Mitä adenokarsinooma tarkoittaa?
Adenokarsinooma
Adenokarsinooma on rauhasepiteelistä lähtenyt syöpä. Esimerkiksi paksu- ja peräsuolen syövistä 90–95 % on adenokarsinoomia. Myös keuhkosyöpä voi olla adenokarsinooma; kyseessä on tällöin eräs ei-pienisoluisen keuhkosyövän muoto. Potilailla, jotka eivät koskaan ole tupakoineet, on adenokarsinooma pääasiallinen keuhkosyöpätyyppi. Näiden lisäksi esimerkiksi eturauhassyöpä on tavallisesti adenokarsinooma. Karsinooma
Karsinooma on syövän muoto, joka saa alkunsa pintasolukosta eli epiteelistä. Karsinooma on kaikkein yleisin syöpämuoto, ja pääosa keuhkojen, mahalaukun, suoliston, virtsarakon ja ihon syövistä on karsinoomia. Kasvain todetaan karsinoomaksi mikroskooppitutkimuksessa. Karsinooman alalajeja ovat esimerkiksi adenokarsinooma, basaalisolukarsinooma, levyepiteelikarsinooma, papillaarinen karsinooma, musinoosi karsinooma ja uroteliaalinen karsinooma. Paksusuolen syöpä
Paksusuolen syöpä () on ruoansulatuskanavan loppuosassa, umpisuolen (caecum), koolonin tai peräsuolen alueella esiintyvä pahanlaatuinen kasvain. Tavallisin muoto on limakalvosta kehittyvä rauhassolusyöpä eli adenokarsinooma (). Harvinaisia paksusuolisyövän muotoja ovat pahanlaatuinen (maligni) karsinoidikasvain ja lymfooma. Paksusuolen karsinooma on länsimaissa kolmanneksi yleisin ja toiseksi eniten kuolemia aiheuttava syöpä. Suomessa siihen sairastuu 2 000–2 500 henkilöä ja kuolee noin 1 000 henkilöä joka vuosi. Sen ajatellaan useimmiten syntyvän ruoansulatuskanavan seinämässä olevista niin sanotuista adenoomapolyypeistä. Ne ovat hyvänlaatuisia, nyppylämäisiä, varrellisia tai sienimäisiä muodostumia, jotka kuitenkin voivat vuosien kuluessa muuttua syöväksi. Tyypillinen paksusuolisyövän hoito on leikkaus, jossa osa paksusuolta poistetaan. Peräsuolen alaosan syövän leikkauksessa voidaan joutua uhraamaan peräaukko ja tekemään suoliavanne. Tietyissä tapauksissa hoitoa jatketaan kemoterapian keinoin.
Tetranitrometaani
Tetranitrometaani on mahdollisesti ihmiselle karsinogeeninen eli syöpää aiheuttava yhdiste. Se ärsyttää keuhkoja ja on myrkyllinen maksalle ja munuaisille. Ornitiinidekarboksylaasi
Epätavallisen aktiivinen ornitiinidekarboksylaasin toiminta johtuu usein viruksista, syöpägeeneistä tai karsinogeenien vaikutuksesta. Voimakas entsyymin tuotanto on yhdistetty syöpäkasvaimien muodostumiseen. Tämän vuoksi entsyymin inhibiittoreita käytetään syöpälääkkeinä esimerkiksi rintasyöpäpotilailla, tällainen on esimerkiksi eflornitiini. Eflornitiinin ornitiinikarboksylaasin toimintaa estävän vaikutuksen vuoksi sitä voidaan käyttää myös tiettyjen loisinfektioiden esimerkiksi trypanosomiaasin hoitoon. Henkitorven syöpä
Henkitorven syöpä on harvinainen henkitorvessa alkava syöpäsairaus. Tavallisimmin se ilmenee levyepiteelikarsinoomana (varsinkin yli 60-vuotiailla miehillä), mutta myös esimerkiksi adenoidista kystistä karsinoomaa tavataan henkitorvessa (varsinkin 40–60-vuotiailla henkilöillä). Tupakoinnilla on tunnettu yhteys levyepiteelikarsinoomaan mutta ei adenoidiseen kystiseen karsinoomaan. Adenylaattikinaasi
Periytyvä sairaus, joka aiheuttaa erytrosyyteissä adenylaattikinaasin puutetta, on yhdistetty hemolyyttiseen anemiaan. Puute voi aiheuttaa myös psykomotoristen kykyjen kehittymättömyyttä. Entsyymin tarkasta vaikutuksesta sairauteen on kuitenkin epäselvyyttä. Adenosiinimonofosfaatti
Adenosiinimonofosfaatti eli AMP eli adenyylihappo (CHNOP) on nukleotidi. Se koostuu adenosiininukleosidistä ja siihen liityneestä fosfaattiryhmästä. Adenosiinimonofosfaattilla on tärkeä rooli aineenvaihdunnassa. Se aktivoi useita tärkeitä reaktioita esimerkiksi glykolyysissä, glykogenolyysissä ja rasvahappojen hapettamisessa. Warthinin tuumori
Hyvänlaatuisista sylkirauhaskasvaimista Warthinin tuumori on toiseksi yleisin pleomorfisen adenooman jälkeen. Glukokortikoidit
Addisonin tauti aiheutuu glukokortikoidien erityksen vähenemisestä lisämunuaisen kuorikerroksesta. Tauti on harvinainen ja sitä esiintyy niin ihmisillä kuin eläimilläkin. Kotieläimistä se on yleisin koirilla. Addisonin tauti on hengenvaarallinen, mutta sen ensioireet voivat ilmaantua vasta hyvinkin myöhään. Ihmisellä usein ensimmäinen oire on huimaus, mutta eläimillä kyseistä oiretta on vaikea diagnosoida. Muita oireita ovat ruokahaluttomuus, masentuneisuus, oksentelu, lihasheikkous ja matala verenpaine. Aflatoksiinit
Aflatoksiinit ovat homesienten tuottamia terveydelle haitallisia mykotoksiineja, joista aflatoksiini B1 ja G1 ovat karsinogeenisia eli syöpää aiheuttavia aineita. Niitä ei pidä sekoittaa alfatoksiineihin, jotka ovat bakteerien tuottamia proteiinitoksiineita. Myrkyllisin on aflatoksiini B1. Kasvain
Kasvain eli tuumori () eli neoplasma () on solujen hallitsemattomasta jakautumisesta johtuva muodostuma. Kasvain voi olla joko hyvän- tai pahanlaatuinen. Pahanlaatuiset kasvaimet eli syöpäkasvaimet voivat lähettää etäpesäkkeitä eli metastasoida. Hyvänlaatuiset kasvaimet eivät metastasoi, mutta nekin voivat olla terveyshaitta esimerkiksi painaessaan elintärkeitä rakenteita aivoissa tai muissa elimissä. Asetaldehydi
Kansainvälinen syöväntutkimuslaitos on luokitellut asetaldehydin ihmisen ykkösryhmän karsinogeeniksi. Eli aine on ihmiselle syöpää aiheuttava. Tätä ryhmäluokittelua käytetään kun on tarpeeksi näyttöä aineen karsinogeenisuudesta ihmisille. IARC on Maailman terveysjärjestön eli WHO:n alainen syövän tutkimusyksikkö. Tiamiini
Kaikki B-vitamiinit ovat entsyymien tarvitsemien koentsyymien esiasteita. Tiamiini muodostaa aktiivisia fosforihappoestereitä, joista tavallisin on tiamiinipyrofosfaatti (TPP) ja jotka toimivat koentsyymeinä. Tiamiini osallistuu yli 20 erilaiseen aineenvaihdunnan entsyymijärjestelmään. Se on mm. osa karboksylaasientsyymiä, jota tarvitaan hiilihydraattien ja rasvojen metaboliassa. Tiamiini on muun muassa kolmen Krebsin kierron glykolyysissa vaikuttavan entsyymin kofaktori: "transketolaasin", joka muuntaa 2,3-difosfaattiglyseraattia (2,3-DG) pentoosifosfaattireitille, "pyruvaatti­dehydrogenaasin", joka kytkee palorypälehapon (pyruvaatin) asetyylikoentsyymi A:han (CoA) ja ohjaa sen Krebsin kiertoon, sekä "alfa-ketoglutaraattidehydrogenaasin", joka kiihdyttää Krebsin kiertoa muuntamalla alfa-ketoglutaraattia sukkinyylikoentsyymi-A:ksi (succinyl-CoA). Tiamiini on tärkeä myös ääreishermoston toiminnalle. Melanooma
Melanooman syntyyn johtava tapahtumasarja melanosyyteissä on huonosti tunnettu. Todennäköisesti melanosyytit käyvät läpi monivaiheisen prosessin, jossa niiden kromosomeissa tapahtuu toistuvia mutaatioita, jotka sekä vaikuttavat solun normaaleihin toimintoihin kuten solusykliin ja solukuolemaan että altistavat solua ultraviolettivalon karsinogeenisille vaikutuksille. Melanosyyttien muuntumiseen pahanlaatuisiksi syöpäsoluiksi vaikuttavat kasvunrajoitegeeni p16 ja seriini-treoniinikinaasi BRAF, joiden toiminta on kasvaimissa mutaation seurauksena häiriintynyt. Aklarubisiini
Aklarubisiini eli aklasinomysiini A (CHNO) on antrasykliineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä eräiden syöpien kuten leukemian hoidossa. Polyyppi (lääketiede)
Polyyppien aiheuttamat oireet riippuvat niiden sijainnista. Suolessa esiintyvä polyyppi on tavallisesti oireeton. Adenomatoottisen polyypin muodostuminen paksusuoleen voi kuitenkin edeltää suolisyövän kehittymistä, ja siellä havaittu polyyppi tulisi siksi poistaa. Kuitenkaan läheskään kaikista adenoomista ei tule pahanlaatuisia. Nenässä pieni polyyppi voi olla oireeton, kun taas suuri voi täysin tukkia sieraimen. Nenän polyyppien mahdollisia oireita ovat muiden muassa nenän tukkoisuus ja heikentynyt hajuaisti. Kasvainvirus
Kasvainvirus, onkovirus tai onkogeeninen virus on virus, joka voi aiheuttaa kasvainten muodostumista ja syöpää. Kolangiokarsinooma
Tyypillinen kolangiokarsinooman aiheuttama oire on keltaisuus. Kun kasvain tukkii sappitiehyen, bilirubiini kertyy potilaan verenkiertoon ja aiheuttaa kyseisen oireen. Elimistöön kertyy lisäksi sappihappoja, mikä johtaa kutinaan. Yleisoireina saattaa esiintyä muun muassa laihtumista ja väsymistä. Keltaisuuden ilmetessä potilaan maksa-arvot ovat tyypillisesti jo hyvin korkeat. Liuotinainesairaus
Liuotinainesairaus eli toksinen enkefalopatia on keskushermoston degeneratiivinen tila, joka voi johtua pitkäaikaisesta altistumisesta liuottimille. Sairaus on tunnettu työperäisen altistumisen seurauksena. Työperäinen altistuminen on kuitenkin vähentynyt teknisten parannusten, työhygieenisten ja työsuojelullisten toimenpiteiden seurauksena. Silti tapauksia diagnosoidaan yhä viidestä kymmeneen joka vuosi.
Altistumisen kannalta keskeisiä orgaanisia liuottimia ovat bentseeni ja sen johdokset tolueeni, ksyleeni, styreeni (vinyyli-bentseeni) ja etyylibentseeni. Useat ketonit ja aldehydit sekä klooratut hiilivedyt, kuten tri- ja tetrakloorietaani ja -eteeni, lamaavat suurina pitoisuuksina keskushermostoa ja aiheuttavat anestesian kaltaisen keskushermoston lamaantumisen ja lopulta hengityksen pysähdyksen ja kuoleman. Vähäisemmät pitoisuudet heikentävät valppautta ja henkistä suorituskykyä ja aiheuttavat muutoksia aivosähkökäyrässä. Akustikusneurinooma
Akustikusneurinooma eli vestibulaari schwannooma on kuulo-tasapainohermon hyvänlaatuinen kasvain. Se aiheuttaa tyypillisesti vuosien kuluessa etenevää kuulon heikkenemistä. Noin kymmenesosa potilaista kuitenkin kokee korvan äkillisen kuuroutumisen. Useimmiten oireisiin kuuluu myös tasapainovaikeuksia. Kasvain voi aiheuttaa vaihtelevaa korvan soimista tai suhinaa. Tavallisesti kuulo alenee toispuolisesti; vain viidellä prosentilla sairaus on molemminpuoleinen. Neurooma
Neurooma on hermokudokseen syntyvä ja enimmäkseen hermokudoksesta koostuva kasvain, jota yleensä pidetään hyvänlaatuisena. Neurooma voi kasvaa hermosolun aksoniin eli haaraan. Ne voivat olla kooltaan hyvinkin pieniä, niin että niitä ei koe tunnustelemalla muuten kuin kyseisen kohdan arkuutena. Neuroomia voi syntyä myös amputoitujen raajojen tynkiin, joihin tulevia epänormaaleja hermokudosmassoja kutsutaan amputaationeuroomiksi. Tuntemattoman primaarikasvaimen syöpä
Yli puolet tuntemattoman primaarikasvaimen syöpää sairastavista potee useaan kohteeseen levinnyttä tautia, mutta lopuilla etäpesäkkeellä on vain yksi sijainti, joka tyypillisimmin on maksassa, luustossa tai imusolmukkeissa. 60 % tuntemattoman primaarikasvaimen syövistä on adenokarsinoomia. Lymfoomaa tai melanoomaa ei luokitella tuntemattoman primaarikasvaimen syöväksi, vaikka sairauden alkuperäinen sijainti ei olisi selvillä. Koriokarsinooma
Koriokarsinooma on trofoblastisairaus, istukan syöpä. Sairastuneella on taustalla tyypillisesti raskaus, keskenmeno tai rypäleraskaus. Kansainvälisesti sairautta tavataan yhden synnytyksen kohdalla 16 000:sta. Vain vähemmistö syövän saaneista naisista synnyttää normaalin tai elävän lapsen. Suurin sairastumisriski on yli 40-vuotiailla. Oireena on yleisimmin verinen vuoto kohdusta. Raskauteen liittyvä koriokarsinooma leviää hyvin usein keuhkoihin. Hengenahdistus tai keuhkonsisäisen verenvuodon aiheuttama etenevä veriyskä saattaa olla oireena keuhkometastaasista. Lisäksi syöpä saattaa levitä esimerkiksi maksaan tai aivoihin; näissä tapauksissa ennuste on huono. Ajoissa havaittuun koriokarsinoomaan solunsalpaajat kuitenkin tehoavat hyvin. Muita hoitomuotoja ovat leikkaus ja sädehoito. Benfotiamiini
Tiamiini on kolmen Krebsin kierron glykolyysissa vaikuttavan entsyymin kofaktori: "transketolaasin", joka muuntaa 2,3-difosfaattiglyseraattia (2,3-DG) pentoosifosfaattireitille, "pyruvaattihydrogenaasin", joka kytkee palorypälehapon (pyruvaatin) asetyylikoentsyymi A:han (CoA)ja ohjaa sen Krebsin syklukseen sekä "alfa-ketoglutaraatin", joka kiihdyttää Krebsin kiertoa muuntamalla alfa-ketoglutaraattia sukkinyylikoentsyymi-A:ksi (succinyl-CoA). Näiden reaktioiden nettovaikutus on glukoosin aineenvaihdunnan normalisoiminen. Benfotiamiini vaikuttaa biokemiallisesti periaatteessa samalla tavalla kuin tiamiini, mutta on ilmeisesti sitä tehokkaampaa ja turvallisempaa, etenkin diabeettisen hermovaurion ehkäisyssä ja hoidossa. Benfotiamiinin suurempi biologinen teho tiamiiniin nähden perustuu molekyylirakenteen avoimeen tiatsolirenkaaseen, joka sulkeutuu heti kun yhdiste on imeytynyt vereen. Tällöin syntyy biologisesti tavallista tehokkaampi tiamiiniyhdiste. Adenosiini
Adenosiinin fosfaattijohdannaiset ovat keskeisiä biologisissa prosesseissa, kuten energian siirrossa: adenosiinitrifosfaatti (ATP) ja adenosiinidifosfaatti (ADP) ovat solujen energiatalouden tärkeimmät molekyylit. Syklinen adenosiinimonofosfaatti (cAMP) on erittäin yleinen molekyyli signaalinvälityksessä. Fluorourasiili
Lääke annetaan useimmiten iv.-infuusiona eli tiputuksena laskimosuoneen. Lääkkeen käyttöaiheita ovat ruoansulatuskanavan adenokarsinooma -tyyppiset syövät sekä rintasyöpä. Fluorourasiilia on saatettu antaa 1 000 mg 2-3 kertaa viikossa, ja jatkohoidon ollessa kyseessä: yhden kerran viikossa. Akroleiini
Pitkäaikaisessa merkittävässä altistuksessa akroleiini aiheuttaa syöpää eli se on karsinogeeni. Se luokitellaan myös mutageeniksi eli DNA:n mutaatioita aiheuttavaksi aineeksi. Akroleiinin vaikutusten eläintutkimus on ollut haastavaa, koska se usein tappaa koe-eläimet ennenaikaisesti. Tupakan savussa saadun akroleiinin arvellaan kuitenkin olevan yksi pääaiheuttajista tupakointiin liittyvissä syövissä. Tämä johtuu muun muassa siitä, että akroleiinia on paljon enemmän tupakan savussa suhteessa muihin syöpävaarallisiin yhdisteisiin, joita ovat muun muassa N-nitrosamiinit, PAH-yhdisteet ja raskasmetallit. Akroleiini toimii elektrofiilisenä DNA:ta alkyloivana (kemiallisesti muuntavana) aineena samoin kuin tietynlaisten PAH-yhdisteiden syöpävaaralliset aineenvaihdunnan tuotteet. Akroleiini on kuitenkin sellaisenaan reaktiivinen DNA:n kanssa toisin kuin tietyt PAH-yhdisteet, joiden täytyy ensin aineenvaihdunnan kautta muuttua syöpävaarallisiksi dioliepoksideiksi. Jemen
Jemenissä kasvaa paljon pikkukasveja. Sateiden jälkeen Rub al-Khaliin aavikko kukkii, kun kaktukset ja akasiat sekä erilaiset tyräkit puhkeavat kukkaan. Valkoinen kriinumi "Crinum yemense" herättää huomiota, mutta näyttävin on aavikkoruusuksi kutsuttu adenia "Adenium obesum". Puut ovat harvinaisia Pohjois-Jemenissä, sillä niitä on hakattu paljon polttopuiksi. Adrenoleukodystrofia
ALD on X-kromosomisesti resessiivisesti periytyvä tila. Osa ”kantajanaisista” on lieväoireisia, suurin osa terveitä. Tyttäret ovat siis yleensä oireettomia, mutta tilastollisesti puolet heistä siirtää viallisen geenin eteenpäin, itse pysyen useimmin oireettomina. ALD on käytännöllisesti katsoen vain poikien ja miesten sairaus. ALD:n tärkein ainakin joissain tapauksissa toimiva hoitomuoto on luuydinsiirto. Sylkirauhanen
Sylkirauhasissa voi esiintyä erilaisia kasvaimia. Useimmiten ne ovat hyvänlaatuisia; hyvänlaatuisia ovat esimerkiksi pleomorfinen adenooma ja Warthinin tuumori. Myös erilaiset syöpätaudit voivat kuitenkin lähteä sylkirauhasista. Kansainvälisesti yleisin sylkirauhassyöpä on mukoepidermoidikarsinooma. Eturauhasen syöpä
Kastraatio eli orkiektomia merkitsee kivesten poistoa jonka tarkoitus on johtaa testosteronin tuotannon loppumiseen ja androgeeniriippuvaisen syövän kasvun pysähtymiseen. Orkiektomia on hyvä hoito erityisesti iäkkäille potilaille. Gliooma
Gliooma on keskushermoston kasvain, joka saa alkunsa hermotukisoluista eli gliasoluista. Glioomia esiintyy yleensä aivoissa ja harvemmin selkäytimessä. Gliooma on yleisin aivosyövän tyyppi. Haimasyöpä
Haimasyöpään sairastumisen riski kasvaa iän myötä, ja sen esiintymishuippu on noin 70 vuoden iässä. 95 % haimasyövistä on adenokarsinoomia. Jos syöpä alkaa haiman endokriinisestä osasta, sitä kutsutaan saarekesolusyöväksi. Sen oireet ovat erilaiset kuin muiden haimasyöpien. Saarekesolusyöpiä todetaan Suomessa noin 6–20 vuodessa. Myooma
Myooma on kohdun lihaksen hyvänlaatuinen kasvain.
Myoomista ei yleensä ole potilaalle haittaa eivätkä ne ole vaarallisia. Pahanlaatuisiksi eli syöpäkasvaimiksi ne eivät muutu. Joskus ne voivat sijainnistaan ja koostaan riippuen kuitenkin aiheuttaa kipua, painon tunnetta, tihentynyttä virtsaamistarvetta, lisääntynyttä vuotoa ja jopa anemiaa. Lukuisat tai suuret myoomat voivat olla joissakin tapauksissa myös riski raskauden kululle. Myoomia suositellaan seurattavaksi säännöllisesti. Koska myoomat ovat hormoniriippuvaisia kasvaimia, ne yleensä pienenevät ja jopa häviävät menopaussin jälkeen. Vaihdevuosi-iässä ilmaantuva ja nopeasti kasvava myooma pyritään yleensä hoitamaan nopeasti, sillä kyseessä voikin olla pahanlaatuinen kasvain. Sydän
Sydämeen voi myös ilmaantua kasvaimia, jotka yleensä ovat hyvänlaatuisia. Sydänsyöpä on äärimmäisen harvinainen sairaus. Muu syöpätauti, kuten lymfooma, melanooma tai sarkooma voi myös levitä sydämeen. Asetyylikoentsyymi-A
Asetyylikoentsyymi-A eli aktiivinen etikkahappo on kaikille ravintoaineille yhteinen välituote solun valmistaessa energiaa. Asetyylikoentsyymi-A:ta saadaan monosakkarideista, triglyserideistä sekä aminohapoista erilaisten reaktiovaiheiden kautta. Asetyylikoentsyymi-A:n asetyyliryhmän hiilet (C) hapettuvat hiilidioksidiksi Krebsin syklissä ja vedyt (H) siirtyvät erityisten koentsyymien avulla elektroninsiirtoketjuun. Näissä reaktioissa syntyy energiaa, joka varastoidaan fosfaattiyhdisteisiin, esimerkiksi ATP:ksi. 1-aminosyklopropaani-1-karboksyylihappo
1-aminosyklopropaani-1-karboksyylihappoa muodostuu kaikissa kasvinosissa erityisesti kukissa ja hedelmissä, joiden kypsymistä eteeni edistää. Yhdistettä muodostuu S-adenosyylimetioniinista ACC-syntaasientsyymin katalysoimana. Sivutuotteena muodostuu metyylitioadenosiinia. 1-aminosyklopropaani-1-karboksyylihappo hapettuu ACC-oksidaasin vaikutuksesta eteeniksi ja syanidi-ioneiksi. Bakteereissa esiintyy esiintyy 1-aminosyklopropaani-1-karboksylaattideaminaasientsyymiä, joka hajottaa yhdisteen ammoniakiksi ja alfaketovoihapoksi. Heterotsygotian menetys
Heterotsygotian menetys () tarkoittaa jonkin geenin kahden eri alleelin muutosta, jossa toinen alleeli katoaa kokonaan kromosomiparista. Heterotsygotian menetys voi tapahtua eri mekanismeilla. Toinen kromosomi, jossa toinen geenin alleeleista sijaitsee, voi kadota uudesta solusta mitoottisen jakautumishäiriön johdosta, jolloin toinen tytärsolu saa liikaa ja toinen liian vähän kromosomeja. Mutatoituneen alleelin omaava kromosomin osa voi siirtyä mitoosissa vastinkromosomin normaalin alleelin omaavan kromosomiosan tilalle rekombinaatiolla. Toinen alleeli voi kadota myös deleetiolla, jossa osa kromosomista häviää. Heterotsygotian menetys voi johtaa tilanteeseen, jossa mutatoitunut geeni on hemitsygootti eli geenillä on vain yksi alleeli. Heterotsygotian menetyksellä on osoitettu olevan vaikutusta muun muassa eturauhassyövän kehitykseen. Kun esimerkiksi kasvurajoitegeenin molemmat alleelit ovat inaktivoituneet hankitun ei-synnynnäisen mutaation ja heterotsygotian menetyksen johdosta, kasvurajoiteproteiini ei enää kykene hillitsemään solun kasvua ja jakaantumista, mistä seurauksena on syövän kehittyminen. Onkosytooma
Onkosytooma on onkosyyteistä muodostuva kasvain. Se voi esiintyä missä tahansa, mutta on yleisin munuaisessa ja sylkirauhasessa. Yleensä kasvain on hyvänlaatuinen, ja tavallisin se on 70–80-vuotiailla naisilla. Etiologiaa ei tunneta. Kasvain ei aiheuta oireita, ellei ole riittävän kookas. Useimmat tapaukset havaitaankin sattumalta. Onkosytooma sylkirauhasessa voi tuntua kivuttomana kyhmynä posken tai leuan alueella. Munuaisen onkosytooma voi aiheuttaa verivirtsaisuutta ja kipua. Jos munuaiskasvain on tarpeeksi suuri, sekin voi tuntua. Karsinogeeni
Keinotekoisia eli ruoan lämpökäsittelyn tai paistamisen tuloksena syntyviä karsinogeeneja on paljon muun muassa palaneessa tai paistetussa ruoassa. Vähiten niitä on tuoreissa kasviksissa. Paistaminen aiheuttaa monenlaisia termisiä reaktioita, joista erityisesti epätäydellinen palaminen tuottaa karsinogeeneja. Yksi esimerkki on aminohappo asparagiinin, luonnollisen ravinteen sekä sokerien reaktio, joka tuottaa akryyliamidia erityisesti tärkkelystä sisältäviin ruokiin, kuten leipiin, ranskanperunoihin ja sipseihin. Akryyliamidin on eläinkokeissa havaittu aiheuttavan syöpää, mutta tutkimukset sen karsinogeenisuudesta ihmisille ovat kesken. Kärventäminen, aivan kuten tupakan poltto, tuottaa tyydyttymättömiä yhdisteitä, jotka ovat karsinogeenisia yllä mainitun mekanismin mukaan. Lihaa, kalaa ja makkaroita paistettaessa ja varsinkin hiillostettaessa syntyy mutageenisia heterosyklisiä amiineja ja polyaromaattisia hiilivetyjä, jotka ovat suurina annoksina jyrsijöille karsinogeenisia. Elintarvikevirasto suositteleekin suosimaan keitettyjä ja haudutettuja ruokia. Metakromaattinen leukodystrofia
Metakromaattinen leukodystrofia on kromosomissa 22 olevan resessiivisesti perinnöllisen geenivirheen aiheuttama aivojen valkean aineen surkastumishäiriö. Varsin vaihteleviin neurologisiin oireisiin kuuluvat mm. psykoottiset tilat, ajattelun jähmeys, dementia, jäykkäkouristukset, pakkoliikkeisyys, halvaus, tajuttomuus, näkövauriot ja epilepsia, joiden lisäksi taudinkuvaan voi kuulua lihasoireita. Meningeooma
Meningeooma on aivokalvon kasvain. Aivokalvokasvain on aivo- tai selkäydinkalvosta lähtöisin oleva kasvain. Se on tavallisesti hyvänlaatuinen (ei syöpä), mutta hyvänlaatuinenkin meningeooma voi olla sijaintinsa johdosta vaarallinen. Emättimen syöpä
Useimmat emätinsyövät ovat levyepiteelikarsinoomia. Joskus havaittu pahanlaatuinen kasvain voi olla muun syövän etäpesäke. Sappirakon kalkkeutuminen
Sappirakon kalkkeutuminen ("posliinisappirakko") on tila, jossa sappirakon seinämä usein oireettomasti kalkkeutuu. Se on yleisempi naisilla kuin miehillä ja tavallisimmillaan elämän kuudennella vuosikymmenellä. Sappirakon kalkkeutuminen altistaa sappirakon adenokarsinoomalle, jonka välttämiseksi leikkaus on tarpeen oireettomallakin potilaalla. 90 %:ssa tapauksista sappirakon kalkkeutuminen esiintyy sappikivitaudin yhteydessä. Karsinogeeni
On toki olemassa monia epäorgaanisia karsinogeenejä, kuten ilmankuivausaine kobolttikloridi ja mm. pohjavesissä oleva arseeni. Radioaktiiviset aineet aiheuttavat elimistöön joutuessaan syöpää radioaktiivisuutensa takia. Alfabungarotoksiini
Alfa-bungarotoksiini on myrkkyaine, joka on erään kraitteihin kuuluvan käärmeen ("Bungarus multicinctus") tuottaman myrkyn komponentti. Se sitoutuu irreversiibelisti asetyylikoliinireseptoreihin, joita on hermo-lihasliittymissä. Toksiini aiheuttaa lihasten halvaannusta, hengityksen estymisen ja kuoleman. α-bungarotoksiini on myös selektiivinen vastavaikuttaja aivojen nikotiiniasetyylikoliinireseptoreille (nAChR), joten sillä on myös sovelluksia neurotutkimuksessa. Bungarotoksiini löydettiin Taiwanissa 1963. Adenooma
Vaikka adenoomat ovat hyvänlaatuisia, ne on joskus tutkittava tai poistettava syöpäepäilyjen vuoksi. Tietyt adenoomat voivat hoitamattomina muuntua pahanlaatuisiksi adenokarsinoomiksi. Liposarkooma
Liposarkooma on pehmytkudossarkoomiin lukeutuva rasvasoluista alkunsa saava syöpä. Kyseessä on aikuisten yleisin pehmytkudossarkooma. Kasvain on yleensä kivuton ja hitaasti kasvava, mutta joissain tapauksissa se kasvaa nopeasti ja voi haavautua varhain. Yleensä liposarkooma ei kehity edeltävästä lipoomasta. Carneyn kompleksi
Carneyn kompleksi on autosomissa dominantisti periytyvä oireyhtymä, joka aiheuttaa 7 % kaikista sydämen myksoomista, aikuisten yleisimmistä sydänkasvaimista. Tavallisiin löydöksiin kompleksissa lukeutuvat myös ihon myksoomat, lentigot, endokrinopatia ja sekä endokriiniset että ei-endokriiniset kasvaimet. Sarkooma
Sarkooma on pahanlaatuinen tukikudoksesta lähtevä kasvain eli tukikudossyöpä. Termi kattaa suuren joukon erilaisia syöpätauteja, muun muassa luu- ja pehmytkudossarkoomat. Kaikkia sarkoomia todetaan Suomessa noin 350 uutta tapausta vuodessa. Näistä pehmytkudossarkoomia on reilu sata ja luusarkoomia viitisenkymmentä. Luusarkoomia ovat osteosarkooma, kondrosarkooma ja Ewingin sarkooma; pehmytkudossarkoomiin kuuluvat fibrosarkooma, liposarkooma, leiomyosarkooma ja gastrointestinaalinen stroomakasvain. O-Anisidiini
o-Anisidiini on hyvin myrkyllistä. Se ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä. Aineelle altistumisesta voi seurata oireina päänsärkyä, huimausta, huonovointisuutta ja methemoglobinemiaa, joka voi ilmetä ihon ja kynsien sinistymisenä. Yhdistettä pidetään todennäköisesti karsinogeenisena ja se luokitellaan Suomessa syöpävaaraa aiheuttavaksi kemikaaliksi. Karsinogeenisuus johtuu yhdisteestä elimistössä muodostuvista reaktiivisista aineenvaihduntatuotteista kuten di-imiineistä ja kinoni-imiineistä. Henkitorven syöpä
Henkitorven syöpä kattaa 0,02–0,04 % raportoiduista syöpätapauksista. Taudin ennuste on yleisesti ottaen huono; 5–35 % potilaista elää viiden vuoden kuluttua diagnoosista. Adenoidisen kystisen karsinooman ennusteen on havaittu olevan huomattavasti parempi kuin levyepiteelikarsinooman. Ksantooma
Ksantooma on ihon rasvakertymä. Yleisin ksantooma on varsinkin silmäluomessa tavattava laakea, kellertävä ksantelasma, joka puolissa tapauksista johtuu häiriintyneestä rasva-aineenvaihdunnasta, kuten korkeasta kolesterolista. Koepala ei ole tarpeen ksantelasman toteamisessa, mutta muiden ksantoomien kohdalla sitä tarvitaan. Karnitiini
Karnitiini eli "3-hydroksi-4-trimetyyliaminovoihappo" (CHNO) on aminohappo ja lysiinin johdannainen. Karnitiini kuljettaa aktiivisia rasvahappoja eläinsolun sytoplasmasta mitokondrioon. Mitokondrioissa rasvahapot pilkkoutuvat hengitysreaktiossa. Asetokloori
Asetokloorin LD-arvo suun kautta rotilla on 1 063–2 183 mg/kg. Yhdisteen on todettu aiheuttavan rotille syöpää ja on mahdollisesti karsinogeeninen myös ihmisille. Karsinogeenisuus johtuu asetokloorin metaboloitumisesta DNA-vaurioita aiheuttaviksi yhdisteiksi. Nämä yhdisteet voivat muodostaa additiotuotteita DNA-molekyylin kanssa ja myös aiheuttaa kierteiden rikkoutumista. Kives
Lisäksi muut syövät voivat lähettää kivekseen etäpesäkkeitä, mutta tämä on erittäin harvinaista. Kirjallisuudessa tapauksia on kuvattu kolmattasataa. 32 %:ssa näistä tapauksista primaarinen kasvain on ollut eturauhasen adenokarsinooma. Aivokasvain
Aivokasvain on keskushermostossa sijaitseva kasvain. Aivokasvain voi olla hyvänlaatuinen kasvain tai pahanlaatuinen kasvain eli syöpä. Yleisin aivokasvain on gliooma, jotka saavat alkunsa gliasoluista. Aivokasvaimen hoito ja ennuste riippuu paljon sen laadusta ja sijainnista. Hyvänlaatuiset ja selkeärajaiset kasvaimet saadaan parannettua leikkauksella, mutta vaikeimmille kasvaimille ei ole kunnollista hoitoa. Jos kasvainta ei pystytä leikkaamaan kokonaan, sitä voidaan hoitaa myös säde- tai solunsalpaajahoidolla. Akuutti disseminoitunut enkefalomyeliitti
ADEM uusiutuu melko harvoin. Jos näin käy, saatetaan diagnoosiksi vaihtaa MS-tauti. Sairaus on yleisin lapsilla, nuorilla ja nuorilla aikuisilla. Myooma
"Leiomyosarkooma" on harvinainen pahanlaatuinen lihaskasvain, mutta solutyypiltään aivan eri asia kuin kohdunkaulan tai kohdun runko-osan syöpä. Aivosairaus
Aivosairaus voi johtua aivoverenkiertoon liittyvistä syistä (aivoverenkiertohäiriöt, aivojen iskemia). On myös synnynnäisiä/perinnöllisiä aivosairauksia (esimerkiksi INCL) ja aivojen anomalioita. Aivokasvaimet ovat neoplastisia aivosairauksia. Aivojen ja aivokalvojen tulehdukset (aivokuume ja aivokalvontulehdus) sekä tulehdukselliset sairaudet (MS-tauti, krooninen väsymysoireyhtymä) voivat johtua suoraan infektioista tai olla autoimmuunisairautta. Prionit eivät aiheuta tulehdusta vaan rappeuttavaa eli degeneratiivista aivosairautta (ihmisellä Creutzfeldt–Jakobin tauti); prionitaudit ja myös muista syistä johtuvat rappeuttavat aivosairaudet (esimerkiksi Alzheimerin tauti) johtavat esimerkiksi dementiaan. Kymaroosi
Kasvit muodostavat kymaroosia metyloimalla digitoksoosia S-adenosyylimetioniiniriippuvaisen metyylitransferaasientsyymin katalysoimana. Kymaroosia esiintyy useissa glykosideissa erityisesti oleanterikasvien heimon lajeissa. Se voi olla glykosideissa joko ainoana tai yhtenä monista sokereista. Kymaroosia sisältäviä glykosideja ovat muun muassa kymariini, jossa aglykoni on strofantidiini. Kymaroosi esiintyy kahden glukoosimolekyylin kanssa strofantiinissa, jonka aglykoni on myös strofantidiini. Honghelosidit sisältävät aglykonina oleandrigeniinin, ekhuliinissa ja somaliinissa aglykoni on digitoksigeniini ja abobiosidissa aglykonina on abogeniini. Aivoaneurysma
Aivoaneurysma on valtimon pullistuma aivoissa. Paljain silmin havaittavina oireena voi esiintyä pullistuman vastakkaisen puolen silmässä pupillin laajentuma, mutta yleensä puhkeamaton aneurysma on täysin oireeton. Aneurysma on vaarallinen, koska se voi kasvaa ja puhjeta. Puhkeamisen seurauksena veri pääsee vuotamaan lukinkalvon alaiseen tilaan (SAV eli subaraknoidaalivuoto) tai suoraan aivokudokseen (ICH eli intrakerebraalivuoto). Aneurysmavuodon oireet ovat tavallisesti rajut. Tyypillisiä oireita ovat: äkillisesti alkava kova päänsärky, pahoinvointi, oksentelu, silmien valonarkuus ja noin kolmasosalla välitön tajuttomuus. Vuoto voi rajoittua itsestään aivovaltimoiden supistuessa sen seurauksena. Aneurysmavuoto on monessa tapauksessa tappava. Vaikka vuoto olisi rajoittunut ensin itsestään, on potilas suuressa uusintavuodon vaarassa. Yli puolet potilaista, joilla vuoto uusii, kuolee. Aneurysmavuodon saanut henkilö tulee välittömästi ohjata neurokirurgin arvioon. Ihosyöpä
Melanooma on melanosyyteistä lähtöisin oleva kasvain, joka jakautuu moniin eri alatyyppeihin. Melanooma voi olla tappava tauti, sillä se lähettää helposti etäpesäkkeitä. Melanooma on yleistynyt rajusti kaikissa valkoihoisen väestön asuttamissa maissa. Esimerkiksi Suomessa todettujen melanoomien määrä on viisinkertaistunut 1950-luvulta nykypäivään. Yleistymisen syinä ovat ihmisten pukeutumisessa ja auringonotossa tapahtuneet muutokset, jotka altistavat aiempaa enemmän auringon säteilylle. Muista ihosyövistä poiketen melanoomaa esiintyy verrattain nuorilla ihmisillä. Melanoomaan tehoaa toisinaan solunsalpaajahoito. Epäilyttävät luomet kannattaa näyttää asiantuntijalle. Nikotiiniamidiadeniinidinukleotidi
NAD eli nikotiiniamidiadeniinidinukleotidi (CHNOP) on kaikissa elävissä soluissa esiintyvä tärkeä koentsyymi. Rakenteeltaan se on dinukleotidi, jossa nikotiiniamidiemäksen sisältävä nukleotidi ja adeniininukleotidi ovat liittyneet toisiinsa fosfaattiryhmiensä välityksellä. NAD ja sen pelkistynyt muoto NADH toimivat koentsyymeinä monissa tärkeissä biologisissa hapetus-pelkistysreaktioissa.. NAD muistuttaa rakenteeltaan toista tärkeää koentsyymiä NADP:a eli nikotiiniamidiadeniinidinukleotidifosfaattia, jossa lisäksi on adenosiiniin liittynyt fosfaattiryhmä. NAD osallistuu lähinnä katabolisiin reaktioihin, kun taas NADP:lla on tärkeä rooli anabolisissa reaktioissa. Adenylaattikinaasi
Retikulaarisessa dysgeneesissä autosomaalisesti periytyvä mutaatio aiheuttaa adenylaattikinaasin isoentsyymin AK2:n erittymisen heikentymistä ja puutostilan. Tämä johtaa solumuutoksiin, jotka aiheuttavat sisäkorvaperäisen kuulovian ja kuurouden. AMP-deaminaasi
Entsyymi ei ole aktiivinen lihasten ollessa levossa , mutta aktivoituu lihasten pH:n laskiessa ja ATP/AMP-suhteen pienentyessä. Nämä molemmat ilmenevät lihasrasituksen yhteydessä. Lihasrasituksen aikana entsyymi sitoutuu lihasten myosiiniin. Entsyymin katalysoimassa reaktiossa vesi toimii nukleofiilinä ja hyökkää adenosiinimonofosfaatin pyrimidiinirenkaaseen. Tämän jälkeen tapahtuu protoninsiirto vedeltä aminoryhmällä, joka poistuu ammoniakkina. Reaktiota edistävät sinkki-ionit, jotka tekevä vedestä nukleofiilisemman. Adenosiinitrifosfaatti toimii AMP-deaminaasin allosteerisenä aktivaattorina ja entsyymissä on sille sitoutumiskohta. Guanosiinitrifosfaatti ja fosfaatti-ioni ovat AMP-deaminaasin allosteerisia inhibiittoreita. Adenosiini
Adenosiini on nukleosidi, joka koostuu adeniinista, joka liittyy riboosi-renkaaseen β-N-glykosidisidoksella. Kondrosarkooma
Kondrosarkooma on pahanlaatuinen luukasvain. Tyypillisesti hitaasti kasvava syöpä on vastustuskykyinen sädehoidolle ja solunsalpaajille. Tästä syystä sen hoitona käytetään laajaa kirurgista poistoa. Useimmiten tautia tavataan yli 40-vuotiailla. Kipu on sen tyypillinen oire, ja siihen saattaa liittyä paikallinen turvotus. Kyseessä on toiseksi yleisin luusyöpä. Se kattaa noin neljänneksen tapauksista. Adrenogenitaalinen oireyhtymä
Adrenogenitaalinen oireyhtymä on tila, jossa lisämunuaiskuori erittää liikaa androgeenejä verenkiertoon. Lisämunuaiskuoren zona reticularis erittää kahta mieshormonia, dehydroepiandrosteronia ja androstenedionia, jotka muutetaan muissa kudoksissa testosteroniksi. Lisämunuaiskuoren androgeenituotantoa säätelee aivolisäkkeen adrenokortikotrooppinen hormoni (ACTH). Oireyhtymä voi ilmetä yksinään tai yhdistyneenä Cushingin syndroomaan. Yleisin syy on lisä­munuais­kuoren kasvain, mutta myös lisämunuaiskuoren liikakasvu eli hyperplasia voi aiheuttaa oireyhtymän. Useimmiten kasvain on pahanlaatuinen karsinooma. Hyperplasia on synnynnäistä. Oireyhtymän oireena on virilisaatio. Onkolyyttinen virushoito
Onkolyyttiset virushoidot luokitellaan kokeelliseksi menetelmäksi. Suomessa on parhaillaan käynnissa Oncos Therapeuticsin sponsoroima faasin I kliininen tutkimus onkolyyttisillä adenoviruksilla, ja Yhdysvalloissa ja Kiinassa on parhaillaan käynnissä useita kymmeniä tutkimuksia. ACC-syntaasi
ACC-syntaasi eli 1-aminosyklopropaani-1-karboksylaattisyntaasi on entsyymi, joka katalysoi 1-aminosyklopropaani-1-karboksyylihapon muodostumista S-adenosyylimetioniinista. Lisäksi reaktiossa muodostuu metyylitioadenosiinia. ACC-syntaasi on kasveille ainutlaatuinen entsyymi ja osallistuu muun muassa hedelmiä kypsyttävän eteenin biosynteesiin kasveissa. ACC-syntaasin EC-numero on EC 4.4.1.14. Akuutti disseminoitunut enkefalomyeliitti
Akuutti disseminoitunut enkefalomyeliitti, ADEM, on tulehduksellinen aivosairaus. Haima
Haimatulehdus voi olla akuutti tai krooninen. Haimasyöpä on tavallisimmin adenokarsinooma. Haiman pseudokysta johtuu tavallisimmin haimaan liittyvästä tulehdusprosessista. Diabeteksen aiheuttaa insuliinin tuotannon väheneminen tai lakkaaminen haimassa (diabetes I) tai insuliinin käsittelyn heikkeneminen elimistössä (diabetes II). Haiman puuttuminen eli haiman ageneesi on harvinainen diabeteksen aiheuttaja vastasyntyneillä. Aivokudos
Isoaivokuori koostuu pääasiassa harmaasta aineesta, joka sisältää lähinnä hermosolujen soomaosia ja tuojahaarakkeita (dendriittejä). Lisäksi harmaassa aineessa on hermosoluja huoltavia gliasoluja. Isoaivokuoren lisäksi harmaata ainetta esiintyy pieninä saarekkeina, tumakkeina, syvemmälläkin aivoissa sekä selkäytimen pylväissä. Aivorungon alueella harmaa aine muodostaa tumakkeita yhtenäisemmän aivoverkoston. Harmaassa aineessa on runsas hiussuonitus. Adenosiinimonofosfaatti
Adenosiinimonofosfaattia syntyy muun muassa ATP-synteesissä. Adenylaattikinaasientsyymi toimii katalyyttinä reaktiossa, jossa kaksi ADP-molekyyliä yhtyvät, jolloin tuotteina muodostuu ATP:tä ja adenosiinimonofosfaattia. Kurkunpää
Kurkunpää () on nielun ja henkitorven välinen rustoinen rakenne, joka suojaa alempia hengitysteitä nieltäessä sekä osallistuu äänenmuodostukseen. Kurkunpäätä pitää koossa joukko jänteitä ja lihaksia, joita hermottavat saman aivohermon kaksi eri haaraa. Kurkunpäätä verhoaa limakalvo, jossa on lukuisia sylkirauhasia. Ihmisellä kurkunpään ulkoinen tunnusmerkki on yhden sen rustoisen osan muodostama ulkonema, jota sanotaan aataminomenaksi ja joka on yleensä helppo havaita etenkin miesten kaulalla. Nimi aataminomena lienee saanut alkunsa uskosta, että se johtuu kurkkuun takertuneesta "kielletystä hedelmästä" (omena). Syklinen adenosiinimonofosfaatti
Syklinen AMP on tyypillinen toisiolähetti viestiketjussa, joka lähtee G-proteiinikytkentäisestä hormonireseptorista. Kun hormoni sitoutuu reseptoriin, reseptori aktivoituu ja G-proteiinin α-alayksikkö stimuloi adenylaattisyklaasia (AS) tuottamaan cAMP:tä ATP:stä. Nukleotidi
DNA:n ja RNA:n rakenneosina toimimisen lisäksi nukleotideilla on muitakin tehtäviä soluissa. Adenosiinitrifosfaatti (ATP) on tärkeä molekyyli solujen energiataloudessa. Nikotiiniamidiadeniinidinukleotidi (NAD), nikotiiniamidiadeniinidinukleotidifosfaatti (NADP),flaviiniadeniinidinukleotidi (FAD) ja flaviinimononukleotidi (FMN) toimivat koentsyymeinä hapetus-pelkistysreaktioissa. Metaboliassa tärkeä koentsyymi A sisältää nukleotidirakenteen. Syklinen adenosiinimonofosfaatti (cAMP) ja syklinen guanosiinimonofosfaatti (cGMP) toimivat viestimolekyyleinä. Adenosiinimonofosfaatti
Adenosiinimonofosfaatti voidaan muuttaa ADP:n kautta ATP:ksi. Ensimmäistä vaihetta katalysoi adenylaattikinaasi ja toista ATP-syntaasi. Angiosarkooma
Joitain angiosarkoomalle altistavia riskitekijöitä tunnetaan. Suuremmassa sairastumisvaarassa saattavat olla esimerkiksi sädehoitoa saaneet (varsinkin thorotrastille altistuneet) ja arseenille tai vinyylikloridille altistuneet henkilöt. Kasvanut riski on yhdistetty myös krooniseen lymfedeemaan radikaalin mastektomian saaneilla rintasyöpäpotilailla sekä vierasesineisiin kehossa. Adenovirukset
Adenovirukset ovat "Adenoviridae"-heimoon kuuluvia viruksia, jotka elävät sekä ihmisessä että eläimissä. Ne ovat saaneet nimensä kitarisojen eli adenoidien mukaan, joista virus on ensimmäisenä eristetty. Adenovirus on vaipaton DNA-virus, joka on halkaisijaltaan noin 82 nanometriä. Viruksen DNA replikoidaan sen infektoiman solun tumassa, ja proteiinisynteesi tapahtuu solulimassa. Syntetisoidut proteiinit kuljetetaan tumaan, jossa virus kootaan.
Adenovirus kestää happamia ja emäksisiä olosuhteita, joten se säilyy ehjänä ruuansulatuskanavassa, jätevedessä ja uima-altaissa. Haimasyöpä
Tavallisimmat etäpesäkkeiden kohteet haiman adenokarsinoomassa ovat maksa, vatsakalvo ja keuhkot. Karnitiini
Karnitiinistä on kaksi enantiomeeria: L-karnitiini eli levokarnitiini (CAS-numero 541-15-1) ja D-karnitiini eli dekstrokarnitiini (CAS-numero 541-14-0). Elimistö voi valmistaa karnitiinia lysiinistä ja metioniinista ja sitä saa myös liha- ja maitotuotteista. Karnitiini muuttuu elimistössä asetyylikarnitiiniksi, CHNO, (asetyyli-L-karnitiini, ALC, LAC) tai propionyylikarnitiiniksi, CHNO, (propionyyli-L-karnitiini). Adeniitti
Adeniitti on rauhastulehdus – sanaa käytetään toisinaan myös imusolmuketulehduksesta.
Tulehtuva rauhanen voi olla esimerkiksi talirauhanen tai kaulan alueen imusolmukkeet. Joskus vatsan alueen adeniitti sekoitetaan umpilisäkkeen tulehdukseen. Maksa
Maksa reagoi tiettyjen aineiden puutteeseen. Maksa kykenee aminohappojen puuttuessa siirtämään aminoryhmän glukoosille transaminaasientsyymin avulla, mutta kaikkia aminohappoja elimistö ei kykene syntetisoimaan (katso välttämättömät aminohapot). Aminohapoista voidaan taas muodostaa glukoosia poistamalla deaminaatiossa aminoryhmiä. Rasvamolekyylin glyserolista maksa voi muokata glukoosia ja rasvahapoista ketoaineita, jotka ovat aivojen tärkeä energianlähde pitkään jatkuneen paaston aikana. Mikäli maksa ei toimi, iho muuttuu keltaiseksi, koska maksa ei pysty poistamaan verestä bilirubiinia. Desmosomi
Desmosomin kohdalla on valkuaisaineiden muodostama levymäinen kasautuma, joka aiheuttaa paksuuntuman solukalvoon. Paksuuntuman kohdalla vierekkäiset solukalvot ovat yhdensuuntaiset ja niiden välillä on 25–30 nm leveä tila. Soluvälitilassa paksunnokset liittyvät toisiinsa ohuiden säikeiden avulla. Säikeet sisältävät adheesioproteiineja, esimerkiksi kadheriinia. Soluliman puolella paksunnokseen kiinnittyy sytokeratiinisäikeitä l. tonofilamentteja, jotka kulkevat solun läpi kiinnittäen solun eri puolilla olevat desmosomit toisiinsa. Sytokeratiinisäikeiden verkosto kiinnittää paksunnokset myös solun tukirankaan antaen sille mekaanista kestävyyttä. Sylkirauhassyöpä
Sylkirauhassyöpä on sylkirauhasista alkunsa saava syöpäsairaus. Mukoepidermoidikarsinooma, adenokystinen karsinooma ja asinussolukarsinooma ovat yleisimpiä sylkirauhassyöpätyyppejä, ja jokin näistä on noin kahdella kolmasosalla sairastuneista. Adenylaattikinaasi
Adenylaattikinaasia tavataan kaikilta eliöiltä. Rakenteeltaan se on monomeeri ja koostuu kolmesta alayksiköstä. Bakteerien ja mitokondrioiden entsyymi eroaa muista entsyymin muodoista siten, että eräs sen alayksikkö on 20–30 aminohappoa pidempi. Selkärankaisilla adenylaattikinaasista tunnetaan kolme isoentsyymiä. AK1 esiintyy sytosolissa, AK2 mitokondrion ulko- ja sisäkalvon välisessä tilassa ja AK3 mitokondrion matriisissa. Wernicken enkefalopatia
Wernicken enkefalopatia on tiamiinin puutoksesta johtuva aivosairaus. Se aiheuttaa aivorungon, pikkuaivojen ja isoaivojen ohimolohkojen harmaan aineen vaurioitumisen. Yleensä sairautta edeltää pitkäaikainen alkoholismi, mutta myös muut tekijät voivat johtaa siihen. Adenosiinideaminaasi
Adenosiinideaminaasi (ADA) on entsyymi, joka katalysoi adenosiinin hajoamisreaktiota. Hajoamistuotteena muodostuu inosiinimolekyyli ja ammoniakkia . Entsyymin puutos johtaa useimmiten SCID-oireyhtymään.Koholla olevat pitoisuudet voivat puolestaan olla merkki maksan sairauksista tai aivokalvontulehduksesta. Karnosinemia
Karnosinemia on harvinainen perintötekijöistä johtuva sairaus, jonka oireina ovat neurologiset ongelmat. Sairauden aiheuttaa mutaatio karnosinaasientsyymiä koodaavassa CNDP1-geenissä. Karnosinemia-geenimutaatio on väistyvä. Mesoteliooma
Mesoteliooma on keuhkopussin tai vatsaontelon mesoteelisolukon syöpä. Useissa tapauksissa sen on todettu saaneen alkunsa asbestista. Mesoteliooma voi kehittyä pienestäkin asbestialtistumisesta. Krokidoliitin epäillään olevan asbestilaaduista kaikkein vaarallisin, jo yksi altistumiskerta voi aiheuttaa mesoteliooman. Myös kaikkien muiden asbestilaatujen on todettu aiheuttavan kyseistä syöpää. Eturauhasen syöpä
Eturauhasen syöpä on melkein aina adenokarsinooma ja vain hyvin harvoin pienisolukarsinooma. Eturauhasen pienisoluinen syöpä löytyy useimmiten vasta leviämisvaiheessa, sillä se ei nosta veren PSA-arvoja. Osittain taudin harvinaisuudesta johtuvan hoidollisen kokemuksen puutteen, taudin aggressiivisen luonteen ja hiljaisen ensivaiheen takia taudin elinajan ennuste on erittäin pieni. Pienisoluista eturauhasen syöpää voidaan hoitaa sytostaateilla oireita lieventävästi. Pienisoluinen eturauhasen syöpä antaa heikon vasteen hormonihoidoille. Se lähettää etäpesäkkeitä tyypillisesti aivoihin. Dioksiinit
TCDD on useita eri syöpiä aiheuttava eläinkarsinogeeni, ja syöpäriskiä on pidetty aikaisemmin sen keskeisenä riskinä. Kansainvälinen syöväntutkimuslaitos IARC on luokitellut sen syöpää aiheuttavaksi aineeksi (luokka A). Aine ei ole kuitenkaan mutageeninen. Eläinkokeissa syöpää aiheuttava kyky liittyy yleiseen toksisuuteen, ja monet tutkijaryhmät pitävät karsinogeenisuutta toissijaisena ja suuriannoksisen toksisuuden aiheuttamana, esim. happiradikaalien muodostumisen takia. Työtoksikologisissa tutkimuksissa se on osoittautunut suhteellisen heikoksi syöpää aiheuttavaksi aineeksi. Siksi Maailman Terveysjärjestön asiantuntijaryhmä katsoi vuonna 1998, että dioksiinien keskeisin riski ei ole syöpäriski vaan kehityshäiriöriski raskauden ja imetyksen aikana. Muita dioksiineja kuin TCDD:tä ei ole erikseen pystytty tutkimaan tarpeeksi, jotta niiden syöpävaarallisuutta ihmiselle voitaisiin arvioida. Tymooma
Tymooma on kateenkorvasta lähtevä yleensä hyvänlaatuinen kasvain. Se on harvinainen, mutta liittyy erityisen kiinteästi tiettyihin sairauksiin, kuten myasthenia gravikseen. Hyvänlaatuisen tymooman ennuste on erinomainen. Myös pahanlaatuisia tymoomia tavataan. Joskus kateenkorvan syöpä ei aiheuta lainkaan oireita. Mahdollisia merkkejä ovat jatkuva yskä, rintakipu ja hengitysvaikeudet. Tyypillisin hoitomuoto on leikkaus. Onkolyyttinen virushoito
Virusten syöpäsoluja tappava vaikutus on tunnettu jo kauan, ja kliinisiä tutkimuksia onkolyyttisillä viruksilla on tehty 50 vuotta. Adenoviruksia käytettiin ensimmäisen kerran hoitona 1950-luvulla kohdunkaulan syöpään. Tuolloin virusta ei tunnettu eikä ymmärretty organismina, mutta jo nämä hoidot antoivat viitteitä siitä, että lisääntymiskykyisiä adenoviruksia voidaan antaa turvallisesti. Maksasyöpä
Maksaan voi ilmaantua erilaisia kasvaimia, jotka voivat olla hyvän- tai pahanlaatuisia. Hyvänlaatuiset maksakasvaimet ovat suhteellisen yleisiä ja tavallisesti oireettomia maksamuutoksia, jotka vaativat harvoin hoitoa. Tyypillisesti hyvänlaatuinen maksakasvain ilmeneekin sattumalöydöksenä. Hyvänlaatuisiin maksakasvaimiin lukeutuvat maksa-adenooma, fokaalinen nodulaarinen hyperplasia ja maksan hemangiooma. Suurin osa maksasyövistä on "hepatosellulaarisia karsinoomia" (HCC) eli maksasolusyöpiä. Adenylaattikinaasi
Adenylaattikinaasi eli myokinaasi on entsyymi, joka katalysoi reversiibeliä fosforylointireaktiota, jossa kahdesta ADP-molekyylistä muodostuu yksi AMP-molekyyli ja yksi ATP-molekyyli. Entsyymillä on tehtävä solujen energiatasapainon ylläpitämisessä. Myooma
Sana "leiomyooma" tarkoittaa sitä, että kyseessä on sileän lihaskudoksen kasvain. Vain noin kaksi prosenttia myoomista sijaitsee kohdunkaulassa. Suurikokoinen myooma kohdunkaulan alueella vaikeuttaa alatiesynnytystä. Kimo
Melanooma kehittyy ihon värisolujen lisääntyessä rajusti. Pieni, möykkymäinen kasvain kehittyy usein häntään tai sen alle. Melanoomakasvaimet eivät ole sinänsä haitallisia, mutta ne voivat muodostaa etäpesäkkeitä esimerkiksi sisäelimiin. Tällöin sairaus voi jopa uhata eläimen henkeä. Useimmiten kimo kuitenkin ehtii kuolla muusta syystä. Joskus kimo joudutaan kuitenkin lopettamaan jo hyvinkin nuorella iällä melanooman takia. Karnosinemia
Karnosinemiaa eli karnosinaasientsyymin puutosta aiheuttaa CNDP1-geenin mutaatio autosomaalisessa kromosomissa 18. Oireina ovat hermoston kehityksen ja toiminnan ongelmat. Adenosiinimonofosfaatti
AMP-deaminaasi entsyymi muuntaa adenosiinimonofosfaatin inosiinimonofosfaatiksi ja ammoniakiksi. Entsyymin vähäisyys voi aiheuttaa aiheuttaa voimakasta lihaskipua ja pitkään kestävää lihasten heikkoutta lihaskuntoharjoittelun jälkeen. Sairaus on perinnöllinen ja tyypillisin valkoihoisilla.