Kuinka korkeiksi suosypressit kasvavat?
Suosypressit
Suosypressit ovat kausivihantia tai puoliainavihantia puita. Ne voivat kasvaa suurimmillaan noin 50 metrin korkeuteen, mutta jäädä karuilla soilla hyvinkin pieniksi. Rungon läpimitta voi olla 2–3 metriä, suotuisissa oloissa varsinkin meksikonsuosypressillä selvästi enemmänkin. Suurimman tunnetun yksilön, Árbol del Tulen runko on noin 11 metriä paksu. Puiden latvukset ovat yleensä nuorena kartiomaisia, mutta leviävät vanhempana epäsäännöllisiksi. Varsinkin veden äärellä kasvavilla puilla runko usein levenee huomattavasti läheltä tyveä. Floridansuosypressi
Floridansuosypressi on suuri tai keskikokoinen puu. Se voi kasvaa noin 45 metriä korkeaksi ja yli 4 metriä leveäksi rungon rinnankorkeusläpimitaltaan, mutta jää usein varsinkin soilla pienemmäksi. Puulla on tavallisesti vain yksi suora, haaraton runko. Runko usein levenee alaosastaan huomattavasti tyveä kohti. Latvus on nuorempana tavallisesti kartiomainen ja usein tasoittuu ja pyöristyy vanhemmiten.
Siperianlehtikuusi
Siperianlehtikuusi on eniten viljelty vierasperäinen puulaji Suomessa (noin 20 000 hehtaaria). Sitä kasvatetaan sekä metsä- että koristepuuna. Vanhimmat nyky-Suomen alueella olevat siperianlehtikuusikot ovat peräisin 1840-luvulta (Kitee ja Fiskars). Suomen suurimpiin kuuluva siperianlehtikuusi kasvoi Punkaharjulla: sen läpimitta 71-vuotiaana oli 61 cm ja korkeus 40,5 m. Sitruunasavikka
Sitruunasavikka kasvaa 25–60 senttimetriä korkeaksi. Koko kasvi on tahmea ja nystyinen mutta ei jauhoinen. Lehdet ovat vihreät, soikean–suikean muotoiset ja laidaltaan ehyet tai isohampaiset. Sitruunasavikan kukat ovat hyvin pieniä ja vihertäviä muiden savikoiden tapaan ja ne sijaitsevat tiheästi varren kukintohaaroissa, jotka ovat lehtien mittaiset. Omenaruusu
Omenaruusu kasvaa 1–3 metriä korkeaksi pensaaksi. Sen varren piikit ovat kahdenlaisia: ohuita, suoria tai kynsimäisiä vankkoja. Lehden lehdykät ovat kooltaan 1–3 senttimetriä. Ne ovat muodoltaan puikean soikeita, hapsi- ja nystykarvaisia. Omenaruusun kukat ovat punaiset. Kiulukka on soikea ja kalju. Tasmaniansypressit
Tasmaniansypressit ovat ainavihantia puita, joista suurimmat kasvavat luonnossa 35 metriä korkeiksi. Puiden oksanhaarat ovat lyhyitä, lehdet pieniä ja kävyt samannäköisiä kuin sugilla ("Cryptomeria japonica"). Kaikki kolme lajia on tuotu viljelypuina Eurooppaan. Floridansuosypressi
Floridansuosypressi on yksikotinen. Erilliset hede- ja emikävyt kasvavat samoissa puuyksilöissä. Hedekävyt ovat tavallisesti 2–3 millimetriä pitkiä ja kasvavat harsuissa ryhmissä riippuvissa, noin 25 senttimetriä pitkissä varsissa. Emikävyt ovat pyöreitä ja koostuvat 5–10 käpysuomusta. Niiden läpimitta on 1,5–4 senttimetriä. Arizonansypressi
Arizonansypressi on yksikotinen. Hedekävyt ovat 2–5 millimetriä pitkiä. Siemenkävyt ovat pyöreitä tai pitkänpyöreitä ja 2–3 senttimetriä leveitä halkaisijaltaan. Ne kiinnittyvät oksiin lyhyellä varrella. Kävyt ovat ruskeita tai harmahtavia ja usein aluksi vahapintaisia. Kävyissä on 6–8 käpysuomua, joiden kärjessä on yleensä kartiomainen ota. Käpysuomut ovat asettuneet 3–4 vastakkaiseen pariin. Siemenet ovat 4–5 millimetriä pitkiä. Yhdessä kävyssä on tavallisesti noin 90–120 siementä. Säderusokki
Säderusokki kasvaa 10–60 cm korkeaksi. Haarakas varsi on vaalean kellan- tai punaruskea, melkein kalju tai karheakarvainen. Vaaleanvihreät tai kellanvihreät lehdet ovat vastakkain ja lyhytruotisia. Lehden lapa on tavallisesti kolmeliuskainen, joskus useampiliuskainen, mutta harvoin täysin ehyt. Liuskat ovat suikeita ja hampaat kärkeä kohti kääntyviä. Kukinto on pitkäperäinen, yksittäin oleva, pysty mykerö. Mykeröt ovat noin 2 cm leveitä ja pituuttaan leveämpiä. Mykerön uloimpia, muodoltaan vaihtelevia kehtosuomuja on 7–14 kappaletta, sisemmät kehtosuomut ovat ruskeita ja vihreälaitaisia. Säderusokki kukkii Suomessa elo-syyskuussa. Siemenet kypsyvät noin puolen senttimetrin pituisissa, rusehtavan sinipunaisissa, kaksiotaisissa pähkylöissä. Kärsäkoiso
Kärsäkoiso kasvaa 20–50 senttimetriä korkeaksi. Varsi on tyvestä puutunut, tanakka ja haarova. Varressa, lehdissä ja verhiössä on vankkoja, jopa 1 cm:n pituisia keltaisia piikkejä. Koko kasvissa on vanukemaista hapsi- ja tähtikarvapeitettä. Lehdet ovat pariosaisia. Lehtien liuskat vaihtelevat muodoltaan puikeista soikeisiin ja ovat pariliuskaisia. Pikkuliuskat ovat pyöreäkärkisiä. Kukinto on viuhko. Kukintoperä on yhdiskasvuinen varren kanssa. 3–8-kukkaiset viuhkot sijaitsevat yksittäin paljon lehtihankojen yläpuolella. Verhiö ja teriö ovat hieman vastakohtaisia. Verhiö on kellomainen. Ratasmainen teriö on 2–4 cm leveä ja keltainen. Heteitä on viisi kappaletta ja ne ovat toisiaan vasten kartiomaisena ryhmänä. Niistä neljä ylintä ovat lyhyitä ja keltaisia, alin on pitkä ja punakärkinen. Ponnet ovat kärkirei'illä avautuvia. Suomessa kärsäkoiso kukkii elo-lokakuussa. Pallomainen, keltainen marja on halkaisijaltaan noin senttimetrin. Valesypressit
Useat valesypressit ovat merkittäviä koristekasveja. Lawsoninsypressi on erittäin suosittu koristepensaana tai pienenä koristepuuna. Luonnossa hyvinkin suurikokoisesta lawsoninsypressistä on jalostettu lukuisia väritykseltään ja kasvutavaltaan poikkeavia lajikkeita, joista monet ovat pieniä ja pensasmaisia. Lawsoninsypressistä jalostettuja lajikkeita on rekisteröity enemmän kuin yhdestäkään muusta havupuulajista. Myös japaninsypressistä ja hernesypressistä on jalostettu lukuisia viljelylajikkeita koristekasvikäyttöön. Hernesypressi on suosittu myös puistopuuna Japanissa ja osissa Eurooppaa. Monien jalostettujen lajikkeiden lehdet ovat luonnonmuotojen suomumaisista myöhäislehdistä poikkeavasti pysyvästi neulasmaisia varhaislehtiä. Sirokattara
Sirokattara ("Bromus lepidus") on yksivuotinen töpökattaroihin ("Bromus") kuuluva heinäkasvilaji. Sirokattara voi kasvaa jopa 70 cm korkeaksi ja sen varret ovat pystyjä. Lehdet ovat harmaanvihreitä ja noin 5 mm leveitä. Lehtitupet ovat karvallisia ja kieleke on lyhyehkö. Montereynsypressi
Montereynsypressiä kasvatetaan laajalti koristekasvina ja suojapuuna lämpimän lauhkean vyöhykkeen alueella. Puu kasvaa usein istutettuna suuremmaksi kuin luonnossa ja suurimmat tunnetut yksilöt kasvavat Uudessa-Seelannissa, jossa puuta on kasvatettu jo 1850-luvulta lähtien. Puun suosio johtuu osittain sen hyvästä tuulen- ja suolansietokyvystä. Lisäksi se kestää hyvin leikkaamista, joten se soveltuu pensasaidoiksi ja bonsaiksi. Puu kestää enimmillään noin −10 celsiusasteen pakkasta. Montereynsypressistä on useita väritykseltään, kasvutavaltaan ja muodoltaan eroavia viljelylajikkeita koristekäyttöön. Lisäksi montereynsypressin ja nutkansypressin risteymä leylandinsypressi on myös erittäin yleinen koriste- ja pensasaitakasvi. Sädesypressit
Sädesypressit ovat puuvartisia kasveja. Ne ovat usein pensaita, mutta voivat myös kasvaa puumaisiksi. Latvus on kartiomainen tai pyöristynyt, ja oksat ovat lähes vaakasuuntaisesti siirottavia tai kohenevia. Usealta lajilta tunnetaan luontaisena kasvavia luutamaisia pystyvartisia muotoja. Suuremmilla puumaisilla kasveilla on usein paksu ja uurteinen kaarna. Tunturikynsimö
Monivuotinen tunturikynsimö kasvaa 5–10 cm korkeaksi. Varsi on ohut, kalju ja usein tumman sinipunainen. Varressa on tavallisesti yksi lehti. Varren juurella olevat ruusukelehdet ovat 0,5–1 cm:n pituisia, suikeita tai soikeita, tylpähköjä, ehytlaitaisia ja etupäässä laidoilta hapsikarvaisia. Kukan valkoiset terälehdet ovat 2–3 mm pitkiä. Tunturikynsimö kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa. Lidut ovat 4–6 mm pitkiä, soikeita, kaljuja ja väriltään tavallisesti sinipunaisia. Montereynsypressi
Montereynsypressiä pidetään pioneerilajina, koska se tarvitsee paljon valoa, ei kestä muiden puiden varjostusta ja pystyy hyödyntämään maastopaloja, jotka tuhoavat kilpailevia kasveja. Laji on sopeutunut paloihin ja sen kävyt pysyvät usein puussa joitakin vuosia aukeamattomina auetakseen palon kuumuudessa. Kypsät siemenet pysyvät itämiskykyisinä puussa noin neljä vuotta. Toisin kuin monet muut pohjoisamerikkalaiset sypressilajit, joiden serotiiniset kävyt aukeavat vain tulipalon kuumuudessa, montereynsypressi ei kuitenkaan välttämättä tarvitse maastopaloja lisääntyäkseen. Deltasypressi
Puu on yksikotinen ja tuulipölytteinen. Kävyt kasvavat versojen kärjissä. Hedekävyt kasvavat yksivuotisten lyhytversojen kärjissä. Siemenkävyt kasvavat suomulehtisissä pysyvissä oksanhaaroissa. Ne ovat 1,4–2,5 senttimetriä pitkiä ja 0,9–1,5 cm leveitä sekä muodoltaan munanmuotoisia tai päärynämäisiä. Käpysuomut koostuvat kiinnikasvaneesta emisuomusta ja peitinsuomusta. Ne ovat litteitä ja vastapuikeita. Käpysuomujen keskellä on pieni ota. Suomujen kärjissä on 6–10 käyrää kolmiomaista uloketta. Tuoksusetrit
Tuoksusetrit ovat ainavihantia 15–50 metriä korkeita puita, ja niiden kasvutapa on yleensä avoimen kartiomainen. Kaarna on paksu ja uurteinen. Oksat ovat kärjistään viuhkamaisesti sivusuunnassa haarautuvia. Versot lehtineen ovat vaakasuuntaisesti litteät. Lehdet ovat ruodittomia ja suomumaisia, paitsi kapeita ja neulasmaisia hyvin nuorilla taimilla. Niiden pituudesta on yleensä yli puolet johteista lehtikantaa. Lehdet ovat asettuneet vastakkaisesti neljään riviin. Puut ovat yksikotisia. Sekä hede- että siemenkävyt ovat yksittäin versojen päädyissä. Pienissä, 14–25 mm pitkissä siemenkävyissä on 4–6 ohutta käpysuomua. Siemenillä on kaksi siipeä.Lisäksi fossiileista tunnetaan sukupuuttoon kuolleita lajeja, kuten oligoseenikautinen "Calocedrus huashanensis". Deltasypressi
Deltasypressi kasvaa lähinnä jokisuistoissa vetisessä maaperässä. Lajia esiintyy yleensä vain lähellä merenpinnan tasoa. Se viihtyy aurinkoisella paikalla. Istutettuna se kasvaa usein vetisten riisipeltojen laidoilla. Isoampiaisyrtti
Monivuotinen isoampiaisyrtti kasvaa 20–60-senttimetriä korkeaksi. Kasvi on lähes kalju. Nelisärmäinen varsi on usein monivartinen, varret ovat hoikkia ja jäykkiä. Vastakkain olevat luluisat lehdet ovat enimmäkseen ruodittomia. Lehdet ovat tasasuokkia tai suikeita, ehytlaitaisia ja laidoiltaan taakäänteisiä. Voimakastuoksuinen kukinto on lyhyt ja tiheä tähkä, joka koostuu lehtihangoissa olevista kukintoryhmistä eli valekiehkuroista. Pari alimmaista valekiehkuraa ovat tähkästä erillisiä. Valekiehkuroiden alimmat tukilehdet ovat varsilehtien kaltaisia. Kukan verhiö on 15-suoninen ja kaksihuulinen. Verhiön ylähuuli on kolmiliuskainen, keskiliuska on sivuluskoja selvästi leveämpi. Kaksihuulinen teriö on 20–30 mm pitkä, 2–3 kertaa verhiön pituinen ja väriltään sininen tai sinipunainen. Ylähuuli on kupera, kapea ja kaksiliuskainen, alahuuli on kolmiliuskainen, keskiliuska on sivuliuskoja isompi. Suomessa isoampiaisyrtti kukkii heinä-elokuussa. Hedelmä on nelilohkoinen lohkohedelmä. Glossopteris
Glossopteris oli muinainen siemensaniainen. Kasvi oli pensasmainen ja puumainen, ja sen uskotaan kasvaneen jopa 30 metriä pitkäksi. Koska kasvista on säilynyt maahan hautautuneissa kivettymissä vain osia, puun ulkonäköä ei tiedetä. Tämän puumaisen kasvin sisus oli pehmyttä, niin kuin joillain nykyisillä araukarian tapaisilla puilla. Kielimäiset lehdet olivat 2-30 cm pitkiä. Näiden kielisaniaisten uskotaan kasvaneen melko märässä ympäristössä nykyisten suosypressien tapaan. Siperiankurjenpolvi
Siperiankurjenpolvi kasvaa 20:stä 50:een senttimetriä korkeaksi. Sen varsi on rento, veltohko, haarova, särmikäs ja vaaleakarvainen. Aluslehdet ovat viisiliuskaisia ja ylemmät varsilehdet kolmiliuskaisia. Kukat kasavavat tavallisesti yksittäin. Kukkaperä ja verhiö ovat hapsikarvaisia. Terälehdet ovat verholehtien pituisia, kuudesta kahdeksaan millimetriä, matalasti lanttokärkisiä, väriltään vaalean sinipunaisia. Montereynsypressi
Montereynsypressi on yksikotinen. Kävyt kasvavat versojen kärjissä. Hedekävyt ovat 4–6 millimetriä pitkiä, 2,5–3 millimetriä leveitä ja väriltään keltaisia. Siemeniä tuottavat kävyt ovat pyöreitä tai pitkänpyöreitä ja 2,5–4 senttimetriä pitkiä. Käpysuomuja on 8–12, ja ne ovat asettuneet ristikkäisesti 4–6 vastakkaiseen pariin. Käpysuomuissa on pieni ota. Siemenet ovat kypsiä toisena vuonna pölytyksen jälkeen, mutta käpysuomut aukeavat tavallisesti vasta muutaman vuoden jälkeen siementen kypsymisestä. Yhdessä kävyssä voi olla noin 140 siementä. Siemenet ovat 2,5–5 millimetriä pitkiä, ja niiden väritys vaihtelee punaruskeasta mustaan. Sipulinurmikka
Sipulinurmikka kasvaa tavallisesti noin 15–30 cm korkeaksi. Kasvin tyvi on sipulimaisesti turvonnut ja paksujen, vanhojen, harmaankuultavien lehtituppien peittämä. Miltei rihmamaiset, ohuet lehdet ovat 3–6 cm pitkiä ja 1–1,5 mm leveitä. Lehtilapa on tasasoukka, kärki keulamainen ja lehtilavan keskisuonen molemmin puolin on vaaleanvihreä juova. Lehden kieleke on 2–3 mm pitkä ja suippo. Lehtituppi on avoin. Sipulinurmikan röyhy on 3–4 cm pitkä, kartiomainen ja kapeahko. Tähkylät ovat 2–10-kukkaisia, litteitä, puikeita tai soikeita ja tavallisesti itusilmuisia ja lopulta ruskehtavia. Kaleet ja ulkohelve ovat teräväselkäisiä. Ulkohelve on viisisuoninen ja vihneetön. Sipulinurmikka kukkii Suomessa kesäkuussa. Valesypressit
Valesypressit ("Chamaecyparis") on sypressikasvien heimoon kuuluva havupuusuku. Sukuun kuuluu määrittelystä riippuen viidestä seitsemään lajia, joista kaksi kasvaa luontaisena Pohjois-Amerikassa ja loput kolmesta viiteen Itä-Aasiassa. Suvun edustajat ovat pienehköjä tai keskisuuria ainavihantia puita. Valesypressit muistuttavat ulkoisesti sypressejä ("Cupressus"), mutta toisin kuin useimmilla sypresseillä, valesypressien oksanhaarat ovat litteitä ja enintään hyvin niukasti särmäisiä, sekä kävyt ovat pienempiä. Sypressikasvit
Sypressikasvit (Cupressaceae) on havupuihin kuuluva paljassiemenisten kasvien heimo. Heimoon kuuluu 28–32 sukua ja noin 115–142 lajia, joita esiintyy laajalti sekä pohjoisella että eteläisellä pallonpuoliskolla. Kaikki heimon edustajat ovat monivuotisia puuvartisia kasveja. Monimuotoiseen heimoon kuuluu sekä maanmyötäisesti kasvavia varpuja että hyvinkin suurikokoisia puita, joiden joukossa ovat sekä maailman suurikokoisin puulaji, mammuttipetäjä, että maailman korkeimmaksi kasvava puulaji, jättiläispunapuu. Sypressikasvien tyypillisiä piirteitä ovat versojen ja puuaineksen tuoksuvuus, kokonaisena lehtineen karisevat versot sekä monimuotoiset lehdet, jotka ovat tyypillisesti nuorilla kasveilla neulasmaisia ja vanhemmiten suomumaisia. Lapinkynsimö
Löyhästi mätästävä, monivuotinen lapinkynsimö kasvaa 5–10 cm korkeaksi. Ohut, haaraton varsi on kalju, vihreä ja tavallisesti lehdetön. Ruusukelehdet ovat noin senttimetrin pituisia, suipohkoja ja ehytlaitaisia. Lehdissä on hapsikarvojen lisäksi tähti- ja hankakarvoja. Hyvin pienet kukat ovat valkoisia ja sijaitsevat varren latvassa. Lapinkynsimö kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa. Siemenet kypsyvät suikeissa, kaljuissa ja 5–7 cm pitkissä liduissa. Sypressikasvit
Monet sypressikasvit voivat lisääntyä kasvullisesti. Lukuisat heimon edustajat voivat lisääntyä taivukkaista luonnossa maahan taipuneen oksan juurtuessa ja muodostaessa uuden kasviyksilön. Monet heimon edustajat voivat kehittää uusia versoja rungon kuoren alla olevista leposilmuista. Näistä versoista voi muodostua kokonaisia uusia runkoja, ja esimerkiksi punapuulla ("Sequoia sempervirens") leposilmuista kasvavat kanto- ja tyvivesat ovat luonnossa yleisin lisääntymismenetelmä. Seychellienpalmu
Seychellienpalmu kasvaa 25–35 metriä korkeaksi. Lehdet ovat viuhkanmuotoiset, 7–10 metriä pitkät. Kypsä hedelmä on halkaisijaltaan 40–50 cm, painaa 15–30 kg. Sen sisällä oleva siemen on kasvikunnan suurin siemen. Pohjansorsimo
Pohjansorsimo kasvaa 60–100 senttimetriä korkeaksi. Kasvi on juurakollinen, korsi koheneva, tyvestä juurehtiva. Useimmista heinistä poiketen pohjansorsimon lehtien asento on kaksirivinen eli lehdet ovat vuoron perään korren eri puolilla. Heleänvihreät lehdet ovat 10–20 cm pitkiä mutta kapeita. Lehtien kielekkeet ovat 4–5 mm pitkiä. Kasvin laaja, nuokkuva röyhy on 10–15 pitkä ja jopa 10 cm leveä. Röyhyn kellertävät tähkylät ovat pitkäperäisiä ja nuokkuvia, ja sorsimoiden tapaan monikukkaisia (2–7 kukkaa). Kaleet ovat keskenään samanpituisia ja tylppiä. Pohjansorsimo kukkii heinä-elokuussa. Patagoniansypressi
Patagoniansypressin tiheissä oksakimpuissa on usein runsaasti pieniä käpyjä. Laji on yleensä kaksikotinen, joten hedekävyt ja emikävyt kasvavat tavallisesti eri puuyksilöissä. Myös yksikotisia yksilöitä esiintyy. Hedekävyt kasvavat yksittäin lehtihangoissa lähellä versojen kärkeä. Ne muodostuvat 15–24 hedelehdestä, jotka kasvavat säteittäin kolmen kiehkuroina. Siemeniä tuottavat emikävyt kasvavat yksittäin lyhyiden versojen kärjissä. Ne ovat pyöreitä, noin 6–8 millimetriä halkaisijaltaan ja koostuvat yleensä yhdeksästä käpysuomusta, jotka kasvavat säteittäin vuorottaisina kolmen kiehkuroina. Kolme alinta käpysuomua ovat steriilejä, eivätkä tuota siemeniä. Kävyt kypsyvät yhden kasvukauden aikana. Siemenet ovat munanmuotoisia ja niillä on kaksi tai kolme lenninsiipeä. Teepensas
Teepensas ("Camellia sinensis") on kamelioiden sukuun kuuluva teekasvien heimon (Theaceae) puu. Sen kuivatuista lehdistä valmistetaan uuttamalla teetä. Teepensas kasvaa luonnostaan 6–30 metriä korkeaksi, mutta sadonkorjuun helpottamiseksi teeviljelmien pensaita pidetään leikkaamalla 1–2 metrin korkuisina. Sinikuusama
Sinikuusama on pystyhkö ja jäykkähaarainen pensas, joka kasvaa 1–2 metriä korkeaksi. Oksien haarat ovat täyteisiä, kuori hilseilevä ja vuosikasvaimet kaljuja tai karvaisia. Sinivihreät, ehyet lehdet ovat pareittain vastakkain, soikeita, 2–5 cm pitkiä ja 1–3 cm leveitä sekä pinnaltaan hiukan vahamaisia. Lehdet ovat päältä kaljuuntuvia mutta alta karvaisia. Kellertävänvalkoiset kukat ovat pareittain versoissa, ja niiden sikiäimet ja esilehdet ovat yhteenkasvaneita. Teriö on halkaisijaltaan 12–16 mm. Suomessa sinikuusama kukkii touko-kesäkuussa. Hedelmä on tummansininnen marja, joka on halkaisijaltaan noin yhden senttimetrin. Marja on myrkyllinen. Suosypressit
Suvussa katsotaan auktorista riippuen olevan 1–3 elävää lajia. Floridansuosypressi ("Taxodium distichum") on suvun yleisesti tunnistettu tyyppilaji. Lisäksi useimmat tutkijat tunnistavat meksikonsuosypressin ("Taxodium mucronatum") omana lajinaan, mutta eräät tutkijat luokittelevat sen floridansuosypressin muunnokseksi, nimellä "Taxodium distichum" var. "mucronatum". Laji "Taxodium ascendens" luokitellaan myös joskus omaksi lajikseen, mutta monet tutkijat pitävät sitä floridansuosypressin muunnoksena "Taxodium distichum" var. "imbricatum". Näiden lajien lisäksi on joitakin vain fossiileista tunnettuja esihistoriallisia lajeja, kuten eoseenikautinen "Taxodium dubium". Fossiilisten lajien luokittelua monimutkaistaa se, että fossiilisena suosypressien jäänteitä on joskus hankala erottaa sukulaistensa samankaltaisten deltasypressien tai punapuiden jäänteistä.Suosypressit viihtyvät kostealla subtrooppisella ja lämpimänlauhkealla alueella.
Suosypressit ovat Köppenin ilmastoluokituksessa lähinnä kostean subtrooppisen ilmaston "Cfa" kasveja, mutta niitä kasvaa harvemmin muun muassa myös lämminkesäisen, kostean ja mantereisen Köppenin tyypin "Dfa" alueella. Kaikki suvun nykyiset lajit kasvavat kotoperäisenä Pohjois-Amerikassa. Rönsysorsimo
Mätästävä rönsysorsimo kasvaa 10–30 cm korkeaksi. Kasvin pintarönsyt ovat pitkiä, rentoja ja juurehtivia. Rönsyn haara on yhdiskasvuinen rönsyn kanssa lähelle seuraavaa niveltä. Rönsyjen lehdet ovat kapeita ja lyhytlapaisia. Kukinto on sirottavahaarainen, 2–4 cm pitkä röyhy. Röyhyn haarat ovat ohuita ja useimmiten yksitähkyläisiä. Tähkylässä on 2–4 kukkaa. Röyhysorsimon kukinta ajoittuu Suomessa heinä-elokuulle, mutta kasvi kukkii hyvin harvoin. Floridansuosypressi
Lehtien muoto ja asento vaihtelevat lajin muunnosten välillä. Yleisemmällä muunnoksella "Taxodium distichum" var. "distichum" lehdet ovat tavallisesti 10–17 millimetriä pitkiä ja muodoltaan litteän neulasmaisia. Ne ovat asettuneet kampamaisesti kaksirivisesti. Muunnoksella "Taxodium distichum" var. "imbricatum" lehdet ovat tavallisesti lyhyempiä, 3–10 millimetriä pitkiä ja kasvavat yleensä versojen myötäisesti. Ilmarakoja on lähinnä lehtien alapinnoilla. Suosypressit
Yksi suosypressien ja deltasypressien erityispiirre ovat ainutlaatuiset vaakajuurista suoraan ylöspäin kasvavat maanpäälliset juuret, jotka muodostavat stalagmiitteja muistuttavia puumuodostelmia. Suosypressit kasvattavat maanpäällisiä pystysuoria juuria yleensä vain kasvaessaan veden äärellä. Tutkijat eivät ole yhtä mieltä näiden juurten tarkoituksesta; toisten mielestä ne auttavat kasvin kaasujen vaihtoa vetisessä maaperässä, toisten mielestä ne ainoastaan tukevat puuta tulvien aikana. Syysasteri
Syysasteri kasvaa 70–120 cm korkeaksi. Se kukkii myöhään syksyllä mykerökukinnoin, joiden reunalehdet ovat violetinsävyisiä ja keskiosa keltainen. Lehdet ovat kapeat, viitisen senttiä pitkät. Sianpuolukka
Sianpuolukan rennosti kasvavat varret ovat 0,2–1 metrin pituisia ja muodostavat mattomaisia kasvustoja. Kasvin kasvukorkeus on 5–15 senttimetriä. Talvehtivat lehdet ovat varressa kierteisesti. Lehden lapa on kova, vastapuikea, 12–30 mm pitkä ja ehyt- mutta ripsilaitainen. Puolukasta poiketen lehdet ovat pilkuttomat. Ruukkumaiset, lyhytperäiset kukat vaihtelevat väriltään vaaleanpunaisista vihertävänvalkoisiin. Teriö on 5–6 mm pitkä ja viisiliuskainen. Heteitä on kymmenen. Sianpuolukka kukkii Suomessa touko-kesäkuussa. Sileä, kirkkaanpunainen pallomainen marja on kooltaan 10 millimetriä ja kypsänäkin kiinteä; sen malto on jauhoinen ja mauton. Valesypressit
Valesypressit ovat yksikotisia ainavihantia puita. Ne ovat tavallisesti haarautumattoman yksirunkoisia, ja useat suvun lajit voivat kasvaa hyvinkin suuriksi puiksi, mutta jotkin lajit voivat toisinaan jäädä myös pensasmaisiksi. Suurimmat suvun edustajat ovat enimmillään noin 70 metrin korkeuteen kasvavia lawsoninsypressejä ("Chamaecyparis lawsoniana") ja rungon ympärysmitaltaan jopa lähes kuuden metrin paksuisiksi kasvavia formosansypressejä ("Chamaecyparis formosensis"). Useat koristekasveiksi jalostetut lajikkeet ovat pensasmaisia kääpiömuotoja. Solakat oksat muodostavat tyypillisesti kartiomaisen latvuksen, joka saattaa vanhemmiten pyöristyä. Oksat ovat tavallisesti siirottavia tai riippuvia, mutta jalostetuilla muodoilla ne voivat olla myös pystyjä. Pienet oksanhaarat ovat useimmiten litteitä tai poikkileikkaukseltaan heikosti särmäisen vinoneliömäisiä, mutta pallosypressillä voivat olla myös liereitä. Sivuttaiset litteät versot haarautuvat tasossa muodostaen viuhkamaisen litteitä oksia. Versorangat ovat yleensä limittäisten suomulehtien peittämiä. Rungon kuori on tavallisesti väritykseltään punaruskeaa ja voi olla rakenteeltaan säikeistä, uurteista tai suomumaisina tai pitkittäisinä liuskoina hilseilevää. Suomyrtti
Suomyrtti kasvaa 0,5–1 metrin korkuiseksi. Haarat ovat pystyjä ja keltanystyisiä. Nystyt erittävät voimakasta yrtintuoksua. Harmaanvihreät ja keltanystyiset lehdet kasvavat kierteisesti. Lehtilapa on 2,5–4 cm pitkä, vastapuikea ja kärkiosa harvahampainen. Suomyrtti kukkii ennen lehtien puhkeamista, Suomessa huhti-toukokuussa. Kukinnot ovat tähkämäisiä norkkoja. Laji on tavallisesti kaksikotinen, eli hede- ja emikukinnot ovat eri yksilöissä. Kukat ovat yksineuvoisia, pieniä ja kehättömiä. Hedelmä on kuiva luumarja, hedelmistö on käpymäinen. Suomyrtti on myrkyllinen kasvilaji. Patagoniansypressi
Patagoniansypressi on suurikokoinen puu. Laji voi kasvaa yli 60 metriä korkeaksi ja rungon halkaisijaltaan kolmimetriseksi. Oksat ovat usein päädyistään riippuvia. Kaarna on punertavaa, säikeistä ja halkeilee suikaleina. Pomelo
Puu kasvaa 5–15 m korkeaksi, ja sen runko on tyypillisesti 10–30 cm paksu. Nuoret oksat ovat karvaisia. Lehdet ovat nahkeita, soikeita, 5–20 cm pitkiä ja 2–12 cm leveitä. Kukat ovat valkeat ja tuoksuvat. Deltasypressi
Deltasypressi on keskikokoinen puu. Se kasvaa yleensä 15–30 metriä korkeaksi ja rungon rinnankorkeusläpimitaltaan enintään 1,2 metriä leveäksi. Runko levenee usein huomattavasti alaosastaan tyveä kohti. Oksat haarautuvat rungosta yleensä vaakatasossa. Kaarna on harmahtavan ruskeaa ja halkeilee epäsäännöllisinä suikaleina. Versot ovat eriytyneet pysyviin pitkäversoihin ja talveksi lehtineen variseviin lyhytversoihin. Amerikanpersimoni
Amerikanpersimoni on hidaskasvuinen pensas tai puu, joka kasvaa keskimäärin 9–18 metriä korkeaksi. Huonoilla paikoilla se jää alle 6 metriä korkeaksi, kun taas suotuisissa olosuhteissa se voi kasvaa yli 20 metriä korkeaksi ja rinnankorkeusläpimitaltaan 50–60 senttimetriä paksuksi. Eri puuyksilöt kasvavat usein hyvin lähellä toisiaan ja muodostavat sankkoja tiheiköitä. Himalajankataja
Himalajankataja ("Juniperus squamata") on sypressikasvien heimoon kuuluva pienikokoinen havupuu. Se kasvaa luonnonvaraisena Aasian vuoristoissa 1 600 – 4 900 metrin korkeudessa. Lajista on useita alalajeja ja jalostettuja lajikkeita, joita viljellään koristekasveina sinisävyisen neulastonsa takia. Suomessa kaupallisissa yhteyksissä himalajankatajaa kutsutaan myös värinsä mukaan sinikatajaksi. Kaupallisia lajikkeita ovat mm. "Juniperus squamata" ’Blue Swede’ ja ’Meyeri’. Sikoangervo
Sikoangervo kasvaa usein alle puolimetriseksi ja sen saattaa sekoittaa hienojakoisten lehtiensä takia siankärsämöön. Kukinto on huiskilo ja kukat valkoisia, mutta nuorena joskus punertavia. Juuret ovat osittain mukulamaisesti turvonneita. Montereynsypressi
Lehdet ovat pieniä, suomumaisia ja tavallisesti noin 2 millimetriä pitkiä. Ne ovat asettuneet vastakkaisesti neljään riviin. Joidenkin versojen lehdet saattavat joskus olla huomattavasti suurempia, jopa 10 millimetriä pitkiä. Lehdet voivat olla hartsinystyttömiä tai niissä voi olla pieni, kuoppamainen hartsinysty. Montereynsypressi on ainavihanta. Suopursu
Suopursu on 30–100 cm korkeaksi kasvava pystyvartinen, pensasmainen varpu. Sen 2–5 cm pitkät, tasasoukat lehdet ovat nahkeat, reunoilta taakäänteiset ja alta ruosteenruskeakarvaiset. Lehdet ovat talvehtivia ja säilyvät noin kaksi vuotta. Talvella lehdet suojautuvat pakkasta vastaan kääntymällä alaspäin ja kiertämällä lehden reunat sisäänpäin. Suopursun kukinto on sarja. Kukkaperät ovat pystyjä. Kukissa on viisi valkeaa terälehteä ja kymmenen pitkää valkeaa hedettä. Suomessa suopursu kukkii kesä-heinäkuussa. Hedelmä on kota. Syprikit
Syprikit ovat ainavihantia puuvartisia kasveja. Ne voivat olla yksi- tai monirunkoisia puita tai pensaita. Suurimmat suvun puut kasvavat noin 50 metriä korkeiksi. Rungon kuoren rakenne vaihtelee pehmeän kuituisesta kovan uurteiseen. Suuremmat oksat ovat yleensä vaakatasossa siirottavia tai kohenevia, kun taas pienet oksanhaarat voivat olla siirottavia tai pystyjä. Isosudenporkkana
Isosudenporkkana on yksivuotinen ruoho, joka kasvaa 30-100 cm korkeaksi. Sen lehdet ovat kaksi tai kolme kertaa parilehdykkäisiä, lehdykät ovat liuskaisia. Kukinnon pääsarjan suojuslehdet ovat kapealiuskaisia, pikkusarjan suojuslehdet äimämäisiä. Kukkien teriöt ovat valkoisia. Hedelmä on munan- tai päärynänmuotoinen ja kapeaharjuinen. Suo-ohdake
Suo-ohdake kasvaa 50–200 cm korkeaksi. Sen lehdet ovat kapealiuskaiset ja hyvin piikkiset. Varsi on punertava. Kukinnot ovat 1–2 cm leveitä mykeröitä, terälehdet purppuranpunaisia ja kehtosuomut piikkisiä. Ceyloninmoringa
Ceyloninmoringa kasvaa noin 8 metriä korkeaksi. Siihen tulee tuoksuvia valkoisia kukkia ympäri vuoden. Kukista kehittyy 9 cm pitkä 12 mm leveä palkohedelmä. Vietnaminsypressi
Vietnaminsypressi löydettiin vasta vuonna 1999 ja kuvattiin uutena lajina 2002. Se arvioitiin aluksi äärimmäisen uhanalaiseksi, kun tunnettiin sen yksiöitä vain hyvin pieneltä, alle 10 neliökilometrin alueelta. Sittemmin puita on löydetty uusia, ja levinneisyysalue on todellisuudessa suurempi. Yksilömäärä on arvioitu olevan 500–1000, mutta se on laskussa. Vietnaminsypressi kasvaa kalkkikivikarstilla pilvimetsissä seuranaan douglaskuusilaji "Pseudotsuga sinensis". Nutkansypressi
Lehdet ovat suomumaisia, 1,5–2,5 millimetriä pitkiä ja voivat olla suippo-, terävä tai pyöreäkärkisiä. Ne ovat asettuneet vastakkaisesti ja kasvavat lähes oksanmyötäisesti osin päällekkäisesti. Lehdissä ei yleensä ole pihkaa erittäviä hartsinystyjä. Himalajansypressi
Himalajansypressi ("Cupressus torulosa") on sypressien ("Cupressus") sukuun ja sypressikasvien ("Cupressaceae") heimoon kuuluva havupuulaji. Se kasvaa luonnonvaraisena eteläisessä ja kaakkoisessa Aasiassa Himalajan vuoristossa sekä Etelä-Kiinan ja Vietnamin vuoristoalueilla. Himalajansypressi on hidaskasvuinen puu, jonka kannat uusiutuvat hitaasti. Se luokitellaan nykyään silmälläpidettäväksi. Toiset Himalajan alueella kasvavat sypressilajit "Cupressus gigantea" ja "Cupressus tortulosa" on joskus luokiteltu himalajansypressin muunnoksiksi "Cupressus torulosa" var. "gigantea" ja "Cupressus torulosa" var. "cashmeriana", mutta yleensä niitä pidetään omina lajeinaan. Suosypressit
Euroopassa suosypressejä kasvoi ainakin vielä 8 miljoonaa vuotta sitten; Unkarin Bükkábrányn avolouhostyypisen ruskohiilikaivoksen alimmalta tasolta löydettiin vuonna 2007 noin 8 miljoonaa vuotta vanha mioseenikautinen metsä. Suosypressien 2–3 m paksuja runkoja löytyi 16 kappaletta. Puiden on arveltu olleen noin 30–40 metriä korkeita ja yli 300 vuotta vanhoja jäädessään tulvan tuoman lietekerroksen alle. Puut eivät mädäntyneet, vaan muumioituivat hapettomissa oloissa. Toisin kuin niitä ympäröivä aines, suosypressien rungot eivät olleet muuttuneet hiileksi, vaan olivat löydettäessä edelleen ruskeaa puuainesta. Sypressikasvit
Sypressikasvit ovat monivuotisia puuvartisia kasveja. Ne voivat olla puita, pensaita tai varpuja. Suurimmat puista voivat kasvaa yli sadan metrin korkeuteen, ja heimoon kuuluvat sekä korkein tunnettu puuyksilö, yli 115 metriä korkea jättiläispunapuu ("Sequoia sempervirens"), että suurin tunnettu puuyksilö, mammuttipetäjä ("Sequoiadendron giganteum"), jonka rungon tilavuus on yli 1 400 kuutiometriä. Laakakataja ("Juniperus horizontalis") on yksi pienikokoisimmista tunnetuista havupuulajeista. Se on maanmyötäisesti suikertava varpu, joka kasvaa harvoin yli kymmenen senttimetrin korkeuteen. Sudenmarja
Sudenmarja kasvaa 10–35 cm korkeaksi. Sillä on neljä soikeaa, ehytreunaista lehteä kiehkurana varren yläosassa. Kasvin tieteellinen lajinimi "quadrifolia" viittaa nelilehtisyyteen. Joskus lehtiä on kuitenkin viisi tai useampia. Sapotillapuu
Sapotilla kasvaa avomaalla 18 metriä, metsässä jopa 30 metriä korkeaksi. Sen lehdet ovat ikivihreät, vahapintaiset, noin 10 cm pitkät ja 3 cm leveät. Kukat ovat pienet, kellomaiset. Hedelmät ovat 5–10 cm pitkiä, pyöreitä tai soikeita. Hedelmät ovat raakoina kumimaisia ja härmän peitossa, kypsän hedelmän hedelmäliha muistuttaa päärynää. Hernesypressi
Lehdet ovat tavallisesti suomumaisia, teräväkärkisiä ja noin 3 millimetriä pitkiä. Ne ovat kiinnittyneet versoihin vastakkaisesti neljässä rivissä. Versot lehtineen ovat litteitä, yläpinnalta kiiltävän tummanvihreitä, alapinnalta vaaleampia. Nuorilla yksilöillä on neulasmaisia, noin 6 millimetriä pitkiä lehtiä. Eräillä viljelylajikkeilla on pysyvästi nuoren yksilön lehdet. Sypressikasvit
Monet sypressikasvit voivat lisääntyä kasvullisesti erilaisten leviäimien avulla. Tassilinsypressi ("Cupressus dupreziana") lisääntyy ainutlaatuisesti havupuiden keskuudessa apomiksin avulla. Suosypressit
Suosypressit ("Taxodium") on havupuusuku sypressikasvien ("Cupressaceae") heimossa. Suvun lajit ovat soisilla ja tulvaisilla alueilla eläviä puita. Suosypressit ovat yleensä kesä- tai kausivihantia ja pudottavat lehtensä pohjoisilla alueilla talveksi ja joillakin eteläisillä alueilla kuivan kauden ajaksi. Ne voivat tosin suotuisessa ilmastossa olla myös ainavihantia. Suosypressit viihtyvät parhaiten soilla ja joenrannoilla alle 50 metrin korkeudessa merenpinnasta, mutta saattavat kasvaa 500 metrin korkeudessakin. Lawsoninsypressi
Puun oksat ovat litteitä. Suomumaiset lehdet kasvavat tiheästi versojen myötäisenä. Lehdet kasvavat vastakkaisesti pareissa, ja ovat 2–3 millimetriä pitkiä. Ne ovat versojen päältä tumman sinivihreitä ja alta kalpeita, valkojuovaisia. Murskattuna lehdet tuoksuvat pihkalta ja persiljalta. Laji on yksikotinen, ja hede- ja emikävyt kasvavat vierekkäin samoilla oksilla. Lawsoninsypressin siemenkävyt ovat pallomaisia, 6–10 millimetriä pitkiä ja koostuvat 4–5 parista puutuneita käpysuomuja. Jokaisessa käpysuomussa on 2–4 siivekästä siementä. Himalajansypressi
Himalajansypressiä esiintyy luontaisena Aasiassa Himalajan vuoriston alueella Intiassa Jammun ja Kashmirin osavaltiossa, Nepalissa, Pakistanissa ja Kiinan Tiibetissä sekä Kiinan Sichuanin ja Vietnamin pohjoisosien vuoristoissa. Lajia esiintyy 800–3 000 metrin korkeudella merenpinnasta Syreenit
Syreenit kasvavat suunnilleen 4–5 metriä korkeiksi monirunkoisiksi pensaiksi. Lehdet ovat vastakkaiset, suikeat, tasalaitaiset. Kukat ovat noin senttimetrin läpimittaiset. Pensaat kukkivat yleensä kesäkuussa. Kukkien tuoksu on voimakas, miellyttävä. Kookospalmu
Kookospalmu on 40-vuotiaana tyypillisesti 20 m korkea, ja 80 vuodessa se voi kasvaa 40 m korkeaksi. Lehvästön halkaisija on 8–9 metriä. Isonietospensas
Isonietospensas kasvaa 1–2 metriä korkeaksi.
Sen lehdet ovat 5–10 cm pitkät ja viitisen senttiä leveät, ja sijaitsevat oksissa vastakkain pareittain. Niissä on voimakkaat uurteet lehtisuonten kohdalla. Kukat ovat valkoiset, harvoin vaaleanpunaiset ja kasvavat terttuina lähellä oksaa. Hedelmät muistuttavat ruskeita mustikoita, ja ne säilyvät pensaassa koko talven. Syyshortensia
Syyshortensia on pystykasvuinen pensas tai pikkupuu. Lehdet ovat 5–12 cm pitkät, soikeat ja hammaslaitaiset. Kukinto on 15–30 cm pitkä. Lähes kaikki kukat ovat neuvottomia. Väriltään ne ovat aluksi valkoisia, mutta muuttuvat myöhemmin punertaviksi ja lopulta ruskeiksi. Ne säilyvät pensaassa kiinni pitkälle talveen. Sypressikasvit
Sypressikasvit ovat monivuotisia puuvartisia kasveja. Useimmat heimon edustajat ovat ainavihantia, mutta suosypressit ("Taxodium"), deltasypressit ("Glyptostrobus") ja kiinanpunapuut ("Metasequoia") ovat kausivihantia varistaen lehtensä talven tai kuivakauden ajaksi. Useimmat sypressikasvit ovat yksikotisia, jolloin erilliset hede- ja emikukinnot kehittyvät samaan kasviyksilöön, mutta jotkin, kuten monet katajat ("Juniperus"), ovat kaksikotisia, jolloin kukinnot muodostuvat erillisiin hede- ja emikasveihin. Sypressikasvit ovat usein pihkaisia ja tuoksuvia. Pihkatiehyitä on usein sekä varressa että lehdissä. Sypressikasvit
Alaheimon lajeja elää monenlaisissa elinympäristöissä. Patagoniansypressi ("Fitzroya cupressoides") kasvaa ylispuuna lauhkeissa sademetsissä. Sädesypressit ja suvun "Actinostrobus" lajit ovat sopeutuneet kuiviin oloihin. Niiden kävyt ovat usein serotiinisia ja aukeavat vasta metsäpalon kuumentaessa niitä. Sykeröpoimulehti
Sykeröpoimulehti kasvaa 25–40 cm korkeaksi. Varsi on tanakka ja pysty. Maavarsi on puutunut, juurakko pitkä ja vankka. Kasvin varret ja lehtiruodit ovat tiheään sirottavasti jäykkäkarvaisia. Kourasuoninen lehtilapa on 3–8 cm pitkä, pyöreähkö, matalapoimuinen, tiheäkarvainen mutta vailla silkinkiiltoa, alta vain suonten kohdalta tiheäkarvainen. Liuskoja lehtilavassa on 5–7 ja niiden välissä on selvä hampaaton lovi. Liuskoissa on 11 tai 13 hammasta, tyvilovi on selvä joskin kapea. Kukinnon viuhkot ovat tiheän palleromaisia ja tavallisesti yli 10 mm leveitä. Kukat ovat keltaisia tai joskus myös punertavia–tummanpunaisia. Kukkaperät ovat tiheäkarvaisia, toisin kuin useimmilla muilla Suomessa tavattavilla poimulehdillä. Sykeröpoimulehti kukkii Suomessa kesä-elokuussa. Amazonin sademetsä
Sademetsä on rakenteeltaan eräänlainen valtava pylväshalli, jonka pylväitä ovat vanhat, jopa kuusikymmentä metriä korkeat puut. Tällaisen puun halkaisija juuresta saattaa olla yli viisi metriä, ja usein niillä on mahtavia kiilamaisia lankkujuuria. Sademetsän ”katto” taas muodostuu korkeiden puiden latvojen lehvästöstä. Korkeimmat, yli 45 metriä korkeat ns. ”ylispuut” kohoavat korkealle latvuskerroksenkin yläpuolelle. Latvuskerros, joka alkaa n. 30 metrin korkeudelta, säätelee koko metsän elämää keräämällä itselleen miltei kaiken valon ja suureksi osaksi myös veden, mistä seuraa, että alemmat kerrokset jäävät varjoisaan hämärään. Latvuskerroksen puut kukkivat, tekevät hedelmää ja siementävät jatkuvasti. Puiden lehdet ovat vahapintaisia ja vahvoja, jotta hurjat sateet eivät piiskaisi niitä maahan. Kaarnaa puilla ei yleensä ole ja kuorikin on ohut, koska niiden ei tarvitse suojautua kylmyydeltä tai kuivuudelta. Puiden välissä kasvaa valtava määrä erilaisia köynnöskasveja eli epifyyttejä. Niitä ovat muun muassa köynnöstävät palmut ja bambut. Sademetsässä myös nämä lajit yltävät valtaviin mittoihin: erään Amazonaksen köynnöstävän rottinkipalmun pituudeksi on mitattu 165 metriä. Yli 90 % maailman köynnöskasveista kasvaa sademetsissä ja suuri osa juuri Amazonian alueella. Muita Amazonialle tyypillisiä päällyskasveja ovat muun muassa ananakselle sukua olevat punakukkaiset bromeliat, puukaktukset, erilaiset kurkkukasvit, mistelit, orkideat, kärsimyskukat, sanikkaiset, sammalet, maksasammalet ja jäkälät. Sammalet ja jäkälät peittävät puunrunkojen pintoja ja bromeliat, orkideat yms. kasvavat puiden koloista ja kuorenraoista. Ne ovat siis ainakin osittain loisia. Luultavasti noin 80% latvuskerroksen lajiston kokonaismäärästä on epifyyttejä ja muita päällyskasveja. Suurin osa sademetsän kasvimassasta on latvuskerroksessa, ja näin ollen suurin osa myös fotosynteesistä tapahtuu siellä. Atlassypressi
Atlassypressi ("Tetraclinis articulata") on sypressikasvien heimoon kuuluva havupuu, joka kasvaa Pohjois-Afrikassa ja Etelä-Euroopassa. Se kasvaa pensaaksi tai pieneksi puuksi, korkeudeltaan 6–8, enintään 15 metriä. Kyyhkyspuu
Kyyhkyspuu on keskikokoinen, pyramidin muotoinen puu. Se kasvaa 7–20 metriä korkeaksi ja 7–12 m leveäksi. Sen lehdet ovat sydämenmuotoiset, 5–15 cm pitkät ja kasvavat vuorottain. Oksat kasvavat vaakasuoraan. Puu kukkii ensimmäisen kerran vasta 15–20 -vuotiaana, eikä sen jälkeenkään tuota kukkia joka vuosi. Kukinnon keskusta on viininpunainen, sitä ympäröivät vaaleanvihreät terälehdet ja uloimpana ovat kaksi valkoista suojuslehteä, jotka liikkuvat tuulessa näyttäen lintuparvelta tai kuivumassa olevilta nenäliinoilta. Kukinnosta kehittyy vihreä hedelmä joka kypsyy punaruskeaksi pähkinäksi. Siemen itää vasta kun se on kokenut kaksi pakkastalvea. Siperianomenapuu
Siperianomenapuu kasvaa viidestä kymmeneen metriä korkeaksi puuksi. Lehtien ruoti on 1,5–5 ja lapa 5–10 senttimetriä pitkä. Lehtilapa on puikea–leveänsoikea, suippokärkinen, sahalaitainen ja alta karvainen. Siperianomenapuun kukinto on sarja, joka sisältää kuudesta kymmeneen pitkäperäistä kukkaa. Kukan teriö on valkoinen, kolmesta neljään senttimetriä leveä. Hedelmä, omena on halkaisijaltaan 2,5 senttimetriä. Se on pallomainen tai soikeahko, väriltään punaisesta kellertävään. Laji on monimuotoinen. Puistosyreeni
Puistosyreeni kasvaa noin 2–4 metriä korkeaksi, leveäksi ja tuuheakasvuiseksi pensaaksi. Oksat ovat pystyjä. Lehdet leveän soikeat, tyvi suippo, lehtilapa 8–18 cm, vastakkain. Montereynsypressi
Montereynsypressi muodostaa pieniä yksilajisia metsiköitä, mutta kasvaa myös montereynmännyn ("Pinus radiata"), goveninsypressin ("Cupressus goveniana") sekä useiden Kalifornian chaparral-kasvillisuusalueelle tyypillisten pensaslajien kanssa. Floridansuosypressi
Puu kasvattaa nuorena suuren alaspäin kasvavan pääjuuren. Vanhemmilla puilla on lukuisia suuria vaakajuuria ja useita alaspäin kasvavia juuria. Kuten muutkin suvun lajit, floridansuosypressi kasvattaa myös usein varsinkin veden äärellä vaakajuuristaan ylöspäin pystysuoria juuria. Tutkijat eivät ole yksimielisiä näiden juurten tarkoituksesta, eräät uskovat niiden auttavan puun kaasujen vaihtoa ja toiset uskovat niiden lähinnä vain vakauttavan puuta soisilla ja tulvaisilla alueilla. Nutkansypressi
Nutkansypressi kasvaa esiintymisalueensa pohjoisosissa yleensä merenpinnantasossa, eteläosissa 600–2 200 korkeudella vuorilla. Se on viileän ja mereisen ilmaston puu. Sen levinneisyysalueella sataa keskimäärin 2 260–2 340 millimetriä vuodessa. Nutkansypressi on sypressien suvun puista kylmänkestävin ja kestää enimmillään −30 celsiusasteen pakkasta. Sen elinalueiden vuoden keskilämpötila on 4–7 °C. Nutkansypressi
Nutkansypressi on suurehko, suorarunkoinen puu. Se kasvaa noin 40 metriä korkeaksi ja rungon rinnankorkeusläpimitaltaan noin 2 metriä leveäksi rannikkoalueiden ja alankojen metsissä, mutta jää huomattavasti pienemmäksi ja joskus pensasmaiseksi korkeammalla vuoristoissa. Latvus on yleensä kartiomainen. Oksanhaarat ja puun latva ovat tavallisesti riippuvia. Puun juuristo muodostaa useita maanpinnanmyötäisiä kerroksia eikä ulotu kovin syvälle. Patagoniansypressi
Patagoniansypressin kannat eivät pysty uudistumaan normaalioloissa vuorten alaosissa 100–800 metrin korkeudella, vaan ainoastaan suurten luonnonmullistusten, kuten maanvyörymien raivattua metsään aukeita. Koska laji voi elää tuhansia vuosia, luonnonmullistuksia tapahtuu kuitenkin useita kertoja yhden puusukupolven aikana. Korkeammalla vuoristossa yli 800 metrin korkeudessa puu voi onnistuneesti lisääntyä myös avoimissa vanhoissa metsissä. Kamferipuu
Kamferipuu kasvaa 20-30 metriä korkeaksi. Rungon halkaisija voi olla 4,5 metriä ja lehvästön leveys kaksi kertaa puun korkeus. Sen lehdet ovat ikivihreät, kiiltävän vahapintaiset. Jokaisessa lehdessä on kolme selvästi erottuvaa kellertävää lehtisuonta. Nuorena lehdet ovat kirkkaan vaaleanvihreitä. Keväällä puuhun puhkeaa paljon pieniä, valkoisia kukkia. Niistä kypsyy mustia, halkaisijaltaan noin senttimetrin mittaisia marjoja. Lawsoninsypressi
Lawsoninsypressi on mereisen ilmaston puu, ja sen luontaiselle esiintymisalueelle ovat tyypillisiä viileät, sateiset kesät ja leudot talvet. Laji menestyy parhaiten savisissa hieta- ja hiesumaaperissä ja kalliosilla harjanteilla, mutta sitä esiintyy myös soisilla alueilla. Lawsoninsypressi muodostaa harvoin puhtaan yksilajisia metsiä ja kasvaa yleensä samoissa metsissä sitkankuusen, lännenhemlokin ja harmaapihdan kanssa. Mehiparrat
Mehiparrat ovat monivuotisia karvattomia ruohoja, jotka kasvavat 8–25 senttimetriä korkeiksi. Ne ovat pystyvartisia ja haarattomia, varreltaan meheviä eli sukkulenttisia. Lehdet ovat monivuotisia, ruodittomia ja muodostavat tyviruusukkeen kiinnittyen varteen kierteisesti. Lapa on tavallisesti 2–4, joskus jopa kuusi cm pitkä, muodoltaan pitkänomainen tai vastapuikea, mehevä, tyveltään kannukseton, ehyt- ja toisinaan ripsilaitainen. Suonet ovat huomaamattomia. Siperianunikko
Tavallisesti kaksi- tai monivuotinen siperianunikko kasvaa 30–40 cm korkeaksi. Ruusukkeena löyhänä mättäänä olevat lehdet ovat parijakoisia ja väriltään sinivihreitä. Ruusukkeen keskeltä nouseva lehdetön vana on siirottava- tai myötäkarvainen. Vanan kärjessä on yksittäinen, noin 5 cm leveä keltainen, oranssi tai joskus valkoinen kukka. Verhiö on kaksilehtinen, mutta verholehdet varisevat varhain. Terälehtiä on neljä kappaletta. Emiö on monilehtinen ja yhdislehtinen, heteitä on paljon. Siperianunikko kukkii Suomessa kesä-elokuussa. Siemenet kypsyvät nuijamaisessa, karvaisessa kodassa. Kodan päällä on tähtimäinen, monisäteinen luottilevy, jonka alle avautuvista rei'istä siemenet varisevat. Ahosilmäruoho
Ahosilmäruoho kasvaa 10–20 senttimetriä korkeaksi. Lähes koko kasvissa on runsaasti pitkiä, monisoluisia ja kähäriä nystykarvoja. Lehdet ovat vastakkain, varren yläosassa osin myös kierteisesti. Lehdet ovat yleensä ruodittomia, soikeahkoja ja saha- tai nyhälaitaisia. Lehtihampaat suipohkoja. Kukkien tukilehdet ovat lähes varsilehtien kaltaisia. Alempien tukilehtien molemmissa laidoissa 5–8 hammasta. Kukat ovat pienikokoisia ja sijaitsevat yksittäin tukilehtien hangassa. Kukan verhiö on neliliuskainen, teriö lyhytorvinen ja valkoinen. Teriön takasivu on 7–8 mm. Lyhyt ylähuuli on kaksihalkoinen, pidempi alahuuli kolmiliuskainen ja sen tyvellä on keltainen täplä. Ahosilmäruoho kukkii heinä-elokuussa. Himalajansypressi
Himalajansypressi tarvitsee paljon valoa ja kestää huonosti varjostusta. Metsissä se yleensä muodostaa latvuskerroksen. Se kasvaa monenlaisilla mailla ja menestyy parhaiten kalkkipitoisessa maaperässä. Sen elinalueiden vuoden keskilämpötila on 12–22 celsiusastetta ja keskimääräinen vuosittainen sadanta on 650–1 600 millimetriä. Punapuu
Punapuu ("Sequoia sempervirens") on sypressikasvien heimoon kuuluva havupuulaji. Se on suurikokoinen ainavihanta puu, joka voi kasvaa pitkälti yli sata metriä korkeaksi ja elää yli 2 000 vuotta vanhaksi. Lajia kasvaa ainoastaan suppealla alueella Pohjois-Amerikassa Yhdysvaltain länsirannikon Kalifornian ja Oregonin osavaltioissa. Punapuu on miljoonia vuosia vanhan punapuiden suvun ainoa nykyisin elävä edustaja. Sen lähimmät elävät sukulaislajit ovat mammuttipetäjä ja kiinanpunapuu. Sypressikasvit
Alaheimon lajit ovat sopeutuneet kosteaan elinympäristöön. Deltasypressit ja suosypressit monesti kasvavat ajoittain tai pysyvästi matalan veden peittämällä maalla.Alaheimossa Callitroideae on kymmenen nykyisin elävää sukua. Lajeja esiintyy luontaisena eteläisellä pallonpuoliskolla. Alaheimon kasvit ovat puita tai pensaita. Lehdet ovat tavallisesti asettuneet vastakkaisesti tai säteittäisesti. Myöhäislehdet ovat yleensä johteisia ja suomumaisia. Siperiankynsimö
Siperiankynsimö on rönsyllinen ja kasvaa 5–15 senttimetriä korkeaksi. Kasvutapa on rento, varret ovat kohenevan pystyjä. Kukat ovat keltaiset, paitsi terälehtien suonet ovat ruskeat. Siveydenpuu
Siveydenpuu on pienen puun tai suuren pensaan kokoinen. Se kasvaa noin 3–6 metriä korkeaksi ja suurin piirtein yhtä leveäksi. Lehdet ovat halkaisijaltaan 7,5–10 senttimetriä ja niissä on 5–7 sormimaista haaraa. Se muistuttaa melko paljon kannabiksen lehteä. Kukinta-aikana violetteja kukkia tuottava siveydenpuu saatetaan sekoittaa kukkien samankaltaisuuden takia syyssyreeniin. Sitruspuut
Sitruspuut ovat ainavihantia nahkealehtisiä puita, jotka kasvavat noin 5–15 metriä korkeiksi. Puut kukkivat keväisin vaalein kukin. Hedelmät ovat monilohkoisia. Hedelmien kypsyminen saattaa usein kestää yli vuoden, minkä vuoksi puussa voi olla samaan aikaan sekä kukkia, raakileita että hedelmiä. Tarkassa kasvitieteellisessä määrittelyssä sitrushedelmät ovat marjoja, sillä niiden hedelmälohkoissa on useampi kuin yksi siemen. Sypressikasvit
Suurin osa suvuista on ainavihantia. Yksittäiset lehdet säilyvät tavallisesti oksilla 3–5 vuotta, mutta joissakin tapauksissa jopa 12 vuotta. Kiinanpunapuut, suosypressit ja deltasypressit ovat tavallisesti kausivihantia ja pudottavat sivuversonsa ja lehtensä vuosittain. Suosypressit
Suosypressien suku ("Taxodium") kuuluu sypressikasvien heimoon, suvun mukaan nimettyyn alaheimoon "Taxodioideae". Suosypressien lähimmät sukulaiset ovat deltasypressit ("Glyptostrobus"), jotka muistuttavat suuresti suosypressejä niin ulkoisilta ominaisuuksiltaan kuin ekologialtaankin. Lisäksi samaan alaheimoon kuuluvat sugit ("Cryptomeria"). Punapuita (alaheimo "Sequoioideae") on perinteisesti pidetty lähisukulaislajeina ulkoisten tekijöiden perusteella, ja punapuu ("Sequoia sempervirens") luokiteltiinkin alun perin 1800-luvulla suosypressiksi nimellä "Taxodium sempervirens". Geneettisten tutkimusten perusteella punapuut eivät ole kuitenkaan erityisen läheistä sukua suosypresseille. Arizonansypressi
Arizonansypressi on ainavihanta puu. Se kasvaa noin 25 metriä korkeaksi suotuisissa oloissa ja jää pienemmäksi ja joskus pensasmaiseksi kuivien olojen tai maastopalojen vaikutuksesta. Puun runko kasvaa yleensä rinnankorkeusläpimitaltaan 60–90 senttimetriä leveäksi, enimmillään noin 1,6-metriseksi. Puu on muodoltaan yleensä leveän kartiomainen. Oksat ovat lähinnä vaakasuuntaisesti harottavia. Meksikonsuosypressi
Meksikonsuosypressi on suurikokoinen puu. Se kasvaa enimmillään noin 50 metriä korkeaksi. Puu kasvaa yleensä korkeaksi metsissä ja jää huomattavasti matalammaksi avoimella kasvupaikalla. Runko levenee yleensä huomattavasti tyveä kohti. Sen rinnankorkeusläpimitta voi usein olla noin neljä metriä, joillakin erityisen suurilla yksilöillä jopa yli 9 metriä. Latvus on leveän kartiomainen, ja suuret oksat haarautuvat rungosta vaakasuuntaisesti. Kaarna hilseilee pitkittäisinä säikeinä. Punasilkkiyrtti
Punasilkkiyrtti kasvaa 60-90 cm korkeaksi. Lehdet ovat noin 15 cm pitkät, kapeat, teräväkärkiset, keskivihreät ja niissä on joskus valkoinen raita keskellä. Varsista ja lehdistä irtoaa valkoista maitiaisnestettä jos ne murtuvat. Punasilkkiyrtti kukkii kesäkuusta lokakuuhun. Kukat ovat punaoranssit. Niistä kehittyy kapeat, jopa 10 cm pitkät siemenkodat joista irtoavat keveät siemenet leviävät tuulen mukana. Suosypressit
Suosypressit ovat yleensä kausi- tai kesävihantia, pudottaen lehtensä talven tai kuivan kauden ajaksi ilmastosta riippuen, mikä on suhteellisen harvinaista havupuiden keskuudessa. Kaikista tunnetuista noin 70:stä havupuusuvusta vain sypressikasvien suosypressit, deltasypressit, kiinanpunapuut, sekä mäntykasvien lehtikuuset ja kultalehtikuuset ovat kesävihantia, kaikkien muiden sukujen ollen ainavihantia. Lehtien ruskaväri vaihtelee kirkkaan punaisesta oranssiin. Kuten sypressikasvien tapauksessa yleensäkin, pudottaessaan lehtensä suosypressit myös pudottavat kokonaisia lyhytversoja lehtineen. Nutkansypressi
Nutkansypressi on yksikotinen ja tuulipölytteinen. Hedekävyt ovat pieniä, 2–5 millimetriä pitkiä ja väriltään harmaanruskeita tai kellertäviä. Siemeniä tuottavat kävyt kasvavat yksittäin versojen kärjissä. Ne ovat pyöreitä, vahapintaisia ja aluksi vihreitä. Kypsinä kävyt ovat halkaisijaltaan 8–12 millimetriä leveitä ja tumman punaruskeita. Käpysuomuja on 4–6 kappaletta. Kävyt kypsyvät kasvualueesta riippuen joko pölytyksen jälkeisenä syksynä tai seuraavana vuonna. Käpysuomuissa on keskimäärin 2–4 siivekästä 2–5 millimetriä pitkää siementä. Näsiä
Lehtonäsiä kasvaa noin 60–120 cm korkeaksi pensaaksi. Lehdet ovat noin 6 cm pitkät, suikeat ja sinivihreät. Lehtonäsiän vaaleanvioletit kukat puhkeavat varren vanhoista silmuista ennen lehtimistä. Kukista muodostuu punaisia, soikeita ja erittäin myrkyllisiä luumarjoja. Sinisavikka
Sinisavikka kasvaa 7–40 senttimetriä korkeaksi. Kasvi on yleisväritykseltään vihreä ja ainakin nuorena jauhoisa. Haarova varsi vaihtelee rennosta kohenevaan ja pystyyn. Lehdet ovat varressa kierteisesti ja ovat melko lyhytruotisia. Lehdet muistuttavat suuresti tammen ("Quercus robur") lehteä. Kasvin keskiosissa Lehtilavat ovat 1–4 senttimetriä pitkä, vaihtelevat muodoltaan pitkulaisesta puikeaan ja ovat mutka- tai hammaslaitaisia ja tylppiä. Väritykseltään lapa on päältä vihreä, alta se vaihtelee sinivihreästä harmaaseen ja on jauhoinen.