Missä Giuseppe Verdi syntyi?
Giuseppe Verdi
Giuseppe Fortunino Francesco Verdi (10. lokakuuta 1813 Busseto – 27. tammikuuta 1901 Milano) oli italialainen romantiikan ajan oopperasäveltäjä.
Edvard Grieg
Grieg syntyi Bergenissä vuonna 1843. Hänen isänsä oli varakas liikemies ja Britannian konsuli Bergenissä. Hänen äitinsä oli lahjakas pianisti ja runoilija. Hän soitti Griegille rakastamiensa säveltäjien - Mozartin, Beethovenin ja Chopinin teoksia. Griegin esi-isät olivat skottilaisia - hänen sukunimensä alkuperäinen kirjoitusasu oli Greig. Hänen isoisoisänsä pakeni Norjaan Cullodenin taistelua vuonna 1746. Salvatore Accardo
Accardo syntyi Pohjois-Italiassa ja opiskeli viulua Napolissa 1950-luvulla. Hän esiintyi ensimmäistä kertaa 13-vuotiaana, jolloin hän soitti Paganinin kapriisit viululle. Accardo voitti vuonna 1956 Geneva-kilpailun ja kaksi vuotta myöhemmin Paganini-kilpailun Genovassa. Vuonna 1986 Accardo oli yksi Walter Stauffer-akatemian perustajista ja vuonna 1992 hän perusti Accardo-kvartetin. Saverio Mercadante
Mercadante syntyi Barissa, mutta opiskeli Napolissa. Hän aloitti uransa soitinmusiikin säveltäjänä. Myöhemmin hän kiinnostui enemmän oopperasta. Mercadante toimi Wienissä, Madridissa ja Lissabonissa ennen palaamistaan Italiaan vuonna 1831. Pietro Deiro
Pietro Deiro syntyi Salton kylässä Piemontessa kaksi vuotta vanhemman veljensä Guido Deiron jälkeen. Perhe oli vähävaraista aristokraattista sukua, joka kasvatti elannokseen karjaa, tuotti viiniä ja hedelmiä sekä ylläpiti kauppaa, jossa he myivät tilansa tuotteita. Hänen isäänsä, kreivi Carloa, on kuvattu tyranniksi, joka hallitsi perhettään rautaisella otteella. Frederico-setä osti kuitenkin yhdeksänvuotiaalle ja musikaaliseksi havaitulle Guidolle ensimmäisen 9-äänisen ja kaksi bassoääntä omanneen harmonikan huomattuaan tämän musiikilliset lahjat. Guidon kieltäydyttyä soittamasta sedälleen, setä särki vihanpuuskassa antamansa instrumentin. Isä Carlo kuitenkin osti Guidolle paremman kaksirivisen diatonisen harmonikan, jossa oli kahdeksan bassoääntä. Guidon tehtäväksi tuli pian houkutella väkeä perheen kauppaan soittamalla kadulla kaupan oven ulkopuolella. Kotoa lähdettyään Guido Deiro alkoi soittaa harmonikkaa ammattimaisesti Italiassa, Sveitsissä ja Saksassa vuonna 1903. Hän olikin tärkeä esikuva Pietrolle. Giuseppe Verdi
Giuseppe Verdi syntyi Busseton pikkukaupungissa 1813. Kauppias ja amatöörimuusikko Antonio Barezzin kiinnitti huomiota hänen lahjakkuuteensa. Barezzi tuki häntä monin tavoin, opetti häntä soittamaan eri puhallinsoittimia ja otti hänet asumaan taloonsa. Barezzi järjesti myös Verdille stipendin, jotta tämä voisi opiskella kuuluisassa Milanon konservatoriossa. Kohtalon voima
Varakas ja tunnettu Verdi suunnitteli vuonna 1860 vetäytymistä eläkkeelle, kun hän sai italialaiselta tenorilta Enrico Tamberlickiltä kirjeen, jossa laulaja pyysi häntä säveltämään oopperan ensi-iltaan Pietariin. Tamberlik oli juuri saanut kiinnityksen Pietarin keisarilliseen teatteriin. Oberto
Oberto on Giuseppe Verdin ensimmäinen ooppera. Se sai kantaesityksensä Milanon Teatro alla Scalassa 17. marraskuuta 1839. Giuseppe Greco
Giuseppe Greco syntyi 4. tammikuuta 1952 Palermon lähistöllä sijaitsevassa Ciacullin kylässä. Hän oli lähtöisin Grecon mafiasuvusta, joka oli 1900-luvun alusta lähtien kuulunut Sisilian vaikutusvaltaisimpiin mafiaklaaneihin. Grecon varhaisista vaiheista ei ole tarkkoja tietoja, mutta oletettavasti hän siirtyi 1970-luvun loppupuolella työskentelemään corleonelaiselle mafiapäällikölle Salvatore Riinalle. Vuonna 1981 Greco tappoi Riinan kilpailijan Stefano Bontaden ja hänen liittolaisensa Salvatore Inzerellon, joiden salamurhat käynnistivät Sisiliassa vuosien 1981 ja 1983 välisenä aikana käydyn suuren mafiasodan. Giuseppe Verdi
Verdi oli isänmaanystävä. Hänen panoksensa Italian itsenäistymistaistelussa oli isänmaallinen musiikki: "Va pensiero", "Patria oppressa" (oopperasta "Macbeth"), "Attila" ja monet muut olivat liikuttaneet kansan syviä rivejä. Verdin nimeä alettiin käyttää lyhenteenä sanoista "Vittorio Emmanuele Re d'Italia" (), kun haluttiin varmistaa kansallisaatteen leviäminen sensuurin sitä estämättä. Verdistä tuli myös Italian ensimmäisen parlamentin jäsen. Vittorio Alfieri
Alfieri syntyi 1749 arkistokraattiseen perheeseen. Hän opiskeli joitakin kursseja Torinoon kuninkaallisessa akatemiassa. Vuonna 1766 Alfieri aloitti niin sanotun grand tour -matkan Italiassa ja muualla Euroopassa. Alfieri matkusteli vuoteen 1775. Se ei ollut kuitenkaan ihan tyypillinen ajan yläluokkalaisten matkustuskiertue, sillä omaelämäkertansa mukaan hän pakeni matkallaan jatkuvaa tyytymättömyyttään. Carlo Levi
Levi syntyi Torinossa, Piemonten maakunnassa, keskiluokkaiseen ja juutalaistaustaiseen Ercole Levin ja hänen vaimonsa Annetta Trevesin, joka oli italialaisen lehtimiehen ja merkittävän poliitikon Claudio Trevesin sisar, perheeseen. Levi pääsi ylioppilaaksi vuonna 1917 Torinon Liceo Alfierista. Hän opiskeli lääketiedettä Torinon yliopistossa ja valmistui sieltä erinomaisin arvosanoin vuonna 1924. Michelangelo
Michelangelon isä Lodovico kuului vanhaan firenzeläiseen kauppiassukuun. Suku oli ylpeä, mutta jo köyhtynyt: Lodovicon omaisuuteen kuului enää yhdessä veljensä kanssa peritty talo Firenzessä sekä maatila. Lodovico sai vuonna 1474 Chiusin ja Capresen kaupunginjohtajan määräaikaisen viran kuudeksi kuukaudeksi ja lähti raskaana olevan vaimonsa ja poikansa kanssa muuttomatkalle nykyisen Itä-Toscanan alueella sijaitsevaan Capresen kylään. Siellä he asettuivat Lodovicon uuteen virka-asuntoon. Michelangelo syntyi Capresessa 6. maaliskuuta 1475. Alueen vuorilta alkaa niin Firenzeen virtaava Arnojoki kuin Roomaan virtaava Tiberkin; näissä kahdessa kaupungissa Michelangelo loi myöhemmin suurimman osan taiteestaan. Pian Michelangelon syntymän jälkeen Lodovicon virkakausi päättyi ja perhe palasi Firenzeen. Siellä perheeseen syntyi vielä kolme poikaa. Fausto Romitelli
Fausto Romitelli (1. helmikuuta 1963 Gorizia – 27. kesäkuuta 2004 Milano) oli italialainen säveltäjä. Hän valmistui Milanon "Giuseppe Verdi" -konservatoriosta ja opiskeli sitten Accademia Musicale Chigianassa Sienassa ja Scuola Civicassa Milanossa. Vuonna 1991 hän muutti Pariisiin, jossa hän opiskeli uusia teknologioita IRCAM:ssa. Romitellin pääasiallinen innoituksen lähde oli ranskalainen spektrimusiikki, varsinkin Hugues Dufourt'n ja Gérard Griseyn tuotanto. Romitellin musiikkia ovat esittäneet muiden muassa InterContemporain, ja Berliinin radion sinfoniaorkesteri. Säveltäjä sai tilauksia Ranskan kulttuuriministeriöltä, Radio Francelta, IRCAM:lta ja Gulbenkian Foundationilta. Antonio Vivaldi
Vivaldi syntyi esikoisena kuusilapsiseen perheeseen, jonka isä toimi viulistina Venetsian San Marco -kirkon orkesterissa. Antonio sai todennäköisesti nuorena isältään viulunopetusta. 25-vuotiaana, vuonna 1703 hänet vihittiin papiksi, ja hän sai lempinimen "il prete rosso" (punainen pappi) hiustensa värin takia. Huonon terveytensä vuoksi hän lopetti messujen toimittamisen jo kahden vuoden kuluttua. Samana vuonna Vivaldi sai paikan viulunsoiton opettajana venetsialaisessa yhdistetyssä lastenkodissa ja musiikkioppilaitoksessa, "Ospedale della Pietàssa". Hän sävelsi, johti orkesteria ja opetti lastenkodin tyttöjä, joiden taso nousi niin korkeaksi, että laitos tuli tunnetuksi taidokkaista viulunsoittajistaan.
Vivaldin 1700-luvun ensimmäisenä vuosikymmenenä säveltämät viulusonaatit ja -konsertot tulivat tunnetuiksi muualla Euroopassa nuottien ansiosta, jotka kaikki julkaistiin Amsterdamissa ja joita uudelleenpainettiin Lontoossa ja Pariisissa. Hänen musiikkiaan levisi paljolti myös käsikirjoitusten muodossa. Othello
Italialainen säveltäjä Giuseppe Verdi kirjoitti näytelmän pohjalta oopperan "Otello", jonka ensiesitys oli Milanossa vuonna 1887. Oopperan libreton laati italialainen kirjailija Arrigo Boito. Macbeth (ooppera)
Macbeth on Giuseppe Verdin vuosina 1846–1847 säveltämä nelinäytöksinen ooppera. Pääasiassa Francesco Maria Piaven kirjoittama italiankielinen libretto pohjautuu William Shakespearen samannimiseen näytelmään. Librettoon teki lisäyksiä myös Andrea Maffei. I Lombardi
I Lombardi oli Giuseppe Verdin neljäs ooppera. Sen italiankielisen libreton kirjoitti Temistocle Solera. Oopperassa on neljä näytöstä. Verdi teki sittemmin oopperastaan uudistetun version, "Jérusalemin", joka oli laulettu ranskaksi. I Lombardin ensiesitys oli Teatro alla Scalassa 11. helmikuuta 1843. Casa Verdi
Casa Verdi, "Casa di Riposo per Musicisti" (), on säveltäjä Giuseppe Verdin innoituksesta rakennettu vanhainkoti, joka sijaitsee Michelangelo Buonarroti -aukiolla Milanossa. Giuseppe Verdi
Kun Verdin edellinen opettaja Provesi kuoli, Bussetossa vapautui urkurin paikka, ja Verdi päätyi kotikaupunkiinsa työhön. Verdi avioitui suosijansa tyttären Margherita Barezzin kanssa 4. toukokuuta 1836. He saivat avioliiton aikana kaksi lasta. Verdi sävelsi, opetti ja johti. Hän oli saanut valmiiksi ensimmäisen oopperansa, "Rocesterin", josta ei ole säilynyt yhtään kappaletta tuolla nimellä. Ei tiedetä muuttuiko "Rocester" "Obertoksi", joka oli Verdin ensimmäinen esitetty ooppera, vai onko "Oberto" itsenäinen teos. Verdin opettaja Lavigna ehti kuolla ennen kuin Verdi sai Oberton esitetyksi La Scalassa Milanossa, mihin Verdi olisi tarvinnut Lavignan apua. Samaan aikaan Verdien vanhempi lapsi kuoli. Verdit päättivät matkustaa Barezzin lainarahojen turvin Milanoon, jossa Verdi järjesti "Obertolle" esityksen La Scalaan. Näihin aikoihin Verdien toinenkin lapsi kuoli. Giuseppe Verdi
Verdi sävelsi lähes kolmekymmentä oopperaa.Tärkeimmät soolo-osat yhteensä 224 Giuseppe Rossi
Giuseppe Rossi (s. 1. helmikuuta 1987 Teaneck, New Jersey, Yhdysvallat) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelaa italialaisessa Genoassa. Giuseppe Verdi
Milanon konservatorio ei kuitenkaan hyväksynyt Verdiä oppilaaksi. Hylkäämisen syyt on saatu selville vasta viime aikoina. Runsaat puoli vuosisataa sitten on päätelty seuraavaa: Konservatorio oli täynnä oppilaita, Verdi oli ulkomaalainen (Italia oli jaettu monen valtion kesken, joten Milano ja Busseto olivat eri maissa), Verdi oli liian vanha ja soitti pianoa väärällä tavalla. Kuultuaan hylkäämisestä Barezzi lupasi rahoittaa Verdin yksityiset opinnot. Verdi opiskeli professori Vincento Lavignan johdolla lähinnä kontrapunktia, jossa tämä oli erityisen tarkka. Verdi kirjoitti omien sanojensa mukaan Lavignan opissa "pelkkiä kaanoneita ja fuugia, kaikenlaisia fuugia ja kaanoneita". Giuseppe Mazzini
Giuseppe Mazzinin vanhemmat olivat Giacomo Mazzini ja Maria Drago. Hänen isänsä oli lääkäri. Hänen kotikaupunkinsa Genova oli entinen tasavalta, joka liitettiin osaksi Sardinian kuningaskuntaa Napoleonin sotien jälkeen vuonna 1814. Mazzini oli jo lapsena hyvin lahjakas ja aloitti opintonsa Genovan yliopistossa vain 14-vuotiaana. Valmistuttuaan lakimieheksi vuonna 1826 hän toimi köyhien asianajajana ja kirjoitti artikkeleita poliittisiin lehtiin. Nuorena häntä houkutti näytelmä- tai romaanikirjailijan ura. Leonardo da Vinci
Leonardo di ser Piero da Vinci (; 15. huhtikuuta 1452 Vinci, Toscana, Kirkkovaltio – 2. toukokuuta 1519 Amboise, Indre-et-Loire, Ranska) oli italialainen tieteilijä, matemaatikko, insinööri, keksijä, anatomi, taidemaalari, kuvanveistäjä, arkkitehti, kasvitieteilijä, muusikko ja kirjailija. Leonardoa on usein kuvattu ”renessanssi-ihmisen” arkkityypiksi, mieheksi, jonka ilmeisen äärettömän uteliaisuuden tasolle nousivat vain hänen keksijänkykynsä. Häntä pidetään laajalti yhtenä kaikkien aikojen suurimmista taidemaalareista ja ehkäpä kaikkien aikojen monipuolisimmin lahjakkaana ihmisenä. Vincenzo Bellini
Vincenzo Bellini (3. marraskuuta 1801 Catania, Sisilia – 23. syyskuuta 1835 Puteaux, Pariisi) oli italialainen oopperasäveltäjä, lyyrisen oopperan mestari ja bel canton lipunkantaja. Bellinin ensimmäinen menestys oli "Il Pirata", jonka La Scala oli tilannut häneltä vuonna 1827. Nykyään hänen mestariteoksenaan yleisimmin pidetään "Normaa", jonka säveltäjä loi vuonna 1831. Bellinin musiikki on hyvin tunteikasta, mahtipontista ja melodista. Bellinin oopperoissa varsinkin tenorien, mutta myös sopraanojen osat ovat hyvin vaativia. "Puritaanien" säveltämisen jälkeen Bellini sairastui ja kuoli vain 33-vuotiaana Pariisin lähistöllä. Hänet haudattiin myöhemmin kotipaikkakunnalleen Cataniaan. Bellinin musiikki, kuten koko bel canto, koki renessanssin 1950-luvulla, ja tähtisopraanot kuten Montserrat Caballé ja Maria Callas rakensivat uraansa laulaen useita Bellinin rooleja. Vaikka Bellinin musiikki on pysynyt tämänkin jälkeen suosiossa, oopperalavalla sitä näkee harvemmin kuin voisi olettaa, koska musiikki asettaa esiintyjille kovia vaatimuksia. Libreton hänen tunnetuimpiin teoksiinsa kirjoitti Felice Romani. Giuseppe Cambini
Giuseppe Maria Cambini oli italialaissyntyinen säveltäjä ja viulisti. Hän syntyi todennäköisesti helmikuussa 1746 Livornossa, ja hänen on arvioitu kuolleen 1825, vaikka tämä on saattanut tapahtua jo monta vuotta aiemmin. Cambinin varhaiset vaiheet ovat hämärän peitossa. Hän asettui Pariisiin noin vuonna 1770 ja sai siellä musiikkiaan esitetyksi Concert Spirituel -konserttisarjan yhteydessä. Hän sävelsi yli 700 teosta ja saavutti aikoinaan suosiota soitinmusiikillaan, johon lukeutuu esimerkiksi 149 jousikvartettoa ja runsaasti sinfonia concertanteja. Cambinin teokset edustavat ranskalaista galanttia tyyliä. Giuseppe Martucci
Giuseppe Martucci (6. tammikuuta 1856 – 1. kesäkuuta 1909) oli italialainen säveltäjä, kapellimestari, pianisti ja opettaja. Kapellimestarina Martucci oli erikoistunut Richard Wagnerin teoksiin. Hän johti Italian ensimmäisen esityksen oopperasta "Tristan ja Isolde". Nantes
Jules Verne syntyi Nantesissa 8. helmikuuta 1828. Conrad Greve
Greve syntyi Glückstadtissa, silloisessa Schleswigin herttuakunnassa, nykyisessä Saksassa Schleswig-Holsteinin osavaltiossa. Hänen vanhempansa olivat suutarimestari Johann Heinrich Greve ja Anna Elisabeth Albers. Hän saapui Turkuun syyskuussa vuonna 1842, kaupungin soittokunnan viulistiksi. Seuraavana vuonna hänet pyydettiin uudelleen perustetun Turun Soitannollisen seuran orkesterin kapellimestariksi. Kun seura lopetti toimintansa vuonna 1846, Greve opiskeli sävellystä ja viulunsoittoa Leipzigin konservatoriossa. Sitä ennen maaliskuussa vuonna 1846 hän oli järjestänyt soittomatkan Helsinkiin ja sen lähialueille. Opintomatkalta takaisin palattuaan hän toimi viime vuotensa Turun krenatööripataljoonan kapellimestarina. Hänen kuntonsa alkoi heiketä keväällä 1851 ja hän menehtyi saman vuoden heinäkuussa sairauteen, joka tuolloin diagnosoitiin "vatsakuumeeksi". Greve oli kuollessaan naimaton, mutta kihloissa. Jousikvartetto (Verdi)
Giuseppe Verdin jousikvartetto e-molli on vuodelta 1873. Hän sävelsi sen Napolissa "Aidan" jälkeen. Jousikvartetto on säveltäjän harvoja tunnettuja teoksia oopperagenren ulkopuolelta. Siitä on tehty useampi levytys. André Ernest Modeste Grétry
Grétry syntyi Liègessä, jossa hänen isänsä toimi köyhänä muusikkona. Hän pääsi itse kuoropojaksi Saint-Denis’n kirkkoon ja sai vuodesta 1753 opetusta Leclerciltä, Nicolas Renekiniltä ja Henri Moreaulta. Kenties suurimmat vaikutteensa hän sai kuitenkin italialaisesta oopperasta, ja hän pääsi opiskelemaan Roomaan lopulta maaliskuusta 1759. Naamiohuvit
Naamiohuvit () on Giuseppe Verdin 23. ooppera. Se sai kantaesityksensä Rooman Teatro Apollossa 17. helmikuuta 1859. Verdi sävelsi Naamiohuvit Antonio Somman kirjoittamaan librettoon. Ooppera on vakava, kuten kaikki muutkin Verdin oopperat kahta lukuun ottamatta. Naamiohuvit pohjautuu kuningas Kustaa III:n salamurhaan 1792, ja siinä esiintyy myös Kustaa III:n surmannut Jacob Johan Anckarström. Juonella ei kuitenkaan ole historiallista todellisuuspohjaa. Oopperassa on kolme näytöstä. Oopperan historia
Donizettin kuoleman jälkeen italialaisen musiikin johtotähdeksi nousi yli viidenkymmenen vuoden ajaksi Giuseppe Verdi, joka sävelsi ensimmäisen 26 oopperastaan ollessaan 26-vuotias ja viimeisen vuonna 1893 80-vuotiaana. Verdi tuki Italian yhdistämisliikettä, Risorgimentoa, ja nousi sen esikuvaksi jopa siinä määrin, että Verdin nimestä muodostui isänmaallinen sotahuuto. Verdin oopperoiden menestyksen takana oli hänen kykynsä kirjoittaa mieleenpainuvia melodioita, jotka kuulostavat samanaikaisesti sekä tuoreilta, että tutuilta. Monissa aarioissaan hän käyttää yksinkertaista AABA-muotoa, joka tekee niistä helposti hahmotettavia. Verdi oli saanut myös korkeatasoisen harmonian ja kontrapunktin koulutuksen. Verdi valitsi oopperoidensa aiheet yleensä itse ja käytti paljon kuuluisien näytelmäkirjailijoiden, kuten William Shakespearen, Friedrich Schillerin ja Victor Hugon näytelmiä. Hän oli hyvin tarkka librettojensa suhteen ja kävi usein pitkiä kirjeenvaihtoja libretistiensä kanssa vaatien yhä uusia korjauksia. Isaiah Berlin, lainaten Friedrich Schillerin luokittelua, on todennut Verdin olevan ”naiivi säveltäjä” vastakohtana Richard Wagnerin edustamalle sentimentaalisuudelle. Verdin taide ilmensi suuria puhtaita tunteita eikä se pyrkinyt kritisoimaan vallitsevia oloja tai kuvaamaan neurooseja. Leo Nucci
Leo Nucci (s. 16. huhtikuuta 1942) on italialainen oopperalaulaja, äänialaltaan baritoni. Hänet tunnetaan mm. Giuseppe Verdin oopperoiden sekä verististen teosten tulkinnoistaan. Aida
Egyptin kediivi Ismael Pasha tilasi Giuseppe Verdiltä teoksen 1870 Kediivilliseen Kairon oopperataloon (Kuninkaallinen Kairon Oopperatalo). Verdi pyysi 20 000 dollaria. Sopimuksen synnyttyä hänelle annettiin aiheeksi "Aida". Merkittävä ranskalainen egyptologi Auguste Mariette oli suositellut kediiville tätä aihetta. Kediivi myönsi Mariettelle arvonimen "Bey", ja Mariette käytti nimeä Mariette Bey. Giacomo Antonio Perti
Giacomo Antonio Perti (6. kesäkuuta 1661 Bologna – 10. huhtikuuta 1756 Bologna) oli italialainen barokin ajan säveltäjä. Hän opiskeli musiikkia aluksi setänsä Lorenzo Pertin sekä Rocco Laurentin johdolla; sittemmin hän sai opetusta kontrapunktissa Petronio Franceschinilta. Hän työskenteli muun muassa maestro di cappellana Bolognan San Pietro -tuomiokirkossa setänsä Lorenzo Pertin seuraajana vuodesta 1690 ja sitten San Petroniossa vuodesta 1696 kuolemaansa. Hänen johdollaan opiskelivat Giuseppe Torelli ja Giovanni Battista Martini. Hänet tunnetaan varsinkin hengellisestä vokaalimusiikistaan. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa lukuisia messuja, oopperoita ja oratorioita. Oopperan historia
Verdin kuoleman jälkeen keskeiseksi italialaiseksi oopperasäveltäjäksi nousi Giacomo Puccini, joka sävelsi ensimmäisen oopperansa jo vuonna 1884. Kuitenkin vasta hänen kolmas oopperansa, "Manon Lescaut" (1893), nosti säveltäjän kansainväliseen maineeseen. Puccini loi oman musiikillisen tyylinsä, joka yhdisti Verdin melodiakeskeisyyden wagneriaaniseen johtoaiheiden () käyttöön ja antoi orkesterille suuremman roolin musiikillisen jatkumon luomisessa. Puccinin teoksissa aariat, kuoro-osuudet ja ryhmäkohtaukset ovat yleensä osana musiikillista jatkumoa eivätkä omia erillisiä numeroitaan. Rossinin ja Verdin noudattaman kohtausrakenteen on syrjäyttänyt eritempoisten ja -tunnelmaisten osien sulava vuo. Puccini myös hämärsi resitatiivin ja aarian rajaa. Giuseppe Verdi
Myöhemmin matkalla teatteriin Verdi tapasi Merellin, La Scalan impressaarin. Merelli vei Verdin La Scalaan, jossa hän antoi tälle uuden libreton luettavaksi. Turhautuneena Verdi vei libreton kotiinsa, heitti sen pöydälle niin, että se avautui kohdasta, jossa Verdi näki sanat "Va, pensiero, sull'ali dorate" (). Verdi ei saanut yöllä unta. Hän luki librettoa niin monta kertaa, että osasi sen aamulla ulkoa. Tämän jälkeen hän sävelsi "Nabuccon", josta tuli hänen ensimmäinen menestysoopperansa. Nabuccon kantaesityksen jälkeen Verdistä tuli kuuluisa. Juuri oopperan kirjoittamiseen innoittanut kuoro "Va pensiero" oli iskenyt sorretun kansan sydämeen. Myöhemmin siitä tuli Italian "Risorgimenton", itsenäisyystaistelun tunnus ja Italian valtion epävirallinen kansallislaulu. Friedrich Nietzsche
Friedrich Nietzsche syntyi pappissukuun 15. lokakuuta 1844 Röckenin kaupungissa, silloisessa Preussissa. Häntä kasvattivat naiset, sillä hänen isänsä, protestanttinen pappi, kuoli pojan ollessa viisivuotias. Perhe muutti Naumburgiin, jonka lähellä sijaitsevassa Pfortan oppikoulussa Nietzsche oppi kreikkaa ja latinaa. Hän menestyi koulussa niin, että hän pääsi Bonnin yliopistoon vuonna 1864 opiskelemaan klassista kielitiedettä ja teologiaa. Myöhemmin hän kuitenkin jätti teologian ja keskittyi kielitieteeseen. Vuoden päästä hän vaihtoi, opettajaansa ja tukijaansa Friedrich Ritschliä seuraten, Leipzigin yliopistoon. Siellä hän kiinnostui Arthur Schopenhauerin filosofiasta ja metafysiikasta. Vuonna 1868 hän tapasi säveltäjä Richard Wagnerin. Nietzsche saavutti opinnoissaan jo varhaisella iällä sellaisen tason, että pääsi professoriksi Baselin yliopistoon 24-vuotiaana. Hän hoiti virkaansa vuodesta 1869 vuoteen 1879, jolloin hän luopui yliopistonopettajan urasta psykofyysisten vaivojen pakottamana. Sen jälkeen hän omistautui lopullisesti filosofialle. Viimeiset luovat vuotensa Nietzsche vietti Sveitsissä, Italiassa ja Etelä-Ranskassa. Kiihkeä luomiskausi edelsi Nietzschen lopullista henkistä sortumista, mikä tapahtui Torinossa vuodenvaihteessa 1888–1889. Salvatore Quasimodo
Quasimodo syntyi Midicassa lähellä Syrakusaa. Hän aikoi insinööriksi ja kävi teknillistä koulua Syrakusassa ja jatkoi korkeakoulussa Roomassa. Siellä hän luki samaan aikaan yliopistossa latinaa ja kreikkaa. Taloudellisista syistä hänen oli jätettävä opintonsa kesken ja pestauduttava pikkuvirkamieheksi. Ensimmäiset runonsa hän julkaisi vuonna 1930. Giuseppe Andrich
Giuseppe Andrich (s. 28. maaliskuuta 1940) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Belluno e Feltren hiippakuntaan Gioacchino Muccin 28. kesäkuuta 1965, ja hänet nimitettiin Belluno-Feltren piispaksi 29. toukokuuta 2004. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi kardinaali Angelo Scola, jota avustivat kardinaali Paolo Romeo ja arkkipiispa Pietro Brollo. Bud Spencer
Carlo Pedersoli syntyi 31.10.1929 Napolissa ja hänen vanhempansa olivat Alessandro Pedersoli ja Rosa Facchetti. Vuonna 1935 hän aloitti koulun ja vuoden opiskeltuaan liittyi ensikertaa uimaseuraan. Perhe muutti vuonna 1940 pommituksia pakoon turvallisempaan kaupunkiin, Roomaan. Roomassa hän jatkoi kouluaan ja valmistui hyvin arvosanoin vuonna 1946. Tämän jälkeen Carlo jatkoi opintojaan Rooman yliopistossa, yhtenä nuorinpana yliopisto-opiskelijana Italiassa, pääaineenaan kemia. Sodan jälkeen elämä oli kuitenkin kohtalaisen kovaa ja Pedersolin perhe muuttikin miltei heti opiskelujen alettua Etelä-Amerikkaan, Brasiliaan. Siellä Carlo opiskeli portugalin kieltä ja teki erinäisiä töitä mm. Rio de Janeirossa. Musiikki oli yksi hänen intohimoistaan ja hän tutustui Brasilialaiseen musiikkiin, josta hän piti kovasti. Palattuaan vuonna 1948 takaisin Roomaan hän jatkoi opintojaan. Kemian opiskelu oli aikaavievää ja hän aloitti lakiopinnot. Tämä mahdollisti paremmin urheilun ja etenkin uinnin harrastamisen. Näihin aikoihin Carlo myös otteli muutaman nyrkkeilyottelun raskassarjalaisena, voittaen ne kaikki. Oopperan historia
Verdin ensimmäinen suuri menestys oli vuonna 1842 valmistunut "Nabucco", mutta hänen tyylinsä esiintyy täysin kehittyneenä vasta hiukan myöhemmissä teoksissa "Rigoletto" (1851), "Il Trovatore" ("Trubaduuri", 1853) ja "La Traviata" (1853), jotka ovat edelleen suosituimpia ja eniten esitettyjä oopperoita maailmassa. Saavutettuaan menestystä ja taloudellisesti turvatun aseman Verdi alkoi työskennellä hitaammin ja sävelsi vain kuusi oopperaa kahden seuraavan vuosikymmenen aikana. Hän sai myöhempiin oopperoihinsa vaikutteita ranskalaisesta oopperamusiikista, erityisesti Meyerbeeriltä. Vuoden 1855 "Les vêpres siciliennes" sävellettiin Pariisin oopperaa varten Eugène Scriben librettoon. Kairon oopperan tilaama "Aida" (1871) sijoittui muinaiseen Egyptiin ja antoi Verdille tilaisuuden lisätä teokseen eksotiikkaa ja näyttämöspektaakkelia. Aidan jälkeen Verdi sävelsi enää kaksi oopperaa – molemmat Arrigo Boiton librettoon: Shakespearen näytelmiin "Othello" ja "Windsorin iloiset rouvat" pohjautuvat "Otello" (1887) ja koominen "Falstaff" (1893). Jules Verne
Verne syntyi Pierre ja Sofie Vernen perheeseen vanhimpana viidestä lapsesta. Hänen isänsä oli juristi. Verne vietti lapsuutensa vanhempiensa luona Loirejoella sijaitsevalla saarella. Eristäytynyt sijainti auttoi vahvistamaan hänen mielikuvitustaan ja sidettään nuorempaan veljeensä Pauliin. Yhdeksänvuotiaana heidät lähetettiin Nantesin lyseoon sisäoppilaitokseen. Siellä hän opiskeli muun muassa latinaa. Giuseppe Verucchi
Miceno di Pavullo nel Frignanossa, Modenan maakunnassa syntynyt Verucchi sai pappisvihkimyksensä 29. kesäkuuta 1961. Luciano Pavarotti
Luciano Pavarotti (12. lokakuuta 1935 Modena, Emilia-Romagna, Italia – 6. syyskuuta 2007 Modena, Emilia-Romagna, Italia) oli italialainen oopperalaulaja, äänialaltaan tenori. Hän oli aikakautensa kuuluisin oopperataiteilija ja tuli tunnetuksi erityisesti Donizettin, Puccinin ja Verdin teosten tulkitsijana. Etenkään uransa loppuvaiheessa hän ei vierastanut massaesiintymisiä eikä populaarimusiikinkaan esittämistä yksin tai yhdessä muusikkoystäviensä kanssa. Pavarottin maineen pohjustivat loistelias ja vuolaasti virtaava ääni, luontainen musikaalisuus sekä pettämätön laulutekniikka. Hänen levyjään on myyty kymmeniä miljoonia kappaleita. Giuseppe Tartini
Giuseppe Tartini (8. huhtikuuta 1692 – 26. helmikuuta 1770) oli italialainen säveltäjä ja viulisti. Suurin osa Tartinin sävellyksistä ovat viulusonaatteja ja -konserttoja. Oopperan historia
Giuseppe Verdin vaikutus italialaiseen oopperaan oli niin keskeinen ja jatkui niin kauan, että muut oopperasäveltäjät jäivät täysin hänen varjoonsa. Oopperatalojen tapa esittää uudelleen vanhoja aikaisemmin menestyneitä teoksia myös tarkoitti, että vain harvat oopperat Verdin jälkeen pääsivät osaksi oopperatalojen perusrepertuaaria. Harvoja poikkeuksia olivat Pietro Mascagnin "Cavalleria rusticana" (1890) ja Ruggero Leoncavallon "I Pagliacci" (Pajatso, 1892). Molemmat kuuluivat uuteen verismi-tyylisuuntaan, joka vastasi kirjallisuuden realismia. Veristinen ooppera pyrki kuvaamaan tavallisia, alempiin yhteiskuntaluokkiin kuuluvia ihmisiä jokapäiväisissä tilanteissa. Vincent Gardenia
Gardenia syntyi Vincenio Scognamigliossa Napolissa, Italiassa. Hänen vanhempansa olivat Elisa ja Gennardo Gardenia Scognamiglio. Muutettuaan kaksivuotiaana Yhdysvaltoihin hän asui suurimman osan elämästään Brooklynissa, New Yorkissa. Lapsena hän esiintyi perhenäyttelyryhmässä italialaisamerikkalaisessa naapurustossa New Yorkissa ja sen ulkopuolella. Giuseppe Andrews
Giuseppe Andrews (s. 25. toukokuuta 1979 Key Largo, Florida) on yhdysvaltalainen näyttelijä-käsikirjoittaja-ohjaaja. Parhaiten hänet muistetaan rooleistaan Detroit Rock Cityssä, outona sheriffinä Cabin Feverissä, ja pienessä osassa Never Been Kissedissä. Hän on ollut myös Smashing Pumpkinsin videossa "1979". Giuseppe Verdi
Väitetään, että Nabuccon kantaesityksessä Abigaillen roolin laulaneen, uransa ehtoopuolella olleen sopraanon, Giuseppina Strepponin ja Giuseppe Verdin välinen, sittemmin pitkäikäiseksi muodostunut, suhde olisi alkanut näihin aikoihin. Verdi piti yksityiselämänsä hyvin salassa, joten totuutta ei tiedetä. Myöhemmin he asuivat yhdessä ja menivät naimisiin vuonna 1859. Verdin seuraava ooppera, "I Lombardi alla prima crociata", pyrki seuraamaan Nabuccon jalanjälkiä. Se oli tietoisesti isänmaallinen. Siinä oli Va pensieroa vastaava kuoro O Signore, dal tetto natio. Tämän oopperan myötä Verdi sai tutustua ensimmäistä – mutta ei viimeistä – kertaa sensuurin kiemuroihin: esimerkiksi erään aarian alku "Ave Maria" piti muuttaa muotoon "Salve Maria". Antonio Vivaldi
Antonio Lucio Vivaldi (4. maaliskuuta 1678 Venetsia, Venetsian tasavalta – 28. heinäkuuta 1741 Wien, Itävalta) oli italialainen säveltäjä, joka kuuluu barokkimusiikin suurimpiin nimiin, vaikka painuikin kuoltuaan unohduksiin. Hänet löydettiin uudestaan vasta 1900-luvulla. Vivaldi oli erittäin tuottelias säveltäjä. Hänen tunnetuin teoksensa on viulukonserttojen sarja "Neljä vuodenaikaa". Tuotantoon sisältyy konserttojen lisäksi myös kuoromusiikkia, kuten suosittu "Gloria" (RV 589), sekä kymmeniä oopperoita. Nathan Trent
Trent syntyi vuonna 1992 Innsbruckissa, Itävallassa. Hänellä on itävaltalainen isä ja italialainen äiti, joten hän puhuu sekä saksaa että italiaa. Hän aloitti viulunsoiton kolmivuotiaana ja kasvoi lapsuutensa uppoutuneena musiikkiin ja teatteriin. Vuonna 2003 Trent kilpaili itävaltalaisessa lastenkykykilpailussa nimeltä Kiddy Contest, jossa hän sijoittui yhdeksänneksi kappaleella ”Fußball”. Giuseppe Verdi
Vuonna 1873 kansallisrunoilija Alessandro Manzoni kuoli. Verdi kirjoitti hänen muistolleen Messa da Requiemin, joka kantaesitettiin Manzonin kuoleman yksivuotispäivänä. Dramaattista Requiemia on nimitetty jopa Verdin parhaaksi oopperaksi. Giuseppe Dossena
Giuseppe Dossena (s. 2. toukokuuta 1958 Milano, Italia) on italialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Pelaajaurallaan hän voitti maailmanmestaruuden MM-kisoissa 1982. Hän on toiminut muun muassa Ghanan ja Albanian maajoukkueiden valmentajana. Viimeksi hän valmensi etiopialaista Saint Georgea vuosina 2010–2012. Pius X
Giuseppe Sarto syntyi vuonna 1835 Riesen kylässä, lähellä Venetsiaa. Hänen vanhempansa olivat postinkantajana toiminut Giovanni Battista Sarto sekä Margarita Sarto. Giuseppe Sarton isä Giovanni Sarto kuoli vuonna 1852, kun taas äiti Margarita Sarto eli nähdäkseen pojastaan tulevan kardinaali. Vittorio Agnoletto
Milanossa syntynyt Agnoletto luki lääkäriksi Milanon yliopistossa ja on tehnyt työtä varsinkin AIDSin vastaisessa taistelussa. Euroopan parlamentissa hän kuului Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmään/Pohjoismaiden vihreään vasemmistoon ja istui ulkoasiainvaliokunnassa. Giuseppe Verdi
Rossinin kuoltua 13. marraskuuta 1868 Verdi esitti, että italialaiset säveltäjät säveltäisivät yhdessä Rossinin muistoksi Requiemin, johon Verdi itse tarjoutui säveltämään viimeisen osan, "Libera men". Erinäisten syiden vuoksi Rossini-sielunmessua ei koskaan esitetty, ja se on edelleen tallessa nuottikustantaja Ricordilla. Giuseppe Verdi
"Ernani" aloitti Verdin elämässä jakson, jota on totuttu sanomaan kaleeriorjuuden vuosiksi – "Anni di galera", kuten Verdi itse asian ilmaisi. Näiden yhdeksän vuoden (1842–1851) aikana hän kirjoitti 14 oopperaa, joista vain harvat ovat saaneet mestariteoksen aseman. Huomattavimmat lienevät Shakespeareen perustuva "Macbeth" sekä "Luisa Miller", joissa Verdi käytti ensimmäistä kertaa sävellystekniikoita, jotka hän kehittäisi huippuunsa kolmessa viimeisessä oopperassaan "Aida", "Otello" ja "Falstaff". Huomion arvoinen on myös isänmaallinen "Attila". Otello (Verdi)
Otello on Giuseppe Verdin säveltämä nelinäytöksinen ooppera. Sen italiankielisen libreton kirjoitti Arrigo Boito William Shakespearen näytelmän "Othello" mukaan. Otellon Suomen ensiesitys oli 2. helmikuuta 1923 Suomalaisessa Oopperassa. Mario Bernardi
Bernardi syntyi Ontarion Kirkland Lakessa. Hän vietti elämänsä kuusi ensimmäistä vuotta Kanadassa, mutta muutti sitten perheineen Italiaan, jossa hän aloitti musiikinopintonsa. Palattuaan Kanadaan vuonna 1947 hän viimeisteli opintonsa Toronton kuninkaallisessa konservatoriossa. Giuseppe Garibaldi
Giuseppe Garibaldi (, syntymänimeltään Joseph Marie Garibaldi; 4. heinäkuuta 1807 Nizza, Ranskan ensimmäinen keisarikunta – 2. kesäkuuta 1882 Caprera, Italian kuningaskunta) oli italialainen nationalisti ja Italian yhdistäjä. Hän osallistui jokaiseen suurempaan taisteluun Italiassa kolmen vuosikymmenen aikana ja taisteli sekä Euroopassa että Etelä-Amerikassa. Garibaldi nousi ensimmäiseksi kansainväliseksi vallankumoussankariksi, ja oli aikoinaan ehkä maailman kuuluisin mies. Häntä kunnioitetaan etenkin Italiassa. Alessandro Striggio (nuorempi)
Alessandro Striggio, myös Alessandrino (1573 Mantova, Italia – 15. kesäkuuta(?) 1630 Venetsia, Italia) oli italialainen libretisti ja viulisti. Hänen isänsä oli säveltäjä Alessandro Striggio. Hänet tunnetaan parhaiten yhteistyöstä säveltäjä Claudio Monteverdin kanssa. Hän kirjoitti libreton Monteverdin "Orfeoon" (1607) ja mahdollisesti myös "Tirsi e Cloriin" (1615). Giovanna d'Arco
Giovanna d'Arco (Jeanne d'Arc) on "dramma lirico" -tyylisuuntaa edustava prologin ja kolme näytöstä sisältävä ooppera, jonka sävelsi italialainen Giuseppe Verdi. Libreton oopperaan kirjoitti Temistocle Solera, ja se pohjautui Friedrich von Schillerin teokseen "Die Jungfau von Orleans". Oopperan ensi-ilta oli Milanon Teatro alla Scalassa 15. helmikuuta 1845.
__notoc__
Ooppera on tapahtumiltaan mielenkiintoinen yhdistelmä keskiajalla käytyä satavuotista sotaa, Verdin poliittista näkemystä Italian yhdistymisestä ja vieraiden vallanpitäjien karkottamista omasta maasta. Juuri tästä sankarittaresta on tullut vieraiden joukkojen voittaja ja karkottaja. Ranskan ja Englannin kiistan ja Italian ja Itävallan kiistan välille voidaan hyvin laittaa yhtäläisyysmerkki. Federico De Roberto
Federico De Roberto (16. tammikuuta 1861 Napoli – 26. heinäkuuta 1927 Catania) oli italialainen kirjailija, tyylillisesti veristi. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa romaani "I Viceré" (1894). Franco Alfano
Alfano syntyi Posillipossa vuonna 1875. Hän opiskeli pääasiassa Napolissa. Myöhemmin hän jatkoi opintojaan Leipzigissä. Alfano sävelsi ensimmäisen oopperansa, "Mirandan" vuonna 1896. Vuodesta 1918 lähtien hän työskenteli Bolognan ja vuodesta 1923 lähtien Torinon konservatoriossa. Vuonna 1926 Alfano viimeisteli Giacomo Puccinin keskeneräiseksi jääneen oopperan "Turandot". Alfano kuoli Sanremossa vuonna 1954. Giuseppe Di Stefano
Giuseppe Di Stefano (24. heinäkuuta 1921 Catania, Sisilia – 3. maaliskuuta 2008 Milano, Lombardia) oli italialainen tenori. Hänen aktiivisin uransa kesti 1940-luvulta 1970-luvun alkuun. Blade
Blade syntyi Sohossa sijaitsevassa bordellissa, Isossa-Britanniassa. Miehen itsensä mukaan hänen tarkka syntymäpäivänsä on 24. lokakuuta 1929 – joka tunnetaan myös "Mustana Torstaina" Wall Streetin pörssiromahduksen vuoksi. Bladen mukaan hänen ikänsä on 72 vuotta, mutta hänen vampyyriset kykynsä ovat hidastaneet ikääntymistä. Bladen äiti, Tara Brooks; prostituoitu Madame Vanityn bordellista, kärsi väkivaltaisista komplikaatioista synnytyksen aikana, jonka seurauksena tohtori kutsuttiin paikalle. Victor de Sabata
Sabata syntyi Triestessä, aloitti pianonsoiton 4-vuotiaana ja muutti perheineen Milanoon vuosisadan vaihteessa. Hänestä tuli vuonna 1918 Monte Carlon oopperan johtaja, ja myöhemmin hän toimi yli kahdenkymmenen vuoden ajan Milanon La Scalan musiikillisena johtajana. Lorenzo Bandini
Lorenzo Bandini syntyi Barcessa, Libyassa. Hän aloitti kilpailu-uransa 1957, ja kilpaili Formula Junior -sarjassa vuoteen 1961 asti, jolloin hän nousi Formula 1 -sarjaan Scuderia Centro Sud -tallin riveissä, josta siirtyi myöhemmin Ferrarille. Vuonna 1964 Bandini saavutti ainoan GP-voittonsa Itävallan GP:ssä. Urallaan Bandini saavutti Ferrarilla joitakin voittoja myös urheiluautosarjoissa. Giuseppe Sinopoli
Sinopoli tuli tunnetuksi muun muassa italialaisen oopperan sekä Richard Straussin tulkinnoistaan. Hän kuoli keväällä 2001 sydänkohtaukseen ollessaan johtamassa Giuseppe Verdin "Aidaa" Berliinissä. Vernon Duke
Vladimir Dukelski syntyi nykyisen Valko-Venäjän valtion alueella sijaitsevassa Parafjanovon kylässä Venäjän keisarikunnassa, äidin ollessa matkalla Pihkovaan. Hänen isänsä oli rakennusinsinööri, ja perhe kuului Venäjän aatelistoon. Lapsuutensa Vladimir vietti Kiovassa. Hän osoittautui musiikillisesti lahjakkaaksi jo lapsena ja kirjoitti kahdeksanvuotiaana ensimmäisen balettinsa. 11-vuotiaana hänet hyväksyttiin Kiovan konservatorioon opiskelemaan nimekkäiden opettajien johdolla. Säveltämistä hänelle opetti Reinhold Glière, pianonsoittoa Marian Dombrovski ja musiikin teoriaa Boleslav Javorski. Konservatoriossa opiskeli samaan aikaan muun muassa Vladimir Horowitz. Lucca
Oopperasäveltäjä Giacomo Puccini syntyi Luccassa vuonna 1858. Hänen synnyinkotinsa on nykyään museona ja hänen muistopatsaansa on Piazza della Cittadella -aukiolla. Kesäisin järjestetään Puccini Festival lähistön Torre del Lago -teatterissa. Florence Nightingale
Nightingale syntyi toukokuussa 1820 Firenzessä. Hän sai nimensä Florence synnyinkaupunkinsa mukaan; Firenze on englanniksi Florence. Hän oli varakkaaseen keskiluokkaan kuuluneen englantilaisen tilanomistajaperheen toinen tytär. Hänen isänsä William Edward Nightingale ja äitinsä Frances Smith kiertelivät kaksi ensimmäistä avioliittovuottaan Eurooppaa. Esikoistytär Parthenope oli syntynyt Napolissa vuotta aiemmin. Giuseppe Zenti
Giuseppe Zenti (s. 7. maaliskuuta 1947 San Martino Buon Albergo) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Veronan hiippakuntaan Giuseppe Carraro 26. kesäkuuta 1971. Hänet nimitettiin Vittorio Veneton hiippakunnan johtoon 3. joulukuuta 2003, ja piispaksi vihkiminen seurasi 11. tammikuuta 2004. Pääkonsekraattorina toimi Flavio Roberto Carraro, jota avustivat Alfredo Magarotto ja Giuseppe Amari. Zenti asetettiin virkaansa 1. helmikuuta. Venere Pizzinato
Venere Pizzinato Papo (23. marraskuuta 1896 - 2. elokuuta 2011) oli italialainen henkilö. Hän syntyi Alassa, Trentinossa, joka oli osa itävalta-unkarin keisarikuntaa. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän asui pakolaisena Bazzanossa, Bolognassa, mutta muutti Milanoon sodan jälkeen. Toisen maailmansodan aikana hän asui Nizzassa, kunnes palasi jälleen Milanoon vaimonsa kanssa. Hän asettui lopulta asumaan Veronaan, missä hän asui koko ikänsä. Hänestä tuli vanhin elävä italialainen 2. marraskuuta 2009 Ida Frapponin kuoltua. Pizzinato kuoli 114 vuoden ja 252 päivän iässä vuonna 2011. Hän oli vanhimmaksi elänyt italialainen, kunnes Dina Manfredini ohitti hänet 13. joulukuuta 2011. Francesco Maria Piave
Francesco Maria Piave (18. toukokuuta 1810 – 5. maaliskuuta 1876) oli italialainen libretisti. Hän oli säveltäjä Giuseppe Verdin elinikäinen ystävä ja kirjoitti libretot moniin hänen oopperoihinsa. Piave kirjoitti librettoja myös Giovanni Pacinille, Saverio Mercadantelle, Federico Riccille ja Michael Balfelle. Piave kärsi 1870-luvun alussa aivohalvauksen, jonka jälkeen hän ei enää kyennyt työskentelemään. Piave kuoli 65 vuoden ikäisenä maaliskuussa 1876. Sergei Witte
Sergei Witte syntyi Tiflisissä Georgiassa vuonna 1849. Hänen isänsä oli venäläistynyt luterilainen hollantilainen. Witte opiskeli Odessan yliopistossa ja erikoistui matematiikkaan. Valmistuttuaan 1870 hän työskenteli rautateillä. Odessan rautatie osoittautui strategisesti tärkeäksi vuoden 1877 Turkin sodassa. Menestyksekkäänä johtajana hänet nimitettiin hallitukseen 1889 vastaamaan rautatieasioista. Hän toimi rautatieasioiden johtajana finanssiministeriössä 1889–1891 ja kulkulaitosministerinä 1892. Leonardo da Vinci
Leonardo da Vinci syntyi avioliiton ulkopuolella notaari Piero da Vincin ja maalaistyttö Caterinan pojaksi Vincissä Firenzen alueella. Hän sai koulutuksensa arvostetun firenzeläisen taidemaalarin Verrocchion ateljeessa ja toimi suuren osan työelämänsä alkupuolesta Ludovico il Moron palveluksessa Milanossa. Myöhemmin hän työskenteli Roomassa, Bolognassa ja Venetsiassa ja vietti viimeiset vuotensa Ranskassa kuningas Frans I:n hänelle lahjoittamassa kodissa. Charles Gounod
Gounod syntyi Pariisissa, ja lapsena hän opiskeli musiikkia äitinsä johdolla. Hieman myöhemmin hän pääsi Pariisin konservatorioon opiskelemaan säveltäjä Fromental Halévyn johdolla. Vuonna 1839 Gounod sai kantaatistaan "Ferdinand" Prix de Romen. Myöhemmin hän muutti Italiaan, jossa hän kiinnostui Giovanni Pierluigi da Palestrinan musiikista. Giuseppe Bonno
Giuseppe Bonno (29. tammikuuta 1711 Wien – 15. huhtikuuta 1788 Wien) oli itävaltalainen säveltäjä, jolla oli italialaisia sukujuuria. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa oratorioita ja messuja. Il corsaro
Il corsaro on Giuseppe Verdin vuonna 1848 säveltämä vakava, kolmenäytöksinen ooppera. Oopperan italiankielisen libreton kirjoitti Francesco Maria Piave. Oopperan ensiesitys oli Triestessä 25. lokakuuta 1848. Giordano Bruno
Giordano Bruno, alkuperäiseltä nimeltään Filippo Bruno, syntyi Nolassa Vesuvius-tulivuoren juurella Campanian alueella Napolin kuningaskunnassa. Hänen isänsä oli Giovanni Bruno, sotilas. Bruno opiskeli dominikaaniluostarissa vuodesta 1556 alkaen. Siellä hän otti nimen Giordano Bruno, ja kutsui myöhemmin itseään kotikylänsä mukaan nimellä Bruno Nolanona, ”Bruno Nolalainen”. Hän valmistui papiksi 1572 ja teologian tohtoriksi 1575. Opiskeluaikanaan Bruno ei pitänyt tavan mukaisesti kammiossaan pyhimysten vaan ristiinnaulitun kuvia. Nizza
Italian yhdistäjä Giuseppe Garibaldi syntyi Nizzassa. Aida (nimi)
Aida on alkujaan italialainen naisen etunimi. Nimen alkuperää ei varmuudella tunneta, mutta se on mahdollisesti Ada-nimen muunnelma. Toisen selityksen mukaan se on arabialaista alkuperää ja johtuu joko etiopialaista naista taikka "palannutta henkilöä" tai "vierailijaa" tarkoittavasta sanasta. Nimen teki tunnetuksi Giuseppe Verdin vuonna 1871 säveltämä ooppera "Aida". Jo 1800-luvun lopulla nimi tuli käyttöön myös Ruotsissa, jossa se yleistyi uudelleen 1990-luvulta lähtien. Valerie Dore
Valerie Dore (s. 28. toukokuuta 1963) on yksi italodisko-musiikin tunnetuimmista artisteista. Tämä laulaja, joka syntyi Monacossa ja on oikealta nimeltään Monica Stucchi, ei levyttänyt kuin muutaman kappaleen, mutta ne nousivat hiteiksi kaikkialla Keski-Euroopassa. Suurimmat menestykset olivat "The Night", "Get Closer" ja "It's So Easy", joiden tekijätiimistä löytyvät Novecento-yhtyeen jäsenet Lino, Pino ja Rossana Nicolosi sekä Dora Carofiglio yhdessä tuottaja Roberto Gasparinin kanssa. Vuonna 1986 julkaistun ainoan varsinaisen albumin laulujen sanat pohjautuvat Kuningas Arthurin ja pyöreän pöydän ritarien tarinoihin. Sanoituksista vastasi Simona Zanini ja sävellyksistä Marco Tansini. Tähän mennessä viimeiseksi jääneessä levytyksessä "Wrong direction" mukana oli myös brittiläisiä taustajoukkoja. Sittemmin julkisuuteen on tullut arveluja, ettei artisti olisikaan esittänyt laulujaan itse, vaan joissain niistä olisivat ainakin osittain olleet tukena D.Carofiglio ja S.Zanini. Giuseppe Conte
Giuseppe Conte (s. 8. elokuuta 1964 Volturara Appula) on italialainen juristi ja poliitikko, joka on toiminut Italian 58. pääministerinä 1. kesäkuuta 2018 alkaen. Giuseppe Verdi
Ennen Aidan Italian-kantaesitystä La Scalassa sopraano "Teresa Stolz" sairastui. Odotellessaan Aidansa parantumista Verdi kulutti aikaansa kirjoittamalla jousikvarteton. Verdin Jousikvartetto e-molli on alallaan mestariteos. Verdi itse sanoi: "En tiedä, onko se hyvä vai huono. Tiedän, että se on kvartetto." Felice Varesi
Felice Varesi (1813 Calais – 13. maaliskuuta 1889 Milano) oli ranskalaissyntyinen italialainen baritoni. Hän loi muun muassa Antonion roolin Gaetano Donizettin oopperassa "Linda di Chamounix" ja esiintyi myös useissa muissa saman säveltäjän teoksissa. Verdin tulkitsijana hän loi muun muassa Rigoletton roolin La Fenicessä vuonna 1851. Federico Fellini
Federico Fellini syntyi 20. tammikuuta 1920 Riminissä Adrianmeren rannalla. Hänellä oli pikkuveli ja pikkusisko. Fellini sairasti lapsena paljon ja hänellä oli kilpirauhasen toimintahäiriö. Hän oli jo pienenä kiinnostunut erilaisista taiteenlajeista kuten sirkuksesta, varieteesta ja elokuvista, ja hän alkoi pitää yhdeksänvuotiaana käsinukke-esityksiä sekä piirsi ahkerasti. Luigi Pirandello
Luigi Pirandello syntyi Agrigenton laitamilla sijaitsevassa kylässä, jonka nimi on Càvasu, (suom. Kaaos). Hänen isänsä Stefano oli varakas ja myös äiti Caterina Ricci Gramito oli varakkaasta perheestä. Vanhemmat olivat Italian yhdistymisen (Il Risorgimento) kannattajia ja isä oli ollut Giuseppe Garibaldin joukoissa. Caterina oli isän asetoverin sisko. Uuden Italian valtion kehitykseen vanhemmat tosin pettyivät. Giuseppe Bellanca
Giuseppe Bellanca syntyi Italian Sciaccassa. Hän valmistui insinööriksi Milanon Polyteknisestä koulusta. Vuonna 1909 hän rakensi ensimmäisen lentokoneensa ja se koelennettiin 8. joulukuuta 1909. Giacomo Leopardi
Giacomo Taldegardo Francesco di Sales Saverio Pietro Leopardi (29. kesäkuuta 1798 Recanati, Marche – 14. kesäkuuta 1837) on yksi italialaisen runouden suurimmista nimistä. Hän syntyi kreivi Monaldo Leopardin ja Adelaide Antici Mattein pojaksi. Liberace
Wladziu Valentino Liberace syntyi vuonna 1919 puolalais-italialaiseen perheeseen Wisconsinissa. Hänen isänsä oli ammattimainen käyrätorven soittaja, mutta Wladziu valitsi soittimekseen pianon. Hän sai koulutuksen klassiseksi pianistiksi ja soitti Chicagon sinfoniaorkesterin solistina jo 16-vuotiaana. Luigi Pirandello
Luigi Pirandello (28. kesäkuuta 1867 Agrigento, Sisilia – 10. joulukuuta 1936 Rooma) oli italialainen kirjailija jolle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto 1934. Pirandello tunnetaan lähinnä näytelmistään, mutta hän kirjoitti myös romaaneja ja novelleja. Teostensa aiheet Pirandello otti kotiseutunsa Sisilian sosiaalisista olosuhteista, kuten köyhyydestä ja sen aiheuttamista jännitteistä. Hän pitää niitä kuitenkin enemmän yksilöllisinä kuin yhteiskunnallisina onnettomuuksina. Angela Gheorghiu
Angela Gheorghiu (oik. "Burlacu", s. 7. syyskuuta 1965 Adjud, Romania) on oopperalaulaja ja yksi tunnetuimmista nykysopraanoista maailmassa. Gheorghiun sydäntä lähellä ovat Giuseppe Verdi ja Giacomo Puccinin musiikki sekä oopperan tyylilajeista eritoten verismo. Oopperan lisäksi hän on levyttänyt muun muassa kotimaansa Romanian musiikkia sekä kirkkomusiikkia. Ferruccio Busoni
Dante Michelangelo Benvenuto Ferruccio Busoni (1. huhtikuuta 1866 Empoli, Italia – 27. heinäkuuta 1924 Berliini, Saksa) oli italialainen säveltäjä, pianisti, pianopedagogi, kapellimestari ja esseisti. Busoni syntyi vuonna 1866 Empolissa, Italiassa. Hänen äitinsä oli pianisti ja hänen isänsä klarinetisti. Condoleezza Rice
Rice syntyi Birminghamissa, Alabamassa rotuerottelun ollessa vielä voimassa perheensä ainoaksi lapseksi. Hänen isänsä oli presbyteerikirkon pappi ja äitinsä musiikinopettaja. Nimi Condoleezza tulee italiankielisestä musiikkitermistä "con dolcezza" (). Nimestä käytetään usein lyhennettä "Condi". Perhe muutti Denveriin Coloradoon vuonna 1967, kun Ricen isä sai Denverin yliopistosta opettajan viran. Salvatore Sciarrino
Salvatore Sciarrino (s. 4. huhtikuuta 1947 Palermo) on italialainen säveltäjä ja yksi eurooppalaisen avantgardemusiikin johtavista nimistä. Hän oli lapsena kiinnostunut kuvataiteista ja aloitti musiikin opiskelun itsenäisesti vuonna 1959. Häneen vaikutti merkittävästi Luigi Nonon tuotanto. Sciarrino on opettanut muun muassa konservatorioissa Milanossa (1974–1983), Perugiassa (1983–1987) ja Firenzessä (1987–1996). Hänen diskografiansa käsittää noin 80 levyä. Giuseppe De Liguoro
Napolilaiseen aatelisperheeseen syntynyt De Liguoro työskenteli vuodesta 1894 lähtien teatterinäyttelijänä. Vuodesta 1908 lähtien hän toimi elokuvanäyttelijänä ja Milano Filmsin taiteellisena johtajana. Tuon ajan menestyksiä olivat "Il conte Ugolino" (1908), "Marin Faliero, doge di Venezia" (1909), "Edipo re" (1910), "L’Inferno" (1911) ja "Odysseuksen harharetket" (1911). Vuonna 1913 De Liguoro ohjasi Labor Filmsille säveltäjäelämäkerran "Giuseppe Verdi nella vita e nella gloria". Vuonna 1914 hän siirtyi ensin torinolaiselle Gloria Filmsille ja sitten catanialaiselle Etna Filmille, jossa hän teki menestyselokuvia kuten "Christus" (1914), "Il cavaliere senza paura" (1915) ja "Patria mia!" (1915). Myöhemmin De Liguoro ohjasi roomalaisella Caesar Filmillä useita Francesca Bertinin elokuvia kuten "Odette" (1916) ja "La perla del cinema" (1916). Vuosina 1917–1923 De Liguoro työskenteli Gladiator Filmillä, UCI:llä ja useilla pienillä studioilla. Vuonna 1924 hän perusti Venetsiaan oman tuotantoyhtiön, mutta vetäytyi sen jälkeen alalta. Vuonna 1931 De Liguoro ohjasi vielä lyhyen äänielokuvan "La canzone di Mirka".