Minkä seuran kapteenina Goran Bezina on toiminut kymmenen kautta?
Goran Bezina
Goran Bezina (s. 21. maaliskuuta 1980 Split, Kroatian ST, Jugoslavia) on sveitsiläis-kroatialainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa National League A:n Genève-Servette HC:ssä. Elite Prospects -sivuston Ulf Anderssonin mukaan isokokoinen Bezina on all around -puolustaja, joka tekee jäällä monia asioita hyvin, on hyvän laukauksensa ansiosta käyttökelpoinen ylivoimapelaaja ja käyttää kokoaan fyysiseen peliin. Häneltä löytyy myös johtajuutta ja Bezina onkin toiminut peräti kymmenen kautta aiemman seuransa, NLA-joukkue Genève-Servette HC:n kapteenina.
Bastian Oczipka
Oczipka edusti junioritasolla SV Blau-Weiß Handia (1994–1997), SV Bergisch Gladbach 09:ää (1997–1999) ja Bayer 04 Leverkusenia (1999–2008). Hän nousi Bayer 04 Leverkusenin edustusjoukkueeseen kesällä 2008. Oczipka kuitenkin lainattiin elokuussa 2008 FC Hansa Rostockiin ja puolentoista vuoden lainan jälkeen tammikuussa 2010 FC St. Pauliin, jossa hän pelasi niin ikään puolitoista vuotta. Hän pelasi Hansa Rostockissa 42 ja St. Paulissa 16 2. Bundesliigan ottelua sekä St. Paulissa 20 Bundesliigan ottelua. Oczipka pelasi ensimmäisen Bundesliigan ottelunsa 21. elokuuta 2010 St. Paulin voittaessa vieraissa SC Freiburgin 3–1. Ensimmäisen sarjaottelunsa Leverkusenissa Oczipka pelasi 18. marraskuuta 2011, kun joukkue voitti 1. FC Kaiserslauternin vieraissa 2–0. Yhteensä Oczipka pelasi kaudella 2011–2012 yhdeksän liigaottelua. Aleksi Mustonen
Mustonen teki 20. lokakuuta 2012 vierasottelussa Mikkelin Jukureita vastaan joukkueessa historiaa esiinnyttyään vain 17 vuoden, kuuden kuukauden ja 21 päivän ikäisenä Kiekko-Vantaan kapteenina. Hänestä tuli joukkueen kaikkien aikojen nuorin kapteeni Mestis-tasolla, kun Jiri Veistola pelasi lainalla Jokereissa ja varakapteeni Sami Kautto oli loukkaantunut. Kuitenkaan tarkkaa tietolähdettä siitä, että Mustonen olisi koko Mestiksen kaikkien aikojen nuorin kapteeni, ei löydetty hänen ennätyksensä uutisoinnin yhteydessä. Juha Riippa
Riippa edusti suurimman osan urastaan porilaista FC Jazzia, jossa hän toimi myös kapteenina. FC Jazz voitti Riipan aikana kaksi Suomen mestaruutta, mutta kaudella 1993 Riippa ei pelannut loukkantumisen vuoksi yhtään ottelua. Jazzin lisäksi Riippa edusti Suomessa Tampereen Ilvestä, Kokkolan Pallo-Veikkoja, ja Helsingin Jalkapalloklubia. Skotlantilaisessa Hibernianissa hän kävi pelaamassa yhden ottelun kaudella 1996–1997. FC Hämeenlinnan kausi 2010
FC Hämeenlinna lähti kauteen 2010 nuorentuneella joukkueella, joka oli ennakkoarvioista huolimatta asettanut tavoitteekseen sijoituksen sarjan kuuden parhaan joukossa. Joukkueen kapteenina toimi edelliskaudella lopettaneen Jani Sipilän korvnnut seuralegenda Olli Lehtimäki. Valmentajana jatkoi Teuvo Palkki. Palkki, joka oli ollut mukana jo vuonna 1992 pelaajana joukkueessa, lopetti uransa tähän kauteen. Velimir Zajec
Zajec aloitti pelaajauransa NK Dinamo Zagrebin joukkueessa 18-vuotiaana nuorukaisena 1974. Hän pelasi Dinamon keskikentällä kymmenen kauden ajan uurastaen yli 200 liigaottelua. Zajec voitti Dinamossa Jugoslavian mestaruuden 1981/82 sekä kaksi cupin mestaruutta. Zajec siirtyi 1984 kreikkalaisjätti Panathinaikosiin, jossa hän pelasi uransa neljä viimeistä kautta. Zajec oli tärkeä osa Panathinaikosin joukkuetta, joka voitti Kreikan tuplamestaruuden kaudella 1983/84. Hän lopetti pelaajauransa Kreikan cupin mestarina kauden 1987/88 jälkeen. Lee Goren
Goren ei saanut Bostonissa lopullista NHL-paikkaa, joten hän siirtyi vapaana agenttina 1+1-vuotisella sopimuksella kaudeksi 2003–2004 Florida Panthersin organisaatioon. Gorenin esitykset jäivät sielläkin vain kahden NHL-ottelun mittaiseksi, mutta Panthersin farmijoukkue San Antonio Rampagessa joukkueen kapteenina toiminut Goren oli tehoilla 27+22=49 paras maalintekijä sekä toiseksi paras pistemies Denis Švidkin jälkeen. Heinäkuussa 2004 hän teki vapaana agenttina 1+1-vuotisen sopimuksen Vancouver Canucksin kanssa, NHL-kautta 2004–2005 ei pelattu takia. Goren pelasi koko kauden AHL-joukkue Manitoba Moosessa, jonka paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies hän oli Peter Sarnon jälkeen tehoilla 32+30=62. Kevään 2005 pudotuspeleissä Goren teki kymmenen maalia, jotka jäivät Moosen historian ennätykseksi. Ainoastaan Michael Grabner teki yhtä monta playoff-maalia kevään 2010 pudotuspeleissä. Zvonimir Boban
Boban pelasi Jugoslavian maajoukkueessa vuosina 1988–1991 seitsemän ottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän oli mukana myös Jugoslavian nuorten maailmanmestaruuden voittaneessa joukkueessa vuonna 1987. Kroatian maajoukkuessa Boban pelasi vuosina 1991–1999 51 ottelua ja teki niissä 11 maalia. Hän edusti Kroatiaa vuoden 1996 EM-kisoissa ja vuoden 1998 MM-kisoissa. Boban toimi Kroatian vuoden 1998 MM-pronssijoukkueen kapteenina. Petr Bříza
Peliuransa jälkeen vuosina 2006–2011 Briza toimi HC Sparta Prahan General Managerina ja vuodesta 2015 lähtien seuran puheenjohtajana. Vuodesta 2016 lähtien Briza on ollut myös seuran omistaja. Joona Harjama
Harjama siirtyi kaudeksi 2016–2017 suuremman ja hyökkäävämmän roolin perässä vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Kiekko-Vantaan riveihin. Hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Harjama voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa. Myös kauteen 2017–2018 hän lähti Kiekko-Vantaan varakapteenina, mutta Harjama toimi käytännössä koko kauden ajan joukkueen kapteenina, kun kapteeniksi nimetty Pekka Niemimaa oli loukkaantumisen vuoksi koko kauden sivussa. Aleksei Jašin
Jašin edusti Islandersia lopulta viiden kauden ajan, kaudesta 2001–2002 kauteen 2006–2007. Kaudella 2004–2005, , hän pelasi Lokomotiv Jaroslavlissa Venäjän jääkiekon superliigassa. Jašin oli kausina 2001–2002 ja Islandersin paras pisteidentekijä ja kaudella 2005–2006 hän ja Miroslav Šatan tekivät yhtä monta tehopistettä. Vuonna 2005, kun Michael Peca siirtyi Edmonton Oilersiin, Jašin nimettiin Islandersin uudeksi kapteeniksi. Goran Bezina
Bezina pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 1999 ja 2000, joista jälkimmäisessä turnauksessa hän voitti Sveitsin sisäisen tehotilaston lukemalla +8. Bezina pelasi myös alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 1998. Željko Obradović
Obradović aloitti pelaajauransa kotikaupungin KK Borac Čačakissa, josta hän siirtyi KK Partizaniin. Hän lopetti pelaajauransa vuonna 1991. Obradović aloitti valmentamisen Partizanissa, jonka hän valmensi heti Euroliiga-mestariksi. Kaudeksi 1993–1994 Obradović siirtyi Joventut Badalonan valmentajaksi ja voitti seurassa Euroliigan mestaruuden. Yhden kauden jälkeen hänestä tuli Real Madrid Balonceston päävalmentaja. Myös tällöin hän voitti Euroliigan mestaruuden. Vuonna 1995 Obradović toimi Jugoslavian koripallomaajoukkueen apuvalmentajana, mutta vuotta myöhemmin hänestä tuli maajoukkueen päävalmentaja. Obradović valmensi Real Madridia vuoteen 1997 saakka, jonka jälkeen hänestä tuli Pallacanestro Trevison päävalmentaja. Hän valmensi joukkuetta kaksi kautta ja voitti jälkimmäisellä kaudella Saporta Cupin. Vuodesta 1999 lähtien Obradović toimi Panathinaikosin päävalmentajana. Hän voitti seurassa vuosien 2000, 2002, 2007 ja 2009 Euroliigan mestaruuden. Kesällä 2010 Obradović teki Panathinaikosin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Hän ilmoitti kesällä 2012 lopettavansa seuran valmentamisen. Kauden tauon jälkeen Obradović jatkoi valmentamista ja teki sopimuksen turkkilaisen Fenerbahçen kanssa. Bora Kostić
Kostić pelasi koko aikuisten seurajoukkueuransa vuodesta 1951 vuoteen 1966 Belgradin Punaisessa tähdessä lukuun ottamatta kautta 1961-1962, jonka hän vietti Italiassa Vicenzan joukkueessa. Seurajoukkueurallaan hän teki kaikkiaan 160 maalia pelaamissaan 264 ottelussa. Hän on yhä Punaisen tähden historian paras maalintekijä 158 maalillaan. Zlatan Ibrahimović
Zlatan sai pelinumeron 10 omakseen tammikuun 17. päivä 2013 sen jälkeen, kun Nené oli jättänyt seuran.
Kaudella 2013–2014 Zlatanin seura PSG voitti Ranskassa tuplan, ja Zlatan itse voitti sarjan maalikuninkuuden 26 maalilla. Mestarien liigassa syntyi yhteensä 10 maalia, joihin lukeutui neljän maalin ilta alkulohkossa Anderlechtia vastaan – molemmat uusia seuraennätyksiä eurokentillä. Kaikki kilpailut yhteen laskien hän teki 41 maalia. Kaudella 2014–2015 PSG voitti jälleen kansalliset pokaalit ja Zlatan oli sarjan kolmanneksi paras maalintekijä. Viktor Ekbom
Ekbom palasi kaudeksi 2013–2014 kotimaahansa ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella SHL:n (ent. Elitserien) nousijajoukkue Örebro HK:n riveihin. Kaudella 2014–2015 hän teki Ruotsin pääsarjatason yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 1+12=13, joilla Ekbom oli joukkueensa tehokkain puolustaja Johan Motinin ja Jakub Krejčíkin kanssa. Joulukuussa 2014 hän teki kolmivuotisen jatkosopimuksen Örebron kanssa. Kaudella 2015–2016 Ekbom nousi joukkueen varakapteeniksi. Kaudella 2016–2017 hän toimi Örebron kapteenina, mutta Ekbomin kausi jäi vain 34 ottelun mittaiseksi loukkaantumisen vuoksi. Kautta 2017–2018 hän ei aloittanut joukkueen kapteenistossa, mutta palasi varakapteeniksi helmikuussa 2018. André Villas-Boas
Maaliskuun puolivälissä 2014 Villas-Boas allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Venäjän valioliigassa pelaavan FK Zenit Pietarin kanssa. Portugalilaisen johdolla Zenit juhli Venäjän mestaruutta kolmen vuoden tauon jälkeen. Syyskuussa 2015 Venäjän jalkapalloliiton kurinpitotoimikunta langetti hänelle kuuden kuukauden toimitsijakiellon erotuomarin koskemattomuuden rikkomisesta. Hänen todettiin sortuneen aggressiiviseen käytökseen, kun hän työnsi erotuomaria 29. elokuuta pelatussa ottelussa. Villas-Boas luotsasi Zenitin Venäjän mestariksi kaudella 2014/15 katkaisten PFK TsSKA Moskovan mestaruusputken. Syyskuussa 2015 hän ilmoitti jättävänsä Zenitin päävalmentajan tehtävät kauden jälkeen perhesyiden vuoksi. Aikaisesta lopettamisilmoituksestaan huolimatta Villas-Boas teki hyvää työtä Zenitissä myös kaudella 2015/16 ja seura voitti hänen johdollaan Venäjän cupin mestaruuden. Liigassa Zenit jäi kolmanneksi TsSKA:n ja FK Rostovin taakse. Velimir Zajec
Toukokuussa 2010 Zajec palasi lähes viiden vuoden tauon jälkeen valmennustehtäviin allekirjoitettuaan kaksivuotisen sopimuksen tuoreen Kroatian mestarin NK Dinamo Zagrebin kanssa. Pesti jäi kuitenkin lyhyeksi Dinamon pudottua elokuussa Mestarien liigan 3. karsintakierroksella moldovalaiselle FC Sheriffille. Zajec sai potkut otteluparin jälkeen. Lucas Severino
Lucas on voittanut brasilialaisessa Atlético Paranaensessa Paranán osavaltion mestaruuden Campeonato Paranaensen vuonna 2000, japanilaisessa Gamba Osakassa AFC Champions Leaguen vuonna 2008 sekä japanilaisessa FC Tokyossa J. League Cupin vuonna 2004 ja Emperor's Cupin vuosina 2009 ja 2011. Henri Lehtonen
Ensimmäinen kokonainen kausi Lehtosella Interissä oli kausi 2004, jolloin hän pelasi 24 ottelua ja teki kolme maalia. Seuraavalla kaudella enemmän hyökkäyspäässä viihtynyt Lehtonen istutettiin laitapuolustajan tontille. Lehtonen toimi FC Interin kapteenina kaudeksi 2007 alkaen aina vuoteen 2017 asti. Hän lopetti uransa FC Interissä kauden 2017 jälkeen. Tomislav Zanoški
Kesken kolmannen yliopistovuotensa 2007–2008 Zanoški siirtyi ECHL-joukkue Stockton Thunderiin. Hänen tulokaskautensa toi 42 runkosarjaottelussa tehot 12+8=20 ja neljässä playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Kauden 2008–2009 Zanoški aloitti Thunderissa, mutta kolmen siellä pelatun ottelun jälkeen joukkue lainasi hänet kolmeksi otteluksi toiseen ECHL-seuraan, Dayton Bombersiin. Tämän jälkeen Thunder kauppasi Zanoškin Gwinnett Gladiatorsiin. Hän oli pudotuspeleissä joukkueen paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä tehoilla 3+5=8. Kesäkuussa 2009 Zanoški teki Gladiatorsin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2009–2010 hän oli joukkueen paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 25+22=47. Zanoški pelasi suurimman osan kaudestaan Gladiatorsissa, mutta hän pelasi kauden aikana myös peräti viidessä eri AHL-seurassa; Binghamton Senatorsissa, Albany River Ratsissa, Lake Erie Monstersissa, Toronto Marliesissa ja Syracuse Crunchissa tehden yhteensä 23 runkosarjaottelussa tehot 2+4=6. Noista Senatorissa ja Monstersissa Zanoški pelasi ammattilaistry-out -sopimuksella. Hänestä tuli kaikkien aikojen toinen AHL:ssä pelannut kroatialaissyntyinen jääkiekkoilija Goran Bezinan jälkeen. Pavel Pogrebnjak
Pogrebnjak on edustanut vuonna 2002 alkaneella ammattilaisurallaan aiemmin Spartak Moskovaa, Baltika Kaliningradia, Himkiä, Šinnik Jaroslavlia, Tom Tomskia, Zenit Pietaria, VfB Stuttgartia ja Fulhamia. Zenit Pietariin hän siirtyi vuonna 2007. Pogrebnjak saavutti Zenit Pietarin riveissä Venäjän-mestaruuden vuonna 2007 ja UEFA Cupin voiton vuonna 2008. Hän voitti vuonna 2008 UEFA Cupin maalikuninkuuden 10 maalillaan yhdessä Bayern Münchenin Luca Tonin kanssa. Veljko Paunović
Kaudeksi 2005–2006 Paunović liittyi Atléticon naapuriseuraan Getafeen, joka pelasi toista kauttaan Primera Divisiónissa. Hän teki 30 ottelussa 10 maalia ja jakoi Mariano Pernían ohella joukkueen parhaan maalintekijän tittelin, kun joukkue sijoittui erinomaisesti yhdeksänneksi. Paunović jätti Getafen kesken kauden maaliskuussa 2007 ja siirtyi venäläiseen Rubin Kazaniin, jossa hän pelasi yhden kauden. Keväällä 2008 hän teki viimeiset esiintymisensä Primerassa Almerían joukkueessa. Kaikkiaan hän pelasi 13 kauden aikana 292 ottelua ja teki 67 maalia Espanjan kahdella korkeimmalla sarjatasolla. Paunović palasi kasvattajaseuraansa Partizaniin heinäkuussa 2008, mutta ilmoitti jo saman vuoden joulukuussa päättävänsä uransa loukkaantumisten vuoksi. Alan Letang
Kaudeksi 2004–2005 Letang siirtyi Saksan DEL:n Hamburg Freezersiin, jossa hän vietti kaikkiaan kolme kautta. Kauden 2007–2008 Letang pelasi samaa liigaa Sinupret Ice Tigersin riveissä ja kaudella 2008–2009 Itävallan Erste Bank Eishockey Ligaa HC Innsbruckissa. Neljä seuraavaa kautta hän pelasi samaa liigaa kroatialaisessa Medveščak Zagrebissa. Letang nousi joukkueen kapteeniksi heti ensimmäisellä kaudellaan 2009–2010, jolloin hän teki myös EBEL:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 10+19=29. Letang oli Medveščakin eniten maaleja tehnyt puolustaja. Zlatko Kranjčar
Maajoukkuetasolla Kranjčar edusti sekä Jugoslaviaa että Kroatiaa. Hän ei kuulunut Jugoslavian vakiomiehistöön ja esiintyikin A-maajoukkuepaidassa vain 11 kertaa. Vuonna 1990 hän pelasi Kroatian paidassa kaksi ottelua.Kranjčar aloitti valmennusuransa 1991 itävaltalaisessa SV Austria Klagenfurtissa. Hän palasi kotimaahansa 1992 ja toimi kaksi kautta HNK Segestan päävalmentajana, kunnes nousi 1994 nimellä Croatia Zagreb tunnetun ex-seuransa peräsimeen. Hän johdatti seuran Kroatian tuplamestariksi kaudella 1995–1996. Menestyskauden jälkeen Kranjčar palasi Itävaltaan, jossa valmensi lyhyen aikaa FC Linziä. Seuraavat vuodet Kranjčar toimi valmentajana HNK Segestassa ja NK Samoborissa, kunnes palasi Croatia Zagrebiin 1998 ja voitti jälleen tuplamestaruuden. Jälleen menestystä seurasivat hiljaisemmat vuodet Kranjčar toimiessa mm. egyptiläisen Al-Masry Clubin valmentajana. Zack Kassian
NHL-joukkue Buffalo Sabres varasi Kassianin 13. pelaajana kesällä . Samana kesänä hänet varasi myös Dynamo Moskova 56. pelaajana . Kassian aloitti kauden 2009–2010 Peterborough Petesin kapteenina, mutta tammikuussa 2010 hänet kaupattiin Windsor Spitfiresiin vaihdossa Austin Watsoniin ja toisen kierroksen varausvuoroihin OHL:n varaustilaisuuksiin 2012 ja 2014. Myöhemmin samassa kuussa Kassian sai 20 ottelun mittaisen pelikiellon taklattuaan päähän Barrie Coltsin Matt Kennedya. Hän sai ottelussa viiden minuutin jäähyn ryntäämisestä sekä ottelurangaistuksen. Kennedy sai tilanteesta aivotärähdyksen. Kassian voitti keväällä 2010 OHL:n mestaruuden sekä koko CHL:n mestaruuden, Memorial Cupin. Niklas Moisander
Edellisellä kaudella Ajaxin kapteenina debytoinut Moisander nimettiin joukkueen kapteeniksi kaudeksi 2014–2015. Hän nousi kapteeniksi, kun edellisen kauden kapteeni Siem de Jong siirtyi Englantiin Newcastlen riveihin. Moisanderin ja Ajaxin kausi alkoi tappiolla Hollannin Super Cupissa, kun Zwolle voitti Ajaxin maalein 1–0. Moisander pelasi 25 liigaottelua, ja helmikuun loppuun mennessä hän oli sivussa vain kahdesta ottelusta. Loppukaudesta peliaika kuitenkin väheni seuraavan kesän seurasiirron vuoksi ja peliaikaa kertyi maalis-toukokuun aikana vain kolmessa ottelussa. Mestarien liigassa Moisander pelasi avauskokoonpanossa viidessä lohkovaiheen ottelussa. Ajax sai lohkoonsa jälleen FC Barcelonan ja jäi lohkossaan taas kolmanneksi Barcelonan ja PSG:n taakse. Lohkon viimeiseksi Ajax jätti APOEL:in. Ajax jatkoi kevätkaudella europelejä Eurooppa-liigan pudotuspeleissä. Ajax eteni 1. kierrokselta neljännesvälieriin, kun se voitti Legia Varsovan. Puolivälierissä joukkue kuitenkin hävisi otteluparinsa Dniprolle. Moisander ei pelannut kevään Eurooppa-liigan otteluissa. Ajaxin neljän mestaruuden putki katkesi, kun PSV Eindhoven voitti Eredivisien ja Hollannin mestaruuden selvällä 17 pisteen erolla. Toiseksi jäänyt Ajax pääsi liigakakkosena seuraavan kauden Mestarien liigan karsintoihin. Kapteeni Moisander hyvästeli Amsterdam ArenA:n yleisön kauden viimeisessä kotiottelussa ja päävalmentaja Frank de Boer piti hänelle kiitospuheen kannattajien edessä. Branko Radivojevič
Kaudeksi 2008–2009 Radivojevič siirtyi KHL-sarjaan Spartak Moskovaan. Hän oli tehopisteillään 17+26=43 Spartakin paras pistemies runkosarjassa. Kaudella 2009–2010 hän oli varakapteeni ja jälleen seuran paras pistemies tehopisteillä 18+37=55. Radivojevič pelasi kahdesti issa vuosina ja . Kaudella 2010–2011 Radivojevič nimettiin Spartakin kapteeniksi. Hän teki kaudella tehopisteet 7+23=30, joka oli vähemmän kuin aikaisemmilla kausilla. FK Vojvodina
Seura perustettiin vuonna 1914. Sen suurimmat saavutukset Jugoslavian sosialistisen liittotasavallan ajoilta olivat liigamestaruudet vuoina 1966 ja 1989. Vuosina 1957, 1962 ja 1975 se sijoittui hopealle. Vuonna 1967 se eteni Euroopan Cupissa puolivälieriin, missä kuitenkin putosi Glasgown' Celticille viime minuutin maalilla. Jugoslavian Cupin finaalissa joukkue on pelannut vuosina 1951 ja 1997, ja Serbian Cupin loppuottelussa vuosina 2007 ja 2010. 1998 se pelasi Intertoto-cupin loppuottelussa. Goran Gavrančić
Gavrančić aloitti uransa Belgradin Punaisen Tähden juniorijoukkueessa, mutta hänen ensimmäinen seuransa aikuistasolla oli FK Cukaricki Stankom. Hän vakuutti otteillaan valmentajalegenda Valeri Lobanovskin, joka hankki hänet Kiovan Dynamoon. Siellä Gavrančić pelasi vuosia ja oli joukkueen tärkeimpiä pelaajia. Hän teki paljon maaleja pelipaikkaansa nähden, 107 ottelussa 20 maalia. Juan Merino
Merino on Real Betisin kasvatti, joka nousi edustusmiehistöön vuonna 1990. Hänestä kehittyi seuran avainpuolustaja ja Merino toimi pitkään myös Betisin kapteenina. Merinon debyyttikauden päätteeksi Betis putosi Segundaan, jossa vierähti kolme kautta. Kaikkiaan Merino edusti Betisiä 12 vuotta ja pelasi 203 ottelua pääsarjatasolla. Kaudeksi 2002/03 Merino siirtyi Recreativo de Huelvaan, jossa hän pelasi uransa viimeiset viisi vuotta. Merino oli Recreativon avainpelaajia Segundassa, josta seura nousi Merinon uran viimeiseksi kaudeksi 2006/07 pääsarjaan. KK Partizan
2006–07, 2007–08, 2008–09, 2009–10, 2010-11 Nenad Bjelica
Elokuun lopussa 2016 Bjelicasta tuli puolalaisen KKS Lech Poznańin päävalmentaja. Bjelica luotsasi Lechin debyyttikaudellaan Puolan cupin loppuotteluun, jossa se kärsi kolmannen perättäisen tappion. Toukokuussa 2018 Lech vapautti Bjelican tehtävästään joukkueen ollessa liigassa kolmantena. Muutama päivä potkujensa jälkeen Bjelicasta tuli Dinamo Zagrebin päävalmentaja. Dinamo oli voittanut Kroatian mestaruuden muutama päivä ennen Bjelican tuloa päävalmentajaksi. Tuore päävalmentaja luotsasi Dinamon Kroatian cupin mestariksi, kun joukkue voitti loppuottelussa HNK Hajduk Splitin. Cléo
Cléo siirtyi nelivuotisella sopimuksella serbialaiseen Partizaniin 19. kesäkuuta 2009 toisesta serbialaisseurasta Crvena zvezdasta. Hän oli ensimmäinen pelaaja yli 20 vuoteen, joka siirtyi Crvena zvezdasta Partizaniin (viimeksi Goran Milojevic siirtyi vuonna 1988). Hän onnistui maalinteossa heti ensiesiintymisessään 14. heinäkuuta 2009 ottelussa walesiläistä Rhyliä vastaan. Viikkoa myöhemmin otteluparin toisessa osaottelussa hän teki hattutempun, joista ensimmäinen maali syntyi komealla saksipotkulla. 28. marraskuuta 2009 pelatussa sarjaottelussa hän teki maalin vanhaa seuraansa vastaan ja auttoi Partizanin voittoon maalein 2–1. Cléo pelasi upean kauden jälkimmäisen puoliskon tehden yhdeksän maalia ja auttaen joukkueensa kolmanteen perättäiseen pääsarjamestaruuteen. Erik Riska
Riska valittiin Sportin kapteeniksi kaudeksi 2010–2011. Valinta tuli hieman yllätyksenä hänen varsin nuoren ikänsä (21 vuotta) ja Mestis-tason kokemattomuutensa vuoksi. Riska pelasi ensimmäisen kokonaisen Mestis-kautensa tehden 42 runkosarjaottelussa tehot 5+6=11 sekä 11 playoff-ottelussa kolme syöttöpistettä. Hän voitti kauden päätteeksi Mestiksen-mestaruuden. Riska teki liigakarsinnoissa neljässä ottelussa yhden maalin. Kaudella 2011–2012 hän jatkoi Sportissa varakapteenina. Riska teki runkosarjassa 15 tehopistettä ja kaudella 2012–2013 hän pelasi pisteiden valossa parhaan kautensa tehden 47 runkosarjaottelussa tehot 14+13=27, joilla Riska oli Sportin toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Hän voitti myös joukkueen sisäisen jäähypörssin 71 minuutillaan. Riska oli kevään 2013 pudotuspeleissä Sportin paras pistemies tehtyään viidessä ottelussa tehot 2+1=3. Ivan Jovanović
Kaudella 2005–2006 Jovanović toimi kreikkalaisen Panachaikin päävalmentajana. Vuonna 2007 hän palasi Iraklisin päävalmentajaksi. Tammikuussa 2008 hän jätti Iraklisin ja palasi APOEL FC:n päävalmentajaksi. Hän johdatti seuran kauden päätteeksi Kyproksen cup-mestariksi. Seuraavalla kaudella APOEL juhli seurahistoriansa kahdettakymmenettä liigamestaruutta. Syksyllä 2009 se teki seurahistoriaa etenemällä Mestarien liigan lohkovaiheeseen pudotettuaan ratkaisevalla karsintakierroksella tanskalaisen FC Kööpenhaminan yhteismaalein 3–2. Kaudella 2011/12 Jovanović jatkoi seurahistorian tekemistä APOELin peräsimessä luotsaamalla joukkueensa ensimmäisenä kyproslaisena ryhmänä Mestarien liigassa alkulohkosta jatkoon. Toukokuussa 2013 Jovanović ilmoitti jättävänsä seuran kauden 2012/13 päätteeksi. Hän voitti APOELin peräsimessä kolme Kyproksen mestaruutta. Velimir Zajec
Maajoukkuetasolla Zajec edusti Jugoslaviaa 36 A-maaottelussa ja toimi maajoukkueen kapteenina. Hän oli mukana Jugoslavian MM-joukkueessa 1982 sekä EM-joukkueessa 1984. Molemmilla kerroilla tie katkesi jo alkulohkoon.Pelaajauransa jälkeen Zajec jatkoi työskentelyä jalkapallon parissa toimien NK Dinamo Zagrebin urheilutoimenjohtajana 1989–1991. Tämän pestinsä jälkeen hän siirtyi Panathinaikosin organisaatioon nuorten akatemian valmentajaksi. Kaudella 1996/97 hän toimi myös Panathinaikosin päävalmentajana. Seuraavana vuonna hän palasi takaisin Dinamo Zagrebiin ja toimi seuran päävalmentajana 1998–1999. Zajecin johdolla seura eteni Mestarien liigassa lohkovaiheeseen. Seura sijoittui lohkossaan toiseksi, mutta ei päässyt jatkoon toisen kierroksen lohkosta. Zajec sai potkut ennen kauden loppua. Brandon Kozun
KHL-kauden ensimmäisellä neljänneksellä Kozun onnistui tekemään kahdeksan maalia ja ansaitsi yhteensä 20 pistettä 16 ottelussa muodostettuaan niin ikään uutena pelaajana seuraan tullen Peter Reginin kanssa aisaparin Jokerien hyökkäyksessä. Kozunin arvioitiin saapuneen Jokereihin paikkaamaan ensisijaisesti Steve Mosesin jättämää tyhjiötä joukkueen hyökkäyksessä ja maalinteossa. Hän muodosti joukkueen sisällä hyvän kemian varsinkin Pekka Jormakan ja Henrik Karlssonin kanssa. Ryhmä nimettiin Team Namuksi. Kozun pelaa oikeassa laidassa ja käyttää Jokereissa pelinumeroa 51. Runkosarjassa Kozun oli Jokereiden tehokkain hyökkääjä iskien 15 maalia ja 34 maaliin johtanutta syöttöä. Kuudessa pudotuspeliottelussa Kozun iski tehot 3+3. Elmedin Kikanović
Kikanović aloitti uransa kotikaupunkinsa Sloboda Tuzlassa, jota hän edusti vuodet 2004-2007. Vuonna 2007 hän siirtyi serbialaiseen KK Crvena zvezdaan, jossa hän pelasi vuoteen 2010 asti debytoiden myös ULEB Eurocupissa. Vuodet 2011-2015 Kikanović edusti venäläistä BK Jenisei Krasnojarskia. Toukokuussa 2015 Kikanović siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella Ranskan Ligue Nationale de Basketballin SLUC Nancyyn, jossa hän pelasi neljässä pelissä. Jacek Zieliński
Zieliński aloitti peliuransa synnyinkaupungissaan Siarka Tarnobrzegin seurassa 1976. Hän nousi seuran kapteeniksi jo seuraavana vuonna ja edusti seuraa kapteenin vielä kaksi kautta. Hän pelasi 1980-84 neljän vuoden ajan Gwardia Varsovassa palaten sitten Stiarkaan, jota hän edusti yhdeksän kauden ajan. 1993 hän pelasi lyhyen aikaa Stal Stalowa Wolassa, jossa lopetti uransa 32-vuotiaana. Kevin Nolan
Tammikuussa 2009, kesken kauden 2008–2009, Nolan siirtyi Boltonista Newcastle Unitediin. Hän pelasi Newcastlessa kolme kautta, kaudet 2008–2009 ja 2010–2011 Valioliigassa sekä kauden 2009–2010 Englannin mestaruussarjassa. Kesäkuussa 2011 hän siirtyi Englannin mestaruussarjan West Ham Unitediin. Joukkue nousi vuonna 2012 takaisin Valioliigaan. Nolan on toiminut urallaan sekä Boltonin, Newcastlen että West Hamin kapteenina. KK Partizan
1975–76, 1978–79, 1980–81, 1986–87, 1991–92, 1994–95, 1995–96, 1996–97, 2001–02, 2002–03, 2003–04, 2004–05, 2005–06, 2006–07, 2007–08, 2008–09, 2009-10, 2010-11, 2011-12 Herberts Vasiļjevs
Vasiļjevs palasi Eurooppaan kaudeksi 2003–2004 venäläisen Amur Habarovskin riveihin tehden Superliigassa tehot 4+7=11 pelaamissaan 37 ottelussa. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi saksalaiseen Nürnberg Ice Tigersiin, jonka riveissä hän pelasi 39 ottelua tehoilla 15+23=38. Kaudeksi 2005–2006 Vasiļjevs siirtyi Krefeld Pinguineen, jossa hän oli pelannut jo kaudella 1994–1995. Hän on pelannut Pinguinessa kuusi kautta (2005–2011) suunnilleen piste/ottelu-tahdilla. Vasiļjevs toimi neljänä kautena (2007–2011) myös joukkueen kapteenina. Goran Bezina
Kaudeksi 2001–2002 Bezina siirtyi Phoenix Coyotesin organisaatioon. Hän pelasi tulokassopimuksensa ensimmäisen kauden kokonaan AHL-joukkue Springfield Falconsissa, jossa tulokaskausi toi 66 runkosarjaottelussa tehot 2+11=13. Bezina debytoi Coyotesin NHL-joukkueessa kolmannella kaudellaan 2003–2004, jolloin hän pelasi siellä kolme runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Bezina teki NHL-debyyttinsä 10. maaliskuuta 2004 Los Angeles Kingsia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 5.01 minuuttia. Bezinasta tuli kaikkien aikojen ensimmäinen kroatialaissyntyinen pelaaja NHL:ssä, tosin ensimmäinen Kroatiassa kiekko-oppinsa saanut NHL-pelaaja oli myöhemmin Borna Rendulić kaudella 2014–2015. Bezina pelasi viimeisenkin tulokassopimusvuotensa suurimmaksi osaksi Falconsissa, jonka eniten maaleja tehnyt puolustaja hän oli 11 osumallaan. Csaba László
Ferencvárosista lähtönsä jälkeen hän toimi helmikuussa 2006 lyhyen aikaa Sopronin päävalmentajana. Heinäkuussa hänestä tuli Ugandan maajoukkueen päävalmentaja. Lászlón johdolla Uganda voitti ensimmäistä kertaa maan historiassa Nigerian sijoittuessaan kolmanneksi CECAFA Cupissa. Hän jätti tehtävänsä kesällä 2008 ja siirtyi Skotlantiin Heartsin päävalmentajaksi. Debyyttikausi Skotlannissa sujui hyvin ja Hearts oli liigassa kolmas päästen mukaan Eurooppa-liigaan kaudeksi 2009/10. Hänet valittiin kauden 2008/09 parhaaksi valmentajaksi Skotlannissa. Pesti päättyi potkuihin tammikuussa 2010, kun seuran menestys ei tyydyttänyt omistaja Vladimir Romanovia. Lászlón uolitoistavuotiseksi jäänyt pesti oli pisin aika, jonka yksi valmentaja on seuraa Romanovin aikakaudella valmentanut. Goran Bezina
Bezina on kauden 2016–2017 jälkeen Genève-Servette HC:n seurahistorian toiseksi eniten runkosarjaotteluita (541) pelannut sekä eniten teho- (324) ja syöttöpisteitä (226) tehnyt ja eniten jäähyminuutteja (686) kerännyt pelaaja. Hän on myös joukkueen seurahistorian kärjessä pudotuspelien/karsintasarjan ottelu- (108), piste- (63), maali- (18), syöttö- (45) ja jäähytilastossa (191). Gennaro Gattuso
Kaudella 2008–09 Gattuso kärsi loukkaantumisista ja peliaika Milanissa kuihtui ainoastaan 12 pääsarjaotteluun. Italian uusvanha päävalmentaja Marcello Lippi kuitenkin luotti yhä Gattusoon, ja Gattuso valittiin Italian kokoonpanoon vuoden 2009 Confederations Cupiin. Gattuson rooli oli kuitenkin joukkueessa pieni, eikä vastuuta tullut kuin alkulohko-ottelussa, Egyptiä vastaan. Kaudella 2009–10 Gattuso oli jälleen terve, ja toimi Milanin kapteenina, entisen kapteenin Paolo Maldinin lopetettua uransa edelliseen kauteen. Mikäli Gattuso ei ollut avauksessa, Milanin kapteeni oli toppari Alessandro Nesta. Gattuso pelasi kaudella 22 liigaottelua ja juhli Milanin kanssa Serie A:n pronssimitaleita. Miloš Vujanić
Vujanić aloitti uransa KK Crvena zvezdan juniorijoukkueissa, joista hän nousi edustusjoukkueeseen kaudella 1998–1999. Hän pelasi joukkueessa kolme kautta ennen kuin siirtyi seuran pahimman vihollisen, KK Partizanin, riveihin. Vujanić pelasi seurassa kaksi kautta ja osallistui , jossa New York Knicks varasi hänet Vujanićin omaksi yllätykseksi jo numerolla 36. Hän ei kuitenkaan siirtynyt NBA:han, vaan tuli takaisin Partizaniin, jossa hän voitti kauden 2002–2003 korikuninkuuden. Kauden jälkeen hänet nimettiin kauden toiseen tähdistöjoukkueeseen. Dragan Kićanović
Kićanović pelasi juniorina Zeleznicar Čačakin joukkueissa, joista hän siirtyi KK Borac Čačakiin. Hän pelasi joukkueessa vain yhden kauden ajan, jonka jälkeen KK Partizan hankki hänet. Seuran paidassa Kićanović voitti Korać Cupin kahdesti vuosina 1978 ja 1979. Lisäksi joukkue voitti kolme kertaa Jugoslavian-mestaruuden. Hän edusti seuraa vuoteen 1981 asti, jonka jälkeen hän siirtyi italialaiseen VL Pesaroon. Kićanović pelasi joukkueessa kaksi kautta, joiden aikana hänen suurimmaksi saavutukseksi jäi Cup-voittajien cupin voitto. Uransa viimeiseksi kaudeksi hän siirtyi Paris Basket Racingiin. Koripallouransa jälkeen hän toimi Partizanin seurajohtajana vuosina 1984–1994. Tänä aikana seura voitti yhden Euroliigan-mestaruuden. Jean Béliveau
Béliveau oli neljäs NHL-urallaan 500 maalia tehnyt ja Gordie Howen jälkeen toinen yli tuhat tehopistettä kerännyt pelaaja. Hän oli Montreal Canadiensin kapteeni 10 kauden ajan, mikä on seuran historian ennätys. Myös Saku Koivu toimi Canadiensin kapteenina yhtä pitkään. Kymmenen pelaajana saavutetun mestaruuden lisäksi Béliveau oli mukana Montreal Canadiensin seurajohdossa seitsemän kertaa joukkueen voittaessa Stanley Cupin. Näin ollen hänen nimensä on kaiverrettu pokaaliin kaikkiaan 17 kertaa, useammin kuin kenenkään muun. Zlatko Junuzović
Junuzović aloitti ammattilaisuransa vuonna 2005 Itävallan Bundesliigan Grazer AK:ssa, jota hän edusti vuodet 2005-2007 pelaten 68 ottelua, joissa syntyi 13 maalia. Heinäkuussa 2007 hän siirtyi kasvattajaseurastaan saman sarjan Austria Kärnteniin, jossa hän pelasi vuodet 2007-2009. Otteluita kertyi 53, joissa maaleja syntyi 13 kappaletta. Heinäkuussa 2009 Junuzović siirtyi niin ikään Itävallan Bundesliigassa pelanneeseen Austria Wieniin. Hän pelasi seuran paidassa 74 ottelua tehden niissä 19 maalia. Kausilla 2009-2010 ja 2011-2012 hän pelasi seuran kanssa myös Eurooppa-liigaa. Gordon Schildenfeld
Schildenfeld aloitti ammattilaisuransa kotikaupunkinsa Šibenikin HNK Šibenikissä. Hän edusti seuraa vuodet 2001-2007. Vuonna 2007 Schildenfeld siirtyi Kroatian suurseuraan Dinamo Zagrebiin. Hän pelasi seurassa vain kauden, jonka aikana tilille tuli 32 ottelua ja liigan sekä cupin voitto. Vuonna 2008 Schildenfeld siirtyi Turkkiin ja Beşiktaş JK:n riveihin. Ura turkkilaisseurassa ei auennut ja pääosan Beşiktaş-ajastaan Schildenfeld vietti lainalla MSV Duisburgissa ja Sturm Grazissa, joista viimeksi mainitussa tuli Itävallan cup-voitto. Vuonna 2010 Schildenfeld siirtyi pysyvällä sopimuksella Sturm Graziin. Sielläkin hän pelasi vain yhden kauden, jonka aikana pelejä kertyi 36 ja lisäksi tuli myös Itävallan Bundesliiga -mestaruus. Kesällä 2011 Schildenfeld siirtyi Saksan 2. Bundesliigassa pelanneeseen perinneseura Eintracht Frankfurtiin, jonka Schildenfeld nosti takaisin Bundesliigaan pelattuaan 33 ottelua kauden aikana. Seuraavaksi, vain yhden Eintracht-kauden jälkeen Schildenfeld siirtyi Venäjän valioliigaan ja FK Dynamo Moskovan joukkueeseen. Vuonna 2013 Schildenfeld siirtyi lainalle kreikkalaiseen PAOK FC:hen saatuaan Venäjällä vähän peliaikaa. Elokuussa 2013 hänen palattuaan lainalta takaisin Moskovaan Schildenfeld siirtyi takaisin Kreikkaan, nyt lainasopimuksella Panathinaikos FC:n riveihin. Panathinaikosissa Schildenfeld voitti Kreikan cupin vuonna 2014. Anatoli Demjanenko
Demjanenko pelasi urallaan 12 vuoden ajan FK Dynamo Kiovan joukkueessa. Demjanenko kantoi kapteeninnauhaa ja oli yksi joukkueen tärkeimmistä pelaajista ja linkki hyökkäyksen ja puolustuksen välillä. Demjanenko juhli Neuvostoliiton mestaruutta viiteen kertaan ja oli mukanan Cup-voittajien Cupin loppuottelussa 1986, kun Dynamo Kiova kaatoi Atlético Madridin Lyonissa maalein 3–0. Gaizka Garitano
Baski Garitano on Athletic Bilbaon kasvatti, muttei onnistunut juniorivuosen jälkeen murtautumaan joukkueen edustusmiehistöön. Hän pelasi Bilbao Athleticin riveissä Segundaa. Hän pelasi lainalla UE Lleidassa ja SD Eibarissa. Kun vastuuta Athleticissa ei irronnut, Garitano siirtyi kesällä 1999 CD Ourenseen, jossa hän pelasi kaksi kautta Segunda B:ssä. Kesällä 2001 hän palasi Eibariin, jossa kuului neljän kauden ajan joukkueen avauskokoonpanon vakiopelaajiin. Kaudella 2004/05 hän kantoi Eibarin kapteeninnauhaa. Garitano vaihtoi kauden jälkeen seuraa Real Sociedadiin. Hän vakiinnutti paikkansa pelaavassa kokoonpanossa ja jatkoi seurassa myös Segundaan putoamisen jälkeen kaudella 2007/08. Hän pelasi vielä kauden 2008/09 Deportivo Alavésissa. Uran viimeiseksi jäänyt kausi päättyi seuran osalta putoamiseen Segundasta. Jarome Iginla
Calgary pelasi kaudella 2009–2010 heikosti, ja joukkue jäi ensimmäisen kerran pudotuspelien ulkopuolelle sitten kevään 2004. Iginla kantoi vastuun joukkueensa epäonnistumisesta ja myönsi, että hänen runkosarjan 70 pistettään ei ollut tuloksena ”tarpeeksi.” Calgaryn taloudellisesti heikentynyt tilanne ja Iginlan pelillisesti heikentynyt ote johtivat kysymykseen siitä, voisiko seura kaupata pitkäaikaisen pelaajansa ja monivuotisen kapteeninsa pois. Iginlan sopimus sisälsi kuitenkin merkinnän, jonka mukaan häntä ei saanut kaupata ilman suostumusta. Hän kertoi, ettei haluaisi lähteä Calgarysta, mutta suostuisi seuran niin pyytäessä kartoittamaan vaihtoehtoa pois kauppaamisesta. Calgaryn entinen general manager Craig Button ilmoitti olevansa Iginlan kauppaamista vastaan, ja selitti joukkueen ja Iginlan heikon kauden olevan seuras vahvojen täydentävien pelaajien vähäisyydestä: ”Jääkiekossa ei ole mitään niin helppoa kuin yhden pelaajan pelaaminen pois. Ja mielestäni Calgary Flames on tehnyt Jaromen pois pelaamisen vastustajilleen todella helpoksi.” Calgary ilmoitti julkisesti, ettei seura ole aikeissa kaupata Iginlaa. Juha Kiilholma
Kiilholma jatkoi kaudella 2012–2013 uraansa kaksivuotisella sopimuksella Hämeenlinnan Pallokerhossa. Toisella kaudellaan 2013–2014 hän kuului joukkueen suurimpiin onnistujiin ja oli HPK:n toiseksi paras pistemies Borna Rendulićin jälkeen. Kaudeksi 2014–2015 Kiilholma palasi kaksivuotisella sopimuksella kasvattajaseuraansa Porin Ässiin. Hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Kaudeksi 2015–2016 Kiilholma nimettiin Ässien kapteeniksi. Hän teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 11+23=34, joilla Kiilholma jakoi joukkueen sisäisen syöttöpörssin voiton Antti Kerälän kanssa ja sijoittui sisäisessä pistepörssissä toiseksi Jarno Kärjen jälkeen. Marraskuussa 2015 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Ässien kanssa. Never Mind the Buzzcocks
Alkuperäisinä kapteeneina toimivat sarjassa loppuun asti pysynyt Phill Jupitus sekä kymmenen ensimmäisen kauden ajan esiintynyt Sean Hughes. Hughesin korvasi seuraavan kymmenen kauden ajan Bill Bailey, jonka jälkeen kaudella 22 toisessa joukkueessa oli vaihtuva kapteeni. Kaudesta 23 lähtien toisena kapteenina oli Noel Fielding, joka oli jo aiemmin ollut muutamaan otteeseen Baileyn tuuraajana. Ondřej Kratěna
Plzeňiin siirryttyään Kratěnan sopimusta on jatkettu kausi kerrallaan. Kaudella 2013–2014 hän jakoi 12 osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin kolmannen sijan Jakub Levin kanssa. Pudotuspeleissä Kratěna oli Plzeňin paras pistemies tehoilla 2+3=5. European Trophyssa hän oli tehoilla 3+3=6 joukkueen paras maalintekijä ja Kratěna jakoi Plzeňin sisäisen pistepörssin voiton Radek Dudan kanssa. Kolme seuraavaa kautta hän toimi joukkueen kapteenina. Kaudella 2015–2016 Kratěna oli pudotuspeleissä Plzeňin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 4+9=13. Hän voitti kauden päätteeksi Extraligan pronssia. Eric Staal
Staal oli Carolina Hurricanesin eniten pisteitä tehnyt pelaaja mestaruuskauden lisäksi kausina 2007–2008, 2009–2010, 2010–2011, 2011–2012, 2012–2013, 2013–2014 ja 2014–2015 sekä eniten maaleja tehnyt pelaaja neljällä ensiksi mainitulla ja lisäksi kausina 2008–2009 ja 2014–2015. Kaudella 2008–2009 hän sijoittui NHL:n maalipörssissä jaetulle sijalle viisi tehtyään 40 maalia. Staal on Carolina Hurricanesin/Hartford Whalersin seurahistorian toiseksi eniten otteluja pelannut sekä maaleja ja pisteitä tehnyt pelaaja Ron Francisin jälkeen. Tammikuusta 2010 alkaen hän toimi joukkueen kapteenina. Libor Sionko
Uransa alkuaikoina Sionko edusti Austria Wienia, Grazia, AC Sparta Prahaa ja FC Baník Ostravaa. Spartassa loistavan liiga- ja UEFA Cup -kauden pelannut Sionko jätti seuran sopimuskiistojen takia ja siirtyi Grazer Athletiksport-Klubiin helmikuussa 2004. Hän auttoi joukkueen Itävallan liigamestaruuteen ja seuran historian neljänteen cup-mestaruuteen. Božidar Bandović
Bandović pelasi nuoruusvuotensa FK Sutjeska Nikšićissä, mutta varsinaisen ammattilaisuransa hän aloitti yhdysvaltalaisessa St. Louis Steamersissa 1986. Seuran lopetettua toimintansa 1988 Bandović palasi Jugoslaviaan ja edusti kolmen kauden ajan FK Sutjeskaa. Vuonna 1992 hän siirtyi suurseura Belgradin Punaiseen tähteen, jossa pelasi kolmen kauden ajan. Peliaika jäi kuitenkin varsin vähäiseksi ja 1995 hän jatkoi uraansa kreikkalaisessa Ethnikosissa. Hän edusti uransa loppuvuodet eri seuroja Kreikassa pelaten myös Olympiakosissa ja PAOK Thessalonikissa.Peliuransa jälkeen Bandović on toiminut scouttina Olympiakosin organisaatiossa. Syyskuussa 2009 hän nousi lyhyeksi aikaa seuran vastuuvalmentajaksi Temur Ketsbaian potkujen jälkeen kunnes Zico otti seuran valmmenusvastuun. Besnik Hasi
Hasi aloitti jalkapalloilun synnyinmaassaan KF Vëllaznimiin riveissä. Juniorivuosien jälkeen Hasi siirtyi KF Liriaan, jossa teki läpimurtonsa aikuisten tasolla. Ura jatkui NK Zagrebissa, mutta vähäisen peliajan myötä Hasi siirtyi lainalle NK Dinamo Pancevoon. Hän pelasi lainalla eri seuroissa, muttei onnistunut saamaan vastuuta ja peliaikaa. Vuonna 1994 Hasi siirtyi KRC Genkiin, jossa vastuuta tuli 2. divisioonassa, mutta joukkueen noustua liigaan kaudeksi 1996/97 Hasin peliaika väheni. Kaudella 1997/98 hän edusti TSV 1860 Müncheniä ja palasi kauden jälkeen takaisin Genkiin. Nyt tuli myös vastuuta ja Hasi oli avainpelaajia Genkin juhliessa historiansa ensimmäistä Belgian mestaruutta kaudella 1998/99. Nick Viergever
Sparta Rotterdamin kasvatti Viergever teki debyyttinsä tuolloin Eredivisiessä pelanneessa Spartan ykkösjoukkueessa kaudella 2008-09. Kaudeksi 2010-11 Viergever siirtyi AZ:n riveihin. Hänet valittiin seuran varakapteeniksi kaudeksi 2012-13, kun Rasmus Elm ja Niklas Moisander jättivät seuran. Kapteenina toimi tuolloin Maarten Martens. Martensin loukkaannuttua Viergever kipparoi kuitenkin AZ:aa suurimman osan kaudesta. Kesällä 2014 Viergever siirtyi Alankomaiden suurseuraan Ajaxiin. Aleksandr Mogilnyi
Mogilnyi pelasi NHL:ssä neljässä seurassa: Buffalo Sabresissä, Vancouver Canucksissa, New Jersey Devilsissä ja Toronto Maple Leafsissä. Ensimmäiset kuusi kauttaan (1989–1995) hän pelasi Buffalossa, jossa muodosti tehokkaan hyökkäyskaksikon yhdessä Pat LaFontainen kanssa. Pisteiden valossa parhaalla kaudellaan, 1992–1993, hän teki 77 runkosarjaottelussa 76 maalia ja 51 syöttöpistettä, yhteensä 127 tehopistettä, ja oli yhdessä Winnipeg Jetsin Teemu Selänteen kanssa NHL:n paras maalintekijä. 76 maalista runkosarjassa muodostui Buffalon seuraennätys. Tämän jälkeen yksikään pelaaja koko liigassa ei ole kyennyt rikkomaan 70 maalin rajaa. Mogilnyi nimettiin kauden päätteeksi . Hän oli kaudella 1994–1995 Buffalon eniten pisteitä tehnyt pelaaja, ja teki toiseksi eniten pisteitä kausilla 1992–1993 ja 1993–1994. Hän toimi kaudella 1993–1994 Buffalon väliaikaisena kapteenina Pat LaFontainen ollessa sivussa loukkaantumisen vuoksi. Mogilnyi oli näin ensimmäinen venäläinen NHL-joukkueen kapteeni. KK Zagreb
Seura perustettiin vuonna 1970 nimellä KK Siget. Tätä nimeä käytettiin kuusi vuotta, jonka jälkeen nimeksi vaihdettiin OKK Novi Zagreb. Joukkue nousi Jugoslavian pääsarjaan kaudeksi 1989–1990, jolloin se sijoittui yhdeksänneksi kahdentoista joukkueen sarjassa. Vuodesta 1991 lähtien seura käytti itsestään nimeä KK Zagreb. Kansainvälisissä sarjoissa Zagreb pääsi parhaimmillaan puolivälieriin vuosien 1993, 2008 ja 2010 Korać Cupissa sekä EuroChallengessa. Ensimmäisen mestaruuden seura voitti vuonna 2008, jolloin se voitti Kroatian cup-mestaruuden. Vuonna 2011 Zagreb voitti ensimmäisen Kroatian mestaruuden, minkä myötä se osallistuu kauden 2011–2012 Euroliigaan. Alexander Egger
Bolzano siirtyi kaudeksi 2013–2014 pelaamaan monikansalliseen, itävaltalaisvetoiseen Erste Bank Eishockey Ligaan. Hän voitti kauden päätteeksi liigan mestaruuden. Kaudella 2014–2015 Egger oli Bolzanon tehokkain puolustaja tehoilla 6+22=28, joilla hän jakoi EBEL:n puolustajien pistepörssin kymmenennen sijan kolmen muun pelaajan kanssa. Kauden 2015–2016 jälkeen Egger ei jatkanut enää joukkueensa kapteenistossa toimittuaan kuusi kautta Bolzanon kapteenina, mutta kaudeksi 2017–2018 hän palasi kuitenkin joukkueen kapteeniksi. Egger oli Bolzanon eniten maaleja tehnyt puolustaja viidellä osumallaan. Hän voitti myös pudotuspelien puolustajien piste- ja syöttöpörssin tehoilla 1+10=11. Egger johdatti Bolzanon kauden päätteeksi EBEL:n mestaruuteen. Hän lopetti pelaajauransa kevääseen 2018. Ilja Zubov
Kaudella 2010–2011 Zubov jatkoi TsSKA:ssa, jonka kolmanneksi paras pistemies hän oli tehoilla 8+21=29. Kesken kauden 2013–2014, joulukuussa 2013 Zubov ja Mihail Naumenkov kaupattiin Admiral Vladivostokiin vaihdossa Enver Lisiniin. Kevään 2014 pudotuspeleissä hän oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 3+2=5. Heinäkuussa 2014 Zubov teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Admiralin kanssa. Hän nousi kaudella 2014–2015 joukkueen kapteeniksi ja oli KHL:n yhden kauden piste-ennätyksellään Admiralin paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Niclas Bergforsin jälkeen tehoilla 7+28=35. KK Partizan
1978–79, 1988–89, 1991–92, 1993–94, 1994–95, 1998–99, 1999–00, 2001–02, 2007–08, 2008–09, 2009–10, 2010-11, 2011-12 Anton Rödin
Rödin nimettiin kaudeksi 2015–2016 Brynäsin kapteeniksi. Hän kärsi kauden aikana loukkaantumisista, joiden vuoksi Rödin pelasi joukkueessa vain 33 runkosarjaottelua. Hän joutui pitkäksi aikaa sivuun loukkaannuttuaan marraskuun 2015 Karjala-turnauksen avausottelussa. Rödin oli kuitenkin Brynäsin toiseksi paras pistemies Greg Scottin jälkeen tehoilla 16+21=37 ja jakoi joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Lukas Kilströmin kanssa lukemalla +7. Sergei Kalinin
Kaudella 2010–2011 Kalinin pelasi KHL:ssä 24 runkosarja- ja kahdeksan playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Ensimmäisellä kokonaisella KHL-kaudellaan 2011–2012 hän teki 53 runkosarjaottelussa tehot 9+9=18 sekä 19 playoff-ottelussa tehot 2+1=3. Omsk eteni kauden päätteeksi Gagarin Cup -finaaleihin, jotka vei kuitenkin Dinamo Moskova seitsemännessä ottelussa voitoin 4–3. Kaudella 2013–2014 joukkue jäi pudotuspelien ulkopuolelle, mutta voitti Nadežda Cupin. Kaudella 2014–2015 Kalinin nousi Omskin kapteeniksi. Goran Bezina
Bezinan pikkuveli Toni pelaa Sveitsin 1. Ligaa Monthey-Chablais HC:ssä. Hän on aiemmin esiintynyt myös kahdella kaudella Genève-Servette HC:n NLA-joukkueessa. Kalevan Pallon historia
Kaudella 2009–2010 KalPa sijoittui sarjassa hopeakauden tapaan toiseksi ja pelasi seurahistoriansa parhaimman runkosarjan saaden samalla ensimmäisen kerran vähintään 100 pistettä kaudessa napaten 109 pistettä. Joukkue voitti otteluita seurahistoriansa parhaimmalla prosenttimäärällä (67,2%). Joukkueen maalivahdit Mika Järvinen ja Ari Ahonen muodostivat kauden aikana yhden sarjan parhaimmista maalivahtikaksikoista. Puolustaja Adam Masuhr rikkoi puolustajien SM-liigaennätyksen tehden 15 maalia ylivoimalla. Kausi oli juhlavuosi, sillä seura täytti 80 vuotta. Sen kunniaksi paidassa koristanut punainen kilpilogo vaihtui alkuperäiseen mustaan kilpilogoon. Tämä kuva koristi KalPa:n paitaa jo sen SM-sarjakausina. Joukkue sai omaa kasvattiaan joukkueeseensa, kun Kalle Kerman ja Tommi Miettinen tulivat joukkueeseen. Pudotuspeleissä KalPa pääsi välieriin saakka voittaen ensin puolivälierävastuja Tapparan. Joukkue hävisi välierät voitoin 4–2 HPK:lle. Pronssipelissä vastaan tuli JyP, joka voitti Jyväskylässä pelatun ottelun 4–0. Kauden jälkeen KalPa:n kapteeni Sami Kapanen lopetti uransa ja hänestä tuli kasvattajaseuransa toimitusjohtaja. Ennen lopettamistaan hänet valittiin edelliskauden tapaan SM-liigan tähdistökentälliseen, jossa olivat myös Jori Lehterä, Pavel Rosa, Lee Sweatt, Mikko Mäenpää ja Atte Engren. Uudeksi kapteeniksi valittiin Tommi Miettinen. Kauden jälkeen huipputulokas Teemu Hartikainen lähti NHL-seura Edmonton Oilersiin ja pronssikauden ykkösmaalivahti Mika Järvinen Jokereihin. Kapasen lisäksi uransa lopettivat muun muassa Mika Strömberg ja Kalle Sahlstedt. Kauden aikana KalPa lunasti paikkansa vuoden 2011 European Trophy -turnaukseen, missä pelaa Euroopan parhaimpia seuroja. Näin ollen seura osallistui ensimmäistä kertaa historiassaan tällaiseen turnaukseen. KalPa:n lisäksi muita suomalaisia seuroja turnauksessa olivat HIFK, Jokerit, Kärpät, Tappara ja TPS. Ossi Väänänen
Kauden 2009–2010 Väänänen pelasi KHL-liigan valkovenäläisjoukkue Dinamo Minskissä. Kausi oli kuitenkin vaikea ja Väänänen kärsi myös kulttuurišokista. Kaudelle 2010–2011 hän palasi SM-liigaan ja kasvattajaseuraansa Jokereihin, jossa hänet valittiin joukkueen kapteeniksi. Hän toimi Jokerien kapteenina kaikkiaan neljällä kaudella. Väänänen jatkoi Jokereissa myös seuran siirryttyä KHL:ään. Kaudella 2015–2016 Väänänen ehti pelata vain kuusi ottelua, sillä kausi päättyi syksyllä leikkaushoitoa vaatineeseen loukkaantumiseen. Branislav Mezei
Astanaa Mezei edusti yhden kauden. Kauden 2009–2010 Mezei aloitti Tšekin Extraligassa HC Plzeňissä, jossa pelasi ottelukohtaisella sopimuksella. Lokakuun lopussa hän siirtyi SM-liigan Bluesiin, jonka kanssa teki loppukauden mittaisen sopimuksen koeajalla. Seuraavaksi kaudeksi hän palasi Extraligaan, kun hän teki sopimuksen HC Pardubicen kanssa. Pardubicessä Mezei pelasi vain yhden kauden ja siirtyi kaudeksi 2011–2012 KHL:ssä aloittavan slovakialaisseuran Lev Popradin kanssa. Mezei pelasi kauden Popradissa ja jatkoi sen jälkeen KHL-seura Avtomobilist Jekaterinburgiin. Zoltán Gera
Gera debytoi maajoukkueessa helmikuussa 2002 Sveitsiä vastaan. Hän on ollut tämän jälkeen Unkarin vakiopelaajia arvokisakarsinnoissa sekä kapteeni vuodesta 2004. Kokonaisuudessaan hän on pelannut vuosien 2006 ja 2010 MM-karsinnoissa sekä vuosien 2004 ja 2008 EM-karsinnoissa. Unkari ei ole selviytynyt näistä kertakaan lopputurnaukseen. Žiga Pavlin
Pavlin on Triglav Kranj'n kasvatti. Hän debytoi Slovenian pääsarjassa vain 15-vuotiaana HK Kranjska Goran paidassa kaudella 2000–2001. Kaudella 2001–2002 Pavlin pelasi kymmenen ottelua HK Bledissä ja kaudeksi 2002–2003 hän palasi kasvattajaseuraansa Triglav Kranjiin. Kesken kauden 2005–2006 Pavlin siirtyi sieltä Slavija Ljubljanaan. Hän teki kauden aikana Slovenian liigassa yhteensä tehot 11+12=23, joilla hän jakoi puolustajien pistepörssin neljännen sijan HK Kranjska Goran Sabahudin Kovačevičin kanssa. Kaudella 2006–2007 Pavlin voitti puolustajien pistepörssin tehoilla 9+13=22. Bernie Federko
Federko pelasi Bluesissa vuoteen 1989 asti. Hänellä on edelleenkin hallussaan useita Bluesin seuraennätyksiä, hän on muun muassa eniten pisteitä seurassa tehnyt pelaaja, eniten syöttöpisteitä seurassa tehnyt pelaaja ja eniten otteluita seurassa pelannut pelaaja. Hän toimi viimeisellä Blues-kaudellaan, kaudella 1988–89, seuran kapteenina. NHL-uransa viimeisen kauden Federko pelasi Detroit Red Wingsissä, jonne hänet kaupattiin kesäkuussa 1989 yhdessä Tony McKegneyn kanssa vaihdossa Adam Oatesiin ja Paul MacLeaniin. Federko lopetti uransa elokuussa 1990. Zoltán Gera
Lokakuussa 2009 MM-karsintaottelussa Tanskaa vastaan Unkarin valmentaja Erwin Koeman hyllytti Geran tämän myöhästyttyä joukkuetapaamisesta. Tämän jälkeen Gera erosi maajoukkueesta. Heinäkuussa 2010 Unkarin jalkapalloliitto ilmoitti erottaneensa Erwin Koemanin ja ottaneen tilalle Sándor Egervárin. Egervári sai Geran palaamaan maajoukkueeseen. Hän palasi elokuussa 2010 Englantia vastaan heti kapteeninauha kädessään. Vuonna 2017 Gera pelasi 97. maaottelunsa ja oli tuolloin Unkarin kaikkien aikojen kolmanneksi eniten maaotteluita pelannut mies. Zoran Planinić
Planinić pelasi KK Cibonan juniorijoukkueissa, joista hän siirtyi lainalle kaudeksi 1999–2000 Benston Zagrebiin. Vain yhden kauden jälkeen hän palasi kasvattajaseuraansa ja jatkoi pelaamista Cibonassa. Planinić vietti seuraavat kolme kautta Kroatiassa, mutta siirtyi NBA-seura New Jersey Netsiin vuonna 2003. Seurassa pelasi samalla pelipaikalla muun muassa Jason Kidd, jolta Planinić sai paljon oppia. Pisteiden valossa hän pelasi parhaan kautensa kaudella 2004–2005, jolloin hän teki 5,0 pistettä ottelua kohden. Stefan de Vrij
Ensimmäisen ammattilaissopimuksensa Feyenoordin kanssa de Vrij solmi kesällä 2009, ja teki samana syksynä debyyttinsä seuran edustusjoukkueessa. Hän on toiminut Feyenoordin kapteenina kaudesta 2012–2013 lähtien, edellisen kapteenin Ron Vlaarin siirryttyä Englannin Valioliigassa pelaavaan Aston Villaan. Billy Bremner
Bremner on Leeds Unitedin kaikkien aikojen parhaaksi valittu pelaaja. Hän oli seuran kapteeni sen kultakaudella 1960- ja 1970-luvulla, jolloin seura voitti liigamestaruuden kahdesti sekä useita kotimaisia ja eurooppalaisia cup-kilpailuja. Pelaajauran jälkeen Bremner valmensi Doncaster Roversia ja Leeds Unitedia. Miroslav Berić
Berić nousi KK Partizanin edustusjoukkueeseen vuonna 1993. Hän voitti seuran kanssa Jugoslavian-mestaruuden kolme kertaa vuosina 1995–1997. Lisäksi Berić voitti cup-mestaruuden kahdesti vuosina 1994 ja 1995. Vuosiksi 1997–1999 hän siirtyi espanjalaiseen Saski Baskoniaan, jossa hän voitti yhden Copa del Reyn-mestaruuden. Lisäksi seura sijoittui Espanjan liigassa parhaimmillaan hopealle. Kauden 1999–2000 Berić vietti italialaisessa Scaligera Basket Veronassa, josta hän siirtyi vuodeksi takaisin Partizaniin. Vuosiksi 2001–2003 hän siirtyi Scavolini Pesaroon. Kauden 2003–2004 Berić pelasi liettualaisessa Žalgiriksessa. Tämän jälkeen hän edusti muun muassa Azovmaš Mariupolia ja Gijón Baloncestoa. Aki Nurminen
Vuosina 2005–2008 Nurminen toimi HeKin varakapteenina. Kaudella 2007–2008 hän teki Mestiksen yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 4+13=17, joilla Nurminen oli joukkueen tehokkain puolustaja. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi Ranskan Ligue Magnusissa pelaavaan Ducs de Dijoniin. Yhden siellä vietetyn vuoden jälkeen Nurminen palasi HeKiin kaudeksi 2010–2011, jolloin hän nousi myös joukkueen kapteeniksi. Nurminen uusi tehoilla 5+12=17 Mestiksen yhden kauden piste-ennätyksensä. Kaudeksi 2011–2012 HeKin nimeksi palasi Heinolan Peliitat. Tammikuussa 2012 Nurminen koki uransa pahimman loukkaantumisen jouduttuaan polvivamman takia puoleksi vuodeksi sivuun. Hänen toipumisensa kesti lopulta alkukauteen 2012–2013 saakka. Kausi 2013–2014 Nurmisella jäi vain 22 runkosarjaottelun mittaiseksi ylävartalovamman takia. Dragan Mrđa
Vuonna 2008 hän teki sopimuksen Vojvodinan kanssa, johon hän siirtyi venäläisestä Himkistä. Heti tulostaan lähtien hän kuului avauskokoonpanoon ja nousi hieman myöhemmin myös joukkueen kapteeniksi. Goran Stevanović
Joulukuussa 2007 Stevanovićista tuli Slaviša Jokanovićin apuvalmentaja FK Partizanissa. Kaksikko valmensi seuran Serbian kahteen perättäiseen Serbian mestaruuteen. Syyskuussa 2009 Jokanović sai potkut ja Stevanović nousi Partizanin peräsimeen. Hän jätti seuran yllättäen huhtikuussa 2010 Partizanin pudottua Serbian cupin välierissä FK Vojvodinalle. Liigassa Partizan oli vahvasti matkalla mestaruuteen, jonka se myöhemmin keväällä voittikin. Zoltán Gera
Zoltán Gera (s. 22. huhtikuuta 1979 Pécs, Unkari) on unkarilainen jalkapalloilija. Hän on kotimaansa seurojen lisäksi edustanut englantilaisia West Bromwichia ja Fulhamia. Gera pelasi hyökkäävänä keskikenttäpelaajana ja häntä käytettiin joskus piilokärkenä sekä oikeana laitalinkkinä. Hänet tunnettiin myös voltin tekemisestä maalin jälkeen. Gera on voittanut urallaan muun muassa kahdesti Unkarin pääsarjamestaruuden ja kerran Englannin mestaruussarjan. Hän oli myös Unkarin maajoukkueen kapteeni vuodesta 2004 lähtien. Hänet valittiin vuoden unkarilaiseksi jalkapalloilijaksi kolmesti vuosina 2002, 2004 ja 2002. Hän lopetti maajoukkueuransa kertaalleen vuonna 2009, mutta palasi myöhemmin. Ondřej Kratěna
Kolmen Sparta Prahassa vietetyn sopimuskauden jälkeen Kratěna siirtyi kaudeksi 2011–2012 vuoden mittaisella sopimuksella HC Plzeňiin. Hän oli joukkueen neljänneksi paras pistemies tehoilla 7+16=23. Kratěna voitti kauden päätteeksi Extraligan pronssia. Kaudella 2012–2013 hän nousi Plzeňin varakapteeniksi. Kratěna voitti kauden päätteeksi jo uransa kahdeksannen Tšekin-mestaruuden, mikä on eniten koko Extraligan historiassa. Jaroslav Benák
Benák pelasi kauden 1990–1991 jääkiekon SM-liigajoukkue SaiPassa ja tehopuolustaja teki 44 ottelussa tehot 13+15. SaiPan tiputtua SM-liigasta hän jatkoi vielä SaiPa-pelejään jääkiekon I-divisioonassa, kunnes SaiPalle tuli kauden puolivälissä taloudellisia vaikeuksia ja Benák joutui palkkioiden puolittamisen johdosta jättämään seuran monen muun pelaajan tavoin. Hän ehti kerätä 27 ottelussa tehot 7+16=23. Benákin seura oli loppukauden ajan Italian Serie A:n SG Cortina. Greg Zanon
Zanon pelasi ennen ammattilaisuraansa kolme kautta (1996–1999) juniorisarja BCHL:ssä, joukkueinaan Victoria Salsa ja South Surrey Eagles, sekä neljä kautta (1999–2003) yliopistosarja CCHA:ssa, joukkueenaan Nebraska–Omaha Mavericks. Hän toimi viimeisellä yliopistokaudellaan joukkueensa kapteenina. Betão
Betão aloitti ammattilaisuransa Corinthianssissa jossa hän teki debyyttinsä vuonna 2001, Betao ehti pelata Corinthiansiksessa ennen kuin ehti kirjoittaa neljän vuoden sopimuksen FC Sochauxin kanssa. Tästä syntyi sopimuskiista ja lopulta Betao pelasi kuitenkin Corinthiansin riveissä. Betao oli Corinthianiksen kapteeni kaudella 2007, mutta kun joukkue putosi, seuran puheenjohtaja teki hänestä putoamisen syntipukin, ja hänet vapautettiin sopimuksestaan. Betao päätyi harjoittelemaan yhdessä Santosin kanssa, ja jo seuraavana päivänä hän kirjoitti sopimuksen seuraan. Santosta Betao edusti kuitenkin vain 5 pelin verran, kunnes siirtyi Ukrainaan Kiovan Dynamoon. Shea Weber
Uransa viidennellä NHL-kaudella 2009–10 Weber sai joukkueessaan vastuuta enemmän johtajapersoonana ja omien pelaajiensa suojelijana. Hänen pistetahtinsa hiipui hieman edellisestä kaudesta, ja kauden päättyessä Weber oli koonnut 78 ottelussa tehopisteet 16+27=43. Hän oli kolmatta kertaa putkeen ehdolla James Norris Memorial Trophyyn sekä ensimmäistä kertaa Hart Memorial Trophyyn, mutta jäi jälleen ilman palkintoa. Kovasta laukauksestaan tunnettu Weber kuitenkin koki myös kaudella epäonnisen tapahtuman, sillä hänen laukauksensa osui joukkuetoveri Patric Hörnqvistin käteen murtaen tämän ranteen. 
Kaudelle 2010–11 Weber nimettiin joukkueensa kapteeniksi kun hän korvasi New Jersey Devilsiin kaupatun Jason Arnottin, ja hänestä tuli Predatorsin seurahistorian viides kapteeni. Hänestä tuli samalla Nashvillen seurahistorian nuorin kapteeni sekä ainoa pelaaja, jonka Predators on varannut ja joka on myöhemmin toiminut joukkueen kapteenina.. Robert Reichel
Reichel pelasi Litvínovissa vielä kuusi kautta ja toimi koko ajan joukkueen kapteenina. Kauden 2009–2010 jälkeen hän ilmoitti lopettavansa uransa. Panagiótis Koné
Koné edusti nuoruudessaan Olympiakos FC:tä ja ranskalaista RC Lensiä. Ammattilaisdebyyttinsä hän teki vuonna 2005 AEK Ateena FC:n riveissä. Hän edusti seuraa vuodet 2005-2008. Vuonna 2008 Koné siirtyi niin ikään Kreikan Superliigassa pelanneeseen Iraklis FC:hen, josta hän lähti vuonna 2010 Serie A:n Brescia Calcioon riitauduttuaan Iraklisin kanssa. Bresciaa Koné edusti kaksi kautta, joista toisen hän pelasi lainalla Bologna FC:ssä Brescian pudottua Serie B:hen. Hän teki laina-aikanaan vaikutuksen Bolognaan, ja näin seura osti hänet vuonna 2012. Bolognassa Koné oli yksi avainpelaajista pelattuaan jokaisella kaudellaan noin 30 ottelua. MM-kisojen 2014 jälkeen Koné siirtyi Udinese Calcioon Bolognan pudottua Serie B:hen. Udinesessä Koné on ollut heti tärkeä pelaaja. Goran Bezina
Bezina edusti Sveitsiä Torinon olympiakisoissa 2006 sekä niiden karsinnoissa, jolloin hän jakoi joukkueensa sisäisen tehotilaston voiton Ivo Rüthemannin ja Thomas Zieglerin kanssa lukemalla +3. Bezina pelasi myös MM-kilpailuissa vuosina 2001, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011 ja 2012. Vuoden 2005 turnauksessa hänet valittiin Valko-Venäjää vastaan pelatun jatkosarjaottelun päätteeksi Sveitsin ottelun parhaaksi pelaajaksi. Vuoden 2011 turnauksessa Bezina toimi Sveitsin varakapteenina. Hän voitti vuoden 2012 turnauksen jäähypörssin 29 minuutillaan. Nenad Bjelica
Bjelica aloitti pelaajauransa NK Osijekissa, josta siirtyi Espanjaan Albacete Balompiéen. Bjelicalla oli vaikeuksia murtautua pelaavaan kokoonpanoon kahdella ensimmäisellä kaudellaan. Benito Floron tultua seuran peräsimeen, Bjelican peliaika lisääntyi ja kahdella seuraavalla La Liga -kaudella vastuuta tuli avauskokoonpanossa. Kauden 1995–1996 päätteeksi Albacete putosi liigasta ja Bjelica siirtyi Real Betisiin. Vastuu jäi kuitenkin vähäiseksi sekä Betisissä että myöhemmin UD Las Palmasissa ja Bjelica palasi kaudeksi 1999–2000 Osijekiin. Hän edusti urallaan vielä 1. FC Kaiserslauternia, FC Admira Wacker Mödlingiä ja FC Kärnteniä, kunnes lopetti uransa vuonna 2008. József Bozsik
Bozsik aloitti jalkapalloilun pikkupoikana Kispestin jalkapallokentillä. 11-vuotiaana hän herätti Kispesti AC:n (myöh. "Honvéd") mielenkiinnon ja siirtyi seuran juniorijoukkueeseen. Edustusjoukkueessa hän debytoi vuonna 1943 ottelussa Vasasia vastaan. Vuonna 1944 hän pelasi Pilisi Leventessä, mutta palasi takaisin Kispestiin, joka 1949 muutti nimensä Honvédiksi. Hän pelasi joukkueessa vuoteen 1962 saakka ja voitti viisi Unkarin mestaruutta (1949, 1950, 1952, 1954 ja 1955). Hän pelasi joukkueessa urallaan kaikkiaan 447 pääsarjaottelua ja teki 33 maalia. Bülent Korkmaz
Korkmazin pitkän uran aikana Galatasaray dominoi Turkin jalkapalloa ja menestyi myös Euroopassa. Hänen, ja monen muun Galatasaray-pelaajan ura huipentui UEFA Cupin voittoon kaudella 1999/2000. Liigamestaruuksia Korkmaz voitti kaikkiaan kahdeksan. Galatasarayn kapteeninnauhaa Korkmaz kantoi vuosina 2000–2005. Saša Ilić
Ilic pelasi 10 vuotta FK Partizanissa ennen kuin siirtyi espanjalaiseen Celta Vigooon kaudella 2003–2004. Ilic liittyi turkkilaisen Galatasarayn miehistöön kesällä 2005 ja teki heti avausottelussaan kaksi maalia. Ilic olisi saanut Galatasarayssa pelipaidan numerokseen numero 10, mutta valitsi Partizanin aikaisen numeronsa 22. EC Red Bull Salzburg
Tämä kausi jätti kaikki muut varjoonsa. Kolmantena vuotenaan Red Bullin päävalmentaja Pierre Pagé määrätietoisesti tavoitteli kolmea mestaruutta. Syyskuussa 2009 Red Bull voitti oman kutsuturnauksen (Red Bull Saluten). Mestaruus oli joukkueelle ensimmäinen, vaikka turnaus oli jo pelattu viisi kertaa. Joukkue kukisti Euroopan kovimpia joukkueita kuten CSKA Moskovan. Tammikuussa 2010 joukkue voitti toisen mestaruuden, Euroopan arvostetuimman IIHF-joukkueiden turnauksen eli Continental Cupin. Red Bullin ”kypärätempusta” tuli totta, kun joukkue voitti Erste Bank Eishockey Ligan. Kausi oli joukkueen kymmenvuotisen historian menestyksekkäin. Thomas Kochille mestaruus oli ensimmäinen joukkueen kapteenina. Erinomainen työ junioreiden kanssa palkittiin alle 20-vuotiaitten ja alle 17-vuotiaitten mestaruudella. Red Bullin farmijoukkue kärsi tappion EC-TREND Dornbirnille. 12. tammikuuta 2010 Red Bull rikkoi ennätyksen: joukkueeseen tuli Jesenice ja joukkueen kokoonpanon keski-ikä oli 21,1 vuotta. 47 Salzburgin pelaajista pelasi vähintään yhden pelin Itävallan pääsarjassa. Andrei Mezin
Mezin siirtyi kaudeksi 2009–2010 kotimaansa seuraan Dinamo Minskiin, joka nyt pelasi vuotta aiemmin perustetussa KHL-liigassa. Dinamon riveissä Mezin pelasi kolme kautta ennen siirtymistään syntymäpaikkakuntansa seuraan Traktor Tšeljabinskiin. Kauden 2013–2014 Mezin pelasi Avangard Omskin riveissä ja päätti uransa kauden jälkeen. Žiga Svete
Svete on HK Sportina Bledin kasvatti. Hän pelasi ensimmäisen pääsarjakautensa Sloveniassa jo 15-vuotiaana kaudella 2000–2001. Vuodet 2003–2006 Svete pelasi HDD Olimpija Ljubljanan riveissä ja kauden 2006–2007 Italiassa. Sen jälkeen hän pelasi kaksi kautta enimmäkseen HK Jesenicessä Itävallan Österreichische Eishockey-Ligaa.