Oliko Tollundin miehen kasvot säilyneet hyvin?
Tollundin mies
Tollundin miehen hampaistosta on päätelty miehen olleen noin 30-vuotias, mikä on rautakaudella nopeamman biologisen vanhenemisen takia vastannut noin 40-vuotiasta. Ruumiin alaspäin käännetty osa oli säilynyt paremmin kuin taivasta kohti ollut osa, joka oli osittain mädäntynyt. Pituudeltaan ruumis on 161 senttiä, mutta se on todennäköisesti kutistunut suossa ollessaan. Käsistä on jäljellä vain luut, ja ne olivat vahingoittuneet turpeen nostossa. Jalat olivat koskemattomat. Ruumiin pää on erityisen hyvin säilynyt. Miehellä oli noin 1 tai 2 senttiä pitkät hiukset, joiden väriä ei tiedetä. Alkuperäinen väri on muuttunut punaiseksi. Tollundin mies
Tollundin mies on luonnollisesti muumioitunut suoruumis, joka löydettiin Tollundin kylästä Silkeborgin läheltä Tanskan Jyllannista vuonna 1950. Suosta löytynyt mies eli esiroomalaisella rautakaudella 200–400-luvulla eaa. Mies löydettiin köysi kaulan ympärillä, joten hänet oli ilmeisesti hirtetty. Ruumis oli säilynyt happamassa suossa etenkin kasvojen osalta erittäin hyvin. Ruumis on nykyisin Silkeborgin museossa.
Tri. N. Gin
Tri. N. Gin on tanakka, punahiuksinen (mustat hiukset Crash Tag Team Racingissa ja tummansiniset Crash of the Titans -pelissä) kyborgi, jolla on jäljellä vain puolet hänen oikeista kasvoistaan. Hänellä on samanlainen asu kuin Cortexilla. Lisäksi hänellä on lukuisa määrä pultteja joka puolella takkiaan. Hänen silmäänpistävin ominaisuutensa on iso ohjus, joka törröttää hänen päänsä oikealta puolelta. Ohjusonnettomuuden jälkeen N. Gin muunsi sen ylläpitojärjestelmäksi, joka muutti melkein puolet hänen kasvoistaan metalliksi. Ohjus on yhä toimiva. Sen luultiin aktivoituvan vain kun N. Gin on vihainen tai stressaantunut, mutta kuten Tag Team Racingissa paljastettiin, hän voi aktivoida ohjuksen tahdon voimalla, useimmiten tasapainottamaan hänen ajokkiansa Tag Team Racingissa. Silmä hänen ei-mekaanisella puolella päätään on jotenkuten pieni, mutta hänen toinen silmä on suurehko, pyöreä ja siinä on pieni pupilli (mutta Nitro Kartissa, hänen mekaanisen puolensa silmä oli musta, jossa oli punainen pupilli). N. Gin on hieman lyhyempi kuin Cortex, mutta Tag Team Racingissa hän on yhtä pitkä kuin Cortex. Samaisessa pelissä, N. Ginin iho on harmahtava, toisin kuin vaaleanpunainen/keltasävyinen kuten aiemmissa peleissä. Crash of the Titans -pelissä N. Ginin iho ja hiukset ovat sinertäviä ja silmä hänen mekaanisella puolellaan on suurempi. Lukuun ottamatta edellä mainittuja erilaisuuksia N. Gin näyttää samalta kuin aiemmissa peleissä. Twinsanity -pelissä Ginillä oli vihreä iho. Hymyilevä mies
Asianajaja Gustaf Torstensson löydetään kuolleena maantieltä. Wallander on kirjassa "Valkoinen naarasleijona" sattuneen järkyttävän tapauksen vuoksi sairauslomalla. Hän on päättänyt, ettei palaa enää poliisiksi. Torstenssonin poika Sten yrittää houkutella Wallanderia takaisin työhön tutkimaan isänsä kuolemaa, jossa on hänen mielestään jotain hämärää. Axel Slangus
Slangus näytteli vielä parissa 1930-luvun äänielokuvassa, jonka jälkeen palasi kokonaan teatterinäyttelijäksi eikä esiintynyt valkokankaalla uudestaan kuin vasta 20 vuotta myöhemmin. 1950-luvulla hän esiintyi muutamassa ruotsalaisessa elokuvassa. Ruotsin kautensa tunnetuin elokuvatyö oli sillanvartijan rooli Ingmar Bergmanin elokuvassa Neidonlähde (1960), joka jäi myös Slanguksen viimeiseksi roolisuoritukseksi. Poltettu kylä
Maalauksen vanhan miehen kasvot perustuvat Edelfeltin vuonna 1877 Itä-Suomen matkallaan tekemään luonnokseen karjalaisesta talonpojasta. Saman luonnoksen pohjalta syntyi myöhemmin vuonna 1879 Edelfeltin maalaus "Silmäpuoli karjalainen". Tollundin mies
Vuonna 2002 ruumis kuvattiin tietokonekerroskuvauksella, jolloin siitä otettiin noin 16 000 kuvaa. Ruumista tutkittiin myös ensi kertaa infrapuna- ja ultraviolettivalolla. Tutkimuksissa ruumiin sisäelinten kuten aivojen ja kielen todettiin olevan epätavallisen hyvässä kunnossa. Tuhatkaunon tapaus
Otava julkaisi Tuhatkaunon tapauksen suomeksi Tintin seikkailut -sarjan kahdeksantena osana vuonna 1972. Sen suomensivat Heikki Kaukoranta ja Soile Kaukoranta. Otava on ottanut albumista jo kuusi painosta, uusin painos on vuodelta 2007.
Ukkosmyrskyn aikana Moulinsartin linnan lasi- ja posliiniesineet särkyvät salaperäisesti. Linnaan tulee suojaan myös Vakuutusyhtiö Turmalle työskentelevät Séraphin Lampion, jota kapteeni Haddock ei voi sietää. Linnan ulkopuolella kuuluu laukauksia, minkä jälkeen Tintti ja Haddock löytävät linnan pihalta haavoittuneen ulkomaalaisen miehen, joka pian katoaa. Seuraava aamuna, professori Tuhatkauno lähtee ydinfyysikkojen kokoukseen Geneveen. Tintti ja Haddock menevät tutkimaan Tuhatkaunon laboratoriota. Laboratoriossa heidän kimppuunsa hyökkää tuntematon mies, minkä perusteella Tintti ja Haddock päättelevät Tuhatkaunon olevan vaarassa. He lähtevät Milou mukanaan Geneveen, mistä Tuhatkauno on matkannut Nyoniin tapaamaan professori Topolinoa, ultraäänien asiantuntijaa. Tintti, Milou ja Haddock matkustavat sinne taksilla, mutta miehet eräässä toisessa autossa tönäisevät auton Genevenjärveen. He selviävät hyökkäyksestä, mutta saapuessaan Nyoniin, he löytävät professori Topolinon sidottuna. Topolinon kuulustelemisen aikana talo räjähtää, mutta he selviävät. Luettelo televisiosarjan Salatut elämät poistuneista henkilöistä
Tobias ”Topi” Nylund (es. Hannu Abonce, 2010–2011) oli fysioterapeutti, johon Heidi Aaltonen ja Peppi Puolakka tutustuivat hevostalleilla. Myöhemmin tytöt kutsuivat Topin dAmDaM-kahvilassa järjestettäviin (70-luku) teemabileisiin, joiden tarkoituksena oli kerätä rahaa Eetu-ponin pelastamiseksi. Topi alkoi seurustella Heidin kanssa, mutta suhde päättyi Topin saadessa tietää Heidin ja Jiri Viitamäen seksisuhteesta. Topi päätyi helpottamaan oloaan ottamalla Pepin kanssa ”ompuiksi” kutsuttuja huumausaineita, minkä seurauksena pari päätyi harrastamaan seksiä. Sergei Kuulan lopettaessa huumekauppansa Topi ja Peppi lähtivät ostamaan Tallinnasta tarvitsemiaan huumausaineita. Pari päätti testata tuotteita ennen niiden myymistä, minkä seurauksena molemmat joutuivat sairaalaan. Sairaalassa Topin sydän pysähtyi ja hän menehtyi.
Tobias esiintyy kuolleena hetken aikaa "Salatut elämät" -elokuvassa "Nightmare – painajainen merellä" Pepin näkemässä painajaisessa. Samaisessa elokuvassa selvisi, että Topin äiti Tessa Nylund seurustelee Sampo Kaukovaaran kanssa ja kuinka nämä yhdessä pyrkivät kostamaan Topin kuoleman. Ja "Nightmare 2 – Painajainen jatkuu" elokuvassa selvisi, että Tessa kuoli synnyttäessään tämän ja Sampon yhteistä lasta Ukkoa, joka on näin ollen Topin velipuoli. Tjelvarin laivalatomus
Paikallinen traditio kertoo sen olevan muinaisen Tjelvarin hauta. Tjelvar mainitaan Gutasagassa ja hän oli ensimmäinen ihminen, joka asui Gotlannin saarelle. Hän toi mukanaan tulen, joka esti saarta päivisin vajoamasta mereen. Somertonin mies
Toisen ruumiinavauksen suoritti patologi John Cleland kesäkuussa 1949. Kuolinsyy ei selventynyt, mutta toisen tutkimuskerran yhteydessä miehen housuista löydettiin salatasku (tai joidenkin mielestä taskukellolle tarkoitettu sisätasku), jossa oli pieni pala paperia. Lapussa oli kaksi sanaa, "Tamám Shud", jotka syvensivät mysteeriä entisestään. Tallium
Rotanmyrkyissä se esiintyi ditalliumsulfaattina TlSO. Menneisyydessä talliumin myrkyllisyyttä ei ymmärretty ja sitä käytettiin syfiliksen, tippurin, tuberkuloosin sekä ihon sienitaudin dermatofytoosin hoitoon. Sitä käytettiin myös ihokarvojen poistoon. Yhdysvalloissa tuotetta nimeltä "Koremlu" markkinoitiin dermatofytoosin ("ringworm") hoitoon ja ihokarvanpoistajaksi. Vuoteen 1934 mennessä oli raportoitu 692 talliummyrkytystapausta ja ainakin 31 kuolintapausta. Mies mustissa (Lost)
Mies Mustissa (tunnetaan myös nimillä Musta-asuinen mies, Veli ja savuhirviö) on kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa "Lost". Hahmoa esittävät Titus Welliver ja Terry O’Quinn. Michael Jacksonin terveys ja ulkonäkö
Nuoren Jacksonin ihonväri oli ruskea, mutta se alkoi 1980-luvun puolivälissä vähitellen vaalentua. Muutos sai paljon huomiota tiedotusvälineissä ja huhuttiin, että Jackson olisi valkaissut ihonsa. J. Randy Taraborrellin elämäkerran mukaan Jacksonilla todettiin vuonna 1986 kaksi ihosairautta: vitiligo ja lupus. Vitiligo vaalensi osia hänen ihostaan ja lupus oireili lievästi, mutta molemmat sairaudet tekivät hänet alttiiksi auringonvalolle. Kun Jackson käytti meikkiä tasoittaakseen ihonsa läiskiä ja sai hoitoa yhä vaalenevaan ihoonsa, hän alkoi näyttää hyvin kalpealta.Taraborrelli, s. 434–436 Lisäksi Jacksonin kasvojen rakenne muuttui, ja monet kirurgit arvelivat, että hänelle oli tehty useita nenäleikkauksia, otsankohotus, huulien ohennus ja poskipäiden leikkaus, mutta Jackson kiisti tämän. Jackson väitti, että hänelle ei ollut tehty kuin kaksi nenäleikkausta, joskin jossain vaiheessa hän mainitsi, että hänelle oli myös tehty pieni lovi leukaan. Pölhölä ja Pöhköläinen
Sarjakuva ilmestyi pääosin puolen sivun strippeinä. Pölhölä ja Pöhköläinen erosi monista muista tuon ajan suomalaissarjakuvista, koska siinä käytettiin puhekuplia. Päähenkilöt tarttuivat yleensä itsevarmasti innolla mihin tahansa tehtävää, joka kuitenkin yleensä päättyi täydelliseen katastrofiin. Nimensäkin perusteella herrat olivat selvästi sukua kansanperinteen hölmöläisille. Ulkomuodoltaan he muistuttivat hyvin paljon tanskalaista elokuvakoomikkoparia Majakkaa ja Perävaunua. Kasvoton kuolema
Kirja on filmattu kahdesti. Ruotsinkielisen version vuodelta 1995 ohjasi Per Berglund ja Wallanderia näyttelee Rolf Lassgård. Vuonna 2010 ilmestyi BBC:n tuottama englanninkielinen versio, jossa Wallanderin osassa on Kenneth Branagh. Englanninkielisen version juonta on muutettu melko paljon, sillä päinvastoin kuin kirja se ei ole sarjan ensimmäinen osa. Esimerkiksi kirjassa Wallanderin isä on vasta sairastumassa, mutta elokuvassa hän on jo hoitokodissa. Kauneus
Miehekkäät ja naiselliset kasvot koetaan myös kauniiksi. Mieskasvojen ja naiskasvojen ihanteet poikkeavat toisistaan hormonaalisista syistä. Miesten kasvoissa kauniiksi mielletään tutkimusten mukaan sellaiset piirteet, jotka kertovat korkeasta testosteronitasosta, ja naisilla kauniiksi mielletään korkeasta estrogeenitasosta kertovat piirteet. Kokeeseen osallistuneiden naisten mielestä puoleensavetävällä miehellä on yleensä melko ulkonevat poskipäät ja kulmakarvojen harjanne, sekä suhteellisen pitkä kasvojen alaosa. Naisten kasvoissa kauniita piirteitä ovat nuorekkuus, suuret silmät, pieni nenä, sileä iho, erottuvat poskipäät ja korkea otsa. Naiset suosivat miehekkäitä mieskasvoja etenkin sinä aikana kuukautiskiertoa jolloin raskaaksi tulemisen todennäköisyys on suurin. Miehille naiskasvojen kauneudella on yleensä suurempi merkitys kuin miesten kasvoilla naisille. Miesten päätöksentekokyvyn on tutkimuksissa havaittu heikentyneen kun heille näytetään kauniita naiskasvoja. Sukupuolihormonien korkean tason näkyminen kasvoista kertoo tutkijoiden mukaan vahvasta vastustuskyvystä, sillä sellainen yksilö on vahvalla terveydellään korvannut korkeasta hormonitasosta aiheutuneen vastustuskyvyn heikkenemisen. Karvoitus
Tukka eli hiukset ovat päälaella kasvavaa karvoitusta. Jotkut miespuoliset ja harvat naispuoliset henkilöt saattavat menettää karvoituksensa päälaeltaan. Tätä kutsutaan kaljuuntumiseksi. Hiukset kasvavat pidemmiksi kuin muut ihmisen karvat. Kulmakarvat estävät hien valumisen silmiin, mutta ovat myös merkittävä elekielen väline. Silmäripset ovat silmäluomien päässä sijaitsevia erikoistuneita karvoja, jotka tehokkaasti estävät roskia joutumasta silmiin, ja jos roskat sinne kuitenkin päätyvät, voivat ne räpytellessä tarttua silmäripsiin. Korvakarvat suojelevat korvia lialta. Korvakarvat saattavat alkaa ikääntymisen myötä kasvaa kiihtyvää tahtia ja ovatkin liki ainoita karvoja, joita on enemmän vanhemmalla iällä kuin nuorena. Nenäkarvat suojaavat nenää lialta. Silmäripsien ohella ne ovat kenties ihmisen karvoista hyödyllisimpiä, sillä nenän limakalvojen lisäksi ne suojaavat myös keuhkoja turhalta roskalta. Parta on miesten leuassa ja poskilla esiintyvää karvoitusta, jonka kasvu alkaa yleensä murrosiässä. Myös naisille voi kasvaa partakarvoja. Viikset mielletään usein osaksi partaa, mutta ne ovat sikäli erilliset, että kasvavat monille vuosia aiemmin kuin muu parta. Kuolema pukee häntä
Kun naiset saavat omat kinansa selvitettyä, he pyytävät Ernestiä korjaamaan heidän ulkonäkönsä. Mies suostuu sillä ehdolla, ettei hänen vastaisuudessa tarvitse olla naisten kanssa missään tekemisissä. Ernestin korjaukset osoittautuvat kuitenkin väliaikaisiksi, ja naiset päättävät yrittää saada Ernestinkin juomaan samaa eliksiiriä. Naiset vievät miehen Lislen juhliin, ja Lisle epäonnistuu taivuttelussaan saada Ernest juomaan eliksiiriä. Ernest onnistuu lopulta pakenemaan, ja Helen ja Madeline toteavat joutuvansa elämään toistensa kanssa – ikuisesti. Carl Axel Gottlund
Elias Lönnrot jäi 1862 eläkkeelle suomen kielen professorin virasta. Gottlund oli jälleen hakemassa virkaa ja laati ruotsinkielisen väitöskirjan, joka tosin oli vain laajennettu versio lehtorinväitöskirjasta. Gottlundin kilpakumppanina oli tällä kertaa August Ahlqvist, ja virallisena lausunnonantajana toimi Lönnrot. Molempien väitöskirjat hyväksyttiin, mutta Gottlundia pidettiin jälleen epäpätevänä. Niinpä viran sai Ahlqvist, joka kieliopillis-puristina edusti aivan erilaista kielipoliittista kantaa kuin murteita suosiva Gottlund. Gottlundin valituskirjeistä ei ollut apua.
1860-luvulla Gottlund julkaisi paljon poleemisia kiistakirjoituksia. Ankarimpina kiistavuosina 1864–1866 ilmestyi "Läsning för finnar", jossa Gottlund tilittää kokemiaan vääryyksiä ja parjaa vastustajiaan. Lönnrotiin Gottlund ei niinkään suunnannut katkeruuttaan, vaan suurimman ryöpytyksen sai jo kuollut M. A. Castrén. Kuten arvata saattaa, teos ei lisännyt Gottlundin suosiota akateemisissa piireissä, ja Yrjö Koskinen kirjoitti hänelle ivallisen vastineen. Muuten Gottlundin kanssa ei enää juuri kukaan halunnut väitellä. Tom Ford
Tom aiheutti pienen hämmennyksen mainostaessaan M7-tuoksuaan. Kampanjassa oli malli Samuel de Cubber täysin alastomana. Ford puolusti kampaanjaansa sanoen "Parfyymia käytetään iholla, joten miksi piilottaa vartaloa? M7-kampanja on todella aito, se on erittäin akateemisesti alaston. Minä halusin näyttää miehen joka kuvaa luonnollista ja rentoa kuvaa mieskauneudesta". Klaus Fleming
Flemingin ruumis esiintyy Albert Edelfeltin vuonna 1878 maalaamassa kuuluisassa historiamaalauksessa "Kaarle-herttua herjaa Klaus Flemingin ruumista". Maalauksen aiheena on Zachris Topeliuksen vuonna 1875 julkaistuun Maamme kirjaan sisältyvä tunnettu tarina: Vallattuaan Turun linnan syyskuussa 1597 Kaarle on avauttanut Flemingin arkun linnan kappelissa varmistaakseen tämän kuolleen. Hän vetää vainajaa parrasta ja lausuu ”"Jos nyt eläisit, ei pääsi olisi kovin lujassa"”, mihin leski Ebba Stenbock vastaa ”"Jos minun autuas herravainajani eläisi, ei Teidän armonne olisi koskaan päässyt tänne sisälle."” Sauron
Kolmannella Ajalla Sauron ei kyennyt tuhanteen vuoteen ottamaan ruumiillista olomuotoa. "Tarun sormusten herran" tapahtumien aikana Sauronilla oli ruumiillinen olomuoto. Tämä olomuoto muistutti suurta miestä. Hänen henkensä tai mielensä ilmentymänä oli Punainen Silmä. Se oli suuri liekehtivä silmä, jonka keskellä oli viiru pupilli. Mordorin joukot käyttivät tunnuksenaan Punaista Silmää. Sauronin ruumiillinen olomuoto tuhoutui Mordorin kukistuessa, eikä hän enää ikinä voinut ottaa uutta hahmoa, vaan hänen henkensä vajosi varjoihin. Adam Ivendorff
Ivendorffia aikaisemmin Vesilahden kirkonvartijana toiminut Tuomas Tallgrén (1768–1838) piti myös päiväkirjaa vuosina 1795–1837 kirjoittaen merkintänsä vanhan vuosina 1688–1694 käytössä olleen rippikirjan sivujen tyhjiin kohtiin. Päiväkirjaansa Tallgrén merkitsi muun muassa Suomen sodan tapahtumia Vesilahdessa sekä tietoja Vesilahden kirkon rakentamisesta. Tallgrénin päiväkirja on myös julkaistu kirjana ("Aiwan kowa tapaus - Tuomas Tallgrén ja hänen aikakirjansa", toim. Mikko Kylliäinen ja Ritva Puro. Wesilahti-Seura ja Vesilahden kunta, Vesilahti 1996). Tohtori Outolempi eli: kuinka lakkasin olemasta huolissani ja opin rakastamaan pommia
Elokuvan hahmoille on usein etsitty esikuvia. Presidentti Muffley muistuttaa ulkonäöltään demokraattisenaattori Adlai Stevensonia, joka hävisi 1950-luvulla kahdet presidentinvaalit republikaani Dwight Eisenhowerille. Buck Turgidson on heikosti naamioitu parodia kenraali Curtis LeMaysta, sotahulluksi haukutusta Yhdysvaltain ilmavoimien komentajasta, joka Kuuban kriisin aikana halusi pommittaa Kuuban ydinasetukikohtia. George C. Scottille on jopa tehty LeMayn nenää muistuttava groteski tekonenä. Outolemmen esikuvaksi on useimmin arvailtu Henry Kissingeriä, saksalaissyntyistä turvallisuuspoliittista strategia ja presidentti Nixonin ulkoministeriä, ja Outolemmen ulkonäkö muistuttaakin Kissingeriä. Esikuvaksi on kuitenkin myös muita ehdokkaita, kuten unkarilaissyntyistä tiedemiestä Edward Telleriä, vetypommin keksijää. Yksi heistä, kyynisistä ydinsotaspekulaatioistaan tunnettu sotilasstrategi Herman Kahn, tokaisi legendan mukaan elokuvan nähtyään: ”Outolempi ei olisi kestänyt Pentagonissa viikkoakaan. Hän oli liian luova.” Naisen kasvot (vuoden 1938 elokuva)
Naisen kasvot () on Gustaf Molanderin ohjaama ruotsalainen elokuva vuodelta 1938. Tarina pohjautuu Francis de Croissetin näytelmään "Il etait une fois". Elokuvan pääosassa on Ingrid Bergman. Adams Filmi
Abel Adamsin äkillisen kuoleman jälkeen yhtiön johtoon tuli 1938 hänen vaimonsa, joka avioiduttuaan kirjailija Georg Hjalmar af Forsellesin kanssa oli nimeltään Signe af Forselles. Hän johti yhtiötä vuoteen 1958, jolloin toimitusjohtajaksi tuli hänen tyttärensä Felicia Adams (1922–2008). Adams-Filmin toimitilojen tulipalossa 1959 tuhoutui arvokasta filmiaineistoa, muun muassa kolme Teuvo Tulion ensimmäistä elokuvaa, "Taistelu Heikkilän talosta", "Nuorena nukkunut" ja "Kiusaus". Molly Brant
Molly Brantista ei ole löytynyt maalauksia. Joidenkin lähteiden mukaan hän ei mielellään suostunut taiteilijan malliksi, vaikka hänen viehättävä ulkonäkönsä herätti huomiota. Mollyn piirteitä on kuvailtu kauniiksi ja ihoa oliivinruskeaan vivahtavaksi, tai vaaleammaksi kuin intiaaneilla yleensä. Mahdollisesti delaware-vieraiden mukana William Johnsonin kartanoon kulkeutunut isorokko tarttui Mollyyn ja jätti ikuiset arvet hänen kasvoihinsa vuoden 1765 aikana. Oblivion (vuoden 2013 elokuva)
Avaruusoliorotu, jota kutsuttiin vain Viholliseksi, olivat tuhonneet Kuun aiheuttaen maanjäristyksiä ja tsunameita. Heidän voittamisekseen oli jouduttu käyttämään ydinaseita, joten planeetta oli nyt suurelta osin elinkelvoton. Eloonjääneet ihmiset oli viety suurelle avaruusasemalle nimeltä Tet sekä Saturnuksen kuuhun, Titaniin rakennettuun siirtokuntaan. Vuonna 2077 Tornissa 49 työskentelevät Tek 49 alias Jack Harper (Tom Cruise) sekä hänen työparinsa ja rakastajansa Victoria ”Vika” Olsen (Andrea Riseborough). Heidän työnsä on huoltaa lennokkirobotteja, jotka suojaavat merivettä imeviä generaattoreita. He saavat käskynsä Tetillä olevalta komentajaltaan, Sallyltä (Melissa Leo), ja lähtisivät itsekin pois Maasta parin viikon kuluttua. Jackin ja Victorian muisti tyhjennettiin viisi vuotta sitten, mutta Jack näkee unia ajalta, jolloin sotaa ei vielä ollut. Hän myös viettää toisinaan aikaa salaisessa mökissä, jonka oli rakentanut erään järven rantaan. Luettelo televisiosarjan Täydelliset naiset henkilöistä
Dave saa selville, että Karen McCluskey loukkasi Edieta ja yrittää saada tämän pyytämään Edieltä anteeksi. Kun rouva McCluskey kieltäytyy, tämän kissa Toby katoaa salaperäisesti. Kun rouva McCluskey lopulta pahoittelee Edielle, Toby löytyy yhtä salaperäisesti kuin katosikin. Arvaten Daven olevan syyllinen, Karen yritti saada lisätietoja Davesta, jolloin Dave sai kaikki uskomaan Karenin olevan vanhuudenhöperö. Karen joutui väliaikaisesti sairaalaan ja pois päästyään jatkoi tutkimuksiaan siskonsa kanssa. Dave kuristaa lääkärinsä tri Hellerin yökerhon takahuoneessa ja sytyttää rakennuksen palamaan. Tollensen taistelukenttä
Sekalaisten luiden epäjärjestyksestä on vaikeaa arvioida yksilöiden tarkkaa lukumäärää, kun ihmisten luita on löytynyt 9000. Tietyn luutyypin esiintymisestä voidaan kuitenkin päätellä, mikä olisi yksilöiden minimimäärä. Esimerkiksi pääkalloja on löytynyt 38. Kun huomioidaan ikärakenne ja sukupuoli, päädytään vähintään 124 yksilöön . Näiden ikä on ollut keskimäärin 20–40 vuotta. Yleinen luista havaittava trauma on ollut nuijanisku päähän, jonka jättämä jälki on yleensä selvä. Myös monet nuolenkärjet ovat lävistäneet kallon luun. Nuolet ovat vahingoittaneet luuta muuallakin kehossa, mutta yleisiä ovat myös keihäänkärjen aiheuttamat traumat ja miekan viillon jäljet. Vainajat ovat todennäköisesti kärsineet verenhukasta tai tapettu pistämällä tämän jälkeen. A Rush of Blood to the Head
Kuvien mallilla oli täysin valkoinen meikki, koska se tuottaa Sundsbøn mukaan ”parhaat tulokset”, mutta kuvassa mallilla oli myös twill-takki. Tietokone ei pystynyt lukemaan värejä, joten se korvasi ne piikeillä. Kone skannasi vain 30 senttimetriä kerralla, joten mallin päästä leikkautui puolet. Lehti piti kuvasta ja julkaisi sen. Vinlandin taistelu (1003)
Thorvald Eriksson oli ensimmäinen Vinlandin alkuperäiskansan tavannut ihminen. Otettuaan kiinni ja tapettuaan kahdeksan alkuperäiskansalaista, Eriksson miehineen joutui alkuperäiskansojen hyökkäyksen kohteeksi. He puolustautuivat rannassa olevista laivoistaan käsin. Adolf Galland
Vuonna 1935 Gallandille sattui onnettomuus matalalla suoritetun syöksykierteen oikaisun myöhästyessä. Hän sai kallonmurtumia ja vasen silmä vahingoittui. Hän sai jatkaa lentäjän uraansa komentajan ”hukatessa” lääkärinlausunnon. Vuonna 1936 hän oli uudelleen onnettomuudessa yrittäessään laskua epäkuntoisella koneella. Lausunto silmän kunnosta paljastui johtaen selvityksiin ja uuteen lääkärintarkastukseen lentokelpoisuuden toteamiseksi. Galland selviytyi näöntarkastuksesta opettelemalla toverinsa varastaman tarkistustaulun ulkoa. John Engberg
John Engberg osallistui sisällissotaan Vaasan suojeluskunnan mukana ja oli valtaamassa Vaasaa, Kemiä ja Oulua. Sodan loppuvaiheessa Viipurin valtaustaisteluissa Kolikkoinmäellä hän sai luodin otsaansa. Zoolander 2
Legendaarinen huippumalli, kerran muotimaailman kuumin nimi Derek Zoolander (Ben Stiller) on hylännyt mallintyöt ja vetäytynyt erakoksi kaukaiseen erämökkiin menetettyään vaimonsa onnettomuudessa ja poikansa huoltajuuden. Zoolanderin parhaalla ystävällä Hansel McDonaldillakaan (Owen Wilson) ei mene asiat enää hyvin. McDonaldin kasvot ovat tuhoutuneet Zoolanderin vaimon hengen vaatineessa onnettomuudessa niin pahasti, että hän on joutunut luopumaan urastaan, ja nykyään hän asuu haareminsa kanssa aavikolla. Heitä tarvitaan jälleen, kun joku alkaa salamurhata maailman kauneimpia ihmisiä. Murhatuilla on kuollessaan kasvoillaan Zoolanderin maailmankuulu Blue Steel -poseeraus. Interpolin muotiosaston agentti Valentina Valencia (Penélope Cruz) uskoo Zoolanderin olevan avain maailmanlaajuisen murhasarjan ratkaisuun. Zoolander ja McDonald joutuvat palata ja soluttautua takaisin muotimaailmaan suorittamaan salaista tehtävää. He saavat selville salajuonen, jota johtaa pirullinen muotiguru ja rikollisnero Jacobim Mugatu (Will Ferrell). Michael Jacksonin terveys ja ulkonäkö
Julkisuuteen tulleen ruumiinavauspöytäkirjan mukaan Jackson oli kohtalaisen hyväkuntoinen 50-vuotias. Hän painoi 62 kiloa, sydän oli vahva ja munuaiset sekä muut tärkeät elimet olivat kunnossa. Jacksonilla oli kuitenkin terveysongelmia. Hänellä oli niveltulehdusta selkärangassa ja käsissä sekä lievää valtimoahtaumaa jaloissa. Vakavimmassa kunnossa olivat hänen keuhkonsa, jotka olivat kroonisesti tulehtuneet. Jacksonilta löydettiin korvien takaa, niskasta, käsistä ja nenästä arpia sekä huomattiin, että hänen kulmakarvansa, silmänsä ja huulensa oli kestopigmentoitu. Ruumiinavausraportista selvisi myös, että Jackson kärsi vitiligo-ihosairaudesta sekä kaljuuntumisesta, joka voi olla yksi punahukan oireista. Lääkäri Zeev Kainin mukaan Jacksonin kokonaisvaltainen terveydentila oli hyvä ja ruumiinavauksen tulokset normaalirajoissa. Societas pro Fauna et Flora Fennica
Professori af Tengström luopui vuonna 1849 puheenjohtajuudesta korkean ikänsä takia. Hän oli silloin 56-vuotias. Seuran sääntöjä oli muutettu edellisenä vuonna niin, että uusi puheenjohtaja valitaan aina vuosittain vuosikokouksessa 13. toukokuuta Flooran päivänä. Alexander von Nordmann, valtiomies ja ulkomailla kuuluisaksi tullut tiedemies, eläin- ja kasvitieteen professoriksi tuolloin äskettäin valittu tuli seuraavaksi puheenjohtajaksi. Hän oli tottunut Etelä-Venäjällä virkavaltaiseen järjestykseen ja sai muutamissa riitakysymyksissä runsaasti vastustusta osakseen ja erosi siitä syystä jo samana vuonna. Tämä oli aiheuttaa seurassa täydellisen hajaannuksen ja välien katkeamisen yliopistoon. Vuonna 1850 puheenjohtajaksi tullut fysiikan professori Adolf Moberg sai puolueettomalla ja taidokkaalla toiminnallaan mielet rauhoittumaan. Moberg oli tunnettu luonnon vuosijaksottaisten ilmiöiden tutkija ja vähitellen saatiin yliopiston kanssa sopimus, jonka mukaan seura luovutti sille kokoelmansa, jotta voitaisiin perustaa erityinen suomalainen luonnonhistorian museo. Molekyylimies
Molekyylimies todella tekikin niin ja asetti itselleen uusia tavoitteita, jotka käsittivät rakkauden kaipuuta, turvallista kotia ja ystävyyttä. Hänet kuitenkin kaappasi Taisteluplaneetalle suunnattoman voimakas Tuonpuoleinen Salattuihin Sotiin. Taisteluun haluttoman Molekyylimiehen manipuloi Latverian monarkki Tohtori Doom. Taistelujen aikana Molekyylimies esimerkiksi pudotti vuoren Taisteluplaneetalle kokoontuneiden supersankareiden päälle. Molekyylimies myös ihastui Volcanaan ja Tohtori Doomin varastettua Tuonpuoleisen voimat hän mursi voimillaan Molekyylimiehen itselleen asettamat mentaalisulut vapauttaen tämän koko potentiaalin. Lopulta juuri Molekyylimiehen voimien avulla superroistot pakenivat taisteluplaneetalta. Suoarkeologia
Tanskasta turpeennoston yhteydessä löytynyt Tollundin mies oli esiroomalaisella rautakaudella hirttämällä surmatun ja suohon upotetun miehen hyvin säilyneen suoruumiin jäännökset. Ruumiin konservointi on onnistunut hyvin ja se on yleisölle nähtävänä. Suomesta ei aivan yhtä onnekkaita löytöjä tunneta, mutta Isonkyrön Levänluhdan ruumiinosien löydökset ovat kuitenkin mielenkiintoiset. Muinaiseen lampeen haudatuja luita ja pääkalloja on ajoitettu 300 - 700- luvuille. Samuel Gustaf Bergh
Vuonna 1832 Bergh lähti Tukholmaan saadakseen hoitoa silmäsairauteensa. Sairaus ei parantunut, mutta Bergh tutustui Tukholmassa Carl Axel Gottlundiin, joka valmisteli "Otava"-kirjansa toista osaa. Bergh lähetti kirjaan runonsa ”Ystävälleni”, ”Sirkka”, ”Runo”, ”Soijin” ja ”Oma maa”, jotka olivat lähes ainoita Gottlundin ulkopuolisilta avustajilta saamia lisiä kirjaan. Hän tosin ilmoitti, että runot olisivat hänen Kallio-nimisen ystävänsä laatimia. Runot ilmestyivät Otavassa 1832, mutta Gottlund oli muokannut niitä omavaltaisesti, minkä vuoksi lehdessä käydyn kiistelyn ohella miesten välit menivät poikki. Myöhemmin Bergh julkaisi osan runoistaan alkuperäisinä versioina, mutta ilmeisesti häneltä ei enää ilmestynyt muuta murteiden taisteluun ja runomittoihin kantaa ottavaa kirjoitusta lukuun ottamatta. Tillander (yritys)
Alexander Theodor Tillander kuoli vuonna 1943, ja liikkeen johdossa jatkoi hänen poikansa Herbert Tillander. Vuonna 1948 Tillander perusti haaraliikkeen Tukholmaan ja sai pian asiakkaakseen myös Ruotsin kuninkaallisen perheen. Vuonna 1963 Herbert Tillanderin tytär siirtyi vetämään Lontooseen perustettua haaraliikettä ja myöhemmin koko Tillanderia. Vuonna 1977 Herbert Tillander myi rahoitussyistä enemmistön yhtiöstä sen toimivalle johdolle. Vuonna 1984 hän ja muut omistajat myivät Oy Tillander AB:n koko osakekannan vuorineuvos Armas Puolimatkalle. Konttisen perhe osti Tillanderin Puolimatkan perheeltä vuonna 2008. Kasvojensiirto
Barcelonalainen Vall d'Hebronin yliopistollinen sairaala teki maaliskuussa 2010 ensimmäisen täydellisen kasvojensiirron itseään päähän ampuneelle miehelle, joka oli menettänyt suuren osan kasvoistaan. Potilas ei ollut kyennyt hengittämään, puhumaan tai syömään ilman apuvälineitä. Vanhoista kasvoista jäivät jäljelle vain silmät ja kieli, ja mies sai uudet kasvolihakset, ihon, nenän, huulet, leuan, hampaat, kitalaen ja poskiluut. Teenage Mutant Ninja Turtles (sarjakuvalehti)
Turtlesien julkaiseminen oli loppua, mutta Image Comicsin perustaja jäsen Erik Larsen päätti jatkaa sarjakuvaa kolmannella osalla kesäkuussa 1996. Sarjakuvasta tehtiin 23 numeroa, jotka käsikirjoitti Gary Carlson ja piirsi Frank Fosco. Se palasi samalla takaisin mustavalkosarjakuvaksi. Image jatkoi Miragen kahden aikaisemman sarjakuvan osien tarinaa, mutta muunsi sarjakuvassaan Turtlesien ulkonäköjä radikaalisti. Muun muassa Leonardo menetti käden, Raphaelin naama arpeutui pahasti ja Donatellosta tuli puoleksi kyborgi, sekä Mestari Tikusta lepakko. Myös sarjakuvan tarinat olivat enemmän nopea tempoisempia ja voimakkaampia taistelukohtauksia. Lisäksi juonellisesti tapahtui uudenlaisia käänteitä, kuten Raphaelista tuli hetken aikaa Silppuri, joka johti jalkaklaania. Myös itse Turtlesit vierailivat muissa Imagen sarjakuvissa. Sarjakuvan viimeinen numero julkaistiin vuonna 1999, jonka jälkeen sitä ei ole pidetty virallisena Miragen Turtles-sarjakuvauniversumin jatkumona. Meren kasvojen edessä
Meren kasvojen edessä oli varsin suosittu elokuva ja se myytiin Ruotsiin, Norjaan ja Tanskaan. Elokuvan säilyminen oli vaakalaudalla, sillä ehyttä esityskopiota ei ollut. Elokuvan restaurointi tehtiin useammasta eri lähtömateriaalista, jotka oli pelastuskopioitu 2000-luvun alussa Suomen elokuva-arkistossa. Koska säilynyt alkuperäinen kuvamateriaali ja sen pelastuskopiot eivät olleet esitysjärjestyksessä, käytettiin epäselvissä tilanteissa hyväksi Mörnen romaania, sillä myöskään elokuvan alkuperäiskäsikirjoitusta ei ole säilynyt. Kansallisessa audiovisuaalisessa instituutissa vuonna 2014 toteutetun restauroinnin tuloksena elokuvasta on olemassa 4K-tasoinen digitoitu esityskappale. Kurjat
Myöhemmin Thénardier lähestyy Mariusta valepukuisena, mutta Marius tunnistaa Thénardierin. Thénardier yrittää kiristää Mariusta tiedoillaan Valjeanista, mutta hänen tehdessään niin Mariukselle selviää, että Valjean on pelastanut hänen henkensä barrikadeilla. Marius ottaa esiin kourallisen seteleitä, 1500 frangia, ja kertoo antavansa rahat Thénardierille, jos hän lupaa lähteä eikä enää palata. Thénardier suostuu tarjoukseen.
Mariuksen ja Cosetten palatessa Valjeanin talolle Marius ketoo Cosettelle, että Valjean oli pelastanut hänen henkensä barrikadeilla. He saapuvat kuolemaisillaan olevan Valjeanin luokse. Viimeisinä hetkinään Valjean ymmärtää löytäneensä onnen, paljastaa Cosettelle hänen menneisyytensä ja kuolee onnellisena miehenä. Villa Tugendhat
Oleskelualue muistuttaa Miesin edellistä työtä, Barcelona-paviljonkia, jota hän teki osittain samaan aikaan kuin Villa Tugendhatia. Myös paviljongin avoin tila oli jaettu seinillä useaan osaan. Molemmissa rakennuksissa oli käytetty tilanjakajana osittain läpinäkyvää onyksiseinää. Seinän edessä oli Miesin suunnittelemia huonekaluja. Oleskelutilan itäseinustalla oli talvipuutarha, jonka paikalla Barcelona-paviljongissa oli pieni vesiallas. Kummassakin rakennuksessa oli yksi taideteos. Villa Tugendhatissa oli Wilhelm Lehmbruckin veistos, joka esitti naisen torsoa. Sen paikka on useimmissa kuvissa onyksiseinän toisessa päässä. Tonttu Toljanteri
Sähkömiestonttu: ("Tonttu Toljanterin joulupulman" lopputeksteissä "Sähkistonttu") Tonttu sähköosastolta (varhaisimmissa jaksoissa elektroniikkaosasto). Leskimies, jonka suurta herkkua ovat lasimestarin sillit. Hahmo esiintyi sarjoissa vuosina 1998-2010. Sähkömiestonttua näytteli Jussi Rekonen. Ensiesiintyminen jaksossa "Lipevä kala" (9.12.1998) ja viimeinen esiintyminen jaksossa "Oikea joulu" (24.12.2010). Tollensen taistelukenttä
Ihmisten jäännökset ovat löytyneet meanderoivan Tollensenjoen rantojen tuntumasta ja joen sedimenteistä. Vaikuttaa siltä, että vainajat on viskattu suolampiin tai jokeen, minne ne ovat vajoneet. Kun ruumit ovat hajonneet ja luut ovat paljastuneet, on veden liike sekoittanut luut toistensa joukkoon epäjärjestykseen. Vainajien sukupuolijakauma on hyvin miesvoittoinen. Osa luiden sukupuolesta on toki jäänyt auki, mutta naisten luita on kuitenkin vain murto-osa. Sen sijaan lasten luiden löytyminen on ollut yllättävää. Tonttu Toljanterin joulupulma
Tonttu Toljanteri lyö joulukuun ensimmäisenä päivänä vahingossa Joulupukkia tikapuilla päähän ja tämä menettää muistinsa. Toljanteri tekee kaikkensa salatakseen tämän muilta muun muassa tekemällä pukin työt ja käännyttämällä kaikki, jotka ovat menossa tapaamaan pukkia. Toljanteri on myös ihastunut Lääkäri Lettuun, mutta on liian ujo sanoakseen mitään. Jouluaattona pukin pitäisi lähteä jakamaan lahjoja, mutta pukin muisti ei ole vieläkään palautunut. Toljanteri lyö pukkia tikapuilla vahingossa uudestaan, mikä saa joulupukin muistin palaamaan. Hyvät herrat
Hyvien herrojen hahmot olivat pitkälle tyypiteltyjä ja sen huumori oli usein ronskia. Kauppaneuvos Paukku oli sovinistinen ja öykkäröivä teollisuuspohatta, Tollo puolestaan lipevä poliittinen peluri. Hahmojen avulla karrikoitiin politiikan hyväveliverkostoa, jossa päätökset juonitaan kabineteissa ja saunailloissa ”kansan selän takana”. Lisäksi Paukku ja Tollo harrastivat leveää elämää, juopottelua ja satunnaisia syrjähyppyjä (kauppaneuvoksetar asui Barcelonassa, eikä rouva Koskivuokaan koskaan esiintynyt sarjassa). Saunavieraiden selät pesi ensimmäisen vuoden jaksoissa kylvettäjä Armi (Eila Pehkonen). Näyttelijä Pehkonen kuoli syyskuussa 1991, ja hänen tilalleen tuli ohjelman elinkaaren loppuun asti kylvettäjä Tyyne (Anja Pohjola), joka kommentoi politiikkaa omasta ”kokkoomuslaisen rintamalotan” näkökulmastaan. Saunaseurueelle ”tärpättiä” tarjoili sarjan aikana useampi tarjoilija, ensin Pia (Sarina Röhr), sitten Timo (Mikko Roiha), jota Paukku kutsui Håkaniksi ja lopuksi tohtori Samuel Livingstone Matabele (Billy Carson). Paukku suhtautui tarjoilijahahmoihin avoimen halveksuvasti, minkä oli tarkoitus kuvastaa sukupuolivähemmistöihin ja maahanmuuttajiin kohdistuvia ennakkoluuloja. Välskärin kertomuksia
Virkaurallaan menestynyt Torsten saa haltuunsa kuninkaan sormuksen vuonna 1720 tai 1721, ja se näyttää varmistavan hänen menestyksensä jatkossakin. Hänen sisarensa syyttää häntä ylpeydestä ja ateismista ja kehottaa häntä tekemään parannuksen ajoissa, mutta Torsten ei syytöksistä eikä parannuskehotuksista välitä. Hän tulee vannoneeksi sotamies Flintan leskelle, että hän huolehtii tämän toimeentulosta. Vuonna 1738 kansliapresidentti (pääministeri) Arvid Horn eroaa, koska hattupuolue voittaa Ruotsin valtio­päivä­vaalit. Torsten valmistautuu ottamaan kanslia­presidentin viran vastaan. Hän ylpeilee menestyksellään ja kieltää Jumalan. Lisäksi hän rikkoo valansa Flintan leskelle. Sitten hän ottaa sormuksen sormestaan ja kysyy siltä, onko hänen tavoiteltava Ruotsin kruunua. Hän pudottaa sormuksen ja sokeutuu äkkiä. Kansliapresidentin virka annetaan toiselle poliitikolle, ja sormus hukkuu joksikin aikaa. Torstenin vaimo pyytää häntä tekemään parannuksen. Osan 2 loppupuolella vanha Larsson, "porvarikuningas", ennustaa syksyllä 1740, että sota Ruotsin ja Venäjän välillä puhkeaa vuoden sisällä (katso osan 2 loppupuoli). Työmiehen Toveri
Emil Hagelbergin ja Arvo Liljestrandin julkaisema ja toimittama "Työmiehen Toveri" oli rahvaalle tarkoitettu kuvalehti. Nimestään huolimatta se ei juurikaan käsitellyt työväenasiaa, vaan edusti lähinnä fennomaanien kansanvalistuspyrkimyksiä. Lehti ilmestyi kerran kuukaudessa vain runsaan vuoden ajan. Tullgarnin linna
De la Gardien pojan Ulrik Gustaf De la Gardien oli pakko myydä linna julkisessa huutokaupassa. Ruotsin kuninkaallisten kesäasuntona se toimi vuodesta 1772 vuoteen 1950. Se toimii edelleen Ruotsin kuninkaallisena linnana. Tullgarnin linna oli kuningas Kustaa V:n suosikkilinna. Kuningas yhdessä puolisonsa Victorian kanssa myös uudisti linnaa runsaasti otettuaan sen kesäasunnoksen vuonna 1881. Muldhøjn mies
Arkkua avattaessa vainaja oli peitettynä pitkään naudannahkaan, jonka alta pilkisti vain hattu. Kun se poistettiin, oli vainajalla vielä yllään kokopitkä viitta, joka peitti vainajan. Kun vielä sekin poistettiin paljastui se, mitä vainajasta ja muusta hautaan laitetuista esineistä oli vielä jäljellä. Tammiarkun pohjalle oli aseteltu 180 senttimetriä pitkän vainajan ruumis selälleen makaamaan. Vainaja oli täysin pukeutuneena, mutta hänen allaan ei ollut peittoa, mattoa tai naudannahkaa. Vainaja oli käytännöllisesti katsoen maatunut ja suurimmaksi osaksi kadonnut. Vain jäänteet hänen polvistaan ja sääriluistaan näkyivät sekä oikean käsivarren luun pää erottui selvästi. Yllään hänellä oli polviin asti ulottuva lampaanvillainen takki, joka oli sidottu vyötärölle vyöllä. Tämän ylle oli vielä puettu viitta, joka mainitaan olevan ”munuaisen muotoinen”. Asuun kuului myös suorakulmaisista villakankaan kappaleista valmistetut käärinliinat, jotka löytyivät jalkoihin laitetuista jalkineista. Hänen päähänsä oli laitettu villainen leiritön hattu, jonka villaan oli sekoitettu mukaan turkiseläimen karvoja. Porvoon valtiopäivien avajaiset 1809
Thelning oli tiettävästi läsnä maalauksen esittämässä Porvoon maapäivien avajaistilaisuudessa. Hän ilmoitti jo silloin aikovansa tehdä tapahtumasta suuren maalauksen ja luonnosteli kuvia useista kokouksen osallistujista. Maalaus on toteutettu vuosina 1809–1812. Perimätiedon mukaan Thelning maalasi sen Helsingin maalaiskunnassa omistamansa Stansvikin kartanon vajassa. Thelning vei valmiin maalauksen mukanaan muuttaessaan vuonna 1813 Pietariin. Vuonna 1820 hän sai kaupungin luterilaisen seurakunnan piispan Zacharias Cygnaeus nuoremman avulla valtiosihteeri Robert Henrik Rehbinderin kiinnostumaan teoksesta. Lopulta keisari Aleksanteri lunasti taulun Thelningiltä 600 ruplan vuotuista eläkettä vastaan. Maalaus sijoitettiin silloisen Porvoon kymnaasin talon suureen saliin, jossa maapäivät oli avattu vuonna 1809. Maalaus on edelleen samassa paikassa, mutta kymnaasin talo on nykyisin Porvoon tuomiokapitulin käytössä. Tuomiokapituli myös omistaa maalauksen.
Maalausta tehdessään Thelning ei voinut vielä aavistaa, miten merkittäväksi symboliseksi tapahtumaksi Suomen historiassa Porvoon säätykokous tultaisiin myöhemmin kohottamaan. Suomen senaatti tilasi vuonna 1855 Robert Wilhelm Ekmanilta kopion Thelningin maalauksesta. Ekman sai luvan ottaa vapauksia, ja hän tekikin pelkän kopion sijaan uuden maalauksen samasta aiheesta, vaihtaen useita kuvan henkilöitä. Ekmanin maalaus valmistui vuonna 1858 ja sijoitettiin Senaatin talon (nyk. Valtioneuvoston linna) istuntosaliin. Se sai osakseen suurta huomiota ja Thelningin alkuperäinen työ jäi vuosiksi sen varjoon. Tähän vaikutti myös Thelningin maalauksen tummuus, minkä vuoksi sitä oli pitkään hankala käyttää kirjojen kuvituksena. 1900-luvun alun jälkeen Thelningin maalauksen käyttö historiankirjoissa lisääntyi, koska sitä pidettiin autenttisimpana kuvana tapahtumasta. Vuoden 1959 restauroinnin yhteydessä taulu puhdistettiin ja se osoittautui luultua hyväkuntoisemmaksi. Sitä kunnostettiin lisää vuonna 1983. Henry Fox Talbot
Talbotin varhaisessa "suolapaino"- eli "fotografisessa piirustusmenetelmässä" käytettiin paperia, joka oli kostutettu tavallisen pöytäsuolan eli natriumkloridin laimealla liuoksella, kuivattu ja lopuksi käsitelty toiselta puolella väkevällä valoherkällä hopeanitraattiluioksella, jolloin natriumkloridin ja hopeanitraatin reagoidessa keskenään syntyi paperiin tiukasti tarttunut, valoherkkä hopeakloridikerros, joka tummui valon osuessa siihen. Sitä voitiin käyttää joko varjokuvien muodostamiseen asettamalla esineitä sen päälle ja viemällä se ulos auringon paisteeseen, tai sille voitiin tallentaa kameran linssin muodostamia kuvia. Kummassakin tapauksessa valotusta oli jatkettava, kunnes oli kuva oli tummennut niin paljon kuin haluttiin. Kameralla muodostettavien kuvien tapauksessa valotusta oli jatkettava tunti tai kaksikin, mikäli kohteesta haluttiin muutakin kuin pelkkä silhuettikuva kirkasta taivasta vasten. Jo vuosia ennen Talbotia kokeilijat kuten Thomas Wedgwood ja Nicéphore Niépce olivat ottaneet hopeasuolojen avulla kameran muodostamia ja varjokuvia, mutta he eivät olleet keksineet keinoa, jolla heidän valokuvansa voitiin suojata tummumasta päivänvalossa täysin. Talbot sen sijaan keksi useitakin menetelmiä, joilla kuvat saatiin kemiallisesti tarpeeksi pysyviksi, jotta altistamalla kuvauksessa saadut negatiivit uudestaan auringon valolle voitiin toiselle samalla tavalla suolatulle paperille muodostaa positiivinen kuva. Lindow’n mies
Tukirangan ja takahampaiden tutkimuksen perusteella pääteltiin, että Lindow’n mies oli nuori ja hyvin ravittu. Kuolinhetkeä edeltävistä vammoista tai sairauksista ei ollut merkkejä, vaikkakin miehellä oli suolistomatoja ja hän kärsi lievästä nivelrikosta. Miehen kynnet olivat hyvin hoidetut. Näistä seikoista on päätelty, että mies ei ollut tehnyt raskasta ruumiillista työtä. Pituudeltaan mies oli 168 senttiä ja hän painoi 60–65 kiloa. Hänen viimeinen ateriansa sisälsi happamatonta leipää, joka oli tehty vehnästä ja ohrasta ja paistettu tulella.. Tolkkisten sellutehdas
Tolkkisten sellutehdas eli Eklöfin sellutehdas oli Porvoon maalaiskunnan Tolkkisissa sijainnut sellutehdas, joka toimi vuosina 1893-1975. Tehdas toimi sulfiittimenetelmällä. Tehdas kuului August Eklöf -yritykseen vuosina 1893-1964 ja sittemmin Tampella Forest -ryhmään vuosina 1964-1975. Tehdas suljettiin vanhentuneena vuonna 1975 ja tilalle rakennettiin Tolkkisten saha vuonna 1976. Saha kuului Stora Enso-konserniin ja se suljettiin vuoden 2009 lopussa. Nybyn lasitehdas
Nybyn tehtaasta oli ympärillä eläville ihmisille monenlaista hyötyä. Lasitehdas tarvitsi raaka-aineekseen tuhkaa, jota läheisissä Etelä-Iin, Pohjois-Iin ja Olhavan kylissä valmistettiin. Tehdas tarvitsi myös tervaa, halkoja sekä tukkeja, koska sen yhteydessä toimi saha ja telakka. Nylanderin oma toiminta pitäjäläisten hyväksi oli myös aktiivista: hän osti muun muassa hampun- ja pellavansiemeniä Liivinmaalta ja jakoi sitä ilmaiseksi Iin asukkaille. Nylander osti pojalleen Olhavanjoen Kyröläisentörmältä yhden Kyröläisen talonkin, jotta poika itsenäistyisi ja oppisi töitä tekemään. 
Tehdasyhdyskunta sijaitsi hieman Olhavan kyläraitista pohjoiseen. 1831 tehdyn luettelon mukaan alueella sijaisivat: 15 huonetta käsittävä päärakennus, 6 työväen asuinrakennusta, 2 tallia, 3 navettaa, 2 leivintupaa, 2 pirttirakennusta, 14 ulkohuonerakennusta, tuulimylly, saha, mylly, kivitamppi, upokkaiden valmistusrakennus, 3 aittaa sekä lasihytti. Nykyään tehtaasta on jäljellä enää vain perustukset. Tehtaan aikaisen Nybyn talon pitkä päärakennus on 1840-luvulta. Pihapiiriin kuuluu myös 45 lehmän, 5 hevosen ja 6 sikakarsinan kivinavetta 1800-luvun keskivaiheilta. Kohde on valtakunnallisesti merkittävä kulttuuriympäristö. Olhavanjoen kylänraitilla on säilynyt vanhaa rakennuskantaa ja jokivarressa ranta-aittoja. Randall Flagg
Nuoren Rolandin selvittämän Haljasmies -tapauksen jälkeen Debariassa Roland kuulee naisten ylläpitämässä Auvolassa hänen vihaamansa Marten Broadcloakin yrittäneen päästä juttelemaan Rolandin edesmenneelle äidille tämän ollessa aikoinaan myös siellä muiden naisten joukossa katumassa haureuttaan.
Flaggin olemuksesta on vaikea päätellä, koska hänellä on oikea ulkonäkö, sillä Flaggilla on kyky vaihtaa ulkonäköään. Kuitenkin "Mustassa tornissa" ja "Lohikäärmeen silmissä" Flagg kuvaillaan mustaan kaapuun pukeutuvaksi mieheksi, joka pitää aina huppua yllä peittääkseen kasvonsa. Hänen silmänsä loistavat punaisina. "Tukikohdassa" Flagg kuvataan mieheksi, jolla on pitkät ruskeat hiukset, yllään farmarit, farkkutakki ja cowboy-saappaat. Hänen takkinsa rinnuksessa on naamanappeja, muun muassa hymynaama, jonka otsassa on luodinreikä ja siitä valuva verivana. Kaikilla Flaggin on kumminkin yhteinen piirre: Flaggilla on nimittäin tapana virnistellä tai vähintään hymyillä kaikelle, mutta raivon vallassa hänestä paljastuu demoniset piirteet. Juseliuksen mausoleumin freskot
Hahmojen malleina olivat muun muassa vanha mies porilaisesta ukkokodista, metsään kadottamaansa pientä tyttöään itkenyt vanha sokea nainen Ruovedeltä sekä tuberkuloosia sairastanut nuori nainen, jonka kerrottiin järkyttyneen mallina olostaan niin pahoin, että kuoli pian sen jälkeen. Todellisuudessa naisen kuolema kuitenkin johtui hänen sairaudestaan. Gallen-Kallela kuvaa myös itsensä muurauslasta kädessään, mikä viittaa hänen vapaamuurariaatteeseensa. Huivipäisen naisen takana erottuvat Gallen-Kallelan ystävän ja taiteilijatoverin Pekka Halosen kasvot. Luonnosvaiheessa Gallen-Kallela sovitti maalaukseen myös lukuisia muita hahmoja, kuten kruunua kädessään pitelevää Juséliuksen tytärtä, kaatuneita sotilaita, polvillaan rukoilevaa poikaa, frakkipukuista porvaria sekä venettä ohjaavaa Tuonelan lautturia. Varhaisimmissa luonnoksissa esiintyi myös ”Totuudenetsijä”, joka ilmeisesti jäi näkyviin ainoastaan tähän maalaukseen taiteilijan omakuvan muodossa. Tukkijoella (vuoden 1951 elokuva)
Modest Savtschenko ja Valma Kivitie löysivät elokuvasta kiitettävää: ”se on tervehenkinen komedia”, josta ”tuoreen tuoksu jäi tuntumaksi”. Tauno Paloa pidettiin eräässä ”kypsänä miehisenä sankarina”, mutta toisessa hänen katsottiin olevan jo liian vanha kyseiseen osaan: ”vanhettunut ja lihonut tukkilaispäällikkö ei luo oikeata illuusiota”. El rostro de Analia
Vuosia kuluu ja Mariana saa uuden ihon ja toiset "Analían" kasvot. Mariana on kuitenkin menettänyt muistinsa eikä näin ollen tiedä, miltä todellisuudessa hänen kasvonsa pitäisi näyttää. Eräänä päivänä, aivan sattumalta hän tapaa Danielin (aviomiehensä) ja lopulta tavattuuan he rakastuvat toisiinsa. Mutta rakkaus muuttuu, kun väliin tulee Sara, joka kaikin voimin haluaa Danielin itselleen. Lopulta myös Marianan muisti palaa, jolloin kaikki virheet ja petokset selvitetään toden teolla. Ansgar
Ansgariuksen luonteesta on Rimbert välittänyt kauniin kuvan. Ansgarius oli hurskas mies. Hänellä oli aina rahakukkaro vyöllänsä, saattaaksensa heti auttaa köyhiä. Hän paastosi usein ja pesi köyhien jalkoja Kristuksen esimerkin mukaan. Kurittaaksensa ruumistansa, hän piti karkeaa paitaa aina lähinnä ihoansa eikä syönyt muuta kuin leipää ja vettä. Kuoleman jälkeen paavi julisti hänet pyhäksi; häntä kunnioitettiin pohjoismaiden suojeluspyhimyksenä ja hänen luitansa säilytettiin pyhäinjäännöksinä. Tollensen taistelukenttä
Vuonna 1996 amatööriarkeologit Ronald ja Dieter Borgwardt löysivät ihmisen käsivarren luun, joka pilkisti ulos jyrkän jokitörmän sivusta ja jossa törrötti pystyssä piikärkinen nuolenkärki. Hän ilmoitti asiasta tutkijoille, jotka aloittivat samana vuonna testikaivaukset. Niiden tulokset olivat lupaavia ja jatkotutkimukset pohjustivat vuosien 2009–2016 aikana suoritetuja kaivauksia. Eniten tutkijoita kiinnostivat mahdollisuudet löytää taisteluissa käytettyjä aseita, ihmisten- ja hevosten jäänteitä, minkä takia tutkimuksista tuli varsin laajat. Tutkimusalue seuraa kolmen kilometriä Tollensejoen vartta, jossa sijaitsee monia hyvin säilyneitä jäänteitä taisteluista ja sen vainajista metrin verran kosteikon sisässä. Kostea ympäristö on säilyttänyt jäänteet erittäin hyvin, mikä tekee siitä hyvän esimerkin suoarkeologiasta. Kaivaukset ovat paljastaneet yli 120 ihmisen jäänteet ja vähintään viiden hevosen jäännökset. Ihmissilmä
Silmämunaa suojelee ulkoapäin ihopoimujen muodostamat ylempi ja alempi silmäluomi, joiden vapaa reuna on silmäripsien reunustama. Kolmas silmäluomi on vilkkuluomi, joka on ihmisellä surkastunut. Se näkyy silmän sisäkulmassa vain pienenä punertavana jäänteenä. Silmäluomien sisäpintaa sekä silmän näkyvää osaa, "valkuaista", sarveiskalvoa lukuun ottamatta, peittää sidekalvo (conjunctiva). Per Otto Adelborg
Adelborg oli taitava piirtäjä ja hän julkaisi 21 poliittisen pilapiirroksen sarjan "Karikatyrer öfver konung Gustaf IV Adolfs regering". Hänen kuvissaan Kustaa IV Adolf oli vähämielinen henkilö, jolla oli veltto katse, puoliavoin suu, pitkä nenä sekä luonnottoman suuri kolmikolkkahattu. Tämä kuvat vaikuttivat Kustaa IV Adolfin julkisuuskuvaan taiteessa aina Albert Edelfeltin piirroksiin asti. Kungliga bibliotekissa Tukholmassa on kaksi täydellistä kokoelmaa hänen pilapiirroksiaan. Hänen muuta taiteellista tuotantoaan ei pidetä yhtä korkeatasoisena. Tollundin mies
Tanskan kansallismuseossa tehdyssä ruumiin lopullisessa puhdistuksessa huomattiin, että ruumis oli täysin alaston lukuun ottamatta sen vyötäröllä ollutta naudannahkaista vyötä. Lisäksi ruumiin päässä oli lampaannahasta tehty hattu, jonka karvapuoli oli käännetty sisäänpäin. Suurimmalla osalla rautakautisista suoruumiista on joko vaatteet päällään, tai ne on aseteltu ruumiin viereen. Ruumiin vaatteiden kohtaloa ei tiedetä, mutta on mahdollista, että ne mätänivät, varastettiin tai sitten ruumis asetettiin suohon alastomana. Tollundin miehen kaulan ympärillä oli myös silmukka, mistä on päätelty että mies hirtettiin. Olukonda
Skoglund oli saavuttanut kuningas Kambonden luottamuksen, ja kun suruviesti tälle tuotiin, tämä oli ollut kauan hiljaa ja sanonut: “Minun sydämeni ja pääni ovat niin täynnä kyyneleitä, etten voi mitään puhua. … Hän oli minun totinen ystäväni ja auttajani, minä itken häntä aina.” John L. W. Lillja
John L. W. Lillja – Fritz Englund, Pohjoismainen kongressiturnaus, Tukholma (1905):
1. e4 e5 2 Rf3 Rc6 3. Lb5 f5 4. d3 Lc5 5. 0-0 Rge7 6. a3 d6 7. Lc4 h6 8. c3 fxe4 9. dxe4 Rg6 10. b4 Lb6 11. Db3 Df6 12. a4 a5 13. b5 Rd8 14. Le3 Re6 15. Lxb6 cxb6 16. Dd1 Ref4 17. Re1 Ke7 18. f3 Dg5 19. Kh1 Rh5 20. Dd2 Dh4 21. Df2 Dxf2 22. Txf2 Le6 23. Lxe6 Kxe6 24. Rd2 Tac8 25. c4 Rgf4 26. g3 Rh3 27. Te2 Thf8 28. Kg2 Rg5 29. Rc2 Rf6 30. Re3 g6 31. Tf2 Tc7 32. Tc1 Tcf7 33. Tcf1 h5 34. h4 Rgh7 35. Rd5 Rd7 36. Rb1 Tc8 37. Rd2 Tg8 38. f4 Tgf8 39. f5+ gxf5 40. exf5+ ja musta luovutti (1-0). Tollundin mies
17. toukokuuta Tanskan kansallismuseoon lähetettyä ruumista alkoivat tutkia Knud Thorvildsen ja Brorson Christensen, jotka poistivat ruumista vielä ympäröineen turpeen. Ruumiin pää otettiin esiin ensimmäisenä ja sitten loppuruumis. Koko prosessin ajan ruumiiseen ruiskutettiin bakteereja ja sieniä tuhoavaa nestettä. Ruumiin puhdistus valmistui 31. toukokuuta, ja sen jälkeen se vietiin Bispebjergin sairaalaan ruumiinavausta varten. Sairaalan kuolinsyytutkija piti hirttämistä todennäköisenä kuolemansyynä. Sairaalassa ruumiin pää irrotettiin, sillä alkuperäinen tarkoitus ei ollut säilöä muuta ruumista ollenkaan. Jalat ja kädet laitettiin kuitenkin säilövään nesteeseen muita tutkimuksia varten, ja sormenjälkiasiantuntijat tutkivatkin niitä vuonna 1976. Sirpa Tolonen
Toloseen kohdistui teatterissa kateutta, joka myrkytti ilmapiirin. Tolonen käytti asemaansa hyväksi esimerkiksi pitämällä sisarensa puolia roolijaoissa. Hän sai myös muutettua Erkki Kivijärven komedian "Eeva" loppuratkaisun mieleisekseen. Tolosen tulkitsema Eeva Ström meni hänen ratkaisussa naimisiin toisen miehen kanssa kuin Kivijärven alkuperäistekstissä. Ar-Men
”Kun poistuin Vellédan kannelta, taljaa ei vinssattu tarpeeksi nopeasti ja putosin pitkäksi aikaa aaltoihin kansimiesten huutaessa aluksella. Nousin majakan laiturille likomärkänä. Veden sumentamien silmälasieni läpi näin Clet’n ja Martinin uskomattomat ilmeet ja täysin kalmankalpeat kasvot. Vesi ei ole niin kylmää kuin voisi kuvitella. Me kaikki kolme purskahdimme nauruun.” Karl Gustaf Kyrklund
Kyrklund oli perustamassa vuonna 1886 Turun Lastensuojeluyhdistystä ja hän toimi yhdistyksen ensimmäisenä puheenjohtajana. Hän kuului 1881 Duodecim-seuran perustajajäseniin. Turussa ollessaan Kyrklund teki vuonna 1887 Suomen ensimmäisen onnistuneen suolitukoksen leikkaushoidon. Miehen kylkiluu
Jotuni sai näytelmäänsä aiheen ikkunasta näkemästään hattupäisestä maalaisnaisesta ja lehdestä lukemastaan tarinasta apteekkarista, joka kosi vaimoaan toistamiseen. Loppupuolella farssiksi yltyvä komedia sisältää kaksi tarinaa. Ensimmäisessä vapaamielinen renki Tuomas tavoittelee kahtakin naista ja joutuu toisen, Amalian, kanssa alttarille ja toinen, Miina, saa Amalian veljen Topiaksen. Toisessa tarinassa apteekkari Ollenbergin ja hänen vaimonsa Ellin välit viilenevät väärinkäsityksen vuoksi, ja vaimo muuttaa pois kotoa tohtori Kallion luokse. Asiat selviävät, ja tarina saa onnellisen päätöksen, kun vaimo Elli palaa kotiin. Tollensen taistelukenttä
Tutkijoiden työ hyvin säilyneiden luiden traumojen vertailussa paljasti, etteivät kaikkein tuoreimpien traumojen jäljet olleet ehtineet parantua ollenkaan. Tämä kertoo siitä, että tässä taistelussa oli ollut kyse vain yhden tai muutaman päivän yhteenotosta. Taistelupaikalle ei kokoonnuttu usean viikon ajaksi, joiden aikana vainajien haavat olisivat ehtineet parantua hieman. Osa haavoista ovat ylettyneet luihin asti, mikä viittaa teräviin aseisiin ja suureen voimankäyttöön. Teräaseiden lisäksi oli käytössä ollut myös nuijia ja mailoja. Niillä on aiheutettu monelle vainajalle kallonmurtumia. Kuten arkeologit yleisesti tietävät, olivat sellaiset taisteluvarusteet ilmaantuneet hautojen löytöaineistoihin, joilla suojattiin kehon osia ja päätä iskuilta. Kypärien, sääri- ja käsisuojien sekä vartalon pansareiden käyttäminen on vaatinut käyttäjältään runsaasti harjoittelua. On tietenkin oletettava, että tällaisia varusteita kantavat ammattisotilaat ovat ottaneet osaa tähänkin suureen taisteluun. Yleensäkin, tämän kokoluokan taistelun muodostuminen kertoo Euroopassa toimivasta sotilasluokasta, jonka tarjosi ammattimaisesti verkostoituneena suojelua ja taisteluvoimaa. Tämä ammattikunta ohjasti tai johti suuria taisteluja, mikä vaati vuosien kokemusta onnistuakseen. Thorvald Oljemark
Suomen Kansan Järjestö hajosi sisäisiin ristiriitoihinsa vuonna 1936, kun Arvi Kalsta siirtyi Rovaniemelle hotellinjohtajaksi, eikä uusi puheenjohtaja Yrjö Raikas pystynyt pitämään sitä kasassa. Kartanonsa menettänyt ja velkainen Thorvald Oljemark kuoli perheettömänä vuonna 1938 ilmeisesti tuberkuloosiin. Hänen harrastuksiinsa kuului muun muassa miekkailu, jossa Oljemark edusti Helsingin Miekkailijoita ja voitti säilän Suomen mestaruuden vuonna 1934. Kurse
Algrim selvisi pudotuksesta lumotun haarniskansa avulla. Kuitenkin laava vammautti häntä kammottavalla tavalla. Muistinsa menettäneenä Algrim harhaili etsien itseään, kunnes tapasi Tuonpuoleinen, joka paransi Algrimin haavoistaan. Käyttäen miltei jumalaisia voimiaan Tuonpuoleinen muokkasi Algrimin voimia niin, että tästä tuli kaksi kertaa Thoria voimakkaampi. Christian Wilbrandt
Wilbrandt teki maalauksia muun muassa Oulun (1639 ja 1658), Kokkolan pitäjän (1640), Saloisten (1641), Hailuodon (1659) ja Pyhämaan (1667) kirkkoihin. Näistä sekä Oulun, Saloisten että Hailuodon kirkot ovat tuhoutuneet tulipaloissa, joten Pyhämaan kirkko on ainoa, jossa maalaukset ovat säilyneet. Wilbrandtin maalausten osia on löydetty myös Uudenkaarlepyyn, Vähänkyrön, Laihian ja Haukiputaan kirkoista. Haukiputaan kirkossa maalauksista on ullakolla fragmentteja, koska vesikaton lautoina on käytetty edellisen, Wilbrandtin maalaaman kirkon sisäseinälautoja. Luettelo televisiosarjan Päivien viemää henkilöistä
Victor alkoi etsiä poikaansa Bo Bradya ja hän jäljitti Hopea ja Bota ympäri maailmaa. Lopulta Hope, Bo ja Shawn-Douglas palasivat Salemiin ja Bo hyväksyi, että Victor on hänen isänsä. 1990-luvun lopussa Victor sopi veljenpoikansa Justinin ja tämän vaimon Adriennen kanssa. Victor myös lähestyi juuri löytyneen tyttärensä Isabellan kanssa. Victorin onni oli kuitenkin lyhytaikaista. Hän sai halvauksen, joka halvaannutti Victorin vyötäröstä alaspäin. Carly Manningista tuli Victorin fysioterapeutti ja hän rakastui Carlyyn, vaikka Victor tiesi, että Carly rakastaa Bota. Victor kuitenkin kosi Carlya ja hän suostui. Tukkijoella (vuoden 1937 elokuva)
Elokuvan luultiin tuhoutuneen Adams Filmin tulipalossa 1959, mutta yksi kopio löytyi onneksi 1998 Yhdysvalloista. Kuvakerronta on kriitikko Arto Pajukallion arvion (Helsingin Sanomat 11.5.2011) mukaan luontevaa joskin tummaa. Dramatiikan rasituksena ovat liian runsaat henkilöt ja yksityiskohdat. Roolisuorituksista merkittävinä Pajukallio pitää Toppo Elonperän ja Kalle Viherpuun koomisia hahmoja huomaten samalla myös Kirsti Hurmeen jumalaisen kauneuden. Tohtori Tulpin anatomianluento
Keskushenkilö Nicolaes Tulp (1593–1674) oli Amsterdamin lääkärikillan professori ja anatomian ylilääkäri. Muut kuvan kirurgit ovat Jacob Block, Hartman Hartmansz, Adriaen Slabberaen, Jacob de Witt, Mathys Calkoen, Jacob Koolveldt ja Frans van Loenen. Ruumis kuuluu rikolliselle nimeltä Aris Kindt (alias Adriaan Adriaanszoon), joka tuomittiin hirtettäväksi aseellisesta ryöstöstä. Hänet oli teloitettu aikaisemmin samana päivänä kuin maalauksen asetelma. Ruumiin kasvot ovat puolittain varjossa, joka viittaa "kuoleman varjoon" ("umbra mortis"), Rembrandtin usein käyttämään tekniikkaan. Hálfdan Eysteinninpojan saaga
Saagan alussa kerrotaan Hálfdanin suvusta. Kerrotaan, että Norjan Trondheimin nimi tulee þrándr-nimisestä kuninkaasta, joka oli Óðinn-jumalan pojanpoika. Þrándrilla oli puolisonsa Dagmærin kanssa poika nimeltä Eysteinn. Eysteinnin velipuolen äidin nimeä ei tiedetä, mutta kyseisen velipuolen kerrotaan olevan Eirekr Kaukomatkaaja (isl. "inn víðförli"), joka löysi ”Kuolemattomien vainion” (isl. "Ódáinsakr"). Eysteinnin vaimo on saagan mukaan Ása, joka on Sigurðr Hirvihärän (isl. "hjörtr") ja Áslaugin, Sigurðr Käärmeensilmäisen (isl. "Ormr í auga") tyttärentytär. Eysteinnillä ja Ásalla on poika nimeltä Hálfdan. Huuliharppukostaja
Fonda tuli kuvauspaikalle parrakkaana ja ruskeissa piilolinsseissä. Näiden hän oli arvellut sopivan hyvin roolihahmon pahuuteen ja auttavan yleisöä hyväksymään hänet "uutena Fondana" näyttelemässä pahaa henkilöä. Leone käski poistamaan piilolasit ja ajamaan parran. Leonen mielestä juuri Fondan siniset silmät kuvastavat parhaiten tappajan jäänkylmää luonnetta. Rooli oli ensimmäisiä, joissa yksi tärkeimmistä näyttelijöistä esittää elokuvan antagonistia. Kreivi Olafin teatteriseurue
Kun Baudelairet tapaavat seurueen ensi kerran, jäsenistä kuvaillaan viittä: hän joka ei näytä mieheltä eikä naiselta, kalju mies jolla on pitkä nenä, kaksi valkokasvoista naista ja koukkukätinen mies. Kun Olaf polttaa Tivoli Tiritomban, hän antaa kolmen kummajaisen liittyä seurueeseen: kyttyräselkäisen Hugon, käärmenais-Coletten ja molempikätisen Kevinin. Tarinan edetessä Olaf alkaa hitaasti menettää näitä kätyreitään: hän, joka ei näytä naiselta eikä mieheltä, jää loukkuun palavaan Salojen sairaalaan, pitkänenäisen kaljun miehen syövät Tivoli Tiritomban leijonat, valkokasvoiset naiset lähtevät vapaaehtoisesti, ja koukkukätinen mies lähtee kapinoimaan sisarensa Fionan kanssa. Kun Olaf polttaa Hotelli Ratkaisun maan tasalle, vain tivolin kummajaiset jäävät lopulta jäljelle. Ei tiedetä, selviytyiväkö hekään tulipalosta. Torsten Carlander-Reuterfelt
Bengt Torsten ”Totti” Carlander-Reuterfelt (14. maaliskuuta 1902 Helsinki – 19. kesäkuuta 2003 Helsinki) oli suomenruotsalainen teollisuusmies sekä merkittävä kaitafilmauksen ja musiikin harrastaja. Koulutukseltaan Carlander-Reuterfelt oli sähköinsinööri, ja työuransa hän teki Kellokosken Tehdas Oy:n toimitusjohtajana 1927–1963. Hän kuvasi kaitafilmille muun muassa Euroopan-matkojaan 1930-luvulta alkaen, ja hänen kulttuurihistoriallisesti merkittävä elokuvakokoelmansa on lahjoitettu Suomen elokuva-arkistoon. Nybyn lasitehdas
1792 Nylander luovutti ruukin johtamisen pojalleen Aristotelekselle ja tyttärensä Sofian miehelle eli vävylleen Adolf Falanderille (1767–1847). Nylanderit ja Falanderkaan eivät kuitenkaan olleet lasinvalmistuksen ammattilaisia, vaan tehdas toimi lasinpuhaltajien turvin, joiden kanssa syntyi välillä selkkauksia. Syksyllä 1793 tulva aiheutti vahinkoa tehdasalueella ja muutkin vaikeudet kasvoivat. Työväen määrä laski 30:een vuosisadan loppuun mennessä. 1804 tehdas sulki ovensa ja 1807 Falander luopui lasitehdasprivilegiostaan. Sara Wacklin on kuvannut hovineuvos Johan Nylanderia teoksessaan "Satanen muistelmaa Pohjanmaalta". Nylander kuvataan siinä teräväpäiseksi ja kaupallisesti nerokkaaksi, joskin tunteettomaksi. Lillian Asplund
Asplund oli viisivuotias, kun hän oli palaamassa Titanicilla vierailulta Ruotsista. Hän ja hänen äitinsä Selma selviytyivät onnettomuuslaivalta, mutta isä ja kolme veljeä kuolivat. Worcesterin kaupunki järjesti pelastuneille perheenjäsenille tukikonsertin ja rahankeräyksen, joka tuotti 2 000 dollaria. Tybrind Vig
Kasvisravinto on säilynyt huonosti. Mudasta löytyi runsaasti hasselpähkinöiden kuoria ja koska hasselpähkinää kasvoi seudulla runsaasti, on sen täytynyt kuulua ruokavalioon. Mudan joukossa oli myös tammenterhoja, mutta niitä on pudonnut veteen myös rantapuiden oksilta. Tiedetään kuitenkin muilta asuinpaikoilta, että terhoja on lioteltu vedessä niiden kitkeryyden vähentämiseksi. Niitäkin on voitu syödä Tybrind Vigissä. Gunnar Takolander
Takolander oli Ruotsalaisen eduskuntaryhmän kansanedustajana 1914–1917 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän sai vapautuksen edustajatoimesta sairauden takia 11. huhtikuuta 1917 ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli ruotsalaisten Alexander Gadolin. Takolander oli Siirtoväen neuvottelukunnan ja Ruotsalaisen kansanpuolueen keskushallituksen jäsen ja hän toimi Föreningen 1880 års män -yhdistyksen puheenjohtajana. Luostarinmäen käsityöläismuseo
Luostarinmäen huonokuntoiset rakennukset vaativat paljon entisöintiä ennen museon avaamista. 1930-luvun asussa olleet rakennukset pyrittiin palauttamaan 1800-luvun asuun esimerkiksi paljastamalla hirsiseinät tapettien alta ja palauttamalla avoliedet paikoilleen. Suuri merkitys Luostarinmäen käsityöläismuseon synnyssä oli museoon vuonna 1937 palkatulla nuorella maisterilla Irja Sahlbergillä, joka jäi museoon töihin yli 30 vuodeksi ja eteni myöhemmin Turun kaupungin historiallisen museon johtajaksi. Sahlberg hyödynsi kokemustaan kansankulttuurin tutkijana ja loi yhteistyössä käsityöläisten ja ammattimiesten kanssa suurimman osan Luostarinmäen verstaista ja asuntokokonaisuuksista. Sahlberg pyrki esittämään Luostarinmäen elämän kokonaisuutena, antamaan sen asukkaista positiivisen ja elinvoimaisen kuvan kuitenkaan kauhistelematta tai peittelemättä arkielämän kovuutta. Eri ammattiryhmät ja näitä edustaneet vanhat käsityöläismestarit osallistuivat verstaiden luomiseen lahjoittamalla esineistöä ja rahaa sekä tarjoamalla asiantuntemusta. Yhteistyöhön tyytyväiset käsityöläiset lupasivat myös tulla verstaisiin työskentelemään tarpeen vaatiessa, ja monet pitivätkin lupauksen elämänsä loppuun asti. Tästä ovat lähtöisin museossa vuosittain järjestettävät Käsityötaidon päivät. Emanuel Thelning
Emanuel Thelning (24. tammikuuta 1767 Länsi-Götanmaa, Ruotsi – 8. toukokuuta 1831 Pietari, Venäjä) oli ruotsalaissyntyinen, Suomessa vuosina 1798–1813 vaikuttanut taidemaalari. Hänen maineikkain työnsä on vuonna 1812 valmistunut historiallista tapahtumaa esittävä "Porvoon valtiopäivien avajaiset".
Thelning opiskeli Tukholman Kuninkaallisessa taideakatemiassa (Kungliga Akademien för de Fria Konsterna) todennäköisesti Carl Gustaf Pilon ja arkkitehti ja kuningas Kustaa III:n hovimaalari Louis Jean Desprezin johdolla. Hän muutti Helsinkiin tiettävästi noin vuonna 1798 ja maalasi samana vuonna Vihdin kirkkoon uuden alttaritaulun, joka tuhoutui tulipalossa vuonna 1818. Hän omisti vuosina 1805–1816 Stansvikin kartanon nykyisessä Laajasalossa Helsingin lähellä. Tonttu Toljanteri
Joulupukki: Jouluisin lahjoja jakava mies, joka ymmärtää kaikkia maailman kieliä ja kaikkien maailman lapsien toiveita. Joulupukki ottaa myös vastaan partiotonttujen raportteja joiden pohjalta tehdään päätökset joululahjoista. Joulupukki menetti kerran muistinsa Toljanterin lyötyä häntä tikapuilla, mutta muisti palautui Toljanterin lyötyä pukkia vahingossa uudestaan. Hahmo esiintyi kaikissa sarjan sarjoissa. Joulupukkia näytteli vuosina 1998-2011 Jukka Pääkkönen ja vuonna 2013 Ilkka A. Jokinen. Ensiesiintyminen jaksossa "Himmeli kattoon" (1.12.1998) ja viimeinen esiintyminen jaksossa "Aaton arvoitus" (24.12.2013). Ted Bundy
Seuraavan puolen vuoden kuluessa hän murhasi noin kymmenen naista Oregonissa, Utahissa ja Washingtonissa. Bundyllä oli etunaan miellyttävät, mutta helposti unohdettavat kasvonpiirteet. Häntä kuvailtiin myöhemmin kameleontiksi, sillä hän saattoi näyttää täysin eri ihmiseltä vain kampausta muuttamalla. Luettelo televisiosarjan Salatut elämät poistuneista henkilöistä
Siru Koivisto (es. Heli Sirviö, 2005) oli SnowTeamilla töissä sihteerinä. Hänellä oli ollut pomonsa Ossi Puolakan kanssa yhden yön juttu. Elina Taalasmaan, joka käytti vielä silloin sukunimeä Ekholm, päästessä SnowTeamiin töihin Siru tuli katkeraksi pomonsa Elinaan kohdistamasta huomiosta. Kun Elinan piti esitellä asiakkaille piirtoheittimen kautta esitystä ruokatarjoilusta, Siru oli kirjoittanut esille laitettavalle kalvolle "Elina Ekholm on lutka, joka nai pomoaan". Tästä seurauksena oli se, että niin Elinan kuin SnowTeaminkin maine meinasi kärsiä. Kun Ossi sai tietää, kuka kalvon tekemisen takana oli, hän antoi Sirulle potkut. Lopulta paljastui, että kalvo oli osoitettu kostoksi Ossille. Siru oli korviaan myöten rakastunut Ossiin ja valehteli Elinalle, että Ossi oli pakottanut Sirun tekemään abortin, kun tämä oli tullut raskaaksi. Se ei kuitenkaan ollut totta vaan yksi uusi tapa kostaa Ossille se, ettei tämä rakastanut Sirua. Emanuel Thelning
Thelningiltä tunnetaan noin 60 maalausta ja miniatyyriä. Hän maalasi muun muassa Helsingin porvareiden ja Viaporin upseerien muotokuvia. Joukossa on yli 40 maalausta käsittävä sarja Suomen tykistörykmentin upseerien muotokuvia, joita nykyään säilytetään Ruotsin Christinelundissa. Hän maalasi myös heikkolaatuisena pidetyn kuvan Kangasalan terveyslähteestä. Suomessa Thelningin teoksia on nykyisin Cygnaeuksen galleriassa ja Kansallismuseossa. Hän maalasi myös kauppias Johan Sederholmin muotokuvan, joka kuuluu Helsingin kaupunginmuseon kokoelmiin. Tuli ja myrkkykatko
Kolmen vuoden päästä, Polly istuu "Tuli ja myrkkykatko"-valokuvan edessä ja ymmärtää sen olleen lahja Tomilta. Polly päättää selvittää mitä Tomille on tapahtunut ja hänelle selviää, että kaikki Tomiin liittyvät muistot on pyyhitty pois hänen elämästään. Muistot Tomista ovat poistuneet myös kaikkien niiden mielestä, jotka tunsivat hänet. Polly suuttuu ja vannoo löytävänsä Tomin, miehen, jota hän yhä rakastaa. Tostig Godwininpoika
Sekä jaarli Tostig että hänen vaimonsa Judith olivat tunnettuja almujen antamisesta. Tostigin hallinnon aikana he loivat läheiset suhteet St.Cuthbertin luostariin Durhamiin, jonne he lahjoittivat mm krusifiksin sekä neitsyt Marian ja Johannes Kastajan hopeiset kultakoristeiset kuvat. Luostarin ja hallitsijaparin erityissuhdetta kuvaa hyvin Judithin saama erikoislupa päästä muuten naisilta kiellettyyn kirkkotarhaan rukoilemaan. Piispa Æthelwine hankki Judithille pyhän Oswaldin hiuksia, ja Judith korotettiin taiteiden suojelijaksi. Lisäksi ainakin neljässä uskonnollisessa kirjassa on maininta Judithista, yhdessä jopa kuva. Judithin käyttämä ylellinen rukouskirja on nykyään New Yorkin Pierpont Morgan -kirjastossa. Tollundin mies
Tollundin miehen ruumiin löysivät tollundilaiset Højgaardin veljekset Viggo ja Emil sekä Viggon vaimo Grethe Højgaard 6. toukokuuta 1950. Löytäjät olivat paikallisella Bjældskovdalin suolla keräämässä turvetta polttoaineeksi. Poliisille löydöstä ilmoitettiin 8. toukokuuta. Poliisi huolestui löydöstä, sillä aiemmin kööpenhaminalainen koulupoika oli kadonnut Keski-Juutinmaalla. Yhteys poikaan suljettiin kuitenkin pois, kun poliisi sai tietää ruumiin olleen kahden ja puolen metrin syvyydessä turpeessa, eikä paikalla ollut kaivujälkiä ennen Højgaardeja. Poliisi tuli kuitenkin paikan päälle Silkeborgin museon henkilökunnan kanssa, ja paikalle kutsuttiin myös professori Peter Glob Århusista. Ruumiin ympäriltä kaivettiin maata siten, että sen ympärille jäi neliönmuotoinen maakerros. Sen jälkeen se ympäröitiin puulaatikolla, joka kuljetettiin hevoskärryillä juna-asemalle, josta se jatkoi Tanskan kansallismuseoon Kööpenhaminaan. Lehdistö kiinnostui löydöstä, ja lehtikirjoituksissa ruumista kutsuttiin vaihtelevasti naiseksi ja mieheksi. Nimen Tollundin mies keksi luultavasti Peter Glob, kun häneltä kysyttiin asiasta. Ingrid Bergman
Ingrid Bergman löysi oman tyylinsä suoranaista itsepäisyyttään: kun Selznick vaati että hänen olisi amerikkalaisissa elokuvissa esiintyäkseen ensinnäkin muutettava nimensä ja sitten myös ulkomuotonsa eli värjättävä hiuksensa, nypittävä kulmakarvansa ja laitettava kuorikot hampaisiinsa, Bergman ilmoitti kylmästi että noilla ehdoilla hän lähtee takaisin Ruotsiin perheenäidiksi ja elokuva saa jäädä. Tuottaja antoi vastahakoisesti periksi ja näin syntyi sittemmin maailmankuulu "luonnollinen tyyli". Kriitikot ihastuivat siihen, ja Bergmania alettiin kutsua aluksi ""saippuanraikkaaksi Garboksi"" – joskin nimitys unohtui nopeasti kun hänen maineensa kiiri kaukaa Garbon ohi. Aatamin puvussa... ja vähän Eevankin (vuoden 1931 elokuva)
Pääosaa esittänyt Elsa Segerberg kuoli 1934 tuberkuloosiin ja ehti tehdä vain kaksi elokuvaa, joista ensimmäinen oli hänen miehensä Carl von Haartmanin ohjaama mykkäelokuva "Kajastus" (1930).