Mistä hindulaisuus on syntynyt?
Hindulaisuus
Hindulaisuus on Intiasta peräisin oleva hyvin moninainen ryhmä uskontoja ja suuntauksia. Hindulaisuutta pidetään maailman vanhimpana yhä elossa olevana uskontona. Hindulaisuuteen sisältyy laaja kirjo erilaisia oppijärjestelmiä, suuntauksia ja filosofioita, jotka poikkeavat toisistaan merkittävästi noudattaen erilaisia rituaaleja ja kirjoituksia. Sen alkuperä on muinaisessa, vähintään 2000 vuotta eaa. kukoistaneessa veda-kulttuurissa. Hindulaisuus on maailman kolmanneksi laajin uskonto kristinuskon ja islamin jälkeen. Sillä on kannattajia 1,05 miljardia, joista suurin osa (noin 890 miljoonaa) asuu Intiassa. Suomessa kannattajia on noin 1500. Aasiassa kaikista uskontojen harjoittajista 21 prosenttia kuuluu hindulaisuuteen. Hindulaisuus
Hindulaisuuden juuret ulottuvat Intiaan, vedalaiseen kulttuuriin. Sen synnystä voidaan erottaa viisi eri vaihetta: Induslaakson kulttuuri, Veda-kausi, klassinen kausi, keskiaika ja uusi aika. Uskonnon toivat maahan arjalaiset noin 3 500 vuotta sitten, joidenkin lähteiden mukaan jopa 4 000 vuotta sitten. Heidän polyteistinen uskontonsa sulautui Induslaakson kulttuuriin muodostaen esivedalaisen uskonkäsityksen eli alkuperäisen hindulaisuuden, jota kutsutaan brahmalaisuudeksi. Intiassa asuneiden muinaisten arjalaisten vedauskonto poikkeaa kuitenkin suuresti nykyhindulaisuudesta. Vedauskonnon merkittävin piirre, vedakirjoihin talletettujen ylistyshymnien laulaminen jumalalle ja vedinen filosofia muodostavat hindulaisuuden pohjan. "Brahmana" eli pappisluokka huolehti maailmankaikkeuden harmonian kannalta olennaisista uhritoimituksista. Vedahymnit ja seremoniat olivat brahmanojen yksinoikeus.
Jälleensyntyminen
Hindulaisuuden mukaan ihmisellä on yksilöllinen sielu, jonka ruumiillistumaa säätelee karma eli syyn ja seurauksen laki. Hyvät teot elämässä tuottavat hyvää karmaa ja huonot pahaa karmaa, ja nämä vaikuttavat seuraavaan elämään. Tämän käsityksen mukaan ihmisen tietoisuus, jota uskonnoissa kutsutaan sieluksi, saattaa ruumiillistua ihmisen lisäksi myös esimerkiksi eläimeksi. Koraani
Koraani-fundamentalismi tarkoittaa vain Koraaniin nojaavaa näkemystä islamista. Se syntyi 1800- ja 1900-lukujen välissä Intiassa ja Egyptissä uudistamaan islamia. Näkemys sai alkunsa ainakin osittain länsimaissa, kun historiallis-kriittiset tutkimukset asettivat kyseenalaiseksi hadith perimätietokokoelmien aitouden. Hadith-kokoelmat muodostavat yhdessä Koraanin kanssa Profeetan elämäntavan eli sunnan, jonka ortodoksiseen jäljittämiseen perustuu islamin pääsuuntaus sunnalaisuus. Temppeliviikuna
Buddhalaiset pitävät sitä pyhänä, sillä Siddhartha Gautaman sanotaan saavuttaneen nirvanan mietiskeltyään kuusi vuotta bodhipuun varjossa. Hindut puolestaan liittävät temppeliviikunan naisten hedelmällisyyteen ja uskovat, että Vishnu-jumala syntyi sen juurella. Shaivismi
Shaivismi tai shivalaisuus on yksi hindulaisuuden päähaaroista, jonka edustajat keskittyvät tuhon ja uusien alkujen jumalan, Shivan ja hänen perheensä (Parvati, Ganesha) palvontaan. Intian historia
Intian historia muodostaa yhden ihmiskunnan historian pisimmistä tunnetuista jatkumoista. Noin vuosina 2600–1800 eaa. alueella kukoisti Indus-kulttuuri, jonka tuhon syistä ei ole varmuutta. Indus-kulttuurin aikaa seurasi arjalaisten paimentolaisheimojen saapuminen Intian alueelle noin 1800 vuotta eaa. Arjalaisheimot sulautuivat vähitellen alkuperäisväestöön. Heidän perintönään Intiaan jäi veda-kirjallisuus. Kaakkois-Aasia
Buddhalaisuus saapui Kaakkois-Aasiaan sekä Intiasta (theravada-buddhalaisuus) että Kiinasta (mahajana-buddhalaisuus). Mahajana on edelleen vallitsevana uskontona Vietnamissa, kun taas muissa Kaakkois-Aasian mantereen maissa theravada on vallitseva buddhalaisuuden muoto. Hindulaisuuden tavoin buddhalaisuus sekoittui myös valtapolitiikkaan, sillä varsinkin mahajana antoi mahdollisuuden pitää kuningasta tulevana bodhisattvana. Buddhalaisuuden kumpikin suuntaus myös sekoittuivat keskenään, esimerkiksi Thaimaan theravadalaista kuningasta pidetään tulevana bodhisattvana. Theravada-buddhalaisen luostarilaitoksen ansioksi luetaan myös korkea lukutaitoisuusprosentti theravada-maissa. Kiinalainen filosofia
Vaikka buddhalaisuus syntyikin Intiassa, sillä on ollut suurin vaikutus Kiinassa. Koska kiinalainen perinne keskittyy etiikkaan metafysiikan sijasta, buddhalaisen filosofian sisällä on kehittynyt erilaisia koulukuntia, jotka eroavat alkuperäisistä intialaisista koulukunnista. Merkittävimpiä näistä ovat Sanlun, Tiantai, Huayan ja Chán (eli Zen). Ne käsittelevät mm. korkeampaa tietoisuutta, totuuden tasoja, todellisuuden mahdollista perimmäistä tyhjyyttä, sekä valaistumisen saavuttamista. Intian historia
Etelä-Intiassa Tughluq-dynastian vallan rapistuessa syntyi kilpaileva islamilainen Bahmanin sulttaanikunta ja hindulainen Vijayanagaran valtakunta. Vijayanagarin perustivat veljekset Harihara ja Bukka, jotka olivat joutuneet sotavangeiksi Delhiin. He kääntyivät muslimeiksi ja saavuttivat sulttaanin luottamuksen. Etelän hindujen kapinoidessa heille annettiin tehtäväksi palauttaa järjestys, mutta he päättivät kääntyä hindulaisiksi ja julistaa Vijayanagar itsenäiseksi vuonna 1336. Bahmanin sulttaanikunnan taas perusti vuonna 1347 Tughluqien entinen käskynhaltija Ala-ud-Din Bahman Shah. Sen aika kesti lähes kaksi vuosisataa, kunnes se 1400-luvun alussa hajosi viideksi Deccanin sulttaanikunnaksi, jotka olivat Bidar, Bijapur, Golconda, Berar ja Ahmednagar. New Age
New Agen voidaan katsoa saaneen alkunsa 1960-luvun lopulla herätysliikkeenä. Vaihtoehtokulttuurin piirissä alettiin puhua "Uudesta ajasta", joka koettiin fyysisen ja globaalin sijaan henkisenä ja yksilöllisenä muutoksena. Vaikka uskonnot kuten buddhalaisuus, hindulaisuus ja pakanuus olivatkin suosittuja, järjestäytyneen uskonnollisuuden sijaan etsittiin usein henkilökohtaista henkistä kokemusta. Suosioon nousivat esimerkiksi taolaisuuden pyhä kirja "Yijing", psykedeelien käyttö, intialaiset gurut, feminismin toinen aalto, jumalatar-liike ja astrologia. Tabligh
Tabligh-liike on Intian niemimaalta peräisin oleva islamilainen uudistusliike. Se kuuluu sunnalaiseen haaraan. Sen perusti maulana Ilias. Se kehittyi 1920–1940-luvuilla Intiassa. Intian itsenäistyttyä se jakaantui siitä muodostuneisiin maihin, Intiaan ja Pakistaniin, josta Bangladesh myöhemmin irtautui. Nykyisin se on levinnyt kaikkialle maailmaan. Helvetti
Hindulaisuudessa keskeisiä käsitteitä ovat sielunvaellus ja karma. Kuolemassa sielu eli atman purkautuu, mutta karma jää olemaan. Kaikkeudella ja historialla ei ole alkua eikä loppua, vaan sielu on ikuisessa kierrossa. Karma johtaa jälleensyntymiseen, jossa voimat pyrkivät tasapainoon. Mikäli ihminen on kerännyt viimeisimmässä elämässä paljon hyviä tekoja, hän pääsee väliaikaisesti paratiisimaiseen tilaan, mutta lopulta hän joutuu syntymään uudelleen ja palaamaan takaisin kiertoon. Tästä sielunvaelluksesta pystyy vapautumaan purkamalla karman ja saavuttamalla brahman-nirvanan. Indus-kulttuuri
Intian nykyisissäkin uskonnoissa on tiettyjä viitteitä harappalaisiin uskomuksiin. Indus-sinettien yleisin kuva-aihe on eräänlainen alkuhärkä, jonka edessä on tunnistamaton kulttiesine. Lisäksi sinetteihin ja amuletteihin on kaiverrettu muitakin realistisia eläinkuvia. Monien Intian korkeauskontojen eläinkultti lieneekin harappalaista alkuperää. Samanlainen yhteys on puiden palvonnalla. Edelleen monessa intialaisen maalaiskylän keskustassa on pyhä puu, yleensä viikunapuu. Harappalaisista sineteistä ja amuleteista onkin löytynyt jalustallisia viikunapuita. Joissakin kuvissa puun sisälle on tehty ihmishahmoinen jumaluus, jonka edessä on tätä palvova henkilö. Erään Mohenjo-Darosta löydetyn sinetin mukaan Indus-kulttuurin aikoihin olisi uhrattu ihmisiä, nimenomaan sotureita viikunapuulle niin kuin hindulaisessa Durgan-kultissa. Aasia
Kaikki laajimmalle levinneet uskonnot ovat syntyneet Aasiassa. Lähi-idästä ovat peräisin juutalaisuus, kristinusko ja islam, joista viimeksi mainittu on nykyisin Aasiassa laajimmalle levinnyt. Keski- ja Itä-Aasian valtauskontoja ovat buddhalaisuus ja hindulaisuus. Kiinan ja Intian vanhojen filosofisten perinteiden pohjalta on kehittynyt useita uskontoja tai uskontoon rinnastettavia suuntauksia. Intialainen kulttuuri
Intialainen kulttuuri on kehittynyt maantieteellisesti rajatulla alueella viidentuhannen vuoden aikana. Siihen ovat vaikuttaneet useat eri taustoja ja uskontoja edustaneet maahanmuuttajien ryhmät, joiden omat kulttuurit ovat vaikuttaneet intialaisen kulttuurin kehitykseen samalla kun ne ovat sulautuneet siihen. Sikhiläisyys
Sikhiläisyys eli sikhismi on 1500-luvulla alkunsa saanut intialainen uskonto. Sana "sikh" merkitsee oppilasta. Sikhi uskoo yhteen jumalaan ja kymmenen gurun opetuksiin, jotka on kerrottu sikhien pyhässä kirjassa "Guru Granth Sahibissa". Sikhismillä on noin 25 miljoonaa kannattajaa, ja se on viidenneksi suurin uskonto maailmassa. Uskonto Kiinassa
Kiinan uskonnot ovat perinteiset taolaisuus, kungfutselaisuus ja buddhalaisuus. Näistä kolmesta uskonnosta käytetään usein termiä "Kiinan kolme tietä". Taolaisuus ja kungfutselaisuus ovat syntyneet Kiinassa, ja buddhalaisuus on peräisin Nepalista. Myös kristinusko ja islam ovat eläneet Kiinassa jo pitkään. Buddhalaisuudesta ja taolaisuudesta juontava Falun Gong -liike on ollut esillä, kun Kiinan kommunistinen puolue ja valtio ovat pyrkineet hävittämään sen väkivaltaisesti presidentti Jiang Zeminin päätöksellä. Šintolaisuus
Šintolaisuus (, kirjaimellisesti ”jumalten tie”) on japanilainen uskonto, johon kuuluu käsityksiä hengistä, myyteistä ja rituaaleista. Ne pohjautuvat varhaisiin japanilaisiin kansanuskomuksiin, joiden mukaan lukuisia jumaluuksia (kami) on lähes kaikissa luonnon ilmiöissä, kuten puissa, kivissä, järvissä, joissa ja vuorissa. Šintolaisuudella ei ole perustajaa, pyhiä kirjoituksia eikä yleistä oppia. Useimmat japanilaiset eivät nykyään tunnustaudu uskonnollisiksi, mutta monet osallistuvat eri tilanteissa šintolaisiin perinteisiin, jotka elävät rinnakkain buddhalaisten perinteiden kanssa. Voidaan sanoa, että japanilaisessa uskonnollisuudessa kaikki, mikä ei kuulu johonkin Japanin ulkopuolelta tulleeseen uskontoon, kuuluu šintolaisuuteen. Mystiikka
Itämaiset filosofiat, kuten hindulaisuus, buddhalaisuus ja taolaisuus etsivät keinoa (moksha) poistaa ego eli itsekäs minuus, jotta ihminen voisi kokea ykseyttä perimmäiseen todellisuuteen (yleensä Brahman tai Ishvara). Veedalaisen tradition mystisissä näkökulmissa Atmanin (osin länsimaista sielu-käsitettä vastaava) sanotaan olevan identtinen eli yhtä Brahmanin kanssa. Hindulaisuudessa mystinen harjoitus tähtää Jumaloivallukseen, jota myös kutsutaan Itseoivallukseksi. Mandir
Mandir on hindulaisuuden temppeli. Se on yleensä pyhitetty jollekin jumalalle, ja keskeisellä paikalla on tämän jumalan kuva eli "marti". Pääjumalan lisäksi temppelissä kunnioitetaan yleensä myös muita tähän liittyviä jumalia. Temppelin seinissä ja muissa osissa on kuvia, jotka kertovat jumalan elämänvaiheista ja niihin liittyvistä tapahtumista. Paikoin on myös temppelialueita, joissa kullekin jumalalle on rakennettu oma temppelinsä.
Mandireita alettiin rakentaa noin 2000 vuotta sitten, kun bhakti eli henkilöityneille jumalille antautuminen yleistyi. Ne on usein rakennettu kivestä. Vanhimmat temppelit on kaiverrettu kallioon. Shakti (hindulaisuus)
Shakti on hindulaisuudessa naispuolisen jumalallisen energian käsite. Lähes jokaisella hindulaisuuden jumalalla on oma shaktinsa, joka juontaa juurensa Purushan ja Prakritin käsitteestä: miespuolinen Prakriti on aine, ruumis, ja kaikki fyysinen, kun taas Purusha on henki, sielu ja kaiken energia. Yleistäen voidaan käyttää esimerkkinä sähköllä toimivaa konetta: shakti on virtalähde, jota ilman kone ei toimi. Tämän ansiosta hindujumaluuksia palvotaan lähes aina perheineen, koska ilman shaktia jumala on voimaton, ja ilman jumalia shaktikaan ei voi toimia. Islamin historia
Islamin historia alkaa Arabian niemimaalla 600-luvulla profeetta Muhammadin ilmestyksien pohjalta syntyneen uuden uskonnon, islamin, pohjalta. Muhammad toimi niin uskonnollisena, poliittisena kuin sotilaallisenakin johtajana. Hän yhdisti beduiiniheimot, jotka kapinoivat pian hänen kuolemansa jälkeen. Muhammadin seuraaja Abu Bakr palautti kapinoivat heimot takaisin ruotuun. Veda-kirjat
Veda-kirjat (devanagari: वेद, sanskritin kieltä ja tarkoittaa "tietoa", "tiedettä" tai "totuutta") on neljän Intian niemimaalla syntyneen hymnin ja rituaalitekstin kokoelma, jotka ovat: Rigveda, Yajurveda, Samaveda ja Atharvaveda. Kirjat muodostuivat Intian muinaisen veda-uskonnon piirissä, ja vaikuttavat edelleen hindulaisuuden taustalla. Vedat ovat shruti, "mitä on kuultu" (eli ilmestys, toisin kuin smriti, "mitä muistetaan"), ja siten pyhiä kaikille hinduille. Vedoista vanhimman, Rigvedan syntyajaksi arvioidaan nykyään noin 1200–1000 eaa. tai vähän aikaisemmin. Muut vedat ovat vähän nuorempia lukuun ottamatta Atharvavedan vanhimpia osia, jotka ovat syntyneet samoihin aikoihin Rigvedan kanssa. Vedat säilyivät pitkään yksinomaan suullisena traditiona; Intian vanhimmat tunnetut kirjoitetut tekstit Induskulttuurin tulkitsemattoman kirjoituksen jälkeen ovat vasta ajanlaskun alkua edeltäneiltä vuosisadoilta. Sikhiläisyys
Sikhiläisyyden perustanut Nānak (1469–1538) syntyi hindulaiseen perheeseen. Nānakin ollessa lähes 30-vuotias hän sai ilmestyksen, jonka johdosta hän jätti vanhan elämänsä taakse ja alkoi matkustella. Matkusteltuaan noin 20 vuoden ajan hän sai viljelymaata Keski-Punjabista ja perusti paikalle Kartārpurin kaupungin. Vasta täällä hän tuli varsinaisesti tunnetuksi nimellä Guru Nānak (). Kaupungissa hänen seuraajansa eli sikhit alkoivat elää hänen uskonnollisten opetustensa mukaan, joihin kuului esimerkiksi rukoilu kolme kertaa päivässä ja yhteisölliset keittiöt ("langar"), joissa hindulaisuudesta poiketen kaikki sikhit syövät samassa tilassa yhdenvertaisuuden osoituksena. Guru Nānak myös kirjoitti Gurmukhī-kirjoitusjärjestelmällä joukon hymnejä, joista tuli sikhiläisyyden pyhän teoksen Adi Granthin ydin. Kuollessaan vuonna 1539 Guru Nānak nimitti seuraajakseen Guru Angadin ja loi näin Gurujen linjan, joka jatkui aina kymmenennen Gurun Gobind Singhin kuolemaan saakka vuonna 1708. Dharma
Hindulaisuudessa dharmalla on monta merkitystä, muun muassa jumalallinen laki, olemassaolon laki, elämäntapa, oikeudenmukaisuus, uskonto, elämänohje, velvollisuus, hyve, oikeus, hyvyys ja totuus, "se joka ylläpitää kaikkeutta". Dharmalla voidaan tarkoittaa hindulaisuuden opetusta ja siksi se toimii myös uskonto-sanan vastineena. Dharma merkitsee uskonnon sisäisiä periaatteita. Esimerkiksi ihmisen dharma on oivaltaa jumalallisuus itsessään. Intialainen filosofia
Monet hindulaisen filosofian perinteet saivat vakiintuneet muotonsa keskiaikaisen brahmanilais-sanskriittilaisen skolastiikan aikana, ja siitä saakka hindulainen filosofia on jaettu kuuteen oikeaoppiseen ("astika") koulukuntaan ("darshana"), "Kuuteen Filosofiaan" ("ṣad-darśana"). Kaikki nämä kuusi koulukuntaa käyttävät Veda-kirjoja lähteenään:Nämä koulukunnat ryhmitellään usein kolmeen ryhmään historiallisin ja käsitteellisin perustein: Nyaya-Vaishesika, Samkhya-Jooga, ja Mimamsa-Vedanta. Kashmir
Kashmirissa on ollut jo varhaista Indus-kulttuurin asutusta. Kashmir on ollut historiassaan monesti itsenäinen ja hallinnut joskus lyhyen aikaa suurta osaa Intiasta. Kashmirissa, niin kuin muuallakin Intian niemimaalla, on näkynyt hindulaisuuden, buddhalaisuuden ja islamin leviäminen. Hindulaisuuden suuntaukset
Hindulaisuuden suuntaukset jakaantuvat lukemattomiin eri oppitraditioihin, jotka eroavat siinä, mikä jumaluuden ilmentymä ja mitkä pyhät kirjoitukset ovat tärkeimpiä. Nykyisin suurimmat pääsuuntaukset ovat Vishnun palvontaan keskittyvä vaishnavismi, Shivan palvontaan keskittyvä shaivismi eli shivalaisuus sekä Devin (Suuren Jumalattaren palvontaan keskittyvä shaktismi. Krishna-liike on tunnetuimpia uushindulaisuuden suuntauksia, ja se leviää etenkin Intian ulkopuolella. Äiti Amma
Amma on syntynyt alueelle jossa enemmistö kansasta on hindulaisia, ja hänen opetuksensa pohjautuu useimmiten hindulaiseen mytologiaan. Amma ei kuitenkaan kehota ketään vaihtamaan uskontoaan vaan menemään syvemmälle omaan uskontoonsa ja pyrkimään sen todellisen sanoman ymmärtämiseen. Amman näkemyksen mukaan kaikkien uskontojen päämäärä on kuitenkin aina sama: saada ihminen oivaltamaan olevansa yhtä Jumalan, kaikkeuden kanssa ja antaa ohjeita siitä, miten tämä oivallus saavutetaan. Madhukar
Vuonna 1992 Madhukar ryhtyi H.W.L. Poonjan, kuuluisan intialaisen "valaistuneen", Ramana Maharshin kiihkeän seuraajan oppilaaksi. Hänen harrastamastaan hindulaisesta Advaita-suuntauksesta tuli Madhukarin uskonto. Advaita-Vedanta (A-dvaita: ei kaksi = “epä-dualistinen”) on hinduismin mystillinen suuntaus, monistinen filosofia (monismi = kaikki on yhtä), jonka juuret, muiden monististen filosofioiden ohella, ovat Shankarassa (788–820). Sri Poonja antoi Madhukarille hänen nimensä, ja hän valaistui ymmärtämään “kuka hän todella on”. Keskiajan filosofia
Kun juutalaisuus ja kristinusko saivat alkunsa pienten ryhmien uskontona, islam kehittyi nopeasti laajenevan valtakunnan uskontona. Sadan vuoden aikana Muhammadin vuonna 632 tapahtuneesta kuolemasta islaminusko oli levinnyt Intiaan, Pohjois-Afrikkaan ja eteläiseen Espanjaan saakka. Seurauksena islamin alaisuuteen tuli useita erilaisia kulttuureita, ja se kohtasi muun muassa juutalaisuuden, kristinuskon ja zarathustralaisuuden teologiset järjestelmät sekä Intian ja Kreikan vanhat filosofiat. Tämä sai islamilaiset oppineet hyödyntämään filosofiaa Koraanin oppien tulkitsemisessa. Islamilaisessa ajattelussa esiintyikin rinnakkain kristillisen skolastiikan kanssa samanlaisia aatevirtauksia, joissa antiikin filosofiaa pyrittiin yhdistämään islamilaiseen teologiaan. Atomismi
Tästä näkemyksestä väiteltiin intialaisessa filosofiassa 1700-luvulle saakka sekä hindulaisen filosofian mimamsa- ja nyaya-koulukunnissa että buddhalaisessa filosofiassa. Kilpailevan holistisen näkemyksen mukaan lauseet olivat ensisijaisia elementtejä, jotka annetaan alun perin silloin kun sanat lausutaan, ja sanoihin päästään vain analyysin ja abstrahoinnin kautta. Nämä kaksi näkemystä tunnettiin nimellä "a-kShaNDa-pakSha" (jakamattomuus eli lauseholismi), näkemys, jota kehitti myöhemmin Bhartrihari (n. 500 jaa.); ja "kShaNDa-pakSha" (atomismi), näkemys, jonka mimamsa- ja nyaya-koulukunnat omaksuivat. Lamalaisuus
Lamalaisuus eli tiibetiläinen buddhalaisuus tai tiibetinbuddhalaisuus on buddhalaisuuden erityinen tiibetiläinen suuntaus. Lamalaisuus alkoi kehittyä vajrayānabuddhalaisuudesta 700-luvulla. Tiibetinbuddhalaisuus on nykyään levinnyt etenkin tiibetiläisten ja mongolialaisten asuttamilla alueilla kuten Tiibet, Nepal, Intia ja Mongolia. Kaakkois-Aasia
Ensimmäinen Kaakkois-Aasiaan saapunut vieras uskonto oli hindulaisuus ajanlaskun ensimmäisillä vuosisadoilla. Se levisi Intiasta koko alueelle, mutta nykyään se on virallisena uskontona vain Balilla. Hindulaisuus sekoittui osittain paikallisiin uskomuksiin ja siitä tuli myös vallankäytön väline tuon aikaisissa kuningaskunnissa, joissa kuningas edusti jotain hindujumalaa – ja tavallisesti jotain toista kuin edeltäjänsä, mikä merkitsi uusien temppelien rakentamisesta jokaisen uuden kuninkaan tullessa valtaan. Toisaalta uskonto vaikutti myös vallanvaihdoksiin, sillä epäonninen kuningas ei ollut jumalten suosiossa ja siksi hänet piti vaihtaa. Om-tavu
Om-tavun löydyttyä hindulaisten pyhistä kirjoituksista sitä on pidetty Brahman ilmentymänä joka sai aikaan universumin. Hindulaisuuden mukaan Om-tavun värähtely onkin koko kosmoksen runko. Symboli on niin pyhä, että sillä aloitetaan ja päätetään kaikki hindulaiset mantrat. Tämä tavu on kaikista eniten hindulaisuutta edustava symboli. Intialainen musiikki
Intialainen taidemusiikki, sellaisena kuin se kahdessa eri traditiossaan, eteläisessä ja pohjoisessa, nykyään tunnetaan, on pitkän historiallisen kehityksen ja lukemattomien kulttuurivaikutteiden tulos. 1100- ja 1200-luvulta alkaen islamilaiset vaikutteet maan pohjoisosassa johtivat hindustani-musiikin kehittymiseen. Eteläisillä alueilla kehittynyttä musiikkia kutsutaan karnaattiseksi. Rigveda
Rigveda (devanagari: ऋग्वेद; IAST: "Ṛgveda", eli ṛc säkeet + tieto) on kokoelma varhaisia intialaisia uskonnollisia hymnejä.
Rigvedaa pidetään vanhimpana Intian pyhänä tekstinä, joka säilyi pitkään suullisessa muodossa ja lienee alkujaan laadittu Punjabissa myöhäispronssikaudella joskus 1700–1000 eaa., aikana jolloin arjalaiset levittäytyivät Intiaan. Lopullisen asunsa teos saavutti ehkä 700–600 eaa. Timo Heikkilä
Kalevalan kertomuksessa maailma syntyi linnun munasta, mutta alkuperäisiin kansanrunoihin viitaten Heikkilä esittää, että maailman syntyä edelsi jumal-olentojen yhteenotto. Joidenkin kansanrunojen mukaan aluksi äitijumalatar Iro-neito synnytti kolme poikaa. Yksi poika, Ilmarinen, jäi paikalleen, Heikkilän mukaan alku-Logokseen aurinkoon, kun taas Väinämöinen ja Joukahainen lähtivät yhdessä kulkemaan ”Tietä”. Veljekset alkoivat kuitenkin kulkea erilleen ja joutuivat vastatusten. Näin kuvataan kuinka pimeän Pohjolan langennut jumalolento Joukahainen kääntyi vastustamaan Väinämöistä. Väinämöinen lauloi Joukahaisen suohon, jonka jälkeen katkeroitunut Joukahainen kosti ampumalla Väinämöisen mereen. Väinämöinen ajelehti meressä, kunnes Sotka-lintu muni hänen polvelleen. Munat särkyivät, ja niistä syntyi maailma. Heikkilä esittää Väinämöisen ja Joukahaisen välisen taistelun saaneen alkuun maailmansynnyn, ja että tuo taistelu yhäkin on käynnissä, ja vastavoimien dynamiikallaan pitää yllä maailman olemassaoloa. Näin tuo Kilpalaulannan Väinämöisen ja Joukahaisen yhteisvoima vertautuu sähköön, sen + ja - napoihin. Mithralaisuus
Mithralaisuuden alkuperää ei täysin tunneta. Yhden teorian mukaan se kehittyi persialaisesta zarathustralaisuudesta, jossa vaikutti Mithra-kultti. Vastaavasti tämän kultin alkuperä oli indoiranilaisessa Mitra-kultissa. Toisen teorian mukaan mithralaisuuden alkuperä oli hellenistisessä kultissa, johon sisältyi auringonjumalan Helioksen palvonta. Myös yksi manikealaisuuden jumalolennoista, Mithra, lienee vaikuttanut osaltaan mithralaisuuteen. Intia
Intian nykyisen kulttuurin pohja syntyi pitkällä vedalaisella ajalla noin 1800–500 eaa., jolloin Intia oli hajanainen ja eepokset Rigveda ja Veda syntyivät. Rigveda-kertomukset liittyvät mitä luultavimmin niin sanotun Kalmisto H -kulttuurin arjalaisten leviämiseen Luoteis-Intiassa 1900-luvulta eaa. alkaen. Rigvedan tapahtumien uskotaan päättyneen vuoteen 1000 eaa. mennessä. Arjalaiset olivat alussa paimentolaisia, mutta aikaa myöten heistä tuli kylissä asuvia maanviljelijöitä. Pitkään aikaan ei ollut valtiomaista yhteiskuntaa. Arjalainen yhteiskunta oli jakautunut moneen luokkaan eli kastiin. Erään käsityksen mukaan viimeinen indoiranilainen muuttoaalto olisi ollut vasta vuonna 1300 eaa. Krishna-liike
Krishna-uskontoa pidettiin sen alkuaikoina uutena uskonnollisena liikkeenä ja arvostelijat näkivät sen vaarallisena kulttina. Kumpikaan näistä määritelmistä ei sovi ISKCON:iin, vaan siihen sopii paremmin kuvaus palvonnallisesta hindulaisesta saarnausliikkeestä, jonka Prabhupada toi länteen. Liikkeen 40-vuotisen olemassaolon aikana se on kohdannut erinäisiä jännitteitä suhteessa ympäröivään maailmaan, jotka johtuvat sen
1. yleiset intialaiset käsitykset ovat ristiriidassa vallitsevien uskonnollisten käsitysten kanssa. Näistä esimerkkeinä ovat läntinen lineaarinen aikakäsitys suhteessa intialaiseen sykliseen käsitykseen. Lännen uskonnoissa ihminen elää yhden elämän maan päällä ja sitten lopettaa olemassaolonsa tai viettää ikuisuuden taivaassa tai helvetissä. Uskonnollinen sota
Historioitsija Jacques Ruellandin mukaan heprealaisten alkuperäinen pyhä sota, valloitussota, oli muslimien jihadin ja siitä seuranneiden Espanjan takaisinvaltauksen ja ristiretkien alkuperänä. Nykyajan uskonnollisten sotien alkuperä valitettavana mutta oikeutettuna puolustussotana löytyy sen sijaan myöhemmästä heprealaisesta pyhän sodan käsitteestä, joka syntyi Babylonian vankeuden aikana. Skandinaavinen mytologia
Maailman alkuperä on myyttien mukaan valtavassa rotkossa, Ginnungagapissa. Rotko rajoittui etelässä Muspelheimiin, tulen sijoille, jota vartioi tulijättiläinen Surt liekehtivällä miekallaan. Pohjoisessa oli kylmä Niflheim. Sen Hvergelmir-kaivosta virtasi 11 virtaa, joiden nimi oli Élivágar. Vedet valuivat Ginnungagapiin, jonka ne täyttivät jäätyessään. Kun jäävuori kasvoi, sen sulatti Muspellin kuumuus. Tästä syntyneessä vedessä alkoi syntyä Ymir-jättiläinen. Sumussa muodostui myös toinen olento, valtava lehmä nimeltä Auðhumla, jonka nisistä valui maitoa neljänä jokena, joista Ymir sai ravintonsa. Kun Ymir ateriansa jälkeen nukahti, se alkoi hikoilla, ja sen kosteista kainaloista kasvoivat esiin mies ja nainen. Samalla Ymirin jalat siittivät keskenään hirviömäisen kuusipäisen pojan, josta tuli jättiläisten esi-isä. Audhumla-lehmä sai ravintonsa nuolemalla jäässä kiinni olevia suolaisia kiviä. Kivestä syntyi vähitellen kolmessa päivässä mieshahmo Búri, josta tuli Odinin isoisä. Odin ja hänen kaksi veljeään Vile ja Ve olivat ensimmäiset jumalat. Ahimsa
Vaikka ahimsa oletusti mainitaan ensimmäisin kerran nimenomaan hindulaisuuden pyhissä kirjoituksissa, korostui sen merkitys hindujen keskuudessa vasta jainalaisuuden ja buddhalaisuuden vaikutuksesta. Sittemmin se on kuitenkin ollut keskeinen osa hindulaisuutta jo yli 2000 vuoden ajan ja sitä pidetään kaikkein tärkeimpänä hyveenä. Bhagavad Gita
Bhagavad Gītā (devanagari: भगवद्गीता, usein lyhyemmin "Gita") on 400–100 eaa. syntynyt hindulaisuuden pyhä kirjoitus, joka on osa laajempaa tekstikokonaisuutta "Mahabharataa (Aranyakaparva. 25 - 42)." Teoksen nimi tarkoittaa "Herran laulua". Bhagavad Gītāssa Krishna, joka hindulaisuuden valtasuuntauksissa katsotaan Vishnun avataraksi, ilmoittaa olevansa Jumala ja kuvailee omaa jumaluuttaan sekä olemassa olevan suhdetta itseensä. Intialainen taidemusiikki
Kun Intia 1000-luvun alkupuolelta lähtien joutui luoteesta lukemattomina aaltoina tulleiden islaminuskoisten kansojen hyökkäysten kohteeksi, syntyi perusta tapahtumalle, jossa Intian alkuaan hindulainen musiikkikulttuuri alkoi 1200-luvulta lähtien eriytyä kahteen omaa tietään kulkevaan osaan. Pohjoisessa uudet kulttuurivaikutteet saivat voimakasta jalansijaa, mutta eteläisin osa maata jäi pitkäksi aikaa hindulaisten ruhtinaiden hallintaan, eikä se pohjoiseen verrattuna juurikaan ottanut itseensä osia ei-hindulaisten musiikkikulttuurien elementeistä. Intialaisen taidemusiikin identiteetissä jako näkyi pohjoisen hindustanilaisen ("Hindustaanii", ) ja eteläisen karnaattisen ("Karnātak", ) tradition syntymisenä. Shinbutsu shūgō
Vastakkaista näkemystä edustaa japanilainen historioitsija Toshio Kuroda (ja hänen kannattajansa), joka väitti kuuluisassa artikkelissaan "Shinto in the History of Japanese Religion" (julkaistu englanniksi vuonna 1981), että šintolaisuudesta tuli itsenäinen uskonto vasta nykyaikana ja että se syntyi keskiajalla buddhalaiselta pohjalta. Kurodan keskeinen argumentti on se, että vasta Meiji-kauden nationalistiset ideologit kehittivät šintolaisuudesta oman uskontonsa. Hän huomauttaa, että Heian-kauden hallinnon muodollistamat kameihin liittyvät rituaalit ja valtion luoma pyhäköiden luokittelu eivät tarkoittaneet šintolaisuuden nousua itsenäiseksi uskonnokseen vaan yritystä selittää paikallisia uskomuksia buddhalaisin käsittein. Hän väittää myös, että vaikka sanan ”shintō” muodostavaa kahta kirjoitusmerkkiä käytettiinkin jo hyvin varhaisissa teksteissä, esimerkiksi "Nihonshokissa", se ei tarkoita, että nykyajan šintolaisuus olisi ollut uskontona olemassa, koska merkkejä käytettiin alun perin tarkoittamaan taolaisuutta tai niillä viitattiin uskontoon yleensä. Kurodan mukaan monet šintolaisuuden piirteet, kuten peilien ja miekkojen palvonta tai jopa itse Ise-jingūn rakenne (šintolaisuuden pyhin ja tärkein pyhäkkö), ovatkin tyypillisiä taolaisuudelle. Vanhoissa kirjoituksissa esiintyvä sana ”shintō” ei siis välttämättä tarkoita mitään ainutlaatuisen japanilaista. Buddhalainen filosofia
Vaikka varhainen buddhalaisuus (josta mahayana-buddhalaiset käyttävät nimitystä hinayana) asetetaan usein myöhempää buddhalaisuutta (mahayana) vastaan siinä, että viimeksi mainittu painottaa pyrkimystä ei pelkästään omaan vaan kaikkien (ilmenevien) olentojen valaistumiseen, kummassakaan tapauksessa eettistä elämää ei voida pitää ”itsekkäästi” motivoituneena, koska buddhalaisen opin mukaan ”itsen” käsite on vain illuusio. Buddhalaisuuden mukaan yksilön ja muiden välillä ei ole todellista eroa. Tämän vuoksi yksilön tuli pyrkiä kasvattamaan kaikkien elävien olentojen onnellisuutta yhtä paljon kuin omaansa. Tämä on eräs syy, jonka vuoksi jotkut buddhalaiset valitsevat vegetarismin. Tieteen ja uskonnon välinen suhde
Ihmiskunnan varhaisimpiin todellisuuskäsityksiin on kuulunut sielu-uskoinen luonnonpalvonta – metsässä, ilmassa ja vedessä asuvien henkiolentojen ja vainajien suostuttelu ja lepyttäminen taikamenojen avulla, joissa välittäjänä toimii heimon poppamies tai šamaani. Monissa monijumalisissa uskonnoissa kuten muinaisen Egyptin ja Kaksoisvirranmaan uskonnoissa jumalat olivat tai edustivat taivaankappaleita ja toisissa katsotaan, että koko todellisuus on osa yhtä jumalaa, kuten hindulaisuudessa. Yksijumaliset uskonnot kuten juutalaisuus ja muinaispersialainen zarathustralaisuus hyväksyivät vain yhden jumalan. Myöhemmät metafyysisiksi kutsutut ajattelun järjestelmät myöhäisantiikin uusplatonismista Hegelin idealismiin korvaavat jumalan käsitteellä tai periaatteella, kuten Plotinoksen Yksi tai Hegelin Objektiivinen Henki. Vaikka tieteen katsotaan syntyneen antiikin Kreikassa, varsinainen kokemusperäinen ja kokeellinen tutkimusmenetelmä saavutti kypsyytensä vasta uuden ajan alussa, minkä jälkeen tiede on kohonnut keskeiseksi nykyaikaisen ihmisen todellisuuskäsityksen muodostamisen välineeksi. Vinayak Damodar Savarkar
Savarkarin mukaan hindut olivat muodostaneet Intiassa jo vedalaiselta kaudelta alkaen kansakunnan, jolla oli luonnolliset ja pyhät rajat. Juuri hindulaisuuden intialainen alkuperä teki siitä intialaisten oikean uskonnon. Intian kristityt ja muslimit eivät verenperinnöstään huolimatta voineet olla todellisia intialaisia, koska heidän uskontonsa olivat peräisin Intian ulkopuolelta. Savarkarin mielestä Intiasta ei olisi pitänyt edes käyttää eurooppalaisten antamaa nimeä Intia, vaan nimeä Hindustan, joka hänen mukaansa oli maan alkuperäisin, oikein ja pyhin nimi. Savarkar sai aatteellisia vaikutteita 1870-luvulla perustetusta Arya Samaj -seurasta, jonka levittämän käsityksen mukaan hindulainen Intia oli koko maailman sivistyksen kehto. Hindulaisuutta puolustaneista jyrkistä mielipiteistään huolimatta Savarkar ei ollut yksityiselämässään uskonnollinen ja häntä on luonnehdittu lähes ateistiksi. Uskonnon alkuperä
Juutalais-kristillisessä uskonnossa ihmiset heijastavat kaikkeuteen muiston isästä suurena suojelevana voimana. Lapsuudesta tutut kasvot ovat suurentuneet taivaassa äärettömiksi. Uskonto on ”ihmiskunnan universaali pakkoneuroosi”, josta päästää eroon, kun ihmiset vihdoin luonnontieteellisen tiedon avulla oppivat hahmottamaan todellisuuden ilman harhaluuloja. Hindulaisuus
Hindulaisten tunnusomaisiin piirteisiin kuuluu myös pyhiinvaellus, jolloin käydään kerran elämässä peseytymässä Ganges-virrassa. Hindulaisen yhteiskunnan luokkajärjestelmä korkeimmasta luokasta ("varnasta") alempaan: papit ja oppineet ("bramiinit"), soturit, virkamiehet ja hallitsijat ("kshatriyat"), kauppiaat ja maanviljelijät ("vaishyat"), palvelijat ja työläiset ("shudrat") ja kastittomat ("Dalitit"). Hindulaisuus
Hindulaisuudessa on useita suuntauksia ("sampradaya"), joista merkittävimmät ovat shaivismi eli shivalaisuus (ja siihen läheisesti kuuluva shaktismi), vaishnavismi eli vishnulaisuus, veerashaivismi (Lingayatit), smartismi sekä uus- ja reformihindulaisuus. Suuntausten pyhiä kirjoja ovat muun muassa Veda-kirjat ja Bhagavad Gita. Länsimaissa tunnetuimpia ns. uushindulaisia liikkeitä ovat Vishnun erästä "avataria" eli ruumillistumaa Krishnaa palvova Krishna-liike. Hindulaisuuden historia
Vuonna 1947, kun Pakistan ja Intia erotettiin toisistaan osin uskonnollisia rajoja pitkin, Intiasta tuli muodollisesti uskonnoton mutta käytännössä hindulaisuuden dominoima valtio. Toisaalta intialaisten muuttaminen ulkomaille, sekä Eurooppaan että Afrikkaan, on johtanut hindulaisten yhteisöjen syntymiseen eri puolille maailmaa. Britanniassa lasketaan elävän noin miljoona hindua, ja vuonna 2008 siellä on avattu Euroopan ensimmäinen hinduille suunnattu valtion rahoittama alakoulu. Jainalaisuus
Jainalaisuus on perustaltaan ateistinen, mutta siihen on kuitenkin hindulaisuuden vaikutuksesta syntynyt jumalisto. Jainalaiset jumalat voidaan jakaa neljään ryhmään ja useaan alaryhmään. Vedalaisesta jumalmaailmasta peräisin olevia Indra-jumalia on 64, ja lisäksi on useita pikkujumalia. Heitä ei kuitenkaan palvota kuten tirthankara-hahmoja, eikä jainalaistemppeleissä ole jumalkuvia. Tantra
Kaikki yritykset saada selville tantrismin kulttuurillinen alkuperä ovat jääneet teoreettiseksi spekulaatioksi. Yhtä epävarmaa on tantrismin maantieteellisen kehdon sijainti. Vaikka monet tantrisen liikkeen keskukset on paikallistettu Intian rajamaille kuten Kashmiriin tai Assamiin, yhtä tärkeitä tantrismin keskuksia ovat Andhra, Kerala, Madhya Pradesh ja Orissa. Minkäänlaista alkukeskusta, josta tantrismi olisi ponnistanut ei näytä olevan olemassa. Minkäänlaista ratkaisevaa todistetta hindutantran olemassaolosta ennen vuotta 800 jälkeen ajanlaskun ei myöskään ole olemassa, vaikka suurin osa tutkijoista on sitä mieltä, että hindutantrismin klassinen muoto sai alkunsa ainakin kaksi tai kolme vuosisataa aikaisemmin. Vaikuttaa siltä, että ajalla kahdeksannelta vuosisadalta yhdeksännelle tantrismi kukoisti Intiassa. Suurin osa ”tantrisista” teksteistä (Tantrat, Samhitat ja Agamat) ajoittuvat tälle kaudelle kuten myös monet temppelit ja tantristen traditioiden suurimmat ajattelijat kuten Abhinavagupta. Jo keskiajalla ja myöhemmillä vuosisadoilla tantrinen liike vaikutti kaikkiin hinduismin muotoihin. Voidaankin huomata että nykypäivän hindu-pantheon on pitkälti muodostettu tantrisista jumalolennoista. Tantrismi jätti jälkensä myös ”valtavirtahindulaisuuden” temppeleihin, kuvastoon ja rituaaleihin. Jotkut tutkijat näkevätkin siis kaiken hindulaisuuden keskiajalta eteenpäin olevan oikeastaan ”tantrista”. Buddhalaisuus
Intiassa buddhalaisuus alkoi kadota 500-luvulta lähtien, mikä johtui mahdollisesti hindulaisuuden renessanssista. 1100-luvulta eteenpäin muslimivalloitukset hävittivät buddhalaisuuden Intiasta käytännössä kokonaan. Tässä vaiheessa buddhalaisuus oli kuitenkin jo asettunut muualle Aasiaan. Tantra
Melko toisenlaisen näkökulman mukaan tantrismi juontaa juurensa arjalaisesta tai vedisestä uskonnosta itsestään. Tämän näkemyksen mukaan tantrismi on älyllisen ja uskonnollisen eliitin perintöä eikä pohjaudu hindulaisuuden kansanomaisiin liikkeisiin. Tätä näkemystä perustellaan sillä, että tantrisia uskomuksia ja harjoituksia esittelevät tekstit on ensin kirjoitettu sanskritiksi eikä millään kansanomaisella arkikielellä. Fundamentalismi
Hindulaiseen ja buddhalaiseen fundamentalismiin liittyy käsitys kulttuurisesta ja kansallisesta puhtaudesta enemmän kuin opillinen puhtaus. Uskonnollisen fundamentalismin kehittymistä hinduismissa ja buddhalaisuudessa estää se, että ne ovat islamiin ja kristinuskoon verrattuna niin hajanaisia uskontoja, että yksikään suuntaus ei pysty julistautumaan alkuperäisen uskon edustajaksi. Fundamentalistisille hindu- ja buddhalaisryhmille politiikka onkin usein tärkeämpää kuin uskonto. Ne ovat ottaneet vaikutteita 1800-luvun länsimaisesta Teosofisesta seurasta. George Harrison
Harrisonin hengellinen etsintä vaikutti hyvin vahvasti hänen musiikkiinsa ja elämäänsä. Harrison kasvoi Liverpoolin roomalaiskatolisessa yhteisössä, mutta aikuistuttuaan hän kiinnostui voimakkaasti intialaisesta hindulaisuudesta. Hänen hengellisyytensä sai alkunsa 1960-luvun puolivälin kannabis- ja LSD-kokeiluista, joita seurasi kiinnostuminen Ravi Shankarin sitar-muusikista ja sen jälkeen intialaisguru Maharishi Mahesh Yogin opettamasta transsendenttisestä meditaatiosta. Harrison vietti paljon aikaa Intiassa ja tutustui gurujensa opetusten ja lukemiensa kirjojen kautta hindulaiseen filosofiaan. Hän myös johdatti muut Beatlesin jäsenet tutustumaan hindulaisuuteen. Moni Harrisonin tekemä Beatles-kappale ja soolouran kappale kuvailee Harrisonin hengellisiä ajatuksia ja hindulaisia opetuksia. Helvetti
Lähi-itä on toiminut monien nykyisten maailmanuskontojen perustamispaikkana. Abrahamilaisiin uskontoihin lukeutuva bahailaisuus on yksi maailman nuorimpia maailmanuskontoja. Siyyid Ali Muhammadin – myöhemmin Báb – perustama herätysliike toimi islamin toiseksi suurimman suuntauksen, šiialaisuuden, sisällä. Báb ennusti imaami Mahdin tuloa, ja lopulta liike erkaantui islamista omaksi uskonnokseen vuonna 1848. Varsinaisen bahailaisuuden perusti Bábin seuraaja Mírzá Husayn-`Alí eli Bahá'u'lláh. Hän julisti itsensä Mahdiksi ja saarnasi hänessä täyttyvän Mooseksen, Jeesuksen ja Muhammadin opetukset. Bahailaisuus ei hyväksy helvettiä paikkana, vaan ennemminkin erotuksena jumaluudesta. Dharmashastra
Dharmashastra on Warerun aikana Mon-kuningaskunnassa laadittu lakiteos, jonka myöhemmin omaksuivat myös muut Burman ja Thaimaan kuningaskunnat. Teoksen etymologiana on sekä buddhalaisuuden että hindulaisuuden karma ja dharma, joista jälkimmäinen tarkoittaa sanskriitin kielellä lakia ja oikeutta, oikeudenmukaisuutta sekä myös Buddhan oppia. Dharmashastran lakikirjat muodostivat filosofis-uskonnollissa mielessä velvollisuuden, hyödyn ja rakkauden kolminaisuuden. Himalaja
Himalajan alueella elää lähes 40 miljoonaa ihmistä. Ala-Himalajaa ja Himalajan keskimmäisen vuorijonon laaksoja itäisestä Kashmirista aina Nepaliin saakka asuttavat enimmäkseen intialaista alkuperää olevat hindut. Pohjoisessa Ylä-Himalajaa asuttavat tiibetiläiset buddhalaiset Ladakhista Koillis-Intiaan. 1 830–2 440 metrin korkeudella Keski-Nepalissa intialaiset ja tiibetiläiset kulttuurit ovat sekoittuneet muodostaen omanlaisensa kulttuurin, joka on yhdistelmä kumpaankin kuuluvia perinteitä. Intian itäisen Himalajan ja itäisen Bhutanin lähiympäristöä asuttavat animismin harjoittajat, joiden kulttuuri on samankaltainen kuin pohjoisessa Myanmarissa ja Kiinan Yunnanin maakunnassa. Läntistä Kashmiria asuttavat muslimit, joiden kulttuuri vastaa Afganistanin ja Iranin kulttuuria. Kashmir
Kashmirin alueella yleisimmät uskonnot ovat islam, hindulaisuus ja buddhalaisuus. Maan väestön enimmäkseen kaksijakoinen hindu-muslimitausta onkin johtanut vuodesta 1947 Kashmirissa moniin väkivaltaisiin levottomuuksiin. Hinduvetoinen Intia ja muslimivetoinen Pakistan ovat pitkään kiistelleet alueen omistuksesta. Idän kiinalaistiibetiläistyyppisen väestön takia myös Kiinalla on ollut vaatimuksia joitain alueen osia kohtaan. Sekä äärimuslimit että äärihindut ovat kohdelleet toista uskonnollista ryhmää kaltoin. Hindulaisuuden historia
Klassisella kaudella palvonta keskittyi kahden jumaluuden Shivan ja Vishnun palvontaan, ja palvomista varten rakennettiin temppeleitä. Kuusikanta
Kuusikulmaisia tähtiä on esiintynyt myös hindulaisuudessa, buddhalaisuudessa ja jainalaisuudessa. Myöskään näiden ja Euroopan vastaavien merkkien yhteydestä ei ole tietoa. On mahdollista, että niillä on sama alkuperä, mutta heksagrammi saattoi yhtä hyvin kehittyä itsenäisesti eri kulttuureissa. Zarathustralaisuus
Zarathustralaisuus (harvemmin mazdalaisuus) on uskonto ja filosofia, jonka perusti profeetta Zarathustra. Sen perusajatuksena on yhden jumalan, Ahura Mazdan, palvominen. Zarathustralaisuus syntyi Persiassa vuoden 600 eaa. tienoilla, kun uskonnollinen filosofi Zarathustra yksinkertaisti varhaisten iranilaisjumalien luetteloa jakaen luettelon kahteen vastakkaiseen voimaan: hyvään Ahura Mazdaan ja pahaan Angra Mainyuhun. Zarathustran ajatuksien pohjalta syntyi virallinen uskonto zarathustralaisuus. Tosin jotkut tutkijat pitävät Zarathustraa kokonaan myyttisenä hahmona. Juutalaisuus
Rabbiinisen lain mukaan juutalaisuus on Israelin kansan uskonnollinen yhteisö. Perimätiedon mukaan ensimmäinen juutalainen oli Kaldean (nykyinen Irak) Ur’issa syntynyt Abraham, joka sai Jumalalta käskyn muuttaa kotimaastaan Kanaanin maahan (nykyisen Israelin alue). Juutalaisuuden alkuperäiset ja tähän päivään asti periytyvät erityispiirteet ovat usko yhteen Jumalaan sekä miespuolisten jäsenten ympärileikkaus kahdeksantena päivänä syntymästä. Talmudin mukaan juutalainen on jokainen juutalaisesta äidistä syntynyt tai juutalaisuuteen kääntynyt ja seurakuntaan liittynyt henkilö. Talmudin mukaan koko ihmiskuntaa sitoo Nooan liitto ja se on Israelin liiton edelläkävijä. Zarathustralaisuus
Zarathustralainen uskonto syntyi kritiikin kautta, jota profeetta Zarathustra esitti vallitsevaa uskontoa ja sen papistoa vastaan. Zarathustra hyökkäsi Persiassa ennen zarathustralaisuutta vaikuttanutta Veda-uskontoa vastaan. Kritiikin kohde oli Indra-jumalan palvonta. Indra esiintyy Rigvedassa sään ja sodan jumalana. Myös muita Veda-kirjoista tuttuja jumaluuksia esiintyy zarathustralaisissa kirjoituksissa. Legendan mukaan papisto tappoi Zarathustran ja hänestä tuli uskonnon ensimmäinen marttyyri. Hindulaisuus
Eräät hindulaisuuden kannattajat ovat monisteja. Monistisen näkemyksen mukaan mieli ja aine ovat yhtä. Monistit näkevät yhden jumalan lukemattomina ilmentyminä, jonka ei-hindut sekoittavat helposti polyteismiin. Monistisen näkemyksen mukaan on olemassa vain yksi ykseys, jonka ilmentymiä muut jumaluudet ovat - samalla tavoin kuin eri värit ovat prisman hajottaman valonsäteen eri ilmentymiä. Monet uskovat, että persoonalliset jumalat voivat johdattaa palvojansa lähemmäksi "mokšaa", jälleensyntymien ketjusta vapautumista. Helvetti
Šintolaisuus syntyi 500-luvulla Japanissa erotuksena buddhalaisuudesta ja kungfutselaisuudesta. Uskonnossa on tärkeää kamien eli lukemattomien jumalien ja henkien kunnioittaminen. Vaikka jumalia on monia, vain jotkut niistä ovat huomattavassa asemassa. Tärkein on aurinkojumalatar Amaterasu. Hänen uskotaan lähettäneen pojanpoikansa Ninigi-no-Mikoton maan päälle, joka vastaavasti perusti Japanin keisarihuoneen. Krishna-liike
"Gaudiya-vaishnavismi" on monoteistinen perinne, jonka juuret ulottuvat 1200-luvulla eläneen Madhvacaryan ja 1100-luvulla eläneen Ramanujan teistisiin "vedanta"-oppilasketjuihin. "Vedanta" tarkoittaa sananmukaisesti tiedon johtopäätöstä. "Vedanta-sutra" on filosofinen teos, joka perustuu "upanisadeihin", Intian vanhimpiin filosofisiin kirjoituksiin. Hasidismi
Hasidismi eli hasidilaisuus on juutalainen mystinen herätysliike, joka syntyi Itä-Euroopassa 1700-luvulla liberaalina suuntauksena ortodoksijuutalaisuudessa. Hasidit pitivät senaikaista talmudiaanista ortodoksijuutalaisuutta ”lakiuskontona”, joka heidän mukaansa keskittyi liiaksi opillisuuteen ja väheksyi vilpitöntä, sydämestä lähtevää uskoa. Hasidit korostivat iloa, optimismia ja uskonnollista intomielisyyttä vanhoillisjuutalaisten painottamien asketismin ja paaston sijasta. Juutalaiset
Juutalaisuus on juutalaisten perinteinen uskonto. Se on yksi maailman ensimmäisistä monoteistisista uskonnoista, ja yksi vanhimmista vielä nykyaikana harjoitetuista uskonnoista. Kristinusko ja islam ovat syntyneet juutalaisuuden pohjalta. Rabbiinisen lain mukaan juutalaisuus on Israelin kansan uskonnollinen yhteisö. Perimätiedon mukaan ensimmäinen juutalainen oli Kaldean (nykyinen Irak) Ur’issa syntynyt Abraham, joka sai Jumalalta käskyn muuttaa kotimaastaan Kanaanin maahan (nykyisen Israelin alue). Juutalaisuuden alkuperäiset ja tähän päivään asti periytyvät erityispiirteet ovat usko yhteen Jumalaan sekä miespuolisten jäsenten ympärileikkaus kahdeksantena päivänä syntymästä. Talmudin mukaan juutalainen on jokainen juutalaisesta äidistä syntynyt tai juutalaisuuteen kääntynyt henkilö. Juutalaisuuden mukaisesti uskova ei siis ole automaattisesti juutalainen; seurakuntaan ja yhteisöön joko synnytään tai liitytään kääntymällä. Talmudin mukaan koko ihmiskuntaa sitoo Nooan Liitto ja se on Israelin liiton edelläkävijä. Kashmirin konflikti
Hindulaisuus on Intian pääuskonto ja islam Pakistanin pääuskonto. Intia, Pakistan ja Kiina ovat jakaneet Kashmirin, mutta alueen hallintasuhteista ei ole päästy lopulliseen sopuun. Sekä Intia että Pakistan vaativat Kashmiria itselleen. Intia ja Pakistan ovat käyneet alueesta kolme sotaa. Kun brittien siirtomaa Intia itsenäistyi, se jakautui muslimienemmistöiseen Pakistaniin ja hinduenemmistöiseen Intiaan. Mieli
Hindulaisuuden eri koulukunnat ovat erimielisiä siitä, onko sielu (sanskriitiksi "atman") erillinen vai sama kuin Brahman, jumalallinen todellisuus tai maailmansielu. Buddhalaisuudessa on pyritty erkanemaan tällaisesta metafyysisestä spekuloinnista, ja sen piirissä on esitetty, ettei ihmistä erillisenä olentona ole olemassa. Intialainen filosofi Sri Aurobindo pyrki, samoin kuin monet uususkontojen edustajat, yhdistämään itämaisen ja länsimaisen psykologisen perinteen integraalipsykologiassaan. Uskonnottomuus
Länsimaista uskonnotonta ajattelua tunnetaan muinaisesta Intiasta ja antiikista alkaen. Uskonnosta vapaata ajattelua, joka suhtautuu arvostelevasti kirkkoon ja sen vaikutukseen yhteiskunnassa ja pyrkii täydelliseen uskonnon ja ateismin vapauteen, on kutsuttu vapaa-ajatteluksi. Vapaa-ajattelua kehittivät valistuksen ajan ajattelijat ja sitä ovat edustaneet yleensä ateistit Hindulainen filosofia
Hindulainen filosofia on yksi intialaisen filosofian merkittävimpiä osia. Se kytkeytyy läheisesti hindulaisuuteen uskontona. Filosofiaa kuvaa vapaamielinen universalismi. Mahabharata
Mahābhārata (; ”Suuri Intia”) on intialainen uskonnollis-filosofinen suureepos. Se on hindulaisuuden keskeisimpiä tekstejä. Hindulaisuuden historia
Hindulaisuus on kehittynyt Intiassa tuhansien vuosien aikana. Sillä ei ole yhtä perustajaa tai perustamisaikaa, vaan sen pohjana olevat pyhät kirjoituksetkin sisältävät vaikutteita monilta eri vuosisadoilta ja monista kulttuureista. Vishnu
Vishnu (hindiksi विष्‍णु, IAST: "Viṣṇu") on hindulaisuuden jumaluuden kolmiopin rakkautta ja elämää ylläpitävä jumala (Brahma on luojajumala ja Shiva on tuhoava ja uudelleenluova). Vishnu tunnetaan myös nimellä Narayana. Vishnua ja hänen ruumiillistumiaan palvoo hindulaisuuden vaishnalainen (vishnulaisuus) suuntaus. Se on yksi hindulaisuuden pääsuuntauksista. Arthur de Gobineau
Nykyaikaan saakka rodut Intiassa eivät kuitenkaan olleet säilyneet puhtaina, mikä Gobineaun mukaan johtui siitä, että suuri osa intialaisista oli välillä kääntynyt buddha­laisuuteen, joka hylkäsi kastijaon, ennen kuin uudelleen elpynyt hindulaisuus lopulta syrjäytti Intiasta buddha­laisuuden. Gobineaun mukaan buddhalaisuus samoin kuin islam olivat rappeutuneita uskontoja ja jokainen yhteiskunta, jossa jompi­kumpi niistä oli päässyt vallitsevaksi, oli selvästi hajoamis­tilassa. Druusit
Druusilaisuus syntyi ismaililaisista opetuksista ja siihen on vaikuttanut sen ohella myös juutalaisuus, kristinusko, gnostilaisuus, uusplatonismi ja iranilaiset uskonnot. Uutta uskontoa alettiin saarnata Kairossa vuonna 1017 Hamza ibn-'Ali ibn-Ahmadin ja Muhammad ibn Ismail al-Darazin johdolla, joista jälkimmäisen mukaan usko on nimetty. uuden uskonnon yksi perusajatuksista oli tuolloin hallinneen kuudennen Fatimidien dynastian kalifin Al-Hakim bi-Amr Allahin pyhyys. Al-Hakim katosi epäselvissä olosuhteissa vuonna 1021, mutta druusit uskovat että hän palaa jonakin päivänä tuoden mukanaan uuden kulta-ajan. Kaikki nämä kolme tärkeää druusilaisuuden alkuvaiheen vaikuttajaa kuolivat vain muutaman vuoden sisällä uskonnon perustamisesta. Al-Darazin seuraajat alkoivat kuitenkin tehdä lähetystyötä Syyriassa. Hamza ibn-'Alin seuraajan Al-Muqtana Baha'uddinin kuoltua vuonna 1034 lähetystyön tekeminen lopetettiin kokonaan ja uusia käänynnäisiä ei enää mutenkaan hyväksytty. Myöhemmin druuseja muutti pohjoiseen Libanoniin ja etelään Galilean alueelle. Hindulaisuuden historia
Vanhimmat kerrostumat, kuten veden tärkeä sakraalinen vaikutus, lienevät peräisin Indus-kulttuurista (2600–1900 eaa.). Maailmanhistoria
Islam syntyi Arabian niemimaalla 600-luvulla profeetta Muhammadin opetusten pohjalle. Muhammed yhdisti beduiiniheimot. He kapinoivat pian Muhammedin kuoleman jälkeen, mutta hänen seuraaja Abu Bakr rauhoitti kapinoivat heimot. Muhammadin seuraajat eli kalifit valloittivat tämän jälkeen nopeassa tahdissa suurimman osan Lähi-itää, Pohjois-Afrikan ja Espanjan. Valloitetut saivat pitää uskonsa ja tapansa, kunhan tunnustivat islamin ylivallan ja maksoivat veroja Medinan keskushallinnolle. Intialainen filosofia
Arjalais-vedalaisen kulttuurin pohjalta syntynyt hindulainen filosofia muodostaa keskeisen osan koko eteläisen Aasian kulttuuria. Se on dharmalaisista filosofioista varhaisin, ja se on vaikuttanut filosofiseen ajatteluun ja uskontoihin kautta koko Itä-Aasian. Kuuteen "astika"- eli oikeaoppiseen intialaisen tai hindulaisen filosofian koulukuntaan kuuluvat Jooga, Nyaya, Purva Mimamsa, Samkhya, Vaisheshika ja Vedanta. Hindulaisen ajattelun moninaisuus on seurausta siihen oleellisena osana kuuluvasta liberaalista universalismista. Hindulaisen filosofian lisäksi myös buddhalainen ja jainalainen filosofia sekä Carvaka ovat peräisin Intiasta. Kalmisto H -kulttuuri
Kalmisto H-kulttuurin löytöjä tehtiin ensiksi Harappan Kalmisto H:ksi kutsutulta hautausmaalta. Näihin aikoihin taloja rakennettiin enää kertaalleen käytetyistä tiilistäEtruskeista viikinkehin, sivu 70. Tätä kulttuuria saattoi edeltää siirtymävaihe noin 1900–1700 eaa. (). Tätä sanotaan joskus myöhäisharappalaiseksi kulttuuriksi. Kalmisto H -vaihe merkitsi vuoteen 1300 eaa. asti Intian alueen kulttuurin hajaantumista. 1300 eaa. alkoi rautakausi, ja kulttuurit levisivät Punjabista ja Rajasthanista itään Gangesin laaksoon. Noin 1500–500 eaa. vallitsi niin sanottu vedalainen aika, jolloin syntyivät Intian pyhät kirjoitukset Veda ja Rigveda. Fundamentalismi
Fundamentalismi (latinan sanasta "fundamentum" ’perustus, pohja’) on etenkin uskontoon liittyvä ideologia, jossa pyritään palaamaan johonkin alkuperäiseen väittämään ja näkemykseen sekä oikaisemaan sellaiset uudemmat piirteet, joiden katsotaan hämärtävän totuutta. Alkuperältään fundamentalismi on 1900-luvun alussa syntynyt pohjoisamerikkalainen kristillinen protestanttinen liike, joka korostaa Raamatun sanatarkkaa erehtymättömyyttä. Nykyisin fundamentalismia tunnistetaan myös muihin uskontoihin kuin kristinuskoon pohjaavista liikkeistä, kuten islamista, juutalaisuudesta, hindulaisuudesta ja buddhalaisuudesta. Yleisemmällä tasolla fundamentalistinen raamatuntulkinta tarkoittaa niin ikään Raamatun erehtymättömänä pitämistä. Silkkitie
Buddhalaisuus alkoi kulkeutua silkkitietä pitkin Kiinaan ja sieltä edelleen Japaniin ja Koreaan noin viimeiseltä esikristilliseltä vuosisadalta alkaen. Aleksanteri Suuren valloitukset olivat synnyttäneet nykyisen Pakistanin–Afganistanin-alueelle ns. grekobuddhalaisen kulttuurin, jossa intialaiset ja kreikkalaisperäiset vaikutteet sekoittuivat. Koska suoran tien Intiasta Kiinaan esti Himalajan vuoristo, oli kaukoitään levinnyt buddhalaisuus juuri tätä kreikkalaisväritteistä muotoa. Esimerkiksi tapa kuvata Buddhaa ihmishahmoisena on kreikkalaista vaikutusta: vanhempi traditio ei voinut ajatella jumalaksi korottautuneen Buddhan kuvaamista ihmiseksi. Muita silkkitien kautta Kiinaan levinneitä uskontoja olivat manikealaisuus ja harhaopiksi Bysantissa nimetty kristinuskon muoto nestoriolaisuus. Edward Tylor
Tylor piti spiritismiä uskonnon alkumuotona. Tylorin mukaan animismi on vanhin uskonto. Hänen pääteoksensa on "Primitive Culture", jossa hän ensimmäisenä esittää animismin, sen alkuperän ja kehittymisen yksityiskohtaisen selityksen. Teoksessa hän väittää, että usko jumaliin on saanut alkunsa siten, että muinaisuudessa ihmisillä oli unien, hallusinaatioiden ja kuoleman selittämiseksi tarve, joka sai ihmiset päättelemään, että on olemassa sielu, joka jättää ihmisen väliaikaisesti nukahtaessa ja lopullisesti kuolemassa, henkiä uskottiin olevan myös esineissä ja kasveissa ja tämä ajattelu sai ihmiset rupeamaan palvomaan niitä. Uhraaminen syntyi Tylorin käsityksen mukaan sitä kautta, että ihminen alkoi käydä kauppaa mielikuvituksensa tuottamien olentojen kanssa. Tylorin mukaan jokaisessa kansassa on kolme kehitysvaihetta. Itämainen filosofia
Hindulaisuutta pidetään yleisesti maailmanuskonnoista vanhimpana. Siihen sisältyy laaja kirjo erilaisia oppijärjestelmiä, suuntauksia ja filosofioita, jotka poikkeavat toisistaan merkittävästi noudattaen erilaisia rituaaleja ja kirjoituksia. Sen alkuperä on muinaisessa, vähintään 2000 vuotta eaa. kukoistaneessa veda-kulttuurissa. Kaikille hinduille yhteisiin ajatuksiin kuuluvat dharma, jälleensyntyminen, karma ja mokša. Vedalainen uskonto
Vedalaisen uskonnon tärkein muoto oli uhrirituaali, "yajna". Uhraamisen uskottiin vedalaisessa uskonnossa olevan kaiken perusta ja alkusyy, ja koko maailmankaikkeuden uskottiin saaneen alkunsa kosmisen ihmisen uhratessa itsensä. Uhraamista pidettiin välttämättömänä, ja uhrilahjoja suoritettiin siksi kaikissa tärkeissä tilanteissa. Jokaiselle asialle oli erikseen määritelty uhrilahjansa. Ahimsa
Uhraamisesta on paljon mainintoja Veda-kirjoissa ja eläinuhrit olivat siksi erityisen yleisiä varhaisessa hindulaisuudessa. Ahimsaa tiukemmin noudattavissa jainalaisuudessa ja buddhalaisuudessa uhrimenoja kritisoitiin aikoinaan paljon. Kriitiikillä olikin merkittävä rooli perinteen heikkenemisessä ja väkivallattomuuden korostamisessa hindujen keskuudessa. Eläinten uhraaminen on nykyhindulaisuudessa todella harvinaista ja eläinuhrit korvataan yleensä hedelmillä tai vihanneksilla. Perinne ei ole kuitenkaan kadonnut kokonaan, sillä sitä harjoitetaan yhä jonkin verran hindulaisuuden tantrisissa perinteissä ja kyläjumalten palvonnassa. Intian historia
Arjalaisten uskonnossa uhrattiin jumalille, joita oli useita. Arjalaiset eivät rakentaneet uskonnollisia temppeleitä. Vähitellen heidän uskontonsa muuttui ja Rigvedassa mainittujen jumalien rinnalle tuli uusia hindulaisuuden jumalia. Hindulaisuus kehittyi vähitellen veda-kauden aikana, ja sen jumalat nousivat tärkeämmiksi kuin veda-uskonnon jumalat. Arjalaisten kauden lopulla syntyivät myös buddhalaisuus ja jainalaisuus. Grekobuddhalaisuus
Hellenistisen Kreikan ja buddhalaisuuden yhteydet alkoivat Aleksanteri Suuren Lähi-idän ja Keski-Aasian valloitusretkestä 334 eaa. Aleksanteri ulotti valtakuntansa Indus-joelle luoden siten kontaktin Intiaan, buddhalaisuuden syntypaikkaan. Aleksanteri perusti useita kaupunkeja Oxusin ja Baktrian alueille ja kreikkalaisia siirtokuntia Khyberin solan, Gandharan ja Punjabin seuduille. Alueet muodostavat kulkuväylän Himalajan ja Kush-vuoriston välillä. Hindulaisuuden historia
Keskiajalla islam saapui Intiaan, ja hindulaisuus kehittyi monimuotoisemmaksi. Toisaalta voimistui persoonallisen jumalan antaumuksellista ja rakastavaa palvelua korostava bhakti-liike, toisaalta myös abstraktia filosofiaa korostettiin. Buddhalaisuus
Buddhalaisuus on Magadhassa (nyk. osa Intiaa) n. 500-luvulla eaa. syntynyt filosofia tai uskonto. Sen perustaja on yleensä historiallisena henkilönä pidetty prinssi Siddhartha Gautama, joka kuitenkin luopui rikkauksistaan ja tuli myöhemmin Buddhaksi eli valaistuneeksi (Buddha, kirj. ”herännyt”). Buddha itse opetti olevansa tavallinen ihminen, ei jumala tai profeetta. Intian historia
Ratkaisevia muslimivalloittajia eivät lopulta olleet arabit, vaan turkkilaiskansoihin kuuluneet seldžukit. Turkkilaiskansat ovat alkujaan Keski-Aasiasta, ja he valloittivat maan, josta muodostui myöhemmin nykyinen Turkki. 900-luvulla he vakiinnuttivat valta-asemansa nykyisen Afganistanin alueella, mihin syntyi Ghaznavidien valtakunta, jonka keskus oli Ghaznin kaupunki. Sieltä he jatkoivat vyöryään kohti Intiaa. Sulttaani Mahmud Ghaznilainen, joka tunnettiin myös islamin miekkana, johti vuodesta 977 alkaen raakoja sotaretkiä Pohjois-Intiaan. Mahmud joukkoineen ryösti ja hävitti useita Intian hindutemppeleitä ja kymmeniä tuhansia ihmisiä sai surmansa. Valtaa pitäneet rajputit olivat kyvyttömiä puolustautumaan nopeilla hevosilla ja varsijousilla varustautuneita hyökkääjiä vastaan. Allahabad
Allahabad sijaitsee muinaisen Prayāgan pyhän kaupungin paikalla, ja hindulaisen tarun mukaan siellä Brahma uhrasi ensimmäisen kerran luotuaan maailman. Se on merkittävä paikka hindulaisuuden kannalta myös siksi, että se on pyhien Ganges- ja Jamuna-jokien sekä myyttisen Sarasvatin kohtauspaikassa. Kaupunkiin virtaa vuosittain satoja tuhansia pyhiinvaeltajia, ja joka kahdestoista vuosi miljoonat osallistuvat hindujen pyhiinvaellusjuhlaan nimeltä Kumbh Mela. Hindulaisuus
Nykyisessä hindulaisuudessa peruspilarina on kolmiyhteinen jumala (trimūrti): Brahma on luojajumala (poiketen kosmisesta tietoisuudesta Brahmanista). Brahmaa ei nykyisellään juurikaan palvota, Vishnu on rakkauden ja elämän ylläpitäjä ja Shiva on hävittäjä, mutta samalla uudelleenluova jumala. Näillä kolmella pääjumalalla kaikilla on puoliso, "shakti". Kaakkois-Aasia
Kaakkois-Aasian valtiollinen kehitys alkoi ajanlaskun alkuvuosikymmeninä, jolloin koko alueella syntyi hindulais-buddhalaisia kuningaskuntia. Hindulaisuuden ja buddhalaisuuden myötä Kaakkois-Aasia sai vahvoja vaikutteita Intian kulttuurista. Tämä lienee myös vaikuttanut vanhentuneen Taka-Intia nimityksen syntyyn. Kaakkois-Aasian mantereenpuoleisessa osassa hindulais-buddhalaiset kuningaskunnat jatkoivat kukoistustaan nykyaikaan asti, kun taas Malaijien saaristo ja Malakan niemimaa alkoivat islamilaistua 1200-luvulta alkaen. Islamin leviämisen myötä vanhojen kuningaskuntien tilalle alkoi syntyä islamilaisia sulttaanikuntia. Mantreella Vietnamin kehitys oli poikkeavaa, sillä siihen vaikutti intialaisen kulttuurin lisäksi vahvasti Kiina kulttuuri.