Kuka murhasi Erik Ståhlin?
Erik Ståhl
Ståhl pysäytti auton kun he olivat tulleet Lappakankaan eteläosassa olevalle Huhtamäki-nimiselle metsäosuudelle. Täällä Joki ampui pistoolillaan kuusi laukausta joista viisi osui Ståhlin. Hän raahasi Ståhlin ruumiin autosta metsään noin 13 metrin päähän tien reunasta. Hän otti Ståhlin lompakon ja peitti ruumiin paperilla. Ståhlin vereen tahriintunut lakki oli kuitenkin jäänyt Joen huomaamatta maantien ojaan. Erik Ståhl
Poliisit menivät jo samana iltana Iso-Roobertinkadulle Joen asunnolle mutta hän ei ollut paikalla. Joki oli elokuvateatterissa katsomassa elokuvaa Tee työ ja opi pelaamaan. Kun elokuvaesitys päättyi kello 21 aikaan Joki palasi asunnolleen. Asunnon lähellä ollut konstaapeli tunnisti Joen ja yritti ottaa hänet kiinni. Joki yritti paeta mutta hänet saatiin pidätettyä käsikähmän jälkeen kun paikalle tuli vielä kaksi siviilipukuista poliisia. Joen hallusta löytyi myös murha-aseena käytetty pistooli ja panoksia. Kuulustelussa Joki tunnusti ampuneensa Ståhlin. Erik Ståhl
Keskiviikkona 28. lokakuuta Joelta kahvisäkkejä ostanut kauppias Feliks Peltokoski luki lehdestä että autonkuljettaja Erik Ståhl oli löydetty murhattuna Kuortaneelta. Hän sai samana päivänä myös Joen Helsingistä lähettämän kirjeen jossa tämä pyysi polkupyörästä myyntikuittia voidakseen osoittaa panttilainaamossa että pyörä ei ole varastettu. Joki mainitsi myös kirjeessään tehneensä jotain sellaista mitä hän katuu mutta uhkasi ampua itsensä jos jäisi kiinni. Peltokoski tuli nyt vakuuttuneeksi että Joki oli murhannut Ståhlin ja hän vei kirjeen Karijoen nimismiehellä ja kertoi myös Joen kanssa tekemästään kahvikaupasta. Nimismies lähti Kristiinankaupunkiin ja lähetti sieltä sähkeen Helsinkiin pyytäen pidättämään Arvi Joen. Erik Ståhl
Vaasan rautatieasemalle oli kokoontunut tuhatpäinen ihmisjoukko kun Joki tuotiin Helsingistä tutkintavankeuteen Vaasaan ja oli liikkeellä huhuja että Joki yritettäisiin lynkata asemalla. Poliisit joutuivat ampumaan varoituslaukauksia ilmaan ennen kuin Joki saatiin siirrettyä junan vankivaunusta vankienkuljetusautoon ja edelleen Vaasan lääninvankilaan. Lynkkaushuhujen vuoksi kihlakunnanoikeuden istunto pidettiin oikeusministeri Urho Kekkosen myöntämällä poikkeusluvalla Vaasan lääninvankilan tiloissa 18. joulukuuta 1936 Alavuden asemesta jotta Joen turvallisuus voitiin taata. Oikeuden istunnossa luettujen kuulustelupöytäkirjojen mukaan Joki ei ollut oman kertomansa mukaan suunnitellut murhaa etukäteen vaan hän riitaantui Ståhlin kanssa kun tämä ei ollut suostunut poikkeamaan Lapualle jossa Joen oli määrä jäädä kyydistä pois voidakseen jatkaa matkaa Kristiinankaupunkiin. Ståhl oli halunnut jatkaa suoraan Alajärvelle ja kun Joki pyysi pysäyttämään auton jäädäkseen pois Ståhl ei ollut suostunut antamaan hänelle 10 markkaa matkarahoiksi vaan haukkui häntä ”saatanan suomalaiseksi”. Joki oli silloin suuttunut ja ampunut Ståhlia useita kertoja. Erik Ståhl
Ståhlin seurassa olut mies oli todellisuudessa Karijoelta kotoisin ollut Arvi Nikolai Joki (s. 6. lokakuuta 1908). Joki oli ostanut helmikuussa 1935 kotitalonsa vanhemmiltaan yhdessä lankonsa Valter Hietasen kanssa niin että vanhemmille oli jäänyt syytinkioikeus taloon. Hän myi kuitenkin jo helmikuussa 1936 osuutensa talosta langolleen 50 000 markan kauppahinnasta. Joki myi sitten käytettyjä autoja ja hankki keväällä 1936 Harju-nimiseltä mieheltä Ortgies-merkkisen pistoolin ja panoksia vaihtokaupassa polkupyörää vastaan. Kesäkuussa 1936 Joki muutti Helsinkiin yhdessä raskaana olleen morsiamensa Anna-Liisa Hiulan ja tämän 1-vuotiaan pojan kanssa. Joki ei hankkinut Helsingissä työpaikkaa vaan käytti aikansa lähinnä juopotteluun. Helsinkiin tullessaan hänellä oli ollut rahaa mukanaan 50 000 markkaa mutta lokakuuhun mennessä rahat olivat kuluneet loppuun. Joki oli Karijoella asuessaan lainannut noin tuhannen markan verran rahaa viidelle karijokelaiselle miehelle ja hän päätti lähteä perimään näitä saataviaan rahaa saadakseen. Hän lainasi asuintalonsa talonmieheltä Sulho Luomalta 150 markkaa matkarahoiksi ja otti myös pistoolinsa mukaan. Hän aikoi mennä Karijoelle junalla mutta sai sitten eräältä tuttavaltaan kyydin Riihimäelle ja jäi siellä tienvarteen linja-autoa odottamaan josta Ståhl hänet otti kyytiinsä.
Nikita Bergenström
Vuonna 2012 Ruotsin poliisi alkoi tutkia onko Fouganthinella osuutta vuonna 1988 Ruotsissa tapahtuneeseen israelilaisen Yenon Levin murhaan. Thomas Quick oli tuomittu Levin murhasta, mutta oikeus purki tuomion vuonna 2010. Poliisin mukaan Fouganthine ja Routalammi liikkuivat tapahtuma-aikaan alueella, sillä mm. huoltoaseman valvontakamera oli tallentanut heidät tankkaamassa varastettua autoa. Suomen poliisi kuulusteli Fouganthinea Levin murhasta jo kesällä 1988, mutta näyttöä ei löytynyt. Pirkko Ryhäsen murha
Pirkko Ryhäsen surmaa käsiteltiin Åke Lindmanin juontaman Ei vanhene koskaan -dokumenttisarjan osassa "Erehdys". Toimittaja Risto Juhani kirjoitti tapauksesta dokumenttiromaanin "Torsti Ossian Koskinen: syyllinen-syytön" (Tammi 1971), joka sisälsi otteita tutkinta- ja kuulustelupöytäkirjoista sekä kuvauksen Koskisen oikeudenkäynnistä ja tuomion purusta. Tapausta on käsitelty myös toimittaja Hannes Markkulan kirjassa "Suomalainen murha 1953-1990". Maunu Kurkvaaran Koskisen oikeustaistelusta ohjaama elokuva "Kujanjuoksu" kuvattiin alkuperäisllä tapahtumapaikoilla Kumpulassa. Reijo Hammar
Vuoden 1988 heinäkuussa Hammar karkasi kahden vankitoverinsa, Aaro Petteri Tenhusen ja Martti Orajärven kanssa Kakolasta eli Turun keskusvankilasta. Paon yhteydessä Hammar ampui vartijaa katkaistulla haulikolla käteen. Lapissa karkureille tuli riita, jonka päätteeksi Hammar surmasi Tenhusen lyömällä tätä kirveellä päähän. Karkumatka päättyi elokuussa 1988, jolloin Hammar ja Orajärvi jäivät kiinni Tukholmassa ja heidät palautettiin Suomeen. Kaksikko ehti tehdä pakonsa aikana useita pankkiryöstöjä. Lehdistö nimesi Hammarin vankilapaon seurauksena "Kakolan karkuriksi". Lauri Janhunen
Janhunen vietti vuodet 1978–1988 eristyssellissä. Vuonna 1980 yläkerrassa olevaan selliin sijoitettiin Janhusen vanha vihamies Jarmo "Kanaali" Koskinen. Ilmahormien kautta tapahtuneet huutelut johtivat siihen, että Kanaali-Koskinen lupasi maksaa Janhusesta tapporahan. Vastavetona tälle Janhunen lupasi yhdessä toisessa sellissä istuneen Volvo-Markkasen kanssa maksaa suuren summan rahaa sille, joka raiskaisi Kanaali-Koskisen. Koskinen alkoi nyt pitää iltaisin kovaa meteliä ja kolistelua sellissään häiritäkseen Janhusta. Edvard V
Sen jälkeen kun nuoret prinssit vietiin Lontoon Toweriin, heitä ei enää ikinä nähty julkisuudessa. Mitä heille tapahtui on suuri arvoitus, josta on kirjoitettu useita kirjoja. Yleisesti oletetaan heidät tapetun ja tavallisimmin epäillyt syylliset ovat: kuningas Rikhard III, Henry Stafford (Buckinghamin herttua) ja Henrik Tudor, joka löi Rikhardin ja nousi kuninkaaksi. Mijailo Mijailović
Mijailović murhasi Anna Lindhin Mora-puukolla tukholmalaisessa NK-tavaratalossa 10. syyskuuta 2003 noin kello 16.00. Poliisi pidätti hänet 24. syyskuuta, ja hän tunnusti murhan 6. tammikuuta 2004. Murhan motiiviksi Mijailović sanoi sisäisen äänen, joka käski hyökätä Lindhin kimppuun. Stutthof
SS-Sturmbannführer Max Pauly toimi leirin ensimmäisenä johtajana elokuuhun 1942 asti. Hänet tuomittiin sodan jälkeen kuolemaan brittiläisessä sotarikostuomioistuimessa Hampurissa ja teloitettiin 1946. Paulyn jälkeen leirin johtajana toimi SS-Sturmbannführer Paul Werner Hoppe 4. huhtikuuta 1945 saakka. Hän pääsi pakenemaan briteiltä 1945, mutta Länsi-Saksan poliisi sai hänet lopulta kiinni 1953. Vuonna 1957 hänet tuomittiin yhdeksän vuoden vankeusrangaistukseen Bochumissa osallisuudesta ”satoihin vankien murhiin”. Leirin kolmantena ja viimeisenä johtajana oli lyhyen aikaa SS-Hauptsturmführer Paul Ehle (4. huhtikuuta – 9. toukokuuta 1945). Manhunt
Nimetön naisjournalisti kertoo Jamesille Starkweatherin vedättäneen tätä ja tehneen Valiant Video Enterprises -yhtiön tuottamia snuff-filmejä jo kauan. Journalisti kertoo saaneensa todisteita Starkweatherista ja aikoo Jamesin kanssa käräyttää tämän. Starkweather laittaa Carcer Cityn poliisit ja SWAT-ryhmän heidän peräänsä, mutta James tappaa nämä. Cerberos sieppaa Jamesin ja vie tämän Starkweatherin kartanolle teloitettavaksi. Massamurhaaja Piggsy on kuitenkin päässyt vapaaksi ja Cerberos sotilaat menevät ulos katsomaan tilannetta. Piggsy tappaa Cerberos-sotilaat moottorisahalla. James pääsee vapaaksi ja hyökkää Starkweatherin kartanolle, Kartanon piha on täynnä Cerberos sotilaita, mutta James tappaa heidät. Starkweather antaa Cerberos sotilaille käskyn tappaa James ja Piggsy, mutta epäonnistuvat. James murtautuu kartanon sisälle ja tappaa paljon Cerberus sotilaita ja Cerberus ryhmän johtajan. James menee hissillä yläkertaan, mutta piggsy yllättää hänet ja James pakenee ullakolle. Ullakolla James Earl Cash joutuu Piggsyn kanssa kaksintaisteluun, mutta James vahingoittaa Piggsyä pahasti ja lopulta tappaa Piggsyn tämän omalla moottorisahalla. Starkweather lähettää viimeiset Cerbeus sotilaat James perään, mutta James tappaa heidätkin. Lopulta James murtautuu Starkweatherin toimistoon ja kostaa Starkweatherille tappamalla tämänkin moottorisahalla. Naisjournalisti paljastaa uutislähetyksessä Starkweatherin snuff-filmiringin ja kertoo Starkweatherin joutuneen ”tuntemattoman miehen” tappamaksi, vaikka todellisuudessa James Earl Cash tappoi Starkweatherin kostoksi perheensä kuolemasta ja huijaamisesta."Manhunt" on herättänyt valtavasti kohua sen hyvin raa'an väkivallan sisällön vuoksi. Rockstarissa ensiksi kiisteltiin pitkään pelin valmistamisesta. "Manhunt" on kokonaan kielletty Isossa-Britanniassa, Norjassa, Uudessa-Seelannissa ja Saksassa sen julman sisällön vuoksi. "Manhuntin" myyntiä on rajoitettu useissa maissa ja sen saatavuutta on rajoitettu. Vuonna 2006 Isossa-Britanniassa eräs teini-ikäinen poika murhasi koulutoverinsa. Uhrin äiti kertoi poikansa murhaajan olleen ”koukussa” peliin. Lähteiden mukaan poika murhasi koulutoverin lähes identtisellä tavalla kuten "Manhunt"-pelissä. Erik Johan Leivo
Erik Johan (Johan Erik) Leivo (vuoteen 1906 Lindroos, 12. toukokuuta 1871 Sysmä – 8. elokuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen työmies, joka sisällissodan aikana toimi Helsingin punakaartin I rykmentin 3. pataljoonan eli niin sanotun ”Säätytalon pataljoonan” komentajana. Leivo johtama osasto syyllistyi sodan aikana yhdeksään Helsingissä ja Kirkkonummella tehtyyn murhaan. Sodan jälkeen 16 miestä asetettiin syytteeseen, ja heistä yhdeksän sai kuolemantuomion. Erik Brahe
Erik Brahe (1552–1614) oli ruotsalainen valtaneuvos. Hän seurasi Sigismundia Puolaan ja kääntyi katoliseksi. Hän oli kuninkaan merkittävimpiä ruotsalaisia luottohenkilöitä. Hän teki Stångebron taistelun jälkeen sovinnon Kaarle-herttuan kanssa, tuomitsi Linköpingissä 1600 valtaneuvoksia, mutta palasi kuitenkin jo saman vuonna Puolaan. Jaakko I (Englanti)
Jaakko VI oli Skotlannin kuningattaren Maria Stuartin ja Albanyn herttuan Henry Stuartin (tunnetaan myös nimellä lordi Darnley) ainoa lapsi. Jaakko oli sukua Englannin kuninkaalle Henrik VII:lle suoraan alenevassa polvessa, sillä Henrik VII:n tytär Margareeta Tudor oli Maria Stuartin isoäiti. Niinpä hän Elisabet I:n kuoleman jälkeen oli Englannin valtaistuimen oikeutettu perillinen. Kun Maria oli raskaana, lordi Damley liittoutui salaa Stirlinprotestanttisten aatelisten kanssa ja murhautti kuningattaren yksityissihteerin David Rizzion. Lev Trotski
Trotskin ollessa Meksikossa häntä vastaan tehtiin useita murhayrityksiä. 20. elokuuta 1940 espanjalaissyntyinen Neuvostoliiton tiedustelupalvelun lähettämä agentti Ramón Mercader oli Trotskin toimistossa Coyoacánissa. Hän oli esittäytynyt Trotskille kanadalaiseksi ihailijaksi "Frank Jacsoniksi". Mercader oli pyrkinyt Trotskin sihteerin avustuksella tämän puheille monta kertaa. Hän oli onnistunut salakuljettamaan murha-aseen, jäähakun, Trotskin tarkoin vartioituun toimistoon. Kun Trotski oli syventyneenä asiapapereihin kirjoituspöytänsä ääressä, Mercader löi Trotskia jäähakulla kuolettavasti päähän. Trotski ei kuitenkaan kuollut heti, vaan alkoi kamppailla voimakkaasti salamurhaajaansa vastaan. Trotskin henkivartijat saapuivat paikalle, mutta Trotski käski heitä jättämään Mercaderin henkiin, koska ”hänellä olisi tarina kerrottavanaan”. Sturmgeist
Sturmgeist oli aluksi Jakhellnin sooloprojekti. Ensimmäisen täyspitkän albuminsa yhtye julkaisi 24. tammikuuta 2005 nimellä "Meister Mephisto". Vuoden 2005 kiertue vietiin läpi sessiomuusikoiden voimin, jonka jälkeen yhtye laajeni ”oikeaksi” yhtyeeksi yhden miehen projektin sijasta. Kolmimiehiseksi laajentunut Sturmgeist julkaisi toisen kokopitkän albuminsa "Überin" 16. lokakuuta 2006 Euroopassa, ja päivää myöhemmin Yhdysvalloissa. Sturmgeistin levy-yhtiö on Season of Mist.Jokelan koulusurmassa Pekka-Eric Auvinen surmasi Jokelan koulukeskuksessa kahdeksan ihmistä ja lopulta itsensä 7. marraskuuta 2007. Auvinen oli tätä ennen lähettänyt internetiin murha-aikeisiin liittyviä kotivideoita sekä julkaissut manifesteja muun muassa nimimerkeillä ”Sturmgeist” ja ”Sturmgeist89”. Auvinen myös mainitsi nyt poistetussa YouTube-profiilissaan Sturmgeistin yhdeksi suosikkiyhtyeekseen 17 muun yhtyeen lisäksi. Sturmgeist on myös pelihahmo "Battlefield 2" sekä The Medal of Honor- Frontline -tietokonepeleissä, eikä ole selvää, miten Auvinen oli nimimerkkinsä valinnut. Sturmgeist-yhtye sai kuitenkin heti tapauksen jälkeen yhteydenottoja lehdistöltä ja muulta medialta. Cornelius Jakhelln julkaisi yhtyeen sivustolla vielä samana päivänä lehdistötiedotteen, jossa yhtye esitti syvimmän osanottonsa ja surunvalittelunsa tapauksesta. Samalla Jakhelln painotti, että heillä tai heidän musiikillaan ei ole mitään tekemistä Auvisen kanssa. Yhtyeen uusimmalta albumilta Manifesto Futuristalta löytyy kappale nimeltään Sturmgeist89 joka on sanoitettu vastustamaan Auvisen toimia. Aleksandr Alehin
Pian maailmanmestariksi tultuaan Alehin voitti kaksipelisen näytösottelun New Yorkissa Charles Jafféa vastaan. Jaffé oli auttanut Alehinia analyyseissä maailmanmestaruusottelussa. Maailmanmestaruusottelun jälkeen Alehin palasi Pariisiin, jossa hän antoi bolševismin vastaisia lausuntoja hänen kunniakseen järjestetyissä juhlissa. Alehin oli juonut sinä iltana runsaasti alkoholia ja todennäköisesti oletti bolševikkien vallan olevan vain väliaikaista. Jälkeenpäin Nikolai Krylenko, joka oli Neuvostoliiton shakkiliiton presidentti, julkaisi virallisen muistion, jossa hän sanoi, että Alehinia tulisi pitää Neuvostoliiton vihollisena. Neuvostoliiton shakkiliitto katkaisi kaikki yhteydet Alehiniin aina 1930-luvun lopulle asti. Aleksei, Alehinin vanhempi veli, sanoutui julkisesti irti veljensä lausunnoista ja mielipiteistä oman julkisuuskuvansa takia. Aleksei Alehin murhattiin Venäjällä elokuussa 1939. Etsivä keskuspoliisi
Oikeistossa tulkittiin, että Ritavuori aikoi lakkauttaa valtiollisen poliisin kommunisteja miellyttääkseen. Maassa järjestettiin kansalaiskokouksia, joissa vaadittiin, ettei valtiolliseen poliisiin organisaatioon saanut koskea. Kaksi viikkoa uudistusilmoituksesta, 14. helmikuuta 1922 Ritavuori murhattiin. Murhaaja, aktivisti Ernst Tandefelt sanoi yhdeksi motiivikseen Ritavuoren suunnitelmat valtiollisen poliisin "lakkauttamisesta". Uudistus olisi todennäköisesti lopettanut aktivistien vallan EK:ssa, ja onkin arveltu, että murhan takana olivat aktivistipiirit ainakin jonkinlaisena tukena. EK ei ottanut osaa murhatutkimuksiin, vaikka sisäministerin murhan selvittely olisi kuulunut valtiolliselle poliisille. Erik Ståhl
Joki antoi morsiamelleen 500 markkaa rahaa ja maksoi velkansa talonmiehelle. Hän lähti sitten "Perämies"-nimiseen kantakapakkaansa lompakossaan 800 markkaa rahaa. Hän lähti kapakasta puolenyön maissa vahvasti päihtyneenä ja heräsi aamulla jossain Sörnäisissä josta hän palasi taksilla kotiinsa. Maanantaiaamuna hänellä oli herätessään jäljellä enää 60 markkaa rahaa ja lisää rahaa saadakseen hän myi Ståhlin kellon 100 markalla. Einar Vihma
Ihantalan taistelussa Einar Vihma nousi keskeiseksi rintamakomentajaksi. Mannerheim kirjoitti myöhemmin muistelmissaan:
Kenraalimajuri Einar August Vihma kaatui 5. elokuuta 1944 neuvostoliittolaisten kranaatinheitinkeskityksessä Ihantalan kirkonmäellä yhdessä esikuntapäällikkö Gösta Palkaman kanssa. Vihma oli tulossa seuraamaan kenttäoperaatioita ja hänen vaatimuksesta mukana seurasi useita korkeita upseereita. Ihantalan ratkaisevat taistelut oli tuolloin jo käyty, joten varsinaista syytä eturintamalla olemiseen ei ollut. Vihman toimintaa tutkinut sotahistorian professori Martti Turtola katsoo kaatumisen johtuneen Vihman kiivaasta ja varomattomasta, suorastaan vaaroja hakevasta luonteesta. Kuolema ilmeisesti säästi Vihman jo hankkeilla olleilta oikeustoimilta hänen rangaistusmenetelmiensä vuoksi. Hän oli viimeinen rintamalla kaatunut Saksan-jääkäri. Tulilahden kaksoismurha
Tulilahden kaksoismurha on 28. heinäkuuta 1959 Tulilahden leirintäalueella Heinävedellä tapahtunut Suomen kuuluisimpiin lukeutuva henkirikostapaus, jossa surmansa saivat jyväskyläläiset 21-vuotias sairaanhoitajaoppilas Eine Maria Nyyssönen ja 23-vuotias toimistoapulainen Riitta Aulikki Pakkanen. Pääepäilty oli moninkertainen rikoksenuusija Erik Runar Holmström (26. lokakuuta 1923, Munsala – 8. toukokuuta 1961, Vaasa), jonka nimeen peloteltiin lapsia Pohjanmaalla: ”Jos et ole kiltti, Runar tulee ja vie sinut”. Erik Jan Hanussen
Hanussen salamurhattiin 25. maaliskuuta 1933. Tekijänä oli mahdollisesti SA. Hän oli selvännäkijänä ennustanut valtalain mahdollistaneen Valtiopäivätalon tuhopolton, mikä saattoi olla itse asiassa sisäpiiritiedon paljastamista. Lisäksi motiiviin saattoi vaikuttaa se, että Hanussen potentiaalisesti kilpaili Hermann Göringin ja Joseph Goebbelsin kanssa Führerin suosiosta. Hanussenin ruumis löydettiin yli kuukausi myöhemmin. On todistamattomia väitteitä Hanussenin osallisuudesta Saksan valtiopäivätalon tuhopoltton, joiden mukaan hän olisi hypnotisoinut ja ohjannut tuomitun tuhopolttajan Marinus van der Lubben tekemään teon. Tupac Shakur
Tupac Shakurin murhaajia ei ole saatu kiinni, vaikka ammuskelun sattuessa kadulla vilisi ihmisiä ja Sugen auton takana oli vielä muita seurueeseen kuuluneita autoja. Ainoa, joka olisi pystynyt kuvasta tunnistamaan murhaajan, oli Shakurin lapsuudenystävä ja Tha Outlawz -yhtyeen jäsen Yafeu ”Kadafi” Fula. Fulaa ammuttiin kasvoihin 10. marraskuuta 1996, ja hän kuoli vammoihinsa heti. Myöhemmin selvisi, että ampuja oli hänen serkkunsa. Poliisi ei ehtinyt näyttää hänelle kuvia epäillyistä. K. J. Ståhlberg
Ståhlbergin lapsista useat päätyivät näkyviin tehtäviin. Ståhlbergin poika oli professori Kaarlo Ståhlberg, pojanpoika on oikeustieteen tohtori, hovioikeuden presidentti Kaarlo L. Ståhlberg ja pojanpojanpoika kuluttajariitalautakunnan puheenjohtaja, oikeustieteen tohtori Pauli Ståhlberg. Ståhlbergin pojan Juho Ståhlbergin tytär oli geologi Irmeli Vuorela (o.s. "Ståhlberg"). Ståhlbergin tytär Kyllikki Tuominen (o.s. "Ståhlberg", e. "Kovero") oli maantieteen opettaja. Toinen tytär Elli Schauman oli keuhkosairauksiin erikoistunut lääkäri. Mikko Jakowleff
Poliisilaitoksen kansliassa työskennellyt Jakowleff oli harvoja punaisten puolelle liittyneitä ylioppilaita. Vallanvaihdon jälkeen hänet vangittiin ja vietiin muiden mukana poliisikamarille. Vangittuja kuulusteltiin kaupunginkamreeri August Gestrinin johdolla. Läsnä oli myös Toivo Tapanainen. Kuulustelu keskeytyi jääkärikapteeni Väinö Strömbergin ja hotellinjohtaja Uno Sereniuksen tullessa paikalle. Nämä riistivät Jakowleffin pidätyssellistä. Humalassa ollut Strömberg ampui Jakowleffiä kuolettavasti selkään poliisikamarin pihalla. Steen Christensen
Christensen ryösti Hotelli Palacen 22. lokakuuta 1997 ja ampui pakomatkallaan kaksi poliisia, ylikonstaapeli Eero Kalevi Holstin (s. 29. joulukuuta 1941) sekä vanhemman konstaapelin Eero Antero Palon (s. 26. lokakuuta 1965), Helsingin Ullanlinnan Tehtaankadun ja Kapteeninkadun risteyksessä. Tapaus käynnisti ennennäkemättömän ajojahdin Suomessa. Christensen saatiin kiinni Hämeenlinnassa, kun hän oli poistumassa Hotelli Vaakunasta sen jälkeen kun hän oli yrittänyt itsemurhaa usein keinoin. Hän oli asunut hotellissa nimellä Kim Andersen. Ryöstön motiiviksi Christensen totesi rahapulan. Arne Dahl (televisiosarja)
Arne Dahl on ruotsalaisen kirjailija Jan Arnaldin (nimellä Arne Dahl) kirjoittamiin rikosromaaneihin perustuva kaksiosaisten televisioelokuvien sarja. Se kertoo Ruotsin keskusrikospoliisin A-ryhmäksi kutsutusta erikoisyksiköstä. Sarjan poliiseista Arto Söderstedt on suomalaissyntyinen älykkö, jota esittää helsinkiläinen Niklas Åkerfelt. Gunnar Nyberg on fyysisesti vahva poliisi, jota esittää Magnus Samuelsson. Operaatio Jumalan kosto
21. heinäkuuta Ahmed Bouchiki, algerialaissyntyinen Marokon kansalainen, ammuttiin Lillehammerissa, Norjassa. Bouchikiä luultiin PLO:n terroristiksi, Ali Hassan Salamehiksi, joka oli Münchenin verilöylyn takana. Bouchiki oli tarjoilijana eräässä Lillehammerin ravintolassa. Hän oli naimisissa norjalaisen naisen kanssa ja oli juuri anomassa Norjan kansalaisuutta. Bouchiki oli saapunut vaimonsa kanssa elokuvista, kun häntä ammuttiin 12 kertaa. Viisi henkilöä sai lyhyen tuomion avunannosta murhaan, ja heidän annettiin pian siirtyä Israeliin. Vuonna 1996 Israelin hallitus maksoi korvauksia Bouchikin perheelle, mutta Israel ei ole koskaan tunnustanut olevansa syyllinen tapahtuneeseen. Kovaa peliä Pohjolassa
Seuraavan kerran Östermalmina esiintyvä Kivi yritetään tappaa Hansenin järjestämillä kutsuilla. Myös Lea on mukana pippaloissa. Kallen avulla Lea ja Kivi onnistuvat pakenemaan paikalta. Loppuillan Lea, Kivi ja Kalle viettävät Östermalmin asunnolla. Seuraavat kohtaukset ovat Rafun asunnolla, jonne Kivi saapuu hirvijuhliin – mutta pari päivää ennenaikaisesti. Tällä välin sairaalasta päässyt hovimestari Rantanen käy tapaamassa oikeaa Östermalmia rantavajassa. Östermalm käskee Rantasta hankkimaan hänelle menolipun ulkomaille. Rantasta on seurannut Hansenin kätyri, joka surmaa Östermalmin heti Rantasen lähdettyä. Hansen saa tätä kautta selville, että Östermalmin tilalla onkin ollut toinen mies. Rafun luona oleva Lilly Linden saa myös tietää asiasta. Hän pelehtii ensin Kiven kanssa ja sen jälkeen uhkaa Kiveä aseella, jos tämä seuraa häntä. Lauri Janhunen
Janhusen vankilaura alkoi 1965 kun hän sai tuomion pikkurikoksista. Kesäkuussa 1975 Janhunen ampui karkumatkalla ollessaan kuoliaaksi hänen henkeään monta kertaa aiemmin uhanneen Veli Teuvo Rönkön. Janhunen sai tästä kuuden vuoden lisätuomion ja lisäksi oikeus päätti, että hänet voidaan eristää pakkolaitokseen vaarallisena rikoksenuusijana. Vuonna 1978 Kakolan vankilassa ollut Janhunen pisti teroitetulla hammasharjalla toista Pellikka-nimistä vankia silmään niin, että tämä vammautui pysyvästi ja kuoli muutaman vuoden kuluttua. Susanne Lindholmin murha
Susanne Lindhomin murhaa tutkittiin pitkään yksittäisenä henkirikoksena, kunnes 6. joulukuuta 1980 Helsingin Kontulassa surmattiin 41-vuotias Seija Tuulikki Kekkonen ja 30. tammikuuta Itä-Pasilassa 42-vuotias Helka Onerva Ketola. Susanne Lindholmin murhan tavoin sekä Kekkosen että Ketolan tapauksessa uhri oli mennyt tekijän kanssa kerrostalon kellaritiloihin, missä tekijä oli raiskannut tai yrittänyt raiskata uhrin ja sitten surmannut tämän. Surmia yhdistää myös se, että kaikissa kolmessa tapauksessa uhri oli kohdannut tekijän palatessaan yöllä illanviettopaikasta kotiinsa. Tapauksissa tutkinnanjohtajana toiminut Martti Latikka kertoi vuonna 1995, että kolmen henkirikoksen tekijän henkilöllisyys oli poliisilla tiedossa, mutta todisteet häntä vastaan eivät olleet riittävät. On kuitenkin myös eriäviä mielipiteitä siitä, ovatko kaikki surmat yhden tekijän tekemiä. Sarjamurhaajateoriaa vastustavien mukaan tekotavoissa on liikaa eroavaisuuksia, jotta teot voisivat olla yhden henkilön tekemiä. Sekä Susanne Lindholmin että Helka Onerva Ketolan murhassa surmatapa oli kuristaminen, ja heidät molemmat oli myös raiskattu. Seija Kekkosen surmasta ei ole kerrottu yksityiskohtia julkisuuteen, mutta sen on sanottu muistuttaneen paljon Ketolan surmaa. Pirkko Ryhäsen murha
Vahvassa humalassa ollut Koskinen oli kulkenut naisystävänsä Ester Dagmar Niemisen (s. 1916) kanssa noin tuntia ennen Ryhäsen puukotusta noin 300 metrin päässä Kustaa Vaasan tien Elannon lähellä ja joutunut sanaharkkaan kadulla seisoskelleen kolmen lättähattunuorukaisen kanssa. Koskinen raapaisi veitsellä poskeen yhtä nuorista, autonkuljettaja Rainer Tuunelaa ja pakeni sitten poliisin myöhemmin esittämän teorian paikalta samaan metsikköön, joka rajautui lännessä Jyrängöntiehen. Muut ryhmässä olleet nuoret olisivat sitten lähteneet ajamaan takaa Koskista, mutta eivät tavoittaneet tätä. Yksi takaa-ajajista oli pukeutunut samantapaisiin vaatteisiin kuin Pirkko Ryhänen. Susanne Lindholmin murha
Lindholm oli ollut viettämässä lauantai-iltaa ensin Haagassa ja myöhemmin Helsingin keskustassa ja päätynyt Mannerheimintien varrella sijaitsevaan Hotelli Hesperiaan. Silminnäkijähavaintojen mukaan hän oli hotellin ulkopuolella noin kello 3 aamuyöllä, minkä jälkeen hän oli poistunut Mannerheimintietä pitkin Helsinginkadulle. Lindholmin kotimatkasta ei ole tämän jälkeen lainkaan havaintoja. Ei ole siten myöskään tiedossa, kulkiko hän noin neljän kilometrin matkan jalan vai autokyydillä. Talon asukas löysi Lindholmin ruumiin Sofianlehdonkatu 9 B:n pyöräkellarista seuraavana iltapäivänä kello 13.30. Hänet oli raiskattu ja kuristettu erittäin raa’asti. Eric Harris ja Dylan Klebold
Eric David Harris (9. huhtikuuta 1981 – 20. huhtikuuta 1999) ja Dylan Bennet Klebold (11. syyskuuta 1981 – 20. huhtikuuta 1999) olivat kaksi yhdysvaltalaista lukion viimeisen vuoden opiskelijaa, jotka tulivat tunnetuiksi Columbinen verilöylyn toteuttajina. He tappoivat 15 henkilöä, mukaan lukien itsensä ja haavoittivat kahtakymmentäneljää muuta, joista kolmea näiden paetessa hyökkäystä. Kaksikko teki itsemurhan kirjastossa, jossa he myös tappoivat kymmenen uhreistaan. Jukka Lindholm
Vankilassa hän avioitui Hannele Pentholmin kanssa, joka oli tuomittu elinkautiseen aviomiehensä murhasta. He olivat naimisissa pari vuotta. Nimensä sittemmin Michael Maria Pentholmiksi muuttanut mies lähti toukokuussa 2009 ravintolasta asunnolleen erään naisen kanssa. Eteisessä Pentholm kuristi naista kaksin käsin takaapäin. Susanne Lindholmin murha
Kaksi opiskelijapoikaa oli nähnyt Lindholmin seisovan hotellin ulkopuolella odottavan näköisenä noin kello 3.00–3.10. Poliisitutkimusten mukaan hän torjui kaikki kyytiehdotukset ja siirtyi kävellen Mannerheimintietä pitkin läheiselle Helsinginkadulle. Nämä ovat viimeiset havainnot Lindholmista.Markkula 1991: s. 144. Viimeinen suora bussilinja kotiin Käpylään oli mennyt noin kello 1.20, mutta muilla linjoilla hän olisi päässyt lähelle vielä noin kello 2.45. Hänellä ei ollut taksirahaa mukanaan. Kukaan ei ole myöskään ilmoittautunut hänen kuljettajakseen kotimatkalla. Ruotsin sotahistoria keskiajalla
Eerikin valtakausi ei kuitenkaan ollut suosittu Ruotsissa. Ruotsalaiset aateliset paheksuivat että tärkeät virat menivät tanskalaisille aatelisille. Rahvas taas vihasi tanskalaisten korkeaa verotusta. Vuonna 1434 Ruotsissa syttyi vakava kapina Engelbrekt Engelbrektinpojan johdolla Taalainmaalla. Kapinalliset valtasivat pian koko Ruotsin, Tukholmaa ja muutamaa linnaa lukuun ottamatta. Eerik sai kuitenkin solmittua rauhan kapinallisten kanssa vuonna 1435. Kapina syttyi kuitenkin jälleen, mutta tyrehtyi Engelbrektin kuoltua vuonna 1436. Kun Eerikin seuraaja Kristofer Baijerilainen kuoli yllättäen 1448 valitsivat ruotsalaiset uudeksi kuninkaakseen Kaarle Knuutinpoika Bonden. Tanskalaiset valitsivat vuorostaan uudeksi kuninkaakseen Kristian I:n, joka aloitti heti sodan Ruotsia vastaan. Tanskalaiset hyökkäsivät suurin voimin Gotlantia vastaan. Kaarle teki vuorostaan vastahyökkäyksen Skåneen vuonna 1452. Vuonna 1457 Ruotsin aateliset ja kirkko olivat saaneet tarpeekseen loputtomasta sotimisesta ja nousivat kapinaan Kaarlea vastaan. Kristian I:n kovan verotuksen johdosta Ruotsissa noustiin taas kapinaan vuonna 1463. Vuoteen 1464 mennessä Kristian oli periaatteessa menettänyt Ruotsin kruunun ja Kaarle Knuutinpoika Bonde pääsi palaamaan Ruotsiin. 1460-luvulla Ruotsia hallitsivat eri otteisiin Kaarle Knuutinpoika Bonde kuninkaana ja eri valtionhoitajat. Kristian yritti vielä vuosina 1468 ja 1469 asevoimin saada takaisin Ruotsin kruunun itselleen, mutta epäonnistui kummallakin kerralla. Kaarlen kuoleman jälkeen vuonna 1470 Ruotsin hallitsijaksi nousi valtionhoitaja Sten Sture vanhempi. Kristian hyökkäsi vuonna 1471 suoraa Tukholmaa vastaan, mutta hän kärsi raskaan tappion Brunkebergin taistelussa. Mike Dalhuisen
Kaudeksi 2015–2016 Dalhuisen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Tanskan Metal Ligaenin Esbjerg Energyyn. Hän oli joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja yhdeksällä osumallaan. Dalhuisen sijoittui myös 150 minuutillaan koko Metal Ligaenin jäähypörssissä toiseksi edellään vain Odense Bulldogsin Dale Mitchell ja voitti kevään 2016 pudotuspelien jäähypörssin 62 minuutillaan. Hän voitti kauden päätteeksi Tanskan-mestaruuden. Kaudeksi 2016–2017 Dalhuisen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Venäjän toiseksi korkeimmalle sarjatasolle VHL-liigan kazakstanilaisjoukkue Torpedo Ust-Kamenogorskin riveihin. Hän sijoittui tehoilla 8+13=21 koko liigan puolustajien maalipörssissä toiseksi edellään vain SKA Nevan Andrei Tšurkin sekä puolustajien pistepörssissä neljänneksi. Dalhuisen voitti Torpedon pudotuspelien sisäisen tehotilaston lukemalla +7. Hänet valittiin VHL:n joulukuun 2016 kuukauden puolustajaksi sekä liigan viikon puolustajaksi marraskuussa 2016 ja semifinaalien päätteeksi. Dalhuisen eteni Torpedon kanssa aina Bratina Cup -finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei kuitenkin Dinamo Balašiha otteluvoitoin 4–0. Sture Bergwall
Joulukuussa 2008 Quick perui Ruotsin television dokumenttiohjelmassa tunnustuksensa ja kielsi olleensa osallinen mihinkään niistä murhista, joista hänet oli tuomittu. Hän kertoi tunnustaneensa murhat lääkkeiden vaikutuksen alaisena ja terapeuttien sekä poliisin johdattelemana. Hän myös palautti nimensä Sture Bergwalliksi.Viimeisen tuomionpurun jälkeen Bergwall anoi hallinto-oikeudelta vapautusta pakkohoidosta. Ennen päätöksen tekemistä hallinto-oikeus määräsi Bergwallin 23. lokakuuta 2013 uuteen mielentilatutkimukseen. Joulukuussa 2013 valmistuneessa mielentilatutkimuksessa todettiin, että Bergwallin hoidon pitää jatkua, mutta hänet pitäisi päästää suljetusta pakkohoidosta avohoitoon. Ramón Mercader
Iosif Romualdovitš Grigulevitš epäonnistui Lev Trotskin murhassa 24. toukokuuta 1940, jonka jälkeen Mercader hankkiutui Trotskin lähipiiriin ystävystymällä tämän naimattoman sihteerin kanssa. Tekeytymällä kanadalaiseksi trotskilaisuuden kannattajaksi hän tutustui sihteerin avustuksella itse Trotskiin. Elokuun 20. päivänä vuonna 1940 Mercader salakuljetti takkinsa sisällä murha-aseen, jäähakun, Trotskin tarkoin vartioituun huoneeseen Coyoacánissa, jossa tämä oli syventyneenä asiapapereihin kirjoituspöytänsä äärellä. Mercader löi Trotskia hakulla kuolettavasti päähän. Trotski ei kuitenkaan kuollut heti, vaan alkoi kamppailla voimakkaasti salamurhaajaansa vastaan. Trotskin henkivartijat saapuivat paikalle, mutta Trotski käski heitä jättämään Mercaderin henkiin, koska "hänellä olisi tarina kerrottavanaan". Ester Ståhlberg
Ester Ståhlberg (ent. Hällström, o.s. Elfving, 17. helmikuuta 1870 Vaasa – 21. heinäkuuta 1950 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, opettaja ja toimittaja ja tasavallan presidentti Kaarlo Juho Ståhlbergin puoliso vuodesta 1920 lähtien. Ester Ståhlberg perusti vuonna 1922 Pelastakaa lapset -järjestön. Nikolai Duhonin
Duhonin pidätettiin päämajassaan Mogiljovissa 2. joulukuuta ja hänet määrättiin siirrettäväksi vankina Petrogradiin. Seuraavana päivänä, kun häntä oltiin viemässä siirrettäväksi, joukko vihaisia sotilaita ja matruuseja raahasi hänet ulos junasta ja lynkkasi kuoliaaksi pistimillä. Syynä vihaan oli ilmeisesti se, että Duhonin oli laskenut vapaaksi joukon Kornilovin kapinaa johtaneita kenraaleita. Läsnä ollut Krylenko yritti turhaan estää lynkkauksen, sillä hän olisi halunnut Duhoninin tuomittavaksi sotaoikeudessa. Erik Eriksen
Erik Eriksen (20. marraskuuta 1902 – 7. lokakuuta 1972) oli tanskalainen liberaalipoliitikko ja toimi Tanskan pääministerinä lokakuusta 1950 syyskuuhun 1953. Hän johti Tanskan oikeistoliberaalista Venstre-puoluetta 1950–1965. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli maanviljelijä. Susanne Lindholmin murha
Vuonna 1982 alettiin selvittämään seksuaalimurhaan ja useisiin seksuaalirikoksiin syyllistyneen, Suomussalmella vuonna 1944 syntyneen, Espoossa asuneen linja-autonkuljettaja Jalo Eetu Seppäsen yhteyttä kellarisurmiin. Seppänen raiskasi ja surmasi 6. heinäkuuta 1981 18-vuotiaan Helena Mäntylän Helsingin Haagassa. Teko tapahtui noin viisi kuukautta viimeisen kellarisurman jälkeen. Henkirikos tehtiin tässäkin tapauksessa kuristamalla, ja kellarisurmien tapaan tekijä ja uhri olivat kohdanneet uhrin ollessa myöhään illalla kotimatkallaan. Lisäksi sekä Helena Mäntylältä että kellarisurmien uhreilta oli viety esineitä. Esineiden vieminen on sarjamurhaajille tyypillinen piirre, sillä heillä on tapana ottaa uhreiltaan ”voitonmerkkejä” ja muistoesineitä. Seppänen kertoi tekojensa motiiviksi sen, että hän halusi kostaa naisille, että muut naiset olivat jättäneet hänet. Hänen avioliittonsa oli päättynyt eroon hieman ennen Susanne Lindholmin murhaa. Seppänen oli pitkään epäiltynä Susanne Lindholmin murhasta, mutta häntä ei kuitenkaan koskaan tuomittu, ja kaikki kolme kellarisurmaa ovat edelleen selvittämättä. Kristian Wåhlin
Kristian Wåhlin (s. 1971) on ruotsalainen, Göteborgista kotoisin oleva muusikko, graafinen suunnittelija ja albumikansitaiteilija, joka on tehnyt töitä useille artisteille extreme metal -piireissä maailmanlaajuisesti. Hänet tunnetaan myös taiteilijanimellä Necrolord. Wåhlinin ateljee sijaitsee Höganäsissa, Ruotsissa. Aarno Arvela
Arvela puolusti muun muassa entistä pääministeri Anneli Jäätteenmäkeä niin sanotussa Irak-oikeudenkäynnissä, edusti valtiota Alpo Rusin vakoilujutussa, puolusti HIV:n tartuttamisesta syytettyä Steven Thomasia, edusti Steen Christenseniä poliisien ampumisjutussa 
sekä Marko Purasta, jota syytettiin 91-vuotiaan sysmäläisen Lauri Stålhammarin surmasta 12 vuotta teon jälkeen. Hän avusti yhtä syytettyä Kampin autopommijutussa. Daniel Ståhl
Daniel Arvid Paavali Ståhl (s. 27. elokuuta 1992) on Ruotsia edustava kiekonheittäjä, joka on etniseltä taustaltaan ruotsinsuomalainen. Hänen ennätyksensä on vuonna 2017 Ruotsin Sollentunassa heitetty 71,29 m. Tuloksellaan hän rikkoi Ricky Bruchin lähes 33 vuotta vanhan Ruotsin ennätyksen kolmella senttimetrillä. Sivulajiaan kuulaa Ståhl on työntänyt parhaimmillaan 19,38 m. Eric Harris ja Dylan Klebold
Kello 12:08 huhtikuun 20. päivänä 1999 Eric Harris istui vasten kirjahyllyä ja ampui itseään päähän haulikolla, vain muutamien metrien päässä uhreistaan. Klebold heitti vielä polttopullon pöydälle 15 (jonka alla Patrick Ireland oli) ennen kuin ampui itseään ohimolle konepistoolilla. Todennäköisesti Dylan pysyi hengissä pidempään kuin Eric ja hukkui omaan vereensä. Ruumiit löydettiin puoli neljän aikaan. Arne Treholt
Vuonna 1981 FBI asetti agenttejaan Treholtin naapurihuoneistoon. Poliisin tietojen mukaan Treholt otti vastaan KGB:lta huomattavia rahasummia. Norjan poliisin turvallisuuspalvelu asetti omia agenttejaan Treholtin naapurihuoneistoon Norjassa 1983. He tutkivat hänen asuntonsa 17. toukokuuta ja löysivät ratkaisevia todisteita Treholtia vastaan. Lisäksi kolme päivää aiemmin Treholtin oli nähty tavanneen Titovin Helsingissä ravintola Mestaritallissa ja luovuttaneen tälle papereita. Norjan poliisi tutki Treholtin asunnon uudelleen 22. elokuuta. Treholt pidätettiin Fornebun lentoasemalla Oslossa 20. tammikuuta 1984 hänen ollessaan matkalla Wieniin tapaamaan Titovia. Yrjö Holm
Holmin kuolinpäivänä virkaansa nimietty uusi sisäministeri Erkki Kuokkanen määräsi murhatutkijaksi Turun ja Porin läänin lääninrikosetsivä Karl Brynolf Hillin, joka pääsi häneen kohdistuneesta painostuksesta huolimatta nopeasti tekijöiden jäljille. Hilli pidätti ampujaksi epäilemänsä Paavo Markkulan ja saikin tämän kuulusteluissa paljastamaan itsensä. Myös Loimaan vt. nimismies Aarne Leikonen oli pitänyt Markkulaa ampujana. Hieman myöhemmin Markkula murtui Holmin sisaren Alman edessä, tämän tunnistettua hänet veljensä murhaajaksi. Todisteet olisivat luultavasti riittänet tuomioon, mutta 4. marraskuuta 1930 Loimaan iskujoukon johtaja Kalevi Heikkinen järjesti Forssassa 800 eri puolilta Varsinais-Suomea kootun Lapuan liikkeen kannattajan mielenosoituksen, jossa vaadittiin Markkulan vapauttamista. Saadakseen tilanteen hallintaansa ja välttääkseen avoimen konfliktin Lapuan liikkeen kanssa, päättivät sisäministeri Kuokkanen ja maaherra Ilmari Helenius vapauttaa hänet. Luettelo televisiosarjan Salatut elämät poistuneista henkilöistä
Eerik Ekholm (s. 7. marraskuuta 1931 – 2001, es. Ismo Kallio, 2000–2001) on Karin Ekholmin edesmennyt aviomies ja Markus Ekholmin isä. Hänellä oli myös salattu avioton lapsi, Aki Nikkinen. Eerik kuoli syksyllä 2001 luuydinsyöpään, koska hän ei saanut ajoissa itselleen luuydintä tai sen osaa. Aki olisi ollut luuydinluovuttajaksi sopiva, mutta hän suostui tehtävään vasta, kun oli liian myöhäistä. Erik Ståhl
Joen Merikarvialle aamulla hylkäämä kuorma-auto löytyi jo samana lauantaiaamuna. Merikarvian nimismies sai tiedon asiasta sunnuntaina. Aluksi epäiltiin kahvilastissa löytyneen auton kuuluvan salakuljettajille mutta maanantaina 26. lokakuuta selvisi rekisterinumeron perusteella että auto kuului kokkolalaiselle "Granholm & Kåll"in tukkuliikkeelle. Liikkeen omistaja kertoi että liikkeen autonkuljettaja Erik Ståhl oli ollut jo pari päivää kadoksissa ja hänen olisi pitänyt palata Helsingistä jo pari päivää sitten. Samana maanantaina lumi oli sään lauhduttua sulanut ja jäkälää keräämään lähtenyt 15-vuotias Hyypän talon renkipoika Viljo Haapa-aho löysi Ståhlin lakin tien ojasta Lappakankaalla. Hän ei osannut epäillä että lakkiin liittyisi mitään rikosta ja aikoi ottaa sen omaan käyttöönsä pestyään sen puhtaaksi. De Mysteriis Dom Sathanas
"De Mysteriis Dom Sathanas" on yksi tunnetuimpia black metal -albumeita. Musiikkinsa lisäksi se on kuuluisa siitä, että se jäi usein black metal -piirien johtohahmona pidetyn kitaristi Øystein "Euronymous" Aarsethin viimeiseksi äänitykseksi yhtyeessä, ennen kuin yhtyeen basisti Varg "Count Grisnackh" Vikernes murhasi hänet. Sen lisäksi se on viimeinen Mayhemin julkaisu, jolla kuullaan yhtyeen edesmenneen laulajan, Per "Dead" Ohlinin, ennen itsemurhaansa sanoittamaa materiaalia. Varg Vikernes
Tämän jälkeen Vikernes pakeni nopeasti takaisin Bergeniin ja sopi huonetoverinsa kanssa alibista. Tässä vaiheessa poliisi ja lehdistö tiesivät jo tapauksesta. Seuraavana päivänä lehdistö kyseli Vikernesiltä Aarsethin kuolemasta. Vikernes kävi Oslossa kuulusteluissa, mutta poliisi päästi hänet menemään. Järkyttynyt Vestvold paljasti poliiseille Vikernesin surmanneen Aarsethin. Jason Voorhees
Viisi vuotta Pamela Voorheesin suorittaman verilöylyn jälkeen päätettiin Crystal Lake jälleen avata. Ennen leirin avaamista joukko tulevia leiriohjaajia kokoontui paikalle viikonlopuksi valmistelemaan leirin avaamista ja pitämään hauskaa.Mukana joukossa, oli myös Shelly niminen teini jolta Jason sai ikonisen jääkiekko-naamarinsa.Jason murhasi useita nuoria, mutta sai lopulta itse iskun päähänsä, omasta machetestaan selviytyjä Ginny Fieldin toimesta. Jason ei kuitenkaan kuollut, vaan pakeni paikalta. Elokuvassa "Perjantai 13. päivä, osa 3" Jasonin kohtasi jälleen joukko nuoria läheisellä mökillä. Heidän joukossaan oli myös Chris Higgins, joka oli törmännyt Jasoniin aiemminkin (tarkkaa ajankohtaa ei kerrota). Tuolloin maskiton Jason hyökkäsi hänen kimppuunsa metsässä, mutta hän pääsi pakoon. Chrisin ja hänen ystäviensä ollessa mökillä Jason murhasi heidät kaikki Chrisiä lukuun ottamatta, ja lisäksi kolme paikalle tullutta moottoripyöräjengiläistä. Chris kuitenkin löi kirveen Jasonin päähän, ja häntä luultiin kuolleeksi ja kiidätettiin ruumishuoneelle. Jason ei kuitenkaan ollut kuollut. Susanne Lindholmin murha
Lindholm oli raiskattu ja kuristettu hänen kassistaan otetulla Finnairin paidalla erittäin raa’asti. Rikospoliisin mukaan kyseessä oli seksuaalirikos ja uhri oli ruhjottu epäinhimillisellä tavalla. Kellarissa oli käyty ankaraa kamppailua, kunnes Lindholm oli joutunut luovuttamaan. Vaatteet olivat sekaisin ja ruumiin päälle oli aseteltu suksisauva ja lasten muovilapio. Toisaalta Susannen isä, eläkkeellä ollut urheilutoimittaja Torsten Lindholm, kertoi Seuran haastattelussa vuonna 1976 hieman eriäviä tietoja. Hänen mukaansa Susanne oli siististi peitelty työtakillaan, Finnairin vihreällä jakulla, jota tämä oli pitänyt harteillaan. Erik Ståhl
Siipyyn Metsälässä auton lavalta putosi maantielle Joen huomaamatta yksi kahvisäkki ja Ståhlin matkalaukku. Siipyystä Joki ajoi Merikarvialle jonne hän saapui noin 7 aikaan aamulla. Hän hylkäsi auton eräälle sivutielle pelätessään bensiinin loppumista ja kiinni joutumista, otti auton lavalta polkupyörän ja jatkoi sillä matkaa Kankaanpäähän. Kankaanpäästä Joki matkusti linja-autolle Tampereelle polkupyörän ollessa mukana ja Tampereelta hän jatkoi matkaa vuoroin polkupyörälle ja linja-autolla takaisin Helsinkiin jonne hän saapui puolenpäivän aikaan sunnuntaina 25. lokakuuta. Manhunt
Pelin päähenkilö on kuolemaantuomittu James Earl Cash. Ennen teloitusta häneen ottaa yhteyttä Lionel Starkweather -niminen mies, joka ilmoittaa lahjoneensa vankilan henkilökunnan ja lupaa Jamesille vapauden, jos tämä suostuu toimimaan Starkweatherin snuff-elokuvassa. James joutuu tappamaan julmilla keinoilla useita Hoods-jengin jäseniä. Starkweather on asentanut kaupungille turvakameroita, joilla murhat nauhoitetaan materiaaliksi snuff-elokuvaa varten. Shakaali (vuoden 1973 elokuva)
Elokuva kertoo Edward Foxin esittämästä palkkamurhaajasta, jonka toimeksianto on murhata Ranskan presidentti Charles de Gaulle. Joukko OAS-terroristijärjestön johtohenkilöitä palkkaa englantilaisen palkkamurhaajan tappamaan presidentin, jonka he katsovat olevan vastuussa Ranskan vetäytymiseen Algeriasta. Tehtävän saatuaan tappaja katoaa maan alle valmistelemaan iskuaan, eivätkä edes hänen palkkaajansa tiedä hänestä muuta kuin sveitsiläisen pankkitilin numeron sekä koodinimen Shakaali. Erik Grotenfelt
Grotenfelt asetettiin Inkoossa sijainneen Västankvarnin kenttäoikeuden puheenjohtajaksi. Hän tuomitsi noin 60 punaista kuolemaan. Ensimmäiset tuomiot hän pani täytäntöön itse henkilökohtaisesti, koska hänen miehistönsä oli kokematonta kyseisten tuomioiden täytäntöönpanossa, mutta myöhemmin Länsi-Uudenmaan pataljoona osallistui myös tuomioiden täytäntöönpanoon Västankvarnissa. Joukossa oli ainakin kolme naista, Hilja Heino, Elsa Suomi ja Tekla Åhl. Grotenfelt kuvaili muistiinpanoissaan, kuinka muun muassa ammutti useita vihtiläisryöstäjiä, ja siitä kuinka vangit pelokkaasti avautuivat hänen johtamassaan tuomioistuimessa. Äkkikuolema (elokuva)
Entinen palomies Darren McCord vie kaksi lastaan seuraamaan NHL:n Stanley Cup -finaalia, jossa vastakkain ovat Pittsburgh Penguins ja Chicago Blackhawks. Hän työskentelee ottelun aikana paloturvallisuustarkastajana. Kenenkään tietämättä pahamaineinen terroristijoukkio on kaapannut jäähallin valtaansa. Ryhmää johtava Joshua Foss pitää Yhdysvaltain varapresidenttiä, sekä hänen vieraitaan panttivankina. Uhaten samalla tappaa heidät mikäli Fossin pankkitileihin ei makseta vaatimaansa summaa kolmen erän aikana. McCord lähtee pysäyttämään Fossia ja hänen tappavaa ryhmäänsä saadessaan kuulla tyttärensä olevan yksi panttivangeista. Jukka Tapio Hilden
Jukka Tapio Hilden (2. elokuuta 1955 – syyskuu 2011, Lahti) oli suomalainen murhaaja ja elinkautisvanki. Hilden tuomittiin 1994 elinkautiseen vankeusrangaistukseen maaliskuussa 1993 tapahtuneesta ns. Vantaan latomurhasta. Sekä Vantaan käräjäoikeuden että Helsingin hovioikeuden mukaan 18-vuotias Valde Mikael Kylä-Liuhala (1975 – 1997) surmasi ampumalla 25-vuotiaan katutason huumekauppiaan Hildenin toimeksiannosta ladossa Vantaan Viinikkalassa. Erik Svahn
Erik Svahn eli "Ericus Matthiæ, Ostrobotniensis" (1680-luvulla Paltamo – 1709 Sotkamo) oli suomalainen pappi ja runoilija. Uno Serenius
Lappeenrannan valtauksen jälkeen 26. huhtikuuta Serenius oli osallisena kaupungin miliisipäällikkönä toimineen Mikko Jakowleffin murhaan. Tällä kertaa hän oli liikkeella jääkärikapteeni Väinö Strömbergin kanssa. Humalaiset miehet keskeyttivät Jakowleffin kuulustelun ja riistivät hänet ulos pidätyssellistä. Jakowleff vietiin ulos, jossa Strömberg ampui häntä selkään. Kolme päivää myöhemmin miehet surmasivat punakaarteihin kuulumattoman rautatieläisen Leonard Vihelän. Ampujana oli tälläkin kertaa Strömberg. Kummastakin tapauksesta he saivat rangaistuksen vain juovuksissa esiintymisestä, vaikka molemmat surmat todettiin tarpeettomiksi. Samana päivänä Leonard Vihelän murhan kanssa Serenius ampui ilmeisesti itse Lappeenrannan linnoituksessa kansanedustaja Elias Käkelän. Myös Mikko Jakowleffin kanssa seurustellut näyttelijä Maiju Saikko ammuttiin samoihin aikoihin, eikä hänen surmalleen löytynyt muuta syytä kuin suhde Jakowleffiin. Erik Ståhl
Ståhl otti Riihimäellä kyytiin miehen joka kertoi olevansa matkalla Kristiinankaupunkiin. He saapuivat illalla 21 aikaan Hämeenlinnaan. Ståhl jätti auton yöksi Standardin huoltoasemalle ja miehet yöpyivät Lepo-nimisessä matkustajakodissa Raatihuoneenkadulla. Kyytiin tullut mies täytti matkustajakodissa matkustajakorttinsa Arne Kosken nimellä, nimi osoittautui myöhemmin väärennetyksi. Kenneth Erskine
Kenneth Erskine (The Stockwell Strangler; s. 1962) on brittiläinen sarjamurhaaja, joka valitsi uhreikseen ikääntyneitä henkilöitä Lontoossa. Hän käytti uhreja seksuaalisesti hyväkseen ja kuristi heidät asuntoihinsa. Seitsemän murhaa, joista Erskine tuomittiin elinkautiseen tammikuussa 1988, tapahtuivat vuoden 1986 huhtikuun ja heinäkuun välisenä aikana. Erskinea epäiltiin myös muista murhista. Hanna (elokuva)
Marissa Wiegler (Cate Blanchett) on kostonhimoinen CIA-agentti, Erik Hellerin ex-esimies ja säälimätön tappaja. Marissan tavoite on surmata toinen CIA-agentti, Erik Heller (Eric Bana), jonka tytär Hanna puolestaan aikoo tappaa Marissan. Hannan motiivi Marissan surmaan on kosto äitinsä kuoleman puolesta. Erik Mättö
Mättö siepattiin kotoaan Heinjoelta 19. heinäkuuta, jonka jälkeen hänet vietiin ns. Pusurin kankaalle. Tarkoituksena oli pahoinpidellä ja pelotella Mättöä, mutta kesken kävelymatkan vahvasti päihtyneenä ollut Pentti Kosola ampui hänet metsäpolulla. Säikähtäneet muiluttajat hautasivat ruumiin, joka löydettiin vasta seuraavana kesänä, kun oppaana toiminut Ristseppä tunnusti teon ja näytti viranomaisille kätköpaikan. Kuulusteluissa Kosola väitti ampuneensa tupakkaa taskustaan kaivaneen Mätön, koska luuli tämän tavoitelleen asetta. Murhaa seuranneena yönä Vannaksen autolla liikkeellä ollut iskuryhmä jatkoi matkaansa Mikkeliin, jossa humalainen seurue herätti huomiota etsimällä kommunisteja keskellä yötä eri puolilta kaupunkia. Aarne Kauhanen
Toimittaja Elina Sanan vuonna 1978 saaman muistitiedon mukaan Pikmäk-niminen virolainen mies olisi ampunut Kauhasen Argentiinassa tai Uruguayssa. Kertomuksen mukaan Kauhanen kidutti Pikmäkiä Valpon kuulusteluissa, minkä tämä oli päättänyt kostaa. Voi olla myös mahdollista, että kyseessä oli juuri Kauhasen tunnistanut Jakapi. Ernst Tandefelt
Harald Bouchtin ja Oskar Janssonin tavattua tämän nimettömän Vaasan suojeluskuntapäällikön, joka oli luultavasti Ehrström, Jansson keskusteli asiasta vielä Paul von Gerichin kanssa. Keskustelun jälkeen Jansson ehdotti Tandefeltille salamurhattavaksi sisäasiainministeri Heikki Ritavuorta. Tandefelt yllättyi ja piti Ritavuorta liian vähäpätöisenä surmattavaksi. Hän kuitenkin muutti mielensä luettuaan Hufvudstadsbladetista Ritavuoren toimista Karjalan vapaustaistelun suhteen. Tässä suhteessa Tandefeltin osittaisena motiivina oli oikeudenkäynneissä päämotiivina puitu Hufvudstadsbladetin ja muiden lehtien uutisointi. Ritavuoren murhaamisesta päätettiin noin helmikuun 3. päivän tienoilla. Meir Kahane
Kahane oli puhumassa Manhattanilla vuonna 1990, kun hänet murhattiin. Murhaaja oli egyptiläinen al-Sayyid Nusair. Nusairin oikeudenkäynnissä hän sanoi kuuluvansa šeikki Umar Abdulrahmanin joukkoihin. Šeikki oli ääri-islamilainen, joka oli ollut New Yorkin maamerkkien tuhoamisyrityksen takana. Nusair sai 15 vuotta vankeutta. Saw V
Jill Tuck väittää Ericksonille joutuneensa Strahmin tarkkailemaksi. Samalla Hoffmann paljastaa Ericksonille Strahmin teorian, jonka mukaan Jigsaw’lla oli kaksi apulaista. Erickson alkaa epäillä Strahmia ja jäljittää tämän puhelinsignaalin piilopaikkaan, josta hän löytää sekä Strahmin tavaroita että verenvuodatustestin eloonjääneet. Hän julistaa Strahmin uudeksi murhaajaksi. Todellisuudessa Strahmin puhelin ja tavarat olivat Hoffmanin lavastamia, ja tämä onnistuu tekemään Strahmista syyllisen. Venäjän valtionpankin Helsingin konttorin ryöstö
Tshokke ilmoitti myös saksan kielellä olevansa santarmien takaa-ajama sosiaalidemokraatti ja pyysi väkijoukkoa hakemaan "punaisen organisaation" hänelle apuun. Tshoken huudellessa ikkunasta onnistui komisario Balkewitsch hiipimään samaan huoneeseen ja oli juuri päässyt Tshokken taakse, kun tämä huomasi hänet ja pisti komisarion kuoliaaksi tikarilla. Samalla hetkellä huoneeseen ryntäsi poliisikonstaapeli Karl Josef Grönfelt, mutta Tshokke ehti ampua häntä useita kertoja. Grönfelt pääsi raahautumaan pois huoneesta, mutta hän kuoli illalla sairaalassa saamiinsa vammoihin. Sulo-Weikko Pekkola
Aikalaishuhut kertoivat, että Pekkolan kuoleman syynä oli arvannosto, jossa hänestä tuli arvan määräämänä Lapuan liikkeen vihaaman entisen presidentin K. J. Ståhlbergin ampuja. Murha piti tehdä siinä tapauksessa, että Ståhlberg valittaisiin tasavallan presidentiksi vuoden 1931 vaaleissa. Lapuan liikkeen Aktivisti-lehti julkaisi Pekkolan kuvan Ståhlbergin uhrien muistokirjoituksessa. Varastettu kuolema
"Varastettu kuolema" sai alkunsa, kun kuvaaja Erik Blomberg jäi vaille töitä Teuvo Tulion "Kiusauksen" valmistuttua syksyllä 1937. Se oli Adams Filmin viimeinen tuotanto, jonka jälkeen Blomberg vuokrasi yhtiön tyhjäksi jääneen studion Helsingin Katajanokalta tarkoituksenaan tehdä ensimmäinen oma elokuvansa. Toimittaja Lars Erik Carpelan ehdotti aiheeksi Runar Schildtin 1919 julkaistua novellia "Köttkvarnen", joka ilmestyi suomeksi 1922 nimellä "Lihamylly" kokoelmassa "Kotiinpaluu ja muita novelleja". Sen tapahtumat sijoittuvat sisällissodan ajalle kansanvaltuuskunnan hallitsemaan Helsinkiin, jossa puolalaissyntyinen Manja salakuljettaa venäläisiltä sotilailta hankkimiaan aseita maanalaisesti toimiville valkoisille. Novellin muut päähenkilöt ovat hämäräperäinen asekauppias Johnnie Claesson sekä asekuljetuksia organisoiva ylioppilas Robert Hedman. Lauri Stålhammar
Lauri Stålhammar (20. syyskuuta 1900 – 13. heinäkuuta 1992) oli sysmäläinen sotaveteraani, jonka helsinkiläiset Marko Tapani Puranen ja Marko Juhani Orre ryöstivät ja surmasivat hänen ollessaan 91-vuotias. Ryöstösaalis oli noin 18 000 markkaa. Tapaus sai paljon huomiota lehdistössä. Erik Ståhl
Erik Evald Ståhl (9. joulukuuta 1908 Teerijärvi – 23. lokakuuta 1936 Kuortane) oli suomalainen Kokkolasta kotoisin ollut 27-vuotias autonkuljettaja joka joutui ryöstömurhan uhriksi 23. lokakuuta 1936. Karkurit
Elma makaa yöllä kiviröykkiössä valekuolleena. Yrjö on toivonut, että kuolleena esiintyvän Elman näkeminen tyynnyttää Maunon ja Markuksen kaksintaistelun. Turhaan. Miekkailun keskeyttävät Tyko ja Pauli. Samassa yhteydessä Kuuselan pehtoori Martti paljastaa Markukselle Niilon juonet. Niilo ja Tyko käyvät kaksintaistelun, jonka Niilo häviää. Hän ampuu Tykon. Kiviröykkiössä makaava Elma herää laukaukseen, mitä seuraa rakastavaisten viimeinen onnen hetki ennen molempien kuolemaa. Markus tappaa Niilon miekallaan. Seuraa sovitus. Markus ja Mauno sopivat riitansa, samoin Pauli ja Mauno. Hanna ja Pauli perivät molemmat kartanot. Ivar Ståhle
1920–1930-luvuilla Ståhle oli pitkään ruotsinkielisen "Skyddskåristen"-suojeluskuntalehden ja "Idrottskalendern"-julkaisun päätoimittaja sekä lyhytaikaisesti myös "Finskt Idrottsbladin" päätoimittaja. Myöhemmin 1930–1940-luvuilla hän toimi muun muassa suomenruotsalaisen urheiluammuntaliiton Svenska Finlands Sportskytteförbundin (SFS) ja ruotsinkielisen keskusurheiluliiton Finlands Svenska Centralidrottsförbundin (CFI) varapuheenjohtajana. SFS:n lisäksi Ståhl oli Esbo IF:n perustajajäsen ja seuran ensimmäinen puheenjohtaja. Batman: Arkham City
Saapuessaan Strangen tukikohtaan Wonder Toweriin Batman saa tietää, että Ra’s al Ghul on koko Arkham Cityn juonen takana. Ra’s iskee miekkansa kuolettavasti läpi Strangen rinnasta syyttäen tätä siitä, ettei hän saanut Batmania hengiltä. Viimeisellä hengenvedollaan Strange kuitenkin aktivoi varasuunnitelmansa Protocol 11:sta, joka tarkoittaa Wonder Towerin itsetuhojärjestelmän aktivointia. Batman ja Ra’s ehtivät hypätä pois tornista juuri ennen sen räjähtämistä, ja ilmalennon aikana Ra’s riistää itseltään hengen lävistäen itsensä omalla miekallaan yrittäessään tappaa itsensä lisäksi Batmania, joka kuitenkin jää henkiin. Laskeutuessaan maan kamaralle Jokeri lähettää Batmanille tiedon, että hän aikoo tappaa Talian ellei Batman saavu vanhan elokuvateatterin eteen. Batmanin saapuessa paikalle Jokeri vaatii häneltä lääkettä, mutta Talia surmaa hänet paljastaen pitävänsä lääkettä hallussaan. Tämän jälkeen oikea ja edelleen hengissä oleva Jokeri ampuu Talian ja toinen Jokeri, jonka Talia surmasi, paljastuu muodonmuuttaja Savinaamaksi. Jack Bauer
Kahdeksannella kaudella Jack viettää aikaansa Kimin ja lapsenlapsensa kanssa, kunnes Kim onnistuu vakuuttamaan Jackin auttamaan CTU:ta selvittämään presidentti Omar Hassanin salamurhayritys. Jack saa selville pommimiehen olleen yksi turvallisuushenkilöistä, ja Jack tappaa terroristin pelastaen Hassanin. Hassanin veljen Farhadin osoittauduttua osalliseksi tapahtumaan ja ydinpolttoaineen salakuljettajaksi Jack ja Renee soluttautuvat Farhadin joukkoihin estääkseen tämän aikeet, mutta Samir Mehrad nappaa heidät ja surmaa Hassanin. Renee kuolee tarkka-ampujan luodista, ja Jack kuulustelee CTU:n myyrää Dana Walshia. Presidentti Allison Taylor vangitsee Jackin, joka kuitenkin onnistuu pakenemaan kuljetuksen aikana ja saa selville venäläisten agenttien olleen osallisena Hassanin kuolemaan. Jack tappaa agentit ja saa yhteyden Charles Loganiin, joka oli tehnyt liiton Venäjän presidentin kanssa. Jack aiotaan teloittaa, mutta Taylor säästää hänet. Chloe ja Taylor järjestävät Jackille aikaa jotta tämä voisi paeta maasta eikä joutuisi venäläisagenttien käsiin. Lopuksi Jack pyytää Chloea suojelemaan Kimiä ja perhettään. Erik Punaisen saaga
Erik Punaisen saaga eli Eiríks saga rauða () eli "saaga norjalaisten Pohjois-Amerikkaan asuttamisesta". Saaga kertoo tapahtumista, joiden vuoksi Erik Punainen karkasi Grönlantiin, sekä Leif Erikinpojan Vinlandin löytämisestä, joka tapahtui ihan sattumalta hänen viikinkilaivansa eksyttyä sumussa kulkusuunnasta. Maantieteellisten tietojen mukaan hänen löytämänsä paikka oli Newfoundlandin saari, joten hän löysi Amerikan noin 500 vuotta ennen Kristoffer Kolumbusta. Saagaa on säilynyt kahdessa käsikirjoituksessa: "Hauksbókissa" (1300-luku) ja "Skálholtsbókissa" (1400-luku). Nykyajan filologit olettavat, että "Skálholtsbók" on lähempänä alkuperäistä tarinaa, joka oli kirjoitettu ilmeisesti 1200-luvulla. Saaga on ilmestynyt suomeksi nimellä "Viinimaan saaga" vuonna 1971 Jyrki Mäntylän kääntämänä teoksissa "Veriveljien saaga ja Viinimaan saaga" (Helsinki: Otava, 1971) sekä "Saagat" (Helsinki: Otava, 1987).Saagassa mainittuja paikkoja Grönlannin ulkopuolella ovat: Helluland, Markland, Bjarney, Kjalarnes, Furdustrandir, Straumfjörð, Straumey, Vinland, Hóp, Einfœtingjaland, Hvítramannaland ja "Irlannin meri". K. J. Ståhlbergin kyyditys
Edistyspuolueen toimintakertomukseen kirjattiin lausunto:
Kyydityksen aiheuttamasta imagohaitasta huolimatta Lapuan liike saavutti tärkeimmän tavoitteensa, kun eduskunta hyväksyi kommunistilait 11. marraskuuta 1930, äänin 132–65. Ainoastaan sosiaalidemokraatit äänestivät lakiehdotuksia vastaan; Ståhlberg ja muut oikeiston epäilemät maltilliset porvarit äänestivät lakien puolesta. Siitä huolimatta, Ståhlbergin asetuttua Edistyspuolueen ehdokkaaksi vuoden 1931 presidentinvaaleihin, Lapuan liikkeen lehti Aktivisti yllytti helmikuussa 1931 murhaamaan Ståhlbergin. Kun valitsijamiehet äänestivät presidentistä eduskunnassa, Vihtori Kosola istui yleisölehterillä valmiina soittamaan liikkeen päämajaan Lapualle. Mikäli Ståhlberg olisi voittanut vaalit, Lapuan liike olisi ollut valmis julistamaan oman kapinahallituksensa. Ståhlberg kuitenkin hävisi täpärästi Svinhufvudille äänin 149–151. Ulkoparlamentaarisen toiminnan onnistuminen kyyditysten muodossa oli vakuuttanut kansanliikkeen johtajat toiminnan tehokkuudesta ja toiminta jatkui talvella 1930–1931 esimerkiksi työväentalojen ovien umpeen naulaamisena. Nikita Bergenström
He saapuivat Västerbottenin maakunnassa, Vindelnin kunnassa sijaitsevaan Åmseleen 3. heinäkuuta. Yöllä Valjakkala varasti polkupyörän. 49-vuotias Sten Nilsson ja hänen 16-vuotias poikansa Fredrik lähtivät ajamaan autollaan Valjakkalaa takaa. Ajojahti päättyi hautausmaalle, missä Valjakkala pakotti Stenin ja Fredrikin haulikolla uhaten polvistumaan. Ensin hän ampui Stenin, minkä jälkeen Fredrik yritti anoa armoa valehtelemalla ikänsä. Tästä huolimatta Valjakkala ampui hänetkin. Laukaukset kuuluivat kylään saakka. Perheen 42-vuotias äiti Ewa Nilsson lähti katsomaan, mitä oli tapahtunut. Hän näki, että Valjakkala istui Stenin autossa, ja koputti ikkunaan. Valjakkala tempaisi oven niin raivokkaasti auki, että Ewa kaatui, mutta tämä pääsi juoksemaan pakoon. Valjakkala sai hänet kiinni ja löi häntä haulikolla niin voimakkaasti, että se pirstoutui. Tämän jälkeen hän puukotti Ewan hengiltä viiltämällä tältä kaulan auki. Stanislav Markelov
Markelov tuli tunnetuksi toimiessaan murhatun tšetšeenitytön Elza Kungajevan perheen asianajajana. Kungajeva murhattiin raa'asti vuonna 2000. Teosta tuomittu venäläiseversti Juri Budanov päästettiin vankilasta ehdonalaiseen vapauteen tammikuussa 2009, muutamaa päivää ennen Markelovin ja Baburovan murhia. Markelov oli yksi vapauttamista julkisesti vastustaneista opposition edustajista. Markelovin murhan motiiviksi onkin epäilty hänen toimintaansa Budanovin vapautusta vastaan. Kungaevan isä on kertonut julkisuudessa Markelovin kertoneen hänelle saamistaan uhkauksista. Kollegat kertovat hänen saaneen uhkauksia jo oikeudenkäynnin aikana jopa itseltään Budanovilta. Budanov kuitenkin itse kiisti julkisuudessa osallisuutensa murhiin ja kutsui sitä provokaatioksi, jonka tarkoitus on viilentää venäläisten ja tšetšeenien välejä. Sture-murhat
Sture-murhat eli Sturein murhat tarkoittavat Tukholmassa 24. toukokuuta 1567 toimeenpantuja murhia. Eerik XIV epäili eräiden aatelisten hautovan maanpetoksellisia ajatuksia, ja valtiopäivät langetti heille tuomiot. Eerik kuristi tuomiotta jääneen Nils Svantenpoika Sturen ja surmautti useita muita, Svante Sturen, Abraham Stenbockin, Erik Svantenpoika Sturen ja Ivar Ivarsinpoika Liljeörnin sekä vahingossa vielä oman opettajansa Dionysos Beurreuksen. Tässä yhteydessä paljastui Eerikin mielisairaus. Mahdollisesti Eerik oli suunnitellut myös Klaus Flemingin murhaamista samassa yhteydessä, mutta Fleming oli jäänyt pois valtiopäiviltä, joiden aikana murhat tapahtuivat. Susanne Lindholmin murha
Taloon hiljattain muuttanut varatuomari Esko Savolainen löysi Lindholmin kuolleena pyöräkellarista seuraavana iltapäivänä, sunnuntaina 8. elokuuta kello 13.15, kun hän oli ollut hakemassa kellarista polkupyörän pumppua. Lindholmin työpäivä lentokentällä oli ollut määrä alkaa samoihin aikoihin. Koska nuori nainen makasi keskilattialla pää verilammikossa, Savolainen kiirehti talonmiehen luokse, joka soitti paikalle poliisin. Kristian Wåhlin
17-vuotiaana Wåhlin alkoi soittaa kitaraa ja perusti yhtyeen Grotesque kouluystävä Tomas Lindbergin (laulu), Alf Svenssonin (kitara) ja Tomas Erikssonin (rummut) kanssa. Grotesque hajosi 1990, ja jäsenet perustivat At the Gatesin, joka on yksi melodisen death metalin Göteborg-tyylin kehittäjistä. Wåhlin teki yhteistyötä Lindbergin ja muiden At the Gates -jäsenten kanssa lyhyen aikaa death metal -yhtye Liers in Waitissa, ja Wåhlin suunnitteli At the Gatesin merkkiteoksen "Slaughter of the Soulin" "venäläinen ikoni"-kansitaiteen. Anders Eklund (rikollinen)
10-vuotias Engla Juncosa Höglund katosi 5. huhtikuuta 2008 Stjärnsundissa Taalainmaalla hänen pyöräillessään koulusta kotiin. Paikallinen asukas oli sattunut valokuvaamaan tyttöä sekä paikalla ollutta miestä, ja Eklund pidätettiin tytön kidnappauksesta epäiltynä. Hän tunnusti raiskanneensa ja kuristaneensa tytön. Tapaus sai osakseen poikkeuksellisen laajaa julkisuutta; Höglundin hautajaiset 10. toukokuuta jopa näytettiin SVT1:llä. Eklund jäi samalla kiinni myös aiemmasta, hämäräksi jääneestä rikoksesta: hän oli raiskannut ja murhannut 31-vuotiaan Pernilla Hellgrenin Falunissa vuonna 2000. Alkujaan Eklund tosin väitti Hellgrenin olleen suostuvainen seksiin. Hän myös sanoi, että Hellgrenin ei ollut tarkoitus kuolla. Hän pyysi anteeksiantoa ja ilmoitti, että oli olemassa ”kiltti Anders ja paha Anders”. Heikki Ritavuori
Ritavuorelle kohtalokkaaksi muodostuivat itäkarjalaisten kansannousu ja sitä seuranneet poliittiset ristiriidat talvella 1921–22, jolloin hän toimi rajavartiostosta vastaavana ministerinä ja hoiti tehtävänsä suoraviivaisesti presidentti Ståhlbergin ohjeiden mukaisesti. Ritavuori esti vapaaehtoisten sotilaiden, aseiden ja elintarvikkeiden pääsyn rajan ylitse, mikä sai porvarilehdet aloittamaan kiivaan arvostelukampanjan. Totuudenvastaisia väitteitä levittänyt äärioikeisto pyrki mustaamaan Ritavuoreen maineen, mikä lopulta johti hänen kuolemaansa. Heikki Ritavuori ammuttiin kotiovelleen Etu-Töölössä Nervanderinkatu 11:n kohdalla 14. helmikuuta 1922. Lindhurst High Schoolin surmat
Lindhurst High Schoolin surmat tapahtuivat Kalifornian Olivehurstissa 1. toukokuuta 1992, kun 20-vuotias Eric Houston aloitti ampumisen entisessä koulussaan. Opiskelijat Beamon Hill, Judy Davis ja Jason White kuolivat, samaten opettaja Robert Brens. Kymmenen muuta henkilöä loukkaantui. Ampuja piti lisäksi kymmeniä opiskelijoita panttivankeina tuntien ajan ennen antautumistaan. Surmansa saanut opettaja oli aiemmin antanut tälle hylätyn arvosanan yhteiskuntaopissa, mikä oli estänyt valmistumisen. Punainen armeijakunta
Meinhofin jälkeen Baader, Ensslin ja Raspe kuolivat yhtäaikaisesti 18.10.1977 – ilmeisesti tehtyään itsemurhan. Vangituista ainoastaan Irmgard Möller ei kuollut. Hän kieltää edelleen virallisen version, jonka mukaan vangitut olisivat eristyksestään huolimatta suunnitelleet samoin ajoitetun, yhteisen itsemurhan. Edelleen monet epäilevät itsemurhateoriaa: viikkolehti "Stern" raportoi pian kuolemantapausten jälkeen hälytyslaitteiden olleen poiskytkettyinä tapahtuma-aikaan, mikä mahdollisti ulkopuolisten tahojen osallistumisen asiaan. Siksi monet epäilevät tiedustelupalveluiden osallistuneen kuolemantapauksiin. Ensslin oli 17.10. ilmoittanut vankilapapille hallussaan olevasta kansiosta, joka olisi hänen kuoltuaan toimitettava suoraan liitokansleri Schmidtille. Kun pastori kysyi, uskoiko Ensslin, että hänet teloitetaan, tämä vastasi jotain hirveää tapahtuvan ja tekijöiden olevan vankilan ulkopuolelta. Veriteon jälkeen ei papille näytettyä kansiota löytynyt. Arne Treholt
Arne Treholt tuomittiin kahdenkymmenen vuoden vankeusrangaistukseen 20. kesäkuuta 1985. Oikeudenkäynnissä Treholt oli tunnustanut omavaltaiset yhteydenotot useisiin KGB-upseereihin. Hän väitti kuitenkin ylläpitäneensä kontakteja lähinnä jännityksen vuoksi sekä toimiakseen avoimena kanavana idän ja lännen välillä kylmän sodan ollessa kylmimmillään. Treholt kielsi johdonmukaisesti toimittaneensa valtion turvallisuuden kannalta vahingollista materiaalia, mutta tunnusti rikkoneensa maansa virkamieslakia. Erik Ståhl
Stähl saapui Helsinkiin aamulla 21. lokakuuta. Ensimmäisen päivän hän piti vapaata tavaten muun muassa kaupungissa asuvia sukulaisiaan. Seuraavana päivänä 22. lokakuuta hän haki tilatun Ford 8 -merkkisen kuorma-auton Virtasen koritehtaalta Helsingin Malmilta. Auton kori ei ollut vielä luovutuskunnossa joten Ståhl joutui odottamaan iltapäivään saakka sen valmistumista. Kuormaksi tuleva 15 säkin kahvierä toimitettiin samana päivänä Ståhlin pyynnöstä koritehtaalle ja illalla Ståhl pääsi lähtemään autolla kohti Kokkolaa tankattuaan 55 litraa bensiiniä. Luettelo K. J. Ståhlbergin kyydityksestä tuomituista
Tämä on luettelo henkilöistä, jotka tuomittiin entisen presidentin K. J. Ståhlbergin ja hänen puolisonsa kyydityksestä Helsingistä Joensuuhun 14. lokakuuta 1930.
Everstiluutnantti ja yleisesikunnan liikekannallepanotoimiston päällikkö Eero Kuussaari (1891–1978) oli Ståhlbergin kyydityksen aloitteentekijä. Hän antoi sortavalalaisesta ravintolasta käsin puhelimitse Mikko Jaskarille käskyn järjestää Ståhlbergin kyyditys. Kihlakunnanoikeus antoi hänelle kolmen vuoden kuritushuonetuomion ja määräsi viraltapanon, joka jäi voimaan. Hovioikeudessa tuomio oli kaksi vuotta. Korkein oikeus tuomitsi lopulta Kuussaaren vuodeksi kuritushuoneeseen. Jaakko Virkkunen
Virkkunen syntyi Karttulan Kemppasmäen Ilopuron talossa. Hänen isänsä oli maanviljelijä, valtiopäivämies ja kansanedustaja Juho Snellman. Hän kävi Kuopion lyseota ja oli perustamassa joulukuussa 1930 Sinimustat-järjestön Kuopion paikallisosastoa koulun rehtorin kieltoa uhmaten. Virkkunen erosi pian tämän jälkeen koulusta, Hänet tuomittiin kuuden kuukauden ehdolliseen vankeusrangaistukseen rikokseen yllyttämisestä sen jälkeen kun hän oli Lapuan liikkeen "Aktivisti"-lehdessä julkaistussa jutussaan esittänyt toiveen K. J. Ståhlbergin murhaamisesta. Ståhlberg oli keväällä 1931 P. E. Svinhufvudin vastaehdokkaana presidentinvaaleissa. Erik Ståhl
Ståhlin perhe muutti Teerijärveltä Kokkolaan vuonna 1931. Ståhl pääsi 13-vuotiaana kokkolalaisen "Granholm & Kåll"in tukkuliikkeen palvelukseen aluksi juoksupojaksi ja sittemmin myymäläapulaiseksi ja autonkuljettajaksi. Liike oli tilannut uuden Ford-merkkisen kuorma-auton ja lokakuussa 1936 Ståhl sai tehtäväkseen hakea auto Helsingistä ja tuoda samalla liikkeen tilaama 900 kilon lasti paahdettua kahvia Kokkolaan. Ståhl lähti 20. lokakuuta junalla Helsinkiin ja hänen oli määrä palata Kokkolaan autolla 24. lokakuuta mennessä. Erik Jan Hanussen
Erik Jan Hanussen (s. Hermann Steinschneider, 2. kesäkuuta 1889 Wien – 25. maaliskuuta 1933 Berliini) oli itävallanjuutalainen tiedottaja, šarlataani sekä selvänäkijä. Hypnoosista, mentalismista, okkultismista sekä astrologiasta ylistetty Hanussen toimi aktiivisena Weimarin tasavallassa. Hanussen tapettiin Weimarin tasavallan lopullisesti lakkauttaneen valtalain jälkeisenä päivänä. Hänen on kerrottu opettaneen Adolf Hitleriä esiintymisessä ja dramaattisen vaikutuksen saamisessa. Pirkko Ryhäsen murha
Kuulustelussa Koskinen itse kertoi hakeneensa veitsen lähellä olleesta ns. "Jussin mökistä", jossa hän asui naisystävänsä kanssa sen jälkeen kun lättähatut olivat alkaneet ahdistella hänen naisystäväänsä. Koskinen oli sitten palannut veitsen kanssa ja raapaissut sillä yhtä lättähattua poskeen, jolloin pojat olivat lähteneet pakoon. Tämän jälkeen Koskinen oli mennyt naisystävänsä kanssa mökkiin, mutta lähtenyt sitten noin kello 20.50 hakemaan pimeää viinapulloa ns. "Mustalais-Fannin mökistä", jonne hän saapui noin 21.30. Hän palasi sieltä kello 22 erään Pena-nimisen peltisepän kanssa. Koskinen ei muistanut mitään 20.50–21.30 välisestä ajasta, jolloin Ryhänen oli surmattu. Arvid Stålarm
Kaarle-herttua teki toisen retken Turkuun 1599 murtaen Marttilan taistelussa suomalaisten vastarinnan ja vallaten Turun linnan uudelleen. Stålarm antautui ja sai kuolemantuomion, mutta hänet armahdettiin ja vietiin vangittuna Ruotsiin ja näin hän vältti Turun verilöylyn. Suomen aatelin pyynnöstä hänet vapautettiin 1602 ja nimitettiin Liivinmaalla taistelleen sotajoukon ylipäälliköksi vuosiksi 1602–1604. Sotamenestys Puolaa vastaan tyrehtyi joukkojen huoltovaikeuksiin. Kun paljastui että Stålarm oli ollut kirjeenvaihdossa Sigismundin kanssa, Kaarle menetti luottamuksensa Stålarmiin ja vangitutti hänet. Vuonna 1605 hänet tuomittiin Linköpingissä uudelleen kuolemaan, mutta tuomiota ei pantu täytäntöön, vaan hän sai elää vankina Gripsholmin linnassa kuolemaansa saakka. Tähdet kertovat, komisario Palmu (kirja)
Helsingin Tähtitorninmäeltä löytyy eräänä syksyisenä aamuna ruumis. Aluksi se vaikuttaa puliukon ruumiilta, mutta tarkemmissa tutkimuksissa paljastuukin jotain muuta. Kuollut mies on entinen antikvariaatin pitäjä Fredrik Nordberg, joka on ollut Tähtitorninmäellä katselemassa tähtiä kaukoputkellaan. Aluksi epäilyt kohdistuvat nuorisojengiin, lättähattuihin, mutta he osoittautuvat syyttömiksi. Nordberg on nähnyt kaukoputkellaan murhan, ja alkanut kiristää murhaajaa. Tähdet kertovat, komisario Palmu
Alli Pelkosen Turva-terrieri löytää Tähtitorninmäeltä vanhan miehen ruumiin. Havaittuaan ruumiissa väkivallan jälkiä poliisit alkavat tutkia tapausta murhana. Paikalle osunut Iltalehden toimittaja Nopsanen löytää lähistöltä romuttuneen auton ja oivaltaa, että varastettu auto ja tappo liittyvät toisiinsa. Hän yhdistää tapaukseen lättähatut. Poliisin tutkimuksissa vainajan nimeksi paljastuu Fredrik Nordberg. Hän oli entinen antikvariaatin pitäjä, joka harrasti tähtien tarkkailua kaukoputkella Kaivopuistossa. Erik Ståhl
Tasavallan presidentti armahti Arvi Joen 24. huhtikuuta 1948. Joki muutti sukunimekseen Sarvijoki 1967 ja hän kuoli 1. elokuuta 1976.