Miten IP-osoite määritellään?
IP-osoite
IP-osoite ("Internetin protokollaosoite" tai "Internetin yhteyskäytäntöosoite") on numerosarja, jota käytetään IP-verkkoihin kytkettyjen verkkosovittimien yksilöimiseen. IP on alin yhtenäinen Internetin protokolla ja kaikki Internet-verkon tietoliikenne kulkee IP-paketteina. IP-osoitteen perusteella IP-paketti löytää perille ja vastaukset tulevat takaisin. Tyypillisesti IP-osoitteita ei käytetä suoraan, vaan DNS-järjestelmä muuttaa selväkieliset osoitteet (kuten "www.youtube.com") IP-osoitteiksi. IP ei yksilöi käyttäjää.
IP-osoite
Tavallisesti IP-osoite esitetään neljän pisteellä erotetun luvun sarjana, esimerkiksi "145.97.39.155". IP-osoite ei yksilöi käyttäjää. IP-osoite koostuu kahdesta osasta, jotka ovat operaattorin yksilöivä alkuosa ja operaattorin sisällä yksilöity liittymä, joka saattaa sisältää useita tietokoneita tai muita laitteita. Osoitteesta ei yleensä voi tietää kuinka paljon alusta kuuluu operaattoriosaan ja kuinka paljon liittymän yksilöivään osaan eikä siitä voi tietää käyttäjää, mutta palvelimilla on yleensä kiinteä IP, joka on usein sidottu domainiin. TCP/IP
TCP/IP-protokollaperheestä vastaa IETF-standardointiorganisaatio. Sovellus-, kuljetus- ja verkkokerroksen protokollat määritellään sen hyväksymissä RFC-sarjan dokumenteissa. Peruskerroksen protokollat eivät kuulu TCP/IP-protokollaperheeseen vaan ne ovat usein IEEE-standardointiorganisaation määrittelemiä. Internetissä käytettävän sisällön esitys on eri tahojen määrittelemää, esimerkiksi W3C-standardointiorganisaatio on määritellyt HTML- ja XML-esitystavat. IP-paketti
Protokolla DHCP
DHCP () on verkkoprotokolla, jonka yleisin tehtävä on jakaa IP-osoitteita uusille lähiverkkoon kytkeytyville laitteille. Ylläpitäjä antaa tietyn IP-osoiteavaruuden, jolloin jokainen laite pyytää käynnistyksen yhteydessä DHCP-palvelimelta oman IP-osoitteen. Annettu osoite on voimassa ennalta määrätyn ajan. Menettely yksinkertaistaa asiakaskoneiden asetuksien hallintaa huomattavasti. Yleislähetys
Broadcast-osoite ethernet-verkossa on muotoa FF:FF:FF:FF:FF:FF. Se leviää koko aliverkon alueelle, koska ethernet-kytkimet ja -toistimet kopioivat ethernet-broadcast-osoitteella varustetut paketit jokaiseen porttiin. ARP-paketti on tyypillinen ethernet-broadcast-paketti. ARP-väärennös
ARP-väärennös tarkoittaa tavallisesti sitä, että laitteelle lähetetään ARP-vastaus, jota se ei ole pyytänyt. ARP-vastauksesta ilmenee, mikä MAC-osoite tietyllä IP-osoitteella on. Mikäli väärennetyn ARP-vastauksen saanut laite haluaa kommunikoida tälle IP-osoitteelle, liittää se lähetettävään pakettiin vastaanottajaksi ARP-väärennösviestissä olleen MAC-osoitteen. Tällöin liikenne ohjautuu haluttaessa laitteelle, josta liikennettä voidaan kuunnella tai muokata, ennen kuin alun perin haluttu vastaanottaja saa paketit. IP-paketti
Ilmoittaa kohteena olevan verkkosovittimen 128-bittisen IPv6-osoitteen. IPv6
Tilaton autokonfiguraatio on toteutettu IPv4:n yhteydessä APIPA-standardina "(Automatic Private IP Addressing)". Niin APIPA kuin IPv6:n tilaton autokonfiguraatio eivät kykene konfiguroimaan kaikkia verkon ominaisuuksia, kuten DNS-palvelimia, joten automaattiseen konfigurointiin käytetty protokolla DHCP on edelleen tarpeellinen IPv6:n kanssa. Zeroconf
Zeroconf eli Zero Configuration Networking (tunnetaan myös nimellä APIPA eli Automatic Private IP Addressing) on joukko tietoliikenneprotokollia, joiden tarkoituksena on mahdollistaa ad hoc-tietoverkkojen yksinkertainen luominen ja laitteiden kytkeminen olemassa oleviin lähiverkkoihin ilman erillistä konfiguraatiota. Ilman Zeroconfia käyttäjä joutuu määrittelemään verkon laitteiden IP-osoitteet ja antamaan nille DNS-nimet ja muut asetukset; Zeroconfin avulla tietokone voi esimerkiksi hakea lähiverkkoon kytkettyjä tulostimia, ja laite vastaa kutsuun automaattisesti. Protokollajoukko ratkaisee kolme ongelmaa: Laitteen IP-osoitteen automaattisen valitsemisen, verkon laitteille annettujen nimien löytämisen ja laitteiden tarjoamien palveluiden löytämisen. IPv6
IPv6 on nykyisen IP-protokollan (IPv4) seuraajaksi kehitetty protokolla. IPv6 tunnettiin varhaisessa kehitysvaiheessaan myös nimellä IPng eli "IP next generation". Sen tärkein ero IPv4:ään on osoitteen pituus ja osoiteavaruuden laajuus. IPv6:ssa käytetään 128-bittisiä osoitteita, jolloin yhdessä verkossa voi olla yli 340 sekstiljoonaa (340 · 10) solmua siinä missä IPv4:n osoitteen pituus on vain 32 bittiä ja IPv4-verkossa voi olla vain noin neljä miljardia (4 · 10) solmua. IP-paketti
Ilmoittaa IPv6-paketin pakollisen otsikon jälkeisen osan pituutta okteteissa (tavuissa). Arvo 0 tarkoittaa poikkeuksellisesti 65535 (kentän maksimiarvo) tavua suurempaa megapakettia. IP-paketti
Ilmoittaa mihin kohtaan kokonaisuudesta mikin paloitellun paketin palanen kuuluu. Ensimmäinen palanen saa tähän kenttään arvon 0, joka tarkoittaa paloittelun aloittamista data-kentän alusta. Lailliset paketit on paloiteltava 64-bitin monikertojen kohdilta.
Paketin elinaika (TTL, Time to live) Verkkotiedustelu
IP-paketin lähdeosoitteen väärentäminen (engl. IP-spoofing) on teknisesti suhteellisen helppo toimenpide. Täten skannaava työasema voi peittää identiteetinsä näin toimiessaan. Porttiskannauksen yhteydessä pelkkää väärentämistä ei juurikaan käytetä (ellei haluta esimerkiksi mustamaalata jotain toista järjestelmää); kohdeasema lähettää mahdolliset vastauksensa väärennettyyn osoitteeseen eikä skannaava työnasema näin ollen saa skannauksesta mitään informaatiota, ellei väärennetyn lähdeosoitteen omistava asema ole kohdeaseman hallussa esimerkiksi Troijalaisen hevosen avulla. Jos lisäksi väärennetyn osoitteen asema ei ole toiminnassa, alkaa jokin reititin skannattavan kohdeaseman ja väärennetyn osoitteen väliltä lähettää ICMP host unreachable -virheviestejä, jolloin kohdeaseman tunkeutumisenhavaitsemisjärjestelmän pitäisi normaalisti heti hälyttää poikkeavasta liikenteestä. Yleensä väärennettyä IP-osoitetta kannattaa tutkia; miten se vastaa esimerkiksi eri ärsykkeisiin ja toimia sen pohjalta, ettei väärennös ilmenisi liian helposti. IP-väärennöstä käytetään myös TCP-yhteyden kaappauksessa, esimerkiksi kuuluisa krakkeri Kevin Mitnick käytti tätä tekniikkaa tehokkaasti hyväkseen hyökätessään vuonna 1995 tietoturva-asiantuntija Tsutomu Shimomuran koneeseen. ARP (protokolla)
Jotta laite voisi liikennöidä toisen laitteen kanssa Ethernet-verkossa, sen täytyy tietää tuon toisen laitteen MAC-osoite. Niinpä ennen liikennöintiä kone lähettää verkkoon ARP-kyselyn, johon se liittää haluamansa IP-osoitteen. Kaikki koneet kuulevat viestin ja se, jolla on kyseinen IP-osoite, lähettää ARP-vastausviestissä oman MAC-osoitteensa. Liikennöivä kone tallentaa tuon vastauksen myös välimuistiin (ARP cache), joten ARP-kyselyä ei tarvitse tehdä ennen jokaista liikennöintiä. DNS
IP-verkon alkuaikana osoitteille annettiin nimiä ainoastaan "hosts"-tiedostossa, jonka kopiota jaettiin koneiden välillä. Laitekannan kasvaessa menetelmä ei ollut käytännöllinen, ja vuonna 1983 Jon Postel pyysi Paul Mockapetrisiä ratkaisemaan nimiin liittyvän ongelman. Alkuperäinen nimipalvelun määritelmä löytyy dokumenteista RFC 882 ja RFC 883. Vuonna 1987 nimipalvelun määritelmiä päivitettiin RFC 1034- ja RFC 1035 -dokumenteissa, jolloin muodostui nykyisen nimipalvelun perusta. IP-osoite
Alun perin IP-osoitteet jaettiin viiteen eri osoiteluokkaan. Tällöin osoitteesta pystyi päättelemään operaattoriosan. Tästä kuitenkin luovuttiin, koska IP-osoitteita tarvittiin käyttöön tarkemmalla osoiteavaruusjaolla. Historialliset luokat olivat: IPv6
Tekstimuodossa esitettäessä 128-bittiset IPv6-osoitteet jakautuvat kahdeksaan 16-bittiseen heksadesimaalisarjaan. Esimerkiksi 2001:0db8:85a3:08d3:1319:8a2e:0370:7334 on kelvollinen IPv6-osoite. Kaikki sarjan etunollat voidaan jättää esittämättä. Pelkkiä nollia sisältävät peräkkäiset sarjat voidaan lyhentää kahdella kaksoispisteellä '::' yhdessä kohtaa osoitetta. Esimerkiksi seuraavat osoitteet ovat kaikki kelvollisia ja viittaavat samaan osoitteeseen: IP
IP-paketit toimitetaan perille IP-osoitteiden perusteella. IP-osoite on tavallisesti numerosarja kuten esimerkiksi: ""192.168.1.1"" (IPv4) tai 2002:a00::260:1dff:fe22:5a85/64 (IPv6). Verkkotunnuksien muuttamisesta IP-osoitteiksi vastaa DNS-järjestelmä. Mobile IPv6
MobileIP käyttää kolmioreititystä, eli asiakkaat lähettävät verkoista, joihin ovat siirtyneet, dataa palvelimille vanhoilla IP-osoitteilla. Mikäli uusien verkkojen Internet-operaattorit noudattavat hyvää netikettiä, ne suojaavat Internetin muita asukkaita omien asiakkaidensa hyökkäyksiltä - näihin suojauksiin kuuluu asiakkaiden liikenteen suodattaminen niin, että asiakkaat saavat liikennöidä vain omalla osoitteellaan. Suunnitteluperiaatteiltaan MobileIP:ssä asiakas vain "väärentää" IP-osoitteensa, koska se ei pane nykyistä IP-osoitettaan paketteihin vaan vanhansa. Tätä paikkaamaan MobileIP:hen on kehitetty reverse tunneling (RFC 3024).Mobile IPv6-protokolla mahdollistaa joustavan liikkumisen verkkojen välillä. Se myös mahdollistaa, verkon vaihtumisen tapahtuessa, lähes taukoamattoman liikenteen. Tähän käytetään IPv6-protokollan mahdollisuuksia, ennen kaikkea helppoa osoitteistusta ja osoitteistuksen skaalautuvuutta. Mobile IPv6 mahdollistaa myös suoran keskustelun välillä asiakas – vastaanottava solmu. Tämä poistaa viivettä (latency) mobiileista verkoista ja ennen kaikkea vähentää turhaa kuormaa, joka aiheutuu, jos asiakasliikenne reititetään aina kotireitittimen kautta. Tätä ominaisuutta varten protokollaan on tuotu uusi reititysotsikko, optio asiakassolmun käyttöön ja luotu prosessi, jolla testataan ja todetaan Internet-reitityksen toteutettavuus solmujen välillä. IP Datacast
IP Datacast ("Internet Protocol Datacast", IPDC) eli IP-tiedonlähetystekniikalla on mahdollista toteuttaa digi-tv:n palvelut mobiililaitteisiin. Suurimpia rajoituksia ovat päätelaitteen ominaisuudet, kuten näytön koko, virransyöttö, laskentateho ja syöttölaitteet. Mobiilipäätteet tuovat myös uusia mahdollisuuksia; palvelu voidaan suunnata käyttäjälle käyttäjän sijainnin ja senhetkisen tarpeen mukaan. Lisäksi mobiililaitteisiin voidaan toimittaa myös dataa laajemmin kuin normaalissa digi-tv -verkossa. Esimerkiksi virustorjuntaohjelmistot ja pelit voidaan päivittää kämmentietokoneeseen langattomasti "IP datacastin" avulla. Internet
Varsinaiselta merkitykseltään "internet" sanana tarkoittaa verkkojen välistä tiedonsiirtoa erityyppisten aliverkkojen välillä tai erityyppisistä aliverkoista koottua verkkoa. Sanassa internet-protokolla (IP) "internet" kirjoitetaan pienellä alkukirjaimella, koska IP on yleinen "verkkojen välinen" protokolla, jota Internetin ohella käytetään muissakin verkoissa. IP-paketti
Lähdeosoite DNS
Verkkotunnuksia IP-osoitteisiin puhelinluettelon tavoin liittävän nimipalvelun lisäksi on olemassa käänteisnimipalvelu, jonka avulla saadaan selville IP-osoitetta vastaava verkkotunnus. Käänteisosoitteiden juuri on in-addr.arpa. Osoitteet muistuttavat tavanomaisia domaineja. Merkittävin ero on se, että niihin viitataan eri tietotyypillä kuin tavallisiin nimiin. Käänteisdomainin saa palveluntarjoajalta tai Internet-rekisteristä. Euroopan alueella Internet-rekisteri on RIPE. Doksaus
Verkkotunnuksen IP-osoitteen tarkistus (whois) tai henkilökohtaisen IP-osoitteen perusteella tehty maantieteellisen sijainnin paikannus on myös yleistä henkilötietoja etsittäessä. Iptables
Säännöillä voidaan esimerkiksi määrittää, että tietystä IP-osoitteesta tai tiettyyn porttiin saapuvat paketit joko estetään tai päästetään läpi. Säännöillä voidaan myös määritellä edistyneempiä toimintoja, esimerkiksi voidaan estää uudet yhteydet tietystä IP-osoitteesta, jos yhteyksiä on jo samasta IP-osoitteesta auki liian monta. Laajakaista
Suomessa käytettävän määritelmän mukaan laajakaistaiseksi Internet-yhteydeksi sanotaan kotiin saatavissa olevaa Internet-yhteyttä, jonka nopeus on yli 256 kbit/s ja jossa on kiinteä kuukausiveloitus aikaveloituksen sijaan. ARP-väärennös
Verkossa laiteominaisuuksista riippuen kytkimet, palomuuri tai reititin voidaan asettaa havainnoimaan ARP-väärennöksiltä vaikuttavia muutoksia. Oletusyhdyskäytävän MAC-osoite voidaan kiinteästi määrittää porttiin, jossa se fyysisesti sijaitsee. Mikäli sama MAC-osoite havaitaan muualla, voidaan portti sulkea automaattisesti ja raportoida tapahtuma eteenpäin. Ilman automaattista havainnointia voidaan kytkimen MAC-tauluja selaamalla selvittää, missä portissa tietty MAC-osoite sijaitsee. Solmu (tietojenkäsittelytiede)
Solmu voi olla esimerkiksi ohjelmallinen tietorakenne kuten linkitetty lista tai puu mutta myös esimerkiksi tietokone tai muu toimilaite tietoverkossa. Internetissä mikä tahansa siihen liitetty IP-osoitteen omaava on solmu. LogMeIn Hamachi
Jokaiselle Hamachi-asiakkaalle määrätään IP-osoite 5.0.0.0/8-aliverkosta. Tämä osoite annetaan kun asiakas yhdistää järjestelmään ensimmäistä kertaa. Tämän jälkeen osoite on pysyvästi yhdistetty asiakkaan julkiseen salausavaimeen. Näin aina asiakkaan yhdistäessä tälle annetaan sama 5.x.x.x IP-osoite. Juurinimipalvelin
Juurinimipalvelin sisältää tiedot seuraavan tason palvelinten osoitteista. Vasta seuraavan tason nimipalvelimet vastaavat konkreettisesti omasta alueesta (esimerkiksi ".fi", ".se", ".com" tai ".net"). Esimerkiksi etsittäessä verkkotunnuksen "www.yritys.fi" osoitetta kysytään ensin joltain juurinimipalvelimelta (IP-osoite sisäänrakennettu nimipalvelimeen) "fi"-alueesta vastaavan nimipalvelimen IP-osoitetta. Tältä nimipalvelimelta sitten kysytään "yritys.fi":stä vastaavan nimipalvelimen IP-osoitetta. Tältä viimeiseltä sitten kysytään IP-osoitetta, joka vastaa "www.yritys.fi"-verkkotunnusta. Luokaton reititys
Ennen luokatonta reititystä IPv4-osoitteet oli jaettu viiteen luokkaan (A–F). Normaalissa verkkoliikenteessä käytettiin luokkia A–C ja kunkin luokan verkossa oli luokasta riippuen joko 16 777 216, 65 536 tai 256 osoitetta. Osoitteen luokan määräsivät osoitteen ensimmäiset bitit. 0 oli A, 10 B ja 110 C.
Suurimpia A-luokan verkkoja jaettiin yhdysvaltalaisille suuryrityksille kuten IBM, Apple, Ford, General Electric, Halliburton, Yhdysvaltain posti. Valtioista Japanilla oli oma A-luokan lohkonsa ja koko Afrikalle kaksi.
Tämä osoittautui käytännössä liian jäykäksi menetelmäksi ja se johti osoitteiden haaskaamiseen sekä globaalin reititystaulun koon nopeaan kasvuun.
Luokaton reititys muutti järjestelmää siten että kun aikaisemmin operaattorin osoitti joko osoitteen 8, 16 tai 24 ensimmäistä bittiä, uudessa järjestelyssä raja on liukuva. IP-osoite
Osoite 127.0.0.1 viittaa aina tietokoneeseen itseensä "(localhost)". Kaikki 127-alkuiset osoitteet "(127.0.0.0/255.0.0.0)" ovat käytettävissä tähän tarkoitukseen. Yleislähetys
Esimerkki tämän selventämiseksi: Laite haluaa tehdä broadcast-lähetyksen omaan aliverkkoonsa. Laite tietää IP-osoitteensa 130.230.10.30 sekä aliverkon peitteen 255.255.255.0. Verkon peitteen komplementti on 0.0.0.255. Tällöin broadcast-osoitteeksi saadaan 130.230.10.30 || 0.0.0.255 = 130.230.10.255. Tähän osoitteeseen lähetetty paketti tavoittaa kaikki saman aliverkon laitteet. IP-osoite
Alkuperäisen D-luokan osoitteet on tarkoitettu ryhmälähetykseen. Ryhmälähetyksessä viesti lähetetään usealle eri aliverkoissa olevalle vastaanottajalle. VPN
Ratkaisuna ongelmaan IKE-neuvotteluprotokollaan on spesifioitu IP-osoitteistuksen konfigurointimääreet, joita ei vielä käytetä tuotteissa. Toinen ratkaisu jota käytettiin etenkin siirtymävaiheessa vanhoista protokollista IPSeciin oli tunnelointiprotokollien kuten L2TP:n käyttö, joiden päällä ajettiin samaa PPP:tä kuin vanhoissa sisäänsoittosarjoissakin. PPP:llä on oma IPCP-protokollansa, jolla IP-osoitteistus hoidetaan. IPv6
IPv6:n yhteydessä on pyritty irtautumaan vanhasta ARPANET-verkon ajoilta periytyvästä sanastosta, kuten "verkkoasemista" ("isäntäkone", "host computer") ja "yhdyskäytävistä" ("gateway"). IPv6-verkossa on "solmuja" ("node"), solmu joka yhdistää verkkoja toisiinsa on nimeltään "reititin" ("router"). Osoite
Sen sijaan esimerkiksi Suomen haja-asutus­alueilla nykyisin noudatetun käytännön mukaan osoite­numero osoittaa likipitäen etäisyyden tien alku­kohdasta kymmeninä ("10-jako­järjestelmä") tai satoina ("100-jako­järjestelmä"), esi­merkiksi osoite­numerot 100 ja 101 (tai 10 ja 11) ovat noin kilo­metrin sekä 200 ja 201 (tai 20 ja 21) kahden kilo­metrin päässä tien alku­kohdasta. Tällöinkin tien toisella puolella osoitenumerot ovat parittomia, toisella puolella parillisia, mutta numerointi ei ole juokseva vaan useimmat välissä olevat numerot eivät ole käytössä. Osoitenumeron samoin kuin tien nimen vahvistaa kunta. Haja-asutusalueilla osoitenumerot otettiin käyttöön vasta 1990-luvulla. BOOTP
BOOTP ("Bootstrap Protocol") on tietoliikenteessä UDP-verkkoprotokollaa hyödyntävä protokolla, jolla palvelin voi jakaa verkon asiakkaalle IP-osoitteen automaattisesti. Protokolla määritellään RFC 951:ssa. BOOTP käyttää UDP-portteja 68 ja 67. TCP/IP
DNS "(Domain Name Service)" on palvelu, jolla Internetin domain-nimet, kuten "www.firma.fi", muunnetaan IP-osoitteeksi. IP-paketti
Ilmoittaa otsikon tarkistussumman. Tarkistussummaa tarvitaan, jotta voidaan havaita onko IP-paketin otsikko muuttunut matkalla kohdeasemaan, joka saattaa olla erittäinkin kriittistä yhteyden kannalta. Data-osiota ei lasketa tarkistuksessa mukaan ja sen oikeellisuuden tarkistus täytyy hoitaa ylemmän tason protokollalla. IP-osoite
Osoite 145.97.39.155 tarkoittaa siis binäärisenä osoitetta 10010001 01100001 00100111 10011011. Verkkotiedustelu
Toimenpiteessä paloitellaan IP-paketit tahallisesti halutusta TCP-otsikon kohdasta ja mahdollisesti vielä päällekkäistämällä pakettien tietoja. Ne palomuurit ja suodattavat reitittimet, jotka eivät kykene pakettien kokoamiseen päästävät todennäköisesti liikenteen lävitseen, koska eivät kykene hahmottamaan TCP-otsikon tietoja paloitelluista paketeista. 
Verkkotiedustelun lainmukaisuus voi vaihdella maittain. Suomessa siitä voidaan tuomita tietomurron yrityksenä. IP Datacast
Päätelaitteena käyttäjällä on tietokone tai vastaava mobiililaite, jonka tulee sisältää tarvittavat myötä- ja paluusuunnan laitteet sekä ohjelmiston palvelun tarvitseman verkkoyhteyden muodostamiseksi. Fyysinen siirtoyhteys asiakkaalle päin on toteutettu samanaikaisten käyttäjien ja siirtotarpeen mukaan jaetussa digi-tv-kanavassa. Digi-tv-kanava voi olla toteutettu joko maanpäällisessä verkossa tai langattomasti. Yhteys palveluntarjoajalle päin toteutetaan kiinteän tai mobiiliverkon modeemin avulla. Perussovelluksina on WWW, sähköposti ja tiedostojen lataus. Palvelun käyttäjälle näkyvät käyttökustannukset aiheutuvat palveluoperaattorin veloittamasta DVB-siirtoyhteyden käytöstä ja paluukanavan kustannuksista. IP-osoite
Vanhan jaon ydinongelma oli A- ja B-luokkien suuri koko, A-luokan ollessa 256 osoitetta, mikä on suuri määrä yhdelle organisaatiolle jaettavaksi. Nykyään verkko-osoitteita jaetaan vanhojen A-, B- ja C-luokkien osoiteavaruudesta, pyrkien jakamaan tarvitsijalle sen tarpeita vastaavan kokoinen segmentti. Koska Internetin reititys perustuu osoitteen alkuosan käyttämiseen verkon osoitteena, on osoitteet jaettava edelleenkin siten, että 32 bitin osoitekentästä alkuosa johonkin rajaan saakka ilmaisee verkon osoitetta ja loppuosa on verkon sisäinen koneen osoite. Nykyään tätä osoitteen jakamista kahteen osaan kuvataan CIDR-notaatiolla. Osoitteenmuunnos
Osoitteenmuunnos on Internet-tekniikka, jossa julkisesti liikennöityjä IP-osoitteita piilotetaan tai säästetään. Osoitteenmuunnos kehitettiin alun perin, kun huomattiin, että tulevaisuudessa IP-osoitteita ei riittäisi joka koneelle omaansa. IP-osoitteen väärentäminen
IP-osoitteen väärentäminen () tarkoittaa lähdeosoitteen valehtelemista toiselle laitteelle. Tämä on verrattavissa puhelinnumeron toiseksi väittämiseen soitettaessa toiseen puhelimeen. Vuorovaikutteinen televisio
Internetin kautta välitettävä IPTV tuo sen, minkä digi-tv lupasi, mutta jätti toteuttamatta: aidon kaksisuuntaisen yhteyden ja palvelut, ja mahdollisuuden parempilaatuiseen kuvaan. DVB-IPTV on internet-protokollan käyttöön perustuva teknologia niin ohjelman jakelussa kuin paluukanavassakin. Tekniikka hyödyntää IP-sovitinta, joka vastaanottaa IP-verkkoon pakatun lähetteen ja siirtää sen tv:lle. IPTV on aina kaksisuuntainen, mikä mahdollistaa myös sovittimeen integroidun Internet-selaimen käytön TV-ruudulta. Myös kaapeli-tv-linjalla on mahdollista käyttää IPTV:tä, koska siinä on saatavilla valmiiksi riittävän nopea kaista vastaanottajalle ja sen paluukanava voidaan toteuttaa normaalin ADSL-liittymän kautta. Toimiakseen IPTV vaatii vähintään kahdeksan megabitin laajakaistayhteyden, mutta silloin välittyy vain nykytasoinen televisiokuva. Teräväpiirto-tv vaatii yleensä 10–20 megabittiä. Kupariyhteydellä on parhaimmillaan saavutettavissa 26 megabitin yhteys. Lähivuosina kuitenkin teräväpiirto ja tilausvideo levittävät IPTV:tä. Bannaus
Tämä puhekielen termi on käytössä lähinnä IRC-yhteisöissä, mutta on levinnyt myös muihin internetin verkkoyhteisömuotoihin. Bannaamalla jonkun irc-kanavan käyttäjän, kanavaoperaattorit voivat estää huonokäytöksisen - tai muusta syystä ei-toivotun - käyttäjän pääsyn kanavalle joko väliaikaisesti tai pysyvästi. Käyttäjä tunnistetaan hänen verkko-osoitteensa perusteella. Lisäksi on mahdollista bannata kokonaisia verkkoalueita – esimerkiksi jonkin tietyn maatunnuksen, kuten .fi. Mikäli bannit eivät kata käyttäjän koko ip-osoitetta, voi bannit saanut käyttäjä palata kanavalle muuttamalla erilaisia käyttäjätietojaan (tällöin hänet voi kuitenkin tunnistaa aika helposti ip-osoitteen perusteella). Kaikki bannit pystytään kiertämään vaihtamalla ip-osoitetta tarpeeksi. Tavallinen käyttäjä ei pysty useissa tapauksissa vaihtamaan ip-osoitettaan suoraan, mutta on mahdollista tulla IRCiin esimerkiksi WWW:n IRC-portaalien kautta, jolloin IRCissä muilla käyttäjille näkyvä ip-osoite on täysin erilainen kuin käyttäjän varsinainen ip. Ulkomaiset osoitteet voidaan bannata esimerkiksi kanavalta, joka on tarkoitettu vain tietyn kielisille keskustelijoille. IP-fragmentaatio
IP-fragmentaatio tarkoittaa tilannetta, jossa IP-verkossa, kuten internet, välitettävä IP-paketti on liian suuri mahtuakseen yhteen siirtävän verkkoyhteyden pakettiin, ja se joudutaan jakamaan osiin. Laajakaista (Internet-yhteys)
Päätelaite kytketään liittymään ja tietokone tai tietokoneet päätelaitteeseen Ethernet-kaapelilla tai langattoman verkon avulla. Useimmissa käyttöjärjestelmissä vakioasetuksena osoite haetaan DHCP-palvelimelta, jolloin yhteys toimii ilman tietokoneen asetusten muuttamista. Tarvittaessa koneen verkkoasetukset on hyvä tarkistaa. IP-osoitteen väärentäminen
Tällainen on lähiverkoissa verrattain helppoa. Yksinkertaisimmat verkkolaitteet, kuten porttitoistimet ja kytkimet tuntevat ainoastaan MAC-osoitteet ja tarvittavat tiedot tällä tasolla pakettien liikuttamiseen. Tällainen peukaloitu paketti pysähtyy kuitenkin helposti lähimpään reitittimeen. Todellinen kommunikointi lähdetietoja valehtelemalla kohteen kanssa onnistuu äärimmäisen harvoin. Jo pelkkä staattinen reititystaulu tai DNS-palvelin voi estää tämän. Istuntokaappaus
Tämä metodi ei kuitenkaan ole täysin ongelmaton. Käyttäjän IP-osoite saattaa vaihdella jokaisella latauskerralla, mikäli tämän internet-operaattori on näin määrittänyt. Tämä muodostuu ongelmaksi muun muassa mobiiliverkkoyhteyttä käytettäessä.
Toisaalta käyttäjän IP tai mikä tahansa muu selaintieto on mahdollista väärentää. Lisäksi, mikäli hyökkääjä ja käyttäjä ovat saman välityspalvelimen takana, heidän IP-osoitteensa näyttää samalta. IP-osoite
Tietokoneelle ei nykyään yleensä anneta kiinteää "(staattista)" IP-osoitetta vaan tietokone pyytää uuden "dynaamisen" IP-osoitteen kytkeytyessään verkkoon. Tähän käytetään yleensä DHCP-protokollaa. Käytännössä kuitenkin kiinteän verkon laajakaistayhteydessä toimiva osoite säilyy samana, mobiilitunnus taas yleensä vaihtuu kun yhteys avataan. IPsec
IPsec määrittelee tietoliikenneprotokollia, jotka voidaan jakaa kahteen luokkaan:Pakettivirtojen turvaamiseen IPsec tarjoaa kaksi vaihtoehtoista protokollaa, joista tavallisempi on ESP "(Encapsulating Security Payload)". Sitä käytetään pakettivirtojen salaamiseen. Harvemmin käytetty AH-protokolla "(Authenticating Headers)" taas tarjoaa todennuksen ja takaa viestien eheyden, mutta ei tarjoa luottamuksellisuutta. Käänteisnimipalvelu
Käänteisnimipalvelu on monissa yhteyksissä tärkeä palvelu, jolla saadaan IP-osoitteet suhteellisen ymmärrettävään muotoon. Monet verkkotunnusten jakelijat, esimerkiksi RIPE määräävät sen pakolliseksi. Käytännössä kuitenkin merkittävä osa, ehkä noin kymmenes käytetyistä IP-osoitteista ei reversoidu miksikään nimeksi. Tämä on yleensä merkki huolimattomasta ylläpidosta. Osa sähköpostipalvelimista ja monet IRC-palvelimet kieltäytyivät yhteydenotoista tällaisten osoitteiden kanssa, koska niitä on perinteisesti käytetty roskapostin lähettämiseen ja häiriköintiin. Varsinaisena autentikaatiokeinona reverse-DNS on kuitenkin heikko. Käänteisnimipalvelu
Käänteisnimipalvelu kertoo osoitetta vastaavan nimen. Tähän käytetään erikoisdomainia in-addr.arpa. IPv4-osoitetta haettaessa IP-osoite käännetään takaperin ja siihen lisätään ko. verkkotunnus. Esimerkiksi osoitteen 10.11.12.13 nimeä haettaessa tehdään PTR-tietueen nimipalvelukysely nimelle 13.12.11.10.in-addr.arpa. .jp
.jp-tunnuksen luonnin yhteydessä verkko-osoitetta hallinnoi JPNIC sen roolin Japanin Internet-yhteyksien kehityksen yhteydessä. Kuitenkin, kasvavan tärkeyden sekä rekisteröintimäärän kasvun myötä päätettiin, että JPNIC perustaa kokonaan oman yhtiön hoitamaan .jp-tunnuksen rekisteröintiä. 30. kesäkuuta 2003 lähtien Japan Registry Service on virallisesti jakanut .jp-osoitteita. Osoitteen saadakseen hakijalla täytyy olla fyysinen osoite Japanissa. Osoitteet, jotka sisältävät japanilaisia merkkejä (kanji, hiragana tahi katakana) voidaan rekisteröidä toiselle asteelle. Internet
TCP/IP perustuu ajatukseen, että tietoliikenne koko verkon laajuudelta tapahtuu käyttäen samanlaisia tietosähkeitä, IP-paketteja. Lähettäjän ja vastaanottajan välille muodostettavat yhteydet vaikuttavat vain päätelaitteisiin, samoin pakettien sisällön tulkinta tapahtuu pelkästään päätelaitteissa. Itse tietoliikenneverkko siirtää vain yhdenlaisia paketteja. Jokaisen paketin käyttämä reitti voi olla erilainen. Pakettiverkko ei tiedä eikä välitä siitä, sisältääkö paketti palan puhetta, sähköpostia vai multimediadokumenttia. Osoitteenmuunnos
Monet NAT-laitteet tekevätkin porttimuunnosta TCP/UDP-yhteyksille ja yksinkertaista dynaamista osoitteenmuunnosta ICMP-paketeille. Jos siis NAT-laitteella ei ole kuin yksi julkinen osoite, ei sen takaa voi pingata tiettyä etäkonetta kuin yksi kone kerrallaan. Mobile IPv6
Uudella reititysotsikolla mahdollistetaan reitityksen optimointi ja läpinäkyvyys sovelluskerroksille. Tällöin asiakassolmun väliaikainen osoite on IPv6-paketin kohdeosoitteena ja kotiosoite reititysotsikossa. Paketin saapuessa asiakkaalle, purkaa se reititysotsikon ja käyttää sitä lopullisena kohdeosoitteena paketille. DMX (valaistus)
Jokaisella DMX-laitteella on osoite, joka määrittää laitteen käyttämien DMX-kanavien ensimmäisen kanavan. Esimerkiksi valaisin, joka vie 20 kanavaa ja jolla on osoite 101, käyttää kanavat 101-120. Useampi laite voi käyttää samoja kanavia, jolloin ne luonnollisesti toimivat identtisesti. Itse osoitteen määritelemiseen on erilaisia ratkaisuja, joista yleisimpiä ovat fyysiset dip- ja kiertokytkimet sekä digitaaliset numeronäytöt. VoIP
IP-puheluiden yhdistämiseen, muodostamiseen ja IP-puheen välittämiseen IP-verkoissa on useita eri protokollia. 
ITU:n ("International Telecommunication Union") H.323-standardia alettiin kehittää ISDN:n ja puhelinverkon kuvapuhelinjärjestelmien (H.320, H.323) pohjalta 1990-luvun puolivälissä. Mielenkiinto H.323:een on nykyisin vähentymässä, ja useimmat markkinoille tulevat laitteet ja järjestelmät pohjautuvat IETF:n ("Internet Engineering Task Force") standardoimaan SIP-protokollaperheeseen. Toisin kuin H.323, SIP on kehitetty olemaan osa webbiä. Sen kanssa käytetään osoitteina URLeja ja SIPin käyttämät tekniset ratkaisut muistuttavat hyvin paljon HTTP:tä. IP-paketti
Kohdeosoite IP-paketti
Ensimmäinen bitti näistä on varattu ja sen täytyy olla aina 0. Toinen bitti ilmaisee saako pakettia paloitella; saa, jos ja vain jos se on arvossa 1. Jäljelle jäänyt bitti ilmaisee onko alun perin paloitellun paketin tapauksessa tulossa vielä lisää palasia; arvo 1 ilmaisee, että lisää palasia on tulossa ja 0 paketin olevan viimeinen palanen. Juurinimipalvelin
Juurinimipalvelin ("Root name server") on Internetissä ylimmän tason DNS-palvelin. Juurinimipalvelimista voidaan aloittaa verkkotunnusten käännös IP-osoitteiksi. Juurinimipalvelimen IP-osoitteen on oltava asiakasnimipalvelimien tiedossa sisäänrakennettuna ohjelmaan. TCP/IP
Verkkokerroksen IP-protokolla on TCP/IP-protokollan ydin. Verkossa tietoa välittävät reitittimet välittävät ainoastaan IP-paketteja, mikä perustuu IP-pakettien otsikkokenttien tietoihin. Kaikki ylemmän tason protokollat, kuten TCP, ovat sisällytetty, "kapseloitu", IP-paketin data-osioon. Näin ollen IP-tasolla toimiva verkko ei ole tietoinen ylemmän tason protokollista ja yhteyksistä. ARP-väärennös
Tilanteessa, jossa verkossa on tai on ollut kaksi samalle IP-osoitteelle konfiguroitua laitetta, ilmenee ARP-väärennöksen tapaisia ongelmia. Mikäli sama IP-osoite on edelleen usealla laitteella, voidaan se havaita Linux-käyttöjärjestelmissä arping-komennolla. Mikäli arping-komento saa useita vastauksia, nähdään vastaajien MAC-osoitteet ja ylimääriänen IP-osoite voidaan paikallistaa. IP-paketti
Kuorman pituus TCP-kaappaus
TCP-kaappaus tarkoittaa TCP:n mahdollistamaa protokollalla luotua yhteyden väärentämistä tai kaappaamista. Toimenpide perustuu IP-väärennökseen, jossa käytännössä väärennetään IP-pakettien lähdeosoite, muutoin pyritään aivan normaalisti muodostamaan TCP-yhteyttä. Ongelmaksi tulee kuitenkin väärennetyn osoitteen käyttäytyminen; kun se saa kohdeasemalta SYN/ACK-paketin. Normaalisti tähän tulisi RFC 793:n mukaan vastata kohdeasemalle RST-valitsimella (ilmaisu hylätä yhteys välittömästi) varustetulla paketilla portin ollessa kiinni ja tämä aiheuttaisi luonnollisesti kaappauksen epäonnistumisen. Ongelma voidaan ratkaista mm. SYN-tulvaamalla kohdekoneen TCP-pino, jonka toivottu vaikutus olisi kykenemättömyys vastata yhteyspyyntöihin. Ratkaisu voi myös olla väärennetyn aseman yhteyksien hallinta, joka toisaalta edellyttäisi jonkin asteista asemaan tunkeutumista. Päällimmäinen ongelma kaappauksen onnistumisessa on kuitenkin TCP-yhteyden vaatimien kuittaus- eli ACK-numeroiden oikeellisuus väärennetyissä paketeissa; mikäli numerot eivät täsmää yhteyden muodostus epäonnistuu. Jos vastauspaketteja ei mitenkään voida nähdä (koska ne reititetään väärennettyyn osoitteeseen) täytyy kuittausnumerot pystyä päättelemään, jotta niihin voitaisiin lähettää oikealta näyttävä vastaus. Aikaisemmin TCP-pinojen aloittavat järjestysnumerot noudattivatkin yksinkertaisia kaavoja, joka saattoi olla verkkotiedustelua käyttämällä helpostikin selvitettävissä. Kaappausta pidettiin aikaisemmin hyvin teoreettisena ja vainoharhaisten henkilöiden spekulaationa kunnes se lopulta toteutettiin. TCP-pinototeutusten tuottamien järjestysnumeroiden ennustettavuutta on kaappausten jälkeen jossakin määrin onnistuneesti pyritty vaikeuttamaan. Reititysprotokolla
Reititysprotokollilla jaetaan tietoa reititettävistä protokollista. Internetissä itse reititettävällä protokollalla tarkoitetaan käytännössä IP:tä, mutta yritysten sisäverkoissa saatetaan yhä käyttää esimerkiksi Novellin IPX-protokollaa. IP Datacast
"IP datacast" -tekniikkaa voidaan hyödyntää myös Internetin käytössä. Nykyisellä tekniikalla nopeus on riittävä normaaliin Internet-käyttöön, mutta tehokäyttöön se ei välttämättä riitä. Tukholmassa olevassa SABINA-testiverkossa nopeus asiakkaalle päin on ollut 10-15 Mbps, joka on kuitenkin nopeampi kuin muut mobiilit ratkaisut. Kohdealueina Internet-palveluissa ovat sellaiset maantieteelliset alueet, joille ei ole mahdollista toimittaa kiinteää ADSL-liittymää, mutta jotka ovat digi-tv -lähettimien peittoalueella. Internet-yhteys
Internet-yhteydellä tarkoitetaan tietoliikenneyhteyttä maailmanlaajuiseen tietokoneiden verkkoon internetiin. Internet-yhteyttä muodostettaessa internetiin yhdistettävä laite saa ip-osoitteen ja se voi viestiä muiden internetiin liitettyjen laitteiden kanssa. VoIP
IP-puheluita varten tarvitaan päätelaite ja Internet-yhteys, mielellään laajakaistayhteys nopeudeltaan ainakin 256 kb/s. Päätelaitteena voi käyttää varsinaisen IP-puhelimen lisäksi tietokonetta tai IP-sovitinta, johon voi kytkeä tavallisen lankapuhelimen. Kun käytetään IP-puhelinta tai sovitinta, ei tietokoneen tarvitse olla päällä puhuttaessa puheluita, vaan riittää että verkkoyhteys on toiminnassa. Kun päätelaitteena käytetään tietokonetta, siihen pitää kytkeä kuuloke. Kuulokkeena käytetään yleensä sankakuuloketta - kuulokkeiden ja mikrofonin yhdistelmää - mutta erillinen mikrofoni sekä kuulokkeet tai kaiuttimet toimivat myös. Lisäksi tarvitaan puhelinohjelma. IP
Jo pitkään on odotettu uudemman IPv6-version korvaavan nykyinen versio IPv4, mutta toistaiseksi IPv6:n käyttö on vähäistä, vaikka se on saatavissa useimmille tietokoneille. Tärkeimpänä uudistuksena IPv6-versiossa on osoitteiden pidentäminen, jolloin osoitettavia tietokoneita tai laitteita voi olla paljon nykyistä neljää miljardia enemmän. Tarvetta siirtyä käyttämään sitä on vähentänyt mm. se, että osoitteenmuunnosratkaisut ovat auttaneet osoitteiden riittävyydessä. IPv6-tietoliikenne ei ole käsiteltävissä sellaisilla tietokoneilla tai reitittimillä, jotka tukevat vain IPv4:ää. LDAP
LDAP käyttää TCP/IP-verkkopalveluna TCP-protokollaa ja porttia 389 tai SSL-tunnelointia käytettäessä porttia 636. Verkkoprotokolla on määritelty ASN.1:n ("Abstract syntax notation one") pohjalta ja se käyttää BER-binäärikoodausta ("Basic encoding rules"). LDAP-URL käyttää muotoa codice_1 TCP/IP
Lähiverkkoratkaisuilla on protokollat, joilla IP-osoitteen perusteella löydetään vastaava lähiverkon osoite. Tavallisin tällainen protokolla on Ethernet-verkkojen MAC-osoitteiden etsimiseen tarkoitettu protokolla ARP "(Address Resolution Protocol)". IP-luokitus
Asennusmääräyksissä tai asiakkaan asettamissa laitevaatimuksissa voidaan käyttää numeron tilalla kirjainta X, jolloin asennuspaikka ei aseta kyseiselle ominaisuudelle erityisiä vaatimuksia. Esimerkiksi kuivissa sisätiloissa riittää IP2X, jolloin ainoa asetettu vaatimus on kosketussuoja 12,5 mm tai suurempia esineitä vastaan. IP (täsmennyssivu)
IP voi tarkoittaa: IP-paketti
Ilmoittaa paketin lähettävän verkkosovittimen 32-bittisen IPv4 osoitteen. IP-väärennös on käytännössä niinkin helppoa, että lähettäjä asettaa tämän kohdan otsikosta itse. Ongelmia saattaa tosin ilmentyä reitityksessä kohdeasemaan mutta sekin on suhteellisen helposti ratkaistava ongelma. DHCP
Tyypillisesti DHCP:n jakamat osoitteet kuuluvat yksityisille verkoille varattuihin alueisiin, joita ovat 192.168.0.0 – 192.168.255.255, 10.0.0.0 – 10.255.255.255 ja 172.16.0.0 – 172.31.255.255. (RFC 1918, IPv6:lle katso RFC 4193). RARP
RARP ("Reverse Address Resolution Protocol") on protokolla, joka selvittää fyysistä osoitetta, Ethernet- eli MAC-osoitetta vastaavan loogisen osoitteen (esimerkiksi IP-osoitteen). Mobile IPv6
Asiakassolmun huomatessa hand-overin asiakassolmu suorittaa duplikaattien etsinnän (Duplicate Address Detection) omalle Link-Local –osoitteelleen ja valitsee oletusreitittimen ND-protokollan avulla. Tämän jälkeen asiakas muodostaa uuden väliaikaisen osoitteen ja mainostaa sen kotireitittimelle. Tämän jälkeen päivittää asiakassolmu myös muille vastaanottaville solmuille uuden väliaikaisen osoitteensa. Autonominen järjestelmä
Autonomisen järjestelmän omistaja vastaa tiettyjen IP-osoitteiden liikenteen reitityksestä perille. Autonomisten järjestelmien on tunnettava toisensa ja niiden on käytettävä erityisesti autonomisten järjestelmien väliseen reititykseen suunniteltua reititysprotokollaa (Internetin runkoverkossa yleensä BGP-protokollaa) IP-osoitteistaan kertomiseen. VoIP
IP-puheluiden tärkein etu paljon puhuvalle on niiden huokeus tavallisiin puheluihin verrattuna, joskin tämä pätee ainoastaan IP-puhelimesta IP-puhelimeen soitettujen puheluiden välillä. Varsinaista puhelinoperaattoria tarvitaan aina soitettaessa perinteiseen puhelin- tai matkapuhelinverkkoon. Huomioida tuleekin, että suurin osa puheluliikenteestä kohdistuu nimenomaan matkapuhelinliittymiin. Puhelua varten käytetään normaalin Internet-liittymän tietoliikennekaistaa, josta veloitetaan usein kiinteä kuukausihinta. Periaatteessa IP-puhelimen käyttäjä hankkii vain tarvittavat päätelaitteet ja maksaa kiinteän Internet-liittymän hinnan. Puheluiden edullisuus korostuu varsinkin soitettaessa ulkomaille kahden IP-puhelimen välisiä puheluita. Käytännössä investointi IP-puhelinjärjestelmään sekä vaadittuihin laitteisiin on kuitenkin vaikea kuolettaa, elleivät puheluliikenteen kustannukset synny pääasiallisesti yrityksen sisäisistä tai kuluttajien välisistä puheluista. Markkinoilla vallitsee väärä käsitys "ilmaisista" IP-puheluista; pääasiallisesti kustannukset ovatkin upotettuja kiinteisiin kk-maksuihin tai teleoperaattorit perivät normaalilla tavalla esimerkiksi matkapuhelimiin suuntautuneista puheluista lanka-matkapuhelumaksun, joka saattaa olla moninkertainen verrattuna matkapuhelinten välisiin puhelumaksuihin. Mobile IPv6
Asiakassolmun käynnistyessä valitsee se kotireitittimen ND-protokollan mukaisesti. Verkkokerroksen hand-overin tapahtuessa valitsee se samalla menetelmällä oletusreitittimensä. Tässä täytyy huomata, että tällöin kotireititin säilyy koko ajan samana. Tällöin on asiakassolmun informoitava myös kotireititintään uudesta väliaikaisesta osoitteesta. IP-paketti
IP-paketin omissa otsakkeissa tärkein tieto on "kohdeosoite". Se on itse asiassa ainoa tieto koko IP-paketissa (mukaan lukien sisimmät otsakkeet), jota pakettia kuljettavat reitittimet yleensä tutkivat. Tästä syystä IP-osoitteen väärentäminen on useimmiten helppoa. Vastaanottajaa taas useimmiten kiinnostaa eniten "lähdeosoite", johon hän lähettää vastauksensa. IP-osoite
Usein IP-osoitteen määrittelyn yhteydessä on kerrottava verkon aliverkkopeite. Tämä kuvaa tietokoneen kanssa samassa lähiverkossa olevien tietokoneiden osoitteet. Tämä siis yleensä "ei ole sama kuin runkoverkon reitityksen pohjana oleva operaattoriverkko". Pakettikytkentä
Tunnetuin pakettikytkennän sovellus on Internetin perustana toimiva IP-protokolla. Mobiiliverkoissa käytettävistä pakettikytkentäsovelluksista yleisin lienee GPRS. Pakettidatan käyttäminen mobiiliyhteyksissä tekee erilaisista reaaliaikaisista datapalveluista käyttäjille edullisempia, sillä pakettidatan käytöstä veloitetaan yleensä siirretyn tiedon määrän mukaan eikä yhteysajan mukaan, kuten piirikytkentäisissä datayhteyksistä. IP-paketti
Ilmoittaa toivomuksen palveluluokasta. Alkuperäisessä määrittelyssä RFC791:ssä ensimmäiset kolme bittiä (precedence) määriteltiin liikenteen luokitteluun ja merkkaukseen. Seuraavat kolme bittiä sisältävät toivomuksen palvelulaadusta. Kaksi viimeistä bittiä jätettiin tulevia tarpeita varten. Nykyään TOS-kenttää käytetään DiffServ:iä ja ECN:ää varten. Mobile IPv6
Mobile IPv6 on IPv6-protokollan laajennus, joka mahdollistaa jatkuvan yhteyden liikkuvaan asemaan samalla IP-osoitteella oletusreitittimen vaihtumisesta huolimatta. Mobile IPv6 perustuu täysin IPv6-protokollaan. Itse asiassa mobiilius on vain yksi otsikkokenttä IPv6-otsikossa (Mobility Header). IP-osoite
RFC 1918 määrittää kolme ryhmää IP-osoitteita, jotka on varattu yksityiskäyttöön. Standardin mukaan niitä ei saa reitittää julkisessa Internetissä. Haluttaessa kytkeä Internetiin tietokone, jolla on yksityisosoite, on käytettävä osoitteet muuntavaa reititintä. DHCP
Kun DHCP-pyyntöjä käsittelevä laite saa pyyntöjä eri verkkoalueilta, päättelee se oletusyhdyskäytävän IP-osoitteesta mihin verkko-alueeseen IP-osoitevaraus tehdään. Mobile IPv6
Asiakassolmulla on aina olemassa kotiosoite. Kotiosoite on osoite, jonka prefix on asiakassolmun kotiverkon prefix. Kun asiakassolmu on kotiverkossaan, reititetään IP-paketit suoraan asiakassolmulle normaalin menettelyn mukaisesti. Silloin kun asiakassolmu ei ole kotiverkossaan, on sillä yksi tai useampi tilapäisosoite (care-of address). Näillä tilapäisosoitteilla voidaan löytää se verkko, jossa asiakas tietyllä hetkellä on. Reititys asiakkaalle tässä tapauksessa kulkee joko asiakkaan kotireitittimen kautta tunnelointia hyväksi käyttäen tai sitten suoraan asiakkaalle, jos vastaanottavalla solmulla on tiedossa sidos (binding) asiakassolmun kotiosoitteen ja tilapäisosoitteen välillä. Tässä tapauksessa reititys asiakassolmun ja vastaanottavan solmun välillä hoidetaan uudella Mobile IPv6-protokollaa varten kehitetyllä tavalla: vastaanottava solmu käyttää uutta reititysotsikkoa ja asiakassolmu kotiosoite-optiota. Vielä Mobile IPv4-protokollassa joutuivat kaikki paketit kulkemaan asiakassolmun kotiagentin kautta, mikä lisää viivettä ja verkon kuormaa. IPv6-protokollan hienous piilee myös siinä, että se on täysin läpinäkyvää ylemmille kerroksille; esimerkiksi kuljetuskerroksella ei ole mitään tietoa käytetystä reititys-otsikosta. TCP/IP
TCP/IP "(Transmission Control Protocol / Internet Protocol)" on usean Internet-liikennöinnissä käytettävän tietoliikenneprotokollan yhdistelmä. IP-protokolla on alemman tason protokolla, joka vastaa päätelaitteiden osoitteistamisesta ja pakettien reitittämisestä verkossa. Sen päällä voidaan ajaa useita muita verkko- tai kuljetuskerroksen protokollia, joista TCP-protokolla on yleisin. Se vastaa kahden päätelaitteen välisestä tiedonsiirtoyhteydestä, pakettien järjestämisestä ja hukkuneiden pakettien uudelleenlähetyksestä. Vaikka TCP/IP-protokollaperheeseen kuuluu monia muitakin protokollia, pääosa liikennöinnistä tapahtuu TCP-yhteyksinä IP-protokollien päällä. Tämän takia protokollaperhe yleensä tunnetaan nimellä TCP/IP. Luokaton reititys
Esimerkiksi yksityiseen käyttöön on varattu verkko 10.0.0.0/8 (RFC 1918). Osoite voidaan kirjoittaa myös kirjoittamalla maski auki muotoon 10.0.0.0/255.0.0.0. Tähän verkkoon kuuluvat IP-osoitteet 10.0.0.0 – 10.255.255.255. Tyypillisesti ensimmäinen osoite on varattu tarkoittamaan itse verkkoa (10.0.0.0) ja viimeinen osoite on yleislähetys (broadcast) -osoite. URI
Kaikki URIt, joiden avulla tieto voidaan löytää Internetistä, ovat URL:iä. URI voi sisältää myös skeemoja, joiden avulla voidaan vain yksikäsitteisesti nimetä tieto.Tavallisin URI-skeema on "http". Sen tarkempi rakenne on:
Omistaja on tavallisesti DNS-nimi, mutta se voi olla myös IP-osoite. Polku on vinoviivoilla (/) tarkennettu tiedon sijaintipaikka omistajan sisällä. Useimmiten se kuvaa hakemistorakennetta, ja toiminto voi olla esimerkiksi lisätieto halusta muuttaa tietoa. Toiminto koostuu usein et-merkein (&) erotelluista muuttuja-arvopareista, joiden osat on eroteltu yhtäläisyysmerkillä (=).
Lopussa voi olla vielä ristikkomerkillä (#) erotettuna tiedon osan kuvaava tunniste. Tätä tietoa ei kuitenkaan lähetetä verkon ylitse, vaan käyttäjälle etsitään tiedosta kyseinen kohta paikallisesti. WEP
MAC-osoitteisiin pohjautuvaa suodatusta on käytetty WEP:n rinnalla, vaikka MAC-suodatin ei 802.11-standardiin varsinaisesti kuulukaan. Käytännössä MAC-suodatinta käyttävä langattoman verkon tukiasema tai palomuuri takaa pääsyn verkkoon vain niille verkkolaitteille, joiden MAC-osoitteet on määritetty ennalta. Pelkkä MAC-suodatin ei kuitenkaan yksin riitä, sillä joillekin verkkokorteille on mahdollista ohjelmiston avulla määrittää itse MAC-osoite, ja langattoman lähiverkon liikennettä voidaan kuunnella myös yrittämättä edes itse yhdistää siihen. IS-IS
Vaikka nykyisin IS-IS:ää käytetään pääsääntöisesti pelkästään IP-pakettien reitittämiseen, se on myös monien muiden verkkoprotokollien (kuten ATM) tavoin perinyt ISO-standardien mukaisen osoiterakenteen NET:in (Network Entity Title). NET-osoitteilla ei ole tiukasti määrättyä pituutta ja kymmenjärjestelmän sijaan merkistönä osoitteissa käytetään heksadesimaalijärjestelmää. IP-osoite
Aliverkon osoitteista on varattu ensimmäinen (kaikki bitit nollia) ilmaisemaan itse verkkoa ja viimeinen (kaikki bitit ykkösiä) aliverkon yleislähetys-osoitteeksi (broadcast). Esimerkin verkossa 145.97.36.0 olisi verkon osoite ja 145.97.36.255 lähettäisi IP-paketin kaikille verkon koneille. IP-tason yleislähetys on eri asia kuin Ethernet-tason yleislähetys. Piraattikirje
Vertaisverkkojen dataliikennettä seuraavat valvontayritykset keräävät elokuvia luvattomasti lataavien sekä jakavien henkilöiden IP-osoitteita. Valvontayrityksen kanssa yhteistyössä toimiva lakitoimisto lähettää kerätyn datan perusteella markkinaoikeuteen tietopyynnön, jossa vaaditaan operaattoria luovuttamaan IP-osoitteiden haltijoiden yhteystiedot. IP-osoitteiden hankkimisen markkinaoikeudelta mahdollistava tietopyyntö perustuu vuonna 2006 tehtyyn lakimuutokseen, jonka taustalla on EU-direktiivi. Suomessa toimiva lakitoimisto lähettää tekijänoikeuksia loukanneen IP-osoitteen omistajalle niin kutsutun piraattikirjeen, jossa vaaditaan sopimaan asiat tekijänoikeuksien haltijoiden kanssa maksamalla jaettujen tiedostojen määrästä riippuen 600–3000 euron hyvitys- ja korvausmaksu. Lakitoimistolla ei ole oikeutta sakottaa suomalaisia tekijänoikeuksien loukkauksesta, joten piraattikirjeet sisältävät yleensä uhkauksen oikeudenkäynnistä, jos sovittelutarjoukseen ei suostuta eräpäivään mennessä. Suomessa piraattikirjeitä lähetti pitkään vain Tekijänoikeuden tiedotus- ja valvontakeskus, mutta vuonna 2014 myös lakitoimisto Hedman Partners alkoi lähettää piraattikirjeitä. Sittemmin piraattikirjeitä ovat alkaneet lähettäneet Tekijänoikeusturva TOT, Adultia ja tanskalainen Njord. Näistä Adultia on erikoistunut pornoon, mutta myös Hedman Partners lähetti alkuun piraattikirjeitä pornoa vertaisverkossa jakaneille." Piraattikirjeitä saaneita on erikoistunut edustamaan Turre Legal.