Mikä on Japanin asukasluku?
Japani
Japani koostuu yli 3 000 saaresta, joista suurimmat ovat Honshū, Hokkaidō, Kyūshū ja Shikoku. Valtaosa saarista on vuoristoisia ja monet myös tuliperäisiä; esimerkiksi Japanin korkein vuorenhuippu Fuji on tulivuori. Maan asukasluku on maailman kymmenenneksi suurin, yli 127 miljoonaa henkeä. Suur-Tokion alue, johon kuuluu Tokion kaupunki ja useita ympäröiviä prefektuureja, on maailman suurin metropolialue yli 30 miljoonalla asukkaallaan.
Ōta (Tokio)
Ōta () on yksi Japanin pääkaupungin Tokion erillisalueista. Se sijaitsee Tokionlahden rannalla kaupungin eteläosassa Tokion keisarillisen palatsin eteläpuolella ja rajautuu Kōtōn, Meguron, Setagayan ja Shinagawan erillisalueisiin sekä Kanagawan prefektuurin Kawasakin kaupunkiin. Kawasakin vastaisen rajan muodostaa Tamajoki. Ōtassa on 722 099 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 60,75 neliökilometriä. Japanin talous
Vuonna 2011 Japanissa oli noin 62,74 miljoonaa työikäistä, joten sillä on yhdeksänneksi eniten työntekijöitä maailmassa. Maan työttömyysaste oli samana vuonna arviolta 4,8 %. Työntekijöistä 3,9 % työskentelee maataloudessa, 26,2 % teollisuudessa ja 69,8 % palvelualoilla. Vuoden 2010 arvion mukaan 16 % japanilaisista elää köyhyysrajan alapuolella. Japanin työikäisen väestön määrä on laskenut vuodesta 1998 lähtien. Syynä tähän on Japanin väestön vanheneminen, mikä johtaa samalla huoltosuhteen heikkenemiseen. Vuonna 2010 59,6 % japanilaisista kävi töissä. Miehistä työssäkäyviä oli 71,6 % ja naisista 48,5 %. Yritysten johtohenkilöt pois luettuna Japanissa oli 51,11 miljoonaa työssä käyvää henkilöä. Heistä 34,3 % oli osa- tai määräaikaisessa työsuhteessa. Osa- ja määräaikaiset työsuhteet olivat huomattavasti yleisempiä naisten (53,8 %) kuin miesten (18,9 %) keskuudessa. Japani
Japanin historia on perinteisesti jaettu kausiin, joita on 13 tai enemmän, ja niiden alajaksoihin. Viimeiset neljä kautta 1800-luvun puolivälistä saakka ovat vastanneet keisarien hallituskausia. Nykyinen meneillään oleva kausi on Heisei-kausi.
Japanin saariston ensimmäiset asukkaat paeoliittisella kaudella olivat metsästäjä-keräilijöitä, jotka saapuivat todennäköisimmin Koreasta ja Koillis-Aasiasta. Japanin paleoliittisen asutuksen ajoitetaan yleisimmin alkaneen yli 10 000–30 000 vuotta sitten. Myös muuttoaaltoa Polynesiasta maan eteläosiin on pidetty mahdollisena. Ensimmäiset sivilisaation merkit ilmaantuivat alueelle noin 10 000 eaa. Jōmon-kulttuurin alkaessa. Kulttuurille luonteenomaisia piirteitä olivat mesoliittis-neoliittinen, osittain paikallaan pysyvä metsästäjä-keräilijöiden elämäntapa ja alkeellinen maatalous. Tältä kaudelta peräisin olevat, usein punotuilla tai suorilla naruilla painetuilla kuvioilla koristellut saviastiat kuuluvat maailman vanhimman säilyneen keramiikan joukkoon. Hokkaidō
Muuhun Japaniin nähden harvaan asutulla saarella asuu vain vajaat kuusi miljoonaa ihmistä eli alle 5 % koko maan väestöstä. Hokkaidō on väkiluvultaan Japanin seitsemänneksi suurin prefektuuri. Japanin viralliset suurkaupungit
Virallisille suurkaupungeille annettiin monia valtaoikeuksia, jota yleensä kuuluvat prefektuureille. Lisäksi ne jaettiin suuralueisiin (区, "ku"), joilla on kaikilla oma hallintonsa. Tokion erillisalueista poiketen suuralueiden valtuutetut nimittää kuitenkin kaupungin pormestari, eikä heitä valita vaaleilla. Alun perin virallisilta suurkaupungeilta vaadittiin useita ominaisuuksia: kaupungissa tuli olla vähintään 500 000 asukasta, sen väestötiheyden tuli olla yli 2 000 asukasta neliökilometrillä ja asukkaista alle kymmenesosa sai olla töissä alkutuotannon parissa. Seuraavien vuosikymmenten aikana useat kaupungit saavuttivat tarvittavat vaatimukset joko luonnollisen kasvun (kuten Suur-Tokioon kuuluva Kawasaki) tai kuntaliitosten kautta (kuten usean kaupungin yhteenliittymänä syntynyt Kitakyūshū). Myöhemmin asukastiheyteen ja talousrakenteeseen liittyvät kriteerit poistettiin, mutta käytännössä virallisen suurkaupungin asema annettiin vain kaupungeille, joissa oli tai joissa ennustettiin pian olevan yli miljoona asukasta. Chiba oli ensimmäinen virallinen suurkaupunki, joka ei koskaan saavuttanut miljoonan asukkaan rajaa. Kōtō
Kōtō () on yksi Japanin pääkaupungin Tokion erillisalueista. Se sijaitsee kaupungin itäosassa Tokionlahden rannalla Sumida- ja Arajokien suulla Tokion keisarillisen palatsin itäpuolella ja rajautuu Chūōn, Edogawan, Minaton ja Sumidan erillisalueisiin. Kōtōssa on 509 471 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 40,16 neliökilometriä. Japanilaiset
Japanilaiset () ovat itä-aasialainen etninen ryhmä. Japanilaiset asuvat pääosin Japanin saarilla (n. 127 miljoonaa). Maailmassa asuu noin 130 miljoonaa japanilaista. He puhuvat japanin kieltä ja heidän vanha uskontonsa on šintolaisuus, vaikka nykyään monet japanilaiset ovat myös buddhalaisia. Japanilaisten alkuperä ei ole kunnolla tiedossa, eikä japanin kielelle ole löytynyt yhtään sukukieliä. Kiinalaisella kulttuurilla ja sitä kautta kungfutselaisuudella on ollut merkittävä vaikutus japanilaisten arvoihin, moraaliin ja kulttuuriin. Japanin kiinalaiset
Toisen maailmansodan aikana Japanissa asui noin 20 000 kiinalaista. Sodan jälkeen vuonna 1948 määrä oli noussut 36 932:een. Heistä noin 40 prosenttia oli peräisin Taiwanista. Taiwanilaisten muutto maahan jatkui 1950-luvulta 1970-luvulle. Heitä tuli maahan opiskelijoina ja valmistuttuaan suuri osa jäi Japaniin töihin. Muutto Kiinasta sen sijaan vähentyi merkittävästi. Japani ei tunnustanut Kiinan kommunisteja vaan piti Taiwania hallinneita kansallismielisiä sen oikeina vallanpitäjinä. 1970-luvun alussa maassa asui noin 50 000 kiinalaista. Cool Japan
Toimittaja Douglas McGray kirjoitti "Foreign Policy" -lehdessä vuonna 2002, että Japanin todellinen valta tuli sen populaarikulttuurin, kuten mangan, animen ja pelien, vetovoimasta. Kirjoitus käännettiin japaniksi seuraavana vuonna ja se sai monet japanilaiset suhtautumaan maansa populaarikulttuuriin vakavasti. Cool Japanista tuli suosittu puheenaihe poliitikkojen, muun muassa Tarō Asōn, parissa. Japanin vientijärjestö JETRO ilmoitti, että vuosina 1992–2004 Japanin ulkomaanvienti oli kasvanut keskimäärin 20 prosenttia, mutta animen, mangan, muodin ja elokuvien vienti oli kasvanut 300 prosenttia. Japanin historia
Japanin väestön alkuperä on edelleen jokseenkin epäselvä. Todennäköisimmin Japanin nykyinen väestö on muodostunut osittain Manner-Aasian eri osista ja osittain etelästä mereltä käsin tulleiden muuttoaaltojen seurauksena. Japanin saaret olivat yhteydessä mantereeseen noin 18 000–12 000 vuotta ennen ajanlaskun alkua, jolloin Hokkaidō oli yhteydessä Siperiaan ja Honshū Koreaan. Nykyinen Japaninmeri muodosti näin ollen suuren sisäjärven. Japanin ydinkaupungit
Ydinkaupungeille ei myönnetä yhtä laajoja valtaoikeuksia kuin virallisille suurkaupungeille, mutta laajemmat kuin tavallisille kaupungeille. Pääosin niillä on yhtä paljon valtaa kuin virallisilla suurkaupungeilla, lukuun ottamatta joitakin tehtäviä, jotka on tehokkaampi hoitaa prefektuuritasolla. Ydinkaupunkijärjestelmä tarkoitettiin alun perin myös keinoksi houkutella pienempiä kaupunkeja yhdistymään ja muodostamaan suurempia yksiköitä. 1990-luvun talousvaikeuksien myötä Japanin hallitus otti tavoitteekseen kuntien määrän voimakkaan vähentämisen ja perusti samalla vuosikymmenen lopulla ydinkaupunkien alapuolelle uuden yli 200 000 asukkaan erityiskaupunkien luokan. Ydinkaupunkien määrä kasvoi 27:ään vuonna 2000 ja 42:een vuonna 2013, ja jotkin aiemmat ydinkaupungit on nimitetty virallisiksi suurkaupungeiksi. Kuntaliitoksista ja niiden mahdollistamista ydin- ja suurkaupunkinimityksistä onkin tullut keino nousta ylöspäin kansallisessa kuntahierarkiassa ja hyötyä korkean aseman tuomista eduista. Megapoli
Vuonna 1950 vain New Yorkin väkiluku ylitti kymmenen miljoonan ihmisen rajan. Nykyään megapoleja on pitkälti yli kaksikymmentä ja määrän odotetaan vain nousevan tulevaisuudessa kehitysmaiden kaupungistuessa. Nykyään suurin osa maailman megapoleista sijaitsee kehitysmaissa. Maailman suurin megapoli on Tokio, jonka suurkaupunkialueella asuu yli 36 miljoonaa ihmistä. Higashiōsaka
Higashiōsaka (; ”Itä-Osaka”) on noin puolen miljoonan asukkaan kaupunki Osakan prefektuurissa Japanissa. Se sijaitsee nimensä mukaisesti aivan Osakan kaupungin itäpuolella. Länsiosistaan se liittyy saumattomasti Osakan kaupunkialueeseen, mutta idässä se nousee korkealle Ikomavuoren luonnonalueille ja rajautuu Naran prefektuuriin. Etelässä sen rajanaapurina on Osakan prefektuurin Yaon kaupunki ja pohjoisessa Daitōn kaupunki. Higashiōsakan pinta-ala on 61,81 neliökilometriä ja siellä on 505 801 asukasta (vuonna 2014). Higashiōsaka on nimetty yhdeksi Japanin ydinkaupungeista vuonna 2005. Japanin viralliset suurkaupungit
1990- ja 2000-luvuilla paikallishallintolakiin tehtiin merkittäviä uudistuksia, ja virallisten suurkaupunkien alapuolelle perustettiin kaksi uutta kaupunkiluokkaa, ydinkaupungit vuonna 1995 ja erityiskaupungit vuonna 2000. Eräs syy näille uudistuksille oli vaikea taloudellinen tilanne. Maan hallitus otti tavoitteekseen kuntien määrän voimakkaan vähentämisen, ja uusilla suurkaupunkinimityksillä kaupunkeja rohkaistiin muodostamaan suurempia hallinnollisia yksiköitä. Nimityksistä onkin tullut tapa nousta ylemmäs kansallisessa kuntahierarkiassa ja hyötyä korkeamman aseman tuomista eduista. Merkittävä kuntaliitos tapahtui vuonna 2001, kun Urawan, Ōmiyan ja Yonon kaupungit yhdistyivät uudeksi Saitaman kaupungiksi, jolle myönnettiin virallisen suurkaupungin asema. Muutaman vuoden kuluessa jo lähes 80 prosenttia maan kunnista harkitsi kuntaliitoksia. Vuonna 2002 paikallishallintolakia uudistettiin jälleen, ja virallisten suurkaupunkien epävirallista väestörajaa laskettiin miljoonasta 700 000 henkeen. Muutoksen myötä virallisten suurkaupunkien määrä kasvoi 2000-luvulla nopeasti. Japani
Japanin saariston pituus on saanut ilmaston tavoin aikaan monipuolisen kasvillisuuden ja eläimistön. Japanissa elää noin 4 500 syntyperäistä kasvilajia. Lajien suureen määrään ovat vaikuttaneet erityisesti lämpötilojen suuri vaihtelu ja suuret sademäärät. Japanin kasvillisuus voidaan jakaa viiteen vyöhykkeeseen: subtrooppinen alue eteläisimmillä saarilla, lämmin ikivihreiden lehtipuumetsien alue pääsaarten eteläosissa, viileä lehtipuumetsien alue Honshūn pohjois- ja Hokkaidōn eteläosassa, subalpiininen vyöhyke Keski- ja Pohjois-Hokkaidōlla sekä alpiininen vyöhyke Honshūn ja Hokkaidōn vuoristoalueilla. Subtrooppisen alueen kasvillisuudella on yhteyksiä Malakan niemimaan lajistoon, kun taas maan keskiosien kasvillisuudella pikemminkin Koreaan ja Kiinaan. Japanin kasvilajisto on runsaan sadan vuoden aikana muuttunut suuresti paitsi kaupungistumisen, myös ihmisen Euroopasta ja Pohjois-Amerikasta tuomien tulokaslajien vuoksi: Meiji-kaudelta lähtien maahan on tuotu arviolta 200–500 kasvilajia. Japanin talous
Japanin viennin arvo oli vuonna 2011 noin 800,8 miljardia $, mikä tekee Japanista maailman viidenneksi suurimman hyödykkeiden viejän. Yleisimmät viennin kohteet ovat junavarusteet, moottoriajoneuvot, puolijohteet, sähkökoneet ja kemikaalit. Maan suurimmat vientimaat vuonna 2010 olivat Kiina (19,4 %), Yhdysvallat (15,7 %), Etelä-Korea (8,1 %), Hongkong (5,5 %) ja Thaimaa (4,4 %). Japanin tuonnin arvo on 794,7 miljardia $ ja sen merkittävimpiä tuontihyödykkeitä ovat koneet ja varusteet, polttoaineet, elintarvikkeet, tekstiilit ja raakamateriaalit. Japanin tuonnin arvo vuonna 2010 oli maailman viidenneksi suurin. Sen huomattavimmat tuojamaat ovat Kiina (22,1 %), Yhdysvallat (9,9 %), Australia (6,5 %), Saudi-Arabia (5,2 %), Yhdistyneet arabiemiirikunnat (4,2 %), Etelä-Korea (4,1 %) ja Indonesia (4,1 %). Japanin maantiede
Japanin eläimistö koostuu suurelta osin Kiinasta ja Koreasta saapuneista lauhkean vyöhykkeen lajeista, mutta myös Kaakkois-Aasian subtrooppisista ja Siperian subarktisista lajeista. Koska esihistoriansa aikana Japanin saaristo on ollut vuoroin erossa manner-Aasiasta ja vuoroin yhdessä sen kanssa, eläinlajien muuttohistoria alueelle on monimutkainen. Japanissa elää joitakin endeemisiä lajeja, kuten japaninmakaki ja japaninjättisalamanteri; Ryūkyū-saarten lajistoon kuuluu vuorostaan joitakin "eläviä fossiileja", kuten iriomotenkissa. Tiheästä asutuksesta huolimatta suuria maanisäkkäitä elää Japanin vuoristoalueilla suhteellisen paljon. Niihin kuuluvat muun muassa karhut, villisiat, supikoirat, ketut ja peurat. Lintulajeja Japanin alueella elää noin 600; maa sijaitsee merkittävällä lintujen muuttoreitillä. Maan rikas merilajisto, johon kuuluu lukuisten kala- ja äyriäislajien lisäksi pyöriäisiä, valaita ja delfiinejä, on suureksi osaksi kylmän ja lämpimän merivirran kohtaamisen ansiota Japanin lähialueilla. Japanin historia
Japanin väkiluku kasvoi nopeasti, ja vuonna 1920 se oli noussut lähes 57 miljoonaan. Kasvuun vaikuttivat parantunut hygienia ja pienempi lapsikuolleisuus, mutta elintaso pysyi kaikesta huolimatta alhaisena erityisesti maaseudulla, jossa 72 prosenttia japanilaisista edelleen asui vuonna 1913. Riisin tuotanto yli kaksinkertaistui 1880-luvulta 1930-luvulle kasvavan väestön ruokkimiseksi. Teollisuuden merkitys kasvoi vähitellen: ensimmäiseen maailmansotaan mennessä tekstiiliteollisuus oli noussut maan merkittävimmäksi teollisuudenalaksi. Teollisuuden kasvua auttoivat halvan työvoiman saanti maaseudulta ja raskaassa teollisuudessa valtion omistamat pankit, joilta saatiin tarvittavaa pääomaa. Maailmansota merkitsi huomattavaa kasvua maan taloudelle, sillä japanilaisten tuotteiden kysyntä muualla Aasiassa lisääntyi. Talouskasvu aiheutti kuitenkin inflaatiota, joka johti työkiistoihin, vuoden 1918 riisimellakoihin ja lopulta lamaan vuonna 1920. Vaikeuksia pahensi Tokioon vuonna 1923 iskenyt suuri Kantōn maanjäristys, joka surmasi yli 100 000 henkeä. Suur-Tokio
Suur-Tokio on laaja Japanin pääkaupungin Tokion ympärille kasvanut metropolialue. Se on maailman suurin metropolialue: Yhdistyneiden kansakuntien määritelmän mukaan siellä on noin 38 miljoonaa asukasta (vuonna 2016). Se kuuluu maailman tärkeimpiin kaupunkialueisiin niin taloudellisesti, kulttuurillisesti kuin poliittisestikin. Sillä on maailman suurin kaupunkitalous, vuonna 2015 yli 1 600 miljardia dollaria, eli jonkin verran pienempi kuin Etelä-Korealla ja suurempi kuin New Yorkilla. Tokio
Vuonna 2008 prefektuuriin muutti 83 000 ihmistä enemmän kuin sieltä muutti pois. Vuodesta 1967 lähtien prefektuuri oli kärsinyt muuttotappiosta vuotta 1985 lukuun ottamatta, kunnes vuonna 1997 muuttoliike kääntyi positiiviseksi. Vuonna 2008 prefektuurin alueella oli 106 000 syntymää ja 98 000 kuolemaa, mutta syntyvyys on ollut laskussa vuodesta 1968, jolloin prefektuurissa syntyi ennätysmäärä ihmisiä, 182 000. Prefektuurin väestöstä 11,8 prosenttia on 0–14-vuotiaita, 67,9 prosenttia 15–64-vuotiaita ja 20,2 prosenttia yli 65-vuotiaita. Japanin pörssi
Japanin pörssi (; , JPX) on vuoden 2013 alussa silloisten Japanin suurimpien pörssien eli Tokion pörssin ja Osakan pörssin yhdistyessä syntynyt uusi pörssiyritys. Japanin markkinakilpailua valvova viranomainen oli hyväksynyt yhdistymisen heinäkuussa 2012. Japanin pörssin osake on listattu tytäryritys Tokion pörssissä.
Japanin pörssi on pörssissä listattujen yritysten markkina-arvoltaan maailman kolmanneksi tai neljänneksi suurin pörssi. Tammikuussa 2016 JPX-pörssissä listattujen yritysten markkina-arvo 4 522 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Tätä suurempia olivat pörssissä listattujen yritysten tammikuun 2016 markkina-arvon perusteella ainakin New Yorkin pörssi (NYSE, USA; 16 813 mrd. USD) ja NASDAQ (USA; 6 734 mrd USD). Viime vuosina myös Lontoon pörssi (LSE, sis. Italian pörssi) on toisinaan listattu 3.-5. suurimmaksi, mutta se ei ollut mukana Maailman pörssifederaation (WFE) tammikuun 2016 pörssien listalla. Esimerkiksi huhtikuussa 2014 LSE oli sijalla neljä ja marraskuussa 2014 sijalla viisi ja lokakuussa 2015 sijalla kolme. Tokio
Vuonna 2005 Tokion prefektuurin työväestö oli 6,27 miljoonaa henkeä, joista 5,916 miljoonaa oli töissä ja 354 000 työttöminä. Työllisistä vain 0,4 prosenttia oli töissä alkutuotannon parissa, 18,7 prosenttia jalostuksen parissa ja 77,4 prosenttia palveluiden parissa. Päivisin Tokion väkiluku nousee huomattavasti yli kahdella miljoonalla hengellä 14,978 miljoonaan henkeen, koska opiskelijoita ja työntekijöitä matkustaa viereisistä prefektuureista Tokioon. Tästä väkimäärästä 11,285 miljoonaa on erillisalueiden sisällä, joten Taman alueen väkiluku laskee myös hieman. Suurin nousu koetaan kaupungin keskustan kolmella erillisalueella (Chiyoda, Chūō ja Minato), joissa päiväväestö on 2,410 miljoonaa ja yöväestö vain 326 000, yli seitsemän kertaa pienempi. Eniten työläisiä saapuu Tokioon Kanagawan (11,6 prosenttia), Saitaman (10,9 prosenttia) ja Chiban (8,7 prosenttia työväestöstä) prefektuureista. Tokio
Tokion prefektuurin väkiluku oli 1. lokakuuta 2009 yhteensä noin 12 989 000. Prefektuurissa asuu kymmenesosa koko Japanin väestöstä. Prefektuuri onkin väkiluvultaan suurin ja myös tiheimmin asutettu: sen väestötiheys on 5 937 henkeä neliökilometriä kohden. Kaksi kolmasosaa prefektuurin väestöstä asuu 23 erillisalueen rajojen sisäpuolella, yhteensä 8 802 000 henkeä. Kolmasosa väestöstä asuu Taman alueella erillisalueiden itäpuolella, yhteensä 4 159 000 henkeä. Ulkosaarilla asukkaita on vain vähän, noin 28 000. Shikoku
Shikokun pinta-ala on 18 292 neliökilometriä. Saari jakautuu neljään prefektuuriin, jotka ovat Ehime, Kagawa, Kōchi ja Tokushiman prefektuuri. Asukkaita Shikokulla on noin 4 064 000 (vuonna 2006), vain 3,2 prosenttia Japanin väkiluvusta. Saari on yhdistettynä Honshūhun lautalla, ilmateitse sekä vuodesta 1988 alkaen siltaverkostolla. Ennen siltojen valmistumista Shikoku oli hyvin eristäytynyt muista saarista ja vapaan liikkumisen Shikokun ja muiden saarien välillä odotettiin parantavan taloudellista tilannetta sillan molemmissa päissä. Näin ei kuitenkaan ainakaan vielä ole tapahtunut. Seton sisämeri
Seton sisämeren rannikkoalueet ovat yksi modernin Japanin teollistuneimmista alueista. Osakan, Kōben ja Hiroshiman lisäksi rannikon suuria teollisuuskaupunkeja ovat Kurashiki, Kure, Fukuyama ja Ube Honshūlla sekä Sakaide ja Niihama Shikokulla. Hiroshiman prefektuurissa sijaitseva Innoshima on myös tunnettu laivanrakennuksestaan ja saarella sijaitsevasta telakasta. Yhteensä Seton sisämeren rannikolla asuu noin 30 miljoonaa japanilaista eli 24 % koko Japanin väestöstä. Sisämeren rannikko on erityisen suosittua raskas- ja kemianteollisuuden aluetta. Suurimmat teollisuudenalat ovat teräs- ja laivateollisuus sekä 1960-luvulta lähtien öljynjalostus ja siitä johdettu tuotanto. Alueella harjoitetaan myös kalastusta ja maanviljelyä. Merestä pyydystetään vuosittain 270 000 tonnia kalaa. Japani
Maa sijaitsee tuliperäisellä ja maanjäristysherkällä alueella ”Tyynenmeren tulirenkaan” varrella kolmen mannerlaatan yhtymäkohdassa. Alueella on yhteensä noin 160 tulivuorta, joista kolmasosa on aktiivisia. Japanissa on jatkuvasti pieniä maanjäristyksiä ja suurempia, tuhoisia maanjäristyksiä useita kertoja vuosisadassa. Maanjäristykset johtavat usein tsunameihin. Lähihistorian vakavat maanjäristykset ovat Kōben maanjäristys vuonna 1995, Chūetsun maanjäristys vuonna 2004 ja Tōhokun maanjäristys vuonna 2011. Japanin ydinkaupungit
Japanin ydinkaupungit () on Japanin paikallishallintolaissa (, luvun 252 pykälä 22) määritelty suurkaupunkien luokka. Ydinkaupunkijärjestelmä perustettiin vuonna 1995, ja ensimmäiset 12 kaupunkia nimitettiin ydinkaupungeiksi 1. huhtikuuta 1996. Ydinkaupungit ovat hierarkiassa vanhemman kaupunkiluokan eli virallisten suurkaupunkien alapuolella; alun perin ydinkaupungissa tuli lain mukaan olla vähintään 300 000 asukasta, sen pinta-alan tuli olla ainakin 100 neliökilometriä ja sen täytyi olla tärkeä työpaikkakeskittymä, jonka päiväväestö ylitti yöväestön määrän. Myöhemmin lakia on muutettu useaan otteeseen, ja vaatimukset pinta-alasta ja päiväväestön määrästä on poistettu. Hiroshima
Hiroshima () on Hiroshiman prefektuurin pääkaupunki Chūgokun alueella Japanissa. Vuonna 2014 Hiroshiman väkiluku oli noin 1,19 miljoonaa ja asukastiheys 1  311 asukasta neliökilometrillä. Kaupungin kokonaispinta-ala on 905,41 km². Hiroshima on Nagasakin rinnalla toinen niistä kahdesta kaupungista, joihin Yhdysvallat pudotti atomipommin toisen maailmansodan aikana. Kyūshū
Kyūshūn saaren pinta-ala on 36 719 neliökilometriä. Saari jakautuu seitsemään prefektuuriin, jotka ovat Fukuoka, Kagoshima, Kumamoto, Miyazaki, Nagasaki, Ōita ja Saga. Prefektuurien alueella on noin 13 170 000 asukasta eli 10,3 prosenttia Japanin koko väkiluvusta (vuonna 2009). Saaren tärkeimmät keskukset ovat sen teollistuneessa pohjoisosassa sijaitsevat Fukuokan, Kitakyūshūn ja Nagasakin kaupungit. Saari on ilmastoltaan subtrooppinen ja maaperältään tuliperäinen; Kyūshūlla sijaitseva Aso on maailman suurin aktiivinen tulivuoren kraatteri. Jokohama
Jokohama () on Japanin suurin kunta 3 650 000 asukkaallaan. Jokohama sijaitsee Kanagawan prefektuurissa, Tyynen valtameren rannalla noin 30 km Tokiosta etelään ja muodostaa yhdessä Tokion, Chiban ja Kawasakin kanssa maailman suurimman yhtenäisen kaupunkialueen Suur-Tokion, jossa asuu yli 35 miljoonaa ihmistä (YK:n arvio vuodelta 2007). Amerikanjapanilaiset
Amerikanjapanilaiset (, ) on Yhdysvaltoihin muuttaneista japanilaisista ja heidän jälkeläisistään koostuva väestöryhmä. Amerikanjapanilaisena itseään pitäviä ihmisiä oli Yhdysvaltain vuoden 2010 väestönlaskennassa 763 325. Selvästi suurimmat amerikanjapanilaiset väestöt asuivat Kaliforniassa, jossa heitä oli 272 528, sekä Havaijilla, jossa heitä oli 185 502. Japanin talous
Japanissa, kuten muissakin teollisuusmaissa, maailmansodan jälkeen ilmennyt vauvabuumi synnytti suuria ikäluokkia, jotka ovat nyt eläköitymässä. Suurien vanhenevien ikäpolvien, matalan syntyvyyden ja maailman kolmanneksi pisimmän eliniänodotteen vuoksi Japani on maailman nopeiten vanheneva maa. Sen yli 65-vuotiaiden määrän on arveltu nousevan 40 prosenttiin vuoteen 2050 mennessä samalla kun Japanin väestön määrä kutistuu sen nykyisestä 125 miljoonasta alle 100 miljoonaan. Mizuhon tutkimusinstituutin mukaan vuonna 2025 70 prosenttia Japanin menoista tulee suuntautumaan velkojen ja sosiaaliturvan kuluihin. Samaan aikaan Japanin työikäisen väestön määrä kutistuu alle vuoden 1950 tason. Japanin korealaiset
Suurin osa nykyisistä Japanin korealaisista polveutuu niistä korealaisista, jotka muuttivat Japaniin maan hallitessa Koreaa vuosina 1910–1945. Ensimmäiset muuttajista olivat lähinnä opiskelijoita ja kausityöläisiä. Heidän määränsä nousi nopeasti, vuonna 1911 Japanissa asui 2 527 korealaista, kun taas vuonna 1931 heitä oli jo 311 247. Vuodesta 1939 lähtien Japani alkoi tuoda Koreasta pakkotyöläisiä Japanin kaivoksille ja tehtaille. Vuodesta 1941 lähtien korealaisista miehistä tuli myös asevelvollisia. Tämän myötä korealaisten määrä kasvoi entisestään ja vuonna 1944 heitä oli jo 1 936 843, ja toisen maailmansodan lopussa vuonna 1945 2,4 miljoonaa. Sodan loputtua suuri osa korealaisista palasi nyt japanilaisvallasta vapautuneeseen Koreaan. Vuonna 1948 korealaisia oli Japanissa enää 588 170. Kitakyūshū
Kitakyūshū () on kaupunki Kyūshūn saarella Japanissa Fukuokan prefektuurissa. Kaupunki sijaitsee noin puolimatkassa Shanghain ja Tokion välissä. Kaupungin väkiluku on 977 465 asukasta (2014), mutta esikaupunkeineen väkiluku yltää yli kahden miljoonan. Kaupungista on vain 20 minuutin matka Shinkansen-luotijunalla Kyūshūn saaren suurimpaan kaupunkiin, Fukuokaan. Kitakyūshū on valittu yhdeksi Japanin virallisista suurkaupungeista. Yamagata
Yamagata () on Yamagatan prefektuurin pääkaupunki Japanissa. Kaupunki perustettiin 1. huhtikuuta 1889. Vuonna 2015 kaupungin väkiluku oli 252 532, pinta-ala 381,58 km² ja asukastiheys 662,07 ihmistä neliökilometriä kohden. Osaka
Osaka tunnetaan ennen kaikkea kaupallisena keskuksena. Kaupungilla oli merkittävä rooli Japanin teollistumisessa ja se on edelleen tärkeä talouskeskus. Päiväsaikaan kaupungin väkiluku kohoaa huomattavasti 3,5 miljoonaan, sillä ympäröivien alueiden asukkaita käy siellä töissä. Alun perin nimellä Naniwa tunnettu kaupunki nousi sijaintinsa vuoksi tärkeäksi kauppapaikaksi jo varhain ja toimi 600-luvulla lyhyen aikaa maan pääkaupunkina. Poliittiseksi keskukseksi Osaka nousi jälleen 1500-luvulla, kun Toyotomi Hideyoshi perusti kaupunkiin Osakan linnan. Edo-kaudella Osakaan syntyi vauras kaupunkikulttuuri, ja kaupunki sai erityisesti välttämättömien ruokatarvikkeiden kuten riisin kaupan myötä lempinimen ”kansakunnan keittiö” (). Nykyisinkin Osaka tunnetaan elävästä ruoka- ja viihdekulttuuristaan. Gifun prefektuuri
Japanin väestönlaskennan mukaan maan väestön keskipiste sijaitsee Gifun prefektuurissa. Vuonna 2000 se sijoitettiin Mugin entiseen kaupunkiin, joka on myöhemmin yhdistynyt Sekiin. Viimeisimmässä vuoden 2005 väestönlaskennassa se oli siirtynyt hieman itään päin mutta sijaitsi edelleen Gifussa. Japanintilhi
Japanintilhi elää lisääntymisaikana vain Venäjän Kaukoidässä ja mahdollisesti Kiinassa Heilongjiangin maakunnassa. Syksyllä se vaeltaa Japaniin, Koreaan, Taiwaniin ja Kiinan itäosiin. Laji on otettu uhanalaisten lajien listalle pesimäalueilla tapahtuneiden muutosten, lähinnä ylimitoittujen hakkuiden ja pääasiassa Kiinassa tapahtuvan häkkilintupyynnin takia. Eurooppaan tuotiin vuonna 1998 noin 5 390 japanintilheä. Tokio
Tokio (, ”itäinen pääkaupunki”) on Japanin pääkaupunki ja suurin kaupunki. Hallinnollisesti ”Tokio”-nimistä kaupunkia ei ole olemassa, vaan Tokion metropoli tai Tokion prefektuuri () on yksi Japanin 47 prefektuurista. Se sijaitsee Kantōn alueella Japanin pääsaaren Honshūn keskiosassa Tyynenmeren ja Tokionlahden rannalla. Suur-Tokio on Japanin ja maailman suurin yhtenäinen metropolialue, ja se toimii Japanin politiikan, talouden ja kulttuurin keskuksena sekä Japanin keisarin asuinpaikkana. Japanin historia
1980-luvun lopulla Japaniin syntyi kuitenkin niin kutsuttu kuplatalous, joka nosti maan kiinteistö- ja pääomahinnat pilviin. Kupla puhkesi 1990-luvun alussa, jolloin Japani ajautui syvään ja pitkäkestoiseen lamaan. Aikaa on kutsuttu ”menetetyksi vuosikymmeneksi”. Lama viivästytti uudistuksia ja pahensi kauppajännitteitä, mutta positiivinen kauppatase jatkoi edelleen kasvuaan. Talousvaikeudet jatkuivat aina 2000-luvulle saakka – työttömyys nousi ensimmäistä kertaa sodan jälkeen yli viiden prosentin vuonna 2000. Pääministeri Ryūtarō Hashimoton 1990-luvun puolivälissä ehdottamat laajat uudistukset, joita kutsuttiin lempinimellä ”Big Bang”, aiheuttivat runsaasti vastustusta. Japanin talouden ongelmiksi ovat jääneet nopeasti ikääntyvä väestö ja tuloerojen kasvu. Japanin historia
Viime vuosikymmeninä kaupungistuminen ja väestönkasvun hidastuminen on jatkunut, ja myös elintaso on noussut huomattavasti. 1980-luvun puoliväliin mennessä syntyvyys ei enää ollut tarpeeksi suuri väestön uudistumiseksi, ja vuoteen 2000 mennessä yli 65-vuotiaiden osuus väestöstä oli ylittänyt alle 15-vuotiaiden osuuden. Ikääntyneen väestön huoltaminen ja työikäisen väestön osuuden pieneneminen tuo suuria haasteita Japanin taloudelle ja yhteiskunnalle. Toisena ongelmana on ollut puute asuintilasta, mikä on nostanut asuntojen hintoja ja tehnyt monille oman asunnon ostamisen mahdottomaksi. Japanin kaupungistuessa ja kansainvälistyessä myös japanilaisten arvot ovat muuttuneet: yhteiskunnan hierarkkisuus on jonkin verran vähentynyt, individualismi lisääntynyt ja naisten asema edelleen parantunut. Japanilaiset ovat 1900-luvun loppupuolella matkustaneet aiempaa enemmän ulkomailla, ja myös maassa asuvien ulkomaalaisten osuus on kasvanut huomattavasti noin 1,3 miljoonaan 1900-luvun lopussa. Japanin talous
Vuonna 2009 Japani tuotti 982,3 miljardia kWh sähköä ja vuonna 2008 sen sähkön kulutus oli 963,9 miljardia kWh. Japani on maailman neljänneksi suurin sähkön tuottaja ja kuluttaja. Vuonna 2010 Japani tuotti öljyä 131 800 tynnyriä päivässä ja kulutti sitä 4,452 miljoonaa tynnyriä päivässä. Vuonna 2009 Japani toi maahan 4,394 miljoonaa tynnyriä öljyä ulkomailta ja vei 366 800 miljoonaa tynnyriä. Vuonna 2010 Japani tuotti 3,397 miljardia m maakaasua ja kulutti sitä 100,3 miljardia m. Omaa tuotantoa täydennettiin tuomalla maahan maakaasua 98,01 miljardia m, mikä tekee Japanista maailman kolmanneksi suurimmin maakaasun maahantuojan. Japani-palkinto
Japani-palkinto () on Japanin tiede- ja teknologiasäätiön vuosittain vuodesta 1985 jakama palkinto. Palkinto myönnetään ihmisille, jotka ovat edesauttaneet tieteen ja teknologian edistymistä ja maailman rauhan ja hyvinvoinnin kehittymistä. Periaatteessa palkinto voidaan antaa mille tahansa tieteen ja teknologian osa-alueella toimivalle elävälle henkilölle, mutta vuosittain valitaan kaksi alaa, joilla toimiville henkilöille palkinto myönnetään. Poikkeustapauksissa palkinto voidaan myöntää myös pienille tutkijaryhmille. Palkinnon suuruus on 50 miljoonaa japanin jeniä. Japani
Arkeologisen tutkimuksen mukaan Japanin saarilla on ollut asutusta jo myöhäispaleoliittisella kaudella. Ensimmäiset kirjatut maininnat Japanista esiintyvät kiinalaisissa teksteissä ensimmäiseltä vuosisadalta. Otettuaan käyttöön nykyisen perustuslakinsa vuonna 1947 Japani on ollut perustuslaillinen monarkia, jolla on keisari ja vaaleilla valittu parlamentti. Nykyään Japani on suurvalta, jolla on ostovoimapariteetilla korjatulla bruttokansantuotteella mitattuna maailman kolmanneksi suurin talous. Maa kuuluu Yhdistyneisiin kansakuntiin, G8-ryhmään ja APECiin. Miehitetty Japani
Japanin sodanjälkeinen perustuslaki, joka laadittiin liittoutuneiden valvonnassa, sisälsi ”rauhanpykälän” (artikla 9) kieltäen Japanilta sodan ja minkäänlaisten sotilaallisten joukkojen ylläpitämisen. Tällä aiottiin estää maan tulo aggressiiviseksi sotilasvoimaksi missään tilanteessa. Tätä valvomaan perustettiin kenraali Douglas MacArthurin johtama SCAP. Kuitenkin alle vuosikymmenen sisällä Korean sodan ja Kiinan sisällissodan päättymisen jälkeen Yhdysvallat alkoi painostaa Japania rakentamaan armeijaansa suojaksi kommunismia vastaan, ja Japani perusti itsepuolustusvoimat. Perinteisesti Japanin asevoimien budjetti on rajoittunut noin yhteen prosenttiin bruttokansantuotteesta, tosin käytännön, ei lain, kautta. 59,3 miljardin dollarin suuruisena Japanin puolustusbudjetti on maailman viidenneksi suurin ja käsittää 3,4 % maailman sotilasmenoista. Japanin energiapolitiikka
Japani on ollut johtavia ydinvoimamaita. Vuonna 1998 Japani tuotti 13 % maailman ydinsähköstä. Maaliskuussa 2011 tapahtui Fukushiman ydinvoimalassa vakava onnettomuus. Fukushiman tapahtumat ovat vaikuttaneet ratkaisevasti siihen, miten japanilaiset suhtautuvat ydinvoimaan. Tammikuussa 2012 tehtyjen mielipidetiedustelujen mukaan yli 70 prosenttia japanilaisista haluaa eroon ydinvoimasta.
Maaliskuun 2012 alussa Japanin 54 ydinvoimalasta oli suljettuina peräti 52, eikä yhtään voimalaa ole käynnistetty uudelleen.
Maan energiaviranomaisten laskelmien mukaan Japani selviäisi kesän 2012 yli ilman ydinvoimaa ja huomattavia sähkökatkoksia. Japanissa sähkön kulutus on suurimmillaan kesällä. Jōmon-kausi
Varhaisella ja myöhäisellä Jōmon-kaudella tapahtui väestönkasvun räjähdys. On arvioitu, että Japanissa oli noin 100 000 Jōmon-kulttuurin asuinpaikkaa ja että vuoden 2400 eaa. tienoilla väestön suuruus olisi ollut noin 265 000. Toisin sanoen jo silloin Japanin saarten väestötiheys olisi ollut yksi maailman korkeimpia. Japanin kulttuuri
Japanin kulttuurin kehitystä on edistänyt maan maantieteellinen asema. Suotuisa ilmasto on mahdollistanut suhteellisen suuren väestömäärän ylläpidon. Japanin saaria ympäröivä meri puolestaan on suojannut maata ulkopuolisilta hyökkäyksiltä ja sallinut japanilaisten omaksua ulkopuoliset kulttuurivaikutteet omaan tahtiinsa. Japanin saarten vuoristoisuus on luonut kulttuurieroja maan eri osien välille. Vaikka Japani on suhteellisen homogeeninen yhteiskunta, maassa on muutamia etnisiä vähemmistöjä, joilla on oma kulttuuriperintönsä: Ainujen kulttuuri pohjoisessa ja Ryūkyū-saarten kulttuuri etelässä. Suomen syntyvyysromahdus
Suomi ei ole ainoa maailman maa, jossa on laskeva trendi syntyvyydessä ja heikko syntyvyys. Etelä-Koreassa syntyvyysluvun ennustetaan olevan 0,96 vuonna 2018. Etelä-Koreassa heikkoon syntyvyyteen vaikuttaa naisten työelämään osallistuminen: se että naiset lykkäävät lasten hankintaa tai eivät hanki lapsia lainkaan, sillä lapsen saaminen heikentää ylennyksiä ja aiheuttaa syrjintää työmarkkinalla. Japanin syntyvyysluku on 1,43. Japanissa matalaan syntyvyyslukuun vaikuttaa kulttuurinen odotus siitä että mies on perheen elättäjä ja nuorilla miehillä on vaikeuksia löytää vakaita ja hyväpalkkaisia töitä: toisin sanoen japanilaiset nuoret miehet eivät mahdu työmarkkinalle. Tama (Tokio)
Tama () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Tokion metropolissa. Se sijaitsee Taman alueella Tokion erillisalueiden länsipuolella Tamajoen oikealla rannalla ja rajautuu Tokion Fuchūn, Hachiōjin, Hinon, Inagin ja Machidan kaupunkeihin sekä Kanagawan prefektuurin Kawasakin kaupunkiin. Tamassa on 148 721 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 21,01 neliökilometriä. Sapporo
Sapporo (, ) on Japanin viidenneksi suurin kaupunki ja Hokkaidōn suurin kaupunki. Sapporo on Hokkaidōn prefektuurin pääkaupunki ja on myös Ishikarin yleiskehitystoimiston sijaintipaikka. Sapporo on yksi Japanin virallisista suurkaupungeista. Sen asukasluku on 1 934 675 (maaliskuussa 2015) ja pinta-ala 1 121,26 km². Osaka
Vuonna 2017 Osakan kaupungin väkiluku oli 2 702 242. Naisia (1 397 063) oli hieman enemmän kuin miehiä (1 307 494). Kaupungin väestötiheys oli 12 009 henkeä neliökilometrillä. Päiväsaikaan kaupungin väkiluku on kuitenkin huomattavasti suurempi, yli 3,5 miljoonaa, sillä Osaka on merkittävä talouskeskus ja ympäröiviltä alueilta pendelöi kaupunkiin työntekijöitä. Historiansa korkeimman väkiluvun Osaka saavutti vuonna 1940, 3,25 miljoonaa. Sen jälkeen kaupungin väkiluku on laskenut pääosin sen viereisten lähiöalueiden kasvun vuoksi. Muutokseen vaikuttivat maanlaajuiset ongelmat: maan nouseva hinta, asuntopula ja ympäristöpulmat. Kaupungin ydinalue on kuitenkin säilynyt elinvoimaisena eikä suurta eroa sen ja lähiöiden välillä ole. Osakan metropolialueella asuu kuitenkin paljon suurempi määrä ihmisiä kuin itse kaupungissa: 60 kilometrin säteellä Osakasta on noin 17 miljoonaa asukasta. Tähän alueeseen kuuluu kaksi muuta suurta urbaania keskusta, Kioto ja Kōbe. Japanin talous
Japani luetaan maailman suurimpien ja teknologisesti kehittyneimpien tuottajamaiden joukkoon useammalla tuotantoalalla. Näihin kuuluvat muun muassa moottoriajoneuvot, joiden valmistamisessa menestyviin yrityksiin kuuluvat Toyota, Honda ja Nissan, sekä sähkölaitteet, joiden tunnetuimpiin valmistajiin kuuluvat Sony, Toshiba, Fujitsu ja Panasonic. Lisäksi Japani menestyy konetyökalujen, teräs- ja rautametallien, laivojen, kemikaalien, tekstiilien sekä prosessoidun ruoan valmistuksessa. Teollisuus muodostaa 24 % Japanin BKT:sta. Japanin talouden erikoispiirre on perinteisesti ollut valmistajien, tavarantoimittajien, jakelijoiden ja pankkien tiivis yhteistyö keiretsu-nimisissä ryhmittymissä. Japanin paleoliittinen kausi
Japanissa paleoliittisen kauden tutkintaa on vaivannut useat skandaalit. Se oli aikoinaan aihe, jota vain muutamat halusivat tutkia. Ennen useiden huijauksien paljastumista tutkijat luulivat ihmiselämää olleen Japanissa ainakin 600 000 eaa. alkaen. Olettamukset perustuivat Fujimura Shinichin tekemiin tutkimuksiin. Vuonna 2000 Mainichi Shimbun kuitenkin asennutti kaivausalueelle videokameran, joka nappasi Fujiwaran nauhalle piilottamassa väärennettyjä esineitä. 90% paleoliittisen kauden esineistöstä oli Fujiwaran kaivamia ja ne joutuivatkin välittömästi epäilyn alaisiksi. Suurin osa näistä löydöistä ei läpäissyt uusintatutkimuksia. Väärennösskandaalin jälkeen vain muutamat löydöt ovat ajoittautuneet vuosien 40 000 - 50 000 eaa. välille ja ensimmäinen yleisesti hyväksytty ajankohta ihmisasutukselle Japanissa onkin 35 000 eaa. Otaru
Otaru () on kaupunki Japanissa, Hokkaidōn prefektuurissa. Otaru kuuluu Shiribeshin yleiskehitystoimiston alaisuuteen ja on toimiston alueen ainoa kaupunki ("shi"). Otaru on Ishikarinlahden rannalla sijaitseva satamakaupunki ja historiallisten rakennustensa ansiosta suosittu matkailukohde. Kaupungissa on 123 937 asukasta, ja sen väestötiheys 508,3 henkilöä / km² (2015). Hokkaidōn prefektuurin pääkaupunki Sapporo on Otarun naapurikaupunki, ja Otaru toimiikin Sapporon nukkumalähiönä. Japanin talous
Japani on hyvin riippuvainen maahantuodusta energiasta ja sen talous on haavoittuvainen ulkomaisen energian hinnan muutoksille. Vuonna 2010 85 % Japanin primäärienergiasta tuotiin ulkomailta. Kaksi vuotta aikaisemmin 99 prosenttia Japanin öljystä, 98 prosenttia hiilestä ja 96 prosenttia kaasusta tuotiin ulkomailta. Lisäksi 70 prosenttia Japanin tuomasta öljystä kuljetetaan Hormuzinsalmen läpi, mikä altistaa Japanin entistä enemmän ulkomaiden poliittisille toimille. Japani on pyrkinyt vähentämään riippuvaisuuttaan ulkomaisesta energiasta lisäämällä ydinvoimaa. Tōhokun vuoden 2011 maanjäristyksen ja tsunamin seurauksena maa on kuitenkin joutunut lisäämään energian maahantuontia, kun se Fukushiman ydinreaktorionnettomuuden jälkeen sulki kaikki ydinvoimalansa. Luettelo väestönlaskennoista maittain
Japanissa sisäasiain- ja liikenne­ministeriön alainen tilasto­toimisto suorittaa yleisen väestönlaskennan joka viides vuosi, viimeksi 1. lokakuuta 2010. Nagasaki
Nagasaki ( ) on satamakaupunki Kyūshūn länsirannikolla Nagasakin prefektuurissa Japanissa. Kaupungissa on 437 636 asukasta (vuonna 2014). Nagasaki on valittu yhdeksi Japanin ydinkaupungeista. Japanin maantiede
Japanin saariston pituus on saanut, ilmaston tavoin, aikaan monipuolisen kasvillisuuden ja eläimistön. Japanissa elää noin 4 500 syntyperäistä kasvilajia. Lajien suureen määrään ovat vaikuttaneet erityisesti lämpötilojen suuri vaihtelu ja suuret sademäärät. Japanin kasvillisuus voidaan jakaa viiteen vyöhykkeeseen: subtrooppinen alue eteläisimmillä saarilla, lämmin ikivihreiden lehtipuumetsien alue pääsaarten eteläosissa, viileä lehtipuumetsien alue Honshūn pohjois- ja Hokkaidōn eteläosassa, subalpiininen vyöhyke Keski- ja Pohjois-Hokkaidōlla sekä alpiininen vyöhyke Honshūn ja Hokkaidōn vuoristoalueilla. Subtrooppisen alueen kasvillisuudella on yhteyksiä Malakan niemimaan lajistoon, kun taas maan keskiosien kasvillisuudella pikemminkin Koreaan ja Kiinaan. Japanin kasvilajisto on runsaan sadan vuoden aikana muuttunut suuresti paitsi kaupungistumisen, myös ihmisen Euroopasta ja Pohjois-Amerikasta tuomien tulokaslajien vuoksi: Meiji-kaudelta lähtien maahan on tuotu arviolta 200–500 kasvilajia. Nigeria
Nigerian väkiluvun arvioitiin vuonna 2018 ylittäneen 198 miljoonaa henkeä. Nigeria on asukasmäärältään Afrikan väkirikkain ja maailman 7. väkirikkain valtio. YK:n World Population Prospects -väestöennusteen vuoden 2017 version mukaan Nigerian väestö yli kaksinkertaistuisi vuoteen 2050 mennessä. Nigeria nousisi näin vuoteen 2050 mennessä maailman kolmanneksi väkirikkaimmaksi maaksi 411 miljoonalla asukkaallaan Yhdysvaltojen ohi. Vuonna 2015 CIA:n arvio maan väestönkasvusta on 2,45% %. Japanin alueet
Japanin neljä pääsaarta pohjoisesta etelään ovat Hokkaidō, Honshū, Shikoku ja Kyūshū; saarista suurimpana ja väkirikkaampana Honshū jakautuu useisiin alueisiin, muut saaret muodostavat omat alueensa. Toisaalta meri pikemminkin sitoo monia alueita yhteen kuin erottaa niitä: esimerkiksi Seton sisämerta ympäröivät alueet Honshūlla, Shikokulla ja Kyūshūlla muodostavat yhtenäisen talousalueen. Keihanshin
Keihanshin (京阪神(けいはんしん), tunnetaan myös nimellä Osaka-Kobe-Kioto tai Osakan suurkaupunkialue, on suurkaupunkialue Japanissa. Suurkaupunkialueen tärkeimmät kaupungit ovat Osaka, Kobe, Kioto ja Sakai, jonka lisäksi alueeseen kuuluu kymmeniä pienempiä kaupunkeja. Suurkaupunkialueen pinta-ala on 11 170 km² ja alueella asuu noin 19 miljoonaa asukasta. Tämä tekee siitä Japanin toiseksi suurimman suurkaupunkialueen heti Suur-Tokion jälkeen. Taloudeltaan suurkaupunkialue kuuluu maailman tärkeimpiin. Japani
Japanilla on tiiviit taloudelliset ja sotilaalliset suhteet sen tärkeimpään liittolaiseen Yhdysvaltoihin. Maiden välinen turvallisuusyhteistyö muodostaa Japanin ulkopolitiikan kulmakiven. Yhdistyneiden kansakuntien jäsen Japani on ollut vuodesta 1956 lähtien. Maa on ollut väliaikaisena YK:n turvallisuusneuvoston jäsenenä yhteensä 18 kertaa, viimeksi vuosina 2005–2006. Japani kuuluu myös turvallisuusneuvoston pysyvää jäsenyyttä tavoittelevaan G4-ryhmään. G8-ryhmän, APECin ja ASEAN+3:n jäsenenä sekä East Asia Summitin osallistujamaana Japani on aktiivinen kansainvälisten suhteittensa hoidossa. Japani on myös maailman toiseksi merkittävin kehitysavun antaja: vuonna 2004 maa lahjoitti kehitysapuun 0,19 prosenttia bruttokansantuotteestaan. Japani
Japani on yksi maailman johtavista valtioista tieteellisen tutkimuksen, teknologian, konetekniikan ja lääketieteellisen tutkimuksen aloilla. Noin 700 000 tutkijaa jakavat 130 miljardin dollarin suuruisen tutkimukseen ja tuotekehitykseen tarkoitetun budjetin, joka on kolmanneksi suurin maailmassa. Japanilla on ollut merkittävä osuus esimerkiksi elektroniikan, teollisuusrobottien, optiikan, kemikaalien, puolijohteiden ja metallien kehityksessä. Lähes puolet maailman teollisuusroboteista on käytössä Japanissa ja maan teollisuus onkin maailman automatisoiduin. Huomattava osa maailman tärkeimmistä autojen ja puolijohteiden valmistajista on lähtöisin Japanista. Japanin talous
Tokion pörssi on yksi maailman suurimmista arvopaperimarkkinapaikoista osakkeiden yhteenlasketulla markkina-arvolla mitattuna. Tokion pörssiin oli joulukuussa 2011 listautuneena 2 290 yritystä ja sen osakeindeksi on Nikkei 225. Maan toiseksi merkittävin pörssi on Osakan pörssi. Tokion ja Osakan pörssit ilmoittivat vuoden 2011 lopussa yhdistyvänsä toisiinsa, pysyäkseen mukana kansainvälisessä kilpailussa. Yhdistyminen muodostaisi listattujen yritysten markkina-arvolla mitattuna maailman kolmanneksi suurimman pörssin. Tokio
Vuonna 1947 otettiin käyttöön Japanin perustuslaki ja uusi paikallishallintolaki, ja Seiichirō Yasui valittiin metropolin ensimmäiseksi kuvernööriksi. Vähittäinen sodan jälkeinen jälleenrakennus alkoi. Kaupungin väkiluku ylitti kymmenen miljoonan rajan jo vuonna 1962 ja voimakkaan talouskasvun aika käynnistyi; Japanin toipumisen merkkinä kaupungissa pidettiin vuonna 1964 kesäolympialaiset, ja nopea Shinkansen-linja liitti sen nyt Osakaan vain neljässä tunnissa. Uuden teknologian, talouden nousun ja massatuotannon seurauksena tokiolaisten päivittäinen elämä koki valtavia muutoksia. Kansainvälinen opiskelijaliike nosti päätään 1960-luvun lopussa myös Tokiossa, kun Tokion yliopiston opiskelijat mellakoivat. Japani
Japanissa asuu yhteensä noin 127 miljoonaa ihmistä. Maan väestötiheys on suuri ja väestö on keskittynyt suurimmaksi osaksi kaupunkeihin erityisesti Tyynenmeren rannikolle. Väestön merkittävä piirre on sen etninen ja kielellinen homogeenisuus: noin 98,5 prosenttia väestöstä on japanilaisia. Japanissa elää kuitenkin joitakin merkittäviä vähemmistöjä, joista maalle alkuperäisiä ovat pohjoisessa elävät ainut ja eteläisten saarten ryūkyūlaiset sekä sosiaalinen vähemmistö burakulaiset, jotka tekivät feodaalikaudella muiden ”likaisina” pitämiä töitä Intian kastittomien tavoin. Maahan muuttaneita vähemmistöjä ovat korealaiset (0,5 prosenttia väestöstä), kiinalaiset (0,4 prosenttia) ja Japaniin palanneet brasilianjapanilaiset. Maassa asuu myös lähes 200 000 Filippiineiltä ja kymmeniä tuhansia Perusta muuttaneita henkilöitä. Japanin viralliset suurkaupungit
1920- ja 1930-luvuilla kaupungeille annettiin Japanissa vähitellen laajempi itsehallinto. Tähän liittyen Tokion kaupunki liitti itseensä vuonna 1932 suuria alueita, niin että sen pinta-ala laajeni viisinkertaiseksi. Toisen maailmansodan aikana paikallishallinto kuitenkin lakkautettiin, ja Tokion kaupunki asetettiin suoraan keskushallinnon alaisuuteen prefektuurina. Sodan jälkeen voimaan astui uusi laki Tokion erityisasemasta maan pääkaupunkina. Sen myötä Tokio jaettiin erillisalueisiin, joista kukin sai samantyyppiset oikeudet kuin muilla kaupungeilla. Uusi paikallishallintolaki vuonna 1947 palautti itsehallinnon kaikille kunnille. 1950-luvun kuluessa sitä muutettiin antamaan lisää valtaa maan suurimmille kaupungille. Vuonna 1956 laissa määriteltiin Tokion jälkeen tärkeimmät viisi kaupunkia, joissa oli yli miljoona asukasta – Kioto, Osaka, Jokohama, Nagoya ja Kōbe – virallisiksi suurkaupungeiksi. Tokio
Japanin suurimpana kaupunkina Tokio toimii myös liikenteen solmukohtana. Nopea Shinkansen-verkko yhdistää sen muualle Japaniin. Tokion rautatieasemalta lähtevät Kiotoon ja Osakan kulkeva　Tōkaidō Shinkansen (ja sen jatke San’yō Shinkansen Fukuokaan asti), Niigataan kulkeva Jōetsu Shinkansen, Naganoon kulkeva Nagano Shinkansen ja Pohjois-Japaniin kulkeva Tōhoku Shinkansen. Ruuhka-aikoina Osakan suuntaan lähtee parhaimmillaan 12 junaa tunnissa. Tokion rautatieasema ei ole kuitenkaan kaupungin vilkkain, vaan vilkkaimmaksi nousee Shinjukun rautatieasema, jota käyttää 748 522 JR:n matkustajaa päivässä (2009) ja yksityiset rautatieyhtiöt ja metro mukaan luettuna yli kaksi miljoonaa matkustajaa päivässä. Intian väestö
Intian väestöllä tarkoitetaan kaikkia Intian tasavallan alueella asuvia ihmisiä. Maassa suoritetaan virallinen väestönlaskenta 10 vuoden välein. Viimeisimmässä väestölaskennassa, vuosina 2010−2011 kaikki yli 15-vuotiaat intialaiset valokuvattiin ja heiltä otettiin sormenjäljet uutta kansallista väestörekisteriä varten. Väestönlaskennan tuloksena todettiin, että Intian väkiluku oli ylittänyt 1,2 miljardin ihmisen rajan, mikä vastasi noin 17 prosenttia maailman väkiluvusta. Valtion väkiluku oli kymmenessä vuodessa, 2001–2011, kasvanut 17,6 prosenttia eli noin 181 miljoonan ihmisen verran, vaikkakin syntyvyys oli laskenut hieman. Kansai
Kansai () eli Kinki (近畿地方, "Kinki-chihō") on alue Japanin pääsaaren Honshūn keskiosassa. Alueen merkittävimmät kaupungit ovat Japanin historiallinen pääkaupunki Kioto, talouskeskus Osaka ja tärkeä satama Kōbe. Kansain alueella ei ole tarkasti määriteltyjä rajoja, mutta tyypillisesti siihen lasketaan kuuluviksi Kioton, Osakan, Hyōgon, Naran, Mien, Shigan ja Wakayaman seitsemän prefektuuria. Tämän alueen pinta-ala on noin 33 000 neliökilometriä ja siellä on yli 22 miljoonaa asukasta. Tokion erillisalueet
Tokion erillisalueet ( tai 東京特別区, "Tōkyō tokubetsuku") ovat 23 kuntaa, jotka muodostavat Tokion metropolin ydinalueen. Ne sijaitsevat Tokionlahden rannikolla metropolin itäosassa Taman alueen itäpuolella. Erillisalueilla on yhteensä 9 338 582 asukasta (vuonna 2017) ja niiden yhteenlaskettu pinta-ala on 626,79 neliökilometriä. Suomen väestö
Suomen väestö koostuu Suomen asukkaista, joiden määrä, eli Suomen väkiluku 30. syyskuuta 2018 oli 5 520 535 henkeä. Suomi on yksi Euroopan harvimmin asutuista maista; väestötiheys on suhteellisen alhainen, noin 18 ihmistä neliökilometrillä. Väestö on jakaantunut maantieteellisesti hyvin epätasaisesti – suurin osa suomalaisista elää rannikon tuntumassa, maan etelä- ja lounaisosissa. Yli miljoona asuu pääkaupunkiseudulla. Lapissa asuu vain kaksi ihmistä neliökilometrillä. Shinagawa
Shinagawa () on yksi Japanin pääkaupungin Tokion erillisalueista. Se sijaitsee kaupungin eteläosassa Tokionlahden rannalla Tokion keisarillisen palatsin eteläpuolella ja rajautuu Kōtōn, Meguron, Minaton, Ōtan ja Shibuyan erillisalueisiin. Shinagawassa on 385 702 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 22,84 neliökilometriä. Japanin kommunistinen puolue
Japanin kommunistinen puolue on yksi suurimmista ei-vallassaolevista kommunistisista puolueista maailmassa. Sillä on noin 400 000 jäsentä 24 000 osastossa. Toisin kuin kommunistiset puolueet Euroopassa ja muualla maailmassa puolue ei ole kärsinyt sisäistä kriisiä Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen, eikä se ole radikaalisti muuttanut perustavoitteitaan. Vuoden 2014 vaaleissa puolue sai 11,37 prosenttia äänistä (noin 6,06 miljoonaa ääntä) ja 21 paikkaa Japanin alahuoneeseen. Puolue enemmän kuin kaksinkertaisti paikkamääränsä, ja tämä oli vuoden 1996 jälkeen ensimmäinen merkittävä vaalivoitto puolueelle. Japanin korealaiset
Japanin korealaiset ovat Japanissa asuvia korealaisia. Rekisteröityneitä korealaisia oli vuonna 1997 yhteensä 645 373. Luku ei sisällä Japanin kansalaisuuden saaneita korealaisia. Suurimmat korealaiskeskittymät Japanissa ovat Osakassa ja Tokiossa. Nakano (Tokio)
Nakano () on yksi Japanin pääkaupungin Tokion erillisalueista. Se sijaitsee sisämaassa kaupungin länsiosassa Tokion keisarillisen palatsin länsipuolella ja rajautuu Neriman, Shibuyan, Shinjukun, Suginamin ja Toshiman erillisalueisiin. Nakanossa on 327 879 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 15,59 neliökilometriä. Japani
Japani on perustuslaillinen monarkia. Japanin perustuslaki määrittelee seremoniallisena keulakuvana toimivan Japanin keisarin ”valtion ja kansan yhtenäisyyden symboliksi”, eikä hänellä ole toisen maailmansodan jälkeen ollut juuri lainkaan poliittista valtaa. Käytännössä keisari toimii Japanin valtionpäämiehen tavoin diplomaattisissa tilaisuuksissa. Nykyinen ja 125. keisari on Akihito, joka nousi valtaistuimelle isänsä Hirohiton kuoltua vuonna 1989. Todellinen poliittinen valta on Japanin pääministerillä ja kansan valitsemalla parlamentilla. Singaporen historia
Singaporen valloituksen jälkeen japanilaiset jatkoivat valloituksiian Indonesian suuntaan ja Singaporesta tehtiin Japanin pääkaupunki alueella. Japanilaiset levittivät valloitetuilla alueilla propagandaa, jonka mukaan Aasia kuului aasialaisille, ja he siirsivät vallan eurooppalaisilta kaakkoisaasialaisille. Japanilaisten propaganda osoittautui kuitenkin pian valheelliseksi, sillä todellisuudessa Japanin tavoitteena oli hallita koko Kaakkois-Aasiaa. Toden teolla japanilaisten todelliset aikeet selvisivät, kun japanilaisten julmuuksissa surmattiin pelkästään Singaporessa kymmeniä tuhansia ihmisiä. Japanin vallan aikana alueella oli pulaa elintarvikkeista ja taudit ja nälkä surmasivat väestöä. Japanin valloittamilla alueilla alkuperäisväestö alkoi kapinoida valloittajiaan vastaan, mutta vastarintaan japanilaishallinto ei kaatunut. Sota päättyi elokuussa 1945 kun Yhdysvallat pudotti atomipommit Hiroshimaan ja Nagasakiin. Japanin vallan aika kesti Singaporessa kolme ja puoli vuotta. Hokkaidō
Hokkaidō (, , kirjaimellisesti ”pohjoinen meritie”) on Japanin pääsaarista toiseksi suurin Honshūn jälkeen. Se sijaitsee Honshūn pohjoispuolella Tyynessä valtameressä ja rajautuu lännessä Japaninmereen ja pohjoisessa Ohotanmereen. Sahalin sijaitsee sen pohjois- ja Kuriilit koillispuolella. Hokkaidō muodostaa muutamien lähisaarten kanssa Japanin suurimman prefektuurin; itse saaren pinta-ala on 77 978 neliökilometriä, prefektuurin 83 453 neliökilometriä eli noin 21 prosenttia Japanin kokonaispinta-alasta. Prefektuurin väkiluku on 5 430 909 (vuonna 2013). Japani
Japani ( tai "Nippon", virallisesti 日本国, "Nihon koku" tai "Nippon koku") on saarivaltio Tyynessämeressä Itä-Aasiassa. Se sijaitsee Kiinan, Korean niemimaan ja Venäjän itäpuolella, ulottuen pohjoisesta Ohotanmereltä etelään Itä-Kiinan merelle. Maan nimen muodostavat kirjoitusmerkit tarkoittavat ”auringon juurta” tai ”auringon lähdettä”, minkä vuoksi Japania kutsutaan joskus ”nousevan auringon maaksi”. Japanin pääkaupunki ja suurin asutuskeskus on Tokio. Honshū
Honshūn väkiluku vuonna 2006 oli 103 420 000 henkeä, yli 80 prosenttia Japanin väkiluvusta. Väestö on keskittynyt alaville maille – noin 25 prosenttia väestöstä asuu Kantōn tasangolla Suur-Tokion alueella. Sen tärkeimpien keskusten Tokion ja Jokohaman lisäksi muita suuria ja tärkeitä kaupunkeja ovat Kioto, Osaka, Kōbe, Hiroshima, Sendai ja Nagoya. Saari jaetaan yleisesti viiteen alueeseen, jotka ovat lounaasta koilliseen Chūgoku, Kansai, Chūbu, Kantō ja Tōhoku. Hallinnollisesti saari jakautuu 34 prefektuuriin. Dekasegi
Japanissa asuu n. 270 000 Brasiliasta muuttanutta japanilaistaustaista ihmistä. Suurin osa heistä on kaksikielisiä, ja puhuu japanin lisäksi portugalia, espanjaa tai englantia. Japani
Japani sijaitsee pääosin lauhkealla vyöhykkeellä, ja maassa on neljä vuodenaikaa ja viisi, jos sadekausi lasketaan mukaan. Japanin saariston pituuden ja vaihtelevan pinnanmuodostuksen vuoksi maan ilmasto on kuitenkin hyvin monimuotoinen. Pohjoisessa talvet ovat pitkiä ja lunta voi sataa runsaastikin, kun taas eteläisimmillä saarilla ilmasto on jo subtrooppinen. Talvisin kylmä, kuiva tuuli puhaltaa Siperiasta Japaninmerelle ja kohdatessaan Tyynenmeren lämpimän ilmamassan tuo rankkoja lumisateita maan länsirannikolle. Kesällä vuorostaan kostea, Tyyneltämereltä puhaltava tuuli tuo Japaniin lämmintä ilmaa. Myöhäiskesällä ja syksyn alussa päiväntasaajan alueen trooppiset matalapaineet synnyttävät taifuuneja, jotka tuovat usein rankkasateita. Maa voidaan jakaa kuuteen toisistaan eroavaan ilmastovyöhykkeeseen: Japanin sadekausi alkaa Okinawalla aikaisin toukokuussa ja siirtyy asteittain pohjoiseen, kunnes se hajoaa Pohjois-Japanissa ennen saapumistaan Hokkaidōlle heinäkuun loppupuolella. Tokion alueella Honshūn saaren keskiosassa sadekausi kestää noin kuusi viikkoa: keskimääräinen alkamispäivä on 8. kesäkuuta ja loppumispäivä 20. heinäkuuta. Rio de Janeiro (osavaltio)
Rio de Janeiron asukasmäärä vuonna 2016 oli arviolta 16 635 996. Väestön määrä kasvaa yhä vaikka luonnollinen väestönkasvu on vähentynyt. Kahdessakymmenessä vuodessa vanhusten määrä on moninkertaistunut ja syntyvyys alkanut vähentyä. Työikäisiä on huomattavan paljon. Tulevaisuudessa Rio de Janeiroa odottaa sama ongelma kuin nykyisiä länsimaita: eläkeläisiä on paljon suhteessa työikäiseen väestöön. Brasilian koillisosista muutetaan Rio de Janeiroon jatkuvasti parempien työmahdollisuuksien toivossa, vaikka kouluttamattomille ja köyhille ihmisille harvoin löytyy hyvinpalkattua työtä. Tämä entisestään kasvattaa väestömäärää. Saitama
Saitama () on Japanin Saitaman prefektuurin pääkaupunki ja suurin kaupunki. Se sijaitsee Kantōn alueella Saitaman prefektuurin kaakkoisosassa aivan Tokion metropolin pohjoispuolella. Se lasketaan kuuluvaksi Suur-Tokioon, ja monet sen asukkaista käyvätkin Tokiossa töissä. Kaupungin asukasluku on 1 281 171 (vuonna 2016) ja pinta-ala 217,49 neliökilometriä. Saitama on nimitetty yhdeksi Japanin virallisista suurkaupungeista. Japani
Japanin eläimistö koostuu suurelta osin Kiinasta ja Koreasta saapuneista lauhkean vyöhykkeen lajeista, mutta myös Kaakkois-Aasian subtrooppisista ja Siperian subarktisista lajeista. Koska esihistoriansa aikana Japanin saaristo on ollut vuoroin erossa manner-Aasiasta ja vuoroin yhteydessä siihen, eläinlajien muuttohistoria alueelle on monimutkainen. Japanissa elää joitakin endeemisia lajeja, kuten japaninmakaki ja japaninjättisalamanteri; Ryūkyū-saarten lajistoon kuuluu vuorostaan joitakin ”eläviä fossiileja”, kuten iriomotenkissa. Tiheästä asutuksesta huolimatta suuria maanisäkkäitä elää Japanin vuoristoalueilla suhteellisen paljon. Niihin kuuluvat muun muassa karhut, villisiat, supikoirat, ketut ja peurat. Lintulajeja Japanin alueella elää noin 600; maa sijaitsee merkittävällä lintujen muuttoreitillä. Maan rikas merilajisto, johon kuuluu lukuisten kala- ja äyriäislajien lisäksi pyöriäisiä, valaita ja delfiinejä, on suureksi osaksi kylmän ja lämpimän merivirran kohtaamisen ansiota Japanin lähialueilla. Brasilianjapanilaiset
1980-luvulta lähtien osa brasilianjapanilaisista ovat alkaneet jälleen hankkia myös Japanin kansalaisuuksia. Monet ovat lähteneet myös siirtotyöläisiksi Japaniin. Siirtotyöläisten määrä kasvoi 1990-luvulla, jolloin Japani alkoi myöntää erityisiä työlupia japanilaisten jälkeläisille. Vuonna 1989 Japanissa oli noin 15 000 brasilialaista, mutta vuoteen 1991 mennessä määrä oli jo 120 000. Japanin suuren talouskasvun aiheuttama työvoimapula helpottui talousromahduksen myötä 1990-luvulla, mutta kuitenkin vielä 1996 Japanissa oli edelleen 180 000-200 000 brasilialaista. Brasilianjapanilaisista siirtotyöläisistä käytettiin aluksi nimeä "degaseki", mutta termi on sittemmin laajentunut käsittämään kaikista maista tulevat paluumuuttajat. Ulkomailla asuvista japanilaistaustaisista henkilöistä käytetään puolestaan Japanissa termiä "Nikkei". Energia Japanissa
Japanin sähköntuotanto oli vuonna 2008 1 075 TWh (5,3 % maailman tuotannosta: 3. sija). Sähkön tuotannosta vuonna 2008 oli 288 TWh hiiltä, 283 TWh maakaasua, 258 TWh eli 24 % ydinvoimaa, 139 TWh öljyä ja 83 TWh vesivoimaa. Japanilla oli kolmanneksi eniten ydinvoimakapasiteettia (258 TWh - 24 % sähköstä) ja ydinsähkön tuotantoa vuonna 2008. Takaoka
Takaoka () on väkiluvultaan Japanin Toyaman prefektuurin toiseksi suurin kaupunki. Kaupunki perustettiin 1. huhtikuuta 1889. Vuonna 2014 kaupungin väkiluku oli 171 629 ja asukastiheys 821 ihmistä neliökilometriä kohden. Kaupungin pinta-ala on 209 neliökilometriä. Shizuoka
Shizuoka () on Shizuokan prefektuurin pääkaupunki Suruganlahden länsirannalla Honshūn etelärannikolla Japanissa. Kaupungin pinta-ala on 1 411,93 neliökilometriä, väkiluku on 707 183 asukasta (2014) ja väestötiheys siten 500,9 asukasta neliökilometrillä. Shizuoka on valittu yhdeksi Japanin virallisista suurkaupungeista. Tokio
Pienimmässä mittakaavassa Tokio koostuu lukemattomista naapurustoista, jotka ovat maantieteellisesti pieniä ja erottuvat toisistaan tilallisesti. Naapurustossa asuu muutamia satoja tai tuhansia asukkaita, ja ne ovat sosiaalisesti yhtenäisiä. Yksittäiset rakennukset ja naapurustot ovat mosaiikki, joka kuitenkin muodostaa yhtenäisen kokonaisuuden, ja usein Tokion sanotaankin koostuvan lukemattomista pienistä kaupungeista tai kylistä. Koska kaupunki on kasvanut orgaanisesti, se rakentuu useiden erillisten mutta laajemman kaupunkirakenteen kautta toisiinsa liittyvien aluekeskusten ympärille – Tokion keskusta on ”tyhjä”, ja keisarillinen palatsi sijaitsee sen paikalla. Kadut eivät ole useinkaan ruutukaavassa, muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta, eivätkä korttelit suorakulmion muotoisia. Kaupunki muuttuu, taantuu ja uudistuu nopeassa tahdissa: Japanin historia
Yayoi-kaudella Japanin väkiluvun on arveltu olleen noin 600 000. Väestön kasvaessa alkoi myös muotoutua yhteiskuntaluokkia. Asukkaat asuivat maatalouskylissä, joiden asumukset oli tehty puusta ja kivestä. Myös viljaa varastoitiin rakennuksiin. Japanin kiinalaiset
Japanin kiinalaiset ovat Japanissa asuvia kiinalaisia, joiden tausta on Taiwanissa tai Kiinan mannermaalla. Vuonna 2001 näiden maiden kansalaisia oli Japanissa yhteensä 381 225. Lukuun ei kuulu Japanin kansalaisuuden saaneet henkilöt. Japan Tobacco
Japan Tobacco on suuri japanilainen tupakkayhtiö. Yrityksen liikevaihto oli noin 19,7 miljardia ja liikevoitto noin 3,9 miljardia USD vuonna 2016. Konserniyhtiön palveluksessa oli noin 44 600 henkeä. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Tokion Minaton kaupunginosassa. Japanin alueet
Japani jaetaan yleisesti alueisiin, joilla ei ole hallinnollista merkitystä mutta joita yhdistää maantiede ja kulttuuri. Yleensä alueita on vähintään kahdeksan, mutta jotkin niistä voidaan jakaa edelleen ala-alueisiin. Hallinnollisesti Japani jakautuu 47 prefektuuriin. Alueiden rajat ovat joskus häilyviä ja monet prefektuurit voidaankin lukea eri alueisiin yhteydestä riippuen. Japanin historia
Valtavaa talouskasvua 1950- ja 1960-luvuilla on kutsuttu Japanin talousihmeeksi. Vuosina 1955–1970 talous kasvoi keskimäärin noin 10 prosenttia vuodessa. Kasvua auttoivat useat tekijät: sodan jälkeen maan teollisuus oli lähes tuhoutunut, joten Japaniin rakennetut uudet tehtaat olivat nykyaikaisia ja tehokkaampia kuin ulkomailla, maassa oli runsaasti nuorta ja hyvin koulutettua työvoimaa ja valtio tuki talouskasvua aktiivisesti. Lisäksi japanilaisiin vaikuttivat huomattavasti William Edwards Demingin ajatukset laadunvalvonnasta. 1940-luvun lopulla aloitettu väestösuunnittelu onnistui hillitsemään ja tasaamaan väestön lisääntymistä niin, ettei se syönyt talouskasvua, joka aiheutti suuren rakennemuutoksen kaikille yhteiskunnan osa-alueille. Japani saavutti nyt täystyöllisyyden, ja maassa esiintyi jopa puutetta työvoimasta. Kaksi tärkeää talouskasvuun liittyvää kehitystä olivat kulutusyhteiskunnan syntyminen, johon vaikutti pääministeri Hayato Ikedan ”tulojen kaksinkertaistamissuunnitelma” vuonna 1960, ja teollisuustuotannon keskittyminen korkeateknologisiin tuotteisiin. Japanista tuli maailman johtava autojen, laivojen ja elektroniikan valmistaja: 1960-luvulla maan vienti kasvoi yli 15 prosenttia vuodessa. Suuri talouskasvu jatkui aina 1970-luvun alun öljykriisiin saakka. Ikedan kaudella japanilaisten kansallistunnetta kasvattivat Tokiossa vuonna 1964 järjestetyt kesäolympialaiset. Asahikawa
Asahikawa () on kaupunki Japanissa. Se on Hokkaidōn saaren toiseksi suurin kaupunki heti Sapporon jälkeen. Kaupungissa on 346 038 asukasta (2015). Asahikawa perustettiin 1. elokuuta 1922. Se on nimitetty yhdeksi Japanin ydinkaupungeista. Japanin historia
Nara-kausi oli suhteellisen rauhallista aikaa. Kaudella Japanissa oli noin kuusi miljoonaa asukasta, pääkaupungissa asukkaita oli arviolta 100 000–200 000. Taloudellisista vaikeuksista ja maanjakojärjestelmän romahtamisesta huolimatta vauraus kasvoi. Rahan käyttö maksuvälineenä lisääntyi 700-luvun kuluessa, ja ensimmäiset kultakolikot lyötiin vuonna 760. Korealaisten maahanmuutto Japaniin 600-luvun lopulla nopeutti huomattavasti kiinalaisen kulttuurin omaksumista. Muutenkin ulkosuhteet olivat vilkkaat. Japanin historia
Bakufun luoma rauhantila sai 1600-luvulla aikaan talouskasvua, jonka keskeisin tekijä oli maan yhdistyminen yhdeksi talousalueeksi. Kauppa lisääntyi ja johti laajamittaiseen kaupungistumiseen. Kaupan ja talouden kasvua auttoi myös liikenneyhteyksien paraneminen, jota siivittivät daimioiden yritykset ja sankin kōtai -järjestelmän lisäämä liikkuvuus. Myös maatalousväestön elintaso vähitellen nousi. Kauppiasluokka, joka oli määritelty yhteiskunnan alimmaksi luokaksi, vaurastui nyt huomattavasti. 1700-luvun alussa Edossa oli sotilaat mukaan luettuna yli miljoona asukasta, joten se kuului maailman suurimpiin kaupunkeihin. Seuraavaksi suurimmat kaupungit olivat uskonto- ja kulttuurikeskus Kioto noin 400 000 asukkaallaan ja hieman pienempi kauppakaupunki Osaka.
1700-luvulla bakuhan-järjestelmä alkoi osoittaa heikkenemisen merkkejä. Japanin talouden ytimen muodosti edelleen maatalous, josta valtio sai pääosan verotuloistaan. Kaupungistumisen vuoksi sen tuottavuutta piti jatkuvasti kasvattaa. Japani oli täysin riippuvainen maassa kasvatetusta riisistä, jonka hinta saattoi vaihdella huomattavasti. Joskus sadon epäonnistuessa hinta kohosi niin korkeaksi, että seurauksena oli nälänhätä. Kiinteillä tuloilla elävä sotilasluokka köyhtyi. Rahatalouden levitessä maaseudulle tuloerot kasvoivat, ja ennen pitkää maaseudun epäkohdat johtivat jatkuviin levottomuuksiin. Edo-kauden jälkipuoliskolla järjestelmää yritettiinkin uudistaa useita kertoja: ensimmäiseksi Kyōhō-uudistuksissa 1700-luvun alkupuoliskolla, Kansei-uudistuksissa 1700-luvun lopulla ja viimeiseksi Tenpō-uudistuksissa 1830-luvulla. Osa uudistuksista helpotti maan taloustilannetta väliaikaisesti, mutta 1800-luvulle tultaessa kävi selväksi, ettei jäykällä feodaalihallinnolla ollut enää kykyä vastata Japanin monimutkaistuviin yhteiskunnallisiin ja taloudellisiin ongelmiin. 1700-luvun lopulta lähtien myös ulkomaiden aiheuttama uhka maan eristäytymiselle alkoi muodostaa bakufulle ongelman.