Milloin Ethernet kehitettiin?
Ethernet
Ensimmäistä Ethernet-verkkoa – jota nimitettiin Alto ALOHANetiksi – alettiin kehittää Xeroxin Palo Alton tutkimuskeskuksessa vuonna 1972. Ensimmäinen käyttökohde oli Xerox Alto-tietokone. Alun perin verkon siirtonopeutena käytettiin 2,94 Mb/s.
Piilaakso
Piilaakson historia on transistorin ja tietokonesirujen keksimisessä. Transistorin keksinyt William Shockley muutti Mountain View'hin lähemmäs huolehtimaan sairastunutta Palo Altossa asuvaa äitiään ja perusti Shockley Semiconductor Laboratory -yrityksen. Stanfordin yliopistossa tehtiin tietotekniikan tutkimusta ja teollista innovaatiota yksityisten yritysten tuella, joita olivat Bell Telephone Laboratories, Shockley Semiconductor, Fairchild Semiconductor ja Xerox PARC. Piirivalmistaja Intel perustettiin Santa Claraan vuonna 1968. Vuonna 1969 Stanford Research Institute operoi yhtä neljästä ensimmäisistä ARPANET:n solmukohdista, mikä oli Internetin edeltäjä. Intel julkisti vuonna 1974 sirun nimeltä Intel 8080. Lähiverkko
Lähiverkko eli LAN () on rajoitetulla maantieteellisellä alueella toimiva tietoliikenneverkko. Esimerkiksi yhden talon koneiden muodostama tietokoneverkko tai yksittäisen yrityksen yhden toimipisteen verkko. Lähiverkon tiedonsiirtonopeus on useimmiten 10–1 000 megabittiä sekunnissa. Lähiverkkoja yhdistetään toisiinsa alueverkoilla, jotka voivat olla toteutettuina esimerkiksi kuitu-ethernet-tekniikalla. Vanhemmissa verkoissa alueverkot toteutettiin usein Frame Relay- tai ATM -tekniikoilla, mutta ne ovat vähentyneet koko ajan ja nykyisin lähes poistuneet 1GE ja 10GE-ethernetin syrjäyttäessä vanhoja tekniikkoja runkoyhteyksissä. Emacs
Emacs oli alkujaan TECO-editorin makrokokoelma (Editor MACroS), joka kirjoitettiin vuonna 1976 ITS-käyttöjärjestelmälle. Nykyisin suosituimmat Emacs-variantit ovat vuonna 1984 aloitettu "GNU Emacs" ja siitä vuonna 1991 eriytynyt "XEmacs". Emacsin tunnetuin kehittäjä on GNU-projektin alullepanija Richard M. Stallman. Langattoman tiedonsiirron historia
Mikropiirit, joista ensimmäiset kehitettiin 1960-luvulla sisältävät useita transistoreja ja diodeja, pääasiassa transistoreja. Nykyään yhdellä mikropiirillä on miljoonia transistoreja. Komponenttien kehitys on mahdollistanut kehittyneempien laitteiden tekemisen ja mikropiirin voidaan sanoa olevan esimerkiksi matkapuhelinten, digi-TV:n ja laajakaistayhteyksien kehityksen takana. Intel 80286
Intel 80286 on Intelin kehittämä 16-bittinen suoritin. Se julkaistiin 1. helmikuuta 1982. 80286 on osa Intelin x86-suoritinarkkitehtuuria, ja siinä on 134 000 transistoria. Sitä käytettiin IBM:n AT-mikrotietokoneessa ja sen klooneissa 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa. 80286 suorittaa kaksinverroin laskutoimituksia kellojaksoa kohden edeltäjäänsä 8086:een verrattuna ja on 3–6 kertaa sitä nopeampi kokonaissuorituskyvyltään. Intelin piirin kanssa yhteensopivaa suoritinta valmistivat AMD, Siemens ja Harris Corporation. Intel valmisti suoritinta aluksi 6 ja 8 MHz:n kellotaajuuksilla aina 12,5 megahertsiin asti, kilpailija AMD:n klooni ylsi 20 MHz:n kellotaajuuteen ja Harrisin 25 MHz:iin. Lisäksi DDR:ssä valmistettiin yhteensopivaa U80601-suoritinta. Emile Berliner
Edison oli kehittänyt fonografin vuonna 1877 eli kaksitoista vuotta ennen kuin Berliner esitteli gramofonin vuonna 1889. Edisonkaan ei ollut ensimmäinen, joka esitteli äänentoistolaitteiston. Jo vuonna 1857 oli keksitty fonoautografi ja vuonna 1877 ennen Edisonia oli markkinoille tullut paleofoni. Ennen gramofonia, kuultiin vielä vuonna 1881 grafofoni. Edisonin fonografi oli luonut äänitemarkkinoita. Gramofonin ja fonografin kesken alkoi ensimmäinen formaattisota, joita äänite alalla nähtiin 1900-luvun lopulla useita. Edisonin laitteen ääni oli parempi kuin gramofonin ja sylinterillä pyörimisnopeus säilyi vakiona äänitteen loppuun toisin kuin levyllä, jonka spiraaliradalla neulan nopeus muuttui loppua kohden. Gramofoni kuitenkin voitti sodan, koska levyjä pystyttiin helposti valmistamaan suuria määriä puristamalla ja levyjen varastointi vei vähemmän tilaa kuin fonografin rullien. Gramofonilevyformaatti säilyi 70 vuotta, aina siihen saakka kun vinyylilevy vei markkinat. Ethernet
Gigabit Ethernetissä on kaikki toimivaksi todettu, "vanha" Ethernet ja FastEthernet tekniikka pyritty säilyttämään ja samalla on saavutettu yhteensopivuus vanhoihin 10 Mbit/s ja 100 Mbit/s verkkoihin. FDDI
Ensimmäiset julkiset FDDI-kaupunkiverkot rakennettiin Suomessa 1990-luvun alussa. FDDI-verkot nykyaikaistetaan yleensä vaihtamalla ne Gigabit Ethernet -verkoiksi. Langattoman tiedonsiirron historia
Elektroniputkien jälkeen kehitettiin transistorit ja diodit. Ensimmäinen transistori on valmistettu 1947 ja teollinen valmistus alkoi 1951. Transistoria pidetään yhtenä 1900-luvun merkittävimmistä keksinnöistä. Sekä transistorit, että diodit ovat puolijohdekomponentteja. Diodin tehtävänä on suojella komponentteja rikkoutumiselta. Mikropiiri
Nykyaikaisen mikropiirin ja maailman ensimmäinen yleistietokone, 1940- luvun ENIAC:n vertailu antaa kuvaa muutoksen suuruudesta:
Mikropiirit ovat mahdollistaneet yhä monimutkaisempien elektronisten laitteiden tekemisen. Mikropiirien kehitys on muun muassa tietokoneiden, PC:iden ja kännyköiden takana. Kehitys on merkinnyt myös teknisen älykkyyden radikaalia, vallankumouksellista kasvua. Tekninen älykkyys mitattuna tietokoneen teho kertaa tietokoneiden määrä on noin 840 000-kertaistunut maailmassa vuodesta 1960 vuoteen 2000. Tekniikan historia
Puhelimen patentista käytiin tiukkaa taistelua, jonka voitti 1876 Alexander Graham Bell. Hän myös aloitti kaupallisen puhelintoiminnan. Puhelinlaitokset aloittivat Suomessa 1880-luvun alussa. Radion keksijästä on kiistelty. Patentin sai Guglielmo Marconi 1897. Ensimmäisen maailmansodan aikana radioamatöörit kehittivät Marconin laitetta, ja sodan lopulla alkoivat kokeilut puheen välittämiseksi radioaalloilla. Ensimmäiset yleisradiolähetykset kuultiin Pittsburghissa vuonna 1920. Tekniikka levisi nopeasti ja Suomen Yleisradio perustettiin 1926. Radiolla oli merkittävä asema niin uutisten, poliitikkojen puheiden kuin viihteen välityksessä 60-luvulle saakka television saavuttua koteihin laajemmin. Kuvan välittäminen sähköisesti onnistui 1920-luvulla ja ensimmäiset julkiset televisiolähetykset nähtiin 1930-luvulla. Televisiosta kehittyi merkittävä yhteiskunnallinen vaikuttaja. Kirjakaapeli
Pääsy internetiin kuului alusta lähtien Kirjakaapelin palveluihin, joihin kuului myös mahdollisuus julkaista omia sisältöjä verkkoon. Tätä varten Kirjakaapeli ja osuuskunta Katto-Meny ylläpitivät ensimmäisenä kirjastona maailmassa omaa internetpalvelinta. Palvelimen nimi oli Kaapelisolmu ja se on toiminut pitkään muun muassa tärkeänä järjestöjen viestintäkanavana internetissä. Kirjakaapelin antaman esimerkin myötä internet levisi nopeasti myös muihin Suomen yleisiin kirjastoihin ja kirjastonjohtaja Erkki Lounasvuori, tekn. ylioppilas Jyrki Kuoppala ja Katto-Menyn toimitusjohtaja Mikael Böök saivat vuonna 1996 kirjakaapelin toteuttamisesta valtion tiedonjulkistamispalkinnon. Tekniikan historia
Ensimmäinen kaupallinen lennätin otettiin käyttöön 1839 Lontoossa. Tämän viisilankaisen lennättimen kehittäjä oli Charles Wheatstone yhdessä William Cooken kanssa. Teknisesti voittaneen lennätintekniikan kehittivät Samuel Morse ja Alfred Vail hyödyntäen releitä signaalin vahvistukseen sekä yksilankatekniikkaa ja siinä merkkien koodausta, jota alettiin kutsua morsetukseksi. Morsen tekniikkaa hyödyntävä kaupallinen lennätinyhteys käynnistyi 1844 Washington DC:stä Baltimoreen. Helsinki-Pietari välillä lennätin käynnistyi 1855. Morsetusta käytettiin myöhemmin myös langattomassa tiedonsiirrossa. Sähkötys oli tärkeää rautatieliikenteelle, koska siellä turvallisuuden vuoksi täytyi varmistaa radan vapaus ennen junan lähettämistä seuraavalle asemalle. Lennättimien varaan perustettiin ensimmäiset tietotoimistot jo 1800-luvun puolivälissä. Nämä lähettivät taloudellisia tietoja kuten pörssikursseja. Yhdysvailtain sisällissodassa oli ensi kertaa käytössä vankkureilla siirrettäviä lennätin asemia. Sodanaikana vedettiin 25 000 kilometriä lennätinkaapelia. 1870-luvulla tulivat käyttöön ensimmäiset reikänauhasovellukset, jonka jälkeen sanomat saatiin talteen tai ne voitiin kirjoittaa ennen lähetystä reikänauhalle. 1840-luvulla laskettiin ensimmäisiä vedenalaisia kaapeleita. Atlantin poikki merikaapelia yritettiin vetää useampaan kertaan vuodesta 1855 alkaen, mutta vasta 1866 kaapelit saatiin toimimaan. 1900-luvun alussa olivat jo kaikki maailman merkittävimmät kaupungit yhdistetty lennätinverkkoon. Tietoliikennesatelliitti mahdollisti vuonna 1964 Tokion olympialaisten suoran TV-lähetyksen Yhdysvaltoihin ja Eurooppaan. Ethernet
Seuraavaksi kehitettiin 10Base2, ""ohuteetteri"", "thinnet" tai "cheapernet". Paksu "letku" korvattiin suhteellisen ohuella ja notkealla RG-58-koaksiaalikaapelilla. Laitteet kytketään peräkkäin ketjuun, laitteiden ja kaapelin osien liittämiseen käytetään BNC-liittimiä. Ethernet-kaapeli voitiin nyt viedä suoraan verkkokortille, erillistä liitinyksikköä ei tarvittu. Ohuemman koaksiaalikaapelin sähköiset ominaisuudet eivät olleet yhtä hyvät kuin paksun, ja segmentin pituus piti laskea 185 metriin. Ethernet
Ethernetin kaistanvarausmenetelmä on CSMA/CD ("Carrier Sense Multiple Access With Collision Detection"). Se on kilpavarausmenetelmä: jos mikään muu laite ei lähetä (Carrier Sense), kaikilla laitteilla on oikeus aloittaa lähetys (Multiple Access). Jos kaksi tai useampi laite alkaa lähettää samanaikaisesti, ne havaitsevat törmäyksen (Collision Detection) ja keskeyttävät lähetyksen. Törmäykseen osallistuneet laitteet odottavat satunnaisen ajan, jonka jälkeen ne yrittävät uudelleen lähettämistä. Ethernet
10 Gigabitin Ethernetissä on myös otettu käyttöön XGMII (Gigabit Media Independent Interface), jonka tarkoituksena on ohjata datavirta varsinaiselle siirtomediakohtaiselle alikerrokselle ja loogisesti erottaa siirtomediakohtainen elektroniikka kaikille toteutuksille yhteisestä siirtokerroksen elektroniikasta. Intel P6
P6 (usein myös i686) on Intelin kehittämä kuudennen sukupolven X86 mikroarkkitehtuuri. Arkkitehtuuri oli ensimmäistä kertaa Pentium Pro suorittimissa jotka julkaistiin marraskuussa 1995. Arkkitehtuurin seuraaja oli NetBurst arkkitehtuuri vuonna 2000. P6 mikroarkkitehtuuria käytettiin muokattuna myös Pentium M suorittimissa. Pentium M suorittimien seuraaja oli Core arkkitehtuuri jonka aikana P6 mikroarkkitehtuuri jäi historiaan. ENIAC
Eckert ja Mauchly perustivat oman yrityksen vuonna 1946, kehittivät tietokoneita edelleen ja julkaisivat magneettinauhaa datan varastointiin käyttäneen BINAC-tietokoneen. Remington Rand osti heidän yrityksensä vuonna 1950, ja siellä tehty tutkimus johti lopulta merkittävän nykytietokoneen esiasteen UNIVAC:n kehittämiseen. Eckert pysyi yhtiössä, josta tuli myöhemmin yritysfuusioiden kautta tietojenkäsittelyalalla tunnettu Unisys-yhtiö. Eckert ja Mauchly saivat IEEE Computer Societyn "Pioneer"-palkinnon vuonna 1980. Macintosh Quadra
Quadra 700 ja 900 käyttivät 25 MHz:n Motorola 68040 -suoritinta ja olivat ensimmäiset Macintoshit, joissa oli sisäänrakennettu Ethernet-liitäntä. 700 sijoitettiin Macintosh IIci:n koteloon, 900:n kotelona toimi konetta varta vasten suunniteltu, tornimallinen kotelo. Vuonna 1992 900 korvattiin Quadra 950-mallilla, jossa suorittimen kellotaajuus nostettiin 33 MHz:iin. Myöhemmin mallistoon liitettiin 800- ja 600-sarjat, joista jälkimmäisen avasi Centris-mallistosta siirretty, matalaan koteloon pakattu Quadra 610. Von Neumannin arkkitehtuuri
Turing ja Von Neumann tunsivat toisensa vuosien takaa, kun Von Neumann oli professorina Cambridgen yliopistossa 1935. Von Neumann ajautui tietokoneen kehityksen pariin Manhattan-projektin vauhdittamana ja vietti kesän 1944 Pennsylvanian yliopistossa, jossa ensimmäinen nykyisen tyyppinen tietokone ENIAC suunniteltiin John Mauchlyn ja Presper Eckertin toimesta. Eckert oli tammikuussa kirjoittanut, että he aikoivat tallentaa ohjelmat ja datan samaan muistilaitteeseen tietokoneen toiminnan nopeuttamiseksi. Eckert ei ollut tietoinen Turingin koneesta tuohon aikaan. UEFI
Standardin edeltäjä oli Intelin yhdessä Hewlett-Packardin kanssa Itanium-järjestelmiä varten 1990-luvulla kehittämä EFI (Extensible Firmware Interface). PC-koneiden BIOS ei soveltunut uusiin koneisiin rajoitustensa vuoksi, koska se oli 16-bittistä 8086-yhteensopivaa koodia. Whirlwind I
Ken Olsenin johdolla aloitettiin MIT:ssä myös Whirlwind I:n pohjalta elektroniputkien sijasta transistoreita käyttäneen tietokoneen kehittäminen. Tämä TX-0:n nimellä tunnettu kone otettiin käyttöön 1956. TX-0:n seuraajaksi alettiin kehittää suurempaa TX-1 konetta mutta tämä projekti joutui vaikeuksiin liiallisen monimutkaisuuden takia ja niinpä suunnitelmia karsittiin ja lopputuloksena syntyi 1958 käyttöönotettu pienempi TX-2 kone. Ken Olsen oli jo aiemmin perustanut 1957 Digital Equipment Corporationin ja uusi yhtiö päätti tehdä TX-2:n pohjalta uuden minitietokoneen PDP-1:n joka esiteltiin 1961. PCI
Intel aloitti PCI:n kehityksen noin vuonna 1990. 22. kesäkuuta 1992 julkaistiin PCI 1.0. PCI 2.0, jonka myötä määriteltiin emolevyyn tuleva PCI-liitin, julkaistiin 30. huhtikuuta 1993. PCI alkoi menestyä nopeasti huippuluokan palvelimissa, mutta tavallisissa PC-tietokoneissa VLB:n syrjäyttäminen oli hitaampaa. PCI:n seuraajaksi tarkoitettu PCI Express julkaistiin vuonna 2004 ja on saavuttanut merkittävän suosion uusien laajennuskorttien keskuudessa, jonka takia vanhat PCI-kortit ovat hitaasti häviämässä. Maaliskuussa 2014 joistakin uusimmista emolevyistä oli jätetty pois PCI-liitännät niiden harvinaisuuden takia. EFnet
EFnet toimi tärkeimpänä IRC-verkkona vuoteen 1996, jolloin operaattorien valtuuksien ja nickname-törmäysten käsittelystä alkanut riita johti siihen, että yhdysvaltalaiset ja eurooppalaiset palvelimet irtosivat kahteen verkkoon. Tätä tapahtumaa kutsutaan nimellä "The Great Split". Yhdysvaltoihin jääneet muodostivat yhä EFnetin ja eurooppalaisista palvelimista muodostui IRCnet. NPL-verkko
NPL-verkko (NPL Data Communications Network) oli varhainen pakettikytkentäinen tietokoneverkko Lontoon alueella, joka vaikutti ARPANETin ja myös internetin kehitykseen. Verkkoa kehitti National Physical Laboratory Iso-Britanniassa. Elektroniputki
Elektroniputki keksittiin ennen ensimmäistä maailmansotaa. Vuonna 1883 havaitun Edison-efektin perusteella Sir John Ambrose Fleming kehitti vuonna 1904 tyhjiöputkeen perustuvan diodin. Lee de Forest kehitteli edelleen Flemingin keksintöä lisäämällä putkeen hilan, jonka jännitteen määrää säätelemällä voitiin ohjata elektronivirran suuruutta. Suomalainen Eric Tigerstedt keksi muovailla hilasta sylinterin, joka ympäröi katodia. Tämä paransi putken suoritusarvoja ratkaisevasti. Keksintö sai nimekseen triodi, ja se merkitsi mullistusta radiotekniikalle ja elektroniikalle. Erien kanava
Erien kanava () on 584 kilometrin pituinen kanava, joka yhdistää Atlanttiin laskevan Hudsonjoen Suurten järvien Eriejärveen Albanyn ja New Yorkin välillä Yhdysvalloissa. Kanavaa ehdotettiin ensimmäisen kerran vuonna 1807 ja sen rakennustyöt aloitettiin 1817. Kanava avattiin virallisesti 26. lokakuuta 1825. Kanavaa laajennettiin ja uudistettiin useaan kertaan 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa. Kanava on yhä käytössä. Lähiverkko
Lähiverkkojen tekniikoista tärkeimpiä ovat IEEE 802 -lähiverkkotekniikat Ethernet ja WLAN. Tietokoneiden välillä käytetään nykyisin pääsääntöisesti TCP/IP-tekniikkaa. Vanhoissa verkoissa oli yleensä käytetty IPX-tekniikkaa yksin tai yhdessä TCP/IP:n kanssa, mutta tämä protokolla on jo jäänyt lähes kokonaan pois käytöstä. Langattomissa lähiverkoissa on yleensä tukiasema, johon kaikki koneet on langattomasti yhdistetty. EGA
EGA () on IBM:n vuonna 1984 julkaisema näyttöstandardi CGA:n ja VGA:n välissä. Standardi esiteltiin yhdessä PC/AT:n kanssa, ja sisälsi 16 värin paletin sekä 640×350 pikselin resoluution sekä Motorola MC6845 -piirisarjan. Electronic Arts
Electronic Artsin perustaja Trip Hawkins kertoo olleensa kiinnostunut peleistä koko elämänsä ajan. Hän piti monimutkaisista lautapeleistä, kuten "Strat-O-Maticista" ja "Dungeons & Dragonsista". Kesällä 1975 Hawkins kuuli keksinnöstä nimeltä mikroprosessori. Sinä päivänä hän päätti, että hän perustaisi tietokonepeliyhtiön vuonna 1982. Hawkins ajatteli, että tarvittavan tekniikan kehittymiseen, kaupallistamiseen ja yleistymiseen menisi vielä seitsemän vuotta. Ethernet
10 gigabitin Ethernet määriteltiin ensimmäisen kerran IEEE 802.3 standardin liitteessä IEEE 802.3ae. Määriteltyjä mediatyyppejä oli seitsemän, kaikki erilaisia kuituja. Myöhemmin ovat tulleet muun muassa standardit 802.3ak ja 802.3an erilaisille kuparikaapeleille. Verkkoteoria
Verkkoteorian alkuna pidetään sitä, kun Leonhardt Euler ratkaisi Königsbergin siltaongelman vuonna 1736. Seuraava tärkeä etappi oli Königin tasan 200 vuotta myöhemmin vuonna 1936 julkaisema ensimmäinen verkkoteoriaa kattavasti käsittelevä kirja. Tärkeä verkkoteorian perusteos on myös Frank Hararyn vuonna 1968 julkaisema "Graph Theory". Verkkoteoriasta on kehittynyt myös verkostoteoria, jonka esittelivät Paul Erdős ja Alfred Renyi vuonna 1959 ja joka perustui satunnaiseen verkkoon. Siinä oleellista olivat topologia, staattisuus ja satunnaisuus. Sen mukaan verkko oli valmiiksi olemassa ja yhteydet ja solmut olivat satunnaisia. Tästä seurasi muun muassa se, että solmujen yhteysmäärät olivat tilastollisesti jakautuneita. Verkosta löytyi muun muassa tyypillinen solmu. Sähkötekniikka
Saksalainen Konrad Zuse julkisti vuonna 1941 maailman ensimmäisen tietokoneen, jota kutsuttiin nimellä Z3. Muutamaa vuotta myöhemmin, vuonna 1946, esiteltiin ENIAC, joka oli yhdysvaltalainen täysin elektroninen tietokone. Transistorin kehittäminen vuonna 1947 toi Nobelin fysiikanpalkinnon William Bradford Shockleylle, John Bardeenille ja Walter Houser Brattainille. Transistori mahdollisti mikropiirin keksimisen, minkä tekivät vuosina 1958 ja 1959 toisistaan riippumatta Jack Kilby ja Robert Noyce. Vuonna 1968 Marcian Hoff kehitti Intelillä ensimmäisen mikroprosessorin, mikä johti henkilökohtaisten tietokoneiden kehitykseen. Sähkön ja elektroniikan historia
1920-luvulla keksittiin televisio ja laajempaa julkista tv-lähetystoimintaa on ollut 1950-luvulta lähtien. Suomessa kokeilulähetykset aloitettiin vuonna 1955. Alkuaikoina televisiokuva oli mustavalkoinen ja väritelevisiota kehitettiin 1940-luvulta lähtien. Värillisen TV-kuvan lähettämiseksi USA:ssa kehitettiin 1950-luvulla NTSC-järjestelmä ja Euroopassa 1960-luvulla PAL-järjestelmä. Vuonna 1969 Yleisradio aloitti tv-ohjelmien lähettämisen Suomessa värillisinä. Stereoääni tuli televisioon 1980-luvulla. Xenix
Ensimmäinen, Intel 8088 -prosessorille tarkoitettu versio Xenixistä toteutettiin AT&T Unix System III:n pohjalta laajentaen ja valmistui vuonna 1983. Intel 80286 -pohjaisiin PC AT-koneisiin tarkoitetun version pohjana oli AT&T Unix System V Release 2 ja se julkaistiin 1985. Santa Cruz Operation teki lisenssisopimuksen XENIX:istä Microsoftin kanssa 1987. Samana vuonna ilmeistyi 80386-prosessoria hyödyntävä XENIX 386. Se kykeni käyttämään maksimissaan 16 MB RAM-muistia. DECnet
DECnet on Digital Equipment Corporationin 1970-luvun puolivälissä kehittämä kaupallinen tietoliikenneprotokollapino. Toisin kuin monet aikalaisensa, jotka mahdollistivat lähinnä päätteiden verkottamisen keskustietokoneisiin, DECnet suunniteltiin tietokoneiden väliseen suoraan kommunikointiin. Protokollan ensimmäinen versio julkaistiin vuonna 1975 PDP-11-minitietokoneille. IEEE 802.11
IEEE julkaisi 26.7.1997 ensimmäisen WLAN-standardinsa, joka käytti nimeä 802.11. IEEE esitteli jo vuonna 1990 ensimmäisen versionsa standardista, josta kehittyi kuuden eri version kautta 1997 julkaistu 802.11-standardi. 802.11 määrittää pääasiassa OSI-mallin fyysisen kerroksen ja siirtokerroksen alemman osan, joka tunnetaan nimellä MAC "(Media Access Control)". Standardin määrittelemät verkkoyhteyksien nopeudet ovat 1 Mbps ja 2 Mbps. 802.11 toimii 2,4–2,4835 GHz:n vapaalla ISM-taajuusalueella ja se määrittelee välitystekniikoiksi infrapunan ja radiotien. Radiotaajuustekniikoista ovat käytössä "suorasekvenssihajaspektri-" (DSSS) ja "taajuushyppelyhajaspektritekniikat" (FHSS). DSSS-tekniikan tiedonsiirto tapahtuu lähettämällä "tieto11-bittisiä sarjoja (Barkerin sarja)" verkkokojeiden välillä. Verkkotopologioiksi standardi määrittelee "AdHoc-verkon", jossa mobiiliasemat (ms) ovat suoraan yhteydessä toisiinsa sekä "infrastruktuurin", jossa mobiiliasemat liikennöivät tukiasemien "(Access point, AP)" kautta. Ethernet
Viimeisin 10 Mbit/s Ethernetin kehitysvaihe oli "kytketty" Ethernet: siinä keskitin ei olekaan toistin (HUB) vaan kytkin. Verkon jokainen työasema voi viestiä toisista riippumatta, jokaisella 10 Mbit/s nopeudella (aikaisemmin koko verkon yhteinen nopeus oli 10 Mbit/s). Manuaaliset reikäkortit
Neulakortti eli edge-notched card keksittiin 1896 ja sitä käytettiin läpi 1900-luvun. Ennen tietokoneiden keksimistä oli vain muutamia keinoja käsitellä manuaalisesti suuria tietomääriä enemmän kuin yksi käsite kerrallaan ja neulakortti oli yksi niistä. Tietokonetermein, neulakortissa pystyi käyttämään TAI-operaattoria. Sähkön ja elektroniikan historia
Sähkövalaistuksen käyttöönotto ajoittuu 1800-luvun lopulle. Edisonin kehittämä hehkulamppu on pääpiirteittäin samanlaisena käytössä edelleen. Suomessa rakennettiin kortteli- tai talokohtaisia valaistussähkölaitoksia 1880-luvulla ja ensimmäinen kaupunkisähkölaitos otettiin käyttöön Tampereella 1888. Novell
Vuonna 1996 yhtiö alkoi siirtyä Internet-yhteensopiviin järjestelmiin ja IPX-verkon korvattiin TCP/IP:llä. Uutta suuntaa vauhditti Eric Schmidtin nimitys toimitusjohtajaksi 1997. Tuloksena oli palvelinohjelmisto NetWare v5.0. 1990-luvun lopulla Novell oli kuitenkin menettänyt johtoasemansa Microsoftin palvelintuotteille. Bittium
Elektrobit Oy:n perustivat vuonna 1985 Juha Hulkko (s. 1954), Veikko Hulkko ja Arto Marttila. Se keskittyi langattomien tietoliikenneratkaisujen kehittämiseen, alkuvaiheessa erityisesti ohjelmisto- ja elektroniikkasuunnitteluun alihankintana asiakasyrityksille. Myöhemmin toiminta jakaantui selkeämmin palvelu- ja tuoteliiketoimintaan, jotka kumpikin pohjautuivat yhtiön osaamiseen radiokanava- ja ilmarajapintateknologioissa sekä elektroniikkalaitteiden tuotekehityksessä. Sen kotimaisia tytär- ja sisaryhtiöitä 1990-luvulla olivat Extrabit Oy (1990), Elektrobitin ja Nokian yhteisyritys Nemo Technologies Oy (1996), Softbit Oy (1998) sekä Teraflops Oy (2000). Laajentuminen ulkomaille alkoi, kun Elektrobit AG perustettiin Sveitsiin vuonna 1995. Elektrobit Inc. taas perustettiin Redmondiin, Washingtonin osavaltioon Yhdysvaltoihin vuonna 1997, Elektrobit Nippon K.K. Japaniin vuonna 1998 ja Elektrobit (UK) Ltd. Englantiin vuonna 1998. WiMAX
WiMAXin kehitystyö oli käynnissä 2000-vuosikymmenen puolivälissä ja kokeiluverkot oli pystytetty vuoden 2005 alkupuolella. Muun muassa Pohjanmaalla ja Ruotsin Skellefteåssa testattiin tekniikan toimivuutta muutamia kymmeniä talouksia sisältävien testiverkkojen avulla. Tokiossa valmisteltiin ensimmäistä laajan mittakaavan WiMAX-verkon käyttöönottoa vuoden 2005 syyskuussa. Yhdysvalloissa teleoperaattori Sprint Nextel aikoi investoida vuoden 2008 loppuun mennessä 2,5 miljardia Yhdysvaltain dollaria kattavan WiMAX-verkon rakentamista varten. Vuoden 2010 loppuun mennessä Sprintin WIMAX-investointien oli määrä nousta jo viiteen miljardiin dollariin. Sprint aikoi lanseerata verkkonsa kaupalliset palvelut vuoden 2008 lopussa. Operaattorin suunnitelmien mukaan verkon oli määrä kattaa 125 miljoonaa käyttäjää vuoden 2010 loppuun mennessä. Kuitenkin vuonna 2011 WiMAX-verkkojen käyttäjämäärät olivat Yhdysvalloissa laskussa ja vuonna 2015 teleoperaattori Sprint alkoi sulkemaan niitä. Ethernet
Perinteinen Ethernet on topologialtaan väylä: kaikki verkossa olevat koneet ovat kiinni samassa kaapelissa ja jokainen niistä näkee toistensa liikenteen. Kaapelointina oli aluksi 10Base5, "Orange Hose Ethernet" eli ""paksueetteri"", eli 10 milliä paksu RG-8-koaksiaalikaapeli, johon laitteet liitettiin erillisten lähetin-vastaanotinyksiköiden eli transceiverien avulla. Yhden kaapelin eli segmentin enimmäispituus oli 500 m. Sähkön ja elektroniikan historia
Tietoa alettiin siirtää maan päällä kuparikaapelien kautta ja radiolinkkien avulla. Linkkejä ketjuttamalla muodostettiin verkkoja. Tietoliikennesatelliitteja alettiin käyttää pitkien etäisyyksien ja mannertenväliseenkin tiedonsiirtoon 1960-luvun aikana. Kuparikaapeleita on korvattu nopeimmissa yhteyksissä yhä enemmän valokuiduilla 1970-luvulta lähtien. Merikaapeli
Samuel Morse julkisti ja kokeili lyhyttä vedenalaista sähkötysjohtoa satama-altaassa vuonna 1842. Ensimmäiset tietoliikennekaapelit oli tehty kuparisäikeistä, ja niitä ympäröi vuonna 1847 kehitetty guttaperkka-niminen eristemateriaali. Menetelmää kokeiltiin ensimmäiseksi vuonna 1852, jolloin Englannin kanaaliin laskettiin Isoa-Britanniaa ja Ranskaa yhdistävä merikaapeli. Eric Tigerstedt
Eric Magnus Campbell Tigerstedt (14. elokuuta 1887 Urjala – 20. huhtikuuta 1925 New York, Yhdysvallat) oli suomalainen keksijä, joka kehitti ensimmäisen toimivan järjestelmän äänielokuvien tuottamiseen ja esittämiseen. Tämän työnsä yhteydessä hän teki merkittäviä parannuksia äänisignaalin vahvistimina käytettyihin elektroniputkiin. Häntä kutsuttiinkin ”Suomen Edisoniksi” ja kaikkiaan hän hankki 71 patenttia keksinnöilleen vuosien 1912 ja 1924 välillä. Sähkön ja elektroniikan historia
Elektroniikan kehitys alkoi vuosisadan alkupuolella perustuen elektroniputkiin (keksitty 1906), mutta 1947 keksitty transistori aloitti puolijohteiden kehityksen. Puolijohteilla pystyttiin tekemään yhä pienempiä, halvempia ja luotettavampia elektroniikkalaitteita. 1960-luvulta lähtien transistoreja ja muita komponentteja pystyttiin valmistamaan useita samaan mikropiiriin ja 1980-luvulla samaan piiriin saatiin valmistettua jo miljoona transistoria. Wii
Konsoli pystyy myös kommunikoimaan toisten Wii-konsoleiden välillä itsetuotetun langattoman lähiverkon välityksellä. Tämä mahdollistaa paikallisen langattoman moninpelin useilla televisioilla. "Battalion Wars 2" oli ensimmäinen peli, joka esitteli moninpeliä jaettuna useille televisioille. Nintendo on julkaissut Wiille myös Ethernet-pakkauksen, jonka avulla käyttäjä voi linkittää Wiin tavalliseen internetreitittimeen, jossa ei ole tukea langattomalle yhteydelle. Konsolin voi yhdistää Internetiin myös Nintendo Wi-Fi USB Connectorilla. Suomalainen internetkulttuuri
1990-luvun alussa Suomen UNIX-käyttäjäin yhdistys FUUG (myöhemmin EUnet) tarjosi sähköpostipalveluita myös yksityishenkilöille. Internet muuttui nykyisen oloiseksi vuonna 1993, kun graafista käyttöliittymää (World Wide Web) tukenut Mosaic-selain julkistettiin. 1990-luvun puolivälin aikoihin ennen nopeiden Internet-yhteyksien yleistymistä kotikäyttäjät pystyivät käyttämään Internetiä analogisen modeemin avulla soittamalla palveluntarjoajien maksullisiin palvelunumeroihin. Vuonna 1994 näitä SLIP-yhteyksiä tarjosivat EUnet, X-Gateway, Clinet, Tele ja MITS. Vuonna 1998 Telen liittymissopimukseton "iNET OPEN" nettiyhteys maksoi 58 penniä/minuutti. Vuoden 1998 jälkeen internetyhteydet alkoivat yleistyä kotikäytössä minuuttimaksujen tilalle tulleiden kiinteiden kuukausimaksujen johdosta, ja 'netti' muuttui alan harrastajien temmellyskentästä koko kansan olohuoneeksi. Yhteyksiä tarjottiin ISDN:n, ADSL:n ja kaapelimodeemin kautta.
Maailmalla: Mosaic-selain julkaistiinMaailmalla: Yahoon linkkihakemisto avattiin, W3C perustettiin Chaosnet
Chaosnet (myös muodossa CHAOSnet) on Massachusettsin teknillisen korkeakoulun tekoälylaboratoriossa vuonna 1975 ja siitä eteenpäin kehitetty tietoliikenneprotokollaperhe ja myös varhainen käytännön lähiverkkototeutus, jonka suunnittelua innoitti vahvasti varsinkin Xerox PARC -tutkimuslaitoksella 1970-luvulla Ethernetin parissa tehty työ. Nimeä Chaosnet käytetään pääsääntöisesti viittaamaan protokollaperheeseen. EFnet
EFnet syntyi elokuussa 1990, kun muiden IRC-palvelinten ylläpito oli kyllästynyt palvelimesta "eris.berkeley.edu" aiheutuneisiin ongelmiin tuolloin ainoassa IRC-verkossa. Kun eris saatiin poistettua verkosta, verkko nimettiin "Eris Free Networkiksi" (EFnet). Eris-tapauksen jälkeen EFnet oli muutaman vuoden ajan ainoa IRC-verkko. Rinnakkaisliitäntä
Rinnakkaisportin vaihtoehtoinen nimi Centronics-portti viittaa "Centronics Data Computer Corporation" -yhtiöön, joka otti liittimen ensimmäisenä käyttöön valmistamassaan pistematriisitulostimessa Model 101 vuonna 1970. Kytkennän kehittivät An Wang, Robert Howard ja Prentice Robinson "Wang Laboratories" -yhtiössä. 1981 IBM valitsi liittimen henkilökohtaisen tietokoneensa tulostinportiksi. "Dataproducts"-yhtiö esitteli Centronics-liitännästä poikkeavan standardinsa DD-50 tai M-50 (Winchester-liitin), jonka tulostimen puoleisessa päässä oli 37-nastainen DC-37. Dataproductsin liitäntä oli yleinen suurtietokoneissa. Sähkön ja elektroniikan historia
Ennen nykyisen kaltaisia tietokoneita käytössä oli erilaisilla komponenteilla toteutettuja sähköisiä laskimia ja tietokoneita. Ensimmäisenä 1940-luvulla käyttöön otettiin erilaisia relekoneita ja putkikoneita. Putkikoneista kuuluisa esimerkki on 1945 käyttöön otettu ENIAC. Putkitekniikkaa seurasivat transistoreihin perustuneet laitteet. Suomalainen internetkulttuuri
Suomalaisen internetkulttuurin alku on ajoitettu jo 1980-luvun puolelle. Funet mahdollisti 1980-luvun puolivälissä korkeakouluille ja tiedeyhteisölle sähköpostin ja uutisryhmien käytön. Aluksi nämä toimivat niin sanottuina batch-lähetyksinä, viestit kulkivat oman verkon ulkopuolella, mutta eivät reaaliaikaisesti. Vuonna 1988 Funetin paikallisverkot yhdistettiin Ruotsin kautta Internetiin nopeudella 64kb/s. Tiedeyhteisön ulkopuolella UNIX-järjestelmää käyttävät yritykset saivat sähköposti- ja uutisryhmäyhteyden Euroopan Unix-käyttäjien yhdistyksen EUnet-verkon kautta käyttäen UNIXin UUCP-protokollaa. IDE
IDE (), AT-IDE tai ATA-väylä on kiintolevyjen ja optisten asemien liittämiseen tarkoitettu liitäntäväylä. Se on ollut 1990-luvulta 2000-luvun puoleen väliin asti yleisin tapa liittää kiintolevy tai optinen asema mikrotietokoneeseen. IDE määrittelee sähköisen liitynnän ja komentoprotokollat joilla tieto saadaan liikkumaan mikrossa IDE-laitteelle talteen tai palauttaa sieltä käyttöä varten. Ethernet
Fast Ethernet on yleisnimitys kaikille 100 Mbit/s siirtäville Ethernet-tekniikoille. Näitä ovat: EDGE
Ensimmäinen kaupallinen EDGE-järjestelmä otettiin käyttöön Yhdysvalloissa vuonna 2003. Nykyään se on laajasti kaupallisessa käytössä eri GSM-operaattorien verkoissa ympäri maailmaa. Vuonna 2010 Global mobile Suppliers Association ilmoitti että maailmassa oli 487 GSM/EDGE -verkkoa. Matkapuhelin
NMT oli maailman ensimmäinen matkapuhelinverkko joka mahdollisti puhelimen käyttämisen ulkomailla eli "roamingin". Yhdysvaltain ensimmäinen 1G verkko avattiin Chicagossa vuonna 1983. Useat muutkin maat avasivat omia matkapuhelinverkkojaan 1980-luvulla, muun muassa Iso-Britannia, Meksiko, Kanada. Hiiri (osoitinlaite)
Kaupalliseen käyttöön hiiri otettiin ensimmäisen kerran Apple Computerin Lisa-mikrotietokoneessa 1980-luvun alkupuolella. Vuonna 1984 julkistetussa Apple Macintoshissa hiiri oli jo vakiovarusteena. Apple sai idean Xeroxilta, joka piti osoitinhiirtä liian kalliina kaupalliseen käyttöön. Applen suorittaman kehitystyön ja massatuotannon avulla hinta saatiin painettua muutamaan Yhdysvaltain dollariin. HTML
HTML:n historia alkoi vuonna 1989, kun Tim Berners-Lee ja "Robert Caillau" hahmottelivat korviketta "CERNin" dokumenttien kirjavalle formaatille. Rinnalle suunniteltiin yksinkertainen verkkoprotokolla HTTP. HTML-dokumenttien verkkoa internetissä kutsutaan World Wide Webiksi eli lyhyesti "webiksi". Joillekin se on yhtä kuin Internet. CERN käynnisti oman WWW-palvelimensa vuonna 1991, ja monet ideasta kiinnostuneet liittyivät siihen nopeasti. HTML-normia ylläpitää vuonna 1994 perustettu kansainvälinen yritysten ja yhteisöjen yhteenliittymä W3C ("World Wide Web Consortium"). John Ambrose Fleming
Flemingistä tuli Marconi Wireless Telegraph Companyn neuvonantaja 1899 ja hän avusti laitteiston kehittelyssä Englannin kanaalin yli tarkoitettujen langattomien lähetysten kokeilemisessa. Samana kesänä Ranskasta lähetettyä langatonta signaalia kyettiin vastaanottamaan Britanniassa. Fleming oli myös aktiivisesti mukana Atlantin yli tapahtuneeseen radiolähetykseen 1901. Hänen neuvonantajaroolinsa päättyi 1903. Hänet valittiin samana vuonna Institution of Electrical Engineers -järjestön varapuheenjohtajaksi.
Fleming patentoi elektroniputken saatuaan ajatuksen siihen aiempien tutkimustensa pohjalta vuonna 1904 ja jatkoi myöhemmin konsulttina Marconi-yhtiöille. Hän jäi eläkkeelle ja muutti Sidmouthiin 1926 jatkaen kokeita kotilaboratoriossaan ja pitäen yhteyksiä University College Londoniin emeritusprofessorin ominaisuudessa. Fleming aateloitiin 1929. Cyclades
Cyclades oli ranskalainen tietokoneverkko, joka otti vaikutteita ARPANETistä ja vaikutti myös TCP/IP:n ja internetin kehitykseen. Vint Cerf on maininnut Louis Pouzinin työn Cyclades-verkon kanssa yhdeksi tärkeimmistä vaikutteistaan TCP/IP-protokollan suunnittelussa. Verkkoa kehitettiin 1970-luvun alkupuolella. Pouzin tutki myös Donald Daviesin NPL-verkkoa. Ethernet
Vuodesta 1990 alkaen käyttöön tuli edelleen halvempi ja helpompi parikaapeliin perustuva tähtimäinen Ethernet. Jokaisella verkkoon kytketyllä laitteella oli oma kaapelinsa, joka oli kytketty tähden keskellä olevaan toistimeen, "keskittimeen". Ethernet ja puhelinverkko voivat nyt käyttää rakennusten sisällä yhteiskaapelointia: samat parikaapelit ja RJ-45-liittimet käyvät sekä puhelimille että Ethernet-verkoille. Intranet
Suurin piirtein 1990-luvun puolivälissä liiketoimintajohtajat ja ohjelmistoyritykset alkoivat innostua ajatuksesta rakentaa organisaatioiden sisälle omia sisäisiä tietoverkkoja käyttäen samoja teknologioita kuin internet. Näitä sisäisiä tietoverkkoja alettiin nimittää yhteisnimellä "intranetit". Ensimmäisiä organisaatioiden sisäisiä sovelluksia olivat yleensä sähköposti, ilmoitusluontoiset www-sivustot, dokumenttivarastot, työryhmien tukiympäristöt ja erilaiset tietokantasovellukset. Usein intranetit ovat syntyneet organisaatioissa innokkaiden harrastajien aloittamina ja ovat saattaneet toimia useita vuosia ennen kuin organisaatiossa lähdetään kehittämään intranetiä "oikeana" kehitysprojektina. IEEE 802.11
802.11n määrittää suurimmaksi bruttonopeudeksi 600 Mbit/s, joskin todellisuudessa niille luvataan noin 100–200 Mbit/s:n nopeutta, jolloin nopeus olisi samaa luokkaa kuin perinteisellä 100 Mbit/s Ethernet-kaapelilla. Samalla n-määritelmä tukee MIMO-tekniikkaa (multiple-input, multiple-output), jossa käytetään useampaa antennia ja useampaa ilmatien kanavaa yhtä aikaa. Uusi MIMO-tekniikka antaa tasaisemman kantaman ja mahdollistaa useat ilmakanavat. IEEE standardoi 802.11n:n 11. syyskuuta 2009 Mikrofoni
Kondensaattorimikrofonin valmistus tuli mahdolliseksi elektroniputken keksimisen jälkeen 1910-luvulla: kondensaattorikapselin jännitemuutosten mittaamiseen tarvittiin suuri-impedanssinen vahvistin, joka ei kuormita kapselia eikä siten pura sen sähkövarausta. Dynaamiset ja kondensaattorimikrofonit otettiin suurimmissa radioyhtiöissä teknisten sovellusten osaksi sillä niiden äänenlaatu oli ratkaisevasti parempi kuin aiempien mikrofonien. 1970-luvulla FET- transistori syrjäytti pääosin elektroniputken kondensaattorimikrofonin vahvistinosassa. Englannin kanaali
Ensimmäinen puhelinkeskustelu Pariisin ja Lontoon välillä käytiin 18. maaliskuuta 1891 kanaalin ali laskettua lennätinkaapelia myöten. William Shockley
Ennen transistorin keksimistä esimerkiksi puhelinverkoissa käytettiin vahvistimina elektroniputkia. Elektroniputkien ongelmina oli kuitenkin suuri fyysinen koko, korkea hinta ja tehonkulutus, jonka takia ne myös lämpesivät käytössä voimakkaasti. Edelleen elektroniputket olivat epäluotettavia ja ne hajosivat helposti. Tästä syystä Yhdysvaltojen suurin teleoperaattori AT&T kääntyi oman tutkimuslaitoksensa eli Bellin puhelinlaboratorion puoleen ja pyysi tätä kehittämään elektroniputken korvaavan komponentin vahvistinkäyttöön puhelinverkoissa. Ethernet
Gigabit Ethernet on yleisnimitys kaikille 1 Gbit/s siirtonopeuteen pystyville Ethernet-verkkotekniikoille. Tekniikka on standardoitu 1000BASE-T:ssa Cat5e kuparikaapeloinnille ja 1000BASE-SX:ssa lyhyille kuituyhteyksille. 1000BASE-TX vaatii toimiakseen Cat6-luokan kaapeloinnin. International Press Telecommunications Council
1979 IPTC kehitti kuvia varten metatietomäärittelyn, jota uudistettiin melkoisesti 1991 Information Interchange Modeliksi (IIM). 1994 Adobe kehitti sitä edelleen soveltamalla sitä digitaalikuviin, ja menetelmä tunnetaan IPTC-otsikointina (IPTC headers). JPEG-, TIFF Rev. 6.0- ja RIFF WAVE-tiedostomuotoa olevat tiedot voidaan merkitä Exchangeable image file formatin metatiedolla.. 2001 Adobe esitteli XML/RDF:ään perustuvan Extensible Metadata Platformin. IPTC:n kanssa tästä muodostui IPTC Core Schema for XMP, jonka avulla kyettiin lisäämään metatieto myös JPEG2000-, GIF-, PNG-, HTML-, PostScript-, PDF-, SVG-, Adobe Illustrator- ja DNG-tiedostoihinkin Information Interchange Modelin jo 1994 määrittelemien tiedostotyyppien lisäksi. Määrittelyä käytetään monissa kuvankäsittelyohjelmissa. Bluetooth
Matkapuhelimia valmistanut Ericsson tutki 1990-luvulla menetelmiä langattomaan tiedonsiirtoon. Ericssonin aloitteesta perustettiin 20.5.1998 "Bluetooth SIG" (Special Interest Group), jonka perustajiin kuuluivat myös Nokia, IBM, Intel ja Toshiba. Tavoitteena oli luoda de facto -standardi. Vuonna 2009 SIG:ssa oli jäseniä yli 12 000. Power over Ethernet
Power over Ethernet on standardoitu IEEE 802.3af-standardissa ja yksittäisen liitettävän laitteen (PD = Powered Device) suurin tehontarve saa olla 15,4 W ja jännite 48V. Kaapelin pituus ei saa ylittää 100 metriä. Suurempaan tehontarpeeseen on määritelty PoE+ (PoE plus), joka määritellään standardissa IEEE 802.3at. PoE+ -laitteen suurin tehontarve saa olla 25,5 W. PoE+ -standardin syöttöteho on maksimissaan 30 W. Ethernet
Lähetys tapahtuu edelleen kilpavaraustekniikalla, mutta lyhyiden kehysten pituus on kasvatettu täytetavuilla vähintään 512 tavuun, jotta lähetysaika kasvaa ja törmäys voidaan havaita koko segmentin pituudella. ARPANET
ARPANET "(Advanced Research Projects Agency Network)" oli Yhdysvaltain sotilaallista tutkimusta varten vuonna 1969 perustettu pakettikytkentäinen tietoverkko, josta kehittyi Internet. Verkko siirtyi käyttämään TCP/IP-protokollaa 1. tammikuuta 1983. Internet
Tutkijayhteisö kehitti yhtenä Internetin kehityksen kannalta keskeisenä ratkaisuna solmutietokoneisiin perustuvan pakettikytkentäisen tietoverkon, jossa kaikki solmut olivat keskenään tasavertaisia eikä minkään tahon tarvinnut ylläpitää paljon voimavaroja vaativaa keskustietokonetta. Jokainen solmu vastaanotti ja välitti viestejä itsenäisesti. Tähän ratkaisuun pyrittiin, koska varhaisen tietoverkkoteknologian haasteena oli, että suuret paketit saattoivat tukkia muun tietoliikenteen jopa päiviksi. Tähän liittyen viestit purettiin pienemmiksi paketeiksi, jotka koottiin kokonaisiksi viesteiksi vasta kun ne olisivat perillä. Pakettien kulkureitillä ei ollut merkitystä. Ne vain siirtyivät solmulta toiselle kunnes saavuttivat päämääränsä. Ratkaisun ansiosta jokainen paketti siirtyi suunnilleen samankokoisina osina, eivätkä isommat paketit tukkineet enää tietoverkkoa tuntikausiksi ja samoin, vaikka suuri osa verkon solmuista menisi epäkuntoon, paketit pääsisivät kuitenkin perille jotain toista kautta. Ethernet
Laajemmin Ethernet-verkkoa alettiin käyttää 1980-luvulla. Aluksi käytettiin halkaisijaltaan yli 10 mm vahvuiseen koaksiaalikaapeliin perustuvaa Ethernet-versiota ("paksu" Ethernet), 1985 hyväksyttiin ohuempaa ja halvempaa kaapelia käyttävä versio ("ohut" Ethernet). Seuraavaksi tuli 10baseT, halpaa Cat3-parikaapelointia käyttävä versio. 10Base5
10base5:ssä tiedonsiirtoon käytetään yli 10 millimetriä paksua, impedanssiltaan 50 Ω koaksiaalikaapelia (RG-8), jonka uloin muovinen suojakuori on tyypillisesti väriltään keltaista. Nimi 10base5 muodostuu Ethernetin ominaisuuksista: "10" viittaa 10 Mb/s siirtonopeuteen, "5" verkon segmentin enimmäispituuteen 500 metriä ja "base" verkossa käytettyyn kantataajuusmodulointiin ("baseband"). Internet
Internetin perustaa luotiin 1960-luvulla Yhdysvalloissa, puolustusministeriön käynnistäessä rahoituksen ARPAnet-tietoverkon (Advanced Research Projects Agency) rakentamiseen. Laajalle levinnyt käsitys on ollut, että projektin tarkoituksena oli luoda hajautettu, ydiniskun kestävä viestintäjärjestelmä. Mikäli tietoverkko olisi ollut keskusjohtoinen, se olisi lamaantunut keskuksen tuhoutuessa. Esimerkiksi Internet Societyn laatimassa Internetin historiikissa kiistetään tämä tulkinta ja sanotaan, että tarkoitus oli yksinkertaisesti luoda sotilaskäyttöön tietoverkko, joka pystyisi jakamaan aiempaa tehokkaammin resurssit käyttöön verkon eri toimijoiden välillä. IEEE 802.11
IEEE 802.11 on IEEE:n standardi langattomille WLAN-lähiverkoille. Koska tekniikka on läheistä sukua Ethernetille (802.3), varsinkin alkuaikoina käytettiin usein nimitystä "langaton Ethernet". Nykyään on yleistynyt markkinointinimi Wi-Fi. Douglas Engelbart
Engelbart sai 1964 idean tietokonehiirestä tietokonegrafiikkaa käsitelleessä konferenssissa, kun hän pohti, kuinka osoitinta pystyisi liikuttamaan näytöllä. Palattuaan töihin Engelbart antoi SRI:n koneinsinöörille Bill Englishille hahmotelman hiirestä. Hän suunnitteli piirtäjän avustuksella laitteiston suojaksi mäntykotelon. Sähkötekniikka
Vuonna 1882 Thomas Edison rakensi ensimmäisen laajamittaisen sähköjakeluverkoston, joka tuotti sähköä 59 kotiin Manhattanilla. Nikola Tesla jätti vuonna 1887 useita patenttihakemuksia uudesta sähkövirran jakelutavasta, jota hän kutsui vaihtovirraksi. Tesla myös työskenteli radioelektroniikan parissa, jonka uranuurtaja Heinrich Hertz pystyi vuoden 1888 kokeissaan lähettämään ja vastaanottamaan radioaaltoja rakentamallaan laitteistolla. Vuonna 1897 Karl Ferdinand Braun esitteli katodiputken, joka mahdollisti myöhemmin television kehittämisen. Englantilainen John Ambrose Fleming keksi ja patentoi vuonna 1904 ensimmäisen elektroniputken, jota Robert von Lieben ja Lee De Forest myöhemmin kehittivät eteenpäin. Britannian sotavoimat ryhtyivät kehittämään 1930-luvulla tutkaa, ja ensimmäinen tutka-asema käynnistettiin Bawdseyssa Englannissa, vuonna 1936. ADSL
DSL:ää alettiin kehittää 1980-luvun puolivälissä, kun AT&T halusi parantaa keskusten välisten T1-yhteyksien suorituskykyä. T1-yhteydet vaativat kaksi parikaapelia, yksi kumpaankin suuntaan. Niiden piti olla eri kaapelinipuista, etteivät ne häiritsisi toisiaan. Linjan asentajien piti varmistua siitä, että valitut parit olivat riittävän häiriöttömiä ja niiden jatkokset hyvin tehtyjä. Pidemmillä yhteyksillä tarvittiin lisäksi toistimia. NuBus
NuBus on 32-bittinen rinnakkaisliitäntä, jota käytetään tietoteknisissä laitteissa. NuBus kehitettiin MITin laboratorioissa NuMachine-työasemaprojektin tarpeisiin, josta tekniikka levisi Applen, Texas Instrumentsin ja NeXT Computerin käyttöön. NuBus oli edistynyttä tekniikkaa lisälaitteiden kytkemiseen 80-luvun puolivälistä 90-luvun alkupuolelle. Vanhempiin väyläliitäntäisiin menetelmiin verrattuna NuBus oli käyttäjälle verrattoman helppo tapa laajentaa tietokoneen toiminnallisuutta, sillä uuden laajennuskortin asentamiseksi kortti asetettiin NuBus-väylään ja laiteajurit asennettiin käyttöjärjestelmän saataville. NuBus-ohjain antoi lisälaitteelle automaattisesti nimen tunnistamista varten ja suoritin saattoi käyttää uutta laitetta ajurien avulla ilman muita toimenpiteitä. Semanttinen verkko
Semanttiset verkot sovellettiin tietokoneille Cambridgen yliopiston kieltentutkimusyksikössä (Cambridge Language Research Unit) vuonna 1956. Richard H. Richensin tutkimuksen tarkoituksena oli kokeilla luonnollisten kielten kääntämistä semanttisen välikielen avulla. 1960-luvun alussa Robert F. Simmons kehitteli semanttisia verkkoja System Development Corporation -yrityksessä Kalifornian Santa Monicassa. M. Ross Quillianin vuonna 1966 esitelty työ on ollut merkittävä semanttisten verkkojen jatkokehittelyssä. 
Käsitekarttoja voidaan pitää semanttisten verkkojen hyvin vapaamielisenä sovelluksena. Käsitekarttojen avulla ei yleensä voida suorittaa muodollista päättelyä, mutta ne kuvaavat käsitteiden välisiä suhteita luovuutta edistävällä tavalla. Chatti
Ensimmäinen chatti oli nimeltään ”PLANET”, joka perustettiin Internetin edeltäjään ARPANETiin vuonna 1973. Kaikkien aikojen käytetyimmän chat-protokollan, IRCin, kehitti vuonna 1988 suomalainen Jarkko Oikarinen. Näitä aiemmin keskusteluja oli voinut käydä Unixin talk-komennolla, jolla saattoi olla kuitenkin yhteydessä vain yhteen henkilöön kerrallaan. Nykyään chatteja on myös muissa viestintävälineissä, kuten televisiossa. Ennen internet-yhteyksien yleistymistä tietokoneharrastajat juttelivat usein keskenään purkeissa. Suomessa tunnetuimpia purkkien juttelupaikkoja olivat MBnetin ja Metropolis BBS:n chatit. Ethernet
Kun verkkoon kytkeytyi satoja koneita, joiden teho ja tiedonsiirtotarpeet olivat moninkertaistuneet 1970-luvulta, Ethernetin alun perin rajattomalta tuntuneen 10 Mb/s kapasiteetin rajat alkoivat tulla vastaan. Ratkaisu tähän ongelmaan, samoin kuin perättäisten toistimien ja segmenttien määrään, oli verkon osien erottaminen toisistaan "sillalla". Silta on laite, joka vastaanottaa paketin yhdestä verkon osasta ja lähettää sen toiseen. Ethernetin CSMA/CD-algoritmi toimi itsenäisesti kussakin sillalla erotetussa verkon osassa, kullekin osalla oli käytettävissään Ethernetin koko 10 Mb/s kapasiteetti. Suomi 1990-luvulla
Internet teki läpimurtonsa 1990-luvulla. Tietokoneet olivat normaalisti liitetty lankapuhelinverkkoon (BBS); laajakaistayhteydet tekivät läpimurtonsa vasta vuosituhannen vaihteessa. Vuonna 1991 suomalaisopiskelija Linus Torvalds alkoi kehittää Linux-käyttöjärjestelmää. Vuosikymmenen puolivälissä Internet ylitti median uutiskynnyksen. Tästä alkoi Internetin nopea kehittyminen. Internetin laajempi leviäminen alkoi 1993, kun EUnet Finland alkoi tarjota nettiyhteyksiä yrityksille ja kotitalouksille. Samana vuonna yhteyksiä alkoivat tarjota myös Tele (nykyinen Telia) ja HPY (nykyinen Elisa). Vuosikymmenen puolivälissä alettiin puhua esimerkiksi ”tiedon valtatiestä”, ”netti-surffailusta” ja ”interaktiivisuudesta”. Vuosikymmenen lopulla tapahtui niin sanottu IT-kupla, kun Internet mobiiliteknologian ohella synnytti sijoittajissa epärealistisia tuotto-odotuksia. Esineiden internet
Esineiden internetillä (engl. Internet of Things, lyhyemmin IoT, myös teollinen internet) tarkoitetaan internet-verkon laajentumista laitteisiin ja koneisiin, joita voidaan ohjata, mitata ja sensoroida internet-verkon yli. IoT:n käsite on ollut käytössä ensimmäisen kerran jo 1990-luvulla; englanninkielistä termiä ehdotti Kevin Ashton vuonna 1999. Parikaapeli
Ethernet käyttää tyypillisesti kaapelista vain kahta paria (langat 1&2 ja 3&6) eli neljää liittimen 8:sta pinnistä. Loput ovat yleensä käyttämättä, tai niillä voidaan viedä virtaa verkkolaitteelle ("Power over Ethernet", lyhenne PoE). WLAN
IEEE 802.11 on IEEE:n standardi langattomille WLAN-lähiverkoille. Varsinkin alkuaikoina käytettiin usein nimitystä "langaton Ethernet", koska tekniikka on läheistä sukua Ethernetille (802.3). Tällä hetkellä suosituimmat IEEE 802.11 -sarjan standardit ovat 802.11a (2 Mbps), 802.11b (11 Mbps), 802.11g (54 Mbps) ja 802.11n (300 Mbps). 802.11ac, joka käyttää dualband tekniikkaa on taaksepäin yhteensopiva 802.11b/g/n standardien kanssa. Sen nopeus on 1 300 Mbps 5 gigahertsin kanavalla ja 450 Mbps 2,4 gigahertsin kanavalla. ESDI
ESDI (lyhenne sanoista "Enhanced Small Device Interface") on Maxtorin kehittämä väylästandardi kiintolevyille. ESDI on kehitetty parannuksena Seagaten ST-506 ja ST-412 väylistä muun muassa parantamalla luotettavuutta ja nopeutta sekä kasvattamalla levyjen maksimikokoa. ESDI siirsi suuren osan väylän elektroniikasta erilliseltä ohjainkortilta suoraan kiintolevylle itseensä. ESDI kehitettiin 1980-luvulla ja 1990-luvulla sen korvasivat SCSI ja IDE. NetIQ eDirectory
Novell alkoi kehittää x.500:aan nojaavaa palvelinriippumatonta hakemistoa 1980-luvun lopulla. Hakemisto tuli kaupallisena tuotteena markkinoille vuonna 1993 nimellä NDS (NetWare, myöhemmin Novell Directory Service). Palvelimen rajoista se poistui vuodesta 1995 alkaen eri tuotteistuksilla ja eri käyttöjärjestelmiin käyvä versio sai nimen eDirectory. Ethernet
Eri verkkolaitteet tunnistetaan MAC-tason ("Media Access Control") osoitteilla, joka on 48-bittinen yksilöllinen osoite jokaiselle verkkolaitteelle. Ethernet versio 2 kehys on pituudeltaan 64–1518 tavua, ja pystyy kantamaan 1500 tavua kuormaa. Alla IEEE 802.3 kehysrakenne. WiMAX
WiMAX (Worldwide Interoperability for Microwave Access) on vuosituhannen alussa kehitetty langaton laajakaistatekniikka. WiMAX perustuu IEEE 802-sarjan avoimeen 802.16 standardiin, joka valmistui syksyllä 2001 ja julkaistiin 8. huhtikuuta 2002. Standardin kehitys jatkui ja sen viimeisin versio IEEE Std 802.16-2004 hyväksyttiin kesäkuussa 2004. 2010-vuosikymmenen puolivälissä WiMAXin tekniikka oli vanhentunutta ja uudemmat tekniikat kuten LTE ovat syrjäyttäneet sen. HIPERLAN
European Telecommunications Standards Institute (ETSI) aloitti WLAN-standardinsa kehittämisen vuonna 1991. Ensimmäinen hiperlan-standardi tuli julkaisukuntoon vuonna 1998. Hiperlan/1-standardi määrittelee ainoastaan radiotaajuustekniikalla toimivat verkot. Standardin määrittelemä yhteyden taajuus on 5 GHz ja verkkoyhteyksien nopeudeksi määritetään 23,5 Mbps. Hiperlan/1 käyttää tiedonsiirtoon viittä kanavaa, jotka sijoittuvat välille 5,15-5,35 GHz. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että kolme kanavista on yhteyden muodostamiseen kaikille mahdollisia ja kahden kanavan käytön määrittävät kunkin valtion radiotaajuuksista vastaavat tahot. Hiperlan/1-standardi määrittelee OSI-mallin fyysisen kerroksen ja MAC-kerroksen, kuten IEEE:n 802.11-standardit. MAC-kerroksen tehtävä on määrittää protokolla, turvallisuus sekä huolehtia datan siirtämisestä ylempien OSI-kerroksien käyttöön. Laajakaista (Internet-yhteys)
Jos palveluntarjoaja toimittaa päätelaitteen, kannattaa varmistaa, että laitteessa on Ethernet-liitäntä. Useimmissa nykyaikaisissa tietokoneissa on valmiina Ethernet-liitäntä emolevyllä tai erillisellä kortilla. Vanhempiin koneisiin saattaa olla tarpeen hankkia Ethernet-kortti. Päätelaitteet, jotka asennetaan tietokoneen sisään tai joissa on vain USB-liitäntä vaativat yleensä erillisiä ajureita, joita ei välttämättä ole saatavissa käytettyyn käyttöjärjestelmään (tai sen versioon). Jos päätelaite täytyy hankkia itse, kannattaa hankkia laite, jossa on Ethernet-liitäntä ja varmistaa myyjältä, että päätelaitteessa on valmiina asetukset tilattuun yhteyteen. Päätelaitteita on myös saatavilla varustettuna langattoman verkon tukiasemalla, mutta usein käytetään erillistä langattoman verkon tukiasemaa, joka kytketään päätelaitteeseen Ethernet-kaapelilla. Kaapeli-, ADSL- ja kuituverkon päätelaitteet eroavat toisistaan ja tästä syystä esimerkiksi ADSL-päätelaitetta ei voi käyttää kaapeliverkossa päätelaitteena. IEEE 802
IEEE-standardointijärjestön työryhmä 802 standardoi lähi- ja kaupunkiverkkoja "(LAN ja MAN)". Tunnetuimmat standardit ovat Ethernet, Token Ring ja WLAN. Puhelin
Alexander Graham Bell oli menestynein puhelimen kehittäjistä. Hän perusti vuonna 1877 Bell Telephone Companyn, josta monen mutkan kautta periytyy nykyinen AT&T. Bell voitti patenttiriidan Elisha Grayn kanssa, joka oli patentoinut puhelimensa vain muutamia tunteja Bellin jälkeen. Bell esitteli puhelimensa 1876 Philadelphian maailmannäyttelyssä huonolla menestyksellä. Vasta Pariisin maailmannäyttelyssä 1878 puhelin sai myönteistä huomiota osakseen, kun puhelimeen lisätty hiilimikrofoni teki siitä käyttökelpoisen. Mikrofonin kehittäjiä olivat David Edward Hughes Englannissa ja Emile Berliner sekä Thomas Alva Edison Yhdysvalloissa. Hiilimikrofoni teki mahdolliseksi parantuneen äänenlaadun lisäksi myös entistä pidemmät puhelinyhteydet. Tietoliikennesatelliitti
Euroopan avaruusjärjestön edeltäjä ESRO pyrki 1960-luvun lopussa kehittämään eurooppalaisen tietoliikennesatelliitin. 1970-luvulla Ranska ja Saksa kehittivät Symphonie-tietoliikennesatelliitin, jota NASA kieltäytyi laukaisemasta kunnes sovittiin, ettei se toiminnallaan uhkaa tuolloin täysin Yhdysvaltain hallinnassa (liittovaltion omistaman valtionyhtiön kautta!) olevan Intelsat-satelliittitietoliikenneyhtiön kaupallisia intressejä. Tämä johti Ranskan päätökseen toteuttaa Ariane 1 -kantoraketti. Muun muassa Ruotsi kehitti oman tietoliikennesatelliitin, TELE-X:n, jossa kaikki pohjoismaat olivat mukana rahoittajina. Sen teknologia perustui saksalaiseen satelliittiin.