Mikä on Savukosken sillan nykyinen alituskorkeus?
Savukosken silta
Sillan kokonaispituus on 60 metriä, ja jännemitta on 50 metriä, vapaaksi aukoksi jää 49 metriä. Sen nykyinen alituskorkeus on 1,1 metriä. Silta on kapea, sen hyötyleveys on 5 metriä, ja sillan kannella on leveyttä 6,25 metriä. Suurin ylityskorkeus sillalla on 4,3 metriä.
Sattmarkin silta
Sattmarkin silta on Paraisilla sijaitseva betonikaarisilta Kaarinasta Nauvoon ja Korppooseen kulkevalla seututie 180:lla. Silta ylittää Sattmarkssundet-nimisen salmen Ålön- ja Stortervolandet-saarten välillä noin yhdeksän kilometriä Paraisten keskustasta lounaaseen. Vuoden 1960 lopulla käyttöön otettu silta on kokonaispituudeltaan 113 metriä. Sillan alituskorkeus on 14 metriä. Kuivajoentien alikulkusilta
Kuivajoentien alikulkusilta on rautatiesilta Oulu-Kemi-välisellä rataosuudella Iissä. Silta ei vuonna 2018 julkistun selvityksen mukaan täytä lujuusvaatimuksia. Silta on valettu 2016. Se on suunniteltu kestämään 35 tonnin akselipaino, mutta on rajoitettu tutkimuksen ansiosta 22,5 tonniin. Savukoski
Savukoski on Suomen kunta, joka sijaitsee Lapin maakunnan itäosassa. Kunnassa asuu ihmistä ja sen pinta-ala on  km², josta  km² on vesistöjä. Väestötiheys on Suomen kunnista alhaisin, vain asukasta/km². Savukosken naapurikunnat ovat Pelkosenniemi, Salla ja Sodankylä. Savukosken silta
Betonisen Savukosken sillan kaarimuoto toistuu Ahvenkosken voimalaitoksen alakanavan sillassa ja vuonna 2014 valmistuneessa uuden moottoritien 143-metrisessä teräksisessä yksikaarisessa langerpalkkisillassa. Koskenkylä–Kotka-moottoritie avattiin liikenteelle syyskuussa 2014. Andøyn silta
Andøyn sillan kokonaispituus on 750 metriä ja se on 21-aukkoinen. Pisimmän jänteen pituus on 110 metriä ja sillan alituskorkeus 30 metriä. Ahdaskurun silta
Sillan kokonaispituus on 7,5 metriä, hyötyleveys 6,5 metriä ja ainoan holviaukon leveys 2,5 metriä. Pieni silta on talvella kokonaan lumen ympäröimä ja näkymättömissä. Markkulan alikulkusilta
Markkulan alikulkusilta on Orivesi–Jyväskylä-radan rautatiesilta Korpilahdella Jyväskylässä. Nykyisen Valtatie 9:n ylittävä silta oli valmistuessaan vuonna 1975 Suomen toiseksi pisin rautatiesilta. Sen pisin jänneväli on 31,1 metriä ja kokonaispituus 432 metriä, siltapilareiden keskikohtien väli on 32 metriä. Sillan hyödyllinen leveys eli kaiteiden väli on 5,7 metriä. Espoon kartanon Sågbron silta
Espoon kartanon Sågbron silta (Espoon kartanon silta numero II, Sågbro) on Espoossa Espoonkartanon kaupunginosassa sijaitseva kivinen holvisilta. Sen arvellaan valmistuneen vuosien 1778 ja 1816 välillä. Silta on tyypillinen 1770-luvun kiviholvisilta, ja sitä pidetään vanhimpana Suomen museosilloista. Silta on tehty niin sanottuna kylmämuurina, eli sen kivet on sovitettu paikoilleen käyttäen kiilakiviä mutta ei laastia. Sillan kivet ovat muokkaamattomia. Kokonaispituudeltaan 17,2-metrisen sillan kokonaisleveys on 6,9 metriä, hyötyleveyttä sille jää 5,6 metriä. Holviaukko on 2,7 metriä leveä, ja sillan "alikulkukorkeus" on 1,3 metriä. Kokuškinin silta
Kokuškinin silta () on yksi Gribojedovin kanavan ylittävistä silloista Pietarissa Venäjällä. Silta on 18,92 metriä pitkä ja 13,10 metriä leveä. Sen nimi tulee Vasili Kokuškin -nimisestä kauppiaasta, jonka liike oli aikoinaan sillan vieressä. Sääksmäen silta
Sillan suunnitteli tanskalainen insinööritoimisto Chr. Ostenfeld & W. Jønson, joka oli myös Suomen pisimmän riippusillan, Kirjalansalmen sillan suunnittelija. Sääksmäen 3-aukkoisen sillan pääjänne on 155 metriä ja reunajänteet 25 metriä kumpikin. Se oli jänneväliltään Suomen toiseksi pisin silta vuoteen 1993 asti, jolloin valmistui Tähtiniemen silta. Virransalmen silta
Yksiaukkoisen sillan kokonaispituus on 44,1 metriä ja liikenteelle jäävä hyötyleveys 5 metriä. Sillan jänneväli on 35 metriä ja vapaa aukko 34 metriä. Sillan kannen leveys on 6 metriä, poikkipalkit rajoittavat kulkukorkeudeksi 3,7 metriä. Sillan alikulkukorkeus on 4,2 metriä. Puente del Alamillo
Puente del Alamillo on silta Sevillan kaupungissa, Espanjan Andalusiassa. Se ylittää Guadalquivir-joen, ja se valmistui vuonna 1992. Sillan suunnittelusta on vastannut espanjalainen arkkitehti Santiago Calatrava. Silta johtaa La Cartujan saarelle, ja se rakennettiin saarella pidetyn vuoden 1992 maailmannäyttelyn vuoksi. Sillan kokonaispituus on 250 metriä, ja sen pyloni ylettyy 142 metrin korkeudelle. Laukonsilta
Silta on tyypiltään jännitetty betoninen vinoköysisilta. Sillan kansi on vaakakaari ja se on kallistettu sekä poikki- että pituussuuntaan. Kantta kannattavat yhteen kallistettuun, teräsrakenteiseen pyloniin tuetut teräsköydet. Pylonin huipun korkeus on noin 46,5 metriä vedenpinnasta ja noin 38,5 metriä sillan kannesta. Sillan hyötyleveys on 5 metriä ja kokonaispituus 150 metriä. Pankkisilta
Vuosina 1825–1826 rakennetun sillan on suunnitellut Wilhelm von Traitteur. Sen molempia päätyjä reunustavat kuvanveistäjä Pavel Sokolovin tekemät griippipatsaat. Alkuperäinen riippusilta korvattiin metallisella rakenteella vuosina 1951–1952. Sillan pituus on 25,2 metriä ja leveys 1,9 metriä. Keskikosken silta
Keskikosken silta (oik. "Keskikosken silta I") on teräksinen jäykistetty sauvakaarisilta Myllykosken taajamassa entisen Anjalankosken kaupungin alueella Kouvolassa. Vuonna 1954 valmistuneet kaksi siltaa ylittävät Kymijoen kapean saaren kohdalta. Läntinen silta on otettu museosillaksi vuonna 1982. Sillan yli johtaa seututie 353.
Siltapaikka on kohdassa, jossa Kymijoessa on pitkä ja kapea Lemmensaari. Kaksi teräksistä sauvakaarisiltaa valmistuivat silloisten Anjalan ja Sippolan kuntien rajalle vuonna 1954. Niitä kutsuttiin tuolloin Myllykosken silloiksi, mutta siltojen nykyiset nimet ovat Keskikosken silta I ja Keskikosken silta II. Museosilta, silta I eli läntinen silta, on jänneväliltään pidempi. Kolmiaukkoisen sillan keskiaukko on 50,1 metriä ja jänneväli 51 metriä. Sillan hyötyleveys on 10 metriä, kokonaispituutta sillalle tulee 78,5 metriä. Itäisen sillan jännemitta on 37 metriä. Myllykosken sillat suunnitteli professori Herman Ossian Hannelius. Joutsensilta
Joutsensilta on Oulussa sijaitseva ajoneuvo- ja kevyen liikenteen käyttöön rakennettu silta. Sillan pituus on 560 metriä ja siihen liittyy Oulun veturivarikolta nouseva 132 metrin mittainen ramppisilta. Sillan hyötyleveys on 14,5 metriä ja siltakannen pinta-ala on 9 544 m². Silta ylittää Pohjanmaan radan sekä Oulun tavararatapihan 29 raidetta, yhdistäen Limingantullin ja Nokelan kaupunginosat. Silta rakennettiin vuosina 1995–1996, ja se on Suomen pisin maasilta, sekä Suomen kuudenneksi pisin silta. Mansikkakosken silta
Mansikkakosken silta (myös Mansikkalan silta) on Vuoksen ylittävä 556-metrinen maantiesilta valtatie 6:lla Imatralla. Vuonna 1973 valmistunut 9-aukkoinen silta on rakenteeltaan teräksinen kotelopalkkisilta, jonka kansi on teräsbetonia. Silta korvasi valtatien siltana kapeaksi käyneen yhdistetyn Mansikkakosken maantie- ja ratasillan, joka jäi paikallisliikenteelle ja ratasillaksi. Lauttasaaren silta
Nykyinen silta valmistui joulukuun lopulla 1969. Se on 317 metriä pitkä ja 23,5 metriä leveä teräsbetonikantinen liittopalkkisilta, ja sen pisin jänneväli on 56,6 metriä. Kyrönsalmen sillat
Kyrönsalmen valtatie 14:n maantiesillat () ovat 435 metrin pituisia ja 12,5 metrin levyisiä teräsbetonikantisia liittopalkkisiltoja. Molemmissa silloissa on hydraulisesti avattava teräskantinen 42 metrin pituinen läppä. Siltojen alla on 22 metriä leveä ja 80 metriä pitkä laivajohde. Sillan kiinteän osan vapaa alikulkukorkeus on 12,4 metriä. Siltojen kohdalla vesisyvyys on suurimmillaan yli 20 metriä, ja salmessa on voimakas virta. Molemmissa maantiesilloissa on kaksi ajokaistaa ja yksi kevyenliikenteen väylä. Maantiesilloista pohjoisempi on valmistunut vuonna 2000 ja eteläinen 2011. Pitkäsilta
Uuden sillan rakentamiseksi perustettu komitea suositti graniittisiltaa, teräsbetonisiltojen kylmän- ja kosteudenkestokykyä vielä epäiltiin. Graniittisillasta teetettiin kolme vaihtoehtoista suunnitelmaa. Valituksi tuli vaihtoehto, jossa sillan leveys on 22 metriä ja sillassa on kolme vapaalta aukoltaan 16-metristä holvia. Sillan kustannusarvio oli 790 000 markkaa. Sääksmäen silta
Siltaa peruskorjattiin vuodet 2003–2005, ja virallisesti se otettiin korjauksen jälkeen käyttöön 10. lokakuuta 2005. Peruskorjaukseen sisältyi muun muassa sillan reunoilla sijaitsevien jalkakäytävien uusiminen, sillan valaistuksen uusiminen, uudelleenmaalaus ja ajoradan kaventaminen 7,5 metrin levyiseksi. Kunnostus maksoi noin kaksi miljoonaa euroa. Leppävirran silta
Leppävirran silta on Saviveden ja Unnukan välisen Leppävirran ylittävä teräsbetoninen kaarisilta Leppävirran kunnassa Pohjois-Savossa. Silta valmistui vuonna 1965 ja se on viimeinen silta, jonka professori Ossian Hannelius suunnitteli. Hannelius oli jo jäänyt eläkkeelle professorin virastaan mutta jatkoi lempiharrastuksensa eli käytännön siltasuunnittelun parissa. Sillan jänneväli on huomattavan pitkä, ja silta on myös korkea – se ylittää Saimaan syväväylän Varkaus–Kuopio-osuuden ja oli valmistuessaan Suomen korkein kaarisilta. Sillan yli johtaa seututie 534. Katoúnin silta
Katoúnin silta () on kivisilta Katoúnin ja Káto Livádin kylien välillä Kytheran saarella Kreikassa. Pituutta sillalla on 110 metriä, leveyttä kuusi metriä ja korkeutta enimmillään 15 metriä. Siltaa kannattelee 13 holvikaarta. Silta on rakennettu vuonna 1826 saaren ollessa brittivallan alla, ja se on yksi suurimmista brittien rakentamista silloista Euroopassa. Katoúnin silta on koko Kreikan ja Balkanin suurin kivisilta. Alvettulan silta
Liikennemäärät kasvoivat ja vanha kylätie korvattiin uudella tiellä, nykyisellä yhdystiellä 3062, ja uudella sillalla. Uusi Alvettulan silta valmistui vuonna 1974, se on 71,5 metriä pitkä ja leveyttä sillä on 7,5 metriä. Vesioikeuden luvassa oli ehtona, että uuden sillan valmistuttua vanha silta tulee purkaa. Alvettulalaiset nousivat vastarintaan, heidän mielestään vanhalla sillalla oli vielä pitkälti käyttöikää kävelysiltana ja se oli paikkakunnan nähtävyys. He vetosivat Tie- ja vesirakennushallitukseen, liikenneministeriöön ja Museovirastoon. Tuloksena vetoomuksista oli, että sillan säilyttämisestä tehtiin selvitys. Valtion teknillinen tutkimuskeskus tutki sillan kunnon. Louhunsalmen riippusilta
Sillan lopulliset piirustukset ja kustannusarviot saatiin valmiiksi helmikuussa 1953. Suunnittelija Kivisalo päätyi teräsbetonikannelliseen riippusiltaan, jonka pääaukko on 140 metriä ja pienet aukot 18 ja 20 metriä. Kustannusarvion loppusumma oli 119 miljoonaa markkaa. Sillan rakentaminen aloitettiin tammikuussa 1953. Tekninen työvaihe valmistui talvella 1953–1954, ja alusrakennustyöt käynnistyivät syksyllä 1954. On mahdollista, että sillan metalliosat rakensi A. Ahlström Oy:n Varkauden konepaja. Silta alkoi näyttää lopullisen muotonsa maaliskuussa 1956 ja sillan vihkiäisjuhlaa vietettiin kesäkuussa 1957. Valmistuessaan se oli Suomen pisin riippusilta. Hanke maksoi 136 miljoonaa markkaa ja se oli Säynätsalon historian huomattavin kunnallinen rakennustyö. Valtionapu kattoi vain noin 25 prosenttia, joten rahoitus oli järjestettävä muun muassa Enso-Gutzeitin antamalla halpakorkoisella 25 miljoonan markan lainalla. Ruotsinpyhtää
Ahvenkosken pohjoispuolella Pyhtään ja Loviisan rajalla sijaitseva Savukosken silta valmistui vuonna 1927. Kokonaispituudeltaan 60-metrisen, tyypiltään harvinaisen betonisen yksinivelisen kaarisillan rakensi tanskalainen urakoitsijayhtiö Christiani & Nielsen. Kyseessä oli tiettävästi ensimmäinen vastaavanlainen maantiesilta koko maailmassa. Silta oli taloudellinen rakentaa, koska sen rakenteet vaativat tavallista vähemmän betonia. Betonointi kuitenkin epäonnistui ja silta alkoi rapautua jo 1930-luvulla. Se jäi pois käytöstä 1960-luvulla, kun Loviisan ja Kotkan välinen tieosuus oikaistiin. Siltaa on korjattu 1980-luvulla. Vuonna 1984 se vihittiin museosillaksi. Ala-Suolijärvi
Järven vedenpinnan korkeus on 242,5 metriä mpy. Järveä säännöstellään Jumiskon voimalaitoksella siten, että vedenpinnan korkeudeksi on määrätty raja-arvot 240,55 metriä ja 243,55 metriä mpy. Voimalaitos valmistui vuonna 1954 ja vesistöjärjestelyillä sille järjestettiin Suomen suurin putouskorkeus 93–96 metriä. Vesi johdetaan Ala-Suolijärvestä voimalaan pitkän kanava-, järvi- ja tunnelijakson kautta, jossa on keinotekoista uomaa yhteensä 18 kilometriä. Liessaaren silta
Liessaaren silta on puinen Liessaareen johtava silta Lohjalla. Sillan korkeus on kävelytasolta noin kaksi metriä veteen. Sillan korkeimmassa kohdassa rakenteiden päältä on noin viisi metriä veteen. Vesi sillan alla on Liessaaresta päin katsottuna äkkisyvää veneväylän vuoksi. 11 foot 8 Bridge
11 foot 8 Bridge on ylikulkusilta joka sijaitsee Durhamissa, North Carolinassa, yhdysvalloissa. Silta on herättänyt paljon huomiota tiedotusvälineissä, kuten "Wall Street Journalissa", koska siltaan törmääminen on yleistä. Korkeat ajoneuvot kuten kuorma-autot ja asuntoautot törmäävät usein poikkeuksellisen alhaiseen ylikulkusiltaan, jolloin ilmastointilaitteet tai ajoneuvon katto vahingoittuu. Mediassa on levinnyt paljon videoleikkeitä törmäyksistä Internet-yleisön nähtäville. Silta on vain 3,56 metriä korkea. 77-vuotiasta siltaa ei voi korottaa, koska läheistä tasoristeystä olisi myös nostettava. Myöskään katua ei voi laskea, koska suuri viemäriverkosto kulkee vain 1,2 metriä tien alapuolella. Myllysilta
Silta suljettiin aamulla 6. maaliskuuta 2010 ohikulkijan ilmoitettua kello 6.44 havaitsemastaan notkahduksesta. Iltaan mennessä sillan keskiosa oli vajonnut 94 senttimetriä ja sillan pelättiin romahtavan. Syyksi arveltiin sillan maatukirakenteiden pettämistä. Sillan suunnittelijat, professorit Eero Paloheimo ja Matti Ollila arvelivat syyksi Aurajoen jään painetta. Sillan purkamista pidettiin tässä vaiheessa jo todennäköisenä, ja arveltiin, että uusi silta valmistuisi aikaisintaan kesällä 2011. 9. maaliskuuta sillan vajoama oli 109 cm ja taipumisvaraa arvioitiin olevan vielä joitakin kymmeniä senttejä. 31. maaliskuuta taipuma oli eniten painuneessa kohdassa 127 cm. Enimmillään silta ehti painua lähes 143 cm. Ylistön silta
Ylistön silta on Jyväsjärven ylittävä kevyenliikenteen silta Jyväskylässä. Silta yhdistää Mattilanniemen ja Ylistönmäen toisiinsa. Vuonna 1991 valmistunut silta on 208 metriä pitkä ja sen kaksi pylonia ovat 26 metriä korkeita. Ponkilan silta
Ponkilan silta on teräsrakenteinen, puukantinen riippusilta Muhosjoen yli Muhoksen keskustaajamassa. Sillan on suunnitellut insinööri Lauli Ilmoniemi vuonna 1928, ja silta on valmistunut vuonna 1931. Sillan pituus on 71 metriä, jänneväli 60 metriä ja hyötyleveys 3,6 metriä. Suurin aukko on 58 m. Museosillaksi Ponkilan silta hyväksyttiin vuonna 1982. Silta suljettiin moottoriajoneuvoliikenteeltä vuonna 1992, ja se on siitä lähtien palvellut kevyen liikenteen väylän siltana. Silta kuuluu Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Tuomiokirkkosilta
Valmistumisensa jälkeen silta on kuitenkin kokenut niin lukuisia muutoksia, että se on oikeastaan rakennettu uudelleen. Huomattava muutos oli, kun vuosina 1951-1956 siltaa levennettiin molemmin puolin, yhteensä 14 metriä ja siitä tuli 6-kaistainen, aiemmin kaistoja oli 4. Muutoksen suunnittelivat arkkitehti Erik Bryggman ja professori Herman Ossian Hannelius. Lopputuloksena oleva nykyinen Tuomiokirkkosilta on tyypiltään teräksinen, 1-aukkoinen kaarisilta, jonka kaari on kolmenivelinen. Kaaren jännemitta on 39,5 m, aukko 37 m ja sillan hyötyleveys on 25,9 m. Sillan kokonaispituus on 39,5 m. Savisilta
Sillan kuormitus väheni, kun nykyisen kantatien 86 silta valmistui vuonna 1959. Liikenne keveni entisestään Helaalan sillan valmistuessa vuonna 1971, ja Savisilta jäi kevyen liikenteen sillaksi. Silta entisöitiin vuonna 1976. Se on ollut museosilta vuodesta 1982, ja se on Suomen toiseksi vanhin teräsbetonisilta. . Silta korjattiin kesällä 2012, ja sen 100-vuotisjuhlia vietettiin syyskuussa 2012. Venäläinen silta
Sillan 1 104 metristä pääjännettä reunustaa kaksi teräsbetonista A-kirjaimen muotoista pylonia, joiden korkeus 321 metriä on ennätys sekin, kuten myös pisimmän vinoköyden mitta 575 metriä. Pääjännevälissä sillan kansi on teräksinen kotelopalkki, jonka kokonaisleveys on 29,5 metriä ja rakennekorkeus 3,2 metriä. Sillalla on neljä 3,75 metriä leveää ajokaistaa. Vinoköysisillan kokonaispituus on 1 885,5 metriä ja koko sillan pituus liittymäsiltoineen 3 100 metriä. Sillan suurin alikulkukorkeus on 70 metriä. Keikyän riippusilta
Keikyän riippusilta tai Äetsän riippusilta on Sastamalassa sijaitseva, Kokemäenjoen ylittävä kevyen liikenteen silta ja Suomen pisin puurakenteinen riippusilta. Sen pituus on 228 m ja leveys 165 cm. Silta yhdistää Peevolan kylän entisen Äetsän kunnan keskustaajamaan Pehulaan ja kulkee Äetsän voimalaitoksen itäpuolella. Syväri
Asemasodan aikana suomalaiset pioneerit rakensivat kaksi uutta ja korjasivat kolme vanhaa joen ylittävää siltaa. Syvärinniskaan eli Voznesenjaan rakennetun sillan pituus oli 392,15 metriä ja kantavuus 12 tonnia, se vihittiin käyttöön 5. huhtikuuta 1942. Rovskojen uuden sillan pituus oli 507 metriä ja se valmistui kesäkuussa 1944. Brobackan silta
Kaksiaukkoisen sillan kokonaispituus on 36,8 metriä ja hyötyleveys 7,4 metriä (rakenteellinen leveys 8,3 m). Sillan alikulkukorkeus on 4,4 metriä. Brobackan silta on Helsingin vanhin silta ja suurin Vantaan kolmesta säilyneestä kivisillasta. Viimeisin korjaus siltaan tehtiin 2000–2001, korjatun sillan avajaisia vietettiin 29. toukokuuta 2001. Puumalansalmen lossi
Puumalansalmessa oli liikennöinyt losseja hyvin pitkään paikan liikenteellisen tärkeyden vuoksi. Sotien aikana lossin lisänä oli vuorollaan vuosina 1940,1941 ja 1944 neljä armeijan rakentamaa ponttoni- ja proomusiltaa. Kantatie 62 oli ja on merkittävä liikenneväylä Saimaan alueen halki, ja lossista kehittyi pullonkaula liikenteen kasvaessa. 1990-luvun alussa lossi oli sisävesien vilkkaimmin liikennöity lossiyhteys ja päätyi historiaan päätieverkon viimeisenä lossina Suomessa. Lossin korvaamisessa sillalla jouduttiin ottamaan huomioon Saimaan syväväylän vaatima 24 metrin alituskorkeus ja sijainti maisemallisesti herkässä kohdassa keskellä taajamaa.
Lossi korvattiin lokakuussa 1995 Saimaan sillalla. Morandi-silta
Sillan rakentaminen aloitettiin vuonna 1963 ja se valmistui vuonna 1967. Sillan kokonaispituus on 1 102 metriä, sillan kannen korkeus maasta on 45 metriä ja sen kolme teräsbetonipylonia kohoavat 90 metrin korkeuteen. Sillan pisin jänneväli on 210 metriä. Verkkosivusto Structuraen mukaan sillan kolme pisintä jännettä ovat 202,50, 207,90 ja 142,65 metriä pitkät. Lisäksi siinä on kuusi 73,20 metrin jännettä. Sivuston mukaan sillan pyloneiden kokonaiskorkeus maasta on 100,20 metriä, josta sillan kannen yläpuolella 45,40 metriä ja kannen korkeudeksi maanpinnasta tulisi tällöin 54,8 metriä. Haponlahden kanava
Kanava on 1,8 kilometriä pitkä. Aluksen leveys on maksimissaan 12,6 metriä ja syväys 4,2 metriä, maston korkeus 13,6 metriä. Haponlahden nykyistä siltaa on suunniteltu korvattavan rakentamalla nykyisen sillan itäpuolelle 24,5 m korkea silta. Savukosken silta
Sillassa ilmenneitä betonivaurioita korjattiin 1930-luvun lopussa. Jatkosodasta huoltokuljetusten kannalta tärkeä silta selvisi vaurioitta. Siltaa korjattiin sodan loppupuolella ja 1950-luvulla, jolloin valtatie levennettiin ja päällystettiin asfaltilla, kuten siltakin. Autoliikenne sillalla loppui tielinjauksen muutoksen myötä vuonna 1967. Sillan ensimmäinen suuri peruskorjaus tehtiin vuonna 1981. Korjausmenetelmäksi valittiin ruiskubetonointi, joka ei kuitenkaan osoittautunut onnistuneeksi valinnaksi. Samalla kannen päällysteeksi vaihdettiin alkuperäinen materiaali eli nupukivi. Vuosina 2008–2010 tehdyssä peruskorjauksessa ruiskubetonointi poistettiin ja vauriokorjaukset tehtiin valamalla uutta betonia. Silta palautui kutakuinkin alkuperäiseen ulkoasuunsa. Kaukosen silta
Kaukosen silta on kantatie 79:llä Kittilässä, Kaukosen kylän kohdalla sijaitseva Ounasjoen ylittävä silta. Sillan rakentaminen alkoi vuoden 2013 syksyllä ja silta avattiin liikenteelle 29. elokuuta 2014. Silta on kolmiaukkoinen jännitetty betonipalkkisilta, pituudeltaan 176 metriä ja leveydeltään 13 metriä. Sillalla on kahden ajokaistan lisäksi kevyen liikenteen väylä. Tattarisuon silta
Tattarisuon silta eli Tattarisuon pehmeikkösilta on betoninen laattasilta Lahdenväylällä Tattariharjun teollisuusalueen kohdalla Kivikon osa-alueella Helsingissä. Silta ylittää moottoritien alla olevan turvekerrostuman ja se on lähes kokonaan näkymättömissä eli eräänlainen piilosilta. Laukan silta
Laukan silta on Laukan kylässä Muhoksella sijaitseva Oulujoen ylittävä teräsbetoninen maantiesilta. Seututiellä 834 sijaitsevan sillan pituus on noin 200 metriä, ja sen alitse johtaa Oulun ja Muhoksen välinen jokiveneilyreitti. Sillan alituskorkeus on 2,9 metriä. Alvettulan silta
Alvettulan silta (myös Alvettulan vanha silta) on teräsbetoninen, vuonna 1916 valmistunut suojeltu kaarisilta Hämeenlinnan Hauholla, Alvettulan kylässä. Silta on 2-kaarinen ja sen kokonaispituus on 71,5 metriä ja hyötyleveys 5 metriä. Sen rakennustapa on erikoinen: silta on koottu betonisista onteloharkoista. Siltaa jouduttiin rakennusvirheiden takia korjaamaan raskaasti 1930-luvulla. Uuden Alvettulan sillan valmistuttua vuonna 1974 vanha silta oli määrä purkaa. Ankaran vastustuksen seurauksena purkupäätös otettiin uuteen tarkasteluun ja peruttiin, silta korjattiin ja luovutettiin yksityisen tiekunnan omistukseen ja hoitoon. Mullinkosken silta
Mullinkosken silta Haminassa on ensimmäinen Pohjoismaihin rakennettu jännitetty betonisilta. Hyötyleveydeltään 9,9-metrinen ja kokonaispituudeltaan 26,4-metrinen palkkisilta on valmistunut vuonna 1950. Se ylittää Salmenvirran Mullinkosken kohdalla. Silta on museosilta. Se sijaitsee entisen Vehkalahden kunnan ja silloisen Haminan kaupungin rajalla, Haminan ja Husulan välisellä seututiellä 371. Enonkosken kivisilta
Enonkosken silta on liuskeisesta kivestä rakennettu yksiaukkoinen kiviholvisilta Enonkosken kirkonkylässä. Se on rakennettu korvaamaan puusiltaa joko vuonna 1903 tai 1904. Silta on rakennettu kylmämuurina eli ilman saumalaastia, joten se muistuttaa 1700-luvun lopun kivisiltoja. Sen vapaa aukko on 3,2 m ja hyödyllinen leveys (kaiteiden sisäpintojen välinen etäisyys) 5,4 m. Sillan rakentaminen annettiin hanhijärveläisen talollisen Antti Makkosen tehtäväksi, mutta sen rakensikin kyläläinen Sylvester Redsven. Sillan opastaulussa kerrotaan urakkasumman olleen 300 silloista markkaa, kun miehen päiväpalkka oli tuolloin 1 markka. Vuonna 1979 kunta korjautti sillan, ja sen jälkeen se on ollut kevyen liikenteen käytössä. Se hyväksyttiin museosillaksi vuonna 1982. Silta kuuluu Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Etelänkylän isosilta
Etelänkylän isosilta on neliaukkoinen, kiilatuille kivituille perustettu tukiansassilta. Kussakin aukossa on kuusi kaksoistukiansasta molemmin puolin. Silta on 77,5 metriä pitkä ja 5,8 metriä leveä. Sillan suurin jänne on noin 19,9 metriä ja pienin noin 18,5 m. Sillan suurin vapaa aukko on noin 17,8 m ja pienin 16,9 m. Kannen hyötyleveys on noin 5,4 metriä ja sillan alituskorkeus on noin 2,2 metriä. Kärkisten silta
Kärkisten sillan pääjänne on 240 metriä, se on Raippaluodon sillan jälkeen Suomen toiseksi pisin. Silta on kokonaispituudellaan 787 metriä Suomen kolmanneksi pisin silta Raippaluodon sillan ja Tähtiniemen sillan jälkeen. H-kirjaimen muotoisten pylonien korkeus vedenpinnasta on 96 ja 69 metriä. Betonisten pylonien jalkojen poikkileikkaus on kolmion mallinen. Sillan alituskorkeus on 18,5 metriä. Sillan hyötyleveys on 12 metriä, josta 9 metriä on ajorataa, loppu jää kevyelle liikenteelle. Suuri Obuhovin silta
Suuren Obuhovin sillan kokonaispituus on 2 824 metriä. Vinoköysisillan pituus on 994 metriä ja se jakaantuu seitsemään aukkoon, joista pääjänteen pituus on 382 metriä, sen kummallakin puolella on 174 metriä pitkät jänteet ja niiden jatkona kummassakin päässä kaksi 66 metrin jännettä. Sillan leveys on 25 metriä, sen kansirakenteen korkeus on 2,5 metriä ja pylonien korkeus on 120,5 metriä. Sillan alituskorkeus Nevalla on 30 metriä. Siltojen keskilinjojen etäisyys on 36,4 metriä. Savukosken silta
Valtatietä oikaistiin 1960-luvulla. Uusi tielinjaus kulki Ahvenkosken voimalaitoksen eteläpuolelta. Voimalaitoksen kanavan yli rakennettiin teräksinen langerpalkkisilta Ahvenkosken alakanavan silta ja sen länsipuolelle tulva-aukon silta. Tieoikaisu ja uusi silta otettiin käyttöön vuonna 1967. Savukosken vanha silta otettiin museosillaksi vuonna 1982. Siltapaikka on historiallinen ja jokimaisema kaunis. Harjavallan silta
Vuonna 1937 aloitettiin sillalta noin kolme kilometriä alajuoksulle päin sijaitsevaan Lammaistenkoskeen rakentamaan voimalaitosta. Padon valmistumisen myötä veden pinta joessa tulisi nousemaan 12 metriä ja näin ollen silta jäisi veden alle. Veden nousu myös yli kaksinkertaisti joen leveyden Harjavallan kohdalla. Tie- ja vesirakennushallitus olisi halunnut rakentaa uuden sillan joen kapeimpaan kohtaan noin 500 metriä yläjuoksulle päin, mutta kansanedustaja Kyllikki Pohjalan ansiosta se lopulta tehtiin entisen sillan paikalle. Uusi riippusilta valmistui 1939, jolloin myös Harjavallan voimalaitos aloitti toimintansa. Silta oli valmistuessaan Suomen pisin riippusilta. Jänhijoen rautatiesilta
Sillan pituus on 16,2 metriä. Rakennusvaiheessa sillan perustuksien alle iskettiin 96 kappaletta 20-metrisiä puupylväitä lujittamaan saviseen maaperään rakennettavan sillan rakenteita. Sillan maatukina on kivimuurit. Siltakansi käsittää yhden jänteen, joka on tuettu molemmista päistään liukulaakereiden päälle. Liukulaakereiden tukipisteiden välinen etäisyys on 15,6 metriä. Siltajänne on rautarakenteinen, ja se on koottu paikan päällä niittaamalla. Rautaosat on valmistanut saksalainen Harkort AG. Dalbobron
Dalbobron on silta Ruotsin Vänersborgissa. Silta on avattava ja se on 568 metriä pitkä. Alikulkukorkeus on 15,5 metriä. Silta avattiin vuonna 1963. Silta ylittää liikennekanavan Vänersborgsvikenin ja Vassbottenin välillä. Ennen sitä käytettiin kääntösiltaa, joka oli nykyistä siltaa etelämpänä. 1800-luvulla laivaliikenne meni Vanhassa satamakanavassa keskustan vieressä. Dalbobron paikalla oli aikaisemmin puinen silta, joka kulki suoalueen yli. 1600- ja 1700-luvuilla silta tuhoutui tai vaurioitui myrskyissä muutaman kerran. Espoon kartanon Qvarnbron silta
Qvarnbron kokonaispituus on 10,4 metriä, ja kiviholvin leveys on 3,3 metriä. Sillan hyötyleveys on 6,5 metriä leveä. Alikulkukorkeus on 0,4 metriä. Silta koostuu kahdesta vierekkäisestä kiviholvista, joista uudempi on matalampi ja erilaisista kivistä tehty kuin vanhempi siltaholvi. Siltaan liittyy myös ohijuoksutuskanava. Tiilinen, alaosiltaan kivinen myllyrakennus on tehty 1775–1777 ja on sillassa kiinni. Keskikosken silta
Jäykistetyssä sauvakaarisillassa kohdistetaan toispuolisesta kuormasta johtuvat taivutusrasitukset lähes kokonaan jäykistyspalkkiin, joka on sillan kaaren yläpuolella. Taivutusjännitys jakaantuu palkille ja kaarelle niiden jäykkyyksien suhteessa, ja jäykistetyssä sauvakaarisillassa kaari tehdään ohueksi ja siten taipuisaksi. Sillassa on tiheässä kaaresta lähteviä pilareita, jotka tukevat teräksistä jäykistyspalkkia. Jäykistettyjä sauvakaarisiltoja on rakennettu muun muassa paikkoihin, joissa virtauksen takia ei voida rakentaa telineitä uomaan. Kaitaisten silta
Kaitaisten silta seututiellä 192 yhdistää Kaitaisten ja Lehtisten saaret Taivassalon kunnassa. Se on yksi Suomen pisimmistä silloista. Silta on 477 metriä pitkä, ja sen alikulkukorkeus on 13,5 metriä. Silta valmistui 1982 ja yhdisti Kustavin saaristokunnan mantereeseen. Ennen sillan rakentamista paikalla liikennöi kaksi lossia. Széchenyin ketjusilta
Sillan kokonaispituus on 380 metriä ja leveys 14,8 metriä. Pilareiden väli on 202 metriä, ja pilarit nousevat 48 metrin korkeuteen. Joki on pilareiden kohdalla noin 13 metrin syvyinen. Lapinlahden silta
Lapinlahden silta on vuonna 1965 valmistunut moottoritiesilta Helsingissä. Silta ylittää Lauttasaarensalmen ja yhdistää Ruoholahden Lauttasaareen. Silta on tyypiltään teräskantinen teräksinen jatkuva kotelopalkkisilta. Silta on maatukineen 597 metriä pitkä (eräissä lähteissä 599 metriä). Silta-aukon leveys on 582 metriä, joka jakautuu viiteen jänteeseen: 103,5+125+125+125+103,5 metriä. Silta oli lähes 30 vuoden ajan vuosina 1965–1993 Suomen pisin. Sillan alikulkukorkeus on 8,0 metriä. Sillan kautta kulkee Helsingistä Karjaalle johtava kantatie 51, jonka moottori­tieksi rakennetun osuuden nimenä Helsingin ja Espoon alueella on Länsiväylä. Valtaosa Helsingin keskustasta Espooseen suuntautuvasta autoliikenteestä kulkee Lapinlahden sillan kautta, ja vuorokaudessa sen ylittää 56 710 autoa (syyskuu 2013). Vuokatin mäkikeskus
Mäkiennätyksen 31,5 metriä ovat hypänneet Kasperi Valto ja Tuomas Kinnunen.
Naisten mäkiennätyksen 28,0 metriä on hypännyt Alva Thors.
Kesämäkiennätyksen 32,0 metriä ovat hypänneet Väinö Mettiäinen ja Tuomas Kinnunen.
Naisten kesämäkiennätyksen 27,0 metriä on hypännyt Elli Seppänen.
Hyppyrimäen alastulorinteessä on muovitus, sitä remontoitiin vuonna 2010. Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 9 metrissä ja HS-piste 14 metrissä. Kuokkalan silta
Perustamisolosuhteet siltapaikalla olivat poikkeuksellisen vaikeat. Jyväsjärven leveys siltapaikalla on noin 440 metriä ja järven keskialueella on noin 200–250 metriä leveä painnane, jossa syvyys on 13–15 metriä. Pohjalla on 4–8 metrin paksuinen pehmeä savi- ja silttikerros, jonka alapuolella on 10–30 metrin paksuinen silttikerros. Kallio on syvimmillään 50–55 metrin syvyydessä. Sillan ali Päijänteeltä Jyväskylän satamaan kulkeva laivaväylä vaatii 11 metrin vapaan korkeuden ja 40 metrin leveyden.
Jyväskylän kaupunki suunnitteli siltaa vuodesta 1979 lähtien. Insinööritoimisto Helander & Nirkkonen teki sillan alustavan suunnittelun ja jännitetyn betonisiltavaihtoehdon urakkalaskentaa varten. Vuoden 1987 alussa olleessa urakkakyselyssä terässiltavaihtoehdot osoittautuivat betonivaihtoehtoja halvemmiksi. Kaupunki ja oululainen Insinöörityö Oy solmivat urakkasopimuksen sillan rakentamisesta 60 miljoonan markan urakkasummalla 7.5.1987. Silta rakennettiin Insinööritoimisto Juola ja Rantakokko Ky:n suunnitteleman vaihtoehdon mukaisena. Lankosken silta
Sillan rakensi talollinen Maurits Tuorila. Rakennusvaatimuksena oli, että perustukset ulotetaan kahden kyynärän syvyyteen ja että vahvistuksena on käytettävä sata leiviskää rautaa. Silta vapautui ajoneuvoliikenteeltä lopullisesti vuonna 2002. Auransilta
Auransilta () on Turussa sijaitseva Aurajoen ylittävä silta. Sillalta luoteeseen johtaa Aurakatu, kaakkoon Kaskenkatu. Vuonna 1907 rakennetulla sillalla on mittaa 47 metriä ja leveyttä 12 metriä. Sillassa oli aiemmin Tuomiokirkkosillan tavoin puukansi, mutta perustukset olivat kiveä. Auransilta ylittää Aurajoen Kaupungintalon kohdalta. Sillalla kulki myös raitiovaunu liikenteen aloittamisesta 1908 vuoteen 1949 saakka, jolloin Nummenmäelle kulkeva kakkonen siirrettiin kulkemaan Tuomiokirkkosiltaa pitkin. Auransillan nimi oli vuoteen 1923 asti "Alasilta" Tuomiokirkkosillan ollessa "Yläsilta". Ison-Beltin silta
Ison-Beltin sillan alikulkukorkeus 65 metriä on otettu huomioon muun muassa Turun Pernon telakalla rakennettujen risteilyalusten rakenteissa. 72 metrin korkeuteen merenpinnasta ulottuva "Oasis of the Seas" -risteilyalus kulki sillan ali savupiiput alaslaskettuina, täyttä vauhtia ja laskuveden aikaan loka-marraskuun vaihteessa vuonna 2009 kuten myös sisaraluksensa "Allure of the Seas" vuotta myöhemmin. Kuokkalan silta
Kuokkalan silta (aikaisemmin Jyväsjärven silta) yhdistää Jyväskylän keskustan Lutakon kautta Kuokkalaan. Se on hyvin näkyvällä paikalla Jyväskylän kaupunkikuvassa. Sillan ylittävän kadun nimi on Siltakatu. Silta valmistui vuonna 1989. Valmistuessaan se oli Suomen neljänneksi pisin tiesilta ja pisin teräsbetonikantinen liittopalkkisilta. Rakentamiseen osallistui keskimäärin 40 henkilöä. Sen pituus on 480 metriä jännevälien ollessa 50, 67, 78, 90, 78, 67 ja 50 metriä. Sillan hyödyllinen leveys on 15,5 metriä, josta ajorataa on 7 metriä ja kevyen liikenteen kaistojen leveys 4,25 metriä. Kadun linjaus sillalla on kaareva pysty- ja vaakasuunnassa. Eupalinoksen tunneli
Tunneli koostuu leveyssuunnassa kahdesta osasta: itälaidassa kulkevasta kaivannosta, jonka pohjalla kulkivat varsinaisen akveduktin terrakottaputket; sekä noin 0,6 metriä leveästä käytävästä, jota voitiin käyttää tunnelin huoltamiseen. Tunneli kulkee lähes suoraan vuoren korkeimman kohdan ali 180 metrin syvyydessä. Käytävä on lähes kauttaaltaan 55 metrin korkeudella merenpinnasta laskettuna. Putkia varten tehdyn kaivannon syvyys vaihtelee ollen tunnelin yläpäässä käytävästä laskettuna 2–4 metriä ja alapäässä 8–9 metriä, mikä takasi veden luonnollisen virtaaman. Kaivannon kaltevuus on noin 0,36 %. Kaivutöissä poistettiin noin 7 000 kuutiometriä kalliota. Tunnelia on tuettu sisältä seinärakennelmilla.
Tunneli johti vuoren eteläpuolella sijainneen Samoksen kaupungin kaupunginmuurien sisäpuolelle. Varsinaisen tunnelin eteläinen suuaukko () on suunnilleen samassa paikassa, missä yleisölle avoinna olevan tunnelinosan sisäänkäynti on nykyisin. Tältä suuaukolta akvedukti on jatkunut lähes suoraa linjaa itään vuoren eteläpuolella. Tästä osuudesta vettä on johdettu yhteen tai useampiin vesialtaisiin käyttöä varten. Tunneliin on ollut yli 20 kulkuaukkoa. Ne ovat sen alku- ja loppupäässä. Akveduktin viimeinen kulkuaukko ja päätepiste on Samoksen antiikin aikaisen teatterin eteläpuolella (). Savukosken silta
Savukosken silta on Ahvenkosken sota- ja liikennehistoriallisesti merkittävässä ympäristössä, joka sisältyy Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Siltapaikan lähellä on Ruotsin ja Venäjän väliseen rajaan liittyviä puolustuslinnoitteita, jotka ovat Pyhtään puolella venäläisten ja Loviisan puolella ruotsalaisten rakentamia. Nämä ja muut Kymijoen rajalinnakkeet sisältyvät myös merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Mansikkakosken ratasilta
Osana uuden Karjalan radan suunnittelutöitä Rautatiehallitus pyysi sillan rakentamiselle lupaa Viipurin lääninhallituksella, jonka päätös 28. kesäkuuta 1931 oli siltaa puoltava, vaikka paikallinen teollisuus sitä voimakkaasti vastustikin. Päätöksestä valitettiin korkeimpaan hallinto-oikeuteen, joka myös puolsi siltaa lopullisessa päätöksessään 15. joulukuuta 1933. Kyseisellä kohdalla joen pohja oli karikkoa, jonka katsottiin pohjaolosuhteiltaan sopivan siltapaikaksi. Alun perin Mansikkakoskeen piti tulla silta, jossa on kolme 48 m:n ristikkojännettä ja päissä 10 metrin levypalkkisillat. Länsipäässä tehtiin kuitenkin muutos ja levypalkkeja rakennettiinkin kolme. Syynä muutokselle oli todennäköisesti se, että ratapenger saatiin kauemmaksi kosken rannasta. Rakennustöiden valmistuessa sillassa havaittiin tarkastuksissa paljon löysiä niittejä. Yhteensä 3 300 niittiä hylättiin ja määrättiin uudelleen niitattavaksi. Niittien korjaustyö hyväksyttiin 16. marraskuuta 1933 ja 22. marraskuuta 1933 suoritettiin koekuormitus sillalla ratapölkkylastissa olleella junalla. Vuonna 1950 asennettiin siltaan viemäri- ja vesijohtoja suojalaatikkoineen, jotka 1970-luvulla siirrettiin maantiekannen alle ja vuonna 1983 ristikkosillan alapaarteeseen kiinnitettiin paineviemäri. Vuonna 1960 rakennettiin siltaan erilliset ristikon ulkopuoliset kävelyulokkeet, joista toista uloketta levennettiin myöhemmin alkuperäisestä 1,5 metristä 2,5 metriin. Mansikkakosken silta
Vuoksen ylitys Imatralla oli pullonkaulana valtatie 6:n liikenteelle. Vanha silta oli 4,5 metriä kapea yhdistetty rata- ja maantiesilta, jonka alatasolla kulkeva autoliikenne kärsi kolmen metrin korkeusrajoituksesta. Muilla Vuoksen ylittävillä silloilla oli painorajoitus. Koska siltaa suunniteltiin keskeiselle paikalle, tutkittiin koko kaupungin liikenneverkon ja Mansikkalan alueen kehittämistarpeet yleiskaavatasolla. Mansikkakosken silta
Sillan pisin jännemitta on 75 metriä, kokonaispituus on 556 metriä ja hyötyleveys vaihtelee 21 metristä 29,5 metriin. Sillalla on kaksi ajokaistaa suuntaansa, länsipäässä 300 metrin matkalla sillan leveyttä lisäävät yksi liittyvä ja yksi erkaneva ramppi. Aninkaistensilta
Vaikka ensimmäisestä radan ylittävästä sillasta puhuttiin kaupunginvaltuustossa jo vuonna 1903 ja rakentamispäätös tehtiin ja ensimmäinen määräraha myönnettiin vuonna 1917, päästiin sopuun vasta vuonna 1930. Nelikaistainen valtion rakennuttama Aninkaistensilta valmistui seuraavana vuonna. Se oli korkeimmillaan 6,5 metriä korkea ja 17 metriä leveä, toisen lähteen mukaan leveys oli 18 m, jolloin jalkakäytävillä oli leveyttä kolme metriä ja ajoradalla 12 metriä. Betonipaaluille perustetussa palkkisillassa oli kaksitoista 11-metristä aukkoa, palkit olivat kolmeaukkoisia jatkuvia palkkeja. Satakunnantien toisella puolella oli Maarian kuntaan vuoteen 1944 kuulunut Raunistula ja toisella puolella Turkuun kuulunut Pohjola. Silta tunnetaankin myös nimillä Pohjolan silta ja Satakunnansilta. Kirjallisuudessa sillan nimenä on ollut myös Raunistulan ylikulkusilta. Seututie 816
Kiinteä yhteys koostuisi 6,1 kilometrin pengertiestä sekä kahdesta sillasta: Huikun silta olisi 891 metriä pitkä, ja sen alikulkukorkeus olisi 18 metriä. Riutunkarin sillan pituus olisi 816 metriä ja alikulkukorkeus kymmenen metriä. Hankkeen alustava kustannusarvio on noin 50 miljoonaa euroa. Pienempien ylläpitokulujen vuoksi kiinteä yhteys olisi 30 vuoden tarkastelujaksolla kuitenkin 13 miljoonaa euroa lauttayhteyttä edullisempi. Rakennustyöt voisivat alkaa aikaisintaan vuonna 2015. Mansikkakosken silta
Mansikkakosken silta on kokonaispinta-alallaan 12 870 m Suomen kolmanneksi suurin silta Tähtiniemen sillan (20 930 m) ja Tattarisuon sillan (20 330 m) jälkeen. Vårnäsin silta
Vårnäsin silta on vuonna 2010 valmistunut 9-aukkoinen teräsbetoninen laattasilta, jonka kokonaispituus on 145,4 m ja ajoradan leveys 6 m. Sillan hyötyleveys on 7,5 m. Kulkukorkeus sillan alla on vähintään 2,3 m ja vapaa aukko noin 15 m. Silta on tuettu teräsbetonisilla lyöntipaaluilla sekä teräksisillä putki- ja porapaaluilla. Alvettulan silta
Sillasta tuli museosilta vuonna 1982. Alvettulan silta on nykyisistä säilyneistä teräsbetonisista tiesilloista kolmanneksi vanhin Tönnon sillan ja Savisillan jälkeen. Joulukuussa 2011 sillalla oli neljän tonnin painorajoitus. Kyrönsalmen sillat
Laivaliikenteen turvallisuuden varmistamiseksi ja siltojen suojaamiseksi on rautatie- ja maantiesiltojen kohdalle rakennettu johteiden muodostamat aukot. Pohjoisesta tultaessa Kyrönsalmen väylän varsinainen linjaus kulkee ensin maantiesiltojen avattavien osien ali, jossa johteet ohjaavat aukkoon. Tämän aukon leveys on 22 m ja korkeus 11 m. Maantiesiltojen jälkeen väylä kaartaa oikealle kohti rautatiesillan alla olevia johteita. Tämän johteiden rajaaman aukon leveys on 15,2 metriä ja korkeus 7,5 m. Suurin sallittu alusleveys johteiden välissä on 12,2 metriä.
Vaihtoehtoinen linja kulkee maantiesiltojen tukipilarien välistä, keskeltä siltojen alta, alituskorkeus maantiesiltojen keskellä on 12 metriä. Aukosta tultaessa käännös kohti rautatiesiltaa on jyrkempi kuin peruslinjauksessa. Rautatiesillan ali voi ajaa johteiden oikealta tai vasemmalta puolelta. Linnansalmessa on Olavinlinnan puolella kalliosta noin kaksi metriä esiin työntyvä ohjuri. Linnansalmen jälkeen väylällä on edessä poijuportti, ja pian sen jälkeen on edessä jyrkkä käännös oikealle. Linnansaari on mahdollista kiertää Olavinlinnan toiselta puolelta, mutta väylä on liian matala suurille aluksille. Särkijärven silta
Silta valmistui vuonna 2011 ja sen avajaiset olivat 1. heinäkuuta. Sillan pituus on 310 metriä ja leveys 12 metriä. Rakenteeltaan silta on kolmijänteinen teräsbetonikantinen liittorakenteinen teräspalkkisilta. Sillan pilareiden jännevälit ovat 72, 96 ja 72 metriä. Silta on Tampereen katuverkon pisin. Sillan on suunnitellut Pontek Oy, ja sillan on rakentanut Insinööritoimisto Seppo Rantala Oy. Se on n. 13 metriä korkea. Jännevirran silta
Sillan kokonaispituus on 226 metriä ja se oli alkujaan seitsemänaukkoinen. Sillan hyödyllinen leveys on 8,4 metriä. Sillan keskellä on Suomen ensimmäinen langerpalkkisilta, sen jännemitta oli alun perin 100 metriä. Valmistuessaan sillassa oli Suomen toiseksi pisin holvi- tai kaarisillan aukko Färjsundin sillan betoniholvin jälkeen. Sijoitus muuttui kolmanneksi vuonna 1993, kun Ison-Pörrin silta valmistui. Vuonna 1990 Jännevirran langerpalkkisiltaan lisättiin 2 välitukea, joka paransi osuuden kantavuutta. Sillan muita rakenteita korjattiin 1995. Sillan kaaren korkeus on 15 metriä. Langerpalkkisilta
Tie- ja vesirakennushallituksen siltaosastolla tehtiin jänneväliltään 65-metrisen langerpalkkisillan tyyppipiirustukset, suunnittelijat olivat diplomi-insinöörit Hannu Myllymäki ja Heino Ollila. Niiden mukaan on rakennettu muun muassa valtatie 7:n Savukosken sillan korvannut Ahvenkosken voimalaitoksen alakanavan silta Pyhtään Ahvenkoskella, valtatie 4:llä oleva Kotakennäänsalmen silta Äänekoskella ja seututie 637:n Matilanvirran silta Äänekosken Sumiaisissa. Näiden siltojen mitoituksessa ei ollut huomioitu väsytyksen aiheuttamaa rasitusta, ja siitä seurasi vaurioita riipputankojen kiinnityskohdissa. Vaurioitumista havaittiin Matilanvirran sillassa ja myös vilkkaasti liikennöidyssä Kotakennäänsalmen sillassa. Kotakennäänsalmen sillan peruskorjaus alkoi kesän 2013 alussa ja silta voitiin ottaa takaisin liikenteelle koko leveydeltään lokakuussa samana vuonna. Savukosken silta
Rakentamisaikanaan Savukosken silta oli osa Viipurin ja Helsingin välistä maantietä, vuodesta 1938 lähtien valtatietä 7. Uusi silta korvasi molemmat vanhat sillat, ja se rakennettiin entisestä siltapaikasta hieman alavirtaan. Siltaa varten rakennettiin Kymijoen itäpuolelle noin 3,5 kilometrin mittainen tieoikaisu. Näsinsilta
Näsinsilta on tiesilta Tampereella. Se sijaitsee Tammerkosken yläjuoksun ja Näsijärven yhtymäkohdassa rautatiesillan pohjoispuolella.
Näsinsilta muodostuu kahdesta sillasta. Silloista vanhempi on vuonna 1975 valmistunut pohjoinen silta. Se on 225 metriä pitkä ja 14,25 metriä leveä. Eteläinen silta valmistui vuonna 1997, ja se on 218 metriä pitkä ja 12,1 metriä leveä. Molemmat sillat ovat 5-aukkoisia teräspalkkisiltoja, joissa on teräsbetonikansi. Pohjoisen sillan kantava rakenne on kotelopalkki ja eteläisen sillan liittopalkki. Ahvenkosken sillat
Kaksi vanhinta siltaa valmistuivat vuonna 1965 silloiselle valtatie 7:lle. Itäisin silta, teräskaarinen Ahvenkosken voimalaitoksen alakanavan silta on tyypiltään langerpalkkisilta ja se on rakennettu tie- ja vesirakennushallituksen (TVH) siltaosastolla tehtyjen tyyppipiirustusten mukaan. Sen jänneväli on 65 metriä. Ahvenkosken tulva-aukon silta on teräsbetoninen 3-aukkoinen jatkuva laattasilta, keskiaukon pituus on 18 metriä ja molemmat reuna-aukot ovat 13,5 metriä pitkiä. Sillan kokonaispituus on noin 54,5 metriä. Myös tämä silta on suunniteltu TVH:n siltaosastolla. Hämeensilta
Ajatus uudesta sillasta esitettiin ensimmäisen kerran vuonna 1909, kun Hämeensillan keskipilarin perustukset oli havaittu vialliseksi. Maapohjatutkimusten jälkeen ehdotettiin yksijänteisen holvisillan rakentamista, koska kiinteä kalliopohja oli kosken keskiosassa varsin syvällä. Leveydeksi ehdotettiin 20–22 metriä, jotta sillalle tulevaisuudessa mahtuisi myös raitioliikenne. Ensimmäisen maailmansodan aiheuttaman laman vuoksi uuden sillan rakentaminen tuli seuraavan kerran esille vasta vuonna 1923. Vain 12 metrin levyinen silta oli tuolloin käynyt aivan liian kapeaksi kasvaneelle linja- ja kuorma-autoliikenteelle, eikä se ollut myöskään rakenteiltaan riittävän kestävä. Lisäksi sillan puukansi piti kulumisen vuoksi uusia kolmen vuoden välein. Saarenputaan silta
Saarenputaan sillan ainoa aukko on 10 metriä leveä. Holvin jännemitta on 10 metriä ja sillan kokonaispituus 16 metriä. Sillalle jää hyötyleveyttä 4,8 metriä. Savukosken silta
Silta voitiin avata liikenteelle kesällä 1927. Sen ympäristö näytti valmistumisen aikaan hiukan oudolta, koska silta oli rakennettu tarkoituksella tavallista korkeampien maatukien varaan. Syynä oli varautuminen Ahvenkosken voimalaitoksen rakentamiseen. Sen patoallas nosti vedenpintaa viitisen metriä ja peitti osan Kirnusaarta, myös vanha Rajasilta olisi jäänyt veden alle. Saimaan silta
Sillan kokonaispituus on 781 metriä ja se on 16-aukkoinen. Pisin jänne on 140 metriä ja sillan hyödyllinen leveys on 13 metriä. Kaavinkosken kanava
Kanavan rakennuksen yhteydessä kymmenisen vuotta vanha Kaavinkosken silta purettiin ja sen tilalle rakennettiin teräksinen kääntösilta. Teräsosat oli maalattu valkoisiksi. Siltarakenteisiin kuuluivat graniitista tehdyt jykevät silta-arkut. Keskimmäinen silta-arkku rakennettiin pitkien junttapaalujen päälle. Hirsistä tehdyt ohjaimet estivät laivoja törmäämästä keskimmäiseen silta-arkkuun. Silta oli 22 m pitkä ja 2,7 m leveä. Sillan molemmissa päissä oli kieltotaulu, jossa luki: "Kahdenkymmenen päiväsakon uhalla kielletään juosten ajo sillalla". Lövön silta
Hankkeen urakoitsijana toimi Skanska ja urakkasumma on noin 7,8 miljoonaa euroa. Sillan teräsrakenneurakoitsijana on Rautaruukki, joka valmisti sillalle Suomen suurimmat siltalohkot. Koko rakennusalueen pituus on 1 125 metriä. Lokakuussa 2009 aloitettiin linjansiirtötyöt ja lossin siirtoa valmistelevat toimenpiteet. Kannen viisi teräslohkoa kuljetettiin paikkalle merikuljetuksena ja nostettiin paikoilleen suurella merinosturilla. Yhden lohkon paino on 200 tonnia ja pituus noin 90 metriä. Lohkot asennettiin paikoilleen viikossa toukokuun 2010 aikana. Silta rakennettiin lossin kohdalle, ja eteläpuolisen rannan kalturi siirretään 40 metriä sivuun siltapaikalta. Merikosken sillat
Tuiranväylän silta on alkuperäisestä kolmesta sillasta pohjoisin, ja yhdistää Raatinsaaren Toivoniemeen. Rakenteeltaan silta on samanlainen Ämmänväylän sillan kanssa. Nykyisen betonisillan vieressä on aiemmin ollut puurakenteinen kaarisilta. Sillan suunnitteli diplomi-insinööri Yrjö Oksanen ja se valmistui vuonna 1948, jolloin myös vanha puusilta purettiin pois. Sillan pituus on noin 80 metriä. Sillan alla on myös maisemointipato. Perttilän riippusilta
Perttilän sillan puinen kansi uusittiin 1980-luvulla, samoin sillan kaiteet. Silta suljettiin liikenteeltä vuoden 2010 alkukesällä, kun yhden säienipun havaittiin olevan poikki yhdessä sen neljästä kannatinvaijerista. Kannatinvaijerit olivat alkuperäiset. Sillan korjaussuunnitelman laatimisessa ja rahoituksen hankkimisessa kului aikaa niin, että silta pysyi suljettuna koko seuraavan vuoden. Korjaustöihin päästiin vasta vuonna 2012, jolloin kaikki vaijerit vaihdettiin uusiin. Silta avattiin liikenteelle lokakuussa 2012. Sillan painorajoitus on 4 tonnia, ja sillalle pääsevät vain alle 2,5 metriä korkeat ajoneuvot. Ahvenkosken sillat
Sillat korvasivat puolisen kilometriä ylävirtaan olevan vanhan Savukosken sillan, josta tuli suojeltu museosilta vuonna 1982. Kun moottoritie valmistui vuonna 2014, entisestä valtatie 7:stä tuli seututie 170. Seututie 189
Tiellä on yksi tunneli ja kolme siltaa: 320-metrinen Kuparivuoren tunneli, Naantalinsalmen silta, sen rinnalla kevyen liikenteen käytössä 211-metrinen Ukko-Pekan silta sekä 240-metrinen Särkänsalmen silta. Särkänsalmessa liikennöi Luonnonmaan ja Otavan välillä moottorilossi vuodesta 1935 vuoteen 1970, kunnes otettiin käyttöön Särkänsalmen silta.
Tien varrella kulkee osan matkasta kevyen liikenteen väylä. Savukoski
Savukosken koillisrajalla Suomen ja Venäjän rajalla sijaitsee suomalaisen perinteen mukaan Joulupukin asuinpaikka Korvatunturi. Korvatunturi oli Suomen itärajan läntisin kohta 1920–1940. Savukosken korkein maastonkohta ja samalla kunnan pohjoisin piste on Sodankylän kunnanrajan ja valtakunnanrajan yhtymäkohdassa oleva Talkkunapää. Kirkonsalmen silta
Sillan kokonaispituus on 273 metriä ja suurin jänneväli 75 metriä. Siltakannen leveys on 11,5 metriä ja alituskorkeus 16 metriä. Sillan pääsuunnittelijana toimi Ramboll Finlandin Ilkka Vilonen. Silta valmistui 2002 ja korvasi Kirkonsalmen ylittäneen lossiyhteyden. Vanttausjärvi (järvi)
Järven vedenpinnan keskivedenkorkeus on 157,3 metriä mpy. Järvi on säännöstely siten, että vedenpinnan ala- ja yläkorkeudeksi on määrätty raja-arvot 155,94 metriä ja 157,94 metriä mpy. Säännöstelypato sijaitsee Välijoen luusuassa. Järveä säännöstellään ensisijaisesti Kaihuan- ja Vanttauskosken voimalaitoksia varten. Louhunsalmen riippusilta
Louhunsalmen riippusilta on Jyväskylässä, Säynätsalon kaupunginosassa sijaitseva riippusilta, joka yhdistää Säynätsalon saaren Lehtisaareen. Silta on teräsrakenteinen ja teräsbetonikantinen, ja sen on suunnitellut Bruno Kivisalo. Silta valmistui vuonna 1957. Sillä on pituutta 178 metriä. Sillan pisin jänneväli on 140 metriä ja se on jänneväliltään Suomen seitsemänneksi pisin silta. Sillalla kulkee paikallistie 16621 eli Saaritie. Aiemmin sillan molemmin puolin kulki kapeat kevyen liikenteen väylät, jotka sopivat lähinnä jalankulkijoille, mutta vuoden 2011 peruskorjauksessa sillan Kaijanlahden puoleiselle sivulle levennettiin yhdistetty pyörätie ja jalkakäytävä. Lauritsalan kanavasilta
Sillalla kulkee kaksikaistainen Muukontie eli yhdystie 4071 Lauritsalasta Muukkoon sekä yhdistetty pyörätie ja jalkakäytävä. Kanavan lisäksi sillan alittavat kanavaa mukailevat Läntinen kanavatie ja Kanavansuunranta. Sillan vuorokautinen liikennemäärä on noin 6 000 ajoneuvoa. Silta on rakenteeltaan kotelopalkkisilta, ja se on pituudeltaan 221,2 metriä ja leveydeltään 11,7 metriä. Sillan alituskorkeus kanavassa on 25,2 metriä. Jännevirran silta
Vanhasta sillasta katkesi huhtikuun 2015 lopussa jänneteräs, ja sillan liikennettä jouduttiin rajoittamaan sulkemalla vaurion puoleinen kaista käytöstä. Katkennut vetoteräs ei kuulunut sillan alkuperäiseen rakenteeseen, vaan langerpalkkisiltaan oli vuonna 1980 lisätty neljä jänneterästä jäykistyspalkkien vierelle, kaksi kummallekin puolen siltaa. Terästen halkaisija on 38 millimetriä. Tiesuola oli ruostuttanut poikki yhden teräksistä. Sillan toinen kaista pysyy suljettuna kunnes sen kantokyky on varmistettu ja tehty tarvittavat korjaukset. Sillan vauriotutkimuksessa toukokuun alussa paljastui lisäksi, että sillan betonisten tukirakenteiden ja terässillan liitoskohdassa on betonivauroita, jotka korjataan myöhemmin kesällä 2015. Jänneteräs uusitaan heti, korjauksen on alustavasti arvioitu vievän kolme viikkoa ja sen jälkeen sillan molemmat kaistat voidaan ottaa käyttöön. Sillalle jää kuitenkin nopeusrajoitus 40 kilometriä tunnissa. Sillan liikennettä ohjaavat tilapäiset liikennevalot eivät ota huomioon liikennemäärien vaihtelua, ja 9-tielle onkin muodostunut etenkin viikonlopun ruuhkaliikenteessä pitkiä jonoja. Perjantaisin sillan ylittää noin 10 000 autoa, iltapäivän vilkkaimpaan ruuhka-aikaan klo 16 ja 18 välillä noin 1 000 autoa tunnissa. Pohjois-Savon Ely-keskuksen mukaan on mahdollista, että sillalle tulee vaurioiden korjauksesta huolimatta painorajoitus, jonka estäisi raskaiden ajoneuvoyhdistelmien sillanylityksen. Painorajoituksen tarkoituksena on turvata sillan käyttökelpoisuus siihen saakka, kunnes uusi silta valmistuu. Aninkaistensilta
Vilkkaan liikenteen takia Aninkaistensillan ympäristö on meluisa, ja esimerkiksi typpidioksidin pitoisuus ilmassa on siltaa edeltävässä Tampereentien ja Satakunnantien risteyksessä korkea. Sillan kohdalla maaperässä on 10–15-metrinen kerros savea.