Miksi Ruotsin kuninkaan Kustaa II Aadolfin lippulaiva Vasa upposi?
Vasa (laiva)
"Vasa" lähti neitsytmatkalleen 10. elokuuta 1628 Tukholman satamasta. Tarkoitus oli noutaa matkaan kauempana sijaitsevasta Vaxholmin tukikohdasta vielä 300 miestä. Sää oli ollut tyyni, mutta kun Vasa oli ehtinyt matkata noin neljännestunnin ajan ja vajaat 1 300 metriä, äkillinen tuulenpuuska tarttui sen purjeisiin ja kaatoi sen kello neljän ja viiden välillä iltapäivällä. Merivesi syöksyi sisään tykkiporteista, ja alus alkoi nopeasti vajota kohti merenpohjaa. Aikalaisten mukaan onnettomuudessa hukkui noin 50 ihmistä; hylyn läheltä on löydetty 25 luurankoa. "Vasa" upposi muutamassa minuutissa Tukholman edustalle Tegelvikenin kohdalle noin 30 metrin syvyyteen ja makasi siellä sitten hyväkuntoisena 333 vuotta.
Estonian uppoaminen
Aluksella oli onnettomuushetkellä 989 ihmistä, joista 852 sai surmansa. Kaikkiaan 137 laivalla ollutta eli 94 matkustajaa ja 43 miehistön jäsentä pelastettiin merestä onnettomuuspaikalla. Kuolleiden joukossa oli 17 maan kansalaisia. Suurin osa uhreista oli ruotsalaisia ja virolaisia. Ruotsin kansalaisia menehtyi 501, virolaisia 285, latvialaisia 17, venäläisiä 11, suomalaisia 10 ja saksalaisia 10. Ruotsin kansalaisten joukossa oli myös 15 ruotsinsuomalaista. Laivalla oli matkustajia myös muun muassa Liettuasta, Alankomaista, Tanskasta ja Norjasta. Tunnettuja Estonian onnettomuudessa surmansa saaneita olivat virolainen muusikko Urmas Alender, ruotsalainen poliitikko ja entinen valtiopäivämies Lennart Pettersson sekä laivalla risteilyisäntänä ja esiintyjänä työskennellyt ruotsalainen laulaja-lauluntekijä Pierre Isacsson. Nuorimmat "Estonialta" pelastuneet olivat 14-vuotias norjalainen ja 16-vuotias venäläinen poika. Miehistö oli virolais-ruotsalaista, mutta joukossa oli myös venäläisiä ja latvialaisia. Työntekijöitä oli myös Ukrainasta. M/S Johanna Thordén
M/S Johanna Thordén oli suomalainen, Gustaf Thordénin varustamon omistama rahtilaiva, joka ajoi karille ja upposi 12. tammikuuta 1937 Pentlandinsalmessa Skotlannin ja Orkney-saarten välissä Swonan saaren edustalla ollessaan paluumatkalla New Yorkista Göteborgiin. Laivalla oli yhteensä 38 henkeä, matkustajat mukaan lukien. Heistä kahdeksan selvisi hengissä. Myös laivan 55-vuotias kapteeni Lahja Simola hukkui. Laivan kuparilastin nosti vuonna 1969 sukeltaja Keith Jessop. Wolgastin satamassa 15. kesäkuuta 1633
Wolgastin satamassa 15. kesäkuuta 1633 () on ruotsalaisen taidemaalari Carl Gustaf Hellqvistin tekemä historiamaalaus. Teos on öljyvärimaalaus, ja se valmistui 1885. Se esittää edellisvuoden lopulla Lützenin taistelussa kuolleen Ruotsin kuninkaan Kustaa II Aadolfin ruumiin saattoa laivaan kuljetettavaksi edelleen Tukholmaan. Sadan miekan mies
Vuosi on 1634, kaksi vuotta on kulunut siitä kun Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolf kaatui Lützenin kentällä. Sadan miekan mies, ”köyhä mies merien takaa”, ”Ota-henki-Olavi” eli Kaarnojan kapteeni ratsastaa toverinsa Hannu Eerikinpojan kanssa kohti Koskelan aateliskartanoa. Siellä hän kohtaa Krister Kristerinpojan ja päätyy miekkailemaan tätä vastaan kauniin Elisabeth Gyllenskiöldin, Kristerin serkun, neitsytkammiossa. Elisabeth ei pidä serkustaan ja paljastaa Kaarnojan kapteenille serkkunsa salajuonen kapteenin pään menoksi. Kapteenilla on tärkeä kuninkaan kirje eräälle Ståhlhandskelle. Hän luovuttaa kirjeen Elisabethin haltuun ennen lähtöään Koskelasta. Salajuonen mukaan kapteeni ja hänen toverinsa, Hannu Eerikinpoika on tarkoitus yllättää Lehikon autiotorpalla matkalla Turkuun. Kaksikko tietää varoa kyseistä torppaa, eivätkä he lopulta kohtaa siellä muita kuin vuolasta Karjalan murretta puhuvat hyväntahtoiset palkkasoturit Komsin ja Taavetin, jotka ovat elokuvan koomisen hahmon ritareita. Saattaja
Suomessa nimikettä käytettiin eniten sotavuosiksi sotilaskäyttöön otetuista merenkulkuhallinnon aluksista ja vartiolaivoista; niiden eräs merkittävä tehtävä oli suojella Suomen ja Ruotsin välistä huoltoliikennettä; tunnetuin niistä tuhoutunut oli 13. tammikuuta 1940 syvyyspommin heitinräjähdyksessä tuhoutunut entinen presidentin huvipursi s/s Aura II. Kustaa Aadolf (Ruotsin perintöprinssi)
Kustaa Aadolf kuoli lento-onnettomuudessa Kööpenhaminassa 26. tammikuuta vuonna 1947. Prinssi ja kaksi seuralaista olivat palaamassa Tukholmaan metsästysretkeltä ja Hollannin vierailulta, missä hän oli ollut tapaamassa kruununprinsessa Julianaa ja prinssi Bernhardia. Ruotsin vallan aika Suomessa
Baltiassa Ruotsi kävi edelleen sotaa Puola-Liettuaa vastaan ja 1629 solmittiin väliaikainen Altmarkin rauha. Saksassa syttyneeseen katolisen keisarin ja protestanttisten ruhtinaiden väliseen kolmikymmenvuotiseen sota Kustaa II Aadolf liittyi 1630 noustuaan maihin Pohjois-Saksassa. Ruotsin tavoitteena sodassa oli tukea Saksan protestantteja ja vahvistaa omaa asemaansa. Kustaa II Aadolf kuitenkin kuoli Lützenin taistelussa 1632 ja hänen tyttärensä Kristiina nousi alaikäisenä valtaistuimelle. Käytännössä valtakuntaa hallitsi tässä vaiheessa Axel Oxenstiernan johtama holhoojahallitus. 30-vuotisen sodan päättäneessä Westfalenin rauhassa 1648 Ruotsi vakiinnutti asemansa suurvaltana. Kolmikymmenvuotinen sota ja muut suurvalta-ajan konfliktit kuitenkin kuluttivat pahoin Ruotsin ja Suomen voimavaroja. Huomattava osa talonpojista joutui palvelemaan armeijassa ja laivastossa, joissa kuolleisuus oli suurta. 803 Naval Air Squadron
Norjan rannikolla vaurioituivat 9. huhtikuuta risteilijät "HMS Devonshire", "HMS Glasgow" ja "HMS Suffolk" sekä upposi hävittäjä "HMS Gurkha" niiden ollessa matkalla Bergeniin upottamaan norjalaisten rannikkopatterien 8. huhtikuuta vaurioittamaa saksalaista risteilijää "Königsbergiä". Syynä alus tappioihin olivat Luftwaffen X Lentoarmeijakunnan Pommituslentorykmentti 26:n (KG 26 Löwen) Heinkel He 111H-3 ja Heinkel He 111H-4 sekä Pommituslentorykmentti 30:n (KG 30) Junkers Ju 88 pommikoneet. Ruotsin vallan aika Suomessa
Talonpoikaislevottomuudet lisääntyivät Kustaa Vaasan hallintokaudella muun muassa lisääntyneen verorasituksen ja toisaalta hänen poikiensa valtakamppailun myötä. Talonpoikaislevottomuuksien huipentuma oli nuijasota vuosina 1596–1597. Se päättyi verisesti armeijan kukistaessa nuijin, keihäin ja jousin aseistetut pohjalaiset ja savolaiset talonpojat. Kapina suuntautui Suomessa valtaa käyttänyttä aatelia ja erityisesti Klaus Flemingiä vastaan. Kapinoitsijat hakivat apua Ruotsin kruunua tavoitelleelta Kaarle-herttualta. Kapinan syinä nykytutkimus pitää rappasodan sotarasitusta, taloudellista taantumaa ja linnaleirijärjestelmän aiheuttamia kärsimyksiä. Tutkijat ovat olleet erimielisiä siitä, miten suuri vaikutus Kaarle-herttuan harjoittamalla Klaus Flemingin vastaisella yllytyksellä oli nuijasodan syntyyn.. Matapanin taistelu
Englantilainen risteilijä "HMS Ajax" sai vaurioituneen "Pola"n tutkaansa, jolloin amiraali Pridham-Wippell luuli havaittua alusta taistelulaiva "Vittorio Veneto"ksi ja ilmoitti siitä taisteluosaston komentajalle amiraali Cunninghamille. "HMS Valiant"in tutkassa havaittiin italialaiset risteilijät noin kello 22.00 ja noin puoli tuntia myöhemmin taistelulaivat yllättivät hitaasti etenevän italialaisosaston. "HMS Warspite" avasi tulen ja ampui kaksi täyslaidallista kohti "Fiume"a, joka upposi kello 23.15. Samanaikaisesti "HMS Valiant" avasi tulen kohti "Zara"a, jota kohti avasi tulen myös "HMS Warspite" "Fiume"n tuhouduttua. "HMS Valiant"in ampumaa viisi sarjaa pääaseillaan ja "HMS Warspite"n ampumat neljä muuttivat "Zara"n hitaasti vajoavaksi hylyksi, jonka laivan kapteeni upotti estääkseen sen joutumasta vihollisen saaliiksi. Italialaiset hävittäjät suorittivat vastahyökkäyksen, mutta "Alfieri", joka oli laukaissut neljä yhteislaukausta pääaseillaan ja kolme torpedoa, upotettiin tykkitulella. "Carducci"n, joka sai useita osumia ja syttynyt tuleen, upottivat hävittäjät "HMAS Stuart" ja "HMS Havock". "Oriani", johon osui tuhoten toisen moottorin, pääsi pakenemaan ja palaamaan kotisatamaan ja "Gioberti"n onnistui paeta uskaliaan vastahyökkäyksen jälkeen. Lopulta englantilaiset hävittäjät "HMS Jervis" ja "HMS Nubian" löysivät "Polan" pimeästä ja upottivat sen torpedoimalla otettuaan kansilleen ensin eloonjääneitä. Slite (varustamo)
Slite ajautui konkurssiin 7. huhtikuuta 1993. 1980-luvun lopussa ja 1990-luvun alussa varustamo oli investoinut uusin aluksiin Athena, Kalypso ja Europa. Laman iskiessä 1980-luvun lopussa Suomeen ja Ruotsiin meni Athenaa ja Kalypsoa rakentanut Wärtsilä Meriteollisuus konkurssiin, minkä seurauksena alusten hinnat nousivat huomattavasti. Laman syventyessä Sveriges Riksbankin oli pakko laskea Ruotsin kruunu kellumaan 19. marraskuuta 1992, minkä seurauksena kruunu devalvoitui jo aiemmin kellumaan päästetyn Suomen markan tavoin. Tämän seurauksena Sliten saksalaiselta telakalta tilaaman m/s Europan hinta nousi noin 20 prosenttia, mikä johti siihen, että yksi Sliteä rahoittaneesta pankeista, Nordbanken, katsoi ettei se enää voi olla mukana rahoittamassa aluksen hankintaa. Nordbankenin päätös pakotti Sliten luopumaan Europasta, mutta sekään ei enää pelastanut varustamoa, vaan se siis ajautui muutaman kuukauden kuluttua konkurssiin. Kustaa II Aadolf
Kustaa II Aadolf (Gustav II Adolf, 9. joulukuuta 1594 Tukholma – 6. marraskuuta 1632 Lützen, aikamäärät juliaanista kalenteria) oli Ruotsin kuningas (arvonimenään Ruotsein, Gööttein ja Vendein kuningas) vuosina 1611–1632. Kutsumanimen ”Pohjoisen Leijona” saanut valloittajakuningas oli yksi historian suurimmista sotapäälliköistä. Sekä Napoleon Bonaparte että sotateoreetikko Carl von Clausewitz olivat Kustaan ylimpiä ihailijoita. Kustaa II Aadolf teki myös huomattavia valtiollisia uudistuksia ”oikean kätensä”, kansleri Axel Oxenstiernan kanssa. Ruotsissa hänet tunnetaankin myös Kustaa Aadolf Suurena (). Kustaa IV Aadolf
Valta siirrettiin väliaikaiselle hallitukselle, jonka johtoon tuli Kaarle-herttua, josta myöhemmin tuli lyhyaikainen kuningas Kaarle XIII. Tämä kutsui valtiopäivät koolle. Kustaa IV Aadolf luopui vapaaehtoisesti vallasta 29. maaliskuuta 1809, säästääkseen kruununsa pojalleen, mutta 19. toukokuuta 1809 valtiopäivät päättivät, että hänen jälkeläisensä ovat menettäneet oikeuden Ruotsin kuninkuuteen. Lisäksi hänet päätettiin joulukuussa 1809 karkottaa perheineen Ruotsista. Perhe matkusti Badeniin Saksaan, jonne perhe jäi syrjäytetyn kuninkaan jatkaessa matkaa Sveitsiin. Kustaa IV Aadolf oli aluksi hyvin masentunut kohtalostaan, ja hänen avioliittonsakin päätyi eroon vuonna 1812. Kustaa IV Aadolf vietti kiertelevää elämää eurooppalaisissa kaupungeissa vuoteen 1833 asti, jolloin hän asettui asumaan St. Galleniin, Sveitsiin. Siellä Kustaa IV Aadolf kuoli vuonna 1837. Vadstenan kunta
Ruotsin kuningas Kustaa Vaasa rakennutti vuonna 1545 Vadstenan linnan tanskalaisten hyökkäyksen varalta. Linna muutettiin vuonna 1555 asuinpalatsiksi Kustaa Vaasan pojalle, Itä-Götanmaan herttua Magnus Vaasalle. Kustaa Vaasan toiseksi vanhin poika Juhana III antoi luvan muuttaa puolustuslinnan renessanssilinnaksi. Kuninkaalliset asuttivat linnaa aina vuoteen 1716. Viimeinen linnassa asunut kuninkaallinen oli kuningatar Ulriika Eleonoora. Kuninkaallisten lähdön jälkeen linnaa on käytetty muun muassa viljamakasiinina ja kamarivuodevaatteiden kutomona. Nykyisin se toimii museona. Kirkholman taistelu
Kaarle syytti tappiosta ruotsalaisten sotilaiden pelkuruutta. Tappio herätti myös huomiota Ruotsin armeijan vanhanaikaiseen aseistukseen ja huonoon koulutukseen. Myöhemmin Kaarlen poika Kustaa II Aadolf johtikin myöhemmin kokonaan uudenlaista ruotsalaista armeijaa uusine aseineen ja taktiikoineen. Kustaa II Aadolfin patsas
Turun patsaassa kuninkaan asento ja yleisvaikutelma ovat samanlaiset kuin Göteborgin patsaassa. Patsaissa on kuitenkin useita eroja. Turun patsaasta puuttuvat kuninkaan vyöllä riippuva miekka ja kuninkaan oikeaan jalkaan nojaava vaakunakilpi. Turun patsaassa kuninkaan oikeassa kädessä on asiakirjakäärö, joka puuttuu Göteborgin patsaasta. Turun patsaasta puuttuu kuninkaan vasemman käsivarren peittävä viitan laskos, ja monet kuninkaan vaatetuksen koristeet on esitetty yksinkertaisemmin. Turun patsas on myös huomattavasti pienempi kuin Göteborgin patsas. Vasa (laiva)
Vasa ("Wasa") oli Ruotsin kuninkaan Kustaa II Aadolfin lippulaiva, joka upposi 10. elokuuta 1628 Tukholman edustalla aloitettuaan juuri neitsytmatkansa. Vuonna 1961 laiva nostettiin merenpohjasta. Laivaa ruiskutettiin 17 vuotta säilöntäaine polyetyleeniglykolilla tilapäisessä säilytyspaikassa Wasavarvetilla. Vuodesta 1990 lähtien alus on ollut sille perustetussa Vasa-museossa Tukholmassa. S/S Norra Sverige
"Norra Sverige" oli lähtenyt kappaletavaralastissa mutta ilman matkustajia Ruotsista kohti Mäntyluotoa 6. joulukuuta 1914. Saman päivän aamuna ajoivat ruotsalaiset S/S "Everilda" ja S/S "Luna" saksalaisen miinalaivan laskemiin miinoihin ja upposivat Mäntyluodon lähellä. Mäntyluodon satamakomendantti lähetti heti tiedotteen kaikkiin Suomen ja Ruotsin satamiin ja pyysi keskeyttämään liikenteen Mäntyluotoon. Kaikki Ruotsista kohti Mäntyluotoa lähteneet alukset "Norra Sverige" -laivaa lukuun ottamatta saatiinkin pysäytettyä, kun torpedoveneet tavoittivat ne matkan varrella. Suomen historia
Kuningas Kustaa Vaasa irrotti Ruotsin Kalmarin unionista sekä nosti Vaasojen hallitsijasuvun Ruotsin valtaistuimelle. Hänen hallituskaudellaan valtakunnassa toteutettiin laajamittaisia uudistuksia, kuten esimerkiksi uskonpuhdistus. Ruotsista tehtiin lisäksi perinnöllinen kuningaskunta, ja Kustaa Vaasan kuoltua hänen poikiensa välillä syntyi kiistoja vallanperimyksestä. 1500-luvulla Ruotsi kävi myös useita sotia Venäjää vastaan, mikä vaikutti Suomen ja varsinkin talonpoikien asemaan. Suomalaiset talonpoikaislevottomuudet johtuivat Kustaa Vaasan aloittamasta kuninkaanvallan kasvusta, joka aiheutti talonpojille taloudellisia rasitteita. Merkittävin kapina oli nuijasota, joka suuntautui aatelia ja erityisesti Klaus Flemingiä vastaan ja sai alkunsa linnaleirijärjestelmän rasitteista sekä Ruotsin valtakunnan valtaistuinriidoista. Kristian II
Suhteet Alankomaihin katkesivat ja Lyypekki liittoutui Kustaa Vaasan kanssa. Kristianin ote Ruotsista kirposi ja sen kuninkaaksi kruunattiin Kustaa Vaasa vuonna 1523. Tämä merkitsi Kalmarin unionin lopullista päätöstä. Viimein myös Jyllanti kapinoi ja tarjosi Tanskan kruunua Holsterin herttua Frederikille 1523. Kristian pakeni Seelantiin. Kustaa III
Murhatyön tekijäksi valikoitui kapteeni Jacob Johan Anckarström. Hän ampui 16. maaliskuuta 1792 Kustaata kylkeen Tukholman oopperatalon naamiaisissa. Kuninkaan haavoja ei pidetty ensin hengenvaarallisina, mutta ammuksena käytetty ruostunut rautanaula aiheutti kuolion, ja kuningas kuoli kaksi viikkoa myöhemmin. Uudeksi kuninkaaksi tuli hänen alaikäinen poikansa Kustaa IV Aadolf. Uusi Ruotsi
Kristinan linnakkeen rakentamisen aikoihin Minuit lähetti osan miehistään tekemään kauppaa Virginian brittiläisten siirtolaisten kanssa. Britannian kuningas Kaarle I oli kuitenkin evännyt kauppaluvan maiden välillä, joten ruotsalaiset palasivat takaisin tyhjin toimin. Kesällä 1638 Minuit jätti siirtokunnan ja poikkesi St. Christopherin saarille ottamaan alukseen tupakkalastin. Ennen oman laivansa lähtöä Minuit vieraili hollantilaisessa aluksessa, jonka äkillinen myrsky kuljetti merelle. Minuitin uskotaan hukkuneen laivan mukana. Vasa (laiva)
"Vasan" uppoamissyy oli liian ylhäällä ollut painopiste, minkä vuoksi pienikin kallistuminen riitti kaatamaan laivan. Rakentamisen aikana tehtyjen aikataulu-, koko- ja aseistusmuutosten vuoksi "Vasan" painolasti oli yksinkertaisesti liian kevyt, eikä sitä tilanpuutteen vuoksi voinut lisätä, joten laiva ui liian korkealla. "Vasan" on arvioitu olleen niin kiikkerä, että se olisi voinut kaatua tuulen ollessa vain 2 m/s. Gustaf Mauritz Armfelt
Armfeltista tuli 1774 henkivartiokaartin vänrikki Ruotsin Kustaa III:n hovissa. Hän joutui jättämään Ruotsin kaksintaistelusta syntyneen skandaalin vuoksi ja matkusti Pietarista Varsovaan ja Berliinin kautta Pariisin 1778–1780. Armfelt tutustui Kustaa III:een Belgian Spassa ja hänestä tuli kruununprinssi Kustaa Aadolfin kavaljeeri sekä henkivartiokaartin kapteeni. Hän osallistui neuvotteluihin Venäjän Katariina II:n kanssa 1783 ja aikana 1788–1790 hän oli yksi kuninkaan luotettuja neuvonantajia. Tanskalaisten noustessa maihin 1788 ja uhatessa Göteborgia, hän järjesti Taalainmaan sotajoukot ja johti ne voittoon. Armfelt pysyi hallitsijan puolella epäluulon kasvaessa kuninkaan järjestämää sotaa vastaan. Hän oli Ruotsin pääneuvottelija Värälän rauhanneuvotteluissa elokuussa 1790. Armfelt oli haavoittunut vakavasti olkapäähän 4. kesäkuuta 1790 Savitaipaleen taistelussa. Ruotsin merivoimat
Sverige-luokan rannikkopanssarilaivat "HMS Gustav V", "HMS Drottning Victoria" ja "HMS Sverige" jatkoivat palvelustaan, mutta Svea-luokan aluksista oli poistunut käytöstä 1920 sukellusveneiden emälaivaksi muutettu "HMS Svea". "HMS Thulesta" tehtiin maalilaiva 1928. Monitoreista olivat palveluskäytössä ainoastaan kaksi Thordön-luokan (aikaisempi nimi John Ericsson-luokka) alusta ("HMS Tirfing" ja "HMS Thordön"), Gerda-luokan alus "HMS Gerda" ja Berserk-luokan alus "HMS Björn", jotka poistuivat käytöstä ennen toista maailmansotaa. Breitenfeldin ensimmäinen taistelu
Breitenfeldin tappion myötä keisari Ferdinand II:n piti unohtaa unelma helposta voitosta sodassa. Kaikki aikaisemmat viholliset lyönyt armeija oli tuhoutunut. Tilly kuoli myöhemmin Baijerissa Rainin taistelussa saamiinsa vammoihin, minkä jälkeen keisari kutsui pakon edessä Albrecht von Wallensteinin takaisin ylipäälliköksi kokoamaan uuden armeijan. Ruotsalaisten sotaonni kääntyi seuraavana kesänä Kustaa II Aadolfin kaatuessa Lützenin taistelussa, ja kolmikymmenvuotinen sota jatkui vielä 16 vuotta. Dacken sota
Kapinan johtaja Nils Dacke oli uudisraivaaja, joka monien kaltaistensa tavoin oli joutunut kärsimään verotuksen kiristymisestä. Veronkantajiin ja vouteihin kohdistuneista hyökkäyksistä alkanut kapina levisi nopeasti Smålandiin, Öölantiin sekä Itä- ja Länsi-Götanmaan metsäalueille. Oikeastaan kyseessä oli sisällissota kuningasta vastaan. Saksalaiset palkkasoturit eivät osanneet vastata kapinallisten sissitaktiikkaan kovin hyvin, joten kapinaliike sai sotilaallista menestystä voittaen kuninkaan armeijan useissa kahakoissa. Näistä tunnetuin on Kisan taistelu, jossa kapinalliset väijyttivät palkkasoturiosaston kaataen suuria puita sen niskaan. Kalmarin ja Jönköpingin kaupungit jäivät kuitenkin kuninkaan käsiin. Suurin osa kaupunkien porvareista tuki Dackea, mutta Kustaa Vaasan sotilaat pitivät ne kuninkaan vallassa. Kalmar piiritettiin. Talonpojilla ei kuitenkaan ollut piirityskalustoa, eikä kaupunkia onnistuttu saartamaan tehokkaasti meren puolelta. Kaupunki jäi Kustaa Vaasan joukkojen hallintaan koko kapinan ajaksi. Vasaorden
Vasaorden on koristeltu soutuvene, jota käytetään Ruotsissa eräissä kuningas­huoneen juhla­tilaisuuksia. Sitä on käytetty muun muassa Tukholman kaupungintalon vihkiäisten yhteydessä vuonna 1923, Kaarle XVI Kustaan ja Silvian häissä 1976 ja Japanin keisari Akihiton valtio­vierailulla vuonna 2000. Viimeksi se oli käytössä kruunun­prinsessa Victorian ja Daniel Westlingin häiden yhteydessä 19. kesäkuuta 2010, jolloin pidetyn juhla­kulkueen päätteeksi Vasa­ordenilla soudettiin Djurgårdenin saarelta Skeppsbronille Tukholman kuninkaanlinnan eteen. Leberecht Maass
Britannian kuninkaallisen laivaston Harwich Force yllätti 28. elokuuta 1914 Helgolandin lähistöllä Saksan keisarikunnan torpedoveneosaston, jonka avuksi saksalaiset lähettivät useita risteilijöitä, kuten Wilhelmshavenista Maassin lippulaivan "SMS Cölnin". Seuranneessa taistelussa kumpikin osapuoli kärsi tappioita. Harwich Forcen tueksi saapui kuusi Town-luokan risteilijää. 1. taistelulaivalaivueen raskaat alukset upottivat "SMS Ariadnen" ja "SMS Cölnin", jolla Lieberecht Maass sai surmansa. Estonian uppoaminen
Keulaporttien sulkemiseen ryhdyttiin kiinnittämään erityistä huomiota, kun 6. maaliskuuta 1987 brittiläisen Townsend Thoresen -varustamon autolautta "M/S Herald of Free Enterprise" kaatui haukattuaan vettä keulansa kautta autokannelle Belgian rannikolla. Estonian onnettomuudessa vaikuttavana tekijänä ei kuitenkaan ilmeisesti ollut auki jäänyt keulaportti. "Estonian" onnettomuus vaikutti YK:n Kansainvälisen merenkulkujärjestö IMO:n määrittämään SOLAS-sopimukseen ("Safety of Life At Sea"). Uudessa konventiossa asetettiin lastilauttojen vuotovakavuudelle ja keulaporttien ja avattavien ramppien lukituksille sekä lukitusten valvonnalle aiempaa tiukemmat vaatimukset. Kuninkaan perintöomaisuus
Kuninkaan perintöomaisuus eli kustavilaiset perintötilat tarkoittaa sitä maaomaisuutta, jonka Ruotsin kuningas Kustaa Vaasa hankki itselleen, mutta ei siis valtiolle. Maaomaisuuden hankinta perustui sakkomaksuihin, lahjoituksiin ja kirkon maiden peruuttamiseen (reduktioon). Kustaa Vaasan kuollessa 1560 maaomaisuus koostui 5 227 tilasta. Kustaa Vaasan valtakauden jälkeen maaomaisuus alkoi nopeasti pienetä. Esimerkiksi Kustaa II Aadolf lahjoitti Uppsalan yliopistolle 1624 yli 300 tilaa. Suomessa kuninkaan perintöomaisuus oli vähäinen. Oulu II
Hinaaja katosi jäljettömiin Marjaniemen ja Kalajoen välisellä merialueella ja vei mukanaan koko yhdeksänhenkisen miehistönsä, johon kuului yksi nainen. Turman syy on edelleen epäselvä. Aluksen hylkyä tai sen miehistön jäsenten ruumiita ei ole löydetty. Aluksen pelastusvene ajautui ilman airoja ja pohjatappia Hanhikiven niemen rantaan Pyhäjokisuulle. Perämeren pohjukasta Ruotsin puolelta on löydetty todennäköisesti "Oulu II:n" pelastusliivit. Kustaa IV Aadolf
Venäjän keisari Aleksanteri I ja lähes koko Euroopan valloittanut Ranskan keisari Napoleon Bonaparte sopivat Tilsitissä heinäkuussa 1807, että Venäjä yrittäisi taivuttaa Ruotsin mukaan Ison-Britannian vastaiseen kauppasaartoon eli mannermaasulkemukseen ensin diplomaattisin keinoin ja mikäli se ei auta, niin tarvittaessa vaikka voimatoimin hyökätä Ruotsiin vastatoimeksi sen epäviisaasta liittoutumisesta Ison-Britannian kanssa. Kustaa IV Aadolf ei taipunut Venäjän keisarin vaatimuksiin. Kuningasta varoitettiin useasti Venäjän hyökkäysaikeista idässä, mutta hän ei jostain syystä uskonut varoituksiin. Suomen puolustus laiminlyötiin, kuningas odotti kevättä ja Englannista meritse saapuvia apujoukkoja. Kun Venäjä talvella 1808 hyökkäsi ilman sodanjulistusta, oli Ruotsin armeijan pääjoukko toisella puolella valtakuntaa Skånessa, varautuneena Tanskan suunnalta tulevaan hyökkäykseen, jota ei kuitenkaan koskaan tullut. Kalmarin unioni
Vuonna 1520 Tanskan kuningas Kristian II hyökkäsi Ruotsiin ja valloitti samalla Tukholman. Kruunajaisjuhlissaan uusi kuningas teloitutti korkea-arvoisia ruotsalaisia. Tapahtumaa kutsutaan Tukholman verilöylyksi. Pian tämän jälkeen Kalmarin unioni hajosi lopullisesti ja Ruotsin kuninkaaksi nousi Kustaa Vaasa. Norja kuitenkin pysyi Tanskan yhteydessä vielä tämän jälkeen vuoteen 1814 saakka. Adolf Erik Nordenskiöld
"Vega" juuttui lopulta jäihin 28. syyskuuta Koljutšininlahdella, puolentoista kilometrin etäisyydellä rannikosta Tšuktšien niemimaan edustalla – vain parin päivän matkan päässä Beringinsalmelta. Ajojäät olivat ilmaantuneet aiemmin kuin Nordenskiöld oli olettanut. Dramatiikkaa lisäsi se, että jäämassat uhkasivat ruhjoa laivan, eikä retkikunnan kohtalosta saatu tiedotusyhteyksien puuttumisen vuoksi kotimaassa mitään tietoja. Retkikunta teki talven aikana havaintoja paikallisista asukkaista eli tšuktšeista, alueen ilmastosta ja maamagnetismista. "Vega" pääsi liikkeelle vasta kymmenen kuukauden kuluttua seuraavana kesänä, 18. elokuuta 1879, ja saavutti Beringinsalmen 20. elokuuta. Nordenskiöld retkikuntineen oli purjehtinut ensimmäisenä läpi Koillisväylän. Seisahduttuaan liki kahdeksi kuukaudeksi Japaniin korjauttamaan "Vegaa" hän palasi takaisin Ruotsiin Tyynenmeren, Intian valtameren ja Suezin kanavan kautta. Hän saapui Tukholmaan 24. huhtikuuta 1880, jolloin häntä juhlittiin jo koko Euroopassa sankarina. Kuningas Oskar II korotti Nordenskiöldin vapaaherralliseen säätyyn ja myönsi hänelle Pohjantähden suurristin. Palander aateloitiin, ja hän sai Pohjantähden ritarimerkin. Vaikka Koillisväylä ei arvaamattomien sääolojen vuoksi soveltunutkaan kauppareitiksi ennen 1900-lukua, Nordenskiöldin retken tieteellinen merkitys tunnustettiin heti. Muun muassa retkellä kerätyt näytteet esihistoriallisista kasveista herättivät kiinnostusta. Ruotsin merivoimat
Ruotsin laivaston historia juontaa juurensa Kustaa Vaasaan ja Ruotsin vapaussotaan, jossa todettiin laivaston perustamisen tarve valtion vapauden takaamiseksi. Vain vuosi Kalmarin unionista eroamisen jälkeen saatiin laivastolle hankittua 7. kesäkuuta 1522 Lyypekin hansakaupungista kymmenen aseistettua rahtialusta. Aluskanta oli kaksinkertaistunut kreivisotaan mennessä, ja Kustaa Vaasa perusti telakoita sekä Ruotsiin että Suomeen saadakseen lisää laivoja. Alusten lukumäärä lisääntyi hitaasti, mutta vuonna 1544 oli jo 28 alusta, 1555 jo 49 alusta ja 1560 peräti 56 alusta. Vasa (laiva)
"Vasa" valmistui vuonna 1626, vaikka laivan neitsytmatka tapahtuikin vasta kaksi vuotta myöhemmin. Valmistuessaan "Vasa" oli Ruotsin laivaston voimakkain sota-alus ja suurimpia sotalaivoja koko Euroopassa. Kolmikantisen aluksen pituus oli 69 metriä (vesilinjassa 46,5 metriä) ja korkeus kölistä mastonhuippuun 52 metriä. Vasa painoi noin 1 200 tonnia. Se oli varustettu 64 järeällä kanuunalla. Ruotsin sotahistoria keskiajalla
Sten Sture syöstiin vallasta vuonna 1497, mutta palasi valtionhoitajaksi jo vuonna 1501. Sten Sturen kuoleman jälkeen valtionhoitajaksi nousi aluksi Svante Niilonpoika ja myöhemmin Sten Sture nuorempi. Sota Tanskaa vastaan jatkui aina vuoteen 1520 vaihtelevalla menestyksellä. Vuonna 1520 Kristian II kukisti ruotsalaiset ja hänet valittiin Ruotsin kuninkaaksi. Kristianin hallituskausi jää lyhyeksi muun muassa Tukholman verilöylyn takia. Kapina Kristiania vastaan puhkesi jo loppuvuodesta 1520. Kustaa Eerikinpoika Vaasa valittiin Taalainmaalla valtionhoitajaksi tammikuussa 1521. Kuninkaaksi Kustaa Vaasa valittiin vuonna 1523. Samana vuonna kukistuvat myös viimeiset tanskalaiset joukot Ruotsissa. Kustaa II Aadolf
Kustaa Aadolf syntyi Ruotsin silloisen valtionhoitajan, Södermanlannin herttuan Kaarlen ja tämän toisen vaimon Holstein-Gottorpin Kristiinan vanhimpana poikana. Kustaan ollessa lapsi hänen isänsä vähitellen (1598–1600) kukisti katolisen kuningas Sigismundin, otti kuninkaanarvon vuonna 1604 ja lopulta 1607 hänet kruunattiin kuningas Kaarle IX:ksi. Dacken sota
Nils Dacken asema kapinan johtajana ei kuitenkaan ollut vakaa. Yhteistoiminta eri kapinapäälliköiden kesken sujui huonosti, eivätkä kapinalliset saaneet muodostettua kunnollista yhteyttä Ruotsin muissa osissa asuvien kuninkaan vastustajien kanssa. Kuningas asetti Smålandin kauppasaartoon ja kävi tammikuussa vastahyökkäykseen kerättyään voimia. Kevättalven 1543 kuluessa kapinalliset lyötiin ankarissa taisteluissa. Ratkaiseva taistelu käytiin maaliskuussa Virserumin lähellä Hjorten-järven jäällä. Nils Dacke palasi kotiseudulleen, missä hän sai elokuussa surmansa yrittäessään paeta Blekingeen. Smålandilaisia rangaistiin sotaväen tekemillä hävitystöillä, teloituksilla ja raskailla sakoilla; kului vuosikymmeniä ennen kuin maakunta saavutti taas aikaisemman vaurautensa. Rauhattomuudet maakunnassa jatkuivat vielä vuosien ajan vapaalle jalalle jääneiden kapinapäälliköiden elättäessä itseään ryöstelemällä. Kapinan seurauksena Kustaa Vaasa uudisti armeijansa vähentäen riippuvuutta ulkomaisista palkkasotureista. Ruotsin vallankaappaus 1809
Kustaa IV Aadolf halusi matkustaa Etelä-Ruotsiin, jossa hän uskoi olevan hänelle uskollisen armeijan suojissa. Hän päätti lähteä liikkeelle 13. maaliskuuta aamulla. Tukholman varuskuntaa päätettiin vahvistaa 2 700 miehestä 3 100 mieheen 12. maaliskuuta, mutta Västmanlandin rykmentti olikin liittynyt kapinallisiin. Kuninkaalle uskollisia joukkoja oli Tukholmassa enemmän kuin kapinallisia, mutta Kustaa oli jo päättänyt luopua Tukholman puolustamisesta. Hän ei kuitenkaan päässyt matkaan, sillä 13. maaliskuuta kello yhdeksän aamulla kenraali Carl Johan Adlercreutz pidätti kuninkaan. HMS Gustav V
"HMS Gustav V" oli toisen maailmansodan alussa rannikkolaivaston lippulaivana. Harjoituksessa Gotlannin länsipuolella 17. heinäkuuta 1940 aluksen kattilahuoneessa räjähti, jolloin kahdeksan merisotilasta sai surmansa välittömästi ja kaksi muuta myöhemmin. Onnettomuuden jälkeen rannikkolaivaston komentaja esikuntineen siirtyi "HMS Sverigelle". Alus siirrettiin Tukholmassa telakalle, jossa se viipyi kuukauden ennen paluutaan palvelukseen. Vasa (laiva)
"Vasan" uppoamisesta kuultuaan kuningas Kustaa II Aadolf kirjoitti kirjeen, jossa hän määräsi laivan uppoamisesta vastuussa olevia rangaistaviksi. Uppoavasta laivasta pelastunut "Vasan" kapteeni Söfring Hansson pidätettiin, mutta hänet todettiin syyttömäksi ja vapautettiin ilman rangaistusta. Lorentz Creutz
Lorentz Creutz tunnetaan kenties parhaiten elämänsä viimeisistä hetkistä "Kronan"-laivan kannelta jouduttuaan vastentahtoisesti merenkulkua hallitsemattomana siviilivirkamiehenä Ruotsin laivaston amiraaliksi. "Kronan" oli Ruotsin laivaston ylpeys, joka tuhoutui Öölannin itäpuolella 1676, jolloin se Creutzin väärinkäsityksen takia kääntyi liian nopeasti, ja purjeisiin tarttunut tuuli paiskasi laivan kyljelleen. Ruutivarastossa syttynyt kipinä räjäytti laivan ja se vajosi syvyyksiin mukanaan yli 800 miestä, mukana Lorentz Creutz ja hänen poikansa Gustaf, joka oli myös laivaston upseereita. Kustaa VI Aadolf
Kustaa VI Aadolf ("Gustaf VI Adolf", koko nimeltään Oscar Fredrik Wilhelm Olaf Gustaf Adolf, 11. marraskuuta 1882 – 15. syyskuuta 1973) oli Ruotsin kuningas vuosina 1950–1973. Hän oli Kustaa V:n ja kuningatar Viktorian poika ja nykyisen Ruotsin kuninkaan Kaarle XVI Kustaan isoisä. Syntyessään hän oli Ruotsin ja Norjan prinssi vuoteen 1905 asti, jolloin Norja irrottautui Ruotsista. Prinssiarvon lisäksi hän oli Skånen herttua. Ruotsin historia
Vuonna 1523 aatelisherra Kustaa Eerinkinpojan johtama kapinaliike karkotti tanskalaiset Ruotsista ja Suomesta Lyypekin hansakaupungin tuella. Kustaasta tuli kuningas, jonka jälkimaailma muistaa Kustaa Vaasana. Kuningas alkoi järjestelmällisesti kehittää valtakuntaansa. Keskushallintoa uudistettiin saksalaisten esikuvien mukaan. Riippuvaisuus Lyypekistä mitätöitiin ns. kreivisodassa. Ruotsissa alettiin varovaisesti toteuttaa uskonpuhdistusta eli reformaatiota, jonka turvin kuningas saattoi takavarikoida suuren osan kirkon omaisuudesta. Kiristyvä verotus ja kirkkoon kohdistuvat toimenpiteet provosoivat useita kapinoita, joista uhkaavin oli ns. Dacken sota Smålandissa 1540-luvulla. Kapinat kukistettiin verisesti. Kustaa loi modernin valtion, joka pystyi säätelemään alamaistensa elämää paljon keskiaikaista valtakuntaa tehokkaammin. Olaus Magnus
Västeråsin valtiopäivät vuonna 1527 merkitsivät käännekohtaa Ruotsin kirkkohistoriassa. Kustaa Vaasan uskonnolliset uudistukset murskasivat kirkon vallan ja aloittivat luterilaisen uskonpuhdistuksen. Koska Olaus ja Johannes Magnus vastustivat uskonpuhdistusta ja pitivät kiinni katolisesta uskostaan, Kustaa Vaasa erotti heidät vuonna 1530 kirkollisista tehtävistä. Veljesten Ruotsiin jäänyt omaisuus takavarikoitiin kruunulle ja he menettivät mahdollisuuden palata Ruotsiin. Olauksesta tuli hiippakuntansa menettäneen arkkipiispaveljensä sihteeri eli kansleri. Kustaa Aadolf (Ruotsin perintöprinssi)
Kustaa Aadolfin kuoleman aikaan prinssi Carl Gustaf, tuleva kuningas Kaarle XVI Kustaa, oli vuoden ikäinen. Kustaa Aadolf oli kuollessaan toisena kruununperimysjärjestyksessä heti isänsä kruununprinssi Kustaa Aadolfin jälkeen. Kustaa Aadolf (Ruotsin perintöprinssi)
Kustaa Aadolf ilmaisi tukensa Suomelle jatkosodassa ja olisi jopa halunnut osallistua vapaaehtoisena talvisotaan, mutta suunnitelma kaatui Ruotsin kuninkaan vastustukseen. Välirauhan aikana syyskuussa 1940 perintöprinssi Kustaa Aadolf oli kunniavieraana aikansa merkittävässä urheilutapahtumassa yleisurheilun kolmimaaottelussa Suomi-Ruotsi-Saksa. Jatkosodan hyökkäysvaiheen aikaan syksyllä 1941 Kustaa Aadolf vieraili Suomessa Mikkelin päämajassa ja teki edelleen kiertomatkan rintamalle Itä-Karjalaan mm. Pitkärantaan ja Kontupohjaan. Toisen kerran Jatkosodan aikana hän vieraili Suomessa keväällä 1942. Vastauskonpuhdistus Ruotsissa
Puolassa Sigismund suunnitteli valtansa palauttamista Ruotsissa. Voimankäyttö vaikutti ainoalta keinolta, mutta Puolan sejm ei suostunut tukemaan kuningastaan. Niinpä Sigismund etsi liittolaisia muualta. Espanjan kuningas Filip II oli kiihkeä katolinen, joka halusi tehdä Itämerestä katolisen sisämeren ja katoliseksi käännetystä Ruotsista tukikohtansa, jonka avulla hän voisi hyökätä Espanjan imperiumista irti pyrkivää Alankomaita vastaan ja saada revanssin Englannista, joka oli edellisenä vuosikymmenenä kukistanut Espanjan ”voittamattoman armadan”. Ajatuksena oli, että kun Sigismund saisi palautettua valtansa Ruotsissa, hän luovuttaisi Älvsborgin linnoituksen Espanjalle. Myös paavi suhtautui näihin ajatuksiin myönteisesti. Sigismund ei kuitenkaan ehtinyt solmia liittoa Espanjan kanssa: Espanja oli talousvaikeuksissa, pitkällisten sotien väsyttämä ja vanha Filip II kuoli vuonna 1598. Roomassa "Missio Suetican" toteutus oli keskeytetty, kun paavin huomio kiinnittyi kokoamaan pyhä liiga osmanien valtakuntaa vastaan. Lokakuussa 1596 turkkilaiset voittivat Habsburgien ja Transilvanian joukot Keresztin taistelussa ja vuonna 1597 Rooma kielsi nuntius Malaspinaa antamasta lupauksia ja sitomasta kirkkoa konfliktiin pohjoisessa. Heinäkuussa 1598 Sigismund hyökkäsi Ruotsiin tarkoituksenaan vakiinnuttaa valtansa, jonka jälkeen hän voisi nimittää virkoihin katolisia sekä katolismielisiä ja hiljalleen tuoda Ruotsi katolisen kirkon alaisuuteen. Sigismund kärsi kuitenkin tappion sodassa Kaarlea vastaan ja lokakuussa hän lähti takaisin Puolaan. Kustaa III
Kustaa III (24. tammikuuta 1746 Tukholma – 29. maaliskuuta 1792 Tukholma) oli Ruotsin kuningas vuosina 1771–1792. Hän palautti ylimmän hallitusvallan säädyiltä kuninkaalle, edisti kulttuuria ja kävi sodan Venäjää vastaan (ns. Kustaan sota, 1788–1790). Hänen itsevaltainen hallitsemistapansa aiheutti lopulta vakavan konfliktin aateliston kanssa, ja häntä vastaan syntyi salaliitto, joka johti hänen murhaansa. Vaasa (suku)
Suvun jäseniä esiintyi jo 1300-luvulla ja heitä oli keskiajalla myös Suomessa. Krister Niilonpoika Vaasa (k. 1442) toimi Viipurin linnanpäällikkönä vuodesta 1417 ja nimitettiin Ruotsin drotsiksi vuonna 1435. Hänen pojanpoikansa Kettil Kaarlenpoika Vaasa (k. 1465) toimi vuodesta 1459 Linköpingin piispana ja lyhyen aikaa ennen kuolemaansa Ruotsin valtionhoitajana. Kettil Kaarlenpoika Vaasan pojanpoika Eerik Juhananpoika Vaasa (kuningas Kustaa Vaasan isä) oli 1500-luvun alkupuolella Kastelholman linnanpäällikkönä ja sai surmansa Tukholman verilöylyssä. Suku nousi kuningassuvuksi Kustaa Vaasan tultua sisällissodan ja valtiopäivien suorittaman vaalin tuloksena Ruotsin kuninkaaksi. Vaasa-suku sammui mieskannalta Puolan kuninkaaseen Juhana II Kasimiriin (k. 1672) ja naiskannalta kuningatar Kristiinaan (k. 1689). Vuonna 1809 syrjäytetyn kuningas Kustaa IV Aadolfin vanhin poika Kustaa (1799–1877), joka esitti maanpaossa ollessaan vaatimuksia Ruotsin kruunuun, käytti vuodesta 1829 Vaasan prinssin arvonimeä. Ruotsin nykyinen kuningas Kaarle XVI Kustaa on Kustaa Vaasan jälkeläinen isoisoäitinsä Badenin prinsessa Viktorian kautta.
Lihavoidulla tekstillä merkityt olivat Ruotsin, kursivoidut Puolan kuninkaita. Kustaa Vaasa
Keväällä 1560 kuningas oli 64-vuotias ja tunsi loppunsa lähestyvän. Hän kutsui säädyt Tukholman linnaan, jossa hän piti tunteellisen jäähyväispuheen muistellen aikaa, jolloin oli paennut kuningas Kristian II:n sotilaita. Hän pyysi myös anteeksi niiltä, joita oli toimillaan loukannut. 29. syyskuuta kuningas kuoli. Hänet haudattiin Uppsalan tuomiokirkkoon entisten aviopuolisoidensa Katariina Saksi-Lauenburgilaisen ja Margareeta Leijonhufvudin viereen. Hänen kolmas puolisonsa Katariina Stenbock jäi leskikuningattareksi. Torpedovene S2
Saattueen alukset suuntasivat lopulta suojasatamiin mikä minnekin. Tykkivene "Klas Horn" päätyi Ruotsin rannikolle, tykkivene "Hämeenmaa" Vaasaan ja torpedovene "S1" Mäntyluotoon. Mäntyluotoon oli matkalla myös sisaralus "S2", joka ei kuitenkaan päässyt koskaan perille saakka. Torpedoveneen koneet ja pumput kävivät aliteholla, ja aluksen vuodot pahenivat. Pelastusalusten matka vaikeuksissa olevan torpedoveneen luokse näytti kestävän liian kauan, mutta toisaalta manner alkoi jo siintää edessä. "S2" oli lähes uppoamiseensa saakka sähkötysyhteydessä Vaasan radioasemaan. Viimeinen viesti alukselta saapui kello 13.23, vain kaksi minuuttia ennen aluksen uppoamista. "S2:n" sähköttäjän vastaus radioaseman kutsuun oli: ”Ei voi työskennellä nyt.” Saattaja Aura II
Alus lahjoitettiin 1936 Tasavallan presidentille Svinhufvudille huvialukseksi ja se nimettiin "Auraksi". Alus liitettiin 1939 Suomen merivoimiin saattajaksi nimellä "Aura II". Aluksen päällikkönä sodassa oli luutnantti Esra Terä. "Aura II" upposi 13. tammikuuta 1940 Ahvenanmerellä ollessaan suojaamassa saattuetta. Sen syvyyspommi räjähti heittimeensä, kun alus oli jahtaamassa neuvostoliittolaista sukellusvenettä Shtsh 324:ta. 26 miehistön jäsentä menehtyi ja vain 15 selvisi hengissä. Ruotsalaisuuden päivä
Juhlapäivä sai alkunsa, kun vasta perustettu Ruotsalainen kansanpuolue ryhtyi vuonna 1908 viettämään erityistä ruotsalaisuuden päivää, jonka tarkoituksena oli vahvistaa ruotsinkielisen kansanosan yhteenkuuluvuuden tunnetta. Päiväksi valittiin kuningas Kustaa II Aadolfin kuolinpäivä, sillä hän oli kaatunut kolmikymmenvuotisessa sodassa, jonka yhteydessä luotiin pohja Ruotsin suurvalta-asemalle. Alkuvuosina juhla keskittyikin voimakkaasti kuninkaan henkilön ympärille. Ruotsissa samaa päivää on vietetty 1800-luvulta saakka nimenomaan kaatuneen kuninkaan muistoksi ja juhlan nimi on Kustaa Aadolfin päivä ("Gustav Adolfsdagen"). Suomen sota
Maaliskuussa 1809 Tukholmassa tapahtui vallankaappaus, kun Ruotsin länsiarmeijan upseerit syrjäyttivät Ruotsin kuningas Kustaa IV Adolfin. Kapinalliset vangitsivat kuninkaan 13. maaliskuuta ja pakottivat hänet eroamaan. Keväällä käytiin rauhanneuvotteluja, mutta ne kariutuivat ja toukokuun alussa venäläiset lähtivät etenemään Länsipohjassa etelään kohti Uumajaa. Taisteluita käytiin muun muassa Skellefteåssa ja venäläiset miehittivät Uumajan toukokuun lopussa. Kesäkuun alkupäivinä solmittiin jälleen aselepo, mutta pian taistelut jatkuivat. Venäläisten lisäksi Pohjois-Ruotsiin tunkeutui heinäkuun alussa myös norjalainen divisioona. Norjalaiset lyötiin takaisin, mutta venäläisiä vastaan ruotsalaiset kärsivät tappion Hörneforsin taistelussa. Elokuussa 1809 ruotsalaiset tekivät maihinnousun Uumajan pohjoispuolelle Rataniin. Maihinnousu epäonnistui ja se jäi Ruotsin armeijan viimeiseksi merkittäväksi sotaoperaatioksi. Estonian uppoaminen
Säännöllisellä tarkastuskierroksellaan ollut kansiosaston vahtimies, matruusi Silver Linde kuuli vähän ennen kello yhtä metallisen pamahduksen keulan alueelta samaan aikaan, kun laiva kohtasi suuren aallon. Jotkut alempien kansien matkustajista lähtivät jo tässä vaiheessa hyteistään kohti ylempiä kansia ja pelastusasemia. Linde ilmoitti kolahduksesta toiselle perämiehelle, joka käski selvittää, mikä äänen oli aiheuttanut. Linde jäi rampin luokse kuuntelemaan, ja tarkisti myös rampin lukituslaitteiden merkkivalot. Hän ilmoitti, että kaikki vaikutti normaalilta. Vasa Shipping
Ab Vasa Shipping Oy oli suomalainen vuosina 1957–1983 toiminut varustamo jonka kotipaikka oli Vaasa. Varustamoon pääomistaja oli merikapteeni Nils Berg, joka oli varustamon johtajana 1957–1971. Yhtiön hallituksen puheenjohtajana toimi kauppaneuvos Gunnar Erickson (1894–1973). Berg omisti myös vuonna 1960 perustetut Ab Johanship Oy ja Ab Krucia Shipping Oy varustamot joiden laivojen hoitovarustamona Vasa Shipping toimi. Varustamot yhdistettiin Vasa Shippingiin vuonna 1967. Berg omisti myös puolet vuonna 1973 perustetusta "Ab Korsholm Shipping Oy" varustamosta. Vasa Shipping julistettiin konkurssiin lokakuussa 1983. Ruotsin historia
Kuningas Kustaa III palautti itsevaltiuden, kun hän itselleen vuonna 1772. Hänen valtakauttaan on kutsuttu kustavilaiseksi ajaksi. Vallankaappauksen syynä oli Ruotsin heikentyminen sisäisten ristiriitojen vuoksi, jotka uhkasivat Vapauden ajan lopulla ajaa valtakunnan Puolan jakoja muistuttavaan tilanteeseen, jota Venäjä, Tanska, Preussi ja Habsburgien valtakunta olivat parhaillaan toteuttamassa. Kustaa III laati neuvonantajiensa tuella vallankaappaussuunnitelman valtakunnan pelastamiseksi. Vallankaappaus oli määrä aloittaa Suomesta, Viaporista, joka saatiinkin elokuussa 1772 Kustaalle uskollisten joukkojen haltuun. Tämän jälkeen, kun Suomen uskollisuus kuningasta kohtaan oli varmistettu uskollisuudenvaloin, eversti Jakob Magnus Sprengtportenin johtama joukko purjehti Tukholmaan, joka jo oli myös saatu Kustaa III:lle uskollisten joukkojen haltuun. Estonian uppoamisen salaliittoteoriat
Estonian uppoamisen salaliittoteoriat ovat onnettomuustutkintakomission lopullisesta raportista poikkeavia spekulatiivisia teorioita matkustaja-autolautta "M/S Estonian" uppoamisesta 28. syyskuuta 1994. Uppoamissyiksi on esimerkiksi ehdotettu neuvostoliittolaista asemateriaalia, joka olisi räjähtäessään upottanut aluksen. Myös Venäjän mafian on epäilty tahallisesti upottaneen aluksen räjähteillä. Muutamien laivan miehistöön kuuluneiden henkilöiden on myös väitetty kadonneen pelastumisen jälkeen. Pallada (1906)
Alus oli ehtinyt kapteeni Sergei Magnuksen komennossa osallistua erilaisiin tehtäviin jo aiemmin, muun muassa yhteen tykistötaisteluun saksalaisten panssariristeilijöiden "SMS Magdeburg" ja "SMS Augsburg" kanssa, ennen kuin se tapasi kohtalonsa 11. lokakuuta 1914 paluumatkallaan suoritetun tehtävän jälkeen. Saksalainen sukellusvene "U-26" päällikkönään kapteeniluutnantti Egewolf von Berckheim, sai "Palladan" tähtäimeen ja upotti risteilijän syvään veteen avomerelle Hangosta etelään. Osuma sattui ammusvarastoon. Alus katkesi ja upposi muutamassa minuutissa, eikä ole varmaa tietoa, ehtikö kukaan pelastautua. Viisi merimiestä oli kuitenkin eri syistä silloin maissa. Tiedot uhrien määrästä vaihtelevat eri lähteissä välillä 584–611. Kustaa IV Aadolf
Suomen sota 1808–1809 oli Ruotsille sotilaallinen katastrofi, sillä lähes koko Suomi menetettiin viholliselle muutamassa kuukaudessa ja lopulta Ruotsi joutui luovuttamaan kolmasosan alueestaan Venäjälle. Kustaa IV Aadolfin sodanjohtokyvyt osoittautuivat jälleen vähäisiksi, ja kun hänen johtamansa vastahyökkäys epäonnistui, sai hän raivokohtauksen ja syytti upseereitaan petoksesta. Vastoinkäymiset johtivat vähitellen siihen, että kuninkaan mielenterveys alkoi horjua. Yleinen mieliala alkoi kääntyä kuningasta vastaan, ja varsinkin armeijassa oltiin katkeria kärsityistä tappioista. Syntyi kuninkaan vastainen salaliitto, ja 13. maaliskuuta vuonna 1809 seitsemän sotilasta Carl Johan Adlercreutzin johdolla ryntäsivät kuninkaan linnaan ja pidättivät ja vangitsivat kuninkaan ja tämän perheen. Häntä pidettiin kotiarestissa Gripsholmin linnassa. Bernadotte
Oscar II halusi vahvistaa Ruotsin suhteita Saksaan, joten hänen poikansa kruununprinssi Kustaa V avioitui Badenin prinsessan Victorian kanssa vuonna 1881. Victoria oli Kustaa IV Aadolfin tyttärenpojan tytär ja Kustaa Vaasan jälkeläinen, joten näin Bernadotte-suku yhdistyi myös genealogisesti Ruotsin aiempiin hallitsijasukuihin, Vaasaan ja Holstein-Gottorpiin. Juridisesti Bernadottet kuuluvat Holstein-Gottorp-sukuun Kaarle XIII:n tekemän adoption takia. Poliittista liittoluonnetta toi se, että Victoria oli Saksan keisarin Vilhelm II:n serkku. Kaarle XVI Kustaa
Syntyessään hän sai Jämtlandin herttuan arvonimen. Maata hallitsi tuolloin hänen 90-vuotias isoisoisänsä Kustaa V, ja Kaarle Kustaa oli kruununperimysjärjestyksessä kolmas isoisänsä Kustaa Aadolfin ja isänsä jälkeen. Kaarle XVI Kustaan toinen isoisä oli Charles Edward, englantilainen prinssi, joka menetti arvonimensä ja ryhtyi myöhemmällä iällä natsiksi Saksassa. Vuonna 1947, Kaarle Kustaan ollessa vain vuoden ikäinen, hänen isänsä kuoli lento-onnettomuudessa. Kun hänen isoisänsä Kustaa VI Aadolf nousi valtaistuimelle vuonna 1950, nelivuotiaasta Kaarle Kustaasta tuli Ruotsin kruununperijä. Nils Månsson Grabbe
Grabbe oli uskollinen Kustaa Vaasan tukija. Hän kävi joukkoineen sissisotaa Suomeen lähetettyjä tanskalaisia vastaan Ruotsin vapaussodan aikana vuosina 1521–1523. Grabbe ahdisti amiraali Sören Norbyn joukkoja ensin Kokemäenkartanon sekä myöhemmin Raaseporin linnan ja Porvoon ympäristössä, peräytyen lopulta Suomenlahden etelärannalle. Syksyllä 1523 Grabbe johti Viipurin linnan piiritystä. Vapaussodan päätyttyä Grabbe sai kuninkaaksi nousseelta Kustaa Vaasalta palkkioksi voudin virat Raaseporin ja Viipurin linnoissa. Raaseporin voutina hän toimi vuodet 1526–1534 ja Viipurin linnanvoutina 1534–1545. Kastelholman linna
Kustaa Vaasasta tuli Ruotsin kuningas 1523, ja hän päätti läänittää Ahvenanmaan Ivar Flemingille, joka pystyisi rauhoittamaan takaisinvoitetun alueen. Fleming oli virassa vuoteen 1537, ja hän oli Kastelholman viimeinen lääninhaltija, sillä hänen jälkeensä Kustaa Vaasa siirsi oman fatabuurinsa alaisuuteen. Jatkossa Kastelholmaa johtivat voudit. Ensimmäisen voudin Olof Trottenpojan aikana linnaa korjattiin. Olof Trottenpoika oli ilmoittanut Kustaa Vaasalle 1543, että linna oli pahasti vahingoittunut. Kustaa Vaasa kehotti voutia korjauttamaan ja parantamaan linnaa niin hyvin kuin mahdollista. Korjaustyöt jatkuivat todennäköisesti 1550-luvulle saakka. Ahvenanmaa kiinnosti Kustaa Vaasaa, ja hän vietti kevättalvella 1556 muutaman kuukauden Kastelholmassa. Samana vuonna kuninkaan pojasta Juhanasta tuli Suomen herttua. Juhana oleskeli linnassa 1557, 1559 ja 1561 ja piti siellä syksyllä 1571 vankina veljeään Eerik XIV:ttä ja tämän vaimoa Kaarina Maununtytärtä. Eerikin vankikamarina ollaan pidetty Kuretornin pientä huonetta sen kolmannessa kerroksessa. Vasa (laiva)
Ajan tavan mukaisesti laiva oli koristeltu lukuisin veistoksin, ja siitä oli määrä tulla paitsi Ruotsin laivaston suurin ja voimakkain, myös kaunein alus. Laivan patsaat ja veistokset esittivät muun muassa Raamatun hahmoja, kreikkalaisen jumaltaruston sankareita ja muinaisen Rooman valtakunnan keisareita. Nelimetrinen loikkaava leijona keulakuvana symboloi suurvalta-asemaan kohonneen kuningaskunnan mahtia. Vanhojen merimiesuskomusten mukaan koristeiden tarkoituksena oli suojella laivaa tuholta, mutta todellisuudessa niiden tuoma valtava ylipaino oli osasyy laivan uppoamiseen. Mahdollinen lisäsyy uppoamiseen oli laivan vinous, jonka epäillään johtuneen ruotsalaisten ja hollantilaisten puuseppien erilaisista mittayksiköistä. Tutkijoiden mukaan erilaisten mittayksiköiden käyttö saattoi olla syy laivan epäsymmetrisyyteen ja sitä kautta uppoamiseen. Vasaorden
Tämän tulipalon älkeen Dan Broström sekä eräät Ruotsin meri­voimien upseerit saivat kerätyksi 40 000 kruunua uuden samanlaisen veneen rakentamista varten. Vuoden 1922 alussa Boström sekä amiraalit W. Dyrsson, Carl August Ehrensvärd, Henning von Krusenstierna sekä kommodori lähettivät laivaston telakalle kirjeen, jossa he ehdottivat Vasa­ordenin uudelleen­rakentamista tarkoin Chapmanin alkuperäisten piirustusten mukaisesti. Näin tehtiinkin, ja uusi Vasaorden oli ensimmäisen kerran käytössä, kun kuningas Kustaa V juhannusaattona 1923 vihki Tukholman uuden kaupungin­talon. Myöhemmin se on ollut käytössä varsinkin valtio­vierailujen sekä kuninkaallisten häiden yhteydessä. Lützenin taistelu
Taistelun loppuvaiheessa Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolf kaatui, mutta keisarillinen armeija perääntyi. Vaikka Ruotsi saavutti strategisen voiton, kuninkaan kaaduttua se perääntyi nopeasti useimmilta Saksasta valloittamiltaan alueilta. HMS Vascama
Syyskuussa 1939 Britannian kuninkaallinen laivasto pakko-otti aluksen muuttaen sen sukellusveneidentorjunta-alukseksi. Alus oli 1940 Kirkwallissa yhdessä "HMS Northern Foamin", "HMS Northern Giftin" ja "HMS Kingstone Agaten" kanssa suojaten rannikkosaattueita sekä torjuen sukellusveneitä Norjan ja Grönlannin välisellä merialueella. Alus upotti 23. maaliskuuta 1941 Pohjois-Atlantilla Saksan laivaston sukellusveneen "U-551". Kesäkuussa alus joutui Atlantilla sukellusvene "U-564":n tykkituleen, jolloin yksi ammus osui komentosillalle surmaten aluksen päällikön. Alus upotti 23. elokuuta yhdessä ilmavoimien Catalina-lentoveneen kanssa sukellusvene "U-452":n. Kustaa (Ruotsin kruununprinssi)
Kustaan vanhemmat olivat kuningas Kustaa IV Aadolf ja kuningatar Fredrika Dorotea. Isänsä vallasta syrjäyttämisen jälkeen hänet vietiin pois Ruotsista 10-vuotiaana joulukuussa 1809. Kreivi Jacob Gustaf De la Gardien johtamat ”kustavilaiset” yrittivät huonolla menestyksellä saada hänet nimetyksi kruununperijäksi Kaarle XIII:n jälkeen. Prinssi Kustaa varttui äitinsä luona ja liittyi aikuisena Itävallan armeijaan, jossa hän sai 1836 sotamarsalkkaluutnantin arvon. Hän käytti aluksi titteliä Ruotsin prinssi, mutta luopui siitä kuningas Kaarle XIV Juhanan vaatimuksesta vuonna 1829, jolloin keisari Frans I antoi hänelle Ruotsin historiaan viittavan ”Vaasan prinssin” arvon. Kustaa kävi aikuisiällä Ruotsissa vain kerran, vuonna 1862 tuntemattomana. Hän kuoli Saksassa vuonna 1877 ja hänet haudattiin Tukholman Riddarholmenin kirkkoon vuonna 1884. Hänen kuollessaan sammui mieslinjalta Holstein-Gottorpin hallitsijasuvun ruotsalainen haara. Vasa (laiva)
"Vasan" nostoon liittyy myös yksi Suomen kaikkien aikojen tunnetuimmista teekkarijäynistä, jossa laivan kannelle vietiin ennen nostoa pieni Paavo Nurmen juoksijapatsas. Tempauksella viitattiin siihen, että Ruotsi oli estänyt Nurmen kilpailemisen Los Angelesin olympialaisissa vuonna 1932. Fregatti St. Nikolai
Sviatoi Nikolai oli Venäjän keisarikunnan laivaston soutufregatti. Alus upposi 9. heinäkuuta 1790 15 metrin syvyyteen, koska Ruotsinsalmen toisessa meritaistelussa 28. kesäkuuta saatuja vuotoja ei kyetty korjaamaan. Aluksen päällikkö ei suostunut poistumaan alukseltaan ja hän hukkui aluksensa mukana samoin kuin pääosa miehistöstä. Ainoastaan kaksitoista pelastui. S/S Kustavi
Höyrylaiva Oy Kuusiston omistama "Kustavi" oli lähtenyt 4. marraskuuta viikoittaiselle vuorolleen Turusta Strömman kanavan kautta Helsinkiin. Hangon edustalla laivan takakannella kansilastina ollut 10 tonnin lautaerä lähti kovassa aallokossa liikkumaan ja kaatoi lopulta koko aluksen, joka katkesi ja upposi 32 metrin syvyyteen. Onnettomuuden syynä oli se, että kansilastia ei ollut sidottu ja tuettu riittävästi ja etteivät laivan sivuportit olleet olleet matkan aikana säpissä. Kustaa III:n sota
Alun perin Kustaa III:n suunnitelmana oli lyödä Venäjän laivasto perinpohjaisesti merellä ja sen jälkeen vallata nopeasti Pietari ja Kronstadt. Suunnitelmat kuitenkin muuttuivat, kun Ruotsin ja Venäjän avomerilaivastot kävivät meritaistelun Suursaaren edustalla 17. heinäkuuta 1788. Taistelu päättyi ratkaisemattomana, ja molemmat menettivät yhden linjalaivan. Ruotsin laivasto vetäytyi Suomenlinnaan. Ruotsin vapaussota
Ruotsissa alkoi kansannousu reaktiona Tukholman verilöylyyn. Kansannousun johtoon nousi tanskalaisten vankeudesta paennut Kustaa Vaasa, jonka isä ja lanko oli teloitettu. Hän johdatti Taalainmaan talonpojat tanskalaisten vastaiseen kapinaan. Kansannousu laajeni, kun Kustaa saavutti menestystä. Hän eteni Uppsalan kautta piirittämään Tukholmaa. Valtiopäivät julistivat Kustaan Ruotsin vapauttajaksi ja hallitsijaksi elokuussa 1521. Vuonna 1523 Kristian menetti asemansa Ruotsin ja Tanskan kuninkaana. Kustaa nousi Ruotsin kuninkaaksi ja Kalmarin unioni hajosi. Estonian uppoaminen
Noin kello 1.05 alkaen seuraavien kymmenen minuutin aikana vapaavahdissa hyteissään olleet miehistön jäsenet ja useat matkustajat kuulivat useita ylimääräisiä epätavallisia metallisia kolahduksia laivan rungosta. Linden palatessa kierrokseltaan vahdinvaihdon jälkeen hän näki päällikkö Arvo Andressonin saapuvan komentosillalle ennen häntä. Pian tämän jälkeen hänet käskettiin takaisin alas kansille ottamaan selvää, mikä oli aiheuttanut ilmoitetut äänet. Alempien kansien väentungoksen ja ihmisten orastavan paniikin vuoksi Linde ei kuitenkaan onnistunut jatkamaan matkaansa autokannelle saakka. Osa matkustajista kertoi hänelle nähneensä käytävillä vettä. Carl Olof Cronstedt
Napoleonin sodan aikana myös useimmat saksalaiset linnoitukset antautuivat lähes taistelutta – linnoitusten aika läheni loppuaan. Cronstedt yritti kuitenkin voittaa aikaa ja solmi venäläisten kanssa aselevon, jonka mukaan Viapori antautuisi, ellei Ruotsista tulisi apua toukokuun 3. päivään mennessä. Kun venäläiset olivat viivyttäneet Cronstedtin lähettämiä lähettejä sopimuksen vastaisesti eikä apua Ruotsista kuulunut, Cronstedt luovutti sopimuksen mukaisesti linnoituksen ja siellä talvehtineen saaristolaivaston osaston venäläisille. Suomalaiset upseerit ja sotilaat saivat sopimuksen mukaan palata koteihinsa, mutta ruotsalaiset vangittiin. Ruotsin etsiessä syntipukkeja hävitylle sodalle Cronstedt ja monta muuta upseeria (muun muassa Fredrik Adolf Jägerhorn, Viapori; Carl Magnus Gripenberg, Svartholman komentaja; Hans Henrik Gripenberg, Suomessa toimivien joukkojen ylikomentaja) tuomittiin kuolemaan maanpetoksesta. Tuomioita ei kuitenkaan pantu täytäntöön, koska Venäjän keisari Aleksanteri I puuttui tuomioihin ja yleinen armahdus tuli voimaan. Ruotsin hävittyä sodan ruotsalaiset ajoivat kuningas Kustaa IV Aadolfin maanpakoon. Samalla hävitty sota merkitsi loppua Ruotsin suurvaltapyrkimyksille. Admiral Graf Spee
Aluksen 2. joulukuuta upottama "Doric Star" kerkesi lähettämään viestin, jonka mukaan se oli joutunut taskutaistelulaivan hyökkäyksen kohteeksi. Alus kohtasi 13. joulukuuta Britannian kuninkaallisen laivaston raskaan risteilijän "HMS Exeterin" ja kevyet risteilijät "HMS Ajaxin" ja "HMNZS Achillesin" La Plata -joen suulla. Seuranneessa taistelussa "Admiral Graf Spee" vaurioitti pahoin "HMS Exeteriä", mutta kärsi itsekin vaurioita ja menetti 36 miestä kaatuneina ja 59 haavoittuneina. Brittien vetäydyttyä taistelusta "Admiral Graf Spee" suuntasi Uruguayn pääkaupunkiin Montevideoon korjattavaksi. Langsdorffille annettiin puolueettomuussäädösten vuoksi vain kolme vuorokautta aikaa korjata alus, joten hän päätti upottaa laivansa, sillä aika ei olisi riittänyt korjauksiin, jotka hän arveli pakollisiksi, jos olisi haluttu laivan pääsevän takaisin Saksaan.
Sataman ulkopuolella odotti aluksi kaksi, myöhemmin kolme, englantilaista risteilijää. Saksalaiset saatiin kuitenkin uskomaan, että siellä oli lisäksi taistelulaiva ja lentotukialus. "Admiral Graf Spee" räjäytettiin sataman edustalle 17. joulukuuta ja Hans Langsdorff teki itsemurhan 20. joulukuuta. Lampedusan onnettomuus
Kun siirtolaisia kuljettanut alus oli noin puolen kilometrin päässä Lampedusan saaresta, siihen tuli konevika, jonka seurauksena se alkoi upota. Matkustajat sytyttivät erään huovan tuleen ja yrittivät sillä kiinnittää lähistöllä kulkevien laivojen huomion. Tuli kuitenkin levisi myös itse alukseen ilmeisesti sen kannella olleen polttoaineen syttymisen vuoksi. 7. lokakuuta Italian viranomaiset ilmoittivat löytäneensä 194 ihmisen ruumiit. Seuraavana päivänä 47 metrin syvyyteen uponneen aluksen sisätiloista löydettiin vielä 80 ruumista. Laivan 35-vuotias tunisialainen kapteeni oli pelastettujen joukossa, ja hänet pidätettiin. SS Yarmouth Castle
12. marraskuuta 1965 laiva lähti normaalin aikataulun mukaiselle risteilylle Miamista kohti Nassauta mukanaan 376 matkustajaa ja 176 miehistön jäsentä. Puolenyön jälkeen 13. marraskuuta laivan konehuoneessa havaittiin savua, ja sen lähdettä alettiin etsiä. Savu tuli huoneesta 610 syttyneestä tulipalosta. Tulipaloa yritettiin sammuttaa mutta tuloksetta. Sammutusjärjestelmät eivät toimineet, ja laivalla syntyi sekasorto. Laivaa ryhdyttiin evakuoimaan, mutta sekään ei onnistunut kovin hyvin. Osa pelastusveneistä oli laskettaessa vajaita, ja osaa ei saatu ollenkaan vesille. Laivan lähettyvillä oli suomalainen rahtilaiva M/S "Finnpulp", josta SS "Yarmouth Castlen" tulipalo havaittiin kiikareilla. "Finnpulpin" kurssi käännettiin välittömästi kohti palavaa laivaa, ja samalla lähetettiin ilmoitus tulipalosta. Pelastuspaikalle "Finnpulp" saapui kello 02.15, ja sen miehistö ryhtyi pelastustoimiin. 10 minuuttia myöhemmin pelastustöihin saapui toinenkin laiva, SS "Bahama Star". SS "Yarmouth Castle" upposi kello 06.03. Laivan mukana upposi syvyyksiin 85 matkustajaa ja kaksi miehistön jäsentä. Lisäksi kolme matkustajaa kuoli onnettomuudessa. S/S Norra Sverige
S/S Norra Sverige oli ruotsalainen Svea-varustamon matkustajahöyrylaiva, joka ajoi miinaan ja upposi Mäntyluodon lähellä 7. joulukuuta 1914. Laivan 25 hengen miehistö menehtyi turmassa. Estonian uppoaminen
Kallistuman yhä lisääntyessä alkoi vesi tulvia hyttikansille. Veden tulon asuintiloihin nopeutuessa laivan oikea kylki painui kokonaan veden alle noin kello 1.30. Vielä ennen painumistaan pinnan alle aluksen kallistuma oli yli 90 astetta ja vain keula oli enää näkyvissä. Muutamat pelastuneet ovat kertoneet kävelleensä aluksen keulan alueella pohjan päällä. Yksi heistä oli ruotsalainen Mikael Õun, joka otti tuossa tilanteessa kamerallaan viimeiset valokuvat "Estonialta". Õunin tarkoituksena ei ollut ottaa kuvia, vaan kiinnittää salamavalolla paikalle rientävien alusten huomio. Kuitenkin Õunin sattumalta ottamissa kuvissa näkyy virolainen Janno Aser istumassa kahdet pelastusliivit yllään laivan pohjan päällä. Pian kuvan ottamisen jälkeen hän putosi mereen, mutta pelastui. Õun oli onnettomuuden sattuessa avustusmatkalla Viroon ja lahjoitti myös kuuluisista valokuvistaan saamansa rahat Viroon lastenkotilapsille. Jönköping (kaljaasi)
"Jönköping" lähti Gävlestä 26. lokakuuta 1916 lastinaan 17 tynnyriä punaviiniä Suomen Pankille, 67 tynnyriä konjakkia ja 50 laatikkoa (5 000 pulloa) samppanjaa Venäjän armeijalle sekä noin 35 tonnia erilaista rautatavaraa. Alus joutui välillä ankkuroitumaan huonon sään takia ja pääsi jatkamaan matkaa vasta 2. marraskuuta. Seuraavan päivän aamuna sen pysäytti saksalainen sukellusvene "U-22", ja laivan kapteeni E. B. Eriksson joutui menemään sukellusveneeseen esittämään laivan ja sen kuljettaman lastin paperit. Sukellusveneen päällikkö Bruno Hoppe päätti upottaa kaljaasin, koska sen lastin joukossa oli sotakieltotavaraksi luokiteltua materiaalia. Kaljaasin runkoon sijoitettiin räjähdyspanoksia, ja laiva upotettiin räjäyttämällä sen jälkeen, kun sen miehistö oli siirretty sukellusveneeseen. Vähän ajan kuluttua upotettiin samalla tavalla toinen, "Agir"-niminen alus, ja myöhemmin kummankin laivan miehistöt jätettiin saksalaisten tarkastuksessa puhtain paperein selvinneeseen ruotsalaisalukseen. Uskonpuhdistus Ruotsissa
Kustaa Vaasa oli johtanut kansallista kapinaa Tanskan Kristian II:sta vastaan. Kustaa nousi valtaan vuonna 1521 ja hänet valittiin kuninkaaksi vuonna 1523. Kuningas Kustaan tavoitteena oli itsenäinen Ruotsi ja vahva kruunu. Tämän saavuttamiseksi kirkon valtio valtiossa -asema oli tuhottava ja sen omaisuus oli takavarikoitava kruunulle. Kuninkaan tärkein neuvonantaja kirkkopolitiikan suhteen oli Strängnäsin arkkidiakoni Laurentius Andreæ, joka suunnitteli kirkon kansallistamisen. Andreæn mukaan kirkko oli uskovien yhteisö, joten sen omaisuus kuului kansalle, ja kuningas hallinnoi tätä omaisuutta. Ylin auktoriteetti oli Raamattu eikä kukaan ihminen. Kingston (troolari)
"Kingston" upposi tutkimusten perusteella todennäköisesti 24. helmikuuta klo 16 iltapäivällä, kun siihen oltiin nostamassa kalansaalista. Sää oli tapahtumahetkellä huono, ja alus kallistui yli 20 astetta, jolloin sen laidan avoimista aukoista sisään virrannut vesi upotti aluksen. "Kingstonin" vakautta olivat heikentäneet siihen aiemmin Ruotsissa tehdyt muutostyöt ja sen rakenteen yläosiin Helsingissä tehdyt laiteasennukset. Osa aluksen teknisistä laitteista ei myöskään ollut toimintakunnossa, ja sen miehistö ei tuntenut kovin hyvin joulukuussa 1999 Ruotsista Suomeen ostettua alusta. Jacob Johan Anckarström
Kustaa III kuoli 29. maaliskuuta 1792 ampumahaavan aiheuttamiin komplikaatioihin. Hänen sanotaan toivoneen, että murhaajaa kohdeltaisiin armeliaasti. Anckarströmistä tehtiin kuitenkin varoittava esimerkki, eli häntä rangaistiin ankarimmalla mahdollisella tavalla. Hänet sidottiin häpeäpaaluun ja ruoskittiin kolmella Tukholman keskeisellä torilla. Lopulta 27. huhtikuuta 1792 hänet mestattiin ja ruumis paloiteltiin. Pää ja oikea käsi asetettiin näytteille – oikea käsi ilmeisesti siitä syystä, että se oli kohottanut pistoolin kohti kuningasta. Katariina Suuri
Hollantilaisen kauppa-alus Vrouw Marian uppoaminen Suomenlahteen kesällä 1771 merkitsi Katariinalle melkoista menetystä. Aluksen mukana vajosi mereen useita Amsterdamin suuresta taidehuutokaupasta hankittuja maalauksia, jotka olivat matkalla hänen kokoelmiinsa. Musiikki ei kuulunut keisarinnan suosikkiajanvietteisiin, sillä hänen omien sanojensa mukaan se oli hänelle harvoin muuta kuin meteliä. Esikuvansa Pietari Suuren kunniaksi hän teetti Pietariin patsaan, kuuluisan Vaskiratsastajan, jonka jalustaan hän antoi kirjoittaa latinaksi ja venäjäksi ”Pietari ensimmäiselle Katariina toiselta 1782”. Kustaa Aadolfin leivos
Kustaa Aadolfin leivos () on ruotsalainen ajankohtaisleivonnainen, joka liittyy vuosittain kuningas Kustaa II Aadolfin kuolinpäivänä 6. marraskuuta 1632 vietettävään muistopäivään. Arvid Kurki
Arvid Kurki avusti Niilo Arvinpoikaa väellä, tykeillä ja muilla sotilastarpeilla, kun tämä nosti kapinan Kustaa Vaasan puolesta Suomessa. Mutta kun keväällä 1522 onni kääntyi tanskalaisten puolelle, täytyi Kurjen paeta ensin Närpiöön ja sieltä laivalla Ruotsin puolelle. Laiva kuitenkin upposi Öregrundin ulkopuolella ja Kurki seurueineen hukkui. Kronan
Kronan, myös Stora Kronan oli ruotsalainen sotalaiva ja aikanaan maailman suurimpia laivoja. "Kronan" rakennettiin 1664–1672. Se haaksirikkoutui Öölannin eteläkärjen taistelussa 1. kesäkuuta 1676 vain muutaman vuoden palveluksen jälkeen ja taisteltuaan vain kaksi taistelua Tanskan ja Hollannin laivastoja vastaan. Haaksirikko johtui siitä, että se kallistui liikaa kääntyessään. Sen kallistuessa syttyi ruutivarasto, joka oli aluksen etuosassa, jolloin suurin osa keulan oikeasta puolesta räjähti. "Kronanin" upotessa hukkui 839 miestä. Alus vei mukanaan yli sata kanuunaa, arvokasta varustusta, yksityisomaisuutta ja suuret summat sotakassoissa ollutta rahaa. Laivaa komensi suomalainen Lorentz Creutz, Ruotsin laivaston amiraali, joka oli saavuttanut Ruotsin kuningas Kaarle XI:n luottamuksen, mutta jolta puuttui meritaistelukokemus. Creutz sai surmansa laivan tuhoutuessa. Vasa (laiva)
Vasa rakennettiin tukholmalaisella telakalla, ja rakennustöitä valvomaan värvättiin kaksi kuninkaan suosioon noussutta laivanrakentajaa, ruotsalainen Antonius Monier ja hollantilainen Henrik Hybertsson. Vuonna 1625 Hybertsson sairastui vakavasti, jolloin työtä jatkoi Hybertssonin assistentti Hein Jacobsson. Hybertsson kuoli vuonna 1627 eikä siis nähnyt "Vasan" onnetonta neitsytmatkaa. Bartholomew Roberts
Joitakin viikkoja Robertsin merirosvoihin liittymisen jälkeen Davisin laiva "Royal James" oli hylättävä matojen aiheuttamien vahinkojen vuoksi. "Royal Rover" purjehti Príncipen saarelle, missä Davis nosti mastoon Britannian värit ja pääsi satamaan. Muutaman päivän kuluttua Davis kutsui kuvernöörin lounaalle laivaansa, tarkoituksenaan kaapata tämä panttivangiksi. Davisin lähetettyä veneet noutamaan kuvernööriä hänet kutsuttiin nauttimaan ensin viiniä linnoitukselle. Portugalilaiset olivat saaneet tietää vieraiden olevan merirosvoja, ja matkalla linnoitukselle Davisin joukkion väijytettiin ja Davis ammuttiin hengiltä. Uusi Ruotsi
Syksyllä 1629 Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolf kiinnostui Atlantin yli suuntautuvasta kaupankäynnistä. Hänen kuoltuaan vuonna 1632 valtakunnankansleri Axel Oxenstierna ja Tukholman maaherra Klas Larsson Fleming veivät eteenpäin kuninkaan ajatusta mantereiden välisistä kauppasuhteista. Kumpikin miehistä kuului viisimiehiseen holhoojahallitukseen, joka oli valittu hoitamaan valtion tehtäviä kuninkaan tyttären Kristiinan alaikäisyyden aikana. S/S Österbotten
Alus lähti Reposaaren satamasta kohti Pohjanlahtea mukanaan 35 matkustajaa ja runsaasti erilaista rahtitavaraa, jota oli lastattu myös laivan kannelle. Kansilastin joukossa oli myös tulenarkaa tavaraa, kuten tulitikkuja ja tappura- eli tilkepaaleja. Kansilasti syttyikin matkalla tuleen erään kannella tupakoineen matkustajan varomattoman tulenkäsittelyn vuoksi. Laivan perämies ei saanut alusta ohjatuksi kohti rantaa, vaan se alkoi ajelehtia palavana avomeren suuntaan. Laivan ankkuri saatiin kuitenkin laskettua, ja myös pelastusvene laskettiin vesille. Vene kuitenkin kaatui paniikin valtaan joutuneiden matkustajien rynnättyä siihen, jolloin ihmisiä jäi veden varaan. Johann Tilly
Keisari erotti Wallensteinin 1630 ja Tilly sai komennettavakseen yhdistetyt keisarin ja katolisen liigan armeijat. Seuraavaksi vastustajaakseen kolmikymmenvuotisessa sodassa hän sai Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolfin, jonka sai ryhtymään sotaan nimenomaan katolilaisten menestys Pohjois-Saksassa. Aluksi Tillyn tavoitteena oli pitää Kustaa Itämeren rannikolla sillanpääasemassaan, mutta Kustaan onnistui valloittaa Mecklenburg. Tämän kostaakseen Tilly valtasi Neubrandenburgin ja tappoi sen ruotsalaisen varuskunnan viimeiseen mieheen. Tämä oli ensimmäinen, mutta ei viimeinen, piiritetyn kaupungin verilöyly kolmikymmenvuotisen sodan aikana. Kustaalla oli mahdollisuus kohdata Tilly ensimmäisen kerran Neubrandenburgissa, mutta Kustaan epäröidessä tilaisuus valui hukkaan. 
Seuraavaksi Tilly siirtyi piirittämään Magdeburgia, ja ruotsalaisten epäonnistuessa kaupungin auttamisessa seurasi Magdeburgin ryöstö 20. toukokuuta 1631. Lopulta Kustaa ja Tilly kohtasivat Breitenfeldin taistelussa 17. syyskuuta, jossa Tilly kärsi ensimmäisen vakavan tappion sodan aikana. Haavoittunut Tilly peräytyi taistelun jälkeen luoteeseen, Ala-Saksiin ja kokosi uuden armeijan alueen varuskunnista. Tämän armeijan hän sitten vei talvehtimaan etelään Baijeriin, aikomuksenaan kohdata ruotsalaiset uudestaan seuraavana keväänä. Tämä tapahtuikin Rainin taistelussa 5. huhtikuuta, ruotsalaisten ylittäessä Lech-virtaa. Tilly haavoittui taistelussa kuolettavasti tykinkuulasta ja kuoli Ingolstadtissa, Baijerissa 30. huhtikuuta 1632 jäykkäkouristukseen. Tillyn ruumis kuljetettiin v 1652 Altöttingiin Saksaan ja nyt hänen ikkunallinen sarkofaginsa on tuomiokirkon Tillykappelin hautaholvissa Stiftskirche St. Philipp und Jakob. Taistelu La Plata -joen suulla
Lupa "Admiral Graf Speen" upottamiselle saatiin Saksasta 16. joulukuuta, sillä haluttiin välttää modernin sotalaivan joutuminen brittien käsiin. "Admiral Graf Spee" räjäytettiin sataman suulla 17. joulukuuta. Langsdorff teki itsemurhan 20. joulukuuta keisarillisen Saksan lippuun kääriytyneenä. S/S Eira
Helsinkiläisen Etelä-Suomen Laiva Oy:n omistama "Eira" oli tulossa kalkkikivilastissa Gotlannista Koverhariin, kun se sai pohjakosketuksen Hankoniemen edustalla Ajaxin poijun luona. Laivalla olleet matkustajat ja osa miehistöä siirtyivät paikalle tulleeseen pelastusristeilijä "Russaröön," mutta jotkut miehistön jäsenet laivan yliperämiehen johdolla jäivät vielä alukseen yrittämään sen pelastamista. Laivaa lähdettiin hinaamaan, mutta sen raskas lasti ja alukseen sisään virrannut vesi tekivät pian hinauksen mahdottomaksi, ja lopulta hinausvaijerikin katkesi. "Eira" upposi sitten noin 50 metrin syvyyteen Ajaxin ja Längdenin välille. Ruotsalaisuuden päivä
Päivää vietetään radiossa lähetettävällä pääjuhlalla, ja siihen liittyviä tilaisuuksia vietetään myös muun muassa ruotsinkielisissä kouluissa, joissa juhlintaan kuuluu oleellisena osana äidinkielen laulu ”Modersmålets sång”. Päivää vietetään Ruotsin kuninkaan Kustaa II Aadolfin juliaanisen kalenterin mukaisena kuolinpäivänä, joka on ollut merkittynä almanakkaan Kustaa Aadolfin nimipäiväksi jo 1600-luvulta lähtien. Kustaa II Aadolf kaatui Lützenin taistelussa vuonna 1632, gregoriaanisen kalenterin mukaan 16. marraskuuta.