Missä Eino Einari Rahja syntyi?
Eino Rahja
Eino Einari Rahja (7. heinäkuuta 1885 Kronstadt – 26. huhtikuuta 1936 Leningrad) oli pietarinsuomalainen bolševikki ja puna-armeijan upseeri, joka 1920–1930-luvuilla tunnettiin Suomen kommunistisen puolueen johdon ankarana kriitikkona ja Otto Wille Kuusisen vastustajana. Vuoden 1917 lokakuun vallankumouksen yhteydessä Rahja toimi V. I. Leninin henkilökohtaisena turvamiehenä ja henkivartijana. Hieman myöhemmin hän hankki punakaartille aseita Neuvosto-Venäjältä ja toimi sisällissodan aikana muun muassa rintamapäällikkönä Lempäälän taisteluissa sekä lyhyesti koko punakaartin ylipäällikkönä. Paettuaan sodan loppuvaiheessa Neuvosto-Venäjälle, Rahja liittyi puna-armeijaan ja toimi syksyllä 1918 perustetun SKP:n johtotehtävissä.
Eino Haarla
Haarla toimi jonkin aikaa Vapaussodan Rintamamiesliiton puheenjohtajana. Hän oli mukana 1930-luvun alussa Lapuan liikkeen toiminnassa ja organisoi kesällä 1930 yhdessä Aamulehden toimitussihteerin Eero Rekolan kanssa useita muilutuksia ja muilutusyrityksiä Tampereen seudulla. Tätä toimintaa rahoitti Eino Haarlan isä kauppaneuvos Rafael Haarla. Tunnetuin Haarlan järjestämistä muilutuksista oli Tampereen sosiaalidemokraattisen pormestarin ja eduskunnan varapuhemiehen Väinö Hakkilan kyyditys Tampereelta Lapuan kautta Kuortaneelle 17. – 18. heinäkuuta 1930. Muilutuksen aikana Hakkilaa pahoinpideltiin ja häntä istutettiin muurahaispesässä. Hakkila pääsi kuitenkin pakenemaan sieppajiltaan. Eino Saari
Eino Armas Saari (7. lokakuuta 1894 Turku − 13. huhtikuuta 1971 Helsinki) oli Helsingin yliopiston professori, Yhteiskunnallisen korkeakoulun ja sittemmin Tampereen yliopiston kansleri, kansanedustaja ja ministeri. Eino-Vakaa
Eino-Vakaa (1898 Kuopion mlk – 12. syyskuuta 1913 Turku) oli suomenhevonen, joka oli 1900-luvun alkuvuosien menestynein ja kuuluisin suomalainen ravihevonen. Eino-Vakaa saavutti ykkössijoja lukuisissa valtionajoissa eri puolilla maata ja vuosina 1907–1912 se voitti Suuren orikilpailun kuudesti peräkkäin. Saavutustensa johdosta Eino-Vakaata kutsuttiin ”Suomen ravikuninkaaksi”, vaikka varsinaisten kuninkuusravien järjestäminen aloitettiin vasta myöhemmin 1920-luvulla. Ori tunnettiin myös hevospiirien ulkopuolella ja se esiintyi muun muassa lukuisissa aikakauden kaskuissa ja pakinoissa. Eino Lehto
Eino Lehto (18. elokuuta 1897 Oulu – 31. heinäkuuta 1953) oli suomalainen jääkärimajuri ja toimitusjohtaja. Hänen vanhempansa olivat tukkukauppias Oskari Vihtori Lehto ja Anna Elviira Hyvärinen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Hellin Eveliina Ekmanin kanssa. Einari Uusikylä
Kaarlo Einari Uusikylä (vuoteen 1926 "Frisk"; 9. tammikuuta 1890 Vaasa − 1973 Vaasa) oli itseoppinut suomalainen kuvataiteilija ja erityisesti miniatyyrimaalari. Vahvasti eläytyen hän tulkitsi kotikaupunkiaan Vaasaa ja sen saaristoa. Uusikylä oli tunnettu eteerisenä herrasmiehenä, joka mielellään pohti olemassaolon tarkoitusta. Tikanojan taidekodin peruskokoelmassa on yli sata teosta. Eino Heinivaara
Eino Mikael Heinivaara (synt. Henriksson, 29. syyskuuta 1895 Helsinki – 25. lokakuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja osuustoimintamies, joka työskenteli pitkään Kulutusosuuskuntien Keskusliiton palveluksessa. Eini
Eini (oik. Eini Hannele Pajumäki, o.s. Orajärvi, s. 29. syyskuuta 1960 Pello) on suomalainen laulaja. Hän tuli tunnetuksi vuonna 1978 laululla ”Yes Sir, alkaa polttaa”. Einin muita tunnettuja levytyksiä ovat ”Kesä ja yö”, ”Rakastua voisit aivan pikkuisen”, ”Xanadu”, ”Haloo hela Finland”, ”Monta monta yötä”, ”Kiitävän hetken hurma”, ”Tavataanko taas”, ”Olen neitsyt”, ”Kun kosket mua”, ”Mä jään” ja ”Sulle tuli faksi”. Vuonna 2002 Eini sai ensimmäisen kultalevynsä kokoelmastaan "Hitit", ja vuonna 2012 sama kokoelma oli myynyt jo platinaa. Platinaa tuli niin ikään "Finnhits-kiertue 2012" -kokoelmasta. Vuonna 2005 hän oli Iskelmä-Finlandia-ehdokkaana. Eero Rahola
Eero Rahola (vuoteen 1906 Helenius, 15. tammikuuta 1897 Mänttä – 22. toukokuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen kontra-amiraali, Suomen laivaston komentaja sotavuosina ja sen jälkeen pitkäaikainen Merenkulkuhallituksen pääjohtaja. Eino Grön
Eino Grön voitti Syksyn sävelen kappaleella ”Vähemmän kiirettä, enemmän aikaa” vuonna 1997. Grön sai Iskelmä-Finlandia-palkinnon 26. heinäkuuta 2007 elämäntyöstään suomalaisen iskelmämusiikin puolesta.Eino Grön on palkittu myös Suomen Valkoisen Ruusun Ritarikunnan ritarimerkillä. Hänestä on tehty "Tango d'Amore" -niminen musikaali, joka sai ensi-iltansa Porin teatterissa vuonna 2018. Hänestä on ilmestynyt vuonna 2017 Markku Veijalaisen kirjoittama ja Ad Libriksen kustantama "Eino Grön – minulta sinulle" -niminen elämäkertakirja, ISBN: 9789523215085. Eino Heljo
Eino Herman Heljo (25. marraskuuta 1884 Hämeenkyrö – 16. toukokuuta 1959) oli suomalainen taidemaalari. Eino Huhtala
Eino Ensio Huhtala (15. lokakuuta 1902 Oulu – 14. elokuuta 1971 Vammala) oli suomalainen eläinlääkäri. Hän oli Maatalousministeriön eläinlääkintäosaston päällikkö ja ylijohtaja vuosina 1951–1966. Vuosina 1952–1954 hän oli eläinlääketieteellisen korkeakoulun toiminnanjohtaja ja sitten korkeakoulun hallituksen puheenjohtaja. Hänet vihittiin eläinlääketieteellisen korkeakoulun kunniatohtoriksi vuonna 1962. Huhtala oli myös Piirieläinlääkäriyhdistyksen puheenjohtaja, Suomen Eläinlääkäriyhdistyksen varapuheenjohtaja ja "Suomen Eläinlääkärilehden" päätoimittaja. Eino Uusitalo
Eino Oskari Uusitalo (1. joulukuuta 1924 Soini – 19. maaliskuuta 2015 Ähtäri) oli suomalainen keskustalainen poliitikko, koulutukseltaan agrologi. Hän toimi pääministerin sijaisena Urho Kekkosen sairastuttua ja pääministeri Mauno Koiviston hoitaessa presidentin tehtäviä 1981–1982. Eino Antiwäkki
Eino Antiwäkki (s. 1984 Järvenpää) on suomalainen rap-artisti. Hän on kotoisin Järvenpään Kinnarista, mutta asuu nykyään Helsingin Pasilassa. Antiwäkki on julkaissut valtaosan levyistään omakustanteena. Uransa aikana hän on levyttänyt Skill Street Entertainmentille ja nykyisin hän on Olari 21 Musiikki levy-yhtiön artisti. Hän on myös kilpaillut vuoden 2004 Rap SM-kisoissa nimellä Ghettotarzan, mutta ei päässyt finaaliin asti. Eino Prykä
Prykä syntyi Isossakyrössä 1919. Hän oli vanhempineen kahdesti siirtolaisena Yhdysvalloissa, ennen kuin perhe muutti 1930-luvun alussa rakentamaan Neuvosto-Karjalaa. Prykä valmistui Petroskoissa näyttelijäksi. Suomalaisväestöön kohdistuneissa Stalinin vainoissa Prykä vangittiin 1930-luvun loppupuolella. Vapauduttuaan hän toimi talvisodan aikana Kuusisen kansanarmeijan rintamateatterissa. Ennen jatkosotaa Prykä lähetettiin vakoilutehtäviin (desantiksi) Suomeen, jossa joutui vangiksi. Suomen kansalaisuudesta huolimatta hänet palautettiin Neuvostoliittoon syksyllä 1944. Lempäälän taistelut
Eino Rahja nimitettiin Lempäälän rintaman ylipäälliköksi ilmeisesti 24. maaliskuuta, jolloin hän poistui Tampereelta ja lupasi lähtiessään, ettei ole ”Rahja vaan rähjä”, ellei saa tuotua 15 000 miestä kaupungin avuksi. Seuraavana päivänä Helsingissä pidetyssä kansanvaltuuskunna kokouksessä Rahja ehdotti, että Pietarista haettaisiin joukkoja ja aseita, minkä jälkeen murtauduttaisiin valkoisten rintaman läpi Tampereelle. Lisäksi tavoitteena oli edetä Vesilahden kautta Porin radalle saakka ja päästää Porin seudun punaiset pois motista, joka oli syntynyt valkoisten katkaistua radan muutamaa päivää aikaisemmin Siurossa. Kansanvaltuuskunnan tuen saatuaan Rahja lähti Viipurin kautta Pietariin, muttei saanut bolševikkihallitukselta apuvoimia, vaan onnistui haalimaan kokoon ainoastaan kaksi komppaniaa pietarinsuomalaisia. Joukkoja mobilisoitiin myös muualta, ja lopulta Rahjalla oli Lempäälän rintamalle lähetettäväksi noin 2 000 miestä, kaksi panssarijunaa, kymmenkunta tykkiä sekä lentokone. Eino Kujanpää
Eino Nikolai Kujanpää (aiemmin "Syrjänen", 16. tammikuuta 1904 Tammela – 11. kesäkuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. Kujanpää oli SKDL:n kansanedustaja vuosina 1945–1951. Hän vaikutti myös Forssan kauppalanvaltuustossa sekä Suomen kommunistisessa puolueessa, Rakennustyöläisten liitossa ja Sodan ja Fasisminvastainen Työ -järjestön sihteerinä. Kujanpää oli poliittisista syistä vangittuna vuosina 1937–1940 ja 1941–1944. Eino Rahja
Eino Rahjan mukaan on nimetty Leningradin alueen Seuloskoin piirissä sijaitseva Rahjan taajama. Eino Ojajärvi
Eino Ojajärvi (22. marraskuuta 1911 Alajärvi – 14. huhtikuuta 1992 Kuopio) oli Suomen Kansanpuolueen kansanedustaja 1962–1965 ja Liberaalisen Kansanpuolueen kansanedustaja 1965. Eduskunnassa Ojajärvi oli Kulkulaitosvaliokunnan, Laki- ja Talousvaliokunnan, Pankkivaliokunnan, Perustuslakivaliokunnan, Sivistysvaliokunnan, Talousvaliokunnan ja Verovaliokunnan jäsen. Ojajärvi oli varsinaiselta ammatiltaan pappi. Pisimmän työuran hän teki Pielisjärven Kristillisen Kansanopiston johtajana 1944–1967. Eino Katajavuori
Eino Kullervo Katajavuori, vuoteen 1906 Ehnberg (1. joulukuuta 1905 Helsinki – 9. huhtikuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen ksylofonisti, laulaja, näyttelijä ja orkesterinjohtaja. Eino Railo
Railon puoliso oli Eva Elisabeth Ekholm. Heidän pojastaan Juhani Eljas Railosta (s. 1920) tuli kirurgiaan erikoistunut lääketieteen ja kirurgian tohtori, joka avioitui arkkitehti Rafael Blomstedtin tyttären Brita Maria Charlotta Blomstedtin (s. 1921) kanssa. Eino Syrjä
Eino Kalervo Syrjä (9. maaliskuuta 1928 Virrat – 5. joulukuuta 2002 Virrat) oli suomalainen poliitikko ja metsäalan yrittäjä. Hän toimi SMP:n kansanedustajana vuosina 1970–1972. Eino Rastas
Eino Rastas (17. heinäkuuta 1894 Valkeala – 7. tammikuuta 1965 Kuusankoski) oli suomalainen kestävyysjuoksija. Eini
Eini muutti Helsinkiin 17-vuotiaana ja sai unohtaa saman tien harjoittelijapaikkansa hammashoitajana, sillä ensimmäinen single osoittautui läpilyönniksi. ”Yes Sir, alkaa polttaa” oli käännös Baccaran hitistä ”Yes Sir, I Can Boogie”, johon Irina Milan teki vanhaan lastenloruun pohjautuvat suomenkieliset sanat. Kappale julkaistiin marraskuussa 1978, ja siitä tuli listaykkönen. Eini levytti hieman myöhemmin myös toisen Baccara-hitin ”Cara mia”, suomeksi ”Rakastua voisit aivan pikkuisen”. Sekin menestyi sijoittuen listalla seitsemänneksi kesäkuussa 1978. Laulajan ura sai vauhtia vuonna 1978 Tapani Kansan kesäkiertueelta "Summer night special", jossa Eini esiintyi vierailijana. Yksinkertaisesti "Einiksi" nimetty esikoisalbumi ilmestyi samana vuonna. Albumilta muistetaan Baccara-käännösten ohella levytykset ”Vielä jossain kohdataan”, ”Kapteeni Aika” ja ”Vie vain”, joista viimeisen Eini levytti vielä uudelleen vuonna 1998. Tapani Kansan kesäkiertueen jälkeen Einin taustalle koottiin oma yhtye, Pantterit. Jukka Rahja
Helmikuun vallankumouksen jälkeen 1917 Jukka Rahja oli veljensä Eino Rahjan kanssa perustamassa Pietarin suomalaisia punakaarteja. Toukokuussa hänet valittiin bolševikkipuolueen Pietarin kaupunkikomiteaan. Kesäkuussa Rahja osallistui Suomen sosialidemokraattisen puolueen (SDP) edustajakokoukseen vierailijana. Rahja (yhdessä Aleksandra Kollontain kanssa) taivutteli suomalaisia liittymään niin sanotun Zimmerwaldin liikkeen julistukseen, mikä lopulta toteutuikin. Rahja ei kuitenkaan esiintynyt edukseen, sillä hän sai itselleen monia vihamiehiä syyteltyään SDP:tä varsin kovasanaisesti muun muassa luokkatietoisuuden puutteesta. Jukka Paastela on arvellut tapahtunutta alkusysäykseksi Rahjan riidoille Otto Wille Kuusisen kanssa. Heinäkuussa Rahja otti osaa kapinayritykseen,ja hänet vangittiin. Eino Lehtonen
Eino Veikko Johannes Lehtonen (Eikka Lehtonen, 18. tammikuuta 1923 Hämeenlinna, Suomi – 9. joulukuuta 2010) oli suomalainen näyttelijä ja ohjaaja. Taiteellisen uransa hän teki Hämeenlinnan kaupunginteatterissa, minkä ohella hän näytteli muutamissa elokuvissa. Eino Tainio
Eino Alfred Tainio (8. syyskuuta 1905 Kemi – 23. heinäkuuta 1970 Petroskoi) oli suomalainen kommunistipoliitikko, joka toimi Suomen kansan demokraattisen liiton kansanedustajana Lapin läänin vaalipiiristä vuosina 1945–1970. Suomen kommunistisessa puolueessa vaikuttanut Tainio oli ennen jatkosodan päättymistä neljästi vangittuna poliittisen toimintansa johdosta. Eino Grön
Eino Grön on ollut vuodesta 1962 asti naimisissa vuonna 1959 tapaamansa, sairaanhoitajana työuransa tehneen Sylva Ritva Marjatta Grönin (s. 1938) kanssa. Eino ja Marjatta Grön saivat yhden, vuonna 1962 syntyneen lapsen, pojan nimeksi tuli Ari Joel Grön, hän työskentelee fysioterapeuttina Helsingissä. Eino Grönin äiti Sally Impi Sanelma Grön (s. 1913, k. 2004) oli myös kova urheilija, 1930-luvun alussa Sally Grön oli piirinmestari naisten rintauinnissa. Eino Grönin isä oli Lauri Joeli Grön (s. 1903, k. 1994). Lisäksi Eino Grönillä on kaksoissisar Marita ja hieman nuorempi veli Esko, joka asuu edelleen Reposaaressa. Eino Heino
Eino Ilmari Heino (22. helmikuuta 1912 Pyhäjärvi – 10. toukokuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen elokuvaaja. Hän teki uransa kuvaajana alkaen vuoden 1935 elokuvasta "Kaikki rakastavat" (kamera-apulainen) jatkuen 1960-luvun puoliväliin asti. Uransa varrella hän kuvasi muun muassa elokuvat "Niskavuoren naiset", "Gabriel, tule takaisin" sekä jatkosodan aikana lyhyitä puolustusvoimien katsauksia. Eino Heilimo
Eino Verner Heilimo, vuoteen 1907 Hjelmman (21. maaliskuuta 1887 Turku – 30. elokuuta 1974 Iisalmi) oli suomalainen tuomari ja šakinpelaaja. Heilimo oli kansallisen mestariluokan pelaaja sekä lähi- että kirjepelissä. Hän sai kansallisen šakkimestarin arvon 1925 ja kirješhakin kansallisen kirješakkimestarin arvon 1947. Eino Kari
Kaarlo Eino Kari (18. marraskuuta 1897 Helsinki – 2. kesäkuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen elokuvaaja, elokuvien leikkaaja ja elokuvalabaratorion omistaja. Kari ohjasi myös yhden elokuvan. Eino Virkki
Eino Ilmari Virkki (17. syyskuuta 1898 Turku – 12. lokakuuta 1972 Helsinki) oli Suomen Puolustusvoimien eversti ja sodanaikainen rykmentin komentaja. Eino Forsman
Johan Eino Ilmari Forsman (19. maaliskuuta 1879 Turku – 12. elokuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hän toimi Helsingissä kunnallisraatimiehenä vuosina 1935–1949. Forsman suunnitteli erityisesti sairaala- ja parantolarakennuksia, joista merkittävimpiä ovat Helsingissä Laakson tuberkuloosisairaala ja Invalidisäätiön sairaala sekä Siilinjärvellä sijaitseva Tarinaharjun parantola. Myös Helsingin konservatorio (nyk. Sibelius-akatemia) ja Pohjanmaan museo Vaasassa ovat hänen suunnittelemiaan. Eino Raunio
Eino Albin Raunio (18. tammikuuta 1909 Sääksmäki – 18. maaliskuuta 1979 Forssa) oli sosiaalidemokraattinen poliitikko ja ministeri. Eino Kaila
Eino Kaila syntyi Alajärvellä pappissukuun. Hänen isänsä Erkki Kaila oli teologi, myöhemmin teologian esikäsitteiden apulainen (apulaisprofessori), kirkkoherra ja lopulta Turun arkkipiispa. Hänen isänsä setä Gustaf Johansson oli puolestaan toiminut arkkipiispana aiemmin. Itse Kaila päätyi lopulta vastustamaan suvun kirkollista perinnettä. Eino Kailan äiti oli liikemiehen tytär Anna Maria Drake. Eino Kailan nuorempi veli Martti Kaila oli myöhemmin Helsingin yliopiston psykiatrian professori ja Lapinlahden sairaalan ylilääkäri. Eino Säisä
Eino Julius Säisä (15. joulukuuta 1935 Iisalmen maalaiskunta – 30. lokakuuta 1988 Iisalmi) oli suomalainen kirjailija ja kansakoulunopettaja. Hänet muistetaan parhaiten 1970-luvulla ilmestyneestä romaanisarjastaan "Kukkivat roudan maat", joka kuvaa elämää suomalaisessa maalaiskylässä. Siitä tehtiin myös samanniminen televisiosarja. Einari Weijo
Weijo syntyi maanviljelijäperheeseen Korpilahdelle. Hänen vanhempansa olivat Johan Walter Engström ja Amanda Hinkkala. Weijo kirjoitti ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta vuonna 1903 ja liittyi Hämäläis-Osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi polyteknillisessä opistossa Helsingissä vuosina 1903–1905 ja Karlsruhen teknillisen korkeakoulun kemiallis-teknologisella osastolla vuosina 1911–1914. Sotakorkeakoulun komentajakurssin hän kävi vuonna 1927. Eino Karhu
Karhu syntyi inkerinsuomalaiseen talonpoikaisperheeseen vuonna 1923. Perhe pakkosiirrettiin Kuolan niemimaalle vuosiksi 1931−1940 ja keskikoulun Eino kävi Poventsassa. Hänet kutsuttiin armeijaan 1941, josta hän kotiutui 1945. Hän opiskeli Petroskoin yliopistossa 1946−1950 ja myöhemmin tutkijankoulutuslaitoksessa Suomen kirjallisuuden historian alalla. Hän väitteli kandidaatiksi 1956 ja tohtoriksi 1965. Vuosina 1956–2004 hän teki tutkimustyötä Karjalan tiedekeskuksen Kielen, kirjallisuuden ja historian tutkimuslaitoksessa ja vuosina 1960–1988 johti tutkimuslaitoksen kirjallisuusosastoa. Akateemikon arvo hänelle myönnettiin 1996. Eino Kellberg
Eino Antero Kellberg (12. elokuuta 1908 Iisalmen maalaiskunta – 31. heinäkuuta 1978 Iisalmi) oli suomalainen kauppias ja kirjailija. Eino Guttorm
Eino Guttorm (24. helmikuuta 1941 Utsjoki – 11. toukokuuta 2005 Utsjoki) oli suomalainen kirjailija ja kirvesmies. Eino Rytinki
Eino Jaakko Rytinki (27. tammikuuta 1903 Pudasjärvi – 30. lokakuuta 1972 Pudasjärvi) oli pohjoispohjalainen pienviljelijä ja kunnallisneuvos. Hän toimi Suomen pienviljelijäin puolueen, Suomen pienviljelijäin ja maalaiskansan puolueen ja Maalaisliiton kansanedustajana 1930-luvulta 1950-luvun lopulle. Eino Laaksonen
Eino Laaksonen (29. huhtikuuta 1936 Pyhäjoen Yppäri – 2. kesäkuuta 2017 Oulu) oli suomalainen opettaja, kunnallispoliitikko ja yleisurheilija. Koulutukseltaan hän oli opettaja, valmistui Rauman seminaarista 1957 ja työskenteli sen jälkeen opettajana 38 vuoden ajan, josta 25 vuotta Oulun Pohjankartanon yläasteen rehtorina. Hän jäi eläkkeelle 1996. Hänelle myönnettiin opetusneuvoksen arvo vuonna 1998. Rahja (Venäjä)
Taajama on saanut alkunsa Irinovkan rautatien varrelle vuonna 1892 syntyneestä turvebrikettitehtaan työläisasutuksesta. Vuonna 1922 rautatieasema ja asutus saivat nimen Rahja kaksi vuotta aikaisemmin murhatun Jukka Rahjan mukaan. Toisen maailmansodan aikana Rahjan kautta kulki ”Elämän tie”, jonka kautta huollettiin piiritettyä Leningradia. Eino Kalima
Eino Kalima syntyi Säämingin Kallislahdessa tilanomistaja ja valtiopäivämies Hugo Landgrenin (myöhemmin Kalima) perheeseen. Hänen veljensä oli kielitieteilijä Jalo Kalima. Eino Kalima kävi koulua Savonlinnassa ja pääsi ylioppilaaksi Suomalaisesta Realilyseosta 1900. Sen jälkeen hän valmistui kandidaatiksi Helsingin yliopistosta ja opiskeli stipendiaattina Moskovassa (1904–1907) ja Pietarissa (1907–1908). Tällöin hän perehtyi hyvin venäläiseen teatteriin ja alkoi kääntää venäläistä näytelmäkirjallisuutta. Hän toimi myös kirjallisuudentutkijana ja näytelmäkriitikkona. Eino Auer
Eino Hannes Auer (31. toukokuuta 1898 Pori – 22. lokakuuta 1941 Kiestinki) oli suomalainen kirjailija ja kääntäjä. Hän kirjoitti myös pakinoita nimimerkillä "Solmu". Eino Kirjonen
Eino Einari Kirjonen (25. helmikuuta 1933 Käkisalmi – 21. elokuuta 1988 Kouvola) oli suomalainen, Lahden Hiihtoseuraa edustanut mäkihyppääjä. Hänet muistetaan erityisesti moninkertaisena Keski-Euroopan mäkiviikon kävijänä, ensin kilpailijana ja myöhempinä vuosina Suomen mäkijoukkueen valmennus- ja johtotehtävissä. Mäkiviikon voittoon hän hyppäsi talvella 1961–1962. Osakilpailuvoittoon Kirjonen ylsi mäkiviikolla kolmasti. Kustaa Mikko Evä
Evä kuoli Neuvostoliitossa vuonna 1927. Hieman aikaisemmin SKP:n keskuskomiteasta erotettu Eino Rahja piti hänen hautajaisissaan voimakkaasti puolueen johtoa kritisoineen puheen, jonka keskuskomitea puolestaan tuomitsi ”törkeänä ryhmäkuntalaisuutena”. Evän muistelmia sisällissodan ajalta on julkaistu Jukka Lehtosaaren toimittamassa teoksessa "Punakaarti rintamalla", joka julkaistiin Leningradissa vuonna 1929. Eino Kalervo
Eino Valdemar Kalervo ent. Hyttinen (23. toukokuuta 1891 - 11. lokakuuta 1965) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat kirkkoherra Paavo Hyttinen ja Hilma Vilhelmiina Kaivos. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Margareta Tikkasen kanssa, josta hän Armeijasta hän erosi vuonna 1935 ja avioitui uudelleen vuonna 1936 Rauha Alina Lundenin kanssa. Ilmari Rahm
Ahti Ilmari Rahm syntyi Käkisalmessa 22. marraskuuta 1888. (Joissakin lähteissä syntymäajaksi annetaan erheellisesti 22. joulukuuta 1885.) Hänen vanhempansa olivat Rautalammin piirin piirilääkäri Johannes Emanuel Rahm ja Ada Johanna Bergh. Pariskunta oli muuttanut Käkisalmeen 1887. Ilmarin lisäksi perheeseen syntyi 1886 vanhempi tytär Ilma Wellamo, joka kuoli vain vuoden ikäisenä syyskuussa 1887, sekä nuorempi veli Aarne 1890. Perhe muutti sittemmin Helsinkiin, jossa Ilmari vietti suurimman osan elämäänsä. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1907. Sen jälkeen hän opiskeli lääketiedettä ja valmistui lääkäriksi. Hän toimi Suomen armeijassa laivaston lääkintäkapteenina vuosina 1918-1921. Eino Oksanen
Eino Ilmari Oksanen (s. 7. toukokuuta 1931 Puuppola, Jyväskylän mlk.) on entinen suomalainen kestävyysjuoksija, jonka päämatka oli maraton. Eino Haavisto
Eino Haavisto (22. maaliskuuta 1907 Pori – 8. joulukuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Eino Rautavaara
Eino Alfred Rautavaara (vuoteen 1901 Jernberg; 14. maaliskuuta 1876 Ilmajoki – 7. elokuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja (baritoni). Eino Olkinuora
Eino Johannes Olkinuora (2. joulukuuta 1915 Kaukola – 30. lokakuuta 1941 Gavrilovkaja, Neuvostoliitto) oli suomalainen maastohiihtäjä. Hän voitti yhdessä Pauli Pitkäsen, Olavi Alakulpin ja Klaus Karppisen kanssa kultaa 4 × 10 kilometrin viestissä hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa 1939 Zakopanessa. Hän on edelleenkin nuorimpana maailmanmestariksi yltänyt suomalainen mieshiihtäjä. Eino Heinonen (valokuvaaja)
Eino Rafael Heinonen (23. lokakuuta 1905 Helsinki – 1986) oli mainosmies ja valokuvaaja. Hän työskenteli Osuusliike Elannon palveluksessa ensin mainososastolla ja somistamolla ja vuodesta 1949 alkaen hän keskittyi valokuvaukseen. Heinonen perusti Elantoon valokuvaamon ja hän kuvasi Elanto-lehdelle lisäksi hän teki mainoskuvauksia. Vapaa-aikanaan hän kuvasi kaupunkielämää. Kaija Rahola
Kaija Rahola syntyi Tampereella musikaaliseen perheeseen. Valmistuttuaan ylioppilaaksi hän alkoi suunnitella laulajanuraa, mutta pyrki lopulta elokuvaan. Hän lähetti sisarensa kannustamana kirjeen valokuvansa kera ohjaaja Valentin Vaalalle vuonna 1939. Vaala luki kirjeen palattuaan Aulangolta Helsinkiin näyttelijä Sirkka Sarin traagisen onnettomuuden jälkeisenä päivänä heinäkuun lopulla 1939 ja kutsui Raholan koekuvauksiin. Talvisodan jälkeen Rahola ura lähti nousuun, kun hänet otettiin Suomi-Filmiin. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli avustajana elokuvassa "Vihreä kulta", jossa pääosia näyttelivät Hanna Taini ja Olavi Reimas. Jukka Rahja
Jukka Rahja ammuttiin 31. elokuuta niin sanotuissa Kuusisen klubin murhissa, kun oppositiokommunistit Aku Paasin johdolla päättivät ryhtyä vallankumoukselliseen puhdistustyöhön. Rahjan ampui Allan Hägglund. Murhaoppositioksi sittemmin nimetyn ryhmän jäsenet tulivat lähinnä Pietarin punaupseerikoulusta, jota Rahja johti itsevaltaisin ottein. Opposition jäseniä oli ennen tapahtunutta erotettu puolueesta ja vangittu. Vangittujen kuulusteluissa Rahja oli ilmaissut valmiutensa ampua Voitto Eloranta, joka vuonna 1923 teloitettiin Rahjan murhasta tuomittuna. Hänen leskensä Elvira Willman-Eloranta teloitettiin pari vuotta myöhemmin. Ilmari Rahm
Ilmari Rahm (22. marraskuuta 1888 Käkisalmi - 1939) oli suomalainen lääkäri, šakinpelaaja ja toimittaja. Hän perusti Suomen Shakin ja toimi sen ensimmäisenä päätoimittajana 1924–1931. Eino Haarla
Haarlan vanhemmat olivat kauppaneuvos Toivo Rafael Valdemar Haarla ja Ruusa Keskinen. Hänen setänsä oli kirjailija Lauri Haarla. Haarla kirjoitti ylioppilaaksi Tyrvään suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1916 ja osallistui kansalaissotaan kenraali Lauri Malmbergin adjutanttina. Sotilasarvoltaan hän oli reservin luutnantti. Eino J. Härkönen
Eino Johannes Härkönen (10. maaliskuuta 1886 Joensuu – 4. helmikuuta 1944 Eno) oli suomalainen taidemaalari, joka kuvasi etenkin kotimaakuntaansa Pohjois-Karjalaa. Hänen teoksensa ovat tyyliltään realistisia. Hänen tyttärensä Helmi on naimisissa Aapeli Saarisalon pojan Sakarin kanssa. Eino Kilpi
Eino Blomros syntyi Uudessakaupungissa ompelija Aina Blomrosin aviottomana lapsena, mutta pääsi kodin köyhyydestä huolimatta opintielle. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1910 ja lähti opiskelemaan yliopistoon Helsinkiin, jossa myös suomensi sukunimensä "Kilveksi". Hän joutui keskeyttämään opintonsa kahden vuoden kuluttua lainarahojen loputtua ja ryhtyi toimittajaksi, ensin lyhytaikaisesti kotikaupungissaan ilmestyneeseen Vakka-Suomeen. Kilpi toimi sitten vuosina 1912–1919 toimittajana Turun Sanomissa ja oli lehden tavoin poliittisesti liberaali ja lähellä nuorsuomalaisten vasenta siipeä. Hän pysytteli sivussa sisällissodan tapahtumista. Tavattuaan tulevan vaimonsa Sylvi-Kyllikki Kilven (omaa sukua Sinervo) hän läheni kuitenkin sosiaalidemokraatteja. Pari vihittiin kesällä 1920 ja pari kuukautta Rauman Sanomien päätoimittajana ollut Eino Kilpi siirtyi Tampereelle sosiaalidemokraattisen Kansan Lehden toimittajaksi. Eino Roiha
Eino Vilho Pietari Roiha (12. toukokuuta 1904 Viipuri – 20. lokakuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen musiikintutkija, säveltäjä ja pianisti. Hän oli merkittävä nykymusiikin esitaistelija, ja hän väitteli tohtoriksi vuonna 1943 Jean Sibeliuksen sinfonioiden muotoanalyysista. Eino Haarla
Eino Toivo Rafael Haarla, ent. "Harberg" (9. maaliskuuta 1896 Korpilahti – 24. huhtikuuta 1938 Vaajakoski, Jyväskylän maalaiskunta) oli suomalainen Tampereella asunut tehtaanjohtaja ja järjestöjohtaja. Jaakko Rahja
Jaakko Wilhelm Aaronpoika Rahja (; 13. tammikuuta 1872 Kalajoki – 22. helmikuuta 1926 Petroskoi) oli suomalainen rautatieläinen, joka osallistui Suomen sisällissotaan ja toimi myöhemmin puolue- ja hallintotehtävissä Neuvosto-Venäjällä. Hän oli Pietarin Kronstadtissa syntyneiden Eino Rahjan ja Jukka Rahjan veli. Eino Jurkka
Eino Heikki Jurkka (aik. Juurivirta, ent. Rothström, 9. helmikuuta 1894 Hämeenlinna – 12. helmikuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja. Eino Cederberg
Eino Edvard Augustinus Cederberg, kirjailijanimi Erkki Saarenmaa (21. elokuuta 1889 Uusikaupunki – 21. maaliskuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori, lyseon rehtori ja kirjailija. Eino Leino (toimittaja)
Eino Ilmari Leino (s. 21. marraskuuta 1946 Helsinki) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija. Hän kirjoitteli jo lukioluokilla Helsingin Sanomiin ja Ilta-sanomiin. Kirjoitettuaan 18-vuotiaana ylioppilaaksi Helsingin Normaalilyseosta hän meni toimitusharjoittelijaksi Helsingin Sanomiin. Hän toimi lehdessä myös popmusiikin arvostelijana. Journalistinurastaan hän on suurimman osan työskennellyt Apu-lehdessä ja siirtynyt toimittajanuransa lopulla ja eläkkeelle päästyään kirjailijaksi. Leino on naimisissa ja hänellä on yksi poika ja yksi pojanpoika. Jukka Rahja
Jukka Rahja syntyi Kronstadtissa Venäjällä sinne Pohjanmaalta muuttaneiden siirtolaisten perheeseen. Hän osallistui poliittiseen toimintaan jo varhain ja liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen vuonna 1903. Kaksi vuotta myöhemmin Rahja osallistui epäonnistuneeseen kapinaan, jonka jälkeen hän pakeni Suomeen. Rahja jatkoi poliittista toimintaansa Suomen sosialidemokraattisessa nuorisoliitossa (SSN). Rahja palasi Venäjälle vuonna 1913, ja hän vaikutti muun muassa bolševikkien Pietarin-komitean toimeenpanevassa komissiossa. Eino Karvinen
Eino Karvinen (11. tammikuuta 1893 Savonranta - 23. elokuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Pekka Karvinen ja Sofia Hirvonen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Taimi Elin Forsellin kanssa. Eino Railo
Railon vanhemmat olivat Taivalkosken kappalainen, pastori Gustaf Edward Nyman (1848–1892) ja Anna Helander. Perhe muutti Taivalkoskelta Suomussalmelle jo vuoden kuluttua Railon syntymästä, ja hän kävi sittemmin talvet koulua Oulussa ja vietti kesät Pudasjärvellä. Railo kirjoitti ylioppilaaksi Oulun suomalaisesta lyseosta vuonna 1904. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1907 ja filosofian tohtoriksi 1925. Hän toimi myös yliopiston kirjallisuuden historian dosenttina vuodet 1924–1948. Railon väitöskirja "Haamulinna" (1925) käsitteli englantilaista kauhuromanttista kirjaillisuutta. Eino Kanerva
Eino Ensio Kanerva (s. 20. syyskuuta 1910 Tampere – 8. tammikuuta 1942 Poventsa) oli suomalainen pesäpalloilija, jääpalloilija ja jalkapalloilija. Einojuhani Rautavaara
Einojuhani (Eino Juhani) Rautavaara (9. lokakuuta 1928 Helsinki – 27. heinäkuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen taidemusiikin säveltäjä. Hän oli yksi kansainvälisesti tunnetuimmista suomalaissäveltäjistä. Eino Partanen
Eino Partanen (7. heinäkuuta 1902 Jääski – 3. elokuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen valokuvaaja ja valokuvausliike Helios Oy:n perustaja. Eino Rautaruoho
Eino Rautaruoho (1900 Kuhmoinen – 5. lokakuuta 1979) oli suomalainen Koskenpäällä asunut kansantaiteilija, säveltäjä sekä taidemaalari. Hän työskenteli kyläseppänä ja myllärinä. Eino Puri
Eino Puri (s. 7. toukokuuta 1988 Tartto, Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolainen jalkapalloilija, joka edustaa Meistriliigassa pelaavaa JK Nõmme Kaljua. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.. Eino Pakarinen
Eino Isidor Pakarinen (19. marraskuuta 1882 Joensuu – 11. maaliskuuta 1932 Kuopio) oli suomalainen runoilija. Eino Lehto
Hän astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 vänrikiksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 3. jääkärirykmentin 5. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan ja otti osaa sisällissodan aikana Tampereen ja Viipurin taisteluihin. Hän haavoittui lievästi Kelkkalassa Viipurin edustalla 26. huhtikuuta 1918. Eino Rahja
Ympärysvaltojen Pohjois-Venäjän intervention yhteydessä Rahja kävi brittien kanssa neuvotteluja suomalaisten joukkojen osallistumisesta sotaan, ja lopulta Vienan Karjalassa perustettiin Muurmannin legioona kesäkuussa 1918. Vuodenvaihteessa Rahja kävi Pietarin kansainvälinen punaupseerikoulun ensimmäisen kurssin, toimien sen jälkeen vuoteen 1922 saakka puna-armeijan suomalaisjoukkojen komissaarina ja tarkastajana. Tämän jälkeen hän oli jäsenenä Pietarin vallankumouksellisessa sotaneuvostossa. Rahjan veljesten Einon ja Jukan kerrotaan myös salakuljettaneen elintarvikkeita Suomesta Neuvosto-Venäjälle vuosina 1918–1919. Eino Salminen
Eino Salminen (16. joulukuuta 1904 Uusikaupunki – 13. kesäkuuta 1965 Uusikaupunki) oli suomalainen pakinoitsija. Eino Karttunen
Eino Pentti August Karttunen (14. marraskuuta 1883 Rääkkylä – 1920) oli suomalainen kirjailija joka käytti nimimerkkiä "Hypönniemi". Eino Hanski
Eino Hanski (17. heinäkuuta 1928 Leningrad, Neuvostoliitto – 20. elokuuta 2000 Göteborg, Ruotsi) oli suomalainen kirjailija ja kuvanveistäjä. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat omaelämäkerrallinen "Pitkät vuodet" -romaanitrilogia sekä Evert Tauben muistomerkki. Läskikapina
Eino Rahja oli Pietarin sotilasneuvoston jäsen. Hän esitteli 18. tammikuuta ajatuksen, että Itä-Karjalan kansannousuun osallistuneiden suomalaisten vapaaehtoisten joukon vastavoimaksi Neuvosto-Venäjän piti lähettää rajan yli Pohjois-Suomeen vapaaehtoisjoukko. Neuvostojohto ilmoitti heti sähkeitse tukevansa ajatusta. Idea toteutui jo samana päivänä, ja pohjoiseen lähetettiin suuri joukko puna-armeijan upseereita ja sotakoulukurssilaisia. Rahja seurasi adjutanttinsa kanssa perässä 20. tammikuuta. Tampereen taistelu
Eino Rahja oli saanut koottua punaisten hallitsemasta Etelä-Suomesta noin 2 000 miestä, joiden avulla hän hyökkäsi 30. maaliskuuta alkaen toistuvasti valkoisten asemia vastaan Lempäälässä murtaakseen Tampereen saartorenkaan. Lempäälässä ja Vesilahdella käytiin kovia taisteluja koko pääsiäisen ajan. Etelästä kuuluva tykistötulen ääni piti saarretussa kaupungissa yllä toivoa avusta. Lisäksi kaupungin yllä kaarteli punaisten lentokone, josta pudotetuissa propagandalehtisissä luvattiin Rahjan tulevan avuksi tiettyyn kellonaikaan. Rahjan joukot eivät missään vaiheessa päässeet 30 kilometriä lähemmäs Tamperetta, mutta niiden aktiivisuus viivytti valkoisten lopullisen valtausoperaation aloittamista. Punaiset hyökkäsivät tällä suunnalla tuloksetta vielä 5. huhtikuuta ja taistelut jatkuivat Lempäälässä pitkään Tampereen kukistumisen jälkeenkin. Eino Grön
Eino Joel Grön (s. 31. tammikuuta 1939 Reposaari, Pori) on suomalainen iskelmälaulaja. Eino Niini
Eino Markus Niini (vuoteen 1925 Lind; 2. elokuuta 1902 Pori – 26. joulukuuta 1987) oli suomalainen teollisuudentutkija ja professori. Hän väitteli tekniikan tohtoriksi vuonna 1945 ja toimi vuosina 1945–1969 opinahjonsa Teknillisen korkeakoulun teollisuustalouden professorina. Hän työskenteli 1930–1940-luvulla myös Valtion lentokonetehtaan sekä SOK:n palveluksessa. Hän kuului Työterveyslaitoksen johtokuntaan vuodesta 1949 alkaen ja toimi sen puheenjohtajana 1966–1970. Eino Kivivuori
Kustaa Eino Kivivuori (27. toukokuuta 1900 Mietoinen – 7. huhtikuuta 1966 Turku) oli suomalainen vuorineuvos, joka toimi Raision Tehtaat Oy:n ensimmäisenä pääjohtajana ja yhtiön merkittävänä kehittäjänä. Hän oli myös Mekes Oy:n toimitusjohtaja ja yhteiskunnallinen taustavaikuttaja. Eino Karhu
Eino Karhu (27. marraskuuta 1923 Hietamäki, Inkeri – 15. huhtikuuta 2008 Petroskoi, Venäjä) oli karjalainen kirjallisuudentutkija, kriitikko ja kääntäjä. Eino Kenttä
Eino Johannes Evert Kenttä (3. marraskuuta 1906 Tampere – 16. marraskuuta 1952 Tampere) oli suomalainen kiekonheittäjä. Eino Paloheimo
Eino Eelis Paloheimo, sukunimi vuoteen 1906 "Brander" (16. toukokuuta 1901 Nakkila – 13. marraskuuta 1977 Tampere) oli suomalainen insinööri ja kirjailija. Ikaalisten taistelut
Valkoisten vetäydyttyä käytiin rintamalla seuraavien päivien ajan asemasotaa osapuolten tykistöjen tulittaessa toisiaan. 19. maaliskuuta tapahtui ilmeisesti manner-Suomen ensimmäinen ilmapommitus, kun Eino Rahjan ohjaama lentokone pudotti muutaman pommin valkoisten asemiin. Näsijärven Naistenlahden jäältä lähtenyt Rahja oli suorittamassa tiedustelulentoa paikantaakseen valkoisten tykistöa, ja pudotti paluumatkalla ainakin kaksi pommia Ikaalisten kirkonkylään ja yhden Kostulaan. Valkoisten kivääritulessa hän joutui nostamaan lentokorkeuttaan, eivätkä alkeelliset pommit aiheuttaneet vahinkoa. Lentoa kuvataan Väinö Linnan "Täällä Pohjantähden alla" -trilogian toisessa osassa. Eino Poutiainen
Eino Poutiainen (11. lokakuuta 1917 Leppävirta – 12. syyskuuta 1979 Joensuu) oli kiihtelysvaaralainen kansanedustaja ja pienviljelijä. Hän oli Suomen Maaseudun Puolueen (alun perin Suomen Pientalonpoikien Puolueen) kansanedustaja vuosina 1970–1972 sekä 1979 Pohjois-Karjalan vaalipiiristä. Hän toimi myös SPP:n järjestösihteerinä 1959–1961, SPP:n/SMP:n puoluesihteerinä 1961–1970 ja sen pää-äänenkannattajan "Suomen Uutisten" päätoimittajana 1961–1968. Presidentin valitsijamiehenä Poutiainen oli vuoden 1968 presidentinvaalissa. Kotikunnassaan Kiihtelysvaarassa Poutiainen oli kunnanvaltuuston ja -hallituksen jäsen. Hänet muistetaan erityisesti pappamopolla tehdystä vaalityöstä. Sotilasarvoltaan Poutiainen oli reservin vääpeli. Arvo ”Poika” Tuominen
Kesällä 1921 Tuominen vieraili ensimmäistä kertaa Neuvostoliitossa, missä tapasi Kullervo Mannerin ja Eino Rahjan. Manner teki Tuomiseen hyvän vaikutuksen, joskin häntä huvitti papinpoika Mannerin tekeytyminen proletaariksi. Rahja oli Tuomisen mielestä epämiellyttävä aina ulkoista olemustaan myöten. Matkallaan Tuominen pani merkille, että yläluokan entiset huvilat olivat kovin kuluneita ja likaisia kansan käytössä. Toisaalta hän uskoi, että Lenin ja hänen uusi yhteiskuntansa korjaisivat puutteet. Eino Saari (oltermanni)
Eino Saari (15. tammikuuta 1896 Karvia – 11. helmikuuta 1983 Karvia) oli suomalainen pelimanni ja kansanperinteen kerääjä. Vuonna 1977 ilmestyi hänen kotiseutukirjansa "Entinen Karvia". Eino Saarelle myönnettiin Suomen Pelimanniyhdistyksen oltermannin arvo vuonna 1976. Eino Siuruainen
Eino Olavi Siuruainen (s. 20. maaliskuuta 1943 Pudasjärvi) on suomalainen poliitikko, tieteilijä ja virkamies ja entinen Oulun läänin maaherra. Koulutukseltaan Siuruainen on filosofian tohtori maantieteen alalta. Uuno Hannula
Uuno Yrjö Hannula (22. lokakuuta 1891 Alatornio – 26. heinäkuuta 1963 Kemi) oli suomalainen poliitikko, virkamies ja toimittaja. Hannula oli 1910–1950-luvuilla Peräpohjolan ja Lapin kehitykseen keskeisesti vaikuttanut henkilö. Pääosan elämästään Putaan kylässä syntynyt Hannula vaikutti Kemissä Pohjolan Sanomien päätoimittajana. Poliittisen uransa Hannula teki Helsingissä Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1927–1945 sekä opetusministerinä vuosina 1937–1940 toimiessaan Lapin läänin maaherrana vuosina 1945–1958 hän asui Rovaniemellä. Eino Rajamäki
Eino Johannes Rajamäki (s. 1939) on suomalainen poliitikko ja yrittäjä. Eino Yliruusi
Eino Yliruusi syntyi maanviljelijän poikana Ikaalisissa. Hän kirjoitti huomattavia lehtiartikkeleita jo alle 20-vuotiaana ja olisi asetettu kansanedustajaehdokkaaksikin, kunnes saatiin tietää, että hänellä oli vielä monta vuotta odotusaikaa, sillä tuohon aikaan pääsi kansanedustajaksi vasta 24-vuotiaana. Hän jätti politiikan joksikin aikaa ja aloitti opiskelut Rovaniemen Metsäkoulussa, josta valmistui metsäteknikoksi. Koulun jälkeen vuoden 1920 paikkeilla Yliruusi muutti Tampereelle. Tampereella hän aluksi toimi Pienviljelijäin Liiton metsänhoidon neuvojana, mutta kutsuttiin pian Metsämiesten Keskusseuran sihteeriksi ja Metsämies-lehden toimittajaksi. Tämän ohella hän toimitti Metsämiehen kalenteria. Samalla hän toimi Metsämiesten Metsätoimiston toimitusjohtajana. Yliruusin aikana koulunkäyneiden metsämiesten järjestöstä kehittyi lyhyessä ajassa varsin merkittävä etujärjestö. Eino Leino
Eino Leino (oikealta nimeltään Armas Einar Leopold Lönnbohm, 6. heinäkuuta 1878 Paltamo – 10. tammikuuta 1926 Hyvinkään Nuppulinna [nyk. Tuusula]) oli suomalainen kirjailija, lehtimies ja kriitikko. Leinon laaja ja monipuolinen kirjallinen tuotanto sisälsi runoutta, romaaneja, näytelmiä, esseitä ja lehtipakinoita sekä suomennoksia ulkomaisesta kirjallisuudesta. Leino luetaan Suomen merkittävimpiin kirjailijoihin. Sekä hänen lyriikkansa että aaterunonsa ovat vuosikymmenestä toiseen pysyneet laajojen lukijapiirien suosiossa. Eino Heikura
Eino Emil Heikura (18. lokakuuta 1893 Nurmes – 19. maaliskuuta 1962 Pori) oli suomalainen maanviljelijä, kansanedustaja ja kunnallisneuvos. Eino Sääskilahti
Eino Martti Sääskilahti (1. huhtikuuta 1922 Rovaniemen maalaiskunta – 16. maaliskuuta 2005) oli suomalainen poliitikko. Sääskilahti toimi Keskustan kansanedustajana vuosina 1962–1970 edustaen Lapin läänin vaalipiiriä. Kunnallispolitiikassa Sääskilahti toimi Suomen Kaupunkiliiton hallituksessa, Rovaniemen kaupunginhallituksen varapuheenjohtajana ja kaupunginvaltuuston varapuheenjohtajana. Sääskilahti toimi presidentin valitsijamiehenä vuosina 1956, 1962 ja 1968. Eino Lehtinen (sotaveteraani)
Eino Arvid Lehtinen (10. huhtikuuta 1900 Ylistaro – 2. tammikuuta 2007 Raisio) syntyi Ylistarossa 9-lapsisen perheen kuopukseksi ja oli yksi Suomen vanhimmista asukkaista sekä viimeisiä sisällissodan veteraaneja. Suomen punaisten rintamamiesten liitto
On mahdollista, että SPRL:n aktivisteilla oli yhteyksiä Neuvostoliitossa oleskelleeseen Eino Rahjaan, joka oli tunnettu SKP:n johdon kriitikko. Tällaisia huhuja esiintyi esimerkiksi punaupseerien keskuudessa vuonna 1931.