Missä Garret Stafford aloitti ammattilaisuransa?
Garrett Stafford
Staffordia ei koskaan . Hän aloitti ammattilaisuransa kaudella 2003–2004 AHL-joukkue Cleveland Baronsin riveissä. Staffordin tulokaskausi toi hänelle myös AHL:n yhden kauden piste-ennätyksen, kun 73 runkosarja- ja kuudessa playoff-ottelussa syntyi tehot 12+34=46. Stafford oli Baronsin tehokkain puolustaja sekä kolmanneksi paras pistemies Jon DiSalvatoren kanssa. Hän jakoi koko AHL:n puolustajien pistepörssin kuudennen sijan Cincinnati Mighty Ducksin Chris Armstrongin kanssa.
Thomas Stafford
Stafford kasvoi Weatherfordissa, Oklahomassa, ja valmistui United States Naval Academysta. Hän pääsi maansa ilmavoimien töihin ja vuonna 1962 NASA:an. Hän osallistui Gemini- ja Apollo-avaruusohjelmiin. Matt Gilroy
Gilroy oli jo kolmannen yliopistokautensa jälkeen useiden NHL-seurojen kiikarissa ja sai sopimustarjouksia vapaana agenttina, mutta hän tahtoi käydä kuitenkin yliopiston loppuun. Valmistuttuaan Gilroy teki huhtikuussa 2009 kaksivuotisen ja yksisuuntaisen, 3,5 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen New York Rangersin kanssa. Hän pelasi NHL:ssä tulokaskautensa 2009–2010 aikana 69 runkosarjaottelua tehopistein 4+11=15. Gilroy teki NHL-debyyttinsä kauden avauskierroksella 2. lokakuuta 2009 vieraissa Pittsburgh Penguinsia vastaan. Hänen NHL-uransa avausmaali syntyi 5. lokakuuta 2009 vieraissa New Jersey Devilsin Martin Brodeurin taakse. Gilroyn osuma jäi ottelun voittomaksi. Hän sai kauden aikana tililleen myös viisi AHL-ottelua Hartford Wolf Packissa. Gary Moore
Moore muutti 16-vuotiana Dubliniin, jossa hän sai jonkin aikaa ohjausta Fleetwood Macin kitaristilta Peter Greeniltä. Mooren ensimmäinen ammattilaisyhtye oli Skid Row, josta Phil Lynott lähti pois pian Mooren tulon jälkeen. Skid Row soitti 1966 Dublinissa Fleetwood Macin lämmittelijänä, mutta Moore jätti pian Skid Row’n, koska turhautui yhtyeen rajalliseen osaamiseen. Hänellä ei kuitenkaan ollut selvää suunnitelmaa uransa jatkosta, mutta hän julkaisi jo vuonna 1973 sooloalbumin "Grinding Stone". Jarrett Hurd
Hurd aloitti ammattinyrkkeilyuran vuonna 2012. Vuonna 2017 Hurd pääsi ottelemaan Jermall Charlon jäljiltä vapaaksi jääneestä IBF liiton mestaruudesta Tony Harrisonia vastaan voittaen ottelun teknisellä tyrmäysellä yhdeksännessä erässä. Gabriel Petrović
Petrović aloitti ammattilaisuransa kotikaupunkinsa suurseurassa AIK:ssa vuonna 2002. Hän esiintyi yhteensä seitsemässä ottelussa ennen siirtymistään toiseen solnalaisseuraan, silloiseen FC Café Operaan, vuonna 2004. Petrović pelasi seurassa vain vuoden, ja palasi seuraavaksi kaudeksi takaisin AIK:hon. Tällä kertaa hän pelasi yhteensä 14 ottelussa, mutta myös visiitti AIK:hon jäi vain vuoden mittaiseksi. Ewan McGregor
McGregor opiskeli näyttelemistä Kirkcaldy College of Technologyssa ja Guildhall School of Music and Dramassa, josta hän valmistui vuonna 1992. Opintojensa jälkeen hän esiintyi kahdessa vuonna 1993 ensiesitetyssä television minisarjassa, Dennis Potterin kirjoittamassa kuusiosaisessa, Suezin kriisin aikaan sijoittuvassa musikaalikomediassa "Lipstick on Your Collar", jota esitti Channel 4, ja Stendhalin romaaniin "Le Rouge et le Noir" perustuvassa neliosaisessa, 1800-luvun Ranskaan sijoittuvassa draamasarjassa "Scarlet and Black", jota esitti BBC Two. Ensimmäisen elokuvaroolinsa hän teki Bill Forsythin ohjaamassa draamakomediassa "Ollaan ihmisiksi", jonka pääroolia esitti Robin Williams. Jack Teagarden
Teagarden löi itsensä läpi vuonna 1928 muuttaessaan New Yorkiin. Hän soitti Ben Pollackin yhtyeessä ja tämän lisäksi nauhoitti muun muassa Roger Wolfe Kahnin, Eddie Condonin, Red Nicholsin ja Louis Armstrongin kanssa. Laulajana hänen debyyttinsä oli Condonin yhtyeen vuonna 1928 nauhoittama ”Makin’ Friends”. Vuonna 1933 hän liittyi Paul Whitemanin orkesteriin, mikä viivästytti osaltaan pasunistin nousua huipulle. Hän menetti viisivuotisen pestinsä takia mahdollisuuden liittyä yhtyeeseen, jonka Teagardenin kanssa Pollackin alaisuudessa soittaneet muusikot halusivat perustaa vuonna 1935. Koska Teagarden oli kiinni Whitemanin orkesterissa, nousi perustetun yhtyeen johtajaksi lopulta Bob Crosby. Brad Garrett
Uransa alkuvaiheessa hän oli stand up -koomikko ja menestyksen myötä Garrett jatkoi esiintymisiään televisiossa. 1980-luvun lopulla hän esiintyi muutamissa televisiosarjoissa vierailevana tähtenä kunnes vuonna 1996 hän sai roolin komediasarjasta Kaikki rakastavat Raymondia. Sarja kesti aina vuoteen 2005 asti, jonka aikana Garrett voitti kolme Emmy-palkintoa. Matalan äänensä myötä hän on myös toiminut ääninäyttelijänä 1980-luvulta asti, joista tunnetuimmat roolit ovat "The Big Dog" -animaatiossa kaksi tyhmää koiraa vuosina 1993–1995 ja Rasvanahka Prätkähiiret -animaatiossa. Gabriel Rasch
Rasch aloitti uransa amatööritalli Team Kronessa vuonna 2002, mutta hän oli kilpaillut jo vuodesta 1994 lähtien. Hän voitti maansa maantieajon mestaruuden vuosina 2001 ja 2003, ja vuonna 2007 hän voitti Rhône-Alpes Isère Tourin. Rasch pääsi ammattilaisjoukkue Crédit Agricoleen vuonna 2008. Hän on kiitellyt Thor Hushovdia siitä, että hänestä tuli ammattilainen, ja Rasch olikin Hushovdin kanssa samassa joukkueessa ensin Crédit Agricolessa ja myöhemmin myös Cervélo TestTeamissa ja Garmin-Cervélossa. Rasch ajoi muun muassa kolmesti Espanjan ympäriajon. Italian ympäriajoon hän osallistui kaksi kertaa, joista toisen keskeytti. Hän kilpaili myös vuoden 2008 olympialaisissa, joissa hän joutui keskeyttämään maantieajossa. Rasch sijoittui vuonna 2011 Qatarin ympäriajon seitsemänneksi, ja siirtyi seuraavana vuonna FDJ-BigMat -talliin. Viimeisinä ammattilaisvuosinaan 2013–2014 hän ajoi Team Sky -joukkueessa. Luke Garbutt
Nuorten tasolla Garbutt edusti sekä Leeds Unitedia että Evertonia. Vuodesta 2011 asti hän on pelannut Evertonin ykkösjoukkueessa, mutta syyskuussa 2011 hän siirtyi lainalle Englannin kakkosliigan Cheltenham Towniin, jota hän edusti seuraavaan kevääseen saakka pelaten Kakkosliigassa 34 peliä ja tehden kaksi maalia. Syyskuussa 2013 Garbutt siirtyi ilman Everton-debyyttiä lainalle Englannin ykkösliigan Colchester Unitediin, jossa hän pelasi helmikuuhun 2014 asti tehden 19 pelaamassaan ottelussa kaksi osumaa. Garbutt palasi helmikuussa takaisin Evertoniin ja debytoi Valioliigassa huhtikuussa 2014 Southampton FC:tä vastaan. Toisen liigaottelunsa ja ensimmäisen kaudella 2014-2015 Garbutt pelasi joulukuussa 2014 Newcastle Unitedia vastaan. Kaudella 2014-2015 Garbutt pelasi neljässä valioliigaottelussa. Garry O’Connor
O'Connor aloitti ammattilaisuransa vuonna 1999 kotikaupunkinsa seurassa Hibernianissa. Läpimurtonsa hän teki vuonna 2001 Bobby Williamsonin toimiessa seuran valmentajana, ja hyvien otteittensa ansiosta hänet valittiin vuonna 2002 myös Skotlannin maajoukkueeseen. Helmikuussa vuonna 2006 O'Connor siirtyi Venäjälle
Moskovan Lokomotiviin 1,6 miljoonalla punnalla. Lokomotivissa O'Connorin ikimuistoisimmaksi hetkeksi jäi vuoden 2007 Venäjän Cupin loppuottelu, missä hän tuli vaihtopelaajana kentälle ja lopulta jatkoaikamaalillaan ratkaisi voiton joukkueelleen. Saman vuoden kesäkuussa hän siirtyi nykyiseen seuraansa 2,65 miljoonalla punnalla. Scott Parker
Parker aloitti ammattilaisuransa vuonna 1997 Charlton Athleticissä. Vuonna 2000 hän oli kuuden ottelun lainasopimuksella Norwich Cityssä. 128 Charlton -ottelun jälkeen Chelsea osti 175-senttisen keskikenttäpelaajan 10 miljoonalla punnalla vuonna 2004. Vuonna 2004 PFA valitsi Parkerin . Charlotte Greenwood
Greenwood aloitti näyttelijänuransa vaudeville-tuotannoissa, jonka jälkeen hän siirtyi Broadwayn teattereilta elokuviin ja radioon. Greenwood tunnettiin pitkistä jaloistaan ja korkeista potkuista; häntä kutsuttiin leikkisästi "ainoaksi naiseksi maailmassa, joka pystyisi potkaisemaan kirahvia silmään", josta kehittyi lempinimi "Lady Longlegs". Greenwood aloitti elokuvauransa 1910-luvun puolessa välissä mykkäelokuvissa. Kermit Cintron
Amatööriuransa nyrkkeilijänä Cintron aloitti 19-vuotiaana. Amatöörinä hänen saldokseen jäi 24 voittoa ja kolme tappiota. Ammattilaisuransa hän aloitti vuonna 2000 toisen erän tyrmäysvoitolla Jesse Williamsista. Seuraavan kahden ja puolen vuoden aikana hän otteli lukuisia kamppailuja, joista kahta lukuun ottamatta voitti kaikki ennen täyttä aikaa. 17. heinäkuuta 2004 Cintron pääsi ensimmäiseen titteliotteluunsa Teddy Reidiä vastaan, panoksena oli tilapäinen WBO- ja NABF-mestaruus. Ottelu päättyi hänen voittoonsa teknisellä tyrmäyksellä kahdeksannessa erässä. Seuraavassa ottelussaan WBO-mestaruudesta heinäkuussa Antonio Margaritoa vastaan hän kärsi tappion teknisellä tyrmäyksellä viidennessä erässä. Gordon MacRae
MacRae syntyi East Orangessa, New Jerseyssä, valmistui Deerfield Academysta ja palveli toisessa maailmansodassa Yhdysvaltain armeijan ilmavoimissa. Hän aloitti viihdeuransa 1940-luvulla. Hän esiintyi Broadwaylla ja sai lisäksi mainetta muun muassa Jo Staffordin kanssa esittämillään lauluilla. Hänet nähtiin useissa elokuvissa Doris Dayn kanssa. Garret Ross
Cedar Rapids RoughRiders varasi Rossin toisella kierroksella 17. pelaajana vuoden 2009 USHL:n varaustilaisuudessa. Hän kuitenkin siirtyi OHL:ään Saginaw Spiritin joukkueeseen. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi 43 ottelua, joissa teki seitsemän maalia ja 11 tehopistettä. Hän pelasi myös kuusi pudotuspeliottelua ilman pisteitä. Kaudella 2010–2011 pisteitä syntyi 15. Seuraavalla kaudella Ross pelasi 60 ottelua, joissa teki 25 maalia ja 54 tehopistettä. 12 pudotuspeliottelussa hän teki kymmenen tehopistettä. Viimeisellä kaudellaan Spiritin riveissä 2012–2013 Ross oli joukkueensa toiseksi paras pistemies Eric Locken jälkeen. Lisäksi hän oli 90 pisteellään koko liigan pistepörssin seitsemännellä sijalla. Rangaistusminuutteja hänelle kertyi 114. Hän toimi viimeisen kautensa ajan varakapteenina. Stafford Cripps
Cripps syntyi Lontoossa. Hänen isänsä oli parlamentin alahuoneen konservatiivipuolueen jäsen, lordi Parmour, joka myöhemmällä iällään liittyi työväenpuolueeseen. Cripps varttui varakkaassa perheessä ja sai aristokraattisen kasvatuksen. Hän opiskeli Winchester Collegessa ja sen jälkeen Lontoon yliopistossa kemistiksi. Hän jätti tiedeuran ja aloitti lakiopinnot ja vuonna 1912 hän oli asianajaja. Cripps palveli ensimmäisessä maailmansodassa ambulanssinkuljettajana Ranskassa ja teki tehdastyötä. Ryder Hesjedal
Hesjedal kilpaili Rabobank-tallin amatöörijoukkueessa vuosina 2002–2003. Hän aloitti ammattilaisuransa US Postal Service -tallissa 2004 ja jatkoi samassa organisaatiossa, uudelta nimeltään Discovery Channel, myös kauden 2005. Vuonna 2006 hän edusti sveitsiläistä Phonak Hearing Systems -tallia ja 2007 yhdysvaltalaista Health Net -joukkuetta. Kausilla 2008–2015 hän edusti yhdysvaltalaistallia, joka vuonna 2015 tunnettiin nimellä Cannondale-Garmin. Vuonna 2016 hän siirtyi Trek-Segafredo-joukkueeseen. Noureddine Naybet
Naybet aloitti ammattilaisuransa Wydad Casablancassa, jossa hän saavutti muun muassa kolme Marokon mestaruutta vuosina 1990, 1991 ja 1993, sekä Afrikan Mestarien liigan vuonna 1992. Menestys vuosien jälkeen Naybet siirtyi yhdeksi kaudeksi Ranskaan Nantesiin, jossa hän oli joukkueen yksi vakiopuolustajista. Kauden päätteeksi edessä oli siirtyminen Portugaliin, jossa Naybet pelasi Sportingissa kaksi kautta voittaen toisella kaudellaan Portugalin cupin. Jonathan Marchessault
Varaamattomaksi pelaajaksi jäänyt Marchessault solmi 23. kesäkuuta 2011 ensimmäisen ammattilaissopimuksensa New York Rangersin AHL-farmiseura Connecticut Whalen kanssa, ECHL-joukkue Greenville Road Warriorsin valmentaja Dean Storkin suositeltua häntä. Rangersin organisaatioon siirtyivät myös Marchessaultin joukkuekaverit Ryan Bourque ja Kelsey Tessier Rempartsista. Marchessault teki debyyttinsä ammattilaistasolla kaudella 2011-2012 Whalen paidassa. Hänet valittiin pelaamaan AHL:n tähdistöottelussa. Rémi Garde
Ranskan maajoukkueessa Garde debytoi tammikuussa 1990 maaottelussa Kuwaitia vastaan. Hän pelasi Ranskan paidassa kuusi maaottelua ja oli mukana EM-kisoissa 1992, muttei saanut lopputurnauksessa peliaikaa. Hänen viimeiseksi maaottelukseen jäi EM-kisojen alla pelattu harjoitusottelu Sveitsiä vastaan.Pelaajauransa jälkeen Garde toimi kommentaattorina tv:ssä ja jalkapallokonsolipeleissä. Valmennusuransa hän aloitti vuonna 2003, kun hänestä tuli entisen seuransa Olympique Lyonnais’n apulaisvalmentaja. Yhdessä Paul Le Guenin kanssa hän luotsasi Lyonin kahteen perättäiseen Ranskan mestaruuteen. Le Guenin jätettyä seuran kesällä 2005 Garde jatkoi Gérard Houllier’n apuvalmentajana ja voitti hänen kanssaan kaksi mestaruutta lisää. Greg Stafford
Stafford oli naimisissa Suzanne Courteaun kanssa, ja hänellä oli kolme lasta. Stafford harrasti šamanismia ja kuului aihetta käsittelevän "Shaman's Drum" -lehden hallitukseen. Hän osallistui moniin roolipelitapahtumiin ympäri maailmaa ja oli Suomessa Ropecon-roolipelitapahtuman kunniavieraana vuonna 2005. Carlos Gamarra
Gamarra aloitti ammattilaisuransa kotimaassaan Cerro Porteñon joukkueessa vuonna 1991. Seuraavalla kaudella hän voitti Paraguayn mestaruuden ja hänen taidoistaan kiinnostuttiin muuallakin. Argentiinalainen Independiente osti hänet seuraavaksi kaudeksi, mutta Gamarra siirtyi hyvin nopean visiitin jälkeen takaisin kotimaahansa. Tämän kauden jälkeen hän pelasi myös ensimmäisen maaottelunsa Boliviaa vastaan. Paraguay kuitenkin hävisi ottelun. Steven Seagal
Hän toimi ennen näyttelijänuraansa aikidokouluttajana Japanissa. Muutettuaan Los Angelesiin viihdetuottajat huomasivat hänen kykynsä ja Seagal debytoi ensimmäisessä elokuvassaan vuonna 1988. Debyyttielokuvansa jälkeen Seagalista on tullut yksi tunnetuimmista toimintaelokuvien tähdistä ja hän myös tekee itse omat taistelukoreografiansa. Seagalin elokuvat ovat tuottaneet yli 700 miljoonaa dollaria maailmanlaajuisesti. Hän on myös käyttänyt mainettaan toimintatähtenä hyväksi muilla aloilla, hän on muun muassa levyttänyt kaksi albumia ja perustanut Steven Seagal Enterprises ja Steamroller Productions -nimeä kantavan yhtiön. Hänet tunnetaan myös ympäristönsuojelijana, eläinaktivistina ja buddhalaisena. Seagalia on usein leikkimielisesti kutsuttu "yhden ilmeen mieheksi". Harry Stafford
Hän lopetti uransa vuonna 1903. Stuart O’Grady
O'Grady aloitti ammattilaisuransa 1995 GAN-tallissa, jonka nimeksi vaihtui sittemmin Crédit Agricole. Vuosina 2004–2005 hän edusti Cofidista, 2006–2010 tanskalaistallia CSC/Team Saxo Bank, 2011 luxemburgilaista Team Leopard-Trekiä ja viimeisinä ammattilaisvuosinaan 2012–2013 australialaista GreenEDGE Cycling -joukkuetta. Matthew Stafford
Staffordin toinen ammattilaiskausi alkoi ikävästi, hänen loukattuaan olkapäänsä avausottelussa Chicago Bearsia vastaan. Vamma ei kuitenkaan estänyt Staffordia pelaamasta, mutta kolmannessa ottelussa hän loukkasi saman olkapään uudelleen. Nyt jouduttiin turvautumaan leikkaukseen, joka myös päätti Staffordin kauden vain kolmen ottelun jälkeen. Jean-François Gillet
Gillet aloitti uransa Standard Liège, jossa hän pelasi myös juniorina. Hän pelasi ensimmäisen ammattilaisottelunsa 17–vuotiaana vuonna 1996. Vuonna 1999 hän siirtyi Monzaan. Heinäkuussa 2000 AS Bari maksoi Gilletistä noin 2,5 miljoonaa euroa. Vuonna 2003 hän kärähti nandrolonin käytöstä. Kaudella 2003–2004 Gillet pelasi lainalla Trevisossa. Vuonna 2011 Bari putosi Serie B:hen, jonka jälkeen Bologna osti Gilletin 1,4 miljoonalla eurolla. Pelattuaan yhden kauden Bolognassa Torino osti Gilletin noin kahden miljoonan euron siirtosummalla. Kesäkuussa 2013 Gillet tuomittiin sopupelistä kolmen vuoden ja seitsemän kuukauden kilpailukieltoon johtuen kahdesta ottelusta hänen pelattuaan vielä Barissa. Tammikuussa 2014 tuomio lyhennettiin 13 kuukauteen. Tammikuussa 2015 Calcio Catania osti Gilletin noin 200 tuhannella eurolla. Sopimus Catanian kanssa ulottuu kesäkuuhun 2017 saakka. Heinäkuussa 2015 hän siirtyi lainalle KV Mecheleniin. Garrett Stafford
Staffordin kausi 2003–2004 päättyi hyvin ikävästi 30. huhtikuuta 2004 AHL:n läntisen konferenssin viidennessä välieräottelussa Hamilton Bulldogsia vastaan. Hänen mailansa osui vastustajoukkueen Aleksandr Perežoginin kypärän takaosaan maalinedustatilanteessa, jonka jälkeen Perežogin löi polvillaan ollutta Staffordia mailalla päähän. Stafford sai iskusta aivotärähdyksen ja kymmeniä tikkejä vaatineen haavan. Perežogin sai tilanteesta AHL:n kaikkien aikojen pisimmän pelikiellon, joka kattoi loppukauden lisäksi myös koko seuraavan kauden 2004–2005. Hän vietti sen kuitenkin kotimaassaan Venäjällä. Myös Stafford sai edeltäneestä tilanteesta kuuden ottelun mittaisen pelikiellon. Hänet valittiin kauden päätteeksi AHL:n toiseen tähdistökentälliseen, AHL:n tulokkaiden tähdistökentälliseen ja hän pelasi kauden aikana myös ssa. Brett Carson
Carson pelasi Saskatchewanin paikallista juniorisarjaa SSMHL:ää Pipestone Valleyn joukkueessa, kun WHL-joukkue Moose Jaw Warriors varasi hänet 25. pelaajana vuonna 2000. Carson vietti Pipestonessa vielä seuraavan kauden ja kauden 2001–2002 hän vietti suurimmaksi osaksi SMHL-joukkue Yorkston Terriersissa. Sarjan 41 runkosarjaottelussa 53 tehopistettä tehnyt Carson valittiin SMHL:n parhaaksi puolustajaksi ja ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Hän pelasi kauden aikana myös ensimmäiset WHL-ottelunsa Warriorsissa. Gary Rowett
Rowett hankki jalkapalloilijan oppinsa Cambridge Unitedin junioriorganisaatiossa ja nousi edustusmiehistöön kaudella 1991/92. Rowettin debyyttikaudella Cambridge sijoittui 2. divisioonassa (nykyinen Englannin Mestaruussarja) viidenneksi, mikä on edelleen seuran paras sijoitus. Rowett edusti Cambridgeä kolme kautta ja pelasi 65 ottelua seuran puolustuslinjassa, kunnes siirtyi vuonna 1994 Evertoniin. Peliaikaa uudessa seurassa tuli kuitenkin nihkeästi, eikä Rowett ollut mukana FA Cupin voittaneessa kokoonpanossa keväällä 1995. Vähäisen peliajan myötä Rowett siirtyi lainalle Blackpooliin. Lainapestinsä jälkeen Rowett myytiin Evertonista Derby Countyyn. Carl Cort
Sukujuuriltaan guyanalainen Cort aloitti ammattilaisuransa Wimbledonissa. Hänet lainattiin ensimmäisellä kaudella Lincoln Cityyn. Palattuaan Wimbledoniin hän teki debyyttiottelunsa ensimmäisellä minuutilla maalin Newcastlea vastaan syyskuussa 1997. Samana vuonna hänet valittiin Englanti U-21-joukkueeseen. Sam Langford
Langford syntyi Kanadassa ja aloitti ammattilaisuransa nyrkkeilijänä 19-vuotiaana vuonna 1902 tyrmäysvoitolla Jack McVickeristä Bostonissa. Hänen osakkeensa lähtivät nopeasti nousuun; vuonna 1903 hän voitti Joe Gansin ja otteli vuonna 1904 ratkaisemattomana päättyneen ottelun Joe Walcottia vastaan. Vuonna 1906 Langford kohtasi tulevan raskaansarjan maailmanmestarin Jack Johnsonin, jolle hän hävisi 15-eräisessä kamppailussa. Mestaruuden voitettuaan Johnson kieltäytyi puolustamasta mestaruuttaan Langfordia vastaan. Garrett Roe
Heinäkuussa Roe teki vuoden mittaisen sopimuksen Sveitsin National League A:ssa pelaavan Genève-Servette HC:n kanssa. Hän jätti joukkueen kuitenkin vain pari viikkoa myöhemmin, sillä Servetten päävalmentaja Chris McSorley halusi kierrättää ulkomaalaispelaajia ja Roe puolestaan halusi pelata joka pelin. Hän teki pian tämän jälkeen vuoden mittaisen sopimuksen Ruotsin SHL:ssä pelaavan Linköpings HC:n kanssa. Roe oli joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Andrew Gordonin jälkeen. Hän sijoittui SHL:n pistepörssissä yhdeksänneksi. Tammikuussa 2016 Roe teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Linköpingin kanssa. Kaudella 2016–2017 hän oli joukkueen toiseksi paras pistemies Broc Littlen jälkeen tehoilla 16+21=37. Gary Rowett
Rowettin valmennusura alkoi vuonna 2009 Burtonissa, jossa hän oli lopettanut pelaajauransa. Hänestä tuli kaudeksi 2009/10 seuran nuoren kanadalaisvalmentaja Paul Peschisolidon apulaisvalmentaja. Burton pelasi kanadalaisen alaisuudessa vaisusti Englannin kakkosliigassa ja Peschisolido saikin potkut tehtävistään lopulta maaliskuussa 2012. Rowett nousi potkujen myötä Burtonin väliaikaiseksi päävalmentajaksi Tulokset Rowettin johdolla tyydyttivät seurajohtoa sen verran paljon, että hänet palkittiin toukokuussa 2012 jatkosopimuksella. Garret Sparks
Sparks pelasi alempien tasojen juniorikiekkoa ennen kuin hänet varattiin kahdeksannella kierroksella OHL-joukkue Guelph Stormiin. Hän liittyi joukkueeseen kaudeksi 2010-2011, jonka aikana pelasi 19 ottelua torjuntaprosentilla 89.0.. Seuraavana kesänä Toronto Maple Leafs varasi hänet seitsemännellä kierroksella 190. pelaajana. Sparks pelasi kahden seuraavan kauden ajan Stormissa yhteensä 119 runkosarjaottelua sekä 11 pudotuspeliottelua. Kauden 2012-2013 lopulla hän pelasi Maple Leafsin AHL-farmijoukkue Toronto Marliesissa kolmen pelin ajan. Garth Snow
Snow'n ensimmäinen ammattilaiskausi kului osaksi Nordiquesin farmiseurassa Cornwall Acesissa AHL:ssä, osaksi Nordiquesin riveissä NHL:ssä ja osaksi Yhdysvaltain jääkiekkomaajoukkueessa. Hän pääsi pelaamaan kaudella 1993–94 viidessä NHL:n runkosarjaottelussa torjuen kiekkoja prosentilla 87,4. Seuraavan kauden hän pelasi pääasiassa Acesin riveissä AHL:ssä, NHL-otteluja hänelle kertyi runkosarjassa vain kaksi ja pudotuspeleissä yksi. Pysyvästi NHL:ään Snow nousi kaudella 1995–96 Philadelphia Flyersin riveissä; ennen kauden alkua Colorado Avalanche (Nordiques siirtyi Denveriin edellisen kauden päätyttyä) oli kaupannut hänen pelaajaoikeutensa Flyersille vaihdossa kahteen varausvuoroon. Hän pelasi Flyersissa vajaan kolmen kauden aikana yhteensä 90 runkosarjaottelua ja 13 pudotuspeliottelua. Hän toimi pääasiassa seuran kakkosvahtina Ron Hextallin takana, mutta kevään 1997 pudotuspeleissä hän sai enemmän vastuuta ja oli osaltaan johdattamassa Flyersia Stanley Cupin loppuotteluihin, joissa Detroit Red Wings oli kuitenkin vahvempi suoraan voitoin 4–0; Snow pelasi vuoden 1997 pudotuspeleissä Flyersin maalilla 12:ssa ottelussa ja Hextall kahdeksassa. Flyers-vuosiensa parhaan torjuntaprosentin hän saavutti kaudella 1996–97, jolla hän pelasi 35 runkosarjaottelua torjuntaprosentilla 90,3. Chris Byrd
Ensimmäisen ammattilaisottelunsa Byrd otteli 28. tammikuuta 1993. Ensimmäisistä 13 ottelustaan hän voitti 10 tyrmäyksellä. 28. maaliskuuta 1995 hän voitti Yhdysvaltain raskaan sarjan mestaruuden voitolla Mike Rousesta. Kaikkiaan hän voitti 26 ensimmäistä ammattilaisotteluaan, joissa hänen tyrmäämäkseen joutuivat muun muassa Uria Grant, Bert Cooper], Frankie Swindell, Jimmy Thunder ja Ross Puritty. Ammattilaisuransa ensimmäisen tappion Byrd kärsi 20. maaliskuuta vuonna 1999 Ike Ibeauchille kylkiluuvaivaisena. Gary Megson
Megson aloitti uransa Plymouth Argylessa vuonna 1977. Hyvät otteet tekivät vaikutuksen ja Everton hankki manchesterilaisen 250 000 punnalla. Evertonissa Megson ei kahden vaisun kauden aikana pystynyt murtautumaan täysin avauskokoonpanoon, joten hän seurasi isänsä jalanjälkiä ja siirtyi Sheffield Wednesdayhyn. Oliver Gavin
Gavin aloitti moottoriurheilu-uransa kartingissa. 1990-luvun alussa hän kilpaili brittiläisissä pikkuformulaluokissa, kuten 
Formula Firstissä, jossa hän vei mestaruuden voitettuaan 12 kilpailusta 11. Hän ajoi Formula Vauxhall Lotuksessa vuonna 1992 ja saavutti sarjassa hän saavutti neljä voittoa ja sijoittui loppupisteissä toiseksi. Vuonna 1993 Gavin siirtyi Britannian Formula 3 -sarjaan. Hän menestyi hyvin ja saavutti viisi voittoa. Hän sijoittui viidestätoista kilpailusta kymmenessä palkintokorokkeelle. Menestyksestä huolimatta mestaruuden vei Kelvin Burt, ja Gavin sijoittui toiseksi. Vuonna 1994 Gavin ajoi kansainvälisessä Formula 3000 -sarjassa. Hän tekikin paluun Britannian F3:een kaudeksi 1995 ja ajoi Edenbridge Racing -tallissa. Kuuden voiton myötä hän saavutti tällä kertaa sarjan mestaruuden. Samana vuonna hän toimi Formula 1 -talli Pacific Grand Prix'n testikuljettajana. Aiden McGeady
McGeady teki ammattilaisdebyyttinsä 2004 Skotlannin valioliigassa Heartsia vastaan. Hänet valittiin samassa ottelussa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Syyskuussa 2006 McGeady teki uuden sopimuksen kengistä Puman kanssa ja sai joukkueessa numeron 46. McGeady siirtyi englantilaiseen Evertoniin vuonna 2013. David N’Gog
N'Gog aloitti uransa Paris St Germainin (PSG) juniorijoukkueissa. Tämän jälkeen hän allekirjoitti ensimmäisen ammattilaissopimuksen kesäkuussa 2006 17-vuotiaana. Hän menestyi Ranskan nuorisomaajoukkueissa, vaikka Paris Saint-Germanissa hän ei tehnyt kuin yhden maalin 18 ottelussa. N'Gog teki esimerkiksi kaksi maalia Englannin alle 19-vuotiaiden maajoukkuetta vastaan vuonna 2007. Seurajoukkuetasolla hän sai maistaa menestystä ensimmäisen kerran PSG:ssä, kun joukkue voitti Ranskan liigacupin 2008. N'Gog oli finaalissa vaihtomiehenä. Drew Stafford
Kauden 2007–2008 Stafford pelasi kokonaan ylhäällä Sabresissa ja teki 64 runkosarjaottelussa tehot 16+22=38. Seuraava kausi 2008–2009 toi Staffordille tehdessä 79 runkosarjaottelussa tehot 20+25=45. Hän oli Sabresin sisäisen pistepörssin viides ja sisäisessä maalipörssissä Stafford oli Jason Pominvillen kanssa toinen Derek Royn jälkeen. Matthew Stafford
Stafford oli NFL:n varaustilaisuuden ensimmäinen valinta vuonna 2009. Garret Sparks
Garret Sparks (s. 28. kesäkuuta 1993 Elmhurst, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa AHL-seura Toronto Marliesta. Maple Leafs varasi hänet seitsemännellä kierroksella . Craig Gardner
Gardner on Aston Villan kasvatti, joka allekirjoitti ensimmäisen ammattilaissopimuksensa 31. tammikuuta 2005. Ensiesiintymisensä Valioliigassa hän teki samana vuonna 26. joulukuuta Evertonia vastaan pelatussa ottelussa. Gardner teki uuden nelivuotisen sopimuksen elokuussa 2007. Kaudella 2009–2010 hän pelasi vain yhden ottelun loukkaantumisen vuoksi. Kaikkiaan hän pelasi Aston Villassa lähteestä riippuen 58 tai 59 valioliigaottelua, joissa teki viisi maalia. UEFA-cupissa hän pelasi karsintapelit mukaan lukien yhdeksän ottelua ja Eurooppa-liigan karsinnoissa yhden pelin. 4. tammikuuta 2010 uutisoitiin kuitenkin, että Birmingham valmisteli Gardnerista 3,5 miljoonan punnan tarjousta. Aston Villa hylkäsi ensimmäisen tarjouksen, mutta hyväksyi seuraavan, ja Gardner allekirjoitti 26. tammikuuta 4,5 vuoden sopimuksen Birminghamin kanssa. Matt Moore
Moore aloitti ammattilaisuransa Dallas Cowboysin organisaatiossa, muttei pelannut joukkueessa yhtään ottelua. NFL-debyyttinsä hän teki Carolina Panthersin paidassa, ja edusti seuraa kauden 2010 loppuun saakka. Ryan Garbutt
1. heinäkuuta 2011 Garbuttin ammattilaisura jatkui ensimmäisellä NHL-sopimuksella, joka merkitsi hänen siirtymistään vuodeksi Dallas Starsiin kaksisuuntaisella sopimuksella. Kaudella 2011–2012 Garbutt kutsuttiin Dallasiin farmijoukkue Texas Starsista ja hän teki ensimmäisen maalinsa 21. helmikuuta 2012 Montreal Canadiensia vastaan. Oscar Garré
Oscar Garré pelasi lähes koko uransa Ferro Carril Oestessa. Hän aloitti seurassa vuonna 1974, kävi pelaamassa kauden 1988–1989 Club Atlético Huracánissa ja palasi sitten takaisin "Ferroon". Garré voitti Ferro Carril Oestessa pelatessaan kaksi Argentiinan-mestaruutta (1982 ja 1984). Vuonna 1994 Garré siirtyi Israeliin, jossa pelasi vielä kaksi kautta. Garret FitzGerald
Garret FitzGerald syntyi vuonna 1926. Hänen molemmat vanhempansa olivat olleet aktiivisia Sinn Féinin jäseniä Irlannin vapaussodan aikana. Hänen isänsä Desmond FitzGerald toimi myös Irlannin ensimmäisen hallituksen ulkoministerinä. Keith Aulie
Aulie solmi ensimmäisen ammattilaissopimuksensa Calgary Flamesin kanssa tammikuussa 2009. Ammattilaisuransa hän aloitti Calgaryn AHL-farmiseura Abbotsford Heatissa. Kesken ensimmäisen ammattilaiskautensa Heatissa, Aulie kaupattiin Toronto Maple Leafsiin Dion Phaneufin ja Fredrik Sjöströmin kanssa. Tilalle Toronto antoi Matt Stajanin, Ian Whiten, Niklas Hagmanin ja Jamal Mayersin. Siirron jälkeen Aulie pelasi Toronton farmiseura Toronto Marliesissa kauden 2009–2010 loppuun asti. Hän ehti Marliesissa pelata vain viisi ottelua ennen loukkaantumistaan. Ensimmäiisellä ammattilaiskaudellaan hän pelasi Abbotsfordissa ja Torontossa yhteensä 48 ottelua, joissa teki kaksi maalia ja syötti neljä. Greg Stafford
Ensimmäinen paperille asti päässyt tarina kertoi nokkelasta prinssi Snodalista, joka tarinassa voitti itseään voimakkaamman vartijan. Snodal-tarinan ympärille Stafford alkoi vähitellen kehitellä lisää yksityiskohtia Gloranthasta – maailmasta, jossa tarinan päähenkilö eli. Vuosien 1966–1969 välisenä aikana Stafford kirjoitti tarinoita ja muuta materiaalia ensimmäisen ajan Seshnelan kuningaskunnasta ja laati sen pohjaksi mytologian yhtenäisteorian. Basic Role-Playing
Greg Stafford oli perustanut Chaosium-julkaisuyhtiön 1975. Yhtiö aloitti julkaisemalla Staffordin vuodesta 1966 kehittämään fantasiamaailmaan Gloranthaan liittyviä lautapelejä sekä myöhemmin myös lähdemateriaalia Dungeons & Dragons -roolipeliin. Staffordin unelmana oli julkaista oma roolipeli, ja se toteutui 1978, kun Chaosium julkaisi "RuneQuestin". Gloranthaan sijoittuvan pelin sääntömekaniikan olivat suunnitelleet Steve Perrin, Steve Henderson ja Ray Turney, ja siinä oli monia uusia innovaatioita Gloranthaan sijoittuvassa pelissä oli monia uusia innovaatioita, kuten huolellisesti suunniteltu fantasiamaailma ja puhtaasti hahmojen taitoihin perustuva sääntömekaniikka. Jo "Traveller" (1977) oli ollut taitopohjainen, mutta siinä taidot oli viime kädessä määrittänyt hahmoluokka, eikä siinä ollut sääntöjä kokemukselle ja oppimiselle. "RuneQuestissa" hahmoluokat hylättiin, ja hahmot oppivat taidoissa paremmiksi yksinkertaisesti käyttämällä niitä. Marc Rosset
Rosset aloitti ammattilaisuransa vuonna 1988 ja voitti ensimmäisen turnauksensa seuraavana vuonna. Parhaimmillaan hän oli miesten kaksinpelin atp-rankingissa sijalla 9 vuonna 1995. Hän lopetti ammattilaisuransa vuonna 2005. Roger Federer on nimennyt maanmiehensä Rossetin yhdeksi suurimmista innoittajistaan. Pascal Bosschaart
Bosschaart aloitti ammattilaisuransa vuonna 1997 FC Utrechtin joukkueessa, jossa debytoi 5. lokakuuta kyseisenä vuonna. Sieltä hän siirtyi vuonna 2003 nykyiseen seuraansa Feyenoordiin. Bosschaartin seitsemän kauden mittaisen ammattilaisuran tekee erikoiseksi se, ettei hän ole tehnyt vielä yhtään maalia. Straight Blast Gym Ireland
John Kavanagh perusti seuran 2001 ja oli sitä ennen omin avuin harjoitellut kamppailulajeja. Myöhemmin samana vuonna seurasta tuli osa Matt Thorntonin Straight Blast Gym International seuraa. Thornton myönsi 2002 Kavanaghille purppura vyön brasilialaisessa jujutsussa. Kolme vuotta myöhemmin hän voitti kultaa brasilialaisen jujutsun euroopanmestaruuskilpailuissa. 2007 Kavanagh'lle myönnettiin musta vyö brasilialaisessa jujutsussa, jonka myötä hänestä tuli samalla ensimmäinen mustan vyön brasilialaisessa jujutsussa saanut irlantilainen. Seura sai sittemmin tunnettavuutta Kavanaghin valmennettua Conor McGregorin Cage Warriorsin vapaaottelumestariksi kesällä 2012, jonka jälkeen McGregor saavutti vielä joulukuussa kevytsarjan mestaruuden, jonka jälkeen hän siirtyi ottelemaan UFC:hen. Lionel Aldridge
Aldridge opiskeli ennen urheilu-uraansa collegessa, mutta lopetti opinnot kesken.
Vuonna 1963 21-vuotias Aldridge herätti kohua aloittaessaan Green Bay Packersin pelaajana Vince Lombardin valmennuksessa. Lombardi ei tavallisesti päästänyt kokemattomia aloittajiksi, mutta isokokoinen 113 kilogrammaa painava ja 198 senttimetriä pitkä Aldridge sijoitettiin oikeaksi puolustajaksi. Samaa pelipaikkaa hän pelasi seuraavat yhdeksän kautta ja oli mukana voittamassa Packersin maailmanmestaruuksia 1966, 1967 ja 1968 (kaksi jälkimmäistä Super Bowlissa). Hän pelasi National Football Leaguessa (NFL) 11 kautta, joista kaksi viimeistä San Diego Chargersissa, kunnes lopetti uransa vuonna 1973. Jo pelaajauransa aikana Aldridge oli vieraillut radiossa ja televisiossa, mutta urheilu-uran jälkeen hän ryhtyi ensin Packersin, ja sittemmin NBC-televisiokanavan urheiluasiantuntijaksi. Työskennellessään Super Bowl VII -pelin analyysin parissa vuonna 1973 Aldridge sairastui ensimmäiseen masennusjaksoonsa. Kerran hän pysähtyi kirjoituskoneensa ääreen lopettaen kirjoittamisen. Hänen istuessaan vain paikallaan huolestuneiden työkavereiden oli lopulta päästettävä hänet kotiin.
Vuonna 1974 33-vuotias Aldridge alkoi kuulla ääniharhoja. Aluksi äänet olivat hajanaisia, nalkuttavia huolia, jotka seurasivat häntä pitkin päivää, itse-epäilyksiä. Ne olivat epämääräisiä ajatuksia, kuten "etpä näytä kovin tosissasi tekevän töitä..." Aldridge pelästyi ja hämmentyi ääniä. Hän halusi pärjätä, eikä halunnut kenenkään saavan tietää, että hänellä oli ongelmia, joten hän yritti sivuuttaa äänet. Äänet kävivät vain entistä todellisemmiksi, vähättelevimmiksi ja uhkaavammiksi, esimerkiksi syyttäen Aldridgea siitä, ettei hän välittänyt perheestään. Aldridge väitti äänille vastaan mutisten osin ääneen ja penkoi koko talon etsiessään ahdistelijaa. Hänen vaimonsa Vicky katsoli ihmeissään vierestä. Kaupungilla alkoi liikkui perättömiä huhuja, että Aldridge käyttäisi huumeita. Aldridgen tunne siitä, että häntä kytätään, voimistui. Kertoessaan urheilutuloksia kameran kuvatessa hänen oli vaikea pysyä rauhallisena, sillä hänestä tuntui että kamera näki hänen sisäänsä, eikä mikään ajatus pysyisi yksityisenä. Hänestä tuntui että katsojat tietäisivät kaikki hänen inhottavimmat salaisuutensa.Aldridge alkoi uskoa, että häntä vastaan on meneillään laaja salaliitto. Hän tappeli tuntemattomien kanssa kadulla. Aldrigre ja hänen vaimonsa erosivat, hän menetti työnsä ja ystävänsä. Äänet olivat hänelle täysin todellisia. Ne saivat hänet uskomaan, että kannattaisi muuttaa pois Milwaukeesta. Hän katosi kaupungista, ja matkusteli ympäri Yhdysvaltain osavaltioiden rajamaita nukkuen ensin hotelleissa, sitten nuhruisissa yömajoissa ja lopulta autossaan. Hän hankkiutui autostaan eroon satasella ja jatkoi matkaa vain reppu mukanaan. Hän teki välillä lyhyitä hanttihommia, tai sitten kävi leipäjonossa. Ihmiset tuijottivat hänen olemustaan, mikä vain vahvisti hänen vainoharhojaan. Kodittomina oli paljon muitakin ihmisiä, joilla oli mielenterveysongelmia, mutta oman päänsä sisäisen maailman kanssa Aldridge oli yksin. Jalokivinen Super Bowl -sormus muistutti Aldredgea entisestä elämästä, mutta hän hukkasi sen, kun se valui hänen sormestaan miehen nukkuessa pellolla. Huomatessaan sormuksen kadonneen Aldridge alkoi itkeä ja huutaa apua. Stafford
Stafford sai kaupunkioikeudet vuonna 1206. Keith Jarrett
Jarrett aloitti uransa 1960-luvun puolivälissä Art Blakeyn, Charles Lloydin ja Miles Davisin kanssa. 1970-luvun alussa hän siirtyi ECM-levy-yhtiöön, aloitti soolouransa levyllä "Facing You" ja laajensi myöhemmin soolorepertuaariaan myös klassisen musiikin puolelle. Jarrett saavutti mainetta soolokonserteilla, jotka perustuivat kokonaan improvisaatioon; ECM myös julkaisi ennakkoluulottomasti hänen pitkiä soololevyjään. Hänen tunnetuin soolokonserttilevytyksensä lienee "The Köln Concert" (1975), joka on myös kaupallisesti yksi menestyneimpiä jazzlevyjä. Jarrettin improvisaatiotekniikka sisältää vaikutteita myös klassisesta musiikista, bluesista, gospelista ja etnisestä musiikista. William Garwood
30. huhtikuuta 1913 Thanhouser-yhtiö muutti Los Angelesiin New Yorkiin, mutta Garwood pysyi samassa Los Angelesin studiossa, jonka osti Majestic Motion Picture Company ja tuli Francelia Billingtonin ja Fred Macein kanssa kolme esillä olevaa tähteä New Majestic -elokuvissa. 21. maaliskuuta 1914 Garwood jätti New Majestic studion ja hän allekirjoitti sopimuksen American Studiosin kanssa, jossa hän esiintyi Vivian Richin johdolla ja Sidney Ayresin johdolla hänen ensimmäinen elokuvassa American Studiosilla. Greg Henderson
Henderson aloitti ammattilaisuransa yhdysvaltalaisessa 7 Up -tallissa vuonna 2002. Hän siirtyi kahden kauden jälkeen toiseen amerikkalaisjoukkueeseen, Health Netiin, jota edusti vuoteen 2006 saakka. Kausilla 2007–2009 hän edusti T-Mobile / Team Columbia-HTC:tä, 2010–2011 Team Skyta, 2012–2016 Lotto-Belisol / Lotto Soudal -tallia ja viimeisellä ammattilaiskaudellaan 2017 UnitedHealthcarea. Pat Garrett
Vuonna 1883 Garrett osti karjaa yhdessä Lincolnin piirikunnan seriffin John W. Poen kanssa. Garrett omisti tilan Fort Stantonin lähellä. Seuraavana vuonna hän otti vastaan suurten karjatilallisten tarjouksen organisoida ryhmä ratsupoliiseja. Toiminnan laillisuus varmistettiin Texasin kuvernööriltä. Noin yhdeksän miestä käsittävän ryhmän (LS Rangers) tarkoituksena oli työskennellä karjafarmareiden suojelijoina Texasin ja New Mexicon rajalla Pannunvarressa (Panhandle). Tänä aikana Garrett myös toimeenpani Texasin kuvernöörin kuulutuksen, joka kielsi siviilihenkilöiltä revolvereiden kannon. Garrett kiersi miestensä kanssa karjan kokoonajoleireissä riisumassa karjapaimenia aseista. Garrett sanoutui irti, kun hän huomasi, että hänen odotettiin tappavan pahimmat rosvot, eikä pidättävän heidät. 
Kesällä 1885 hän pääsi skotlantilaissyntyisen Brandon C. Kirbyn asiamieheksi auttamaan Kirbyä maiden ja karjan hankinnassa. Garrettista tuli Kirbyn omistaman Angus VV -nimisen tilan päällikkö viiden vuoden sopimuksella, mutta erimielisyyksien takia hän erosi jo seuraavana vuonna. Paul Bosvelt
Bosvelt aloitti uransa amatööriseura SC Doesburgissa, josta hän siirtyi ensimmäiseen ammattilaisjoukkueeseensa, Go Ahead Eaglesiin, vuonna 1989. Pääsarjassa Bosvelt pelasi ensimmäisen kerran vuonna 1992 oltuaan mukana nostamassa Eaglesiä liigaan. FC Twente osti hänet kaudeksi 1994/1995 ja hän pelasi seurassa kolme kautta, kunnes siirtyi Feyenoordiin, ensimmäiseen huipputason seuraansa. Bosvelt oli mukana Feyenoordin parhaissa saavutuksissa pitkään aikaan, hän voitti seurassa muun muassa Eredivisien ja UEFA Cupin. Pat Garrett
19-vuotiaana hän muutti Texasiin, ensin Dallasiin ja sieltä Lancasteriin, jossa hän työskenteli maanviljelijänä. Myöhemmin hänestä tuli biisoninmetsästäjä. Mathieu Garon
Hän liittyi Montrealin organisaatioon kaudella 1998–1999, mutta pelasi tuolloin vielä AHL-liigan Fredericton Canadiensissa. Vasta kaudella 2000–2001 Garon teki NHL-debyyttinsä. Pääosa ajasta kului kuitenkin edelleen AHL-liigassa Quebec Citadellesissa ja Hamilton Bulldogsissa. Kaudella 2003–2004 Garon nousi Montrealin vakiokokoonpanoon, mutta kaupattiin kesken kauden Los Angeles Kingsiin vahindossa Radek Bonkiin ja ranskalaismaalivahti Cristobal Huet'hin . Chris Pratt
Prattin ura näyttelijänä alkoi sattumalta, kun hän kohtasi vuosituhannen vaihteessa Rae Dawn Chongin työskennellessään tarjoilijana havaijilaisessa Bubba Gump Shrimp Companyn ravintolassa. Chong palkkasi Prattin näyttelemään kauhuelokuvassaan "Cursed 3". Sen jälkeen Pratt valittiin yhteen päärooleista nuortensarjassa "Everwood". Sarjan päätyttyä neljän tuotantokauden jälkeen vuonna 2006 Pratt esiintyi "O.C."-nuortensarjan viimeisellä kaudella vierailevassa roolissa 2006–2007. Gary Rowett
Derbyssä Rowett kuului uuden valmentajan Jim Smithin luottopelaajiin ja hän urakoi kolmen kautensa aikana 101 ottelua seuran puolustuslinjassa. Ensimmäinen Derby-kausi päättyi 1. divisioonan kakkossijaan ja joukkue nousi Valioliigaan. Rowett sai vastuuta myös pääsarjatasolla, jossa Derby seuraavat vuodet pelasi. Rowett siirtyi elokuussa 1998 sarjaporrasta alemmas Birmingham Cityyn, josta kahden hyvän kauden jälkeen Leicester Cityyn. Hän pelasi vielä urallaan Charltonissa ja Burton Albionissa, kunnes lopetti pelaajauransa 33-vuotiaana kauden 2006/07 jälkeen. Carlos Garnett
Muutettuaan New Yorkiin vuonna 1962 hän soitti Leo Pricen johtamassa rockyhtyeissä saavuttamatta suurta menestystä. Hän oli perustajajäsenenä Brooklyn Afro Jazz Inc. -jazzyhtyeessä. Näihin aikoihin aiemmin korvakuulolta soittanut saksofonisti alkoi opiskella musiikin teoriaa. Vuonna 1968 jazztrumpetisti Freddie Hubbard palkkasi Garnettin yhtyeeseensä, ja tämä sai Hubbardin kautta yhteyksiä New Yorkin muusikkopiireihin. Garnett teki ensilevytyksensä vuonna 1969 Hubbardin albumilla "A Soul Experiment", joka sisälsi kaksi hänen säveltämäänsä kappaletta. Garrett Roe
Roe ei missään vaiheessa tehnyt tulokassopimusta hänet varanneen Los Angeles Kingsin kanssa. Syksyllä 2011 hän osallistui NHL-seura Philadelphia Flyersin harjoitusleirille, jonka jälkeen Roe teki vuoden mittaisen AHL-sopimuksen Adirondack Phantomsin kanssa. Hänen tulokaskautensa liigassa toi 72 runkosarjaottelussa tehot 8+32=40, joilla Roe oli Phantomsin toiseksi paras syöttäjä ja neljänneksi paras pistemies. Hän jatkoi joukkueessa myös kaudella 2012–2013. Jean E. Sammet
Sammet aloitti syksyllä 1951 Metropolitan Life Insurance Company -vakuutsyhtiössä, missä hän harjoitteli vakuutusmatemaatikon tehtäviä varten. Harjoittelujakson aikana hän pääsi opiskelemaan reikäkorteilla toimivaa laskentatoimen konetta. Sammet innostui koneesta mutta hän ei päässyt työskentelemään sillä kovin kauaa. Hän ei kokenut normityötänsä palkitsevaksi ja lähti yrityksestä 1952. Sammet opetti 1952–1953 Barnard College ja tähtäsi matematiikan tohtoriksi. Hän kuitenkin päätti tuona aikana, ettei akateeminen ura ollut häntä varten. Gavin Smith
Smith aloitti jakajana vuonna 1996 ja siirtyi ammattilaiseksi 1998. Samana vuonna hän pelasi ensimmäiset turnauksensa (World Poker Finals, Foxwoodin kasinolla) ja oli kahdesti finaalipöydässä. Seuraavana vuonna hän otti ensimmäisen turnausvoittonsa World Poker Finalsissa no limit texas hold 'emissä. Vuonna 2000 hän oli ykkönen seven card studissa. Calvin Pickard
Pickard aloitti junioriuransa WHL-joukkue Seattle Thunderbirdsissä kaudella 2008-2009. Toisella kaudellaan hän voitti 62 pelaamastaan ottelusta vain 16 torjuntaprosentilla 91,4 ja tuli valituksi vuoden 2010 WHL:n lännen ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Ennen varaustilaisuutta hänet rankattiin Pohjois-Amerikan parhaaksi maalivahdiksi. Yhteensä hänet varattiin kolmantena maalivahtina toisella kierroksella numerolla 49 Colorado Avalancheen. Kaudella 2010-2011 Pickard kutsuttiin Kanadan juniorimaajoukkueen leirille, josta häntä ei kuitenkaan valittu lopulliseen kokoonpanoon vuoden 2011 nuorten maailmanmestaruuskilpailuihin. Kyle Clifford
Toukokuussa 2010 Clifford siirtyi Los Angelesin farmijoukkueeseen Manchester Monarchsiin, AHL:ään ja hän teki siellä seitsemässä pudotuspeliottelussa kaksi syöttöpistettä. Kaudella 2010–2011 Clifford pelasi koko kauden Los Angelesin NHL-kokoonpanossa. Hän teki NHL-uransa ensimmäisen maalin 9. joulukuuta 2010 Calgary Flamesia vastaan. Yhteensä Clifford teki tulokaskaudellaan 76 runkosarjaottelussa tehopisteet 7+7=14 sekä otti 141 jäähyminuuttia, joilla hän voitti Kingsin sisäisen jäähypörssin. Kevään 2011 pudotuspeleissä Clifford jakoi tehopisteillä 3+2=5 Los Angelesin sisäisen maalipörssin voiton Justin Williamsin kanssa sekä sisäisen pistepörssin voiton Ryan Smythin, Brad Richardsonin ja Jack Johnsonin kanssa. Vuoden 2015 helmikuussa Clifford teki Kingsin kanssa viiden vuoden jatkosopimuksen, jonka arvo on 8 miljoonaa dollaria. Harry Stafford
Harry Stafford oli englantilainen jalkapalloilija. Hän liittyi Newton Heathin (nyk. Manchester United) riveihin Crewe Alexandrasta vuonna 1896. Manchester Unitedin historian ensimmäinen kapteeni Stafford oli myös tärkeässä osassa yhdessä John Henry Daviesin kanssa, kun seuraa pelastettiin konkurssilta 1900-luvun alussa. John Parrott
John Parrott aloitti ammattilaisuransa vuonna 1983 ja jo ensimmäisellä kaudellaan ylsi "Lada Classic"-turnauksen semifinaaliin, jossa Steve Davis kuitenkin pysäytti hänet. Turnauksessa hän voitti mm. legendaarisen lajin kansansuosikin Alex Higginsin ensimmäisellä kierroksella. Tämän jälkeen vedonlyöjät veikkasivat, että Parrott voittaa maailmanmestaruuden seuraavan viiden vuoden aikana. Tämä ei toteutunut, mutta seitsemän vuoden jälkeen Parrott saavutti himoitun tittelin vuonna 1991. Parrott nousi nopeasti 16 parhaan joukkoon ammattilaisten ranking-listalla ja pysyi tässä "eliitissä" 16 peräkkäistä vuotta. Joseph Gordon-Levitt
Nelivuotiaana Gordon-Levitt näytteli musikaaleissa, minkä jälkeen hän pääsi esiintymään televisiomainoksissa, kuten Sunny Jim, Cocoa Puffs, Pop-Tarts ja Kinney Shoes. Hän aloitti näyttelijäuransa kuusivuotiaana televisioelokuvissa, minkä jälkeen hän on esiintynyt monissa suuren budjetin elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hän on myös ohjannut lyhytelokuvia ja perustanut HitRECord-tuotantoyhtiön. Gordon-Levitt piti hetken taukoa näyttelemisestä mennen opiskelemaan Columbia Universityyn, mutta jätti koulun kesken jatkaakseen uraansa. Garret FitzGerald
Garret FitzGerald (iirinkieliseltä nimeltään Gearóid MacGearailt, s. 9. helmikuuta 1926, Dublin – 19. toukokuuta 2011 Dublin) oli irlantilainen poliitikko, joka toimi muun muassa taoiseachina, Irlannin pääministerinä, kahteen otteeseen 1980-luvulla. FitzGerald edusti Fine Gael -puoluetta, jonka johdossa hän oli 1977–1987. Pääministerikaudellaan hän oli vaikuttamassa muun muassa Britannian ja Irlannin suhteiden kohentumiseen. Andrew Bogut
Bogut aloitti NBA-uransa vuonna 2005 hänet ensimmäisellä vuorolla varanneessa Milwaukee Bucksissa. Hänet valittiin tulokaskaudellaan ja kaudella 2009–2010 . Hän sijoittui jälkimmäisellä NBA:n torjuntatilaston toiseksi ja saavutti ammattilaisvuosiensa parhaan pistekeskiarvon 15,9. Kaudella 2010–2011 hänen torjuntakeskiarvonsa 2,6 oli koko liigan paras. Garrett Stafford
Stafford siirtyi kaudeksi 2014–2015 vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Porin Ässiin. Hän aloitti kautensa kohtalaisen hyvin, mutta Staffordin peliesitykset kuitenkin ailahtelivat kauden mittaan pahasti. Hänen kautensa ja koko pelaajauransa päättyi lopulta 17. helmikuuta 2015 pelattuun otteluun paikallisvastustaja Rauman Lukkoa vastaan, kun Stafford jäi vastustajan puhtaan taklauksen kohteeksi. Taklaus aiheutti hänelle kuitenkin niskan retkahdusvamman, aivotärähdyksen ja pienen aivoverenvuodon. Stafford pääsi matkustamaan kotikaupunkiinsa Los Angelesiin kesäkuussa. Hänelle diagnosoitiin keskivaikea aivovamma. Stafford on omien sanojensa mukaan potenut sittemmin päivittäistä päänsärkyä, keskittymis- ja muistivaikeuksia, ärtyneisyyttä, masennusta ja niskakipua. Hän haki SM-liigapelaajat vakuuttavalta If-yhtiöltä tapaturmaeläkettä uuteen ammattiin kouluttautumista varten. Staffordille ei kuitenkaan myönnetty korvauksia, sillä vakuutusyhtiö katsoi hänellä olleen mahdollisesti aiemmin sattuneen vamman jälkitila. Stafford valitti päätöksestä tapaturma-asioiden muutoksenhakulautakunnalle. Jake LaMotta
LaMottan kiinnostus nyrkkeilemiseen lähti Coxsackien koulukodissa, josta päästyään pois hän päätti ryhtyä ammattilaiseksi. LaMotta ryhtyi harjoittelemaan Teasdale Athletic Club salissa nyrkkeilyä ystävänsä Pete Petrellan kanssa. Hän aloitti nyrkkeilemään aluksi amatööriturnauksissa raskaassasarjassa, josta LaMotta ei saanut rahaa. Sittemmin LaMottan suurimmaksi saavutukseksi nousi 1939 New York Journal-Americanin sponsoroiman Diamond Beltin raskaan keskisarjan mestaruus. Garrett Hedlund
Hedlund vietti lapsuutensa vanhempiensa maatilalla. Hänen vanhempansa Robert Martin Hedlund ja Kristi Ane erosivat hänen ollessaan pieni. Yhdeksännellä luokalla hän muutti perheensä kanssa Arizonaan, jossa hän alkoi ottaa yksityistunteja näyttelemisessä. Hän toimi myös mallina "Teen Magazinelle" ja "LL Beanille". Valmistuttuaan lukiosta Hedlund muutti Los Angelesiin aloittaakseen uransa näyttelijänä ja sai osan ensimmäiseen elokuvaansa "Troija", jossa hänen vastanäyttelijänään toimi Brad Pitt. Hänen seuraava elokuvansa oli amerikkalaisesta jalkapallomaailmasta kertova "Friday Night Lights", jossa hän pääsi näyttelemään nuorena ihailemansa Tim McGrawin poikaa. Garrett Stafford
Heinäkuussa 2007 Stafford teki vapaana agenttina vuoden mittaisen sopimuksen Detroit Red Wingsin kanssa. Hän pelasi kauden 2007–2008 suurimmaksi osaksi farmijoukkue Grand Rapids Griffinsissa, jonka tehokkain puolustaja ja kolmanneksi paras pistemies Stafford oli tehoilla 11+33=44. Hän toimi myös joukkueen kapteenina. Stafford pelasi kauden aikana myös kaksi ensimmäistä NHL-otteluaan Red Wingsissa. Hän debytoi NHL:ssä 23. helmikuuta 2008 Vancouver Canucksia vastaan, kun Stafford paikkasi joukkueensa puolustajavajetta. Heinäkuussa 2008 hän teki kaksivuotisen sopimuksen Dallas Starsin kanssa. Stafford vietti tästä huolimatta kauden 2008–2009 pääosin tutussa AHL-seurassa Griffinsin paidassa, jonka tehokkain puolustaja hän oli tehoilla 11+34=45 ja sijoittui AHL:n puolustajien pistepörssissä seitsemänneksi. Stafford pelasi Dallasissa kauden aikana kolme NHL-ottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Kauden 2009–2010 hän pelasi kokonaan Dallasin farmijoukkue Texas Starsissa, jonka kanssa Stafford eteni Calder Cup -finaaleihin saakka. Hershey Bears vei kuitenkin mestaruuden voitoin 4-2. Paul Henreid
Hän aloitti uransa Wienin teattereissa. Hänen elokuvauransa alkoi 1930-luvun alun saksalaisissa elokuvissa. Vuonna 1935 hän kuitenkin muutti Itävallasta Britanniaan. Sodan alettua hän oli joutua pidätetyksi vihollismaan kansalaisena, mutta onnistui näyttelijäystävänsä avulla välttämään sen. Hän teki debyyttinsä Hollywoodissa pienessä roolissa elokuvassa "Hyvästi, Mr. Chips" (Goodbye, Mr. Chips, 1939). Kolme vuotta myöhemmin ilmestyivät hänen kaksi kuuluisinta roolisuoritustaan: miespääosa elokuvassa "Uusien tähtien alla" ("Now, Voyager"), jossa hänen vastanäyttelijänään oli Bette Davis, sekä Victor Laszlon rooli elokuvassa "Casablanca", jossa vastanäyttelijöinä olivat Humphrey Bogart ja Ingrid Bergman. Tämän jälkeen hän ohjasi runsaasti niin elokuvia kuin televisiotuotantojakin. Hän on saanut urastaan kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle, toisen elokuvista ja toisen televisiosta. Greg Stafford
Greg Staffordin kiinnostus mytologiaa kohtaan heräsi jo lukioaikoina. Hän luki saagoja, myyttejä, legendoja ja niitä selittävää kirjallisuutta. Syksyllä 1966 Stafford aloitti opinnot Beloitin yliopistossa Wisconsinissa. Hän innostui nyt keksimään tarinoita itse ja käytti liftaamalla matkatessaan hukka-ajan tarinoiden miettimiseen. Garret Sparks
Kun Gibson kaupattiin New York Islandersiin, Sparks sai paikan Marliesissa Bibeaun kanssa. Marraskuussa Sparks valittiin kuukauden parhaaksi maalivahdiksi sekä 8. päivänä viikon parhaaksi maalivahdiksi. Hyvän pelaamisen seurauksena hänet nostettiin Toronton NHL-kokoonpanoon. Jonathan Bernierin huonon pelaamisen jälkeen Sparks sai debytoida Maple Leafsissa 30. marraskuuta 2015. Debyytissään hän torjui 24 laukausta ja otti nollapelin kotiottelussa Edmonton Oilersia vastaan. Hän oli ensimmäinen maalivahti joukkueen historiassa, joka torjui ensimmäisessä NHL-ottelussaan nollapelin. Joulukuussa Sparks loukkaantui viidennessä NHL-ottelussaan. Tammikuussa hänet lähetettiin toipumisen jälkeen takaisin Marliesiin ja sieltä kuukauden päästä Solar Bearsiin, josta Sparks nostettiin takaisin heti seuraavana päivänä hänen pelattua joukkueessa vain yhden ottelun. Laurent Guyot
Guyot aloitti ammattilaisuransa FC Nantes'ssa 1985. Hän profiloitui Kanarialintujen puolustajana edustaen seuraa 13 vuoden ajan 191 ottelussa. Maalinteossa hän onnistui kahdesti. 1998 hän siirtyi Nantes'sta Toulouseen, jossa peliaika kuitenkin jäi vähiin. Yhden kauden jälkeen hän jättikin joukkueen ja pelasi uransa viimeiset kolme kautta 1999–2002 En Avant de Guingampissa. Peliuransa jälkeen Guyot on jatkanut jalkapallon parissa ja toiminut juniorivalmentajana FC Nantes'n organisaatiossa. Kesäkuussa 2009 hän allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen pääsarjaan nousseen US Boulognen kanssa. Hänen apulaisvalmentajana uran ensimmäisellä päävalmentajakaudella toimi entinen seurakaveri Serge Le Dizet. Kaksikko ei onnistunut pitämään Boulognea liigassa yhtä kautta pidempään. Putoamisesta huolimatta Guyot sai jatkaa tehtävässään. Joulukuun lopulla 2010 seurajohto erotti Guyot'n Boulognen ollessa Ligue 2:n keskikastissa turhan kaukana noususijoista. Masten Gregory
1950-luvulla Gregory siirtyi Euroopan kilparadoille ja menestyi muun muassa Le Mansin 24 tunnin ajossa. 1957 hän aloitti Formula 1 -sarjassa näyttävästi kolmannella sijalla, mutta muuten hänen F1-uraansa häiritsivät lukuisat varomattomuudesta seuranneet keskeytykset. Myös tallit, jotka eivät olleet sarjan terävintä kärkeä, häiritsivät hänen uraansa lukuisilla teknisillä vioilla. Graeme Dott
Dott aloitti ammattilaisena vuonna 1994 ja kiipesi hitaasti ranking-listalla ylöspäin. Vuonna 2001 Dott nousi tavoiteltuun 16 parhaan joukkoon, joka merkitsi sitä, että hänen ei tarvinnut pelata karsintakierroksilla. Bret Hart
19-vuotiaana Bret Hart alkoi työskennellä isänsä "Stampede Wrestling" -promootiossa, jossa hänen isänsä toimi hänen valmentajanaan. Ensin Bret työskenteli tuomarina promootion otteluissa, mutta yhtenä iltana yksi "Stampede Wrestling" -painijoista ei voinut työskennellä loukkaantumisen takia, mikä pakotti Stu Hartin pyytämään poikaansa toimimaan sijaisena. Tämä päätös oli hyvin tärkeä Bretin tulevaisuuden takia ja se laatoitti tietä hänen ensimmäiseen viralliseen otteluunsa Saskatoon, Saskatchewan:issa. Garrett Stafford
Stafford pelasi kalifornialaisia juniorisarjoja Anaheim Jr. Ducksissa, joka jälkeen hän vietti vuodet 1996–1999 USHL-joukkue Des Moines Buccaneersissa. Stafford oli viimeisellä USHL-kaudellaan 1998–1999 koko liigan toiseksi tehokkain puolustaja Green Bay Gamblersin Tom Preissingin jälkeen tehoilla 8+33=41. Hän voitti kauden päätteeksi USHL:n mestaruuden, Clark Cupin. Vuodet 1999–2003 Stafford kävi New Hampshiren yliopistoa. Hän oli joukkueensa tehokkain puolustaja kolmella jälkimmäisellä kaudellaan, joista vielä kahdella jälkimmäisellä Stafford kuului UNH:n kapteenistoon, voitti Hockey Eastin mestaruuden ja valittiin lopputurnauksen tähdistökentälliseen. Kaudella 2001–2002 hänet valittiin myös Hockey Eastin toiseen tähdistökentälliseen. Danny Gabbidon
Gabbidon aloitti ammattilaisuransa vuonna 1998 West Bromwich Albionissa. Sieltä Gabbidon siirtyi walesiläisseura Cardiff Cityyn, ensin lainalle ja lopulta vakituisella siirrolla syksyllä 2000. Cardiffissa ollessaan Gabbidon teki myös A-maajoukkuedebyttinsä Tšekkiä vastaan maaliskuussa 2002. Vuotta myöhemmin hän oli yhdessä toisen maajoukkuemiehen Robert Earnshawin kanssa nostamassa Cardiffia sarjatasoa ylemmäs, silloiseen 1. divisioonaan, joka tunnetaan nykyään nimellä Englannin mestaruussarja. Drew Stafford
Stafford aloitti jääkiekon wisconsinilaisessa Waukesha Warhawksissa. Jo ennen siirtymistään Shattuck St. Mary'sin koulun joukkueeseen Red Deer Rebels varasi hänet numerolla 82 WHL Bantam Draftissa kesällä 2000. Stafford ei kuitenkaan ikinä pelannut WHL:ssä. Hän pelasi vuodet 2000–2003 Shattuck St. Mary'sissä. Drew Stafford
Kaudeksi 2006–2007 Stafford siirtyi Buffalo Sabresin organisaatioon. Hän pelasi tulokaskaudestaan vielä noin puolet Sabresin farmijoukkueessa Rochester Americansissa, AHL:ssä. Stafford teki siellä 34 ottelussa tehot 22+22=44 ja sijoittui joukkueen sisäisessä maalipörssissä kolmanneksi Michael Ryanin ja Mark Mancarin jälkeen. Stafford pelasi myös ssa. NHL:n puolella hän teki 41 runkosarjaottelussa tehot 13+14=27 ja kymmenessä playoff-ottelussa tehot 2+2=4. Stafford teki NHL-debyyttinsä 5. marraskuuta 2006 New York Rangersia vastaan. Hän keräsi ottelussa yhden syöttöpisteen syötettyään Daniel Brièren jatkoajalla tekemän voittomaalin. Staffordin ensimmäinen NHL-maali syntyi puolestaan 11. marraskuuta 2007 Philadelphia Flyersiä vastaan. Mark Warburton
Warburton aloitti jalkapallouransa Leicester Cityn juniorijoukkueessa. Warburtonista ei koskaan tullut ammattilaispelaajaa, vaan hän edusti uransa ajan amatöörijoukkueita Enfield FC:tä ja Boreham Woodia. Hän lopetti uransa loukkaantumisten vuoksi jo vuonna 1988. Garrett Roe
Vuodet 2007–2011 Roe pelasi St. Cloud State Universityn yliopistojoukkueessa. "Freshman" -kaudellaan 2007–2008 hän jakoi tehoilla 18+27=45 koko WCHA:n pistepörssin toisen sijan UND:n T. J. Oshien kanssa edellään vain joukkuetoveri Ryan Lasch. Roe valittiin kauden päätteeksi sarjan toiseen tähdistökentälliseen sekä tulokkaiden tähdistökentälliseen. Los Angeles Kings varasi hänet seitsemännellä kierroksella 183. pelaajana . "Sophomore" -kaudellaan 2008–2009 Roe oli St. Cloudin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 17+31=48, joilla hän sijoittui WCHA:n pistepörssissä toiseksi edellään vain UMD:n MacGregor Sharp. Roe valittiin kauden päätteeksi sarjan kolmanteen tähdistökentälliseen ja akateemiseen tähdistökentälliseen. Kevin Westgarth
Westgarth aloitti pelaamisen ammattilaistasolla 18. maaliskuuta 2007, vain kaksi päivää Kingsin kanssa tehdyn sopimuksen jälkeen. Hän pelasi Kingsin AHL-farmijoukkue Manchester Monarchsissa Providence Bruinsia vastaan. Loppukauden aikana hän pelasi Manchesterissa vain 14 ottelua, joissa tilille kertyi 44 jäähyminuuttia ja kolme pistettä. Garnet Hathaway
Viimeisen NCAA-kauden päätyttyä Hathaway siirtyi loppukaudeksi AHL:ään Abbotsford Heatiin, jossa ehti pelata kahdeksan runkosarjaottelua ilman pisteitä. Pudotuspeleissä hän pelasi yhden ottelun, jossa hän sai kymmenen rangaistusminuuttia. Ensimmäisellä kokonaisella ammattilaiskaudellaan 2014–2015 Hathaway pelasi nimensä vaihtaneessa Adirondack Flamesissa. Hän pelasi 72 ottelua ja teki niissä 19 maalia ollen David Wolfin jälkeen joukkueen toiseksi paras maalintekijä. Yhteensä hän teki 36 tehopistettä. Garou
Pierre Garand (s. 26. kesäkuuta 1972 Sherbrooke, Québec), joka paremmin tunnetaan taiteilijanimellä Garou, on kanadalainen laulaja. Garand nousi kuuluisuuteen näyteltyään Quasimodon roolia vuoden 1998 syyskuussa ensi-iltansa saaneessa musikaalissa "Notre-Dame de Paris". Musikaalin jälkeen Garandin on onnistunut luoda menestyksekäs kansainvälinen pop-musiikki-ura. Hänen ensimmäinen albuminsa, "Seul", julkaistiin vuonna 2000. Gabor Carelli
Carelli opiskeli laulamista Franz Liszt -akatemiassa ja Beniamino Giglin johdolla Roomassa. Hän ennätti kuitenkin lukea lakia ja valmistua ennen kuin päätti ottaa laulamisen ammatikseen. Hän debytoi Rodolfon roolissa Puccinin "La bohèmessa" Firenzessä. Hän muutti vuonna 1939 New Yorkiin ja teki Metropolitan-debyyttinsä vuonna 1951 Don Curzion roolissa Mozartin "Figaron häissä". Manhattan School of Musicin henkilökuntaan hän liittyi vuonna 1964. Greta Garbo
Garbo aloitti uransa Ruotsissa tavaratalon mainosfilmissä. Hän teki muutamia elokuvia Ruotsissa ja Saksassa ennen kuin lähti suomalaissyntyisen ohjaajan Mauritz Stillerin kanssa Hollywoodiin. Stilleriä on kutsuttu Garbon ”löytäjäksi”.