Mitkä ovat Kyproksen tasavallan viralliset kielet?
Kyproksen tasavalta
Koko Kyproksen väestö voidaan karkeasti jakaa kielellisesti ja uskonnollisesti kreikkaa puhuviin ortodokseihin ja turkkia puhuviin muslimeihin. Kyproksen tasavallan hallinnoiman alueen väestöstä noin 98,8% on etnisiä kreikkalaisia, ja kreikkaa puhuu ensimmäisenä kielenään noin väestöstä. Kreikkalaisella puolella on lisäksi tuhatkunta arabiaa puhuvaa, kreikkalaisiksi identifioituvaa maroniittia, jotka vuoteen 1974 asti asuivat yhdessä ainoassa kylässä. Kyproksen arabia on yksinomaan puhuttu kieli; se on läheisintä sukua syyrialais-palestiinalaisille sedentaarimurteille. Lisäksi Kyproksella asuu joitakin tuhansia armeniankielisiä. Muita yleisiä kieliä väestössä ovat englanti, romania, venäjä ja bulgaria.
Kyproksen tasavalta
Kyproksen tasavallan puolella on monipuolisempi aluerakenne, jonka vuoksi se on voinut kehittyä paremmin kuin pohjoinen naapurinsa. Talouden kulmakiviä ovat teollisuus, rahaa tuovat sotilastukikohdat ja tärkeimpänä kasvava turismi. Kyproksen osat tekevät sen verran yhteistyötä, että etelässä tuotettua maalämpöä siirretään pohjoiseen, joka puolestaan antaa talousvettä etelään. Antiikin Kypros
Kreikkalaiset perustivat Kyprokselle useita kaupunkivaltiomaisia kuningaskuntia. Alkuperäiset seitsemän kuningaskuntaa olivat Kurion, Lapethos, Marion, Pafos (Palaipafos), Salamis, Soloi ja Tamassos. Ilmeisesti noin 1000-luvulla eaa. Kyproksella kehittyi oma kirjoitusjärjestelmä, niin kutsuttu kyproslainen kirjoitus, jota käytettiin saarella aina klassisen kauden lopulle saakka kreikkalaisen kirjaimiston sijasta. Se perustui saaren varhaisempaan kyproslais-minolaiseen kirjoitukseen, ei kreikkalaisen kirjaimiston tavoin foinikialaiseen kirjaimistoon. Kyproksen historia
Kyproksen historiassa ensimmäiset sivilisaation merkit juontavat juurensa 8000-luvulle eaa. Jo silloin kupari toi saarelle omaisuutta ja kaupankäyntiä. Kyproksen sijainti kolmen mantereen välillä teki siitä merkittävän kauppapaikan, jonka lisäksi se on ollut kautta aikojen merkittävä kuparin ja puun tuottaja. 1200-luvulla eaa. saarelle saapuivat mykonolais-aigeialaiset kreikkalaiset, jotka toivat mukanaan kielensä ja kulttuurinsa. Aikojen myötä saarta ovat miehittäneet monet kansat, mutta se on silti laajalti säilyttänyt kreikkalaisen identiteetin, kielen ja kulttuurin. Kyproksen turkkilaiset saapuivat 1500–1800-luvuilla, kun ottomaanit hallitsivat saarta. Muinaiskirkkoslaavi
Kyrilliset aakkoset, jotka pohjautuvat kreikkalaisiin kirjaimiin ja joiden nimitys on johdettu Kyrilloksen nimestä ovat nykyään myös muassa venäjän, bulgarian, serbian, ukrainan, mongolian ja monien Venäjällä puhuttujen kielten kirjoituksen perusta. Kirjaimistoa on kuitenkin sittemmin kehitetty eri maissa ajan ja kunkin kielen ääntämisen tarpeita vastaavaksi. Kyproksen turkkilaiset
Kyproksen turkkilaiset ovat uskonnoltaan sunnimuslimeja, mutta uskonnon harjoitus on ollut perinteisesti sekulaaria Turkin esimerkin mukaisesti. Julkiseen uskonnon harjoittamiseen suhtaudutaan kuitenkin huomattavasti sallivammin kuin Turkin mannermaalla. Kyproksen turkkilaiset saattavat esimerkiksi käyttää huntuja julkisissa tiloissa. Kyproksen turkkilaisen kulttuurin ilmentymiä ovat muun muassa perinteiset puukaiverrukset, koruompelu ja silkkikäärintätyöt. Kyproksen turkkilaiseen kirjallisuuteen ovat vaikuttaneet erityisen voimakkaasti lähihistorian konfliktit. Nikosia
Nikosia (, ) on Kyproksen pääkaupunki. Se on samalla myös vain Turkin itsenäiseksi tunnustaman Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan pääkaupunki. Seitsemän saaren tasavalta
Aluksi virallinen kieli oli italia ja vuodesta 1803 alkaen kreikasta tuli italian ohella virallinen kieli. Venetsialaisten vallan aikana italiaa käytettiin virallisissa yhteyksissä ja myös kaupungeissa, kun taas maalla ihmiset puhuivat kreikkaa. Ainoa saari, jolla italia oli levinnyt laajemmalle oli Kefalonia, jossa ihmiset olivat omaksuneet italian kielekseen. Virallinen kieli
Suomessa perustuslain 17 § mukaan Suomen "kansalliskielet ovat suomi ja ruotsi". Suomessa ei siis ole enää laissa määritetty termiä "virallinen kieli", mutta oikeusministeriön mukaan termi ”kansalliskieli” on siihen rinnastettavissa. Vanhassa hallitusmuodossa oli määräys virallisista kielistä. Ruotsin- ja suomenkielisten perustuslaillista oikeutta saada palveluita säädellään kielilaissa. Perustuslaki takaa saamelaisille, romaneille ja muille ryhmille oikeuden ylläpitää omaa kieltään ja kulttuuriaan. Viittomakielisien ja vammaisuuden vuoksi käännösapua tarvitsevien oikeudet turvataan myös lailla. Tarkemmin saamelaisten oikeudesta saada viranomaispalveluita omalla äidinkielellään säädetään saamen kielilaissa. Pohjois-Kyproksen turkkilainen tasavalta
Valuuttana käytetään uutta Turkin liiraa. Brittivallan peruina Pohjois-Kyproksella on vasemmanpuoleinen liikenne. Kyproksen maantiede
Kyproksen saaren suurin kaupunki on kummankin tasavallan pääkaupunkina toimiva Nikosia eli Lefkosía (, josta kreikkalaisella puolella ja turkkilaisen Pohjois-Nikosian puolella ). Muut suurimmat kaupungit ovat kreikkalaisella puolella Limassol eli Lemesós (), Stróvolos (), Lárnaka (), Lakatámeia () ja Páfos (), ja turkkilaismiehityksen alla olevan pohjoisosan alueella Famagusta eli Gazimağusa/Ammóchostos (), Kyrenia eli Girne/Kerýneia () ja Mórfou eli Güzelyurt () (2011). Saaren väestö on keskittynyt Nikosian, Páfoksen, Limassolin ja Lárnakan alueille. Kyproksen alueet
Kyproksen alueet () muodostavat korkeimman tason hallinnollisen jaon Kyproksen saarella. Koko Kypros on jaettu kuuteen alueeseen, jotka on nimetty pääkaupunkinsa mukaan. Aluejako on alun perin koskenut koko saarta eli sekä Kyproksen tasavallan että Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallinnoimia osia. Nykyisin Pohjois-Kyproksen aluejako kuitenkin poikkeaa alkuperäisestä jaosta joiltakin osin. Kyproksen tasavallan lippu
Lipusta on kuitenkin usein erilaisia muunnoksia sekä kartan että värien suhteen. Lokakuussa 2005 Kyproksen tasavallan hallitus päätti tiukentaa lippupolitiikkaansa ja määräsi, että vain normit täyttävän lipun valmistus sallitaan. Nykykreikka
Kreikassa käytiin katharévousan ja dimotikín kannattajien välillä 1800-luvulta aina 1900-luvun jälkimmäiselle puoliskolle saakka ankariakin kiistoja, jotka tunnetaan Kreikan kielikiistana. Kirjakielen valinnasta tuli vahvasti poliittisesti värittynyt kysymys, ja yleensä oikeisto ja konservatiivit kannattivat katharévousaa, vasemmisto ja liberaalit dimotikía. Eri aikoina kumpikin vahvistettiin vuorollaan useita kertoja viralliseksi normiksi. Katharévousa oli Kreikan virallisena kielenä viimeksi sotilasjuntan hallitessa vuosina 1967–1974. Sotilasjuntan kaatumisen jälkeen dimotikí on vakiinnuttanut asemansa "de facto" -kirjakielenä, ja se on myös median ja koulujen kieli. Monet konservatiivit kannattavat kuitenkin yhä katharévousan käyttöä, ja sitä käytetään edelleen myös joissakin hallinnollisissa ja juhlallisissa yhteyksissä. Katharévousaa käyttävät myös jotkut kirjailijat, mutta enimmäkseen kauno­kirjallisuuden kielenäkin on jo kauan käytetty dimotikía. Kythera
Kytheran kulttuuri on saanut vaikutteita Mánin niemimaalta Peloponnesokselta, Kreetan saarelta ja muilta Jooniansaarilta. Ortodoksinen kirkko kuuluu oleellisesti saaren kulttuuriin, sillä suurin osa saarelaisista on ortodokseja ja saarella on yli 300 kirkkoa. Kytheralaiset osallistuvat aktiivisesti uskonnollisiin juhliin. Kreikan kielen lisäksi saarella puhutaan englantia sekä jonkin verran italiaa. Saarella puhutaan omaa Kytheran murretta. Turkin kieli
Turkki on turkkilaisiin kieliin kuuluva kieli, jota puhutaan äidinkielenä Turkissa, Kyproksella, Bulgariassa, Kreikassa, Ukrainassa, Venäjällä (Tatarstanin alue) ja muissa Osmanien valtakuntaan kuuluneissa maissa. Näistä ainoastaan Turkissa se on valtakieli. Kieltä puhuvat EU:n alueella myös miljoonat maahanmuuttajat. Kyproksen tasavallan lippu
Kyproksen tasavallan lippu on Kyproksen symboli vaakunan ja kansallislaulun ohella. Se hyväksyttiin 16. elokuuta 1960. Kyproslais-minolainen kirjoitus
Niin kutsutulla kypro-geometrisella kaudella noin 1000-luvulla eaa. tai vähän sen jälkeen Kyproksella kehittyi kyproslais-minolaisen kirjoituksen pohjalta niin kutsuttu kyproslainen kirjoitus. Sitä käytettiin saarella kreikan kielen ja myös eteokyproksen kielen kirjoittamiseen aina 200-luvulle eaa. saakka. Erään teorian mukaan myös Palestiinan rannikon filistealaiset olisivat jatkokehittäneet kyproslais-minolaista kirjoitusta paikalliseen käyttöön. Löydösten vähäisyyden perusteella tätä ei voida kuitenkaan todistaa. Pohjois-Kyproksen turkkilainen tasavalta
Yhdistämistä vastustava Derviş Eroğlun johtama kansallinen yhtenäisyyspuolue taas jäi oppositioon saaden 32 % äänistä parlamenttivaaleissa ja hävisi presidentinvaalit Talatille saaden vain 23 % äänistä. Talat pyrkii Kyproksen jälleenyhdistämiseen liittovaltioksi, jotta myös turkkilainen osa pääsee Euroopan unioniin ja samalla eroon taloudellisesta eristäytyneisyydestään. Liittovaltiohankkeesta huolimatta turkkilaiset haluavat liittovaltiolle myös Turkin turvallisuustakuun. Turkki ja Kreikka ovat molemmat NATO:n jäseniä, mikä on ollut sotilasliitolle aiemmin kriittinenkin asia. Kreikan kieli
Antiikin Kreikan huippukauden kreikka tunnetaan klassisena kreikkana. Kreikkalaisten siirtokuntien perustamisen myötä kreikan kieli levisi laajalle ympäri Välimeren ja Mustanmeren alueita. Klassisessa kreikassa oli monia murteita, jotka kuitenkin olivat keskenään pääosin ymmärrettäviä. Päämurteet olivat joonialainen ja attikalainen murre, doorilainen murre, aiolialainen murre sekä arkado-kyproslainen murre. Murrealueet vakiintuivat 800–700-luvuilla eaa. Samoihin aikoihin kreikkaa alettiin jälleen kirjoittaa, nyt käyttäen foinikialaisen kirjaimiston pohjalta kehitettyä kreikkalaista kirjaimistoa. Yhtenäistä kirjakieltä ei kuitenkaan ollut, vaan monet murteet olivat kirjallisessakin käytössä. Kreikka
Nykyinen Kreikka on parlamentaarinen tasavalta. Maa on Yhdistyneittein kansakuntien perustajajäsen sekä Euroopan unionin, OECD:n, WTO:n, ETYJ:in ja puolustusliitto Naton jäsen. Kreikka on markkinatalous ja Balkanin alueen suurin talous. Sen bruttokansantuote asukasta kohden on eri tilastoissa maailman 38.–40. suurin. Merkittäviä elinkeinoja ovat muun muassa turismi ja laivanvarustus. Maan valuutta on euro. Kreikkalaisten enemmistö puhuu kreikan kieltä ja kuuluu ortodoksiseen kirkkoon. Kreikan kielikiista
Elefthérios Venizéloksen noustua pääministeriksi vuonna 1910 monet dimotikín kannattajat siirtyivät hänen puolelleen, ja näkivät ajan koittaneen sekä dimotikílle että "Megáli idéan" toteuttamiselle. Venizélos kuitenkin suosi yksinkertaistettua katharévousaa. Vuonna 1911 hänen hallituksensa sääti ensimmäisen kerran lain, joka määritteli katharévousan viralliseksi kieleksi, kuitenkaan mainitsematta sitä nimeltä — lakiin kirjattiin virallisen kielen olevan se, jolla Kreikan perustuslaki ja muut lait on kirjoitettu. Pohjois-Kyproksen turkkilainen tasavalta
Pohjois-Kypros käsittää noin kolmasosan Kyproksen saaresta, ja siihen kuuluu saaren koillis- ja pohjoisosa. Pääkaupunki Nikosia on jaettu kaupunki ja yhteinen pääkaupunki Kyproksen tasavallan kanssa. Pohjois-Kyproksen pohjoisrannikkoa pitkin kulkee Pentadáktylos-vuorijono. Sen ja eteläisen Kyproksen puolella sijaitsevan Tróodos-vuoriston välissä pääosin Pohjois-Kyproksen puolella sijaitsee hedelmällinen Mesaorían tasanko. Pohjois-Kyproksen koillisosan muodostaa pitkä ja harvaan asuttu Karpasían niemimaa. Italia
Etelä-Tirolin maakunnan toinen virallinen kieli on saksa, ja Aostan laakson alueen ranska. Virallisesti tunnustettuja vähemmistökieliä Italiassa on 12. Vuonna 1999 säädetty laki vähemmistökielistä tunnustaa seuraavat kielet: albania, frankoprovensaali, friuli, katalaani, kreikka, kroatia, ladino, oksitaani, ranska, saksa, sardi ja sloveeni. Kyproksen historia
Kreikkalaisväestön tavoitteena oli "enosis", eli liittyminen Kreikkaan. Muodollisesti Kypros kuului Osmanien valtakuntaan, kunnes se liittyi ensimmäiseen maailmansotaan Saksan puolelle. Iso-Britannia miehitti tällöin saaren kokonaan. Vuonna 1923 Turkki luopui kaikista oikeuksistaan Kyprokseen Lausannen sopimuksessa ja saari julistettiin brittiläiseksi kruununsiirtomaaksi vuonna 1925. Vuonna 1931 saarella puhkesi kapina brittivaltaan vastaan, ja toisen maailmansodan aikana vaatimukset saaren liittämisestä Kreikkaan voimistuivat arkkipiispa Makarios III:n johdolla. Kenraali Georgios Grivasin johdolla perustettiin vastarintaliike, joka aloitti aseellisen taistelun brittihallintoa vastaan. Samaan aikaan saaren turkkilaisväestö vastusti liittämistä Kreikkaan ja vaati saaren jakamista, jos siirtomaavalta päättyisi. Kyproksen tasavalta
Kyproksen tasavallan suurimmat puolueet ovat kommunistinen AKEL, keskusta-oikeistolainen DISY ja demokraattinen puolue DIKO. Helmikuussa 2013 presidentiksi valittu Níkos Anastasiádis edustaa DISY-puoluetta. Kyproksen tasavalta
Kyproksen tasavalta itsenäistyi vuonna 1960 Britannian alaisuudesta kompromissina. Saaren kreikkalais­väestö olisi halunnut saaren liittyvän Kreikkaan ("énosis") ja turkkilais­väestö siirtomaavallan jatkumista, joten kompromissiksi perustettiin uusi valtio.
Maa ajautui kuitenkin sisällissotaan vuonna 1963, ja tilanne rauhoittui vasta YK:n johdolla 1964 aselevossa, jota valvomaan YK asetti kansainväliset UNFICYP-rauhanturvajoukot.
Turkki miehitti Kyproksen pohjoisosan vuonna 1974 Kreikan sotilashallituksen tukeman vallankaappauksen jälkeen estääkseen Kyproksen liittämisen Kreikkaan. Turkin miehittämät alueet julistautuivat itsenäiseksi vuonna 1975. YK.n johdolla sovittiin ”väestönvaihto-ohjelmasta”, joka lupasi kreikkalaistaustaisille oikeuden jäädä pohjoiseen tai muuttaa pois, ja vastaavasti eteläosan turkkilaisille oikeuden muuttaa pohjoiseen omaisuutensa kanssa. Tämän sopimuksen nojalla 196 000 kreikkalaistaustaista kyproslaista muutti saaren eteläosaan ja turkkilaistaustaista pohjoiseen. Seuraavan 20 vuoden aikana saaren pohjoisosaan muutti vielä turkkilaista. Pohjois-Kyproksen turkkilainen tasavalta perustettiin vuonna 1983. Ainoastaan Turkki on tunnustanut tämän turkkilaishallinnon, jonka alueelle on muuttanut noin siirtolaista Turkista. Kyproksen tasavalta, joka hallitsee eteläistä 2/3:aa saaresta, on sen sijaan kansainvälisesti tunnustettu. Etelä-Afrikka
Maan perustuslaki takaa 11 virallisen kielen tasavertaisen aseman. Viralliset kielet ovat afrikaans, englanti, ndebele, xhosa, zulu, pohjoissotho, sesotho, tswana, swati, venda ja tsonga. Maan perustuslaki mainitsee myös maassa puhutut maan alkuperäisväestön khoisanien puhumat khoin ja naman kielet, viittomakielen, arabian, saksan, kreikan, gudžaratin, heprean, hindin, portugalin, sanskritin, tamilin, telugun ja urdun. Näiden lisäksi maassa puhutaan muutamaa pidgin- ja kreolikieltä. Pohjois-Kyproksen presidentinvaali 2010
Oikeistolainen Eroğlu on kannattanut Pohjois-Kyproksen itsenäisyyttä, kun entinen presidentti Talat oli aloittamassa saaren yhdistämisneuvotteluita edellisenä vuonna. Vaalituloksen jälkeen epäiltiin, että Eroğlu asettaa yhdistymiselle ankarammat ehdot. Hän ehti kuitenkin voittonsa jälkeen sanoa, että hän jatkaa yhdistymisneuvotteluita. Turkin pääministeri Recep Tayyip Erdoğan ilmoitti tuloksen ratkaisun jälkeen, että hän haluaa saaren tärkeiden yhdistämisneuvottelujen tulevan päätökseen vuoden 2010 loppuun mennessä. Kyproksen tilanne on yksi este Turkin mahdollisella EU-jäsenyydellä. Kyproksen tasavalta on EU:n jäsen, mutta Turkki ei ole tunnustanut valtiota. Ranskan kieli
Ranskaa sekä ranskaan perustuvia kreolikieliä puhutaan seuraavilla Karibianmeren saarilla: Martinique, Guadeloupe, Saint Martin ja Saint Barthélemy. Ranska toimii virallisena kielenä myös Ranskan Guayanassa (Etelä-Amerikassa) sekä New Foundlandin etelärannikon edustalla sijaitsevassa Saint-Pierre ja Miquelonissa. Nämä alueet ovat Ranskan tasavaltaan kuuluvia hallintoalueita, joten ne ovat myös osa Euroopan unionia. Guinea
Ranska on virallinen kieli. Paikallisia kieliä ovat pohjois-kissi, kpelle, maninka, fulani, susu ja toma. Suomalais-ugrilaiset kielet
Valtiollisia kieliä ovat suomen kieli, viron kieli ja unkarin kieli. Muut suomalais-ugrilaiset kielet ovat vähemmistökieliä, joilla ei ole virallista asemaa yhdessäkään valtiossa. Myös suomea, unkaria ja viroa puhutaan kansallisvaltioidensa ulkopuolella vähemmistökielinä. Kyproksen maantiede
Kypros on Välimeren kolmanneksi suurin saari Sisilian ja Sardinian jälkeen. Se sijaitsee Välimeren itäosan koilliskulmauksessa Turkin ja Syyrian rannikoiden kainalossa. Saari kuuluu maantieteellisesti Lähi-itään ja Aasiaan, mutta poliittisesti ja kulttuurillisesti sen katsotaan kuuluvan Eurooppaan. Saaren pinta-ala on ja asukasluku noin (2017). Lárnakan alue
Lárnakan alue on "de jure" kokonaisuudessaan osa Kyproksen tasavaltaa, mutta "de facto" vain osaksi sen hallussa, ja pienemmältä osaltaan Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallussa ja Turkin miehittämä vuodesta 1974. Kyproksen tasavaltaan kuuluvan osan pinta-ala on noin neliökilometriä ja väkiluku (2011). Pohjois-Kyprokseen kuuluva Lárnakan alueen pohjoisin osa, jonka pinta-ala on noin 88 neliökilometriä, on liitetty Pohjois-Kyproksen hallinnossa Lefkoşan alueeseen eli Pohjois-Kyproksen hallussa olevaan Nikosian alueen osaan. Siellä sijaitsee neljä kylää, Ársos, Meloúseia, Pérgamos ja Tremetousiá. Kyproksen tasavalta
Kupari on ollut Kyproksen tärkein luonnonvara jo antiikin ajoista lähtien. Nykyään kuitenkin kupariesiintymät on käytetty käytännössä loppuun, eikä niillä ole enää taloudellista merkitystä. Nykyisin merkittäviä luonnonvaroja ovat asbesti, kipsi, marmori ja meripihka. Kyproksen tasavalta
Kyproksen tasavallan virallinen, koko saaren käsittävä pinta-ala on ja väkiluku arviolta noin (2017). Kyproksen tasavallan hallussa olevan saaren eteläosan pinta-ala on ja väkiluku (2011). Kyproksen tasavallan pääkaupunki on Nikosia ja suurin kokonaan tasavallan alueella oleva kaupunki Limassol. Lähi-itä
Arabia on valtakielenä muissa Lähi-idän maissa paitsi Israelissa heprea ja Iranissa persia. Kyproksessa puhutaan kreikkaa ja turkkia. Myös kurdin kielellä on miljoonia puhujia. Osa Israeliin muuttaneista siirtolaisista puhuu englantia, romaniaa tai venäjää. Kyproksenkreikkalaiset
Kyproksenkreikkalaiset kuuluvat pääasiassa Kyproksen ortodoksiseen kirkkoon, jolla on autokefalinen asema. Laajemmin tarkasteltuna kyproksenkreikkalaiset ovat osa maailmanlaajuista kristillistä ortodoksista kirkkoa. Vuoden 1960 Kyproksen perustuslain mukaan kyproksenkreikkalaisiin luetaan myös pienet perinteiset kristilliset vähemmistöt eli arabiankieliset maroniitit, armenialaiset ja katolilaiset ”latinalaiset”, jotka ovat aikanaan äänestäneet kreikkalaiseen yhteisöön kuulumisen puolesta turkkilaisen sijaan. Énosis
Vuosina 1926–1932 kyproksenkreikkalaisten vihaamana kuvernöörinä toiminut sir Ronald Storrs tunnusti silti kansannousun jälkeen, että Kyproksen kreikkalaisuus oli kiistämätöntä ja että väestö oli kreikkalaista. Kesällä 1931 vt. kuvernöörinä toiminut Herbert Henniker-Heaton oli jo 21. huhtikuuta 1931 sanonut, että "Kypros on ollut helleeninen 3000 vuotta". Vuosien 1882–1960 välisenä aikana Kyproksen väestöstä noin 80 prosenttia oli kreikkalaisia. Kreikan kielikiista
Vuonna 1863 Kreikan kansallislauluksi otettiin Solomóksen vuonna 1823 dimotikílla kirjoittaman runon kaksi ensimmäistä säkeistöä, mikä oli erikoinen valinta, sillä valtio käytti virallisesti kilpailevaa kielimuotoa. Samaan aikaan katharévousan kehitys vei sitä usein enemmän muinaiskreikan kuin puhekielen suuntaan, mikä teki siitä entistä vaikeampaa tavalliselle kansalle. Kyproksen tasavalta
Kyproksen tasavalta liittyi Euroopan unioniin 1. toukokuuta 2004. Virallisesti unioniin kuuluu koko saari, mutta käytännössä vain eteläosa. Maan talous kasvoi EU-jäsenyyden alkuvuosina, mutta vuonna 2009 se joutui Kreikan tavoin talouskriisiin osana maailmanlaajuista kriisiä. Yhtenä tekijänä maan ongelmissa olivat rahoitussektorin suuret lainat Kreikkaan. Kypros alkoi toipua kriisistä vuonna 2015. Pohjois-Kyproksen turkkilainen tasavalta
Pohjois-Kyproksen ja Kyproksen tasavallan hallussa olevan alueen välillä kulkee noin 156 kilometriä pitkä rajavyöhyke, joka tunnetaan vihreänä linjana. Kyproksen tasavalta
Unescon maailmanperintöluettelossa on Kyprokselta kolme kohdetta: Choirokoitían neoliittisen kauden asutuspaikka, antiikin Pafoksen arkeologiset alueet sekä Tróodoksen maalatut kirkot. Kyproksen maantiede
Kypros on jaettu hallinnollisesti kuuteen alueeseen ("eparchía"), joista "de facto" kaksi sijaitsee kokonaan Kyproksen tasavallan puolella, kolme osittain sen ja osittain Pohjois-Kyproksen puolella, ja yksi kokonaan Pohjois-Kyproksen puolella. Alueet on jaettu kuntiin ("dímos") ja yhdyskuntiin ("koinótita"). Kyproksen tasavalta
Kyproksella on järjestetty elokuvajuhlat vuosittain vuodesta 2006 alkaen. Sinfoniaorkesteria ylläpitää valtion perustama säätiö. Kypros on osallistunut Eurovision laulukilpailuun vuodesta 1981 (kts. Kypros Eurovision laulukilpailussa). Kilpailua maa ei ole voittanut kertaakaan. Paras sijoitus on toinen sija vuodelta 2018. Kyproksen tasavalta
Kypros on markkinatalous, jossa palveluiden osuus on neljä viidesosaa koko taloudesta. Tärkeimmät toimialat ovat turismi, rahoitusala, laivanvarustus ja kiinteistöt. Kyproksen bruttokansantuote on noin 31,19 miljardia USD ja asukasta kohden USD (2017). Työikäisen väestön suuruus on noin . Maan työttömyysaste on ja nuorisotyöttömyys (2015). Kyproksen tasavallan rahayksikkö on euro, joka syrjäytti vuoden 2008 alussa vanhan Kyproksen punnan. Kyproksen tasavalta
Kyproksen kansallispäivänä vietetään itsenäisyyspäivää 1. lokakuuta. Useimmat muut juhlat liittyvät ortodoksiseen kirkkoon. Kyproksen maantiede
Kyproksen saari kuuluu "de jure" kokonaisuudessaan Kyproksen tasavallalle, mutta saaren pohjoisosassa on Turkin vuonna 1974 miehittämä alue, joka on julistautunut itsenäiseksi nimellä Pohjois-Kyproksen turkkilainen tasavalta. Palau
Viralliset kielet ovat englanti ja palau, paitsi kolmessa osavaltiossa, joissa paikallinen kieli on virallisessa asemassa palaun sijasta. Angaurilla myös japani on virallinen kieli. Kyproksen tasavalta
Kyproksen kasvilajien kartoitus on käynnissä. Siellä on tavattu jo eri kasvilajia ja niiden alalajia, joiden joukossa 140 kotoperäistä lajia. Kyproksen eläinkuntaan kuuluu noin 30 nisäkäslajia, 25 matelijaa ja sammakkoeläintä, 370 lintulajia, 250 kalajalia ja suunnilleen hyönteislajia. Se sijaitsee tärkeän lintujen muuttoreitin varrella. Hanhikorppikotka, joka oli aikaisemmin saarella yleinen, on nyt erityisen suojelun kohteena. Kansalliskieli
Kansalliskieli on valtion tai alueen virallinen kieli, jota esimerkiksi viranomaiset saattavat käyttää. Suomen kansalliskieliä ovat suomi ja ruotsi. Wales
Kymrin kieli on virallinen kieli, ja sitä ja englannin kieltä pitää kohdella tasavertaisesti. Viranomaiset tuottavat palveluita myös kymriksi, ja esimerkiksi tienviitat ovat kahdella kielellä. Walesin englanninkielisissä kouluissa kymri on pakollinen aine 16 vuoden ikään asti, kymrinkielisissä kouluissa se on opetuskieli. Kapverdenkreoli
Kapverdenkreoli eli kabuverdianu on portugaliin pohjautuva kreolikieli, jota puhutaan Kap Verden saaristossa. Sitä puhuu äidinkielenä 492 000 kapverdeläistä, minkä lisäksi useimmat saarivaltion maahanmuuttajat opettelevat puhumaan sitä vieraana kielenä. Lisäksi Portugalissa asuu 200 000 kapverdenkreolin puhujaa. Kapverdenkreolille annettiin Kap Verdessä kansalliskielen asema vuonna 1992. Kypros
Kypros on jaettu hallinnollisesti kuuteen alueeseen ("eparchía"), joista kaksi sijaitsee kokonaan Kyproksen tasavallan puolella, kolme osittain sen ja osittain Pohjois-Kyproksen puolella, ja yksi kokonaan Pohjois-Kyproksen puolella. Alueet on jaettu kuntiin ("dímos") ja yhdyskuntiin ("koinótita"). Pohjois-Kyproksella on oma aluehallintonsa, joka ei noudata täysin tätä Kyproksen tasavallan jakoa. Kyproksenkreikkalaisilla on oma pakolaishallintonsa myös Pohjois-Kyproksen puolelle jääneille alueille ja kunnille. Kyproksen tasavallan lippu
Lipussa on koko saaren kartta sekä sen alla kaksi oliivipuun oksaa, jotka ovat rauhan symboleja, valkoisella pohjalla, joka on toinen rauhan symboli. Kypros on Kosovon ohella ainoa maa, joka esittää koko maa-alueensa lipussaan. Lipun kartta on väriltään kuparin keltainen, joka puolestaan symboloi maan laajoja kupariesiintymiä. Kreikan kieli
Myös koinee-pohjaiset kreikan murteet eroavat toisistaan paljon. Esimerkiksi Chíoksella, Ródoksella, Kreetalla ja Kyproksella puhutaan hyvin tunnistettavia murteita. Dimotikí-standardikieli on lähinnä Peloponnesoksen kansankieltä. Ateenan katukieli on nykyään murresekoitus, mutta aikaisemmin Ateenassa puhuttiin niin sanottua vanhaa ateenan murretta, joka elää yhä muun muassa Euboian saarella ja Attikan maaseudulla. Myös pohjoiset murteet muodostavat oman murreryhmänsä. Egeanmeren saarilla murteiden kirjavuus on suurinta, onhan kyse saarista. Luettelo Kyproksen kunnista
Tämä on luettelo Kyproksen kunnista (, ). Vain osa kunnista on Kyproksen tasavallan tunnustamia ja niistäkin vain osa sen hallinnassa. Osa kunnista on puolestaan Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallinnassa, ja niistä osa vain sen omaa hallintoaan varten perustamia. Kypros
Saaren läpi kulkee kaksi vuorijonoa. Pohjoisosan halki kulkee Pentadáktylos-vuoristo. Tróodos-vuoret kulkevat puolestaan saaren keski- ja lounaisosien halki. Pentadáktylos-vuorten korkein kohta on , kun taas Tróodos-vuorten ja koko saaren korkein kohta, Ólympos, nousee :n korkeuteen. Vuoristojen välillä on hedelmällinen Mesaorían tasanko. Saaren rannikko on kivistä saaren pohjoisosassa, kun taas saaren eteläpuolella on paljon hiekkarantoja. Rannikolla on laaksoja, joiden maaperä on hyvin soveltuvaa maanviljelykseen. Viljelykelpoista maata on noin saaren pinta-alasta. Joet ovat olemassa vain sadekausina, jolloin vain voimakkaiden sateiden jälkeen niihin muodostuu virtaavaa vettä. Énosis
Turkin kannalta ongelmaksi muodostui se, että Kyproksen itsenäistäminen olisi voinut johtaa kreikkalaisenemmistön vaikutuksesta myös itsenäistyneen Kyproksen valtion liittymiseen Kreikkaan, jolloin Kyproksen itsenäistyminen olisi ollut uhka kyproksenturkkilaisille. Kreikan ulkoasiainministeri Evángelos Avérof perusteli 25. lokakuuta 1958 Lawrence Dullerin kirjalla "Katkerat sitruunat", että Kyproksen kreikkalainen ja turkkilainen väestö ovat eläneet aina sovussa keskenään, eikä näin ollen Kyproksen itsenäistymisestä mahdollisesti seuraava énosis Kreikan kanssa olisi ongelma. Turkin ulkoasiainministeri Fatin Rysty Zorlu perusteli kantaansa Othellolla todeten: ”Kun tuota ajatellaan, niin turkkilainen meist' ois liian tyhmä, jos parhaan palan viimeseks jättäis”. Kongon tasavalta
Kongo valtion virallinen kieli on ranska, jota osataan melko laajasti. Lisäksi kahdella Keski-Afrikan lingua francalla, kituballa ja lingalalla, on virallinen asema kansallisina kielinä. Kitubaa puhutaan maan taajaan asutussa eteläosassa ja se on Kongon puhutuin kieli. Lingalaa puhutaan harvaan asutussa pohjoisosassa, Brazzavillesta ylävirtaan. Katharévousa
Katharévousa (myös "katharévusa", , ”puhdistava (kieli)”) on nykykreikan kirjakielen osin keinotekoinen muoto, jossa kieltä on pyritty muokkaamaan klassisen kreikan suuntaan. Se kehitettiin Kreikan kansallisuusaatteen myötä 1800-luvun alussa, ja oli aina vuoteen 1976 saakka Kreikan valtion virallinen kielimuoto. Nykyisin se on pääosin korvautunut kansan puhekieleen pohjautuvalla dimotikílla. Kyproslainen kirjoitus
Kyproslaisella piirtokirjoituksella tunnettuja tekstejä tunnetaan yli kappaletta. Niistä suurin osa, noin on peräisin Kyprokselta, mutta löytöjä on tehty myös saaren ulkopuolelta, kuten Egyptistä. Kirjoitus tunnetaan erityisesti myöhemmistä vaiheistaan 500-luvulta 200-luvulle eaa. Sillä kirjoitettu kreikka oli Kyproksen arkado-kyproslaista murretta. Kreikkalaisella kirjaimistolla kirjoitettuja piirtokirjoituksia tunnetaan Kyprokselta enemmän vasta 400-luvulta eaa. lähtien. Tämän jälkeen koko klassisen kauden ajan kreikkalainen ja kyproslainen kirjoitus olivat käytössä Kyproksella samanaikaisesti. Kreikkalainen kirjaimisto muuttui hallitsevaksi saarella viimeistään hellenistisellä kaudella 300-luvun eaa. lopulta alkaen, ja kyproslaisen kirjaimiston käyttö käytännössä lakkasi 200-luvulle eaa. tultaessa. Kyproslaiset vaikuttavat pitäneen omintakeista kirjoitustaan merkittävänä osana paikallista identiteettiään ja murrettaan, mikä selittänee kirjoituksen säilymisen niin pitkään. Kyproksen kansalliskirjasto
Kyproksen kansalliskirjasto (, , ) on Kyproksen pääkaupungissa Nikosiassa toimiva kansalliskirjasto. Osseetin kieli
"Vuonna 1928 reformoitu latinalainen kirjaimisto"
"Kyrillinen kirjaimisto"
Vuonna 1994 hyväksytyn Pohjois-Ossetian perustuslain mukaan tasavallan virallisia kieliä ovat osseetti ja venäjä. Etelä-Ossetiassa vuoden 1996 perustuslain mukaan virallisia kieliä ovat osseetti, venäjä ja georgia. Osseettia käytetään opetuskielenä koulujen alaluokilla ja ylemmillä luokilla sitä opetetaan aineena. Kielellä julkaistaan oppikirjoja, kauno- ja lastenkirjallisuutta, sanoma- ja aikakauslehtiä. Osseettia käytetään myös radiossa ja televisiossa. Vladikavkazissa toimii kaksi osseetinkielistä teatteria. Kirjakielenä käytetään molempia päämurteita. Kyproksen miehitys
Miehitys alkoi sen jälkeen, kun Kyproksen presidentti Makarios III oli syrjäytetty vallankaappauksessa 15. heinäkuuta maan pääkaupungissa Nikosiassa. Kaappauksen takana olivat kyproksenkreikkalainen Níkos Sampsón ja Ateenassa valtaa pitänyt Kreikan sotilasjuntta. Kaappauksen tarkoituksena oli liittää Kypros Kreikkaan. Kyproksen väestöstä 77 % on kreikkalaisia ja 18 % turkkilaisia. Turkkilaiset asuvat saaren pohjoisosassa nykyisen Pohjois-Kyproksen alueella. Turkin hallitus reagoi levottomuuksiin välittömästi ja lähetti saarelle noin miestä ja 40 taisteluvaunua. Kyproksen maantiede
Kypros kuuluu maantieteellisesti Lähi-itään ja Aasiaan, mutta poliittisesti ja kulttuurillisesti sen katsotaan kuuluvan Eurooppaan. Etäisyys Kyprokselta pohjoiseen Turkin rannikolle on noin 75 kilometriä, itään Syyriaan noin 105 kilometriä, etelään Egyptiin noin 300 kilometriä ja länteen Kreikan Ródokselle noin 380 kilometriä. Manner-Kreikkaan matkaa on noin 770 kilometriä. Kyproksen punta
Euroopan unioni hyväksyi heinäkuussa 2007 Kyproksen hakemuksen liittyä euroalueeseen. Kypros otti eurot käyttöön 1.1.2008. Kyproksen punta oli sidottu euroon arvolla 1 € = 0,585274 CYP. Korsika
Korsikalla puhutaan perinteisesti korsikaa, joka on sukua italialle. Suurin osa osaa myös ranskaa, joka on korsikan ohella alueen toinen virallinen kieli. Monet osaavat myös italiaa. Korsikan kieleen on vaikuttanut voimakkaasti Toscanassa puhuttu italian kieli, jota käytettiin paitsi Pisan, myös Genovan vallan ajan hallinnossa. Vaikutteita on tullut myös Calabriasta, Sardiniasta ja Ranskan mantereelta. Ranskan kieli alkoi valloittaa alaa 1800-luvulta lähtien. Korsikasta tuli Korsikalla toinen virallinen kieli vuonna 1974 ja sitä opetetaan kouluissa ja useimmat oppivat sen kotonaan. Korsikan ja ranskan lisäksi Korsikalla on puhuttu liguuria ja kreikkaa. Liguria puhuivat 1200-luvulla saarelle tulleet genovalaiset siirtolaiset ja sitä puhutaan paikoittain edelleen. 1600- ja 1700-luvuilla tulleiden kreikkalaisten "cargasé"-nimellä tunnettua murretta ei enää käytännössä puhuta. Kyproksenkreikkalaiset
Kypros on Välimeren kolmanneksi suurin saari Sisilian ja Sardinian jälkeen ollen näin koko itäisen Välimeren suurin saari. Saari tuli osa helleenistä maailmaa kreikkalaisten siirtolaisten myötä. Kyproksenkreikkalaiset periytyvät mykeneläisistä kreikkalaisista, jotka asettuivat saarelle viimeistään 1200-luvulta eaa. alkaen. Aleksanteri Suuri valtasi saaren persialaisilta 333 eaa. Rooman valtakunnan jakauduttua vuonna 285 kyproslaiset saivat itsehallinnon lähes yhdeksän vuosisadan ajaksi Bysantin valtakunnan takaamana. Tuona itsehallinnon aikana ehkä tärkein yksittäinen tapahtuma varhaisena Bysantin aikana oli paikallisen Kyproksen kirkon perustaminen erilleen Antiokian patriarkaatista. Tuolloin keisari Zenon nimitti Kyproksen historiallisen pääkaupungin Salamiksen (nimettiin "Constantiaksi" keisari Constantius II:n aikana) piispan metropoliitan statuksella arkkipiispaksi.
Bysanttilainen aika muovasi vahvasti kyproksenkreikkalaista kulttuuria. Ortodoksinen usko muodostui oleelliseksi osaksi kyproksenkreikkalaisuutta, mikä auttoi säilyttämään vieraiden vallottajien aikana kulttuurillisen omaleimaisuuden. Koska Kypros ei koskaan ollut valtakuntien laajentumisen pääasiallinen kohde, vaan se lankesi vallottajien käsiin eräänlaisena ”sivutuotteena”, vierailla vallanpitäjillä ei ollut tarvetta tai intressiä hävittää paikallista kulttuuria. Kyproksen turkkilaiset
Kyproksen poliittinen tilanne horjui 1950- ja 1960-luvuilla, jolloin sattui useita yhteenottoja kreikkalaisten ja turkkilaisten välillä. Kyproksen itsenäistyessä vuonna 1960 turkkilaiset muodostivat noin 18 % saaren väestöstä. Kreikan kielikiista
Katharévousa on kreikan kirjakielen osin keinotekoinen muoto, joka luotiin muokkaamalla kieltä klassisen kreikan suuntaan. Se kehitettiin 1800-luvun alussa, ja se oli lähes koko ajan Kreikan itsenäistymisestä aina vuoteen 1976 saakka Kreikan valtion virallinen kielimuoto. Nimi ”"katharévousa"” viittasi alun perin oppineeseen, ”puristiseen” eli puhdistavaan kielimuotoon, josta oli pyritty poistamaan kreikan kieleen vuosisatojen kuluessa tullut turkin, albaanin, italian ja muiden kielten vaikutus. Pohjois-Kyproksen turkkilainen tasavalta
Pohjois-Kyproksen suurin kaupunki on pääkaupunki Nikosia, turkkilaisittain Lefkoşa, tai oikeammin sen Pohjois-Kyproksen puolella oleva osa eli Pohjois-Nikosia (). Muut suurimmat kaupungit ovat Gazimağusa eli Famagusta/Ammóchostos (), Girne eli Kyrenia/Kerýneia (), Gönyeli eli Kióneli () ja Güzelyurt eli Mórfou (). Kroatian kieli
Toisen maailmansodan jälkeen muodostettu sosialistinen Jugoslavian kansantasavalta (vuodesta 1963 alkaen Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta) perustui ainakin näennäisesti kaikkien sen kansallisuuksien tasa-arvoisuuteen. Tähän sisältyi kaikkien kansojen – ainakin niiden, jotka Jugoslaviassa käsitettiin kansoiksi – oikeus käyttää omaa kieltään. Vuoden 1945 perustuslaissa tunnustettiin neljä virallista kansallista kieltä: serbia, kroaatti, sloveeni ja makedonian kieli. Kielikysymys nousi kuitenkin taas esiin 1950-luvulla, jolloin alettiin uudestaan keskittää hallintoa ja yhtenäistää kieltä. Luettelo Kyproksen kunnista
Kyproksen tasavallan tunnustamat kunnat on perustettu Kyprokselle ennen saaren jakaantumista vuonna 1974 tai Kyproksen tasavallan hallinnassa olevalle alueelle tämän jälkeen. Kaikki nämä kunnat ovat "de jure" Kyproksen tasavallan kuntia, mutta osa niistä sijaitsee "de facto" Pohjois-Kyproksen alueella. Pohjois-Kyproksen hallinnassa olevien kuntien väkilukua ei ole laskettu mukaan Kyproksen tasavallan väestötilastoihin, vaikka ne kuuluvat virallisesti tasavaltaan. Énosis
Vuonna 1931 kansainvälinen talouden lama oli koetellut Kyprosta. Kyproksenkreikkalaisten pettymys enosiksen toteuttamatta jäämisestä alkoi ilmetä. Talouden vapauttamista myös vaadittiin. Syksyllä 1931 siirtomaahallinto antoi Kyproksen lakiasäätävälle elimelle esityksen yli 100 puntaa vuodessa tienaavien virkamiesten palkkojen väliaikaisesta viiden prosentin verosta. Neuvosto ei hyväksynyt esitystä äänin 13–12. Vastustajina olivat kaksitoista kreikkalaista ja yksi turkkilainen. Vero kuitenkin pantiin täytäntöön ja konflikti alkoi. Kitionin piispa julisti Kyproksen ja Kreikan välisen liiton syntyneeksi ja 21. lokakuuta 1931 alkoivat täydet mellakat. Kuvernöörinvirasto poltettiin ja kreikkalaiset ottivat yhteen siirtomaajoukkojen kanssa. Täysimittainen kansannousu tukahdutettiin aseellisesti. Britannia jäädytti siirtomaaperustuslain, rajoitti oikeuksia ja karkotti kaksi piispaa ja kaksi kommunistijohtajaa. Sortotoimet johtivat siihen, että kommunistipuolue liittoutui kirkon kanssa énosis-tavoitteen taakse, minkä takia brittiviranomaiset kielsivät puolueen 1933. Kyproksen tasavalta
Kypros on presidentillinen tasavalta. Kyproksen presidentti on sekä valtionpäämies että hallituksen johtaja, joten erillistä pääministerin virkaa ei ole. Presidentti valitaan suoralla kansanvaalilla viiden vuoden välein, samoin kuin 80-paikkainen kansanedustuslaitos eli Kyproksen edustajainhuone. Vuoden 1960 perustuslain mukaan varapresidentti on kyproksenturkkilainen, ja paikka on nykyisin täyttämättä. Samoin parlamenttipaikoista 56 on varattu kreikkalaisille ja 24 turkkilaisille, mutta turkkilaisten paikat ovat täyttämättä. Kreikan kielikiista
Sotilasjuntan kauden päätyttyä dimotikísta tuli käytännössä Kreikan kolmannen tasavallan virallinen kieli, osittain voimakkaana vastareaktiona aiemmalle sorrolle. Uusi vuoden 1975 perustuslaki ei määritellyt valtiolle virallista kieltä, mutta dimotikísta tehtiin koulujen virallinen opetuskieli vuonna 1976. Andréas Papandréoun hallitus yksinkertaisti kreikan oikeinkirjoitusta vuonna 1982 poistamalla polytonisen ortografian käytöstä. Nykykreikka
Merkillepantavimpia muutoksia kieliopissa verrattuna muinaiskreikkaan ovat:Suurin osa kreikan murteista on kehittynyt koinee-kreikasta, lukuun ottamatta joitakin suoraan vanhemmista muinaiskreikan muodoista kehittyneita murteita, kuten tsakonián murretta.Nykykreikan päämurrealueita nykyisen Kreikan ja Kyproksen alueilla on neljätoista:Lisäksi kreikan murteisiin lukeutuvat seuraavat kaukaisemmat muodot, jotka ovat hyvin erilaisia muihin kreikan murteisiin verrattuna johtuen niiden pitkästä eristyksestä muuhun kreikkaan nähden, sekä naapurikielten vaikutuksesta: Nykykreikka
Kreikka on pitkälti synteettinen kieli. Se on toinen kahdesta indo-eurooppalaisesta kielestä, jossa on säilynyt synteettinen passiivi; toinen on albanian kieli. Kyproksen tasavalta
Koko Kypros on jaettu kuuteen alueeseen ("eparchía"), jotka sijaitsevat kummallakin puolella Kyprosta. Alueet on jaettu edelleen kuntiin ("dímos") ja yhdyskuntiin ("koinótita"). Kyproksen alueet ovat: Kyproksen miehitys
Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan itsenäisyyden on tunnustanut ainoastaan Turkki. Vuonna 2008 Dimítris Christófias voitti Kyproksen tasavallan vaalit. Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan johtaja Mehmet Ali Talat otti heti presidentinvaalin jälkeen yhteyttä Christófiakseen ja esitti tapaamista. Tämän jälkeen monia rajanylityspaikkoja on avattu saaren eri kohtiin. Toiveita saaren yhdistämisestä on vireillä. Kielet Eurovision laulukilpailussa
Belgia ja Luxemburg eivät ole koskaan käyttäneet kolmatta kieltään saksaa. Kypros ei ole myöskään käyttänyt toista kieltään turkkia, eikä Alankomaat friisiä. Kyproksen tasavallan vaakuna
Kyproksen tasavallan vaakuna on kreikkalaisenemmistöisen Kyproksen tasavallan tunnus lipun ja kansallislaulun ohella. Vaakunassa on kuvattu valkoinen kesykyyhky, joka pitää nokassaan rauhan symbolia, oliivinoksaa. Vuosiluku 1960 viittaa itsenäistymisvuoteen Britanniasta. Vaakunan ensimmäinen versio toimi esikuvana suunniteltaessa Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan vaakunaa. Pohjois-Kyproksen turkkilainen tasavalta
Käytännössä kiista saaren hallintomuodosta ja turkkilaisen vähemmistön oikeuksista juontaa kuitenkin juurensa jo 1960-luvun alkuun, jolloin saari itsenäistyi Britannian vallasta. Saaren kreikkalaisväestön kansallismieliset piirit eivät hyväksyneet Kyproksen turkkilaisvähemmistölle perustuslaissa annettuja oikeuksia ja kampanjoivat Kreikkaan liittymisen puolesta. Perustuslakikriisi johti myös väkivaltaisuuksiin kreikkalaisten hyökätessä turkkilaiskyliin ja murhaamalla jouluna 1963 satoja turkkilaissiviilejä. Tapahtuman seurauksena YK lähetti rauhanturvajoukkonsa (UNFICYP) Kyprokselle maaliskuussa 1964. Joukot ovat Kyproksella edelleen tänäkin päivänä. Suomi osallistui rauhanturvaoperaatioon vuosina 1964–2005.
Vuonna 1971 EOKA B:n johtohahmot Geórgios Grívas ja Níkos Sampsón olivat kääntyneet presidentti Makariosta vastaan. Kun Kreikassa valtaa pitävä sotilasjuntta julisti saaren osaksi Kreikkaa, Turkki pyysi Yhdistyneeltä kuningaskunnalta apua tilanteeseen vuoden 1960 perustuslain liitteenä olevan takaajavaltioiden (Kreikka, Turkki, Yhdistynyt kuningaskunta) välisen turvallisuussopimuksen nojalla. Turvallisuussopimus nimittäin kielsi Kyprosta liittymästä osaksi mitään valtiota tai yhteisöä ilman kaikkien takaajamaiden hyväksyntää. Yhdistynyt kuningaskunta kuitenkin kieltäytyi puuttumasta Kreikan sotilasjuntan ja EOKA:n toimiin Kyproksella, täten noudattamatta Kyproksen perustuslakiin sisällytettyjä oletuksia. Turkin pääministeri Bülent Ecevitin palattua Lontoon neuvottelumatkalta Turkki aloitti sotilaallisen operaationsa 20. heinäkuuta 1974 nousemalla maihin Kyproksen pohjoisosista, Girnen kaupungin läheltä. Muutamassa päivässä Turkin joukot olivat vallanneet 37 prosenttia saaresta. Kyproksen tasavalta
Kyproksen tasavalta kuuluu Euroopan unioniin, Yhdistyneisiin kansakuntiin ja Kansainyhteisöön. Sen bruttokansantuote asukasta kohden on maailman 52. suurin. Merkittäviä elinkeinoja ovat muun muassa turismi ja laivanvarustus. Maan valuutta on euro. Tasavallan asukkaista on etnisiä kreikkalaisia. Kyproslaisten enemmistö puhuu kreikan kieltä ja kuuluu ortodoksiseen kirkkoon. Kyproksen maantiede
Kyproksen eläinkuntaan kuuluu noin 30 nisäkäslajia, 25 matelijaa ja sammakkoeläintä, 370 lintulajia, 250 kalalajia ja suunnilleen 6000 hyönteislajia. Se sijaitsee tärkeän lintujen muuttoreitin varrella. Hanhikorppikotka, joka oli aikaisemmin saarella yleinen, on nyt erityisen suojelun kohteena. Kypros
Kypros sijaitsee Välimeren itäosan koilliskulmauksessa Turkin ja Syyrian rannikoiden kainalossa. Saari kuuluu maantieteellisesti Lähi-itään ja Aasiaan, mutta poliittisesti ja kulttuurillisesti sen katsotaan kuuluvan Eurooppaan. Etäisyys Kyprokselta pohjoiseen Turkin rannikolle on noin 75 kilometriä, itään Syyriaan noin 105 kilometriä, etelään Egyptiin noin 300 kilometriä ja länteen Kreikan Ródokselle noin 380 kilometriä. Énosis
Vallanjako kuitenkin kiintiöitiin käytännössä siten, että Kyproksen presidentti oli kyproksenkreikkalainen ja varapresidentti kyproksenturkkilainen. Ministerineuvostossa oli seitsemän kyproksenkreikkalaista ja kolme kyproksenturkkilaista jäsentä, ja sen päätöksiin oli sekä presidentillä että varapresidentillä veto-oikeus. Perustuslain mukaan maan liittäminen Kreikkaan oli kiellettyä samoin kuin maan jakaminen sekä uusien valtioiden perustaminen. Eteokypriootit
Eteokypriootit (”aidot kyproslaiset”) on nimitys, jota käytetään Kyproksella antiikin aikana asuneesta kansasta, jonka oletetaan olleen saarta esihistoriallisella ajalla asuttaneiden jälkeläisiä. Eteokypriootin kieli oli heidän puhumansa ei-kreikkalainen kieli, jota ei tunneta muutoin kuin piirtokirjoituksista. Kumpikaan nimitys ei ole antiikin aikainen, vaan ne on kehitetty nykytutkimuksessa vastineeksi Kreetan eteokreeteille ja eteokreetin kielelle. Kyproksen historia
Arkaaisella ja klassisen antiikin aikakausilla saaren kukoistus jatkui, mutta useat eri osapuolet valloittivat saaren. Assyria, Egypti ja Persia alistivat kaupunkikuningaskunnat vuoron perään valtaansa. Kreikkalaiset ja persialaiset kiistelivät pitkään Kyproksen omistuksesta. Kiistat päättyivät vuoden 386 eaa rauhansopimukseen, jossa tunnustettiin Persian oikeus Kyprokseen. Salamiin kuningas Euagoras, joka hallitsi 411-374 eaa., yhdisti saaren ja teki siitä yhden kreikkalaisen maailman johtavista politiikan ja kulttuurin keskuksista. Saarelaiset toivottivat Aleksanteri Suuren tervetulleeksi ja hän teki saaresta osan valtakuntaansa. Kyproslais-minolainen kirjoitus
Kyproslais-minolaista kirjoitusta käytettiin Kyproksella koko myöhäisen pronssikauden ajan eli noin vuosina 1550–1160 eaa. Sama aika oli Kreetalla myöhäisminolaista kautta ja Manner-Kreikassa mykeneläistä kautta. Kyproslais-minolaisen kirjoituksen oletetaan perustuvan minolaisen kulttuurin Kreetalla käyttämään lineaari-A-kirjoitukseen, jota ei myöskään ole tulkittu. Ei ole tietoa, kirjoitettiinko näillä kahdella kirjoitusjärjestelmällä samaa, niin kutsuttua minolaista kieltä, vai eri kieliä. Kreikan kieli
Kreikkaa puhutaan nykyisin pääosin Kreikassa ja Kyproksella sekä jonkin verran muun muassa Albaniassa, Italiassa ja Turkissa sekä kreikkalaisissa maahanmuuttajayhteisöissä Yhdysvalloissa, Australiassa ja muissa maissa. Kreikan kieli on Kreikan ja Kyproksen tasavallan virallinen kieli ja myös yksi Euroopan unionin virallisista kielistä. Kreikan puhujia on maailmassa noin . Kypros
Kyproksen saaren alue kuuluu kansainvälisen oikeuden mukaan eli "de jure" kokonaisuudessaan Kyproksen tasavallalle, joka on saaren ainoa kansainvälisesti tunnustettu valtio. Saaren lähihistoriasta johtuen Kyproksen tasavalta hallitsee "de facto" vain saaren eteläistä osaa, joka muodostaa saaren pinta-alasta noin kaksi kolmasosaa (merkitty oheiseen karttaan vaaleanpunaisella), kun taas saaren pohjoisosa on Turkin miehittämänä, ja sitä hallitsee Pohjois-Kyproksen turkkilainen tasavalta (merkitty tummanpunaisella). Näiden alueiden välillä on YK:n turvavyöhyke (merkitty vaaleansinisellä). Lisäksi Kyproksen tasavalta on luovuttanut sopimuksella kaksi aluetta Yhdistyneen kuningaskunnan tukikohdiksi; nämä alueet ovat idempi Akrotíri ja lännempi Dekéleia (merkitty vihreällä). Kyproksen tasavalta
Kyproksen tasavalta on jaettu hallinnollisesti kuuteen alueeseen ("eparchía"), joista "de facto" vain kaksi sijaitsee kokonaan tasavallan puolella, kolme osittain sen ja osittain Pohjois-Kyproksen puolella, ja yksi kokonaan Pohjois-Kyproksen puolella. Alueet on jaettu kuntiin ("dímos") ja yhdyskuntiin ("koinótita"). Kyproksenkreikkalaiset
Kyproksen jaon myötä kyproksenkreikkalaiset muodostavat tällä hetkellä Kyproksen tasavallan ja edustavat kansainvälisissä yhteyksissä koko saarta. Kyproksen turkkilaiset asuttavat saaren pohjoisosaa muodostaen Turkin suojeluksessa olevan Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan. Kreikan kieli
Kreikan kielen varhaisin tunnistettavissa oleva muoto eli alkukreikka erkaantui indoeurooppalaisesta kantakielestä 2000-luvulla eaa. Kreikan kielen dokumentoitu historia alkaa puolestaan mykeneläisestä kreikasta vuoden 1400 eaa. paikkeilla. Kreikan kielen kirjoitettu historia ulottuukin kauemmaksi kuin minkään muun nykyisin puhutun kielen, lukuun ottamatta mahdollisesti kiinaa, jonka tuonaikaista ääntämystä ei kuitenkaan tunneta. Vanhimmat tunnetut kreikankieliset dokumentit ovat mykeneläisen kulttuurin lineaari-B-tavukirjoitustekstejä, joita on löydetty muun muassa Mykenestä ja Knossoksesta. Niissä käytetyn kirjoitus­järjestelmän onnistui selvittämään Michael Ventris 1950-luvulla. Mykeneläisen kulttuurin tuhouduttua alkoivat Kreikan pimeät vuosisadat, jolloin kreikkaa ei tiettävästi kirjoitettu. Kypros
Vuonna 1489 Välimeren kaupunkimahti Venetsia otti Kyproksen hallintaansa. Vuodesta 1570 aina vuoteen 1878 saari oli puolestaan osa Osmanien valtakuntaa. Vuonna 1878 Kypros siirtyi Britannian hallintaan. Kypros itsenäistyi vuonna 1960 presidenttinään arkkipiispa Makarios III. Se ajautui kreikkalais- ja turkkilaisväestön väliseen sisällissotaan vuonna 1963. Sota kesti kolme päivää ja päättyi aselepoon, jota valvomaan YK asetti kansainväliset rauhanturvajoukot (UNFICYP) vuonna 1964. Turkki miehitti Kyproksen pohjoisosan vuonna 1974 Kreikan sotilasjuntan tukeman vallankaappauksen jälkeen. Turkin miehittämät alueet julistivat itsenäisyyden vuonna 1975 ja Pohjois-Kyproksen turkkilainen tasavalta perustettiin 1983. Ainoastaan Turkki on tunnustanut tämän turkkilaishallinnon. Kyproksen tasavalta, joka hallitsee eteläistä 2/3 saaresta, on kansainvälisesti tunnustettu, ja Turkki ei puolestaan tunnusta tasavaltaa. Kyproslainen kirjoitus
Kyproslainen kirjoitus muodostui 56 eri kirjoitusmerkistä. Kirjoitusmerkeistä 14 on samoja kuin kyproslais-minolaisessa kirjoituksessa. Kyproslaista kirjoitusta kirjoitettiin oikealta vasemmalle. Kirjoitusmerkistön perusidea vastaa lineaari-B-merkkien (ja esimerkiksi japanin kana-merkkien) ideaa: se koostuu tavumerkeistä, jotka vastaavat pelkästä vokaalista tai konsonantista ja vokaalista muodostuvia avotavuja ("a e i o u", "ka ke ki ko ku" jne.). Kuten lineaari-B:ssä, kirjoituksessa ei ollut merkkejä kaikille kreikan kielen äänteille; esim. äänteellä [k] alkavia tavuja käytettiin myös [g]:n ja [kh]:n esittämiseen, äänteellä [p] alkavia tavuja [b]:n ja [ph]:n esittämiseen ja äänteellä [t] alkavia tavuja [d]:n ja [th]:n esittämiseen. Sananloppuinen [n], [s] tai [r] on esitetty tavuilla "ne", "se" ja "re". Numeromerkit ovat samat kuin lineaari-A:ssa, lineaari-B:ssä ja kyproslais-minolaisessa kirjoituksessa. Kyproksen miehitys
Kyproksen saari on edelleen jaettu kahtia. Myös pääkaupunki Nikosia on jaettu kahtia, ja sitä vartioivat Kyproksen tasavallan ja Pohjois-Kyproksen armeijan sotilaat. YK:n johtama UNFICYP-operaatio jatkuu edelleen (vuonna 2018). Saaren yhdistämisestä on neuvoteltu. Vuonna 2004 pidetyssä kansanäänestyksessä kyproksenturkkilaisista 65 % kannatti YK:n pääsihteeri Kofi Annanin ehdottamaa yhdistämistä, mutta kyproksenkreikkalaiset torjuivat sen 76 %:n enemmistöllä oman presidenttinsä Tássos Papadópouloksen ja Kyproksen kirkon johdon suosituksesta. Samana vuonna Kyproksen tasavalta liittyi Euroopan unioniin. Kyproslainen kirjoitus
Kyproslainen kirjoitus kehitettiin kypro-geometrisella kaudella 1000-luvulla eaa., ja varhaisin tunnettu kirjoitusjärjestelmää käyttävä teksti on ajoitettu noin vuoteen 1050 eaa. Kirjoitus perustui Kyproksen esihistoriallisen kauden niin kutsuttuun kyproslais-minolaiseen kirjoitukseen, joka oli käytössä noin ajalla 1550–1050 eaa. ja koostui 63 tavumerkistä. Sen oletetaan puolestaan perustuvan varhaisempaan lineaari-A-kirjoitukseen, joka oli minolaisen kulttuurin käytössä. Kyproslaisessa kirjoituksessa vaikuttaisi olevan myös paljon lineaari-B-kirjoituksen vaikutusta.
Kirjoituksen syntyaika oli aikaa, jolloin Kyprokselle saapui kreikkalaisia asuttajia, kuten doorilaisvalloitusta Peloponnesokselta paenneita mykeneläisiä. Kirjoitusta käytettiinkin ilmeisesti heti alusta kreikan kielen kirjoittamiseen saaren varhaisempien asukkaiden kielen eteokyproksen ohella. Siinä missä Manner-Kreikan kreikkalaiset kehittivät kreikan kielen kirjoittamiseen kreikkalaisen kirjaimiston foinikialaisen kirjaimiston pohjalta, Kyproksella kreikan kieleen sovitettiin siis saaren varhaisempi kirjoitusjärjestelmä. Tämä on huomiota herättävää siksi, että Kreikan saamien foinikialaisten vaikutteiden on täytynyt kulkea Kyproksen kautta tai ainakin vierestä, mutta silti saarella syntyi oma kirjoitusjärjestelmä. Kyproksenkreikkalaiset
Poliittiseen umpikujaan kreikkalaiset vaativat ratkaisukseksi enosista ja turkkilaiset "taksimia" (turk. "jako"). Turkkilaisväestöä pakeni tuhansittain pohjoiseen ja vanhat taisteluryhmät kreikkalaisten EOKA (per. 1955) ja turkkilaisten TMT (per. 1957) ottivat aseellisesti yhteen. Asetelmat olivat syntyneet jo ennen Kyproksen itsenäistymistä. Kreikan sotilasvallankaappauksen jälkeen väkivaltaisuudet puhkesivat laajoinna uudelleen vuonna 1967.