteilla, diabeetikoilla ja ikääntyvillä (joilla tiamiinin imeytyminen ruoasta on heikentynyt). Veren tiamiinin (fB-B1-Vit) viitearvoksi laboratoriot ilmoittavat Suomessa 75-220 nmol/l. Diabeetikoilla pitoisuudet ovat vain noin 16 nmol/l, osoittaa englantilainen Warwickin yliopiston tutkimus, jota johti professori Paul Thornalley. Tiamiinin puutetta arvioidaan myös mittaamalla punasolun transkelolaasin aktiivisuus, E-TK. D-vitamiini
2100 suomalaisaikuista kattaneen tutkimuksen mukaan liian vähän D-vitamiinia lapsena saavat saattavat sairastua sydän- ja verisuonitauteihin muita todennäköisemmin. Riskit näkyvät valtimoissa jo 30–45-vuotiaana. Sydämen vajaatoiminta
Vuoden kestäneessä kokeessa 239 sydämen vajaatoimintapotilasta sai päivittäin 100 µg:n annoksen D3-vitamiinia tai lumevalmistetta. Tutkimuksen alkaessa kaikkien osallistujien D-vitamiinipitoisuudet olivat alle suositusten. Kävelytesteissä D-vitamiini ei lisännyt potilaiden fyysistä toimintakykyä mutta paransi mahdollisesti sydänlihaksen toimintaa ejektiofraktiolla mitattuna. Tutkijat toteavat raportissaan, että lisätutkimuksia tarvitaan. D-vitamiini
Sairaalassa saadut verenkierron infektiot ovat 2 100 potilasta kattaneen yhdysvaltalaistutkimuksen mukaan noin kaksi kertaa yleisempiä potilailla, joiden veren D-vitamiinipitoisuus on alle 25 nmol/l ennen sairaalahoitoa. Tämä havaittiin verrattuna potilaisiin, joiden veren D-vitamiinipitoisuus on yli 70 nmol/l. D-vitamiini
D-vitamiinin vaikutukset välittyvät VDR-nimisen tumareseptorin kautta, joita on kaikissa soluissa. D-vitamiini vaikuttaa fosforin ja kalsiumin aineenvaihduntaan hormonin tavoin. Sen selkein tehtävä on pitää veriseerumin kalsium- ja fosfaattipitoisuudet oikeina parantamalla niiden imeytymistä. Dihydrotestosteroni
DHT-geelit, kuten "Andractim"-lääkemerkki, sisältävät yleensä 2,5 painoprosenttia DHT:tä. Noin kymmenen prosenttia iholle laitetusta määrästä imeytyy vuorokaudessa. Annokset ovat 16–64 milligrammaa päivässä, josta noin 1,6–6,4 mg imeytyy kehoon. DHT:tä ei juuri käytetä nieltynä, koska tätä kautta käytettynä keho muuntaa DHT:tä tehokkaasti käytännössä toimimattomaksi androsteronin glukuronidiksi, eli tapahtuu ensikierron metabolia-ilmiö. D-vitamiini
Munuaiset muuntavat kalsidiolia aina tarpeen mukaan pieniksi määriksi hormonaalisesti vaikuttavaa kalsitriolia (1,25-dihydroksikolekalsiferoli), joka on D-vitamiinin aktiivinen muoto.