Milloin Toronto Blueshirts otettiin pois sen silloisen omistajan Eddie Livingstonen hallinnasta?
Toronto Blueshirts
Käytännössä joukkue otettiin pois sen silloisen omistajan Eddie Livingstonen hallinnasta vuonna 1917 ja joukkue jatkoi NHL:ssä voittaen Stanley Cupin samalla kaudella. Joukkueen väliaikaiselle omistajaportaalle, Toronto Arena Companylle annettiin pysyvä toimilupa kaudelle 1918-19 ja tästä joukkueesta lopulta vuosien saatossa syntyi Toronto Maple Leafs -jääkiekkoseura.
Super Series
NHL-seurojen voitot olivat kuitenkin jäädä ainoastaan Buffalo Sabresin voittoon Krylja Sovjetovista lukemilla 12-6, sillä Super Series '76:n viimeinen ottelu TsSka-Philadelphia Flyers oli päättyä jo ennen kuin se ehti kunnolla alkaakaan. Flyers lähti otteluun hyvin voimakkaalla fyysisellä pelitavalla, missä neuvostoliittolaisia taitureita ei taklauksilla säästelty . Ottelun ensimmäisessä erässä ajassa 11:21 tapahtui jotain, mikä sai koko TsSkan vaihtoaition varpeilleen. Philadelphian puolustaja Ed Van Impe taklasi Valeri Harlamovin jäänpintaan ja kun tuomari ei antanut jäähyä, tuohtui koko neuvostojoukkue. Protestiksi koko TsSkan joukkue marssi pois vaihtoaitiosta pukusuojaan. TsSkan valmentaja Konstantin Loktev syytti tästä 16 minuutin jälkeen Philadelphia Flyersiä tahallisista yrityksestä vahingoittaa heidän pelaajiaan. Pian tämän jälkeen Flyersien omistaja Ed Snyder varoitti neuvostoliittolaisia, että ellei peli jatku jää heiltä saamatta heille luvattu 200 000 dollarin palkkio. Tästä ei kulunut kuin hetki ja TsSkan joukkue oli takaisin jäällä ja peli oli valmis jatkumaan. Ottelu ei ehtinyt vanhentua tästä kuin 17 sekuntia, kun Philadelphian Reginald Leach vei kotijoukkueen 1-0 johtoon. Vielä ennen ensimmäisen erän loppua Flyers siirtyi 2-0 johtoon. TsSkaa oli onnistuttu horjuttamaan fyysisyydellä ja peli päättyikin lopulta Philadelphian 4-1 voittoon, mikä oli erittäin suuri yksittäinen voitto pohjois-amerikkalaisille. Toronto Maple Leafs
Vuonna 1926 yksi joukkueen ikoneista, Conn Smythe, osti St. Patricksin ja nimesi sen Toronto Maple Leafsiksi. Seuraavalla kaudella joukkue esiintyi ensimmäistä kertaa nykyisin tutuissa sinivalkoisissa väreissään. Seurasi neljä huonoa kautta, jonka jälkeen, marraskuussa 1931 Maple Leafs siirtyi uudelle kotiareenalle, Maple Leaf Gardensiin. Samalla kaudella Maple Leafs voitti myös Stanley Cupin niin sanotun "Kid Linensa" (Busher Jackson – Charlie Conacher – Joe Primeau) johdolla.
Maple Leafsin tähtihyökkääjä Ace Bailey oli lähellä kuolla 1933, kun Boston Bruinsin puolustaja Eddie Shore taklasi hänet takaapäin laitaan. Puolustaja Red Horner tyrmäsi tämän jälkeen Shoren nyrkeillään, mutta Baileyn ura päättyi tuohon taklaukseen. Maple Leafs ylsi Stanley Cup -loppuotteluihin viidesti seitsemän seuraavan vuoden aikana, muttei pystynyt voittamaan pokaalia – loppuottelutappiot se kärsi Montreal Maroonsia (1935), Detroit Red Wingsiä (1936), Chicago Black Hawksia (1938), Boston Bruinsia (1939) ja New York Rangersia vastaan (1940). National League
Major League Baseball oli joutua radikaalin uudelleenjärjestelyn kouriin marraskuussa 1920. Tyytymättöminä American League puheenjohtajaan ja Kansallisen toimikunnan johtajaan Ban Johnsoniin, NL:n omistajat hajottivat liigan 8. marraskuuta aloittaen neuvottelut MLB:n uudelleenorganisoinnista Black Sox Skandaalin seurauksena. Samalla kolme Johnsonille vihamielistä AL joukkuetta (Boston Red Sox, Chicago White Sox, ja New York Yankees) vetäytyi American Leaguesta ja liittyi kahdeksaan National Leaguen joukkueeseen muodostaen uuden National Leaguen. 12. joukkue olisi se, joka viidestä Johnsonille uskollisesta AL joukkueesta ensimmäisenä päättäisi liittyä, jos ei kukaan, niin joukkue olisi perustettu Detroitiin, joka oli ylivoimaisesti suurin yhden joukkueen kaupunki tuolloin. Neljä päivää myöhemmin, 12. marraskuuta, molemmat osapuolet tapasivat (ilman Johnsonia) ja päättivät palauttaa molemmat liigat ja korvata tehottoman Kansallisen toimikunnan komissaarilla. Komissaariksi valittiin liittovaltion tuomari Kenesaw Mountain Landis. NHL-kausi 1937–1938
Bill Dwyerilta ei löytynyt tarvittavaa pääomaa joukkueensa pitämiseksi itsellään, joten NHL otti New York Americansin kokonaan komentoonsa. Toronto Maple Leafs
NHL perustettiin vuonna 1917 yhdestä syystä – NHL:n edeltäjässä NHA:ssa pelanneen Toronto Blueshirtsin omistajan Eddie Livingstonen savustamiseksi ulos. Häntä syytettiin epärehellisestä pelaamisesta omaan sekä joukkueensa pussiin. Koska uutta liigaa ilman torontolaista edustajaa ei juuri voitu kuvitella, kaupunkiin perustettiin uusi seura, Toronto Arenas. Joukkueet NHL:n ensimmäisellä kaudella olivat Toronto Arenas, Montreal Canadiens, Ottawa Senators ja Montreal Wanderers. Arenas voitti Stanley Cupin uuden liigan ensimmäisellä kaudella. François Beauchemin
Syyskuussa 2004 Beaucheminin NHL-pelaajaoikeudet siirtyivät Columbus Blue Jacketsille waiver-listan kautta ja hän pelasi kauden 2004–2005, jolla NHL:ää ei pelattu työsulun vuoksi, Blue Jacketsin farmiseurassa Syracuse Crunchissa AHL:ssä. Hän oli Crunchin tehokkain puolustaja tehtyään 72:ssa ottelussa 30 tehopistettä, kolme maalia ja 27 syöttöpistettä. Työsulun jälkeisen kauden hän aloitti Blue Jacketsin NHL-miehistössä, mutta marraskuussa 2005 seura kauppasi hänet ja Tyler Wrightin Mighty Ducks of Anaheimille (kaudesta alkaen Anaheim Ducks) saaden vaihdossa Sergei Fjodorovin ja viidennen kierroksen varausoikeuden . Cleveland Monsters
Lake Erie Monsters alkoi elvyttää unohtuneen Utah Grizzliesia, jonka oli ostanut 16. toukokuuta 2006 clevelandilainen omistajaryhmä, jota johti Dan Gilbert, NBA-joukkue Cleveland Cavaliersin omistaja. Lake Erie Monsters siirrettiin Clevelandiin korvaamaan kaupungin aikaisempi AHL-joukkue Cleveland Barons, joka oli vuoden 2005–2006 AHL-kauden jälkeen siirretty Massachusettsiin nimellä Worcester Sharks. Lake Erie Monstersin kotikentäksi tuli Quicken Loans Arena ja joukkueesta tuli Colorado Avalanchen ensisijainen NHL-yhteistyökumppani viiden vuoden sopimuksella 17. joulukuuta 2006. Blueberry
Käsikirjoitus: Jean-Michel Charlier (osat 1–23), Jean Giraud (osat 24–29). Kuvitus: Jean Giraud. Tapahtuma-aika 1867–1881. Suomennosten kustantaja Like ellei toisin mainita.Käsikirjoitus: Jean-Michel Charlier (osat 1–6), François Corteggiani (osat 6–19). Kuvitus: Jean Giraud (osat 1–2), Colin Wilson (osat 4–9), Michel Blanc-Dumont (osat 10–19). Tapahtuma-aika 1861–1864. Jalava on lopettanut sarjan suomentamisen.Käsikirjoitus: Jean Giraud. Kuvitus: William Vance (osat 1 ja 2), Michel Rouge (osa 3). Tapahtuma-aika 1868. Suomennosten kustantaja Jalava. Toronto Blueshirts
Blueshirts aloitti kauden 1916-17 keskinkertaisesti. Kauden puolivälissä se oli voittanut puolet otteluistaan. Livingstonen businesstavat kuitenkin ärsyttivät muita NHA-omistajia, sillä taloudellisia epäselvyyksiä oli Blueshirtsin kanssa jatkuvasti. Livingstonella huhuttiin olevan jopa oma rikollisjenginsä, joka olisi käynyt uhkailemassa kilpailevia seuroja. Toronto Rock
Seura perustettiin alkujaan vuonna 1998 nimellä Ontario Raiders. Joukkue pelasi Hamiltonissa. Jääkiekkoseura Toronto Maple Leafsin johtohenkilöstöön kuulunut Bill Watters osti Raidersin vuonna 1999, muutti joukkueen Torontoon ja nimesi sen Rockiksi. Uuden joukkueensa toiminnan rahoittamiseksi hän keräsi taustalleen sijoittajaryhmän, johon kuuluivat mm. jääkiekkoilijat Tie Domi ja Brendan Shanahan sekä jääkiekkokommentaattori Don Cherry.
Heti ensimmäisellä kaudellaan Toronto Rock menestyi loistavasti. Ensimmäisessä ottelussa Maple Leaf Gardensissa oli noin 11 000 katsojaa. NLL:n mestaruusottelussa Toronton ottelua oli seuraamassa Gardensissa 15 000 katsojaa. Joukkue voitti ensimmäisen kautensa päätteeksi NLL:n mestaruuden, Champion's Cupin. Rockin valtakausi alkoi. Joukkue voitti mestaruuden uudestaan 2000, 2002, 2003 ja 2005. Vuoden 2003 finaalissa Rockin uudessa kotihallissa Air Canada Centressä oli liigan ennätysyleisö, 19 432 katsojaa. Joukkueen pelaajista sarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi nimettiin tuona aikana kapteeni Jim Veltman 2004 ja Colin Doyle 2005. Len Lunde
NHL:n laajentuessa vuonna 1967 hankki tulokasjoukkue Minnesota North Stars Lunden oikeudet mutta kauppasi hänet jo saman vuoden jouluna Torontoon. Maple Leafsin paidassa Lunde ei kuitenkaan pelannut otteluakaan, vaan kausi kului loppuun AHL:n Rochester Americansissa. Siellä hän voitti 1968 toisen AHL:n mestaruutensa. Seuraavaksi kaudeksi Americans liitettiin WHL:n Vancouver Canucksin organisaatioon ja suuri osa pelaajista, Lunde mukaan luettuna, siirtyi Vancouveriin. Canucksissa Lunde voitti WHL:n mestaruuden 1969 ja 1970, ja siellä hän pelasi myös viimeiset NHL-ottelunsa seuran liityttyä NHL:ään kaudeksi 1970–1971. Danny Richmond
Richmond pelasi kautta 2009–2010 AHL:ää Peoria Rivermenissä, kunnes siirtotakarajalla, maaliskuussa 2010 hänet kaupattiin Hannu Toivosen kanssa takaisin Chicago Blackhawksin organisaatioon, josta St. Louis Blues sai vaihdossa Joe Fallonin. Richmond pelasi loppukauden AHL-joukkue Rockford IceHogsissa. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi vapaana agenttina Toronto Maple Leafsin organisaatioon. Kokonaan farmijoukkue Toronto Marliesissa vietetyn kauden jälkeen hän siirtyi kaudeksi 2011–2012 Washington Capitalsin organisaatioon. Richmond pelasi kauttaan farmijoukkue Hershey Bearsissa, kunnes hänet kaupattiin helmikuussa 2012 Colorado Avalancheen vaihdossa Mike Carmaniin. Richmond pelasi loppukauden AHL:ää Lake Erie Monstersissa. Minardi PS03
Talli ilmoitti 22. toukokuuta 2003, että sitä sponsoroivan alankomaalaisen tietokoneyhtiön tuen myötä tallin väritys muuttuu Monacon GP:stä lähtien. Kyseisestä yhtiöstä tuli saman tien myös tallin pääsponsori. Tallin väritys muuttui mustavalkoiseksi. Sponsorin lisäksi helpotusta tallin taloudelliseen tilaan toi Bernie Ecclestone, joka osti tallista palan Kanadan GP:n alla. Osto liittyy siihen, kun Minardi joutui pienoisiin kahnauksiin muiden tallien kanssa raha-asioista. Tallipäällikkö Paul Stoddart uhkasi estävänsä kaudeksi 2004 suunnitteilla olleet yksimielisyyttä vaatineet sääntömuutosehdotukset, koska Minardille ei maksettu kauden alussa sovittua tukipakettia. Syy Ecclestonen pikaiseen ostopäätökseen oli se, kun hän ymmärsi, että tilanteesta voisi tulla lajille haitallinen. Jos Minardi olisi tehnyt konkurssin, olisi kaksi tallia joutunut ajattamaan kilpailuissa kolmatta autoaan, koska sääntöjen mukaan autoja tulee olla lähtöruudukossa vähintään kaksikymmentä. Minardi
Talli ilmoitti 22. toukokuuta 2003, että sitä sponsoroivan alankomaalaisen tietokoneyhtiön lisäämään tuen myötä tallin väritys muuttuisi Monacon GP:stä lähtien. Kyseisestä yhtiöstä tuli samalla tallin pääsponsori. Tallin uusi väritys oli mustavalkoinen. Sponsorin lisäksi helpotusta tallin taloudelliseen tilanteeseen toi Bernie Ecclestone, joka osti osan tallista Kanadan GP:n alla. Osto liittyy siihen, kun Minardi joutui pienoisiin kahnauksiin muiden tallien kanssa raha-asioista. Paul Stoddart uhkasi estävänsä kaudeksi 2004 suunnitteilla olleet yksimielisyyttä vaatineet sääntömuutosehdotukset, koska Minardille ei maksettu kauden alussa sovittua tukipakettia. Syy Ecclestonen pikaiseen ostopäätökseen oli se, kun hän ymmärsi, että tilanteesta voisi tulla lajille haitallinen. Jos Minardi olisi mennyt konkurssiin, olisi kaksi tallia joutunut ajattamaan kilpailuissa kolmatta autoa, koska sääntöjen mukaan autoja tulee olla lähtöruudukossa vähintään kaksikymmentä. Toronto FC
Toronto FC:n ensimmäinen päävalmentaja oli skotlantilainen Mo Johnston, joka nimettiin tehtävään elokuussa 2006. Pitkän pelaajauran luonut Johnston oli valmentanut aiemmin MLS-seura MetroStarsia/Red Bull New Yorkia, ensin apuvalmentajana vuodesta 2003 vuoteen 2005 ja sitten päävalmentajana kauden 2005 lopusta kesäkuuhun 2006. Toronto FC:n nykyinen päävalmentaja, seurahistorian kuudes, on alankomaalainen Aron Winter, jonka valinta tehtävään julkistettiin tammikuussa 2011. Victoria Cougars
Cougars voitti Stanley Cupin vuonna 1925 ja seuraavana vuonna puolusti mestaruuttaan NHL-joukkue Montreal Maroonsia vastaan, mutta hävisi. Tämän jälkeen Stanley Cup -pokaalia alettiin jakaa pelkästään NHL:n mestarille, joten Cougars oli viimeinen NHL:n ulkopuolinen joukkue, joka voitti Stanley Cupin. WHL-liiga hajosi samalla ja monet Cougarsin pelaajista myytiin Detroitiin, jonka joukkue otti nimen Detroit Cougars, josta tuli muutaman vuoden päästä Detroit Red Wings. Brian Rolston
Seuraavat neljä kautta hän pelasi Bostonissa, tehden runkosarjassa tehot 101 + 135 = 236. Kaudella 2001–2002 Rolston teki yhdeksän alivoimamaalia, minkä ansiosta voitti liigan alivoimatilaston ja teki Bostonin seuraennätyksen. Minnesota Wildiin Rolston siirtyi vapaana pelaajana vuonna 2004 tehtyään joukkueen kanssa monivuotisen sopimuksen. Rolston oli Minnesotan siihen astisen historian nimekkäimpiä hankintoja vapailta markkinoilta. Hän oli viimeisellä Bostonin kaudellaan tehnyt taas eniten alivoimamaaleja NHL:ssä: seitsemän. Ty Conklin
Edmonton ei käyttänyt Conklinin sopimuksessa ollutta optiota kesällä 2006 ja hänestä tuli vapaa pelaaja. Myöhemmin Conklin teki sopimuksen Columbus Blue Jacketsin kanssa, mutta hän pelasi Columbuksessa osan kaudesta 2006–2007. Conklin kaupattiin ennen siirtorajan umpeutumista Buffalo Sabresiin toisen kierroksen varausoikeudesta . Kesällä 2007 Conklin teki vuoden sopimuksen Pittsburgh Penguinsin kanssa. Kauden 2007–2008 puolivälissä Conklin loisti Pittsburghin maalissa saatuaan mahdollisuuden Marc-André Fleuryn ja Dany Sabourinin ollessa loukkaantuneena. Yhteensä Conklin oli kentällä 33 pelissä kauden aikana saaden 18 voittomerkintää ja päästäen 2,51 maalia ottelua kohden. Conklin oli lopulta toistamiseen urallaan Stanley Cup -finaalien häviävänä osapuolena, kun Detroit Red Wings voitti mestaruuden kaatamalla Pittsburghin. Jesse Winchester
Joulukuussa 2011 Winchester joutui Buffalo Sabresin Paul Gaustadin taklaamaksi ja hän oli aivotärähdyksen takia sivussa aina pudotuspelien kynnykselle, huhtikuuhun 2012 saakka. Winchester pelasi runkosarjassa lopulta vain 32 ottelua. Marraskuussa 2012 hän siirtyi aluksi 30 päivän mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue TuToon. Koska Winchesterillä ei ollut voimassa olevaa NHL-sopimusta, hän ei ollut joukkueelle varsinainen työsulkuvahvistus. Hän pelasi TuTossa 11 ottelua tehopistein 3+7=10. Työsulun päätyttyä Winchester ei kuitenkaan saanut uutta NHL-sopimusta, joten hän palasi tammikuussa 2013 Suomeen ja siirtyi loppukauden 2012–2013 kattavalla sopimuksella SM-liigajoukkue Jokereihin. Winchester pelasi joukkueessa vain viisi ottelua tehden kolme syöttöpistettä, kunnes hänen kautensa todettiin helmikuussa polven sivusidevamman takia päättyneeksi. Joe Murphy
Murphy oli sopimuserimielisyyksien kanssa pelaamatta lähes koko kauden 1992–1993. Oilers kauppasi lopulta hänet helmikuussa 1993 Chicago Blackhawksiin vaihdossa Igor Kravtšukiin ja Dean McAmmondiin. Blackhawksissa Murphy pelasi loppukauden aikana 19 runkosarja ja 4 pudotuspeliottelua. Blachawksissa hän pelasi yhteensä neljä kautta, joiden aikana hän teki 210 runkosarjaottelussa tehot 83+96 ja 36 pudotuspeliottelussa tehot 16+8. Murphy teki kesällä 1996 sopimuksen St. Louis Bluesiin, jossa hän pelasi vajaan kahden kauden aikana 102 runkosarja- ja 6 pudotuspeliottelua. Blues vaihtoi hänet maaliskuussa 1998 San Jose Sharksin Todd Gilliin. San Josessa Murphy teki kauden 1998–1999 aikana 25 maalia, mutta tästä huolimatta yksikään NHL-joukkue ei enää kesällä 1999 tarjonnut hankalan ihmisen maineeseen joutuneelle Murphylle sopimusta. Lopulta marraskuussa Boston Bruins teki sopimuksen Murphyn kanssa. Murphy ei kuitenkaan tullut Bostonissakaan toimeen joukkuekavereidensa ja valmentajiensa kanssa, minkä vuoksi Bruins päätti helmikuussa hyllyttää hänet vain 26 pelatun ottelun jälkeen. Näissä otteluissa Murphy teki tehot 7+7. NHL-kausi 1935–1936
Montreal Maroonsin ja Detroit Red Wingsin välisen, hyvin tasaväkisiä kamppailuja sisältäneen ottelusarjan ensimmäinen peli muodostui Stanley Cup -pudotuspelihistorian pisimmäksi. Peli alkoi illalla klo 20.30 Montréalin Forumissa ja loppui yöllä klo 2.25. Peli oli maaliton, kunnes kuudennella jatkoajalla Mud Bruneteau sai ohitettua Maroonsin maalivahdin Lorne Chabot’n ja tehtyä näin ottelun ratkaisseen osuman. Seuraavassa pelissä Normie Smith torjui kaikki Maroonsin maalintekoyritykset. Tämän jälkeen Red Wings kukisti Maroonsin vielä kerran ja voitti ottelusarjan. Finaaleissa Detroit löi Toronton 3–1 ja vei Stanley Cupin. Toronto Blueshirts
25.12.1912 Toronto Blueshirts pelasi ensimmäisen ottelunsa 4 000 maksaneen katsojan silmien alla. Ensimmäisellä kaudellaan Blueshirts suoriutui kelvollisesti, voittaen yhdeksän 20 ottelustaan ja sijoittuen kolmanneksi. Joukkueen parhaana maalintekijänä suoriutui Frank Nighbor, joka takoi kauden aikana 25 maalia. Puolustuksen kapellimestarina toimi Harry Cameron, joka oli pioneeritapaus hyökkäävänä puolustajana. NHL-kausi 1937–1938
Vuosi oli täynnä yllätyksiä, sillä Toronto Maple Leafs voitti Boston Bruinsin ja New York Americans tyrmäsi Rangersin. Todellisen tuhkimotarinan tarjosi kuitenkin Chicago Black Hawks. Joukkue ylsi hädin tuskin pudotuspeleihin, ja siitäkin oli kiittäminen Stanley Cup -voittaja Detroit Red Wingsin ällistyttävää romahtamista Yhdysvaltojen divisioonan heikoimmaksi joukkueeksi. Monet ajattelivat vähäisellä hyökkäysvoimalla ja arveluttavalla puolustuskalustolla varustetun Black Hawksin olevan helppo uhri Montreal Canadiensille. Ensimmäisessä puolivälieräottelussa Canadiens voittikin Chicagon Toe Blaken tehdessä hattutempun. Toisessa pelissä Mike Karakas puolestaan torjui kaikki Montrealin laukaukset, ja vaikka kolmannessa ottelussa Georges Mantha näyttikin johtavan Canadiensin voittoon erikoisella maalillaan, Earl Seibert esti Black Hawksin häviön viime hetken osumallaan. Tämän jälkeen Chicago päätti ottelusarjan jatkoaikavoittoon. Ed Litzenberger
Mestaruuskauden jälkeen Litzenberger siirtyi Detroit Red Wingsiin pelaajakaupassa, jossa Black Hawks sai vaihdossa Gerry Melnykin ja Brian Smithin. Hän pelasi Red Wingsissä alkukauden , kunnes siirtyi joulukuussa 1961 Toronto Maple Leafsiin waiver-listan kautta. Hän edusti Maple Leafsiä NHL:ssä kolme kautta, vuoteen 1964, ja oli kaikkien kolmen päätteeksi voittamassa Stanley Cupia. Kaudella 1964–1965 Litzenberger edusti AHL-seura Rochester Americansia ja kaudella 1965–1966 sekä Americansia että WHL-seura Victoria Maple Leafsiä. Hän oli voittamassa molempina kausina AHL:n mestaruutta, Calder Cupia. Toronto Raptors
Raptors liittyi NBA:han kaudeksi 1995–1996 laajennusjoukkueena samaan aikaan Vancouver Grizzliesin kanssa. Grizzlies ja Raptors olivat ensimmäiset kanadalaiset NBA-seurat sitten vuoden 1947, jolloin Toronto Huskies lopetti toimintansa. Grizzliesin siirryttyä Memphisiin vuonna 2001 Raptors on ollut liigan ainoa kanadalaisseura. Sam Pollock
Kanadan maajoukkueen johdossa Pollock oli vuoden 1976 Kanada-cupissa. Tuota joukkuetta monet jääkiekkoasiantuntijat pitävät kautta aikojen parhaimpana joukkueena. Vuodet 1995–2000 Pollock toimi baseball-joukkue Toronto Blue Jaysin toimitusjohtajana. Winnipeg Jets
Jo lokakuussa 2009 liikkui huhuja, joiden mukaan kanadalaisyhtiö True North Sports & Entertainment (TNSE), joka omistaa myös Jetsin kotiareena MTS Centren ja omisti AHL-joukkue Manitoba Moosen, olisi ostamassa Atlanta Thrashersin tarkoituksenaan siirtää seura Kanadan puolelle Winnipegiin. 28. toukokuuta 2011 yhtiö tiedotti ostaneensa seuran ja aikovansa siirtää seuran Kanadaan. Globe and Mail -lehden mukaan kauppa olisi tehty jo 20. toukokuuta. NHL kuitenkin kielsi väitteen myöhemmin, mutta myönsi että neuvottelut siirrosta olivat jo loppusuoralla. 31. toukokuuta NHL:n komissaari Gary Bettman saapui Winnipegin MTS Centressä pidettyyn tiedotustilaisuuteen ja varmisti Atlanta Thrashersin siirron Winnipegiin, ja että seura liittyisi NHL:ään kaudelle 2011–2012. Todd McLellan
Vuonna 2005 McLellan siirtyi NHL-valmentajaksi. Hän oli kolme kautta yksi Detroit Red Wingsin apuvalmentajista, Mike Babcockin ollessa päävalmentaja, ja vastasi joukkueen ylivoimapelistä. Vuonna 2008 hän oli voittamassa valmentajana Stanley Cupin mestaruutta. Kesäkuussa 2008, viikko Red Wingsin Stanley Cup -voiton jälkeen, McLellanista tuli Ron Wilsonin seuraaja NHL-seura San Jose Sharksin päävalmentajana. Jarmo Myllys
San Jose Sharks perustettiin kaudeksi , ja Myllys siirtyi sinne muutaman muun North Stars -pelaajan kanssa . Hän pelasi sarjassa viimeisenä olleessa tulokasseurassa 27 ottelua, joista vain kolme päättyi voittoon. Lopulta Myllyksen pelaajaoikeudet myytiin Toronto Maple Leafsiin. Sen sijaan, että hän olisi jatkanut läpimurron yrittämistä NHL:ssä, hän päätti palata kauden lopuksi Suomeen pelaamatta ollenkaan Torontossa. Mike Blunden
10. tammikuuta 2009 Blunden kaupattiin Columbus Blue Jacketsiin Adam Pineaultin tilalle. Columbus kauppasi Blundenin 7. heinäkuuta 2011 Montreal Canadiensiin. 1. heinäkuuta 2012 Montreal teki Blundenin kanssa vuoden kaksisuuntaisen jatkosopimuksen. 1. heinäkuuta 2014 Blunden lähti Canadiensin organisaatiosta ja teki vapaana agenttina vuoden mittaisen sopimuksen Tampa Bay Lightningin kanssa. Eddie Kasko
Kasko pelasi viimeisen MLB-ottelunsa Boston Red Soxissa 10. syyskuuta 1966. Hän toimi vuosina 1970–1973 Soxin joukkueenjohtajana. Joel Quenneville
Quennevillen aika Bluesissa päättyi helmikuussa 2004, kesken kauden 2003–2004, irtisanomiseen aiempiin vuosiin nähden heikon alkukauden jälkeen. Muutama kuukausi myöhemmin hänet nimettiin Colorado Avalanchen uudeksi päävalmentajaksi Tony Granaton tilalle. Hän valmensi Avalanchen ensimmäisellä kaudellaan seuran päävalmentajana, työsulun jälkeisellä kaudella 2005–2006, pudotuspelien toiselle kierrokselle, jolla tie katkesi tappioon Mighty Ducks of Anaheimia vastaan. Seuraavalla kaudella Colorado jäi pudotuspelien ulkopuolelle, mutta jälleen kaudella 2007–2008 Colorado ylsi pudotuspelien toiselle kierrokselle häviten Detroit Red Wingsille. Kauden jälkeen Coloradon toimitusjohtaja François Giguère ilmoitti, ettei Quenneville jatka joukkueen valmentajana, mihin vaikutti muun muassa erimielisyydet joukkueen pelityylistä. Eddie Shore
12. joulukuuta 1933 Bostonissa pelatussa ottelussa Bruinsin ja Toronto Maple Leafsin välillä Shore taklasi selästä Toronton tähtipelaaja Ace Baileyä sillä seurauksella että tämä kaatui jään pintaan menettäen tajuntansa. Bailey heräsi koomasta sairaalassa 10 päivää myöhemmin, ja taklaus päätti hänen uransa. Toronton kovanaama Red Horner puolestaan aloitti tappelun Shorea vastaan ja kaatoi Shoren jään pintaan. Shoren kasvoihin jouduttiin ompelemaan seitsemän tikkiä, mutta muutoin hän säästyi vakavammalta loukkaantumiselta. NHL langetti Shorelle 16 ottelun pelikiellon. Myöhemmin Shore pyysi tekoaan anteeksi Baileylta ja he paiskasivat kättä Toronton Maple Leaf Gardenissa pelatussa hyväntekeväisyysottelussa 14. helmikuuta 1934.
Kun WHL lakkautettiin vuonna 1927, Shore myytiin Boston Bruinsiin NHL:ssä. Tulokkaana hän teki 12 maalia ja antoi kuusi maalisyöttöä (yhteensä 18 tehopistettä) aikana, jolloin puolustajien tekemät maalit olivat harvinaisia. Bruinsissa Shore saavutti kaksi Stanley Cupia. Hänet tunnetaan myös lempinimestä "The Edmonton Express" (”Edmontonin pikajuna”). Eddie Shore on edelleen ainoa puolustaja, joka on voittanut NHL:n arvokkaimmalle pelaajalle annettavan Hart Trophyn neljästi. Jack McCloskey
McCloskey siirtyi vuonna 1979 NBA-joukkue Detroit Pistonsin general manageriksi, missä toimessa hän pysyi vuoteen 1992 saakka. Pistonsin menestyksekkään ”Bad Boys” -aikakauden aikana McCloskey suoritti kymmeniä joukkuettaan vahvistaneita pelaajakauppoja ja -hankintoja (mm. Joe Dumars, Isiah Thomas, Vinnie Johnson, Bill Laimbeer, John Salley, Dennis Rodman, James Edwards ja päävalmentaja Chuck Daly), mistä hyvästä hän sai lempinimen Trader Jack. Pistons selviytyi McCloskeyn manageriaikana yhdeksän kertaa peräkkäin NBA:n pudotuspeleihin vuosina 1984–1992, viidesti idän konferenssifinaaleihin ja kolmesti NBA:n loppuotteluihin. Kolmesta finaalikerrasta Pistons voitti vuosina 1989 ja 1990 NBA:n mestaruuden. Pistonsin jälkeen McCloskey työskenteli muiden NBA-joukkueiden organisaatioissa. Vuonna 2008 Pistons nosti McCloskeyn paidan kotiareenansa kattoon. Jerry Reinsdorf
Ennen urheiluseuran omistajuutta Reinsdorf työskenteli täysaikaisesti lakimiehenä. Oltuaan lakimies hän siirtyi kiinteistöalalle, jolla hän rikastui. Tämän jälkeen Reinsdorf siirtyi urheilu-alalle ja osti vuonna 1981 Chicago White Sox. Neljä vuotta myöhemmin hän hankki Chicago Bullsin omistajuuden. Reinsdorfin tulon myötä sekä White Sox että Bulls menestyivät paremmin. Hänen uudistustensa ansiosta Bullsin katsojaluvut nousivat. Toronto Raptors
Joukkueen kokoaminen aloitettiin pian ja uudeksi päävalmentajaksi hankittiin Detroit Pistonsin entinen apuvalmentaja Brendan Malone. Seuran ensimmäiseksi toimitusjohtajaksi valittiin Isiah Thomas. Kahden uuden NBA-seuran takia vuonna 1995 järjestettiin , jossa joukkueet saivat varata pelaajia. Arvonnan kautta Toronto sai ensimmäisen varauksen, ja joukkue valitsi ensimmäisenä pelaajana Chicago Bullsin B. J. Armstrongin. Hän kuitenkin kieltäytyi tulemasta Raptorsin harjoituksiin, joten hänen tilalleen hankittiin Carlos Rogers ja Victor Alexander. NHL
Ensimmäinen uusi joukkue oli Boston Bruins, joka tuli mukaan kaudella 1924–1925. Sitä seurasivat New York Americans ja Pittsburgh Pirates kaudella 1925–1926 ja New York Rangers, Detroit Cougars (nykyinen Detroit Red Wings) sekä Chicago Black Hawks (nykyinen Chicago Blackhawks) vuotta myöhemmin. Myös kaksi uutta kanadalaisseuraa, Montreal Maroons ja Hamilton Tigers, liittyivät sarjaan. Kaudella 1930–1931 liigassa pelasi 10 joukkuetta, mutta suuren laman vuoksi Pirates ja Americans joutuivat lopettamaan toimintansa. Myös Ottawa Senators kaatui taloudellisiin ongelmiin, joten NHL:n 25-vuotisjuhlavuonna liigassa pelasi kuusi edelleen toimivaa seuraa, jotka ovat saaneet lisänimen "Original Six". Nämä joukkueet ovat Montreal Canadiens, Toronto Maple Leafs, Detroit Red Wings, Boston Bruins, New York Rangers ja Chicago Blackhawks. Toronto FC
Toronto teki ensimmäisen pelaajasopimuksensa syyskuussa 2006 kanadalaisen keskikenttäpelaajan Jim Brennanin kanssa, joka aiemmin pelasi kymmenen vuotta Englannin kentillä. Saman vuoden marraskuussa pidettiin MLS:n laajennusdraft, jossa Toronto sai varata muiden seurojen suojaamatta jättämiä pelaajia. Joukkue varasi kymmenen pelaajaa, ensimmäisenä Los Angeles Galaxyn keskikenttäpelaajan Paulo Nagamuran. Laajennusdraftissa varatut pelaajat eivät jääneet Torontoon kauaksi aikaa; viimeinen jäljellä ollut pelaaja, Nagamura, kaupattiin toukokuussa 2007 Club Deportivo Chivas USAan. Toronto FC:n ensimmäinen pelaajakauppa oli laajennusdraftissa varatun Adrian Seriouxin kauppaaminen FC Dallasiin vaihdossa Ronnie O'Brieniin. Anders Eriksson (jääkiekkoilija)
Eriksson siirtyi kaudeksi 1995–1996 Detroit Red Wingsin organisaatioon. Hänen ensimmäinen kautensa kului lähinnä farmijoukkue Adirondack Red Wingsissä, jossa Eriksson oli joukkueen tehokkain puolustaja tehopisteillä 6+36=42. Hän pelasi myös yhden NHL:n runkosarjaottelun ja kolme pudotuspeliottelua Detroitissa. Kaudella 1996–1997 Eriksson pelasi 23 NHL-ottelua. Kausi 1997–1998 oli hänen ensimmäinen kokonainen kautensa NHL:ssä. Eriksson teki 66 ottelussa tehopisteet 7+14=21. Detroit voitti kauden päätteeksi Stanley Cupin keväällä 1998. Detroit myi Erikssonin maaliskuussa 1999 siirtorajan kynnyksellä Chicago Blackhawksiin, joka sai myös ensimmäisen kierroksen varausvuorot vuosien ja varaustilaisuuksiin. Detroit sai kaupassa Chris Cheliosin. New York Red Bulls
New York Red Bulls perustettiin vuonna 1995 ja se oli yksi MLS:n perustajaseuroista. Seura tunnettiin vuoteen 1997 nimellä New York/New Jersey MetroStars ja vuoteen 2006 nimellä MetroStars. Nimi MetroStars tuli Metromedia-yrityksestä, jonka omisti seuran alkuperäinen omistaja John Kluge. Kluge myi MetroStarsin vuonna 2001 Anschutz Entertainment Groupille. Vuonna 2006 itävaltalainen energiajuomavalmistaja Red Bull osti MetroStarsin Anchutzilta ja nimesi seuran uudelleen. Red Bull on ollut aiemminkin aktiivinen urheilumarkkinoilla, sillä se on omistanut New York Red Bullsin lisäksi muun muassa kaksi Formula 1 -tallia, Red Bull Racingin ja Scuderia Toro Rosson, ja itävaltalaisen jalkapalloseuran FC Red Bull Salzburgin, joka tunnettiin aiemmin nimellä SV Austria Salzburg. Toronto Blueshirts
NHL:n silmissä kaudella 1918 Torontossa toimi kaksi ammattilaisseuraa, joista toinen oli Livingstonen omistama Blueshirts ja toinen oli taas NHL:n sisällä toiminut joukkue. Näin NHL vältti Livingstonen oikeustoimet, sillä NHL:n sisällä toiminut torontolaisjoukkue oli oma entiteettinsä, eikä NHL:n säännöt kieltäneet joukkueiden pelaajia pelaamasta muissa, liigan ulkopuolisissa joukkueissa. Toronto Maple Leafs
Maple Leafsin ja Canadiensin välillä on ollut jo NHL:n alusta asti vahva vihamielisyys toisiaan kohtaan. Tämä juontuu siihen, että Toronto on Ontarion pääkaupunki, kun taas Montreal on ranskankielisen Québecin pääkaupunki. Joukkueita pidetään ”ikuisina vihamiehinä”.Toronto on sanonut jäädyttävänsä pelaajan numeron, jos tämä on antanut merkittävän panoksen Toronto Maple Leaf Hockey Clubille ja kokenut uran päättävän onnettomuuden kuuluessaan Maple Leafsin joukkueeseen. Barilko menehtyi vuonna 1951 pienlentokoneen putoamisessa, ja Baileyn ura päättyi Eddie Shoren taklauksesta vuonna 1933. 1993 Leafs alkoi kunnioittaa suurimpia pelaajiaan julistamalla näiden käyttämät pelinumerot ”kunnianumeroiksi” niiden jäädyttämisen sijaan. Tähän luokkaan on nimetty seuraavat pelaajat (lueteltu pelaajan numero, nimi, Maple Leafs -kaudet ja kunnianumeron myöntämisen päivä): Columbus Blue Jackets
Kesällä 2005 Blue Jackets hankki kovaluisen puolustajan, Adam Footen Colorado Avalanchesta kolmen vuoden sopimuksella. Näytti siltä, että Blue Jackets ottaisi vihdoin askeleen ylemmäs ja pääsisi pudotuspeleihin. Toisin kävi, sillä joukkue kärsi avainpelaajien Nashin, Rostislav Kleslan ja Gilbert Brulén loukkaantumisista. Blue Jackets hankki kauden aikana joukkueeseen supertähti Sergei Fjodorovin Mighty Ducks of Anaheimista vaihdossa Tyler Wrightiin ja François Beaucheminiin. Myös Todd Marchant päätyi vapaiden pelaajien listan kautta Anaheimiin. Blue Jackets ei päässyt tälläkään kaudella pudotuspeleihin. Joukkue voitti 18 jatkoajalle menneestä ottelustaan 14, mikä oli kauden ennätys, ja pelasi tuohonastisen historiansa parhaan kautensa saavuttaen 35 voittoa ja 74 pistettä. Toronto Blue Jays
Toronto Blue Jays on Major League Baseballin American Leaguen itäiseen konferenssiin kuuluva kanadalainen ammattilaisbaseballjoukkue. Blue Jays on ainoa Major League Baseballiin kuuluva ei-yhdysvaltalainen joukkue. Nimi Blue Jays () tulee alueella elävästä linnusta. Seuran kotistadion, Rogers Centre, sijaitsee Ontariossa, Toronton keskustassa. Scotty Davidson
Oikeana laitahyökkääjänä pelannut Davidson edusti Toronto Blueshirtsia 1912–1914. Joe Kennedy
Vuonna 2004 Kennedy siirtyi Colorado Rockiesiin. Hänen myöhempiä joukkueitaan olivat Oakland Athletics (2005–2007), Arizona Diamondbacks (2007) ja Toronto Blue Jays (2007). Viimeisen pelinsä hän pelasi Toronto Blue Jaysissa. Toronto Blueshirts
Stanley Cup-voittajajoukkue alisuoriutui kaudella 1914-15 pahasti ja lopulta kausi päättyi Blueshirtsin neljänteen sijaan rekordilla 8-12. Joukkueen paras maalintekijä oli Cully Wilson 22 maalilla ja puolustuksen kivijalkana hääri edelleen Harry Cameron. Edmonton Oilers
Oilers perustettiin 1. marraskuuta 1971, ja seura liittyi seuraavalle kaudelle WHA-liigan jäseneksi yhtenä liigan kahdestatoista alkuperäisseurasta. Alun perin Oilersin piti olla toinen Albertan WHA-seuroista yhdessä Calgary Broncosin kanssa, mutta Broncosin organisaatio siirrettiin Yhdysvaltojen puolelle Clevelandiin, jossa se otti käyttöön nimen Cleveland Crusaders. Jäätyään ainoaksi Albertan seuraksi Oilers otti käyttöön nimen Alberta Oilers. Jo seuraavalla kaudella seuran nimi vaihdettiin takaisin Edmonton Oilersiksi, minkä jälkeen seuran nimeä ei ole muutettu. NHL-liigaan Oilers liittyi WHA:n päätyttyä vuonna 1979 yhdessä Quebec Nordiquesin, Hartford Whalersin ja Winnipeg Jetsin kanssa. Doug Gilmour
Kuuden vuoden Toronton-palveluksen kannattajien keskuudessa myös erittäin suosittu "Killer" itse kaupattiin New Jersey Devilsiin 1997 Leafsien alkaessa toteuttaa sukupolvenvaihdosta. Kesällä 1998 hän teki free agent -sopimuksen Chicago Blackhawksien kanssa. Kohtalon käden vaikutuksesta juuri Chicago oli Toronton vastustajana viimeisessä pelissä legendaarisella Maple Leaf Gardensilla. Gilmour teki tuossa Hawksien voittamassa ottelussa maalin ja loppuseremonioiden aikana yleisö osoitti hänelle seisaaltaan suosiotaan vaikka edustikin jo vieraita värejä. Keväällä 2000 Gilmour siirtyi Buffalo Sabresiin, jossa hän vietti muutaman kauden. Tämän jälkeen hänet pestasi free agentinä Leafsien ikuinen kilpailija Canadiens, jonka riveissän hän pelasi hyvän kauden. Carolina Hurricanes kuitenkin lopetti "Habsien" pelit Stanley Cupin toisella kierroksella. Aina parhaimmillaan keväällä olevana pelaajana lähes 40-vuotias "Killer" teki taas playoffseissa hyvää jälkeä, 10 pistettä 12 pelissä. Blue Öyster Cult
Tällä välin entinen rumpali Albert Bouchard oli ahkeroinut "Imaginos"-projektin parissa, mutta levy-yhtiö oli hylännyt Bouchardin tekemän materiaalin vuonna 1984 ja levyn tekeminen oli keskeytynyt. BÖC:n ollessa hajoamispisteessä vuonna 1986 oli Sandy Pearlman ehdottanut CBS:lle "Imaginosin" julkaisua BÖC:n nimen alla ja yhtiössä suostuttiin tähän. Albert Bouchard toivoi, että alkuperäinen kokoonpano voisi palata yhteen, viimeistellä albumin ja tehdä kiertueen sen pohjalta. Tähän ei kuitenkaan suostuttu ja Pearlman työsti materiaalia uudelleen nauhoittamalla useisiin kappaleisiin Roeserin ja Bloomin vokaalit. Edwin Encarnación
Edwin Elpidio Encarnación (s. 7. tammikuuta 1983 La Romana) on dominikaanilainen baseballpelaaja, joka on vuodesta 2009 lähtien edustanut MLB-liigan Toronto Blue Jaysiä. Hänen pelipaikkansa on pääasiassa ykkösvahti tai "designated hitter". Toronto Blueshirts
Toronton kiekkofanien silmissä juuri mikään ei ollut muuttunut. Media kutsui joukkuetta edelleen nimellä Blueshirts ja joukkue jopa voitti Stanley Cupin toistamiseen kaudella 1917-18 PCHA-mestari Vancouver Millionaresia vastaan. Stanley Cupin mestaruuskaiverrus tosin jätettiin tyhjäksi, sillä joukkueella ei ollut virallista nimeä. 1947 tyhjälle paikalle kuitenkin kaiverrettiin nimi Toronto Arenas. Edmonton Oilers
1990-luvun alun ensimmäisten kausien jälkeen alkoi Oilersin alamäki. Joukkue pääsi vielä vuosina 1991 ja 1992 konferenssifinaaleihin, joissa se hävisi 1991 Minnesota North Starsille ja 1992 Chicago Blackhawksille, mutta vuonna 1993 Oilers jäi pudotuspelien ulkopuolelle ensimmäistä kertaa NHL-taipaleensa aikana ja sama toistui kolmena seuraavana vuonna. NHL:n kohoavien palkkojen vuoksi Oilersin ja useimpien muiden kanadalaisseurojen oli hankala kilpailla rikkaimpien yhdysvaltalaisseurojen kanssa ja seura joutuikin kauppaamaan lyhyen ajan sisään useimmat mestaruusvuosiensa tärkeimmät pelaajat, muun muassa Mark Messierin New York Rangersiin, Jari Kurrin Philadelphia Flyersiin (joka kauppasi hänet saman tien Los Angeles Kingsiin) ja Glenn Andersonin sekä Grant Fuhrin Toronto Maple Leafsiin vuonna 1991. Nämä neljä pelaajaa sekä Randy Gregg, Charlie Huddy ja Kevin Lowe olivat voittamassa kaikkia Oilersin viittä Stanley Cupia. Neljä Stanley Cupia Oilersin riveissä voittivat Wayne Gretzky, Kevin McClelland ja Esa Tikkanen. Columbus Blue Jackets
Blue Jackets pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 7. lokakuuta 2000; ottelu päättyi Chicago Blackhawksin 5–3-voittoon. Bruce Gardiner teki Blue Jacketsin historian ensimmäisen NHL-maalin. Joukkue saavutti ensimmäisellä NHL-kaudellaan 71 pistettä, eikä pääsyt pudotuspeleihin. Geoff Sanderson saavutti ensimmäisenä pelaajana 30 maalia Blue Jacketsin organisaatiossa. Ron Tugnutt, jonka kanssa Blue Jackets teki sopimuksen kesällä 2000, torjui joukkueelle 22 voittoa, mikä oli NHL:n laajennusjoukkueiden maalivahdin ennätys. Frank Calder
Näihin aikoihin syttyi Calderin rakkaus jääkiekkoa kohtaan, ja lopulta NHA-joukkue Montreal Wanderersin omistaja Sam Lictenhein suositteli häntä liigan hallinnollisen komitean jäseneksi. Kaudella 1916–17 NHA:n omistajat päättivät pudottaa epäeettisiä liiketoimintatapoja harjoittaneen Eddie Livingstonen Toronto Blueshirtsin pois liigasta ja ottivat haltuunsa hänen pelaajansa. NHA:n komissaari Frank Robinson huomasi olevansa yhtä voimaton kuin edeltäjänsä Emmett Quinn ja erosi virastaan. Näin liigan sihteerinä toimineelle Calderille avautui tilaisuus: hän arveli Eddie Livingstonea vastaan asettuneiden NHA-omistajien tarvitsevan jotakuta edustamaan itseään, ja käytännössä Calderista tuli NHA:n uusi komissaari. Toronto Blueshirts
Livingstone haastoi muun liigan oikeuteen ja vaatien korvauksia. Tähän NHA:n johto vastasi ilmoittamalla, ettei kautta 1917-18 pelattaisi lainkaan. Pari viikkoa myöhemmin ilmoitettiin uuden liigan perustamisesta, jonka alaisuuteen kaikki muut NHA-joukkueet ilmoittivat siirtyvänsä, paitsi Toronto Blueshirts. Näin Eddie Livingstone oli jäänyt yksinään pelaamaan omaa liigaansa, johon olisi osallistumassa kokonaiset yksi joukkue, Toronto Blueshirts. Anton Forsberg
Columbus Blue Jackets varasi Forsbergin seitsemännellä kierroksella 188. pelaajana . Kaudella 2011–2012 hän nousi MODO:n Elitserien-joukkueen kakkosmaalivahdiksi Mikael Tellqvistille. Forsberg pelasi debyyttikaudellaan 14 Elitserien-ottelua. Kaudeksi 2012–2013 hänet lainattiin HockeyAllsvenskan-joukkue Södertälje SK:hon. Joukkue eteni Kvalserieniin saakka, mutta jäi kuitenkin ilman sarjanousua. Toukokuussa 2013 Forsberg teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Blue Jacketsin kanssa, mutta hän pelasi kauden 2013–2014 vielä lainalla MODO:ssa, jossa Forsberg pelasi Linus Ullmarkin pääasiallisena kakkosmaalivahtina 22 ottelua. SHL-kauden jälkeen, maaliskuussa 2014 hän siirtyi loppukevääksi AHL-joukkue Springfield Falconsin vahvuuteen. Forsberg pelasi siellä neljä runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua. National Hockey Association
Kausi 1916–17 osoittautui NHA:n viimeiseksi, sillä Toronton epäsuositun omistajan Eddie Livingstonen savustamiseen tähdänneen valtataistelun aikana muiden joukkueiden edustajat tapasivat marraskuussa 1917 perustaakseen National Hockey Leaguen, joka toimisi samalla periaatteella ja pääosin samoilla pelisäännöillä kuin NHA. Erään omistajan kerrotaan sanoneen: ”Emme heittäneet Livingstonea ulos; hänellä on yhä oma joukkueensa vanhassa National Hockey Associationissa. Hänellä on joukkueensa, ja toivomme hänelle hyvää. Ongelmana on ainoastaan se, että hän kisailee yhden joukkueen liigassa.” Émile Bouchard
Bouchard kasvoi köyhässä montrealilaisperheessä, ja hän osti ensimmäiset luistimensa vasta 16-vuotiaana. Hän liittyi kaudeksi 1937–1938 Montrealin juniorisarjassa pelanneeseen Verdun Maple Leafsissa, jossa pelasi kolmen kauden ajan. Maple Leafs voitti keväällä 1938 ja 1939 sarjan mestaruuden mutta hävisi molempina vuosina Oshawa Generalsille itäisen Kanadan mestaruusottelun. Kaudeksi 1940–1941 Bouchard siirtyi Montreal Junior Canadiensiin QSHL-sarjaan. Helmikuussa 1941 Montreal Canadiens teki hänen kanssaan sopimuksen ja lähetti hänet AHL:n sarjan Providence Redsiin.
Bouchard saapui kauden 1941–1942 harjoitusleirille paremmassa kunnossa kuin monet veteraanit. Hän saikin paikan joukkueesta, mutta läpimurtonsa hän teki vasta seuraavalla kaudella. Canadiens voitti Stanley Cupin kauden 1943–1944 päätteeksi, ja Bouchard valittiin . Ykköskentälliseen hänet valittiin kolmena seuraavana kautena putkeen. Toisen Stanley Cupinsa Bouchard voitti kaudella 1945–1946. Toulouse FC (1937)
Toulouse Football Club perustettiin 20. maaliskuuta 1937. Seuran tavoitteeksi asetettiin osallistuminen ammattilais- ja amatöörisarjoihin. Seuran tunnusväreiksi valittiin punainen ja valkoinen. Päävalmentajaksi nimettiin Ranskan jalkapallomaajoukkueen entinen valmentaja Pierre Cazals. Seura aloitti pelit suoraan Ranskan II-divisioonassa vuonna 1938. Toulouse FC:n kehitys jatkui voimakkaana läpi 1950-luvun, jolloin seurassa pelasi muun muassa Aulis Rytkönen. Kauden 1952–1953 jälkeen seura onnistui nousemaan Ranskan pääsarjaan, jossa sen suurimmaksi meriitiksi jäi Ranskan cupin voitto vuonna 1957. Toulouse FC pääsi UEFA Cupiin kaudeksi 1966–1967, mutta loukkaantumisten takia putosi heti ensimmäisellä kierroksella ja sarjapelitkin sujuivat huonosti. Taloudellisten ja pelillisten vaikeuksien takia seura putosi takaisin toiselle sarjatasolle. Tämän johdosta seura fuusioitui Red Starin kanssa vuonna 1967. Kolme vuotta myöhemmin perustettiin Toulouse FC. NHL-kausi 1933–1934
Joulukuussa vuonna 1933 Toronto Maple Leafsin pelaaja King Clancy kamppasi Boston Bruinsin Eddie Shoren niin rajusti, että Shore lensi päin joukkuetoveriansa Ace Baileyta. Bailey löi päänsä jäähän ja joutui lopettamaan jääkiekkouransa. NHL päätti järjestää Baileyn kunniaksi ensimmäisen NHL:n All-Star-ottelun, joka pelattiin 14. heinäkuuta vuonna 1934. Brian Robertson
Thin Lizzyn jälkeen hän perusti yhdessä Jimmy Bainin (ex-Rainbow) kanssa lyhytikäiseksi jääneen Wild Horses-yhtyeen. 1982 Eddie Clarken erottua Motörheadista kesken Pohjois-Amerikan kiertuetta Robertson kutsuttiin hänen tilalleen. Hän pysyi yhtyeessä vuoden 1983 loppuun saakka ja oli mukana "Another Perfect Day"-albumilla. Tiettävästi hän ei ollut halukas soittamaan joitakin yhtyeen suosituimmista kappaleista konserteissa ja myös päihteiden käyttö oli yksi erottamisen syy Rockford IceHogs
AHL-liigan ilmestyi Baltimore Bandits -niminen joukkue kaudelle 1995-96. Joukkue pelasi Baltimoressa kaksi kautta, mutta taloudellinen menestys oli laihaa ja Cincinnati Gardens -jäähallin omistanut Pete Robinson osti ja siirsi joukkueen Cincinnatiin. Joukkueen nimeksi tuli Cincinnati Mighty Ducks, koska joukkue toimi yhteistyösopimuksen ansiosta Anaheim Mighty Ducksin AHL-farmijoukkueena. Joukkue oli muutaman kauden ajan farmiseura kahdelle NHL-organisaatiolle, kun myös Detroit Red Wings teki yhteistyösopimuksen kausiksi 1999-2002. Myöhemmin Anaheimin yhden voiton päähän Stanley Cupista ja Detroitin mestariksi asti valmentanut Mike Babcock valmensi Cincinnatissa kahden kauden ajan vuosina 2001-03. Seuran menestys oli enimmäkseen vaatimatonta, kun kahdeksan kauden aikana joukkue selvisi pudotuspeleihin viisi kertaa, mutta vain kerran toiselle kierrokselle asti. Yhteistyösopimus Anaheim Mighty Ducksin kanssa päättyi kesällä 2005 ja NHL-seura teki uuden farmisopimuksen AHL:n Portland Piratesin kanssa. Ilman farmisopimusta jäänyt joukkue sai AHL-liigalta luvan pitää sapattivuoden peleistä ja lokakuussa 2005 joukkue nimettiin Cincinnati RailRaidersiksi tarkoituksena palata seuraavalla kaudella kaukaloon. Tavoitteena ollut 2000 kausilipun myyminen ei kuitenkaan toteutunut, eikä joukkue pelannut 2006-07 kaudellakaan. Maaliskuussa Centre Events osti joukkueen 3,15 miljoonalla dollarilla ja AHL:n johto hyväksyi joukkueen siirron Rockfordiin. Samalla allekirjoitettiin 10 vuoden pituinen sopimus farmiyhteistyöstä NHL-joukkue Chicago Blackhawksin kanssa. Toronto Blueshirts
http://www.sportsecyclopedia.com/nhl/tornha/blueshirts.html
http://en.wikipedia.org/wiki/Toronto_Blueshirts Scottie Upshall
Upshall aloitti myös kauden 2010–2011 Phoenixissä, mutta siirtyi NHL:n siirtotakarajapäivänä, 28. helmikuuta 2011, Columbus Blue Jacketsiin. Blue Jackets sai pelaajakaupassa lisäksi Sami Lepistön, kun Coyotesiin siirtyivät Rostislav Klesla ja Dane Byers. Upshall edusti Blue Jacketsia vain tuon kauden lopun. Heinäkuussa 2011 hän teki vapaana pelaajana nelivuotisen sopimuksen Florida Panthersin kanssa. Toronto FC
Toronto FC on kanadalainen jalkapalloseura Torontosta Ontariosta, joka on pelannut kaudesta 2007 alkaen ammattilaisliiga Major League Soccerissa (MLS). Maple Leaf Sports & Entertainmentin omistukseen kuuluva Toronto FC on MLS:n historian ensimmäinen ei-yhdysvaltalainen seura. Saman yhtiön omistukseen kuuluvat urheiluseuroista myös NHL-seura Toronto Maple Leafs, AHL-seura Toronto Marlies ja NBA-seura Toronto Raptors. Blue Beetle
Sittemmin 1960-luvulla hahmon seikkailut lakkautettiin ja tilalle tuotiin Steve Ditkon luoma Ted Kord, joka jatkoi Blue Beetlen seikkailuja vuodesta 1966 alkaen. Kord oli alkuperäisen Blue Beetlen Dan Garretin oppilas, joka kantoi opettajansa kuoltua Blue Beetlen perintöä. Kord oli kekseliäs sankari, joka käytti hyväkseen useita vempaimia. Hän sai opettajaltaan myös salaperäisen lehtisarvisen, mutta ei kyennyt avaamaan mekaanista sotahaarniskaa, joka olisi antanut Kordille supervoimia. Myöhemmin hän liittyi Oikeuden Puolustajiin, jossa hän tapasi parhaan ystävänsä Booster Goldin. Sittemmin Ted Kordin Blue Beetle tapettiin "Countdown to Infinite Crisis" sarjakuvasarjassa vuonna 2005, jossa se joutui Maxwell Lordin vangitsemaksi. Maxvell pakotti Kordia liittymään organisaatioonsa, mutta kieltäydyttyään häntä ammuttiin päähän. TuTo Hockey
TuTo kauppasi parhaat pelaajansa Tepsille, ja joutui samalla luopumaan sarjapaikastaan myös I-divisioonassa. Kovilla tutolais-sarjajyrillä vahvistettu TPS kykenikin saavuttamaan vastaperustetun SM-liigan ensimmäisen mestaruuden, mutta TuTo joutui ottamaan vauhtia alasarjoista kausina 1975–1983. Vuonna 1988 seura muutti nimensä TuTo Hockey -muotoon ja irtaantui samalla Turun Toverien yhdistyksestä. Nykyisin TuTo Hockey Oy on osakeyhtiö, jonka pääomistaja on Reijo Paksal. Detroit Red Wings
Detroit voitti 1950 jälleen mestaruuden, kun Pete Babando teki voittomaalin seitsemännessä pelissä toisessa jatkoaikaerässä New York Rangersia vastaan. Kaudella 1951-52 joukkue tippui Montrealia vastaan konferenssinfinaalissa. Ensi kaudella joukkue voitti viidennen Cupinsa ja joukkueen avainhahmoina toimivat Gordie Howe, Ted Lindsay sekä tulokasmaalivahti Terry Sawchuk. Seuraavan kauden pudotuspeleistä putoamisen jälkeen Detroit voitti vielä kaksi kertaa Montrealin finaaleissa. Joukkue menestyi hyvin ja pääsi monina vuosina pudotuspeleihin. Kauden 1966-1967 jälkeen alkoi joukkueen huono menestys, joka jatkui aina 1980-luvulle saakka. Eastern Air Lines
Vuonna 1986 Eastern myytiin texasilaisen Frank Lorenzon omistamalle Texas Air -holdingyhtiölle, joka omisti myös Continental Airlinesin ja New York Airin. Lorenzo oli tullut tunnetuksi Chapter 11 -pykälään perustuvista yrityssaneerauksistaan: vuonna 1983 hän oli pannut Continentalin konkurssiin, irtisanonut koko henkilökunnan ja palkannut heti tilalle uudet, ammattiliittoon kuulumattomat työntekijät puolta pienemmin palkoin. Tämän jälkeen lakia muutettiin niin, ettei sama ollut enää mahdollista. Vuonna 1989 Eastern haki konkurssia, mutta jatkoi toimintaansa. Frank Lorenzo aiheutti kovilla otteillaan yhtiön henkilökunnan jatkuvaa lakkoilua, minkä takia yhtiö tuotti hänen mukaansa noin miljoonan dollarin tappion joka päivä. Easternin uudeksi omistajaksi pyrki muiden muassa Los Angelesin kesäolympialaisten 1984 järjestäjänä maineeseen noussut Peter Ueberroth, mutta kauppa ei toteutunut. Tuottoisan Washington–New York–Boston-kolmioreitin osti 1988 newyorkilainen kiinteistömiljonääri Donald Trump, joka perusti sen pohjalle vuoteen 1992 toimineen lentoyhtiön Trump Shuttle. Eastern lopetti toimintansa tammikuussa 1991 kaksi vuotta kestäneen konkurssiselvittelyn jälkeen. Igor Koroljov
Toronto Maple Leafsin toimitusjohtaja Mike Smith, entinen Winnipegin toimitusjohtaja, tarjosi Koroljoville sopimusta kaudeksi . Sopimusta seurasi yhteensä neljä Torontossa pelattua kautta. Kauden jälkeen Toronto myi Koroljovin Chicago Blackhawksiin tulevan varaustilaisuuden varausvuoroa vastaan. Toronto Blueshirts
Kokouksessa haluttiin saada liigan joukkuemäärä taas parilliseksi ja Livingstonen savustamiseksi ulos liigasta päätettiin Blueshirts hyllyttää liigasta kokonaan. Kausi 1916-17 jatkettiin puolestavälistä eteenpäin neljän joukkueen sarjana, ilman Torontoa. Jack Carlson
Kaudella 1974–75 Carlson pelasi WHA:n Minnesota Fighting Saintsissa jo 32 peliä, ja seuraavalla kaudella hän kuului joukkueen vakiokokoonpanoon. Minnesota lopetti kuitenkin toimintansa kesken kauden 27. helmikuuta 1976. Edmonton Oilers tarjosi 10. maaliskuuta Carlsonille uutta sopimusta, jonka hän hyväksyi. Kesäkuussa 1976 Carlson vaihtoi seuraa WHA:n sisäisessä draftissä ja päätyi Cleveland Crusadersiin. Cleveland muutti heinäkuussa 1976 Saint Pauliin ja otti nimekseen Minnesota Fighting Saints. Uusikin Minnesota joutui taloudellisiin vaikeuksiin kesken kauden ja myi tukun pelaajia, Carlson mukana, Edmontoniin ennen kuin lopetti toimintansa tammikuussa 1977. Edmonton myi saman tien osan ostamistaan pelaajista edelleen New England Whalersiin, jossa myös Carlsonin ura jatkui. Kaudella 1978–79 Carlson joutui selkä- ja olkapääloukkaantumisten vuoksi jättämään osan kaudesta väliin. Helmikuussa 1979 New England myi Carlsonin NHL:n Minnesota North Starsiin, joka oli ostanut hänen NHL-oikeutensa heinäkuussa 1978 Detroitilta. Bullfrog Productions
Pelit julkaissut Electronic Arts osti Bullfrogin vuonna 1995. Molyneux’sta oli tullut Electronic Artsin varapuheenjohtaja ja konsultti vuonna 1994, kun EA oli hankkinut huomattavan osan Bullfrogin osakkeista. Molyneux jätti Bullfrogin elokuussa 1997 perustaakseen uuden pelitalonsa, Lionhead Studiosin. Ensimmäinen Molyneux’n lähdön jälkeen julkaistu peli oli vuonna 1998 ilmestynyt "", joka sai peliarvostelijoilta sekalaisia arvosteluja. Viimeiset Bullfrogin nimeä kantaneet pelit julkaistiin vuonna 2001. Olli Jokinen
Jo heti siirron jälkeen Jokinen sopi Toronton toimitusjohtajan kanssa että hänet kaupattaisiin edelleen johonkin Stanley Cupista realistisesti kilpailevaan joukkueeseen. Pelaajasiirtojen takarajalla Jokinen myytiin St. Louis Bluesiin. Hän ehti pelata kuusi ottelua Toronton pelipaidassa. David Rundblad
Kesäkuussa 2010 Rundblad teki kolmivuotisen tulokassopimuksen St. Louis Bluesin kanssa. Hänet lainattiin päivää myöhemmin vielä kaudeksi 2010–2011 Skellefteåhon. yhteydessä Rundblad kaupattiin Ottawa Senatorsiin vaihdossa ensimmäisen kierroksen varausvuoroon, jonka Blues käytti hyökkääjä Vladimir Tarasenkoon. Kaudella 2010–2011 Rundblad teki todellisen läpimurtonsa Elitserienissä tekemällä 55 runkosarjaottelussa tehot 11+39=50, joilla hän voitti koko Elitserienin syöttöpörssin, puolustajien pistepörssin ja sijoittui pistepörssissä kolmanneksi joukkuetovereidensa Joakim Lindströmin ja Mikko Lehtosen jälkeen. Rundblad oli Elitserienin kaikkien aikojen toiseksi eniten yhden kauden runkosarjassa tehnyt puolustaja. Ennätys on David Petrasekillä, joka teki edellisellä kaudella 2009–2010 52 runkosarjaottelussa 53 pistettä. Rundblad valittiin kauden päätteeksi Elitserienin parhaaksi puolustajaksi ja palkittiin Salming Trophylla. Hän voitti myös Elitserien-hopeaa keväällä 2011. Tom Sestito
Kaudella 2010–2011 Sestito pelasi lähinnä Blue Jacketsin uudessa farmijoukkueessa Springfield Falconsissa. Hän sai tililleen yhdeksän NHL-ottelua tehden niissä tehot 2+2=4. Sestiton NHL-uran avausmaali syntyi 15. joulukuuta 2010 Vancouver Canucksin Roberto Luongon taakse. NHL:n siirtotakarajalla helmikuussa 2011 Blue Jackets kauppasi hänet Philadelphia Flyersiin vaihdossa Greg Mooreen ja Michael Chaputiin. Sestito pelasi loppukaudella farmijoukkue Adirondack Phantomsissa 11 ottelua, kunnes käsivamma päätti hänen kautensa. Yhteensä Sestito keräsi AHL:ssä kauden aikana 237 jäähyminuuttia, joilla hän sijoittui liigan jäähypörssissä kuudenneksi. Kesäkuussa 2011 Sestito teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Flyersin kanssa. Kaudella 2011–2012 hän pelasi Flyersin NHL-joukkueessa 14 runkosarjaottelua. Heinäkuussa 2012 Sestito teki taas vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Kiekko-Espoo
Neljänteen sijaan päättyneen kauden 1997-98 jälkeen Kiekko-Espoon nimi muuttui Espoo Bluesiksi. Seura kantoi K-Espoon historiaa mukanaan. Kiekko-Espoon pelaajista Jere Lehtisen ja Timo Hirvosen numerot jäädytettiin ja paidat nostettiin Tapiolan monitoimiareenan kattoon. Tuon seuran taival päättyi vuonna 2016 talousvaikeuksiin. 1998-2016 Kiekko-Espoon nimellä pelasi useita juniorijoukkueita, mutta seuralla ei ollut aikuisten edustusjoukkuetoimintaa. Seuran nimi ja tunnus pysyivät vanhan yhdistyksen hallussa, joka pyöritti Bluesia. Detroit Red Wings
Detroit varasi vuonna 1983 Steve Yzermanin, josta tuli seuran johtohahmo. Yzerman toimi joukkueen kapteenina vuodet 1986 - 2006, ja päätti uransa 3. heinäkuuta 2006. Seura kuului pitkään 80-luvulla mestarisuosikkeihin, mutta joukkue joutui harmistumaan aina pudotuspeleissä. Lopulta 1997 odotettu mestaruus tuli, kun Detroit voitti Philadelphia Flyersin suoraan neljässä pelissä. Heti seuraavalla kaudella joukkue juhli jälleen mestaruutta, ja takavuosien pimento vaihtui viimein menestykseen. Tämän jälkeen Detroit teki sopimuksia monen supertähden kanssa varmistaakseen paikkansa huipulla myös tulevaisuudessa. Seura varasi vahvuuksiinsa muun muassa Nicklas Lidströmin, josta tuli Red Wingsin johtava kapteeni ja ykköspuolustaja. Joakim Lindström
Kaudella 2005–2006 Lindström jatkoi Blue Jacketsin organisaatiossa, ja hän teki Crunchissa 64 runkosarjaottelussa tehot 14+29=43. Lindström pelasi kauden aikana myös kolme NHL-ottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi AHL:ssä lähes piste-per-peli tahdilla. Kaudella 2007–2008 hän oli 49 ottelussa syntyneillä 60 tehopisteellä seuran paras pistemies. Heinäkuussa 2008 Lindström myytiin Anaheim Ducksin organisaatioon. Hän pelasi seurassa vain AHL-farmissa Iowa Chopsissa. Joulukuussa 2008 Lindström siirtyi Phoenix Coyotesiin vaihdossa Logan Stephensoniin. Andrew Raycroft
Torontossa Raycroft sai ykkösmaalivahdin paikan kaudella 2006–2007. Hän voitti kauden aikana 37 voittoa, mikä sivusi Toronton ennätystä. Raycroftin torjuntaprosentti kauden aikana oli kuitenkin keskinkertainen 89,4. John Ferguson, Jr. hankki kesällä 2007 Vesa Toskalan Torontoon, ja Raycroft menetti ykkösmaalivahdin paikkansa kaudella 2007–2008. Hän pelasi vain 19 ottelua torjuntaprosentilla 87,6. Kauden jälkeen kesäkuun lopussa Toronto osti ulos Raycroftin sopimuksen viimeisen vuoden, joka olisi ollut arvoltaan 2,2 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Heinäkuussa Raycroft teki vuoden sopimuksen Colorado Avalanchen kanssa. Sopimuksen arvo oli 800 000 dollaria.
Raycroft pelasi kauden Coloradossa. Hän torjui joukkueen kakkosmaalivahtina, slovakialaisen Peter Budaj'n ollessa joukkueen ykkösmaalivahti, ja paransi hieman tilastojaan edellisestä kaudesta. Raycroftin torjuntaprosentti kaudelta 2008–2009, oli 89,2%. Vancouver Canucks teki kesällä 2009 Raycroftin kanssa vuoden sopimuksen, jonka arvo oli 500 000 dollaria. Hänet hankittiin korvaamaan Phoenix Coyotesiin siirtynyt Jason LaBarbera Roberto Luongon varamaalivahtina. Raycroft edusti vuoden Vancouveria, ja hän pelasi Luongon takana yhteensä 21 ottelua. Raycroft otti helmikuussa uransa sadannen NHL-voittonsa. Kesällä 2010 Dallas Stars hankki Raycroftin joukkueeseensa kahden vuoden sopimuksella, jonka ensimmäinen vuosi on kaksisuuntainen. Raycroft oli Kari Lehtosen kakkosvahtina kaudella 2011–2012, kunnes hänet lähetettiin siirtolistan kautta farmijoukkue Texas Starsiin, jossa pelasi loppukauden. Raycroftin paikan joukkueen Dallas Starsin NHL-joukkueen kakkosvahtina otti Richard Bachman. Raycroft ei enää kauden jälkeen saanut NHL-sopimusta, joten hän teki kauden jälkeen sopimuksen Italian pääsarjassa pelaavan Hockey Milano Rossoblun kanssa. Raycroft pelasi Milanossa yhden kauden, kunnes siirtyi kaudeksi 2013–2014 Ruotsin Allsvenskaniin, IF Björklövenin joukkueeseen. Raycroft auttoi Björklövenin selviytymään Allsvenskanin putoamiskarsinnoista mutta ilmoitti tämän jälkeen peliuransa olevan ohi. Toledo Walleye
Toledo Walleye perustettiin ECHL:n kaudelle 1991-1992 nimellä Toledo Storm. Sen kotikenttänä toimi Toledo Sports Arena joen toisella puolella Toledon keskustasta. Toledo Storm oli ensimmäinen toledolainen jääkiekkojoukkue sen jälkeen kun IHL:n Toledo Goaldiggers keskeytti toimintansa väliaikaisesti vuonna 1986 ja muutti vittemmin Kansas Cityyn vuonna 1990. Storm voitti alottajaiskaudellaan länsidivisioonan mestaruuden ja voitti Henry Brabham Cupin liigan parhaalla tuloksella normaalilta kaudelta. Seuraavana vuonna Storm voitti ensimmäisen Jack Riley Cupinsa päihitettyään Wheeling Thunderbirdsit kuudessa ottelussa. Storm voitti myös sitä seuraavan vuoden Riley Cupin päihitettyään Raleigh Icecapsit viidessä ottelussa toisena kaksi perättäistä mestaruutta voittaneena joukkueena liigan historiassa Hampton Roads Admiralsin kausien 1991 ja 1992 jälkeen. NHL-kausi 1937–1938
Aluksi King Clancyn valmentama Montreal Maroons ajautui viimeiselle sijalle, ja toimitusjohtaja Tommy Gorman päätti itse astua valmentajan saappaisiin. Hänen johdollaan suoritukset olivat entistäkin surkeampia, eivätkä ottelut kiinnostaneet kannattajia. Joukkueen huonoista otteista huolimatta kauden kohokohta oli 11–7-voitto paikallisvastustaja Montreal Canadiensista. Gorman ei kuitenkaan kyennyt elvyttämään joukkuetta, ja Maroonsin tappioputki oli eräässä vaiheessa kahdeksan ottelun pituinen. Formula 1
Yksityistallien viimeisenä mohikaanina pidetty Minardi myytiin energiajuomayhtiö Red Bullille, joka jatkaa tallin toimintaa nimellä Toro Rosso (Toro Rosso on Red Bullin sisartalli). Kaudelle 2006 mukaan tuli myös entisen F1-kuljettajan Aguri Suzukin perustama Super Aguri. Tämän tallin oli alun perin tarkoitus käyttää BAR-Honda-tallin entisiä autoja, mutta sääntöjen kiellettyä tämän talli ajoi kauden 2006 neljä ensimmäistä osakilpailua Arrows-tallin kauden 2002 autoilla, jotka oli muutettu nykysääntöjen mukaisiksi. Myös Super Aguri vetäytyi sarjasta vuonna 2008 taloudellisista syistä. Owen Lloyd
Lloydin oikeudet NHL:ssä omistanut Cleveland Barons meni konkurssiin kauden 1977–78 jälkeen ja hänen oikeutensa siirtyivät Minnesota North Starsille. Minnesota myi ne kuitenkin pian eteenpäin Toronto Maple Leafsille. NHL-kausi 1937–1938
Vaikka Americans tulikin lähelle, se ei kyennyt tasoittamaan peliä. Näin Black Hawks selviytyi loppuotteluihin Toronto Maple Leafsia vastaan. Viimeisessä Americansia vastaan käydyssä pelissä Mike Karakas mursi isovarpaansa. Tämän takia Chicago kutsui Paul Goodmanin farmijoukkueestaan. Hän ei kuitenkaan olisi ehtinyt ajoissa Torontoon ensimmäistä peliä varten. Niinpä Black Hawks yritti saada Karakasta puettua. Yritys ei onnistunut, sillä murtunut varvas oli liian turvonnut. Chicagolla ei siten ollut maalivahtia. Valmentaja Bill Stewart ehdotti New York Rangersin Dave Kerrin käyttöä, mutta Toronton manageri Conn Smythe vastusti tätä kiivaasti. Chelsea FC
Vuonna 1952 Chelsean manageriksi tuli Englannin maajoukkueen entinen hyökkääjä Ted Drake. Hän aloitti seuran modernisoinnin, perusti nuorisojoukkueita, kehitti harjoitusmenetelmiä ja rakensi joukkueen kokoonpanon uudelleen. Draken johdolla Chelsea ylsi ensimmäiseen mestaruuteensa kaudella 1954–1955. Seuraavalle kaudelle UEFA perusti Euroopan cupin, mutta Englannin jalkapalloliiton ja liigan vastustuksen johdosta Chelsea ei osallistunut cupiin. Mestaruuden jälkeen menestys ei enää jatkunut ja Chelsea juuttui sarjan keskikastin joukkueeksi. Lopulta syksyllä 1961 Drake sai potkut.
Draken tilalle tuli joulukuussa 1962 Tommy Docherty. Siinä vaiheessa Chelsea oli sarjan viimeinen eikä hän onnistunut estämään Chelsean putoamista 2. divisioonaan. Docherty nuorensi joukkuetta merkittävästi ja onnistui nostamaan seuran heti takaisin pääsarjatasolle. Hänen johdollaan Chelsea nousi taas taistelemaan mestaruuksista ja cup-pokaaleista. Kaudella 1964–1965 Chelsea oli lähellä liigan, FA Cupin ja liigacupin voittoa, mutta lopulta onnistui voittamaan ainoastaan liigacupin. Dochertyn lähdettyä Chelseasta, Dave Sexton johdatti seuran FA Cupin voittoon 1970, ja seuraavana vuonna Cup-voittajien cupin voittoon Real Madridia vastaan. Jokerien historia
Kanada-sarjaa pelattiin kaikkiaan kahdeksan vuotta. Joukkueiden nimet tulivat suoraan NHL:stä: Myllypuron Detroit Red Wings, Vuosaaren Toronto Maple Leafs, Kulosaaren Minnesota North Stars, Puotilan Montreal Canadiens, Jakomäen New York Rangers, Kontulan Ottawa Silver Seven, Herttoniemen Chicago Black Hawks sekä Lauttasaaren Boston Bruins, joka tuli sarjan ainoana joukkueena Kulosaaren sillan länsipuolelta. Joukkueissa pelasi lukuisia tulevia huippupelaajia Jari Kurrista lähtien. Laaja kasvatustyö tuotti tulosta, ja Jokerit alkoi menestyä juniorisarjoissa. Jokerit voitti Suomen mestaruuden D-junioreissa ensimmäisen kerran vuonna 1973 sekä E-, C- ja B-pojissa vuosina 1975–1976. Ensimmäiset edustusjoukkueeseen yltäneet omat kasvatit olivat Jari Kurri ja Timo Blomqvist kaudella 1977–1978. Kyle Wellwood
Wellwood vakiinnutti paikkansa NHL:ssä työsulun jälkeisellä kaudella 2005–2006, jolla hän teki 81:ssä ottelussa yhteensä 45 tehopistettä, yksitoista maalia ja 34 syöttöpistettä. Hän oli joukkueensa sisäisessä pistepörssissä sijalla seitsemän. Tulokkaiden pistepörssissä Wellwood sijoittui kymmenenneksi joukkuetoveri Alexander Steenin jälkeen. Steen teki yhtä paljon pisteitä kun hän, mutta sijoittui tilastossa korkeammalle enemmän maaleja tehneenä. Kaudet 2006–2007 ja 2007–2008 olivat Wellwoodilta heikompia loukkaantumisten takia. Jälkimmäisellä kaudella hän teki vain 21 pistettä. Wellwood sai paljon kritiikkiä huonosta kunnostaan valmentaja Paul Mauricelta ja häntä syytettiin itsensä heikosta kuntouttamisesta loukkaantumistensa jälkeen. Cliff Fletcher oli ilmoittanut muuttavansa kolme kertaa peräkkäin pudotuspelien ulkopuolelle jääneen Toronton toimintaa, kun hänet oli palkattu joukkueen uudeksi toimitusjohtajaksi tammikuussa 2008. Wellwood, maalivahti Andrew Raycroft ja hyökkääjä Darcy Tucker saivat lähteä kesäkuussa 2008 joukkueesta. Vancouver Canucks nappasi Wellwoodin pelaajaoikeudet waiver-listalta, johon Toronto oli laittanut hänet. Eric Nystrom
Kauden 2009–2010 jälkeen Nystrom teki kolmen vuoden sopimuksen Minnesota Wildin kanssa. Nystrom pelasi kuitenkin vain yhden kokonaisen kauden Wildissä, sillä Dallas Stars hankki hänet kauden 2011–2012 alussa. Wild lähetti Nystromin farmiin Houston Aerosiin kauden alussa, ja tätä ennen hän oli pelannut 240 perättäistä NHL-ottelua. Stars hankki hänet, koska joukkueen palkkakustannukset olivat alle NHL:n palkkalattian. Toronto Blueshirts
Kausi 1915-16 oli kaikesta tästä huolimatta pettymys Blueshirtsille. Vaikka joukkueen hyökkäys toimi ja tuotti joukkueelle maaleja liukuhihnalta, ongelmat puolustuspään pelissä jättivät Blueshirtsin kauden päätteeksi viimeiselle sijalle rekordilla 9-14-1. Mikael Tellqvist
Kauden 2005–06 lopulla Tellqvist pääsi pelaamaan Leafsin ykkösmaalivahdin Ed Belfourin tilalle tämän hävittyä rankkarikisan New York Islandersille. Hän pääsi siis pelaamaan kahdeksassa ottelussa. Tellqvist kuitenkin haparoi ja päästi kahdessa ottelussa 23. ja 25. maaliskuuta Montreal Canadiensia vastaan 11 maalia Toronton taistellessa tulisesti paikasta pudotuspeleissä kauden lopulla. Seuraavissa peleissä Toronton kolmoismaalivahti Jean-Sébastien Aubin korvasi hänet. Yhteendä Tellqvist pelasi kaudella 25 ottelua torjuntaprosentilla 89,5. Major League Baseball -kausi 1993
Major League Baseball -kausi 1993 oli viimeinen baseballin Major Leaguen kausi, jolloin kumpikin liiga pelattiin kahteen divisioonaan jaettuna. Seuraavalle kaudelle lisättiin kumpaankin "keskinen divisioona". Kun American League oli jo kuusitoista vuotta aiemmin laajentunut 12:sta joukkueesta 14 joukkuetta käsittäväksi liigaksi, seurasi National League lopultakin perässä. Ensimmäisen kerran kauden 1976 jälkeen molemmissa liigoissa oli sama määrä joukkueita. Uudet NL joukkueet olivat Colorado Rockies ja Florida Marlins. Kanadalaisseura Toronto Blue Jays puolusti menestyksellä liigamestaruutta voittaen jälleen World Seriesin. Maple Leaf Gardens
Maple Leafe Gardens toimi jääkiekon NHL-seura Toronto Maple Leafsin kotihallina vuosina 1931–99. Tuona aikana Maple Leafs voitti kaikkiaan yksitoista Stanley Cupin mestaruutta. Koripallon NBA:ssa yhden kauden, 1946–47, pelannut Toronto Huskies pelasi niin ikään kotiottelunsa Maple Leafs Gardensissa. Elvis Presley puolestaan järjesti hallissa yhden harvoista Yhdysvaltain ulkopuolella pitämistään konserteista. Vuonna 1972 hallissa pelattiin yksi Kanadan ja Neuvostoliiton välisistä jääkiekon Summit Series -sarjan otteluista. Fabian Brunnström
Brunnströmiä ei varattu NHL:n varaustilaisuudessa, mutta hän siirtyi toukokuussa 2008 Dallas Starsiin vapaana pelaajana. Brunnström on NHL:n historian ensimmäinen eurooppalainen pelaaja, joka on tehnyt kypärätempun ensimmäisessä NHL-ottelussaan. Hän teki kypärätempun 15. lokakuuta 2008. Samaan ovat pystyneet vain Montreal Canadiensin Alex Smart 14. tammikuuta 1943 ja Quebec Nordiquesin Réal Cloutier 10. lokakuuta 1979. Brunnström ratkaisi debyytissään 6–4-voiton Nashville Predatorsia vastaan. Brunnström teki lopulta ensimmäisellä kaudellaan 29 pistettä 55 ottelussa. Tämän jälkeen hän ei onnistunut Starsissa enää yhtä hyvin, ja kaudella 2010–2011 hänet kaupattiin Toronto Maple Leafsiin vaihdossa Mih’ail Stefanovitšiin. Brunnström oli pelannut kauden aikana 37 ottelua AHL:n Iowa Starsissa mutta ei yhtään Dallasissa. Loppukauden hän edusti Maple Leafsin farmijoukkuetta Toronto Marliesia. Tom Koivisto
Huhtikuussa 2002 Koivisto teki kaksivuotisen sopimuksen Elitserien Frölunda HC:n kanssa, mutta hän siirtyi St. Louis Bluesin organisaatioon yksisuuntaisella sopimuksella kaudeksi 2002–2003 ja Frölunda hankki hänen korvaajakseen aiemmin Koiviston joukkuetoverina pelanneen Erik Kakon. Koivisto pelasi kauden aikana 22 NHL-ottelua tehoin 2+4=6. Muut pelinsä hän pelasi AHL:ssä. Koivisto ei murtautunut NHL:ssä Bluesin kokoonpanoon ja teki toukokuussa 2003 vuoden mittaisen sopimuksen sveitsiläisen Nationalliga A:ssa pelaavan SCL Tigersin kanssa. Hän kuitenkin palasi Bluesin organisaatioon heinäkuussa. Koivisto kaupattiin Phoenix Coyotesiin siirtorajan umpeutuessa maaliskuussa 2004. Kauden aikana Koivisto ei kuitenkaan pelannut ainuttakaan NHL-ottelua Bluesin eikä Coyotesin riveissä, vaan hänen kautensa kului farmijoukkue Worcester IceCatsissä ja Springfield Falconsissa, AHL:ssä. Edwin Encarnación
Texas Rangers varasi Encarnaciónin yhdeksännellä kierroksella vuoden 2000 . Hän teki MLB-debyyttinsä Cincinnati Redsin riveissä kaudella 2005. Vaihtelevien esitysten jälkeen Encarnación kaupattiin Toronto Blue Jaysiin heinäkuussa 2009. Keith Allen (jääkiekkoilija)
Keith Allen pelasi vuosina 1940–1941 juniorina Saskatoon Quakersin joukkueessa ja liittyi sen jälkeen EAHL-liigassa pelanneen Washington Eaglesin riveihin. Washingtonin vuoden jälkeen Allen siirtyi AHL-liigan Buffalo Bisonsin riveihin kaudeksi 1942–1943. Tässä vaiheessa toinen maailmansota katkaisi Allenin ammattilaisuran muutamaksi vuodeksi ja hän pelasi Saskatoonissa laivaston joukkueessa ja WCSHL-liigassa Saskatoon Elksin seniori-joukkueessa. Syksyllä 1946 Allen palasi AHL-liigaan Springfield Indiansin riveihin, jossa pelasi seuraavat viisi kautta. Syksyllä 1951 Allen siirtyi Springfieldistä Syracuse Warriorsin riveihin pelaten siellä seuraavat kaksi ja puoli kautta. Helmikuussa 1954 Warriorsin omistaja Eddie Shore yritti siirtää Allenin pelaamaan nyt Quebecin liigassa pelanneen Springfieldin riveihin, mutta Allen ja muutama muu pelaaja kieltäytyivät siirrosta ja heidät asetettiin pelikieltoon. Kaksi viikkoa myöhemmin Allen myytiin NHL joukkue Detroit Red Wingsiin, jossa hän pelasi 10 runkosarjan ottelua ja 5 ottelua pudotuspeleissä saaden näin nimensä Stanley Cup -pokaalin kylkeen. Allen pelasi vielä seuraavalla kaudella 18 ottelua Red Wingsin joukkueessa mutta pääosa kaudesta sujui farmiliiga WHL:n Edmonton Oilersin riveissä. Seuraavan kauden Allen pelasi WHL:n Brandon Regalsin joukkueessa ennen kuin siirtyi Seattle Americansin pelaaja-valmentajaksi. Allen lopetti pelaajauransa kevääseen 1957 ja siirtyi päätoimiseksi valmentajaksi. Toronto Raptors
Kauden jälkeen päävalmentaja Jay Trianon tilalle hankittiin Dwane Casey, joka oli toiminut aikaisemmin NBA-seurojen apuvalmentajana. Kesän Raptors varasi liettualaisen Jonas Valančiūnasin viidentenä pelaajana. NBA:n vuoden 2011 työsulun takia kauden 2011–2012 aloitus myöhästyi, mutta lopulta runkosarjassa pelattiin 66 ottelua. Raptors voitti 23 ottelua ja hävisi 43, eikä täten päässyt pudotuspeleihin. Kesken pelikauden 2012–2013 Raptors oli osallisena kolmen joukkueen pelaajakaupassa, jossa Rudy Gay sekä Hamed Haddadi siirtyivät seuraan. Vaihdossa José Calderón sekä Ed Davis siirtyivät pois Torontosta. Runkosarjan päätteeksi seura jäi pudotuspelien ulkopuolelle ottelusuhteella 34–48. NHL-kausi 1935–1936
Vuosi oli Detroitin. Joukkue kaappasi ensimmäisen sijan Yhdysvaltojen divisioonassa. Montreal Maroons puolestaan vei kärkipaikan Kanadan divisioonassa, mutta sen peleissä alkoi käydä yhä vähemmän faneja, mikä huolestutti Maroonsin toimitusjohtajaa, manageria ja valmentajaa Tommy Gormania. Eräässä vaiheessa Lionel Conacherin täytyi hoitaa joukkueen asioita Gormanin kärsiessä terveys- ja hermo-ongelmista. Kauden keskivaiheilla Toe Blake vaihdettiin Chicagossa pelikieltoon joutuneeseen, alasarjoissa pelaamisesta kieltäydyttyään Canadiensiin siirtyneeseen Lorne Chabot’hon, ja Chabot’n maalivahtityöskentelyn myötä joukkueen pelit kääntyivät voitokkaiksi.