Onko Sayid Jarrah kiduttanut ihmisiä ollessaan Irakin puolustusvoimissa?
Sayid Jarrah
Sayid on syntynyt Tikritissä ja on viestintäupseeri Irakin tasavaltalaiskaartissa. Hänellä on erittäin ikäviä muistoja Irakin puolustusvoimista, sillä hän on toiminut kuulustelijiana ja kiduttanut ihmisiä saadakseen tietoja. Toisin kuin Sayidia, hänen isäänsä Hassania pidetään sankarina. Sayidin oli tarkoitus saada tietoja kuulustelemalla hänen lapsuudenystäväänsä sekä rakastettuaan Nadiaa. Sayid ei pystynyt mitenkään vahingoittaa häntä, jonka takia hän lavasti Nadian paon ampumalla esimiestänsä sekä itseään jalkaan.
Ihmisoikeudet Yhdysvalloissa
Senaatin puolustusvaliokunta laati raportin Guantanamo Bayn vankilasta joulukuussa 2008. Myös sen mukaan Yhdysvaltojen vankien kohtelu rikkoo Geneven sopimusta. Bushin kaudella luotiin Abu Ghraibin, Guantanamo Bayn ja CIA:n vankilat. Apulaisoikeusministerin vuoden 2002 ”kidutusmuistion” mukaan kidutuksen tunnusmerkit täyttyvät vasta, jos se johtaa kuolemaan tai sisäelinten vaurioitumiseen. Esimerkiksi saudiarabialaisen miehen raju kohtelu johti kaksi kertaa sydämen hidastumiseen, mikä vaati sairaalahoitoa. Häntä kuulusteltiin 18–20 tuntia päivässä puolentoista kuukauden ajan. Vangin piti esittää koiraa, pukeutua rintaliiveihin, seistä alastomana naiskuulustelijan edessä ja kuunnella väitteitä, että hänen äitinsä ja sisarensa ovat huoria. Isis (järjestö)
Irakin Kurdistanin edustajat tiedottivat lokakuussa 2015, että Isis olisi käyttänyt kranaatti-iskuissaan sinappikaasua Pohjois-Irakin peshmergataistelijoita vastaan elokuussa 2015 käydyissä yhteenotoissa. Uutisen mukaan kemiallisen aseen käyttö olisi varmennettu haavoittuneista taistelijoista otetuilla verikokeilla. Irlannin tasavaltalaisarmeija
Käytännössä IRA on kuitenkin jo kauan pyrkinyt välttämään konflikteja Irlannin tasavallan viranomaisten kanssa, vaikka esimerkiksi järjestön rahoitusta palvelleet pankkiryöstöt ovat merkinneet yhteenottoja. Viimeksi Adaressa ("Áth Dara") IRA:n miehet surmasivat irlantilaisen poliisin, etsivä Jerry McCaben ("Gearóid Mac Cába") kesken pankkiryöstön vuonna 1996. IRA:n yritykset lopettaa aseellinen taistelu ja siirtyä poliittisen siipensä Sinn Féinin kautta pysyvästi rauhanomaisille areenoille ovat sikäli ongelmallisia, että aina kun IRA on tätä yrittänyt, siitä on lohjennut jokin aidoksi, todelliseksi, paremmaksi IRA:ksi julistautunut radikaaliryhmä, joka on jatkanut aseellista taistelua. Irakin al-Qaida
Yhdysvaltojen aloitettua ilmaiskut Afganistaniin Zarqawi johti seuraajansa pois Afganistanista nyt al-Tawhid wal-Jihad-nimellä toimineen järjestön puitteissa. Vuonna 2002 joitakin järjestön jäseniä pidätettiin Euroopassa ja Zarqawi nousi tätä kautta paikallisten turvallisuuspalvelujen tietoisuuteen ja joutui tämän takia liikkumaan paikasta toiseen Iranin, Syyrian ja Libanonin välillä. Hän matkusti myös Irakissa, jonne alkoi virrata ulkomaalaisia taistelijoita näiden odottaessa odotettua Yhdysvaltain johtaman koalition hyökkäystä. Yhdysvaltojen miehitettyä Itrakin miehityshallinto lakkautti Irakin armeijan, jolloin noin 250 000 entistä sotilaista menetti työnsä ja pian tämän jälkeen alkoi Irakin vastarinta. Koalition luopuessa maan hallinnasta vuoden 2004 alussa vastarinnan iskut kohosivat tuolloiseen huippuunsa ja vastarintaliike myös valtasi Fallujan kaupungin. Kaupungissa pidetyssä tilaisuudessa paikalliset taistelijat vannoivat uskollisuutta Zarqawille ja hänen vaikutuksensa vastarintaliikkeessä oli tuolloin huipussaan. Lokakuussa 2004 Zarqawi vannoi valan al-Qaidalla ja vaihtoi järjestönsä nimeksi Irakin al-Qaida. Zarqawin toiminta alkoi herättää sittemmin myös närää vastarintaliikkeen sisällä julmiksi koettujen toimintatapojen ja iskujen takia. Kansallismieliset vastarintaliikkeet alkoivat tehdä pesäeroa Irakin al-Qaidaan, jotka alettiin nähdä joukkona ulkomaalaisia taistelijoita. Marraskuussa vuonna 2005 Irakin al-Qaida teki pommi-iskuja kolmeen hotelliin Jordanian Ammanissa, joissa sai surmansa 60 henkilöä ja suurin osa heistä oli häitä juhlistaneita muslimeja. Iskut johtivat laajoihin mielenosoituksiin Zarqawia vastaan ja järjestön maineen huononemiseen entisestään. Yleisen mielipiteen laskun takia Irakin al-Qaida liittyi viiden muun islamistisen järjestön kanssa Muhjahidinien Shura-neuvosto -nimisen sateenvarjojärejstön alla. Neuvostoon kuului jäseniä sen jäsenjärestöistä, mutta Zarqawia ei siihen päästetty. Asemaltaan heikentynyt Zarqawi sai surmansa Yhdysvaltojen ilmaiskussa 7. kesäkuuta 2006. Mandanit
Vuonna 1992 Coloradon yliopiston etnisten oppiaineiden professori Ward Churchill esitti väitteen Yhdysvaltain armeijan varhain käydystä biologisesta sodankäynnistä mandaneita vastaan. Churchillin mukaan armeija oli 1837 kerännyt isorokon saastuttamia huopia St. Louisista, ja kuljetuttanut ne jokilaivan mukana Fort Clarkiin. Tämän jälkeen tartuntaa kantavat huovat jaettiin lahjoina mandaneille merkiksi Yhdysvaltain hyvästä tahdosta. Kun sairaus puhkesi mandanien keskuudessa suostuttelivat armeijan lääkärit heitä jättämään kylänsä. Teko oli häikäilemätön keino levittää tauti ympäri tasankoja, ja toimi Churchillia lainaten osana armeijan suunnitelmasta hävittää tasankojen intiaanit biologisella sodankäynnillä. Churchillin esittämille väitteille ei ole kuitenkaan löytynyt uskottavaa todistusaineistoa ja hänet on leimattu huijariksi.
Pohjois-Dakotan Fort Bertholdin reservaatiossa asuu joitakin tuhansia mandanien, hidatsojen ja arikarojen jälkeläistä, pääosan muodostuessa hidatsoista. Läheiseen Fort Abraham Lincoln State Parkiin on rakennettu pieni mandankylä todellisine maamajoineen, jonne matkailijat voivat tehdä vierailuja. Kylässä aitouden tuntu on niin todellinen, että ihmiset ovat tunteneet tulleensa ajassa satoja vuosia taaksepäin. Yhden majan kattohirressä riippuu lisäksi mandansoturia kuvaava aidonnäköinen nukke luoden todentuntuisen kuvan O-Kee-Pa-seremoniasta. Näin on kyetty säilyttämään vanhan mandankulttuurin perinteitä. Dahir Rayale Kahin
Siad Barren palveluksessa Kahin toimi kansallisen turvallisuuspalvelun (NSS) kersanttina ja päällikkönä Berberassa. Monien lähteiden mukaan (U.S. Department of State, Amnesty International, Human Rights Watch, Africa watch) NSS on syyllistynyt ihmisoikeuksien loukkauksiin, kidutuksiin ja murhiin erityisesti Pohjois-Somalian sisällissodassa toukokuusta 1988 vuoden 1989 loppuun. Kersantti Kahinin toiminta NSS:n palveluksessa kohdistui erityisesti Somali National Movement -puolueen jäseniin. Al-Qaida
Abu Musab al-Zarqawin johtama ”Jama’at al-Tauhid wal-Jihad” (”Ykseys/yksijumalaisuus ja Pyhä Sota”) -järjestö ilmoitti 17. lokakuuta 2004 liittyneensä al-Qaidaan ja otti uudeksi nimekseen ”Kaksoisvirran maan (Irakin) al-Qaida”. Ryhmä on julistanut tehneensä lukuisia iskuja niin Yhdysvaltain Irakissa olevia joukkoja kuin Irakin uuden hallinnon edustajia vastaan. Sen on katsottu olevan vastuussa myös lukuisista šiiamuslimeihin kohdistetuista terrori-iskuista joissa on kuollut satoja siviilejä. Irakin al-Qaida on saavuttanut mainetta myös kaapattujen yhdysvaltalaisten ja muiden ulkomaalaisten murhilla. Ryhmä on levittänyt julkisuuteen videoita, joissa kaapattuja tapetaan leikkaamalla heiltä pää irti.
Al-Zarqawin saatua surmansa Yhdysvaltain ilmaiskussa kesällä 2006 Irakin al-Qaidan johtajaksi nousi egyptiläinen Abu Ayyub al-Masri joka tunnetaan myös nimellä Abu Hamza al-Mujahir. Qassem Suleimani
Syyrian sisällissodan puhjettua vuonna 2012 ja presidentti Bašar al-Assadin aseman vaaraannuttua Suleimani alkoi tuoda Syyriaan šiialaisia asejoukkoja Libanonista, Irakista ja Afganistanista. Bašar al-Assadin asema vakiintui myöhemmin kapinallisten menettäessä useita tärkeitä kaupunkeja ja asemia hallituksen joukoille. Suurena syynä kääntyneelle sotaonnelle on pidetty Suleimanin strategiaa. Ääri-islamilaisen Isis-järjestön vallatessa alaa Irakissa Suleimani aseisti irakilaisia šiialaisia ryhmittymiä Bagdadin suojelemiseksi. Hän on näyttäytynyt myös julkisuudessa taistelukentällä esimerkiksi Tikritin takaisinvaltauksen yhteydessä vuonna 2015. Kasvaneen julkisuuskuvan myötä on kasvanut myös Suleimanin suosio Iranissa. Osa konservatiiveista on pitänyt häntä mahdollisena edustajanaan politiikkaan. Toisaalta jotkin tahot ovat pelänneet Suleimanin mahdollisen osallistumisen politiikkaan tuovan maan kokonaan Islamilaiseen vallankumouskaartin valtaan. Jaysh Rijal al-Tariqa al-Naqshbandia
Jaysh Rijal al-Tariqa al-Naqshbandia on saanut nimensä 1300-luvulla syntyneestä naqshbandi-suufilaisuudesta. Suufilaisuudella on ollut maine rauhallisena ja politiikkaan sotkeutumattomana islamin suuntauksena ja tästä syystä sitä suvaittiin Irakissa Saddam Husseinin valtakaudella. 1970-1980-luvulla liikkeen yhdeksi suojelijoista nousi Irakin armeijan sotilaskomentaja Izzat Ibrahim al-Duri, joka loi yhteydet naqshbandi-liikkeen ja Irakin hallitsevan Baath-puolueen välille Irakin–Iranin sodan aikana. JRTN perustettiin virallisesti vuonna 2006 Baath-puolueen sisäisen hajaantumisen seurauksena sen jälkeen, kun Saddam Hussein teloitettiin. Järjestö toimi naqshbandi-liikkeen seuraajien suojelijana ääriliikkeitä kuten Irakin al-Qaidaa vastaan. Järjestö myös hylkäsi Irakin al-Qaidan tavan taistella Irakia miehittäneitä koalition joukkoja vastaan katsoen sen johtaneen liian monen irakilaisen kuolemaan. JRTN ryhtyikin taistelemaan koalition joukkoja vastaan itsenäisesti. Koalition joukkojen vetäytyessä vuonna 2011 järjestö vaihtoi pääkohteeksensa Nuri al-Malikin johtaman Irakin hallituksen. Isis-järjestön ottaessa haltuunsa Pohjois-Irakin monet JRTN:n jäsenistä auttoivat sitä suorittamaan haltuunottonsa käyttämällä omaa sotilasasiantuntemustaan ja paikallisia yhteyksiä. Järjestö ei kuitenkaan tue Isisin ajamaa islamilaista kalifaattimallia. Huhtikuussa 2015 Irakin viranomaiset uutisoivat järjestön johtaja al-Durin kuolleen taisteluissa Bagdadin pohjoispuolella. Al-Durin tukijat kiistivät uutisen. A. F. Airo
Tammikuussa 1946 Airoa, jalkaväenkenraali Erik Heinrichsiä, kenraalimajuri Hjalmar Siilasvuota ja jalkaväenkenraali Kustaa Tapolaa kuultiin syyttäjän − oikeuskansleri Toivo Tarjanteen − haastamina todistajina sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä, kun pyrittiin selvittämään, mitä Suomen poliittinen ja sotilaallinen johto tiesivät etukäteen Adolf Hitlerin ns. operaatio Barbarossasta eli Saksan hyökkäystä Neuvostoliittoon koskevista suunnitelmista. Airo saapui istuntoon vartijoiden saattamana ja ruudulliseen metsätyöläisen sarkapuseroon, pussihousuihin ja lapikkaisiin pukeutuneena, mikä aiheutti oikeussalissa ahdistavan tunnelman. Läsnä olleet venäläiset sotilashenkilöt yrittivät katsella kiusaantuneina muualle. Airo ja muut kuulustellut todistajat kiistivät Suomessa tiedetyn operaatio Barbarossasta etukäteen mitään. Muqtada al-Sadr
Muqtada al-Sadr (s. 1974) on Irakissa vaikuttava šiialainen uskonnollinen johtaja. Sadrista tuli tunnettu vuonna 2003 alkaneen Irakin sodan aikana, jolloin hän johti isänsä suurajatollah Muhammad Sadiq al-Ṣadrin perustamia hyväntekeväisyysjärjestöjä ja Mahdin armeijana tunnettua aseellista joukkoa, joka otti yhteen Irakin hallinnon ja Yhdysvaltojen joukkojen kanssa. Sittemmin Muqtadan kannattajat eli sadristit ovat osallistuneet Irakin politiikkaan vaalien kautta. Sadristeilla on huomattava kannatus Irakin köyhän šiialaisen väestön keskuudessa. Irakin vastarinta
Sodan aikana irakilaisten muodostama vastarinta oli varsin hajanaista, koska merkittävä osa irakilaisista sotilaista ei taistellut, kun hyökkääjän ylivoima ja eteneminen näytti vääjäämättömältä. Yhdysvaltain presidentti George W. Bush julisti suuret taistelut päättyneiksi ja miehitysvallan alkaneeksi, kun Saddam Husseinin hallinto oli kaadettu. Pian tämän jälkeen varsinainen vastarintaliike alkoi muotoutua ja saada suosiota irakilaisten keskuudessa. Mohamed Farrah Aidid
Barre epäili Aididin suunnittelevan vallankaappausta ja vangitsi hänet ennalta ehkäisevänä toimena kuudeksi vuodeksi. Aididin klaanin onnistui lopulta kukistaa Barren hallinto ja kasvattaa vaikutusvaltaansa tulevassa Somalian sisällissodassa. Sisällissodassa Aididia pidettiin ylimpänä sotaherrana. Hän hävisi kuitenkin kilpailevalle sotaherralle, mikä mahdollisti YK:n rauhanturvaajien tulon alueelle. Aidid esti kansainvälisten YK:n rauhanturvajoukkojen toimintaa 1992.
Yhdysvallat lupasi hänen päästään 25 000 dollarin palkkion ja yritti pidättää hänet sekä tuomita sotarikoksista. Tapahtumat johtivat Mogadishun taisteluun 1993. Yhdysvaltalaiset joukot vetäytyivät Somaliasta maaliskuussa 1995. Iyad Allawi
Allawi oli ennen Irakin miehitystä vähän tunnettu henkilö kotimaassaan. Ennen Irakin sotaa Allawi työskenteli Yhdysvaltain CIA:n hyväksi Irakin Saddam Husseinin syrjäyttämiseksi. INAlla oli läheiset suhteet Yhdysvaltain ja Britannian tiedustelupalveluihin ja se ilmeisesti toimitti osan Irakin joukkotuhoaseita koskevista tiedustelutiedoista, joita George W. Bush käytti Irakin sodan oikeuttamiseen. Sayid Jarrah
Vaihtoehtoisessa aikajanassa Sayid työskenteli öljy-yrityksessä lopetettuaan työnsä kiduttajana. Sayidin rakastettu Nadia oli naimisissa Sayidin veljen Omerin kanssa ja heillä oli kaksi lasta. Ollessaan mukana lennolla Sayid potkaisi vessan oven auki, jotta Jack voisi pelastaa Charlien. Sayid meni veljensä kotiin kertomaan lapsille matkastaan. Omerin pyydettyä Sayidia auttamaan häntä koronkiskurin hoitelemisessa Sayid kieltäytyi. Nadian yrittäessä lähestyä Sayidia, Sayid sanoi hänelle ettei halua enää Nadian kärsivän hänen entisen elämänsä takia ja että tämän pitää olla Omerin kanssa. Omerin jouduttua sairaalaan Nadia pyysi ettei Sayid lähde kostamaan. Sayid tapasi Keamyn ravintolassaan ja ehdotti Sayidin hoitavansa veljensä lainat. Sayid kuitenkin ampui hänet ja hänen miehensä jotta he eivät enää uhkaisi Omeria. Sayid pelasti kylmävarastoon vangitun Jinin. Herran vastarinta-armeija
Lord’s Resistance Army (LRA) eli Herran vastarinta-armeija on Ugandan pohjoisosissa toimintansa aloittanut sissiliike, joka on myöhemmin siirtynyt Etelä-Sudaniin ja Kongon demokraattiseen tasavaltaan. Se tunnetaan tuhansien siviilien sieppauksista ja orjuuttamisesta, useimmiten lasten. Liike on muun muassa pakkovärvännyt lapsia sotilaikseen, pakottanut heidät hyökkäämään siviilikyliin ja tappamaan siviilejä, joskus myös perheenjäseniään tai ystäviään. Sissiliikkeen johtajia syytetään useista sotarikoksista ja rikoksista ihmisyyttä vastaan. Irakin sota
Vuonna 2004 Yhdysvaltain liittovaltion poliisi FBI kuulusteli Saddamia. Kuulustelupöytäkirjat julkaistiin suurelta osin vuonna 2009. Tosin julkaistuissa ei ole joitain kohtia, joista käy ilmi amerikkalaisten tukeneen baath-puolueen nousua valtaan. Kuulusteluissa Saddam sanoi muun muassa, ettei maalla ollut al-Qaida-yhteyksiä. Saddam sanoi, että Irak uskotteli tahallaan, että sillä saattaisi olla joukkotuhoaseita, koska pelkäsi Iranin hyökkäävän maahan. Irakin sota
Irakin sodan ihmisoikeusrikkomukset liittyivät yleensä terrorismiin ja tämän vastustamiseen. Irakin sodassa sattui monia tapauksia, joissa Yhdysvaltain sotilaat luulivat siviilejä terroristeiksi ja ampuivat heitä sen takia. Vuonna 2007 peruttiin yhdysvaltalaiselta Blackwater-turvallisuusyhtiötä lupa toimia Irakissa, koska yhtiön työntekijöiden väitettiin ampuneen irakilaisia siviilejä. Yhtiötä syytettiin sotarikoksista. Basran taistelu (2008)
Basran taistelu oli maalis–toukokuussa 2008 käyty taistelu Irakin pääministeri Nuri al-Malikin johtaman Irakin hallinnon ja Basran kaupungissa vaikuttaneiden šiialaisten asejoukkojen välillä. Šiialaisjoukoista merkittävin oli Muqtada al-Sadrin johtama Jaysh al-Mahdi -järjestö. Odotettua kiivaampaan vastarintaan törmänneet irakilaiset päätyivät lopulta turvautumaan yhdysvaltojen johtaman liittouman tukeen, mikä mahdollisti kuitenkin operaation loppuun viemisen. Basran asejoukkoja ei kuitenkaan kukistettu kokonaan. Saddam Hussein
Irakin–Iranin sodan lopulla alkaen 28. helmikuuta aina syyskuuhun 1988 asti Irakin kurdeja vastaan käytiin niin sanottu Al-Anfal-kampanja "Kemikaali-Ali"-lisänimen saaneen Ali Hassan al-Majidin johdolla. Osa Pohjois-Irakista julistettiin kielletyksi alueeksi, ja sinne jääneet poistettiin systemaattisesti. Suuri osa aseikäisistä miehistä teloitettiin. Vuoteen 1988 mennessä arviolta 4 000 kylää oli tuhottu, 180 000 ihmistä tapettu ja 1,5 miljoonaa karkotettu. Jaun vankila
Maaliskuussa 2015 vankilassa oli mellakoita, joka alkoivat henkilökunnan ja vankien välillä vieraiden tapaamishuoneessa. Vangit häätivät henkilökunnan useista rakennuksista. 10. maaliskuuta mellakkapoliisi, johon kuului myös pakistanilaisia ja jordanialaisia vartijoita, pakotti vangit selleihin tyhjentämällä kyynelkaasukanistereita rakennusten sisään. Poliisi pahoinpiteli ihmisiä pampuilla, kypärillä ja pöydänjaloilla. Vangittuna ollut kertoi ihmisoikeusjärjestö Human Rights Watchille, että seuraavien viikkojen ajan vangit pakotettiin pihalle telttoihin, joissa heitä kidutettiin ruumiillisesti ja henkisesti nöyryyttämällä. Vartijat pahoinpitelivät vankeja, pakottivat heidät alushoususilleen, kävelemään siksakkia kasteltuina jääkylmässä vedessä ja toistamaan hallitusta kannattavia iskulauseita. Vartijat pakottivat vankeja laittamaan sukkia suihinsa, ajelivat joiltain hiukset pois ja nimittelivät syrjivästi. Vammoista ja kyynelkaasusta on todisteina luvattomalla kännykällä otettuja valokuvia. HRW:n toukokuussa julkaisema raportti vaati välitöntä, riippumatonta tutkintaa vakavista väärinkäytösepäilyistä. Muqtada al-Sadr
Irakin ulkopuolella Sadr oli lähes tuntematon aina Irakin sodan aikaan saakka. Irakin Baath-puolueen valta loppui maaliskuussa 2003 alkaneeseen Yhdysvaltojen johtamaan hyökkäykseen. Sadr johti kannattajiaan hänen isänsä perustamien hyväntekeväisyysjärjestöjen kautta. Järjestöt avasivat Saddamin kukistuttua toimitoja Bagdadissa, Najafissa, Karbalassa, Basrassa ja muissa merkittävissä kaupungeissa. Erityisen menestyneitä järjestöt olivat Bagdadin köyhässä šiialaisessa kaupunginosassa, jolle Muqtada antoi uuden nimen Sadr City isänsä mukaan. Muqtadan kannattajat tulivat pian tunnetuksi sadristeina ja liikkeellä oli nopeasti miljoonia seuraajia. Liike menestyi etenkin köyhän ja nuoren šiialaisen väestön keskuudessa ja hyväntekeväisyyden lisäksi liike vastasi monilla alueilla turvallisuustoimista ja šariatuomioistuimista. Kidutus
Physicians for Human Rights -järjestö haastatteli 11:tä Abu Ghraibin vankilasta Irakista ja Guantanamon vankilasta Kuuban saarelta vapautettua vankia ja teki heille terveystarkastukset. CIA:lla oli lupa vesikidutus-tekniikan käyttöön, jossa kuulusteltavan keho sidotaan hieman alakulmassa olevaan lankkun, kasvojen eteen sidotaan kangas ja päälle kaadetaan vettä. Tunne tukehtumisesta johtaa yökkäysrefleksiin ja hukkumisen pelkoon. Menetelmää testattaessa koehenkilöt kestivät käsittelyä keskimäärin 14 sekuntia. Yhdysvaltojen armeijan kuulustelumetodit ovat aiheuttaneet vangeille vakavia oireita. Raportin mukaan entiset vangit kärsivät kivuista ja hautoivat itsemurhaa vielä vuosia vapautumisen jälkeen. Eräs vangeista kertoi, kuinka hänet oli pakotettu makaamaan lattialla virtsassa samalla, kun amerikkalaiset sotilaat löivät ja potkivat häntä. Häntä oli hyväksikäytetty luudanvarrella. Sotilas oli virtsannut hänen päälleen ja pakottanut ulvomaan koiran tavoin.
Kansainvälistä kidutuksen uhrien päivää vietetään 26. kesäkuuta. Vuonna 1997 YK:n yleiskokous julisti Talous- ja sosiaalineuvoston (ECOSOC) suosituksesta päivän YK:n kansainväliseksi päiväksi kidutuksen uhrien puolesta päätöslauselmalla 52/149. Päämääränä on kidutuksen lopettaminen ja kidutuksen uhriksi joutuneiden tukeminen. Suomeen perustettiin kidutuksen uhrien kansainvälinen kuntoutuskeskus "Centre for Torture Survivors", Kidutettujen kuntoutuskeskus. Irakin sisällissota
Aluksi Yhdysvallat epäonnistui Osama bin Ladenin kiinniotossa ja joutui mm. Afganistanissa vaikeaan sotaan 2000-luvulla. Yhdysvaltojen sotilaallinen toiminta Irakissa toi al-Qaidalle lisää tukijoita ja kannatusta. Al-Qaida paheksuu vääränlaisen islamin uskon harjoittamista myös läntisen maailman vaikutusta. Järjestö vastustaa välillä väkivaltaisesti muita islamin harjoittajia, jotka ryhmän mukaan tulkitaan harhauskoisiksi. Ryhmittymä on tappanut tuhansia arabeja sekä sunni että shia ryhmittymistä esimerkiksi Irakissa. Sayid Jarrah
Sayidin palattua Omerin talolle hän jäi Sawyerin haaviin yrittäessään paeta. Desmond onnistui vapauttamaan Sayidin vankilasta Ana Lucian avulla ja pyysi Sayidia menemään Hurleyn mukaan. Hurley vei Sayidin baarin eteen, jossa tuntematon mies pieksi Boonea. Sayid meni väliin ja kohtasi Shannonin. Käteltyään Shannonia Sayid sai välähdyksiä elämästään saarella ja suuteli Shannonia. Sayid ja Shannon olivat kirkossa muiden selviytyneiden kanssa kun Christian avasi ovet, jolloin kirkas valkoinen valo ympäröi selviytyneet ”siirtäen heidät eteenpäin”. Barzan Ibrahim al-Tikriti
Barzan Ibrahim Hassan al-Tikriti ( ,17. helmikuuta 1951 – 15. tammikuuta 2007) oli Irakin tiedustelupalvelu Mukhabaratin johtaja vuosina 1979–1983, Irakin YK-lähettiläs Genevessä vuosina 1988–1997 ja yksi Saddam Husseinin kolmesta velipuolesta. Al-Tikriti tuomittiin kuolemaan rikoksista ihmisyyttä vastaan Saddam Husseinin ja Irakin vallankumousoikeuden tuomarin Awad Hamad al-Bandarin tavoin vuonna 1982 tapahtuneesta al-Dujailin šiiakylän hävittämisestä ja 148 kyläläisen teloittamisesta. Kylään iskettiin sen jälkeen, kun Hussein oli joutunut siellä salamurhayrityksen kohteeksi. Yhdysvaltalaisjoukot vangitsivat al-Tikritin Bagdadissa huhtikuussa 2003. Sayid Jarrah
Sayid matkaa Musta-asuisen miehen ryhmän kanssa Clairen majalle. Clairen yritettyä tappaa Katen Sayid ei tehnyt elettäkään estääkseen sitä. Sayid sanoi Musta-asuiselle miehelle, ettei hän tunne empatiaa tai surua. Musta-asuinen mies lähettää Sayidin vakoilemaan . Sayid huomaa Desmondin ja hakee hänet Musta-asuisen miehen luo. Mies käskee Sayidin tappamaan Desmondin, joka kuitenkin saa puheellaan Sayidin säästämään hänen henkensä. Jesidit
Jesidit laskevat joutuneensa historian varrella kansanmurhan uhriksi yhteensä 72 kertaa ennen Isis-järjestön vainoa. Osan Irakista vuonna 2014 vallannut Isis-järjestö vainoaa jesidejä. Elokuussa 2014 Isis murhasi ainakin kaksituhatta jesidiä, sieppasi yli viisituhatta ja raiskasi yli tuhat jesidinaista. Siepatut käännytettiin pakolla islamiin ja naiset myytiin orjiksi Isisin terroristeille. Irakin sota vuoden 2003 hyökkäyksen jälkeen
Yhdysvaltain armeija metsästi tappaen ja vangiten n 200 baath-puolueen johtohenkilöä surmaten 22. heinäkuuta 2003 Saddamin pojat Udayn ja Qusayn. Koska baath-puolue oli ollut niin laaja, liittouma ei tietenkään kyennyt kukistamaan sitä täysin. Alussa vastarintaa tekivät Irakissa lähinnä baath-vetoisen salaisen poliisin ja armeijan rippeiden luomat sissiryhmät. 28. huhtikuuta Saddamin syntymäpäivänä muutama sata miestä, naista ja lasta osoitti mieltään miehittäjiä vastaan. Irakilaiset sanoivat mielenosoittajien olleen aseettomia, vaikka lähistön kaduilla ammuskeltiinkin. Yhdysvaltain sotilaat sanoivat nähneensä joillain mielensoittajilla Kalašnikov AK-47-rynnäkkökivääreitä, joilla nämä ammuskelivat. Fallujan pormesterin mukaan väkijoukossa oli Saddamin hallintoa hajalavia provokaattoreita, jotka ampuivat Yhdysvaltain sotilaita kohti ja pakenivat nopeasti pois. Joka tapauksessa Yhdysvaltain joukot avasivat tulen tappaen yli kymmenen ja haavoittaen kymmeniä muita. Tämä välikohtaus käynnisti väkivaltaisen kapinoinnin Fallujassa. Syyskuun 11. päivän terroriteot
Al-jazeeran toimittaja Yosri Fouda raportoi huhtikuussa 2002, että Khalid Sheikh Mohammed on myöntänyt haastattelussa osallisuutensa ”Pyhän tiistain operaatioon” yhdessä Ramzi Binalshibhin kanssa. ”Minä olen al-Qaidan sotilaskomitean päällikkö, ja Ramzi on Pyhän tiistain operaation suunnittelija. Kyllä, me teimme sen.” Komission raportissa Mohammedia nimitetään iskujen ”pääarkkitehdiksi”. Pakistanin turvallisuusviranomaiset vangitsivat hänet maaliskuussa 2003 Pakistanissa Rawalpindissa. Mohammed tunnusti maaliskuussa 2007 Yhdysvaltain viranomaisten kuulusteluissa, että hän oli vastuussa syyskuun 11. päivän iskuista ”alusta loppuun”. Hän väitti joutuneensa kidutetuksi pidättämisensä jälkeen, mutta sanoi kuitenkin antaneensa tunnustuksen ilman että häntä olisi pakotettu tai painostettu. Human Rights Watchin johtaja Kenneth Roth on kyseenalaistanut suljetuin ovin käydyn kuulustelun ja tunnustuksen laillisuuden ja pitää mahdollisena, että tunnustus on saatu kiduttamalla. CIA on myöntänyt käyttäneensä Khalid Sheikh Mohammedin kuulusteluissa vesikidutusta. Vuonna 2009 julkaistun muistion mukaan Mohammedia kidutettiin ”vesihoidolla” 183 kertaa ja toista epäiltyä Abu Zubaydahia 83 kertaa . Irakin joukkotuhoaseet
Tämä artikkeli käsittelee Irakin joukkotuhoaseita. Saddam Husseinin hallinnon aikakaudella Irak on käyttänyt, pitänyt hallussaan ja tehnyt voimanponnistuksia hankkiakseen joukkotuhoaseita. Irak allekirjoitti ydinsulkusopimuksen jo 1960-luvulla. Maa alkoi siitä huolimatta kehitellä salassa ydinasetta. Irakin-Iranin sodan aikana irakilaiset käyttivät iranilaisia vastaan kemiallisia aseita. Vuonna 1989 Irak käytti kurdisiviilejä vastaan mm. sinappikaasua. Irakin ydinohjelma keskeytyi 1990-luvun alussa Persianlahden sodan jälkeen, kun YK paikansi ja tuhosi irakilaisten vaihtelevalla yhteistyöllä monia maan ydinlaitoksia. Yhdysvallat veti maasta asetarkastajat vuonna 1998. Yhdysvallat ja Iso-Britannia väittivät silti maan havittelevan ydinaseita, ja vuonna 2003 Yhdysvaltain tiedustelupalvelu väitti, että maalla olisi käynnissä ydinaseohjelma, sillä Irak oli kuulunut Pakistanin ydinaseen isän Abdul Qadeer Khanin asiakaskuntaan. Tämä oli yksi Yhdysvaltain presidentti Bushin käyttämä peruste hyökätä Irakiin. Raportin mukaan Irak oli aikaisemmin hylännyt joukkotuhoaseohjelmansa, mutta lisäsi, että sillä oli aikomus tavoitella ohjelmia jos YK:n sanktioita joskus poistettaisiin. Irakin sota
Yhdysvaltain johtaman Halukkaiden koalition joukot aloittivat 20. maaliskuuta 2003 hyökkäyksen Irakiin ilmaiskulla, jonka oli määrä eliminoida Irakin johto. Tämä ei onnistunut. Samana päivänä maajoukot tunkeutuivat Irakiin. Liittouman armeija pyrki yllätykseen ja siksi hyökkäsi maalla ja ilmassa miltei samanaikaisesti. Taisteluja käytiin muun muassa Nasiriyyassa ja Najafissa. Tarkoitus oli vallata Bagdad mahdollisimman nopeasti ja sen takia sotilasyksiköt pitivät kovaa vauhtia päällä. Ajoittain vastarinta oli voimakasta ja silloin käytiin kovia taisteluja. Amerikkalaiset voittivat taistelut materiaaliylivoimalla, eri aselajien saumattomalla yhteistyöllä sekä taitavalla strategialla. Monesti irakilaisten tappiot olivat hyvin suuret ja liittouman minimaalisen pienet. Basran puolustus luhistui 6. huhtikuuta 2003. Yhdysvaltain panssarit kävivät Bagdadin keskustassa ensi kertaa 5. huhtikuuta surmaten yli 2 000 irakilaista sotilasta, ilman että kukaan yhdysvaltalainen kaatui. Tästä huolimatta Saddamin tiedotusministeri Mohammed Saeed al-Sahaf julisti yhä Irakin sankarillisten joukkojen etenevän kohti voittoa, mikä herätti hilpeyttä. Liittouman joukot valtasivat Bagdadin lopullisesti 9. huhtikuuta, ja Irakin hallitus pakeni. Suurimittainen vastarinta loppui Bagdadissa 11. huhtikuuta. Kurdit hyökkäsivät pohjoisessa vallaten Kirkukin 10, huhtikuuta ja Mosulin seuraavana päivänä. Hyökkäyssota päättyi, kun yhdysvaltalaiset valtasivat Saddamin kotikaupungin Tikritin. Kansan mujahedin -järjestö
Järjestö on Iranin erityisen vihan kohteena, ja 2001 Iran tulitti sen leirejä kymmenillä Scud-ohjuksilla. Vuoden 2003 Irakin miehityksen jälkeen Yhdysvallat suojeli järjestön leiriä Ashrafissa. Se riisuttiin aseista, ja se luovutti armeijalle satoja panssariajoneuvoja ja tykkejä sekä muuta aseistusta.Irakin hallitus on karkottanut sen jäsenet maasta Yhdysvaltain suojelun päätyttyä.
8. huhtikuuta 2011 Irakin armeija ratsasi ryhmän leirin Ashrafissa. YK:n edustajan mukaan iskussa kuoli 34. Iran ylisti Irakia hyökkäyksestä. Irakin sota
Syyskuussa 2007 Irakin sisäministeriö perui ensimmäisen kerran toimiluvan yhdysvaltalaiselta Blackwater-turvallisuusyhtiöltä, jonka työntekijöiden syytetään ampuneen siviilejä Bagdadissa. Irakin sisäministeriö kertoi asettavansa vastaisuudessa syytteeseen kaikki ulkomaiset urakoitsijat, joiden todetaan käyttäneen liiallista voimaa välikohtauksissa. YK:n päätöslauselma antaa Yhdysvaltain miehitysjoukoille syytesuojan, mutta Irakin sisäministeriön tiedottajan mukaan syytesuoja ei koske yksityisiä turvallisuusyhtiöitä. Irakissa on toiminut kymmeniä tuhansia yksityisten amerikkalaisten turvallisuusyhtiöiden työntekijöitä, joista monet suorittavat aiemmin sotilaille kuuluneita tehtäviä. Sayid Jarrah
Myöhemmin Sayid lähtee helikopterilla Desmondin kanssa Kahana-laivalle. Matkan aikana Desmond kokee aikamatkailua ja Sayidin avulla soittaa lopulta Pennylle ja selviää. Sayid ja Desmond tapaavat laivan kapteenin, joka kertoo laivan kuuluvan Widmorelle. He kohtaavat Michaelin laivalla ja kavaltavat hänet kapteenille. Sayid palaa rannalle kumiveneellä. Sun, Jin, Faraday ja Aaron matkaavat laivalle. Sayid lähtee pelastamaan Jackiä Katen kanssa, mutta he joutuvat Toisten vangiksi. Heidät kuitenkin päästetään menemään heidän autettua väijytyksessä Keamyn ryhmää vastaan. Jack, Kate, Sayid, Hurley, Sawyer ja Frank lentävät kopterilla laivalle, mutta Sawyer hyppää pois polttoaineen säästämiseksi. He onnistuvat pääsemään laivalle, mutta joutuvat lähtemään heti tankkaamisen jälkeen laivalla olevan pommin vuoksi. Sun, Desmond ja Aaron ehtivät kopteriin ennen räjähdystä, joka pudottaa kopterin mereen. Oceanicin kuutoset ajelehtivat meressä, kunnes Pennyn etsintäalus löytää heidät. Selviytyneet jatkavat Membata-saarelle, kun Desmond ja Frank jäävät laivalle. Saarelle päästyään he pelastuvat. Irakin kriisi
Irakin väestö on jakautunut pääosin kolmeen etniseen ryhmään, joita ovat sunnit, šiiat ja kurdit. Saddam Husseinin sunnienemmistöinen, mutta maallinen poliisivaltio kukisti raa'asti šiiojen ja kurdien kapinat. Kun Yhdysvallat kaatoi Saddam Husseinin diktatuurin, niin radikaalit šiia- ja sunnijärjestöt alkoivat kamppailla aseellisesti keskenään. Šiiat nousivat valtaan, ja radikaalit sunnijärjestöt taistelivat šiiajärjestöjä ja Irakin hallitusta sekä amerikkalaisia miehittäjiä vastaan. Sunneista tuli toisen luokan kansalaisia. Vuonna 2006 al-Qaida valtasi sunnialueesta merkittävän osan, mutta tämäkin kapina kukistettiin. Irakin hallintoa vastustava liike jäi kytemään. Al-Anbarin maakunta oli erityisen levotonta aluetta. Vuonna 2011 alkoivat arabikevään levottomuudet naapurimaassa Syyriassa ajaen maan sisällissotaan. Hallituksen ja kapinallisten välinen taistelu siellä muuttui ajan kuluessa yhä enemmän sunnien, šiiojen ja kurdien väliseksi etniseksi ja uskonsodaksi. Isis laajensi aluettaan merkittävästi Pohjois-Syyriassa ja irtautui al-Qaidasta. Tämä loi uudelleen levottomuuksia myös Pohjois-Irakiin. Isisin tavoite on luoda mahdollisimman suuri šaria-lain ohjaama valtio valtaamilleen alueille. Irakin vastarinta
Marraskuussa 2005 Irakin presidentti Jalal Talabani kertoi Arabiliiton johtamassa kolmipäiväisessä kokouksessa Irakin tulevaisuudesta olevansa valmis keskustelemaan kapinallisten kanssa. Irakin presidentti halusikin tehdä puheessaan eron terroristien, Saddamin tukijoiden ja miehityksen vastustajien välille. Vuoden 2007 alkupuolella Irakin pääministeri Nouri al-Maliki ilmoitti, että Irakin hallitus on muutamaan otteeseen neuvotellut merkittävien kapinallisryhmien kanssa aseiden laskemisesta. Neuvotteluiden tarkoituksena on houkutella ryhmät mukaan rauhanprosessiin ja taisteluun Irakin al-Qaidaa vastaan. Korkearvoisten irakilaispoliitikoiden mukaan osa taistelijoista voisi pian olla valmiita lopettamaan taistelut. Fedayeen Saddam
Vuoden 2003 Yhdysvaltain invaasion jälkeen, kun armeija ja tasavaltalaiskaarti romahtivat, juuri Fedayeen johti vastarintaa rintaman taakse jääneillä alueilla huoltokuljetuksia vastaan. Monet käyttivät siviilivaatteita. Virallisesti Fedayeen lakkasi olemasta Bagdadin valtauksen jälkeen tai viimeistään Saddamin vangitsemisen jälkeen, mutta sen jäsenten asema Irakin vastarinnassa on epäselvä. Irakin vastarinta
Al-Zarqawi saavutti vähitellen suosiota Irakin ulkopuolella, mutta Irakissa häneen suhtauduttiin epäillen. Al-Zarqawi, joka itse oli sunnimuslimi, oli julistanut sodan Irakissa enemmistönä oleville šiioille. Al-Zarqawin johtamien taistelijoiden epäillään olevan useiden Irakissa tehtyjen verisisten iskujen takana. Irakin al-Qaidan toimien kohdistuminen irakilaisiin hiersi järjestön ja muiden vastarintaryhmien välejä, minkä vuoksi jännitys kasvoi niiden välillä. Kahtiajaon seurauksena osa Yhdysvaltain miehitystä vastustavista taistelijoista alkoi pitää Zarqawia miehittäjänä ja liittoutui sen johdosta myöhemmin jopa Yhdysvaltain armeijan kanssa. Iskut myös etäännyttivät joitakin hänen kannattajistaan, ja hän oli joidenkin arvioiden mukaan siirtämässä toimintansa painopistettä ulkomaille. Bagdad
Irakin historiaa leimasi pitkään jatkuva sisäinen levottomuus ja sotilasvallankaappaukset. Kaupungin ympärille rakentui tuhansien maalta kaupunkiin muuttaneiden hökkelikyliä. Kaupungissa kapinoitiin vuosina 1948 ja 1952 ja epäonnistunut yritys luoda puolustusliitto CENTO Neuvostoliittoa vastaan epävakautti pääministeri Nuri as-Saidin johtaman hallinnon. Kuningaskunta sai loppunsa sotilaiden ja siviilien vallankaappauksessa heinäkuussa 1958. Baath-pulue suoritti oman vallankaappauksensa helmikuussa 1963 ja toinen vallankaappaus vuonna 1968 toi valtaan puolueen tikritiläisen ryhmittymän. 1950-lukua seuranneiden kolmen vuosikymmenen aikana Bagdad kasvoi huomattavasti. Sen väkiluvun noustessa 4 miljoonaan siitä tuli Kairon jälkeen suurin arabikaupunki. Irakin kasvaneet öljytulot mahdollistivat puolestaan suuret sijoitukset pääkaupunkiin. Suuri osa sijoituksista meni koulutukseen ja perustettuihin laitoksiin kuuluivat esimerkiksi  Bagdadin yliopisto (1957), al-Mustansiriyyan yliopisto (1963), Teknologiayliopisto (1974) ja al-Bakrin sotilasakatemia. Saddam Husseinin setä Khairallah Tulfah toimi Bagdadin pormestarina suuren osan 1970- ja 1980-luvuista, kunnes hänet poistettiin lopulta tehtävästään korruption takia. Qasr al-Niharyyah-palatsi tuli tunnetuksi salaisen poliisin kidutuskeskuksena, josta kärsivät etenkin kaupungin köyhät šiiat. Irakin–Iranin sota
Loppujen lopuksi irakilaisten käyttämiin kaasuihin kuoli ehkä 100 000 Iranin sotilasta. Arviolta 5 % iranilaisista kaatuneista kuoli tuskallisesti sinappikaasuun ja sariiniin, jotka tappoivat luultavasti vahingossa myös irakilaisiakin. Irak käytti myös hermokaasuja. Irak käytti iranilaisia siviilejä vastaan lentokonein ja ohjuksin kuljetettavia kaasuaseita. Hieman ennen sodan loppua vuonna 1988 Irakin armeija kaasutti hengiltä tuhansia kurdisiviilejä Halabjan kylässä. Mustat jedit
Sithit ja mustat jedit harjoittivat Voiman pimeää puolta ja olivat jedien verivihollisia, mutta sitheillä oli omia koodeja ja sääntöjä. Pelkkä jedin lankeaminen pimeälle puolelle ei tehnyt mustasta jedistä sithiä. Kloonisodan aikana Darth Tyranus värväsi Yhdistyneiden aurinkokuntien konfederaation puolelle mustia jedejä, kuten Kadrian Seyn, Tol Skorrin, Sev’rance Tannin ja Asajj Ventressin. Myöhemmin imperiumin noustua Darth Vader koulutti agenteikseen joukon mustia jedejä, joista merkittävimpiä olivat Flint, Hethrir, Kharys, Lumiya, Tremayne ja Starkiller. Keisari Palpatine myös koulutti mustia jedejä, kuten Jeng Drogan, Roganda Ismarenin, Mara Jaden, Xecr Nistin ja Sedrissin. Kim Jong-il
Kim Jong-ilin valtakaudella Pohjois-Koreassa tiukennettiin fyysisesti vammautuneiden sortoa. 8. maaliskuuta 1997 "Le Figaro" kirjoitti, että pohjoiskorealaisten invalidien on turha yrittää asettua asumaan suuriin kaupunkeihin. Heitä karkotetaan vuoristoon tai Keltaisenmeren saarille. Kaksi karkotuspaikkaa on todennettu: Boujun ja Eijo Kiinan vastaisella rajalla. Myös lyhytkasvuisia henkilöitä etsitään ja pidätetään sekä lähetetään eristysleireille, jotta he eivät saisi jälkeläisiä. Kim Jong-il on itse lausunut, että ”kääpiöt on hävitettävä”. Lisäksi Kim Jong-il jatkoi isänsä ”armeija ensin” -politiikkaa (yleisimmin käytetään nimitystä Songun-politiikka), jonka johdosta armeija on saanut 25 prosenttia maan budjetista vastineeksi sotilaiden osallistumisesta muun muassa maanmuokkaus-, patoaltaiden teko- ja tehdastöihin. Väitettyä ulkoista uhkaa käytetään tekosyynä valtaville puolustusmenoille, lisäksi kansan mielialoja ohjaillaan ilmahälytysharjoituksilla ja suurilla sotilasparaateilla. Assyrialaiset (kansa)
Monet assyrialaiset joutuivat sodan jälkeen Irakin hašemiittisen monarkian alaisuuteen. Assyrialaiset olivat tukeneet Britanniaa ensimmäisen maailmansodan aikana, ja kostoksi siitä hašemiittien valtaistuin karkotti miljoonia assyrialaisia. Noin 1 600 000 miljoonaa assyrialaista asuu diasporassa. Irakissa asuu vielä 800 000 assyrialaista.
Kaldealainen yhteisö oli vähemmistönä Palestiinassa, jota nyt johti Britannia. He eivät vastustaneet brittien hallintoa. Mutta Irakissa kaldealaisiset liittyivät enemmistöön, ja he ovat Irakin suurin ei-islamilainen yhteisö. Myöhemmin monet kaldealaiset saivat aseman Baath-puolueessa. Heistä tunnetuin oli Saddam Husseinin entinen ulkoministeri Tariq Aziz. Kaldealaiskristityt jäivät Irakiin. Heidän nykyinen patriarkkansa Emmanuel III Delly asuu edelleen Bagdadissa. James Mattis
Puolustusministeriön tutkimus osoitti, että vain 55 prosenttia amerikkalaista sotilaista ja 40 prosenttia merijalkaväestä olisi ilmoittanut, jos heidän kollegansa olisi kohdellut väärin siviilejä. Mattis kertoi merijalkaväelle toukokuussa 2007: "Aina kun osoitamme vihaa tai inhoa siviileitä kohtaan, siitä hyötyvät al-Qaida ja muut kapinalliset." Osoittaen että ymmärsi, että levottomuuksien kukistamisen avain on maltti, hän lisäsi: "Joka kerran kun vilkutat irakilaiselle siviilille, al-Qaida kääntyy haudassaan." Sayid Jarrah
Sayidin siirryttyä vuoteen 1977 Jin löytää Sayidin viidakosta. Sayid viedään parakeille, jossa häntä epäillään ”vihamieliseksi”. Sawyer pyytää Sayidia valehtelemaan, mutta Sayid kieltäytyy sanoen tietävänsä syyn saarelle paluuseensa. Sayidille annetaan totuusseerumia. Sayid kertoo olevansa tulevaisuudesta, mitä kukaan ei usko. Sayid päätetään teloittaa Sawyerin estelystä huolimatta. Sayid kohtaa nuoren Benin, joka vapauttaa Sayidin. Tainnutettuaan Jinin Sayid ampuu Beniä rintaan ja jättää hänet kuolemaan. Syyskuun 11. päivän terroriteot
Vuosien 1996 ja 1998 fatwojen lisäksi Osama bin Laden on selvittänyt motiivejaan vuonna 2002 internetissä julkaistussa kirjeessään amerikkalaisille. Kirjeessä hän vastaa lyhyesti taistelevansa amerikkalaisia vastaan, koska ”te olette hyökänneet ja hyökkäätte yhä meitä vastaan”. Esimerkkeinä hän mainitsee Palestiinan miehityksen, Israelin valtion luomisen ja amerikkalaisten tekemät tai heidän tukemansa hyökkäykset muslimeja vastaan Somaliassa, Tšetšeniassa, Kashmirissa ja Libanonissa. Hän syyttää Yhdysvaltoja myös siitä, että Irakissa on kuollut talouspakotteiden vuoksi 1,5 miljoonaa lasta. Osama on myös maininnut yhdeksi tärkeimmistä syistä sen, että Yhdysvallat oli pitänyt joukkojaan Saudi-Arabiassa vuoden 1991 Persianlahden sodasta lähtien. Persianlahden sota
Irakin vanha liittolainen Neuvostoliitto teki sodassa tulitaukoesityksen ja saikin tappion kärsineen Irakin lupaamaan vetää joukkonsa Kuwaitista. Liittouma ei esitystä tässä vaiheessa enää hyväksynyt vaan sen tavoitteena oli tuhota Saddam Husseinin sotilaallinen mahti ja Al-Kuwaitiin mottiin jäämässä olevat Irakin vakinaisen armeijan joukot, kansalliskaartilaiset (Saddam Husseinin eliittijoukot) sekä palestiinalaismilitantit. Irakilaisten (Al-)Kuwaitissa ollut armeijakunta alkoikin vetäytyä takaisin Irakiin yhtenä valtavana autosaattueena ja muutamana pienempänä saattueena.
Aavikolla kulkeva saattue oli erityisen helppo maali täydellisen ilmaherruuden saavuttaneelle liittoumalle, ja saattuetta tulittaneet nimittivätkin tapausta "kalkkunan ampumiseksi" (; yhdysvaltalainen sanonta, joka kuvaa erityisen helppoa maalitaulua). Kriitikkojen mielestä kyseessä ei ollut varsinaisesti taistelu vaan yksipuolinen tuhoaminen. Oman traagisen sävynsä tuovat saattueessa todennäköisesti olleet kuwaitilaiset panttivangit, ihmiskilvet. Irakin sota vuoden 2003 hyökkäyksen jälkeen
Vuosi 2004 merkittsi vastarinnan vakiintumista Irakissa. Fallujassa käytiin keväällä kovia taisteluja joissa kuoli 40 amerikkalaista. Etelä-Irakissa mm. Najafissa šiiat nousivat, ja englantilaisten oli supistettava partiointialuettaan Basrassa. Bagdadissa nousi paikallinen militia. Yleisesti ottaen, hyökkäykset liittoumaa vastaan olivat kasvussa. YK:n turvallisuusneuvosto päätti päätöslauselmallaan siirtää maan hallinnan irakilaisille, vaikka liittouman joukkojen oli pysyttävä maata levottomuuksien takia. Kesällä vuonna 2004 liittouman luoma sen kansalaisista koostuva miehityshallinto yritti nostaa seuraajakseen pääministeriksi ensin Ahmed Chalabin, ja sitten vain hiukan suositumman entisen baathistin Iyad Allawiin. Amerikkalaiset tunkautuivat taas fallujaan marras-joulukuussa 2004. Tämä hyökkäys oli onnistunut, amerikkalaiset tappoivat noin 2000 kapinallista, mutta 92 yhdysvaltain armeijan sotilasta kuoli ja muutama sata haavoittui tässä amarikkalaiseten kananlta sodan verisimmässä taistelussa siihen asti. samoihin aikoihin kurdit ja yhdysvaltain armeija valtasivat mosulin, taistelu sielläkin tuotti amerikkalaislle melko suuret tappiot. CIA varoitti Bushia monta kertaa vuonna 2004, että maa olisi luisumassa sisällissotaa kohti, mitä Bush ei uskonut. Vuoteen 2004 mennessä Irakin vastarinta kohdistui lähinnä miehittäjiin, ja vuoden lopussa liittouman joukkojen komentaja kenraali Casey sanoi, että liittouman tulisi painottaa irakilaisten koulutukseen eikä taisteluun irakilaisia vastaan. Christian Wirth
Sobiborin rakennusvaiheessa Wirth vieraili keskeneräisellä leirillä ja järjesti kokeellisen 25 juutalaisen orjatyöläisen murhaamisen kaasulla. Hän kantoi mielellään piiskaa ja hakkasi sillä sekä vankeja että vartijoita. Kun Treblinka, viimeinen ja tehokkain operaatio Reinhardin tuhoamisleireistä valmistui, Wirth otti tehtäväkseen sen uudelleen järjestämisen sen jälkeen kun ensimmäinen komendantti tohtori Irmfried Eberl oli korvattu Franz Stanglilla. Myöhemmin hän otti osaa 18 000 jäljellejääneen ”Arbeitsjuden” eli juutalaisen pakkotyöläisen murhaamiseen Majdanekissa marraskuussa 1943. Irakin sota
Silti kauppasaartoa jatkettiin muun muassa Irakin ihmisoikeusrikkomusten ja joukkotuhoaseohjelmien takia. Irak hävitti kuitenkin joukkotuhoaseensa itse suurimmaksi osaksi vuonna 1991 minkä maassa toimineet asetarkastajat vahvistivat. Mutta toisaalta Irak jätti itse asetehtaat pystyynja peitteli sitä. Yhdysvallat painosti Irakia muun muassa lentokiellolla tukeakseen Irakin sortamia kurdeja. Kauppasaarto oli tuhoisa Irakille ja aiheutti maassa melko pahaa elintarvikepulaa, josta lapset kärsivät eniten. Lopulta Irak sai myydä taas öljyä ”ruokaa öljystä” -ohjelman puitteissa. Irak ajoi asetarkastajat lopulta ulos maasta vuonna 1998. Vuonna 2001 tapahtui Yhdysvalloissa syyskuun 11. päivän iskut, joka loi uusien tuhoisan terrorihyökkäysten pelon Yhdysvaltoihin. Yhdysvallat alkoi myös pelätä itseensä joukkotuhoaseilla kohdistuvaa hyökkäystä ja piti Irakia yhä aktiivisena joukkotuhoaseiden kehittelijänä. Katupartiot Suomessa
Irakilainen mies kertoi, että Soldiers of Odinin asuihin pukeutuneet olivat pahoinpidelleet häntä kesällä 2016. Irakin vastarinta
Ison-Britannian ylesradioyhtiön BBC:n haastattelema Irakin entinen väliaikaishallituksen pääministeri Iyad Allawi kertoi vuonna 2006 haastattelussa, että Irakissa käydään sisällissotaa, vaikka Yhdysvallat ja Iso-Britannia muuta väittävätkin. Allawin mukaan tilannetta, jossa eri kansanryhmien välisissä yhteenotoissa kuolee yli 50 ihmistä päivittäin, ei voi kuvailla toisin sanoin. Irakin etsintäkuulutuspelikortit
Irakin etsintäkuulutuspelikortit () on Yhdysvaltain viranomaisten Irakin sodan alussa pelikorttien muodossa julkaisema lista Saddam Husseinin hallinnon etsityimmistä irakilaisviranomaisista. Henkilöistä 40 on pidätetty tai surmattu. Maat ovat arvojärjestyksessä pata, risti, hertta ja ruutu.Pakassa on myös kaksi jokerikorttia, joista toinen käsittelee Irakin sotilasarvoja ja toinen arabiankielisiä nimiä. Persianlahden sota
Irakista paenneet maan kansalaiset kertoivat CIA:lle, että siellä saattaisi syttyä kapina Saddamia vastaan. Niinpä Yhdysvaltain presidentti Bush kehotti Irakin kansaa nousemaan kapinaan. Tämän tuloksena Irakin eteläosien šiiat ja pohjoisen kurdit nousivatkin Saddamia vastaan. CIA pyrki tukemaan kapinaa esimerkiksi propagandan avulla, mutta kapinalliset eivät saaneet esimerkiksi sotilasapua Yhdysvalloilta. Irakin sota vuoden 2003 hyökkäyksen jälkeen
Nämä jihadistit olivat vain osin ulkomaisita koostuvia terrori-iskuja tekeviä sunniryhmiä. Jihadistit hyökkäsivät alussa ulkomaisia kohteita vastaan. Ensimmäinen jihadistien pommi, ei-itsemurhatyyppinen räjähti Jordanian suurlähetystössä. Pian tämän jälkeen ensimmäinen terroristien itsemurhahyökkäys kohdistui YK:n avustusryhmän päämajaan Bagdadissa 19. elokuuta 2003. Irakin al Qaidan johtaja Abu Musab Zarqawi väitti tehneensä iskun, mutta varmaa tämä ei ole. Kymmenen päivän päästä johtava šiiapoliitikko Ayatollah Mohammed Baqr al Hakim kuoli autopommi-iskussa 90 muun kanssa, mistä monet šiiat syyttivät Saddamin tukijoita. Yhdysvaltain armeija vangitsi 13. joulukuuta 2003 Saddam Husseinin, joka oli piileksinyt maakuopassa pienessä Ad-Dawrin maaseutukaupungissa Tikritin lähellä. Irakin al-Qaida
Abu Bakr al-Baghdadi jälleenrakensi Irakin islamilaisen valtion toimintakykyjä. Vuoteen 2013 mennessä järjestö teki jälleen lukuisia iskuja Irkaissa ja otti osaa myös Syyrian sisällissotaan perustamalla Syyrian puolelle al-Nusran rintama-nimisen järjestön. Huhtikuusa 2013 al-Baghdadi julisti al-Nusran ja Irakin islamilaisen valtion liittyvän keskenään Irakin ja Levantin islamilaisen valtion nimellä (ISIL). Tämä johti al-Baghdadin välirikkoon Al-Nusran rintaman ja al-Qaidan johtaja Ayman al-Zawahirin kanssa. Vuoden 2014 alussa al-Qaida julkisti tiedotteen, jonka mukaan al-Baghdadin järjestö ei kuulu al-Qaidaan ja Isis on sittemmin toiminut al-Qaidasta itsenäisesti. Syyrian sisällissodan ihmisoikeusrikkomukset
Syyrian hallitus useimmiten vaikeni alaistensa tekemistä rikkomuksista. 28. marraskuuta 2011 YK julisti Syyrian valtion syyllistyneen rikoksiin ihmisyyttä vastaan, koska se hyväksyi laajat vastustajiin kohdistuneet murhat, kidutukset ja raiskaukset. 
YK:n raportin mukaan murhat kohdistuivat myös rauhallisesti mieltä osoittaviin siviileihin ja lapsiin. Tiedustelupalvelun lääkäreiksi pukeutuneet työntekijät kiduttivat ihmisiä myös sairaaloissa.. n mukaan Syyrian hallituksen pidätyskeskuksissa kidutettiin raa’asti myös lapsia. Länsimaat, ihmisoikeusjärjestöt ja Syyrian oppositio ovat syyttäneet Syyrian neljää tiedustelupalvelua ("mukhabarat") ja hallitusta tukevia puolisotilaallisia joukkoja ("shabiha") jatkuvista mielivaltaisista siviilien pidätyksistä, vammauttamisista, kidutuksista ja joukkomurhista, vaikka poikkeustilalaki oli virallisesti kumottu huhtikuussa. Tiedustelupalvelu oli perustanut Syyriaan kymmenien kidutuskeskusten verkoston. Sotilaspoliis "Caesar" kuvasi kidutusten uhreja, joita oli 10000. Useimmat kidutetut olivat 20 - 40 vuoden ikäisiä miehiä. Irakin kriisi
Isis jatkoi etenemistään elokuussa 2014 vallaten mm. Zumarin ja Sinjarin kurdeilta. Sinjarissa noin 50 000 jesidiä pakeni Sinjarin vuorille. Isis vaati saarrettuja jesidejä kääntymään islamiin kuoleman uhalla. Kurditaistelijat ja yhdysvaltain ilmaiskut mursivat Sinjardin vuorien saarron. Irakin armeijan yritys valalta Tikrit takaisin elokuussa 2014 epäonnistui. Isis valtasi lokakuussa 2014 monia kyliä Anbarin maakunnassa Dahir Riyale Kahin
Siad Barren hallinnon viimeisinä vuosina Kahin oli Somalian valtion turvallisuuspalvelun palveluksessa ja palveli päällikkönä Berberassa. Monilla lähteillä (U.S. Department of State, Amnesty International, Human Rights Watch, Africa watch) on tietoja, että tuolloin turvallisuuspalvelu oli sekaantunut kidutukseen ja surmannut siviilejä ilman oikeudenkäyntiä, etenkin Pohjois-Somalian sodan aikana toukokuusta 1988 vuoden 1989 loppuun. Kahinin väitettiin lakkauttaneen Somalian kansallisen liikkeen. Taha Yasin Ramadan
Irakin sodan jälkeen Ramadan onnistui piileskelemään etsijöiltään 19. elokuuta 2003 saakka, jolloin Kurdistanin isänmaallisen liiton () taistelijat pidättivät hänet Mosulissa ja luovuttivat Yhdysvaltojen joukoille. Yhdysvallat puolestaan luovutti hänet edelleen Irakin väliaikaishallinnon tuomittavaksi 30. kesäkuuta 2004 osallisuudestaan vuonna 1982 tapahtuneeseen al-Dujailin šiiakylän hävittämiseen ja 148 kyläläisen teloittamiseen. Syyrian sisällissodan ihmisoikeusrikkomukset
Syyrian hallituksen alaiset tahot murhasivat, kiduttivat ja raiskasivat. Syyrian armeija ja puolisotilaalliset joukot käyttivät nälkäsaartoja, pommituksia ja paikoin kemiallisia aseita myös siviileihin joko tarkoituksetta ja/tai tahallaan. Eri kapinallistahot sieppasivat, murhasivat, vainosivat toisuskoisia, käyttivät tykistöä ja räjäyttelivät pommeja. Isis (järjestö)
YK:n raportin "Terrorin säännöt - elämää Isiksen vallan alla Syyriassa" mukaan Isis on syyllistynyt massiivisiin sotarikoksiin ja rikoksiin ihmisyyttä vastaan Syyriassa. Raportin mukaan Isis syyllistyy muun muassa verilöylyihin, teloituksiin ja seksiorjuutukseen. Naisia myös saatetaan raskaaksi vastoin heidän tahtoaan. Isis on mestannut, ampunut tai kivittänyt miehiä, naisia ja lapsia julkisilla paikoilla kaupungeissa ja kylissä kautta Koillis-Syyrian. Miesten runneltuja ruumiita on usein asetettu näytteille varoitukseksi muille siitä, mitä seuraa, jos ei alistu Isisin valtaan. Teloituksista on kerrottu Aleppon, Raqqan, Idlibin, Hasakan ja Deir ez-Zorin maakunnissa. Isis teloitti ensimmäisen vuotensa aikana Syyriassa kaikkiaan 3 027 ihmistä, lähes 1 800 heistä oli siviilejä, ja 74 järjestön Syyriassa kuolemaan tuomitsemista oli lapsia. Monien teloitettujen syytteiksi on kirjattu jumalanpilkka tai vakoilu, tuomioita on kuitenkin jaettu myös šiia-muslimeille sekä sodomiasta tai noituudesta syytetyille. Kaksi alaikäistä poikaa tuomittiin kuolemaan, koska he olivat syöneet ramadanin paaston aikana "ilman uskonnollista oikeutusta". YK:n raportin mukaan jihadistit ovat teloittaneet jopa kehitysvammaisia lapsia. Irakista ei ole luotettavia lukuja, mutta Isisin uskotaan surmanneen tuhansia irakilaisia, muun muassa 1 700 šiiataistelijaa Camp Speicherin joukkomurhassa Tikritissä. Ihmiskilpi
Eräs kuuluisimmista ihmiskilvistä toteutettiin Irakissa 1990. Persianlahden sodassa Saddam Husseinin hallitus pidätti satoja Irakissa asuvia länsimaiden kansalaisia estääkseen näiden maiden hallituksia liittymään sotaan. Osaa näistä panttivangeista näytettiin televisiossa tapaamassa Saddamia, kun muita pidettiin vankeina lähellä sotilaallisia kohteita. George W. Bush
Guantanamo Bayn leirin lisäksi Yhdysvaltain CIA:n väitetään kaappaavan ihmisiä eri maista ja lennättävänsä heidät vangittaviksi ja kidutettaviksi eri puolille maailmaa. Loppuvuodesta 2005 paljastunut sarja sai useat Euroopan maat aloittamaan tutkinnan, onko Yhdysvallat rikkonut paikallisia lakeja ja kansainvälisiä sopimuksia. Italian hallitus määräsi 22 epäiltyä CIA:n agenttia pidätettäväksi muslimiuskonoppineen kaappauksesta Milanossa 2003 ja Saksa 13 agenttia Saksan kansalaisen Khaled el-Masrin kaappauksesta. Irakin sota vuoden 2003 hyökkäyksen jälkeen
Yhdysvallat vangitsi Saddamin maakuopasta 13. joulukuuta 2003. saddamin kohtelu herätti vihaa ja mielensoituksia al Anbarin provinssissa Fallujassa ja Ramadissa. Näihin aikoihin vastarinta siirtyi baathisteilta enemmän islamilaisille pyhän sodan kannattajille. Ihmisoikeudet Ranskassa
Toukokuun 2017 lopussa Wall Street Journal kertoi ranskalaisiin viranomaislähteisiin ja irakilaisiin sotilaslähteisiin vedoten, että Ranska etsii ja murhauttaa kansalaisiaan Irakissa ilman oikeudenkäyntiä. Ranskan erikoisjoukot ovat alkuvuonna 2017 värvänneet irakilaisia sotilaita murhaamaan Isis-järjestön johtoon kuuluvia ranskalaisia, jotta he eivät palaisi takaisin Ranskaan ja murhaisi mahdollisesti ihmisiä. Ranska on toimittanut irakilaisille uhreistaan tiedustelutietoja, kuten heidän valokuviaan, alibejaan ja sijaintitietojaan. Lähteet eivät vahvista, kuinka monta ihmistä Ranska on palkkamurhannut, mutta noin 30 henkilön on kerrottu olevan erityisen tärkeitä kohteita. Sadr Cityn taistelu
Sadr Cityn taistelu oli Irakin sodan aikana 26. maaliskuuta – 11. toukokuuta 2008 käyty yhteenotto Irakin armeijan, Yhdysvaltojen ja Muqtada al-Sadrin johtaman Jaysh al-Mahdin eli Mahdin armeijan välillä Bagdadin Sadr Cityssä. Taistelut kuuluivat Irakin sodan kiivaimpiin ja ne päättyivät tulitaukosopimukseen 11. toukokuuta 2008. Kansan mujahedin -järjestö
Järjestön jäsenet taistelivat 1980-luvulla Irakissa Saddam Husseinin tukena Irania vastaan, ja Iran ja iranilaiset pitävät sen jäseniä maanpettureina. Kansan mujahedin osallistui Saddamin turvallisuusjoukkojen kanssa kurdien kansannousun kukistamiseen ensimmäisen Persianlahden sodan jälkeen 1991 ja kukistamaan šiiojen levottomuudet 1999 Kidutus
Kidutus on nykymaailmassa yleistä diktatuureissa ja muissa maissa, joiden ihmisoikeustilanne on heikko vaikkapa sodan takia. 2000-luvun alkaessa ihmisoikeusjärjestöt ovat huolestuneet Yhdysvaltojen "terrorismin vastaisen sodan" ihmisoikeusloukkauksista, myös kidutuksesta. Ero kidutuksen ja kovennettujen kuulustelumenetelmien välillä on joskus hämärä. Esimerkiksi Yhdysvallat on esittänyt, ettei valvottaminen, epämukaviin asentoihin pakottaminen, melulle altistaminen, ajantajun hämärtäminen ja ruuan, juoman tai henkilökohtaisen hygienian epääminen tai seksuaalinen nöyryyttäminen ole kidutusta, vaan ainoastaan painostusta (engl. "coercion"). Isis (järjestö)
Isis julkaisi helmikuussa 2015 sadistisen videon, jossa siepattu jordanialainen hävittäjälentäjä poltetaan elävältä. Tämän seurauksena tuhannet ihmiset marssivat Jordaniassa Isisiä vastaan. Jordania käynnisti pian rajut ilmapommitukset Isisiä vastaan ja sanoi, että kostoisku on vasta alussa. Jopa terroristiverkosto al-Qaidan toimintaa inspiroinut jordanialainen jihadistisaarnaaja Abu Mohammad al-Maqdisi totesi, ettei "mikään uskonto hyväksy" Isisin julmuuksia. Nick Berg
Yhdysvaltain presidentin edustajan Irakissa avustaja Dan Senor sanoi, ettei Berg ollut ikinä Yhdysvaltain joukkojen vangitsema. Prikaatikenraali Mark Kimmittin mukaan hän oli irakilaispoliisin säilössä 24.3.–6.4. Irakin poliisin päällikkö, kenraalimajuri Mohammed Khair al-Barhawin mukaan Irakin poliisi ei ikinä pidättänyt surmattua amerikkalaista. Amnesty Internationalin historia
Kylmän sodan lopussa ja sen päätyttyä Amnestyn toiminta on hankaloitunut huomattavasti. Esimerkiksi Irakissa Amnesty ei pystynyt Saddam Husseinin valtakaudella julkaisemaan teloitettujen aktivistien nimiä, koska se olisi asettanut heidän sukulaisensa riskialttiiksi. Vaikka Amnesty julkaisi useita raportteja Irakin hälyttävästä ihmisoikeustilanteesta, länsimaat eivät olleet halukkaita puuttumaan asiaan. Tilanne kuitenkin muuttui radikaalisti, kun Irak valtasi Kuwaitin itselleen. Kuwaitin valtauksen jälkeen Amnesty julkaisi kuwaitilaisen sairaanhoitajan haastattelun, jossa tämä kertoi irakilaisten sotilaiden tappaneen satoja vastasyntyneitä lapsia kuwaitilaisessa sairaalassa. Haastateltu sairaanhoitaja paljastui myöhemmin Human Rights Watch -järjestön tutkimuksissa Yhdysvaltain Kuwaitin-suurlähettilään tyttäreksi, joka oli liioitellut tarinaansa selvästi. Amnesty reagoi tapaukseen hitaasti ja Yhdysvaltain hallitus onnistui käyttämään todistajaa tekosyynä hyökkäykselle Irakia vastaan. Saddam Hussein
Kurdisissit olivat vallanneet Halabjan pikkukaupungin 16. maaliskuuta, jossa oli sillä hetkellä noin 40 000 asukasta – monet heistä olivat paenneet vuorille. Irakin armeija tulitti kaupunkia raskailla aseilla, myös kemiallisilla aseilla. Tällöin arvellaan jopa 3 200–5 000 kurdin kuolleen. Joka tapauksessa moniin eri taistelukaasuihin kuoli ainakin satoja, ja ehkä 7 000–10 000, vammautui. Irak kuitenkin syytti iskusta Irania. Myös Yhdysvaltain virallinen kanta oli 90-luvulla se että Iran olisi tehnyt iskun. Toista puhuvat HRW:n 1992-1994 tekemä tutkimus ja SIPRI:n 2007 julkaisema tutkimus. Olisi ollut erikoista, jos kaasuhyökkäys oli Iranin suorittama, koska Iran ei tiettävästi käyttänyt Irakin-Iranin sodassa kemiallisia aseita Irakin tavoin. Muhammad Sa’id al-Sahhaf
Vaikka länsimaisissa tiedotusvälineissä Muhammad Sa’id al-Sahhafin valehtelu vaikutti lähinnä naurettavalta ja säälittävältä, asia oli erilainen sotaa vastustaneessa arabimaailmassa, jonka tiedotusvälineet katsoivat sotaa omasta näkökulmastaan, eikä esimerkiksi Syyrian televisio näyttänyt kuvia sotatapahtumien kulusta. Monille arabeille muun muassa Bagdadin miehittäminen tuli täytenä yllätyksenä, samoin se, että Muhammad Sa’id al-Sahhaf ja tiedotusvälineet olivat valehdelleet koko ajan. Lähi-idässä kielenkäyttö myös on värikkäämpää kuin länsimaissa. Irakin sisällissota
Uskontokuntien välit tulehtuivat vuosina 2004–2007 ja maassa vallitsi sisällissota. Osapuolena oli al-Qaidan terrori-iskut Bagdadissa, jotka kohdistuivat shiia-alueille esim. moskeijoihin. Tästä seurasi puolestaan aseellisten shiiaryhmien (esim. Badr-prikaati ja Mahdin armeija) kostoiskut, kidnappaukset ja teloitukset kaupungin sunni-osissa. Sisäministeriö oli pääosin shiialaisen Badr-prikaatin entisten ja nykyisten jäsenten hallinnassa. Tämän takia shiia-enemmistöinen hallitus katsoi tilannetta sormiensa läpi. Kurdit
Saddam Husseinin johtama Irak toteutti vuonna 1988 kurdien kansanmurhaksi kutsuman Al-Anfal-kampanjan (tunnettu myös nimellä "operaatio Anfal" tai vain yksinkertaisesti "Anfal" ”saalis”), jossa Human Rights Watchin mukaan surmattiin 50 000 – 100 000 kurdia. Yksistään Halabdjan kaupungissa kaasutettiin kuoliaaksi 5000 kurdia. Kolme vuotta myöhemmin syttyneessä Persianlahden sodassa kurdit pääsivät kansainvälisten asevoimien suojeluun. Irak ja Turkki ovat tuhonneet 1970-luvun ja 1990-luvun välillä tuhansia kurdikyliä ja pakkosiirtäneet miljoonia kurdeja. Johnnie Cochran
Cochran on myös edustanut Sean Combsia lahjonta- ja asesyytteitä vastaan. Muita hänen asiakkaitaan ovat olleet Michael Jackson, Tupac Shakur, Todd Bridges, amerikkalaisen jalkapallon pelaaja Jim Brown, Snoop Dogg, entinen nyrkkeilyn raskaansarjan maailmanmestari Riddick Bowe, vuoden 1992 Los Angelesin mellakoiden uhri Reginald Oliver Denny, sekä vanki ja aktivisti Geronimo Pratt. Hän edusti myös yleisurheilija Marion Jonesia, kun tätä syytettiin dopingista lukioaikaisella urheilu-urallaan. Cochran oli tunnettu oikeussalitaidoistaan sekä siitä, että hän oli poliisiväkivallan uhrien varhainen puolestapuhuja. Camp Speicherin joukkomurha
Toisen sotilaan mukaan hän oli 3000 aseettoman miessotilaan ryhmän joukossa kävelemässä kohti pääkaupunki Bagdadia, kun muutama kilometri lähdön jälkeen he kohtasivat noin 50 panssaroiduissa ajoneuvoissa kulkevaa Isis-taistelijaa. Taistelijat lupasivat viedä heidät Bagdadiin, mutta kuljettivatkin heidät Tikritin palatsin maille, joka on aiemmin kuulunut presidenttinä ja pääministerinä toimineelle Saddam Husseinille. Saddam Hussein
Enemmistön muodostavat šiiat olivat pitkään jatkuva hallitukseen kohdistuvan vastarinnan lähde, koska he eivät voineet hyväksyä Saddamin hallinnon maallista luonnetta. Baath-puolue suhtautui šiioihin yhä epäluuloisemmin vuoden 1979 Iranin islamilaisen vallankumouksen jälkeen. Pohjois-Irakin kurdit vastustivat šiioina ja etnisesti arabeista erottuvana ryhmänä Saddamin hallinnon arabialaistamispyrkimyksiä. Pysyäkseen vallassa Saddam turvautui vuoroittain lahjontaan ja sortotoimenpiteisiin. Pääasialliset keinot tavoitteen saavuttamiseksi olivat puolisotilaalliset joukot kuten Baath-puolueen militia eli kansanarmeija ja sisäinen poliisi. Irak
Husseinin kukistumiseen ja vangitsemisen sekä Irakin sodan muodollisen päättymisen jälkeen Irakissa on vastarintaa miehitysjoukkoja vastaan ja laajoja levottomuuksia. Toukokuusta 2003 maata hallitsi Yhdysvaltain nimittämän siviilihallinnon (Coalition Provisional Authority) johtaja L. Paul Bremer. Irakin miehityksen ensimmäisten kuukausien aikana maan vanha armeija ja poliisivoimat hajotettiin, Baath-puolueen jäseninä olleet virkamiehet ja opettajat erotettiin ja valtion omistamat yritykset, jotka työllistivät suurimman osan kansasta, suljettiin. Khalid Sheikh Mohammed
Al-jazeeran toimittaja Yosri Fouda raportoi huhtikuussa 2002, että Khalid Sheikh Mohammed on myöntänyt haastattelussa osallisuutensa "Pyhän tiistain operaatioon" yhdessä Ramzi Binalshibhin kanssa. "Minä olen al-Qaidan sotilaskomitean päällikkö, ja Ramzi on Pyhän tiistain operaation suunnittelija. Kyllä, me teimme sen." Komission raportissa Mohammedia nimitetään iskujen "pääarkkitehdiksi". Pakistanin turvallisuusviranomaiset vangitsivat hänet maaliskuussa 2003 Rawalpindissa Pakistanissa. Vuoden 2007 maaliskuussa Mohammed tunnusti Yhdysvaltain viranomaisten pitämissä kuulusteluissa, että hän oli vastuussa syyskuun 11. päivän iskuista "alusta loppuun". Hän väitti joutuneensa kidutetuksi pidättämisensä jälkeen, mutta sanoi kuitenkin antaneensa tunnustuksen ilman että häntä olisi pakotettu tai painostettu. Kenneth Roth, Human Rights Watchin johtaja, on kyseenalaistanut suljetuin ovin käydyn kuulustelun ja tunnustuksen laillisuuden ja pitää mahdollisena, että se on saatu kiduttamalla. CIA on myöntänyt käyttäneensä vesikidutusta Khalid Sheikh Mohammedin kuulusteluissa. IHH
Ranskan tiedusteluraporttien mukaan IHH:n terrorismimyönteiset yhteydet ulottuivat järjestön johtotasolle asti. Terrorisminvastaisen toiminnan asiantuntija Jean-Louis Bruguieren tutkimusten mukaan IHH:n johtaja Bulent Yildrim oli itse mukana 1990-luvun puolivälissä rekrytoimassa kokeneita sotilaita tulevaa pyhää sotaa, jihadia, varten. Joitakin miehiä lähetettiin muslimimaiden taistelualueille saamaan taistelukokemusta. Järjestö lähetti myös näihin maihin talousapua, tuliaseita, teräaseita ja räjähdysaineita. IHH:n puhelutiedot Istanbulissa osoittivat puheluita soitetun Al-Qaidan vierastaloon Milanoon ja useille algerialaisille terroristeille, jotka oleilivat eri puolilla Eurooppaa. Eräänä esimerkkinä Abu el-Ma`ali, jota yhdysvaltalaiset ovat kutsuneet "Osama bin Laden junioriksi". Faisal I (Irak)
Simelen kylän joukkomurha vuonna 1933 synkistää Faisal I:n hallituskauden loppua. Assyrialaisten ja Irakin armeijan välille puhkesi yhteenottoja ja niiden päätteeksi assyrialaisten väitettiin häpäisseen irakilaisten sotilaiden ruumiita. Kuultuaan asiasta Irakin armeijan kenraali Bahr Sidqi raivostui ja päätti ratkaista asian assyrialaisten kanssa lopullisesti. Joukot hyökkäsivät Simelen kylään ja murhasivat sen asukkaita. Britannian viranomaiset kuulivat asiasta ja vaativat vastaitsenäistyneen Irakin kuninkaalta selvitystä asiasta ja rankaisemaan syyllisiä, olivat nämä sitten assyrialaiskristittyjä tai islaminuskoisia. Kuningas sähkötti Lontooseen vakuuttaen kaiken olevan kunnossa. Iso- Britannian viranomaisten mukaan joukkomurhassa kuoli 600 henkilöä, kun taas assyrialaiset puhuvat 3000 kuolleesta. Irakin Kurdistan
Saddamin hyökättyä Kuwaitiin Yhdysvaltojen johtama liittouma kukisti Irakin armeijan nopeasti Persianlahden sodan aikana vuonna 1991. Sodan loppupuolella kurdit ja Irakin šiialaiset aloittivat epäonnistuneet kapinat Saddamia vastaan. Kapinoiden verinen kukistaminen ja syntyneet pakolaisvirrat saivat Yhdysvallat julistamaan lentokieltoalueet Irakin ylle. Tämä mahdollisti tällöin yhä tunnustamattoman Irakin Kurdistanin perustamisen, joka kärsi kuitenkin vielä 1990-luvun puolivälissä sisällissodasta Kurdistanin demokraattisen puolueen eli KDP:n ja Kurdistanin isänmaallisen liiton eli PUK:n välillä. Maaliskuussa 2003 alkaneessa Irakin sodassa kurdit tukivat Yhdysvaltoja, ja Saddamin kukistuttua Irakin uusi lokakuun 2005 perustuslaki tunnusti Kurdistanin aluehallituksen Irakin liittovaltion osaksi. Sodan jälkeen Kurdistan säästyi suurimmaksi osaksi sunnien ja šiialaisten väliseltä konfliktilta, joka vaivasi maan muita osia. Muusta maasta poiketen Kurdistanissa harjoitettiin onnistuneesti demokratiaa ja alueen talous nousi.
Maan jakautuminen kuitenkin paheni entisestään ääri-islamistisen Isis-järjestön vallattua alueita vuonna 2014. Kurdistanin asevoimat eli peshmerga valtasi kiistellyn Kirkukin alueen estääkseen sen joutumisen Isisin käsiin. Kirkuk on yksi useista alueista, jonka omistuksesta Irakin Kurdistan on kiistellyt keskushallinnon kanssa. Heinäkuussa 2014 Kurdistanin presidentti Massoud Barzani julisti Kurdistanin järjestävän kansanäänestyksen itsenäisyydestä, mutta äänestyssuunnitelmia lykättiin sittemmin Irakin hallinnossa tapahtuneiden muutosten ja tämän seurauksena keskushallinnon ja Kurdistanin välien lieventymisen johdosta. Jabir al-Ahmad al-Jabir al-Sabah
Irakin maahanhyökkäyksen tuloksena emiiri Jabir III oli hallituksensa kanssa maanpaossa 1990–91 Saudi-Arabian Dhahranissa, jonka ajan Kuwaitia hallitsivat Irakin silloisen johdon asettamat hallintomiehet. Kuwaitiin palattuaan Jabir III:n hallitus ryhtyi toteuttamaan uudistuksia yhdysvaltalaisten turvajoukkojen tuella. Irakin sisällissota
Irakissa kurdien itsehallinto on laajempi kuin Turkin alueella.Iranin ja Irakin sodan aikaan ja jälkeen 80-luvulla Hussein teki kosto-operaatioita kurdisiviilejä kohtaan. Pohjois-Irakin kurdialueet ovat myös merkittäviä alueen öljyesiintymien johdosta. Persianlahden sodan jälkeen 90-luvulla Yhdysvallat teki aselevon Irakin kanssa ja Irak kukisti kurdikapinan. Humanitäärinen katastrofi uhkasi kurdialuetta ja Turkin puolelle suuntavia pakolaisia. Kurdialueelle määrättiin lentokieltoalue suojaksi Irakin koneilta, ja vuonna 2006 lentokieltoalue laajeni etelä-Irakiin. Yhdysvaltojen tarkoituksen oli kaataa Saddam Husseinin hallitus, ja kurdien tuki tarvittiin tässä. Vuonna 2005 kurdeille annettiinkin itsehallinto ja kansallisuudeltaan oleva Jalal Talabani nimettiin Irakin presidentiksi. Hän toimi presidenttinä vuoteen 2014 saakka Hirttäminen
Yksi kuuluisimpia 2000-luvulla hirtetyistä on Irakin entinen diktaattori Saddam Hussein, joka hirtettiin 30. joulukuuta 2006. Saddam Husseinin velipuoli Barzan Ibrahim al-Tikriti ja entinen Irakin päätuomari Awad Hamed al-Bander hirtettiin 15. tammikuuta 2007. Barzan al-Tikritin pää irtosi teloituksen yhteydessä liian pitkän pudotuksen johdosta. Irakin entinen varapresidentti Taha Yassin Ramadan hirtettiin 20. maaliskuuta 2007 ja Irakin presidentin entinen neuvonantaja Ali Hasan al-Majid (”Kemikaali-Ali”) 25. tammikuuta 2010. Irakin entinen ulkoministeri Tariq Aziz tuomittiin hirtettäväksi 26. lokakuuta 2010. Ruokaa öljystä -ohjelma
1990-luvun alussa käydyn Persianlahden sodan jälkeen Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvosto asetti useita kauppaa koskevia pakotteita ja rajoituksia Saddam Husseinin johtamaa Irakia vastaan. Niiden tarkoitus oli muun muassa estää Irakin asevoimien uudelleenrakennus ja heikentää diktaattorina pidetyn Husseinin valtaa maassaan. Vuosikymmenen puoliväliin mennessä pakotteet alkoivat herättämään kritiikkiä, sillä tavallisten irakilaisten katsottiin kärsivän niiden vuoksi kohtuuttomasti. Ruokaa öljyä vastaan -ohjelma esiteltiin YK:n turvallisuusneuvostossa 1995 Yhdysvaltain presidentti Bill Clintonin hallinnon aloitteesta. Ohjelma lakkautettiin käytännössä 2003 Yhdysvaltain johtaman liittoutuman vallattua Irakin, jolloin talouspakotteista luovuttiin ja vastuu humanitaarisesta toiminnasta siirrettiin liittouman väliaikaishallinnolle (CPA). Sayid Jarrah
Sayid suostutteli entisen huonetoverinsa, Essamin, Kairon yliopistosta, ryhtymään itsemurhapommittajaksi, jotta Essam ja Sayid saisivat paljastettua kadonneiden räjähteiden olinpaikan. Vakuuttaakseen Essamin Sayid sanoi ryhtyvänsä Essamin pariksi. Tiukalla hetkellä Sayid tarjoutui antamaan Essamille kymmenen minuuttia pakoaikaa. Essam hermostui tajutessaan, että Sayid petti hänet naisen takia ja ampui itsensä. 
Sayid vietti Sydneyssä ylimääräisen päivän, jotta pystyi järjestämään Essamille asianmukaisen muslimihautauksen. Ylimääräinen päivä koitui kohtalokkaaksi, sillä Sayid lähti Oceanic Airlinesin lennolle 815 Sydneystä Los Angelesiin. Irakin sota vuoden 2003 hyökkäyksen jälkeen
Yhdysvaltain sotilaat olivat monesti tavallista väestöä kohtaan tylyjä, saattoivat sisään tulleessaan hajotata oven ja yöllä ravistella hereilla miehen, jolla ei ollut mitään tekemistä vastarinnan kanssa. Sotilaat myös rikkoivat joissain tapauksissa törkeästi ihmisoikeuksia. Eräässä ilmi tulleessa tapauksessa myöhään marraskuussa 2003 amerikkalaiset sotilaat tunkivat hakkaamisten ja kuulustelujen jälkeen irakilaisen 56-vuotiaan kenraalimajurin Abed Hamed Mowhoushin makuupussiin sidottuna ja hakkasivat hänet kuoliaaksi Irakin vastarinta
Yhdysvaltain hallinto puolusti Irakin sotaa sillä, että al-Qaida kouluttaa siellä taistelijoitaan. Tämä tieto on osoittautunut vääräksi, mutta Yhdysvaltain miehityksen myötä al-Qaidan väitetään toimivan aktiivisesti Irakissa. Abu Mus’ab al-Zarqawi ilmestyi julkisuuteen aluksi Al-Tawhid Wal-Jihad-sissiryhmän johdossa. Al-Tawhid Wal Jihad sai kuuluisuutta panttivankien mestausvideoilla, joista osa osoittautui kuitenkin väärennöksiksi. Al-Qaidan johtaja Osama bin Laden nimitti Zarqawin varamiehekseen lokakuussa 2004. Al-Zarqawi vannoi Internetissä julkaistuissa lausunnoissa uskollisuutta Osama bin Ladenille ja alkoi käyttää nimeä: Irakin al-Qaida. Ihmiskilpi
Human Rights Watchin mukaan Israelin puolustusvoimat käytti palestiinalaisia siviilejä ihmiskilpenä Jenin taistelussa. Israelilainen ihmisoikeusjärjestö B'Tselem raportoi, että "pitkään toisen intifadan jälkeen, erityisesti operaatio Puolustus kilpi jälkeen, huhtikuussa 2002, israelin puolustusvoimat järjestelmällisesti käyttivät Palestiniinan siviileitä ihmiskilpenä. Israelin korkein oikeus tuomitsi ihmiskilpien käytön 2005, mutta ihmisoikeusryhmien mukaan israelin asevoimat käyttää ihmiskilpiä edelleen. Operaatio valettu lyijy eli Gazan sota (2008-2009) osoitti, että ihmisoikeusjärjestöt olivat oikeassa. Israelin asevoimat käyttivät Palestinialaisia siviilejä mukaan lukien naisia ja lapsia suojaamaan asemiaan ja marssimaan edellään tutkimaan mahdollisia miinoja ja ansoja. Siviilien olkapäätä käytettiin tukemaan asetta. Sami al-Hajj
Al-Hajjia edusti ihmisoikeuslakimies Clive Stafford Smith, joka sai tavata hänet 2005. Stafford Smithin mukaan al-Hajj kertoi tulleensa hakatuksi ja seksuaalisen väkivallan kohteeksi. Hän oli todistanut myös Koraanin häpäisyä. Häntä oli kuulusteltu 130 kertaa. Stafford Smithin mukaan yleisin kysymys oli, oliko Al Jazeera al-Qaidan peitetoimi. Stafford Smithin mukaan al-Hajjilla oli myös kurkkusyöpä, johon vangitsijat kieltäytyivät antamasta hoitoa. Hän aloitti 16 kuukautta kestäneen nälkälakon tammikuussa 2007. Jan-Erik Enestam
Vuonna 2002 Enestam antoi puolustusministerinä luvan Yhdysvaltain vakoiluvirasto CIA:n kidutettavia ihmisiä sisältäville lentokoneille luvan laskeutua Suomeen. Suomen hallitukset kieltäytyvät yhä kertomasta epäinhimillisestä kohtelusta, kuten kidutuksesta. Khalid Maš’al
Syyskuussa 1997 Mossadin agentit yrittivät Israelin pääministeri Benjamin Netanjahun käskystä myrkyttää Maš’alin. Israelin agentit ylittivät Jordanian rajan käyttäen Kanadan passeja ja myrkyttivät Maš’alin injektiolla korvaan yöllä hänen nukkuessaan. Jordanian viranomaiset saivat kiinni kaksi kymmenestä agentista. Seuranneessa diplomaattisessa selkkauksessa Jordanian kuningas Hussein vaati Netanjahua luovuttamaan vasta-aineen, mistä hän kieltäytyi. Viimein Yhdysvaltain presidentti Bill Clinton puuttui asiaan ja kehotti Netanjahua antamaan vastamyrkyn. Vangitut Israelin agentit palautettiin myöhemmin Israeliin vastineeksi šeikki Ahmad Yasinin ja 19 muun vangin vapautuksesta israelilaisesta vankilasta. Kadonneen valkoisen naisen syndrooma
Yhdysvalloissa on tutkittu, että media tahtoo keskittyä ”neitoihin hädässä”, usein juuri nuoriin valkoisiin naisiin. Yhdysvalloissa esimerkkinä on käytetty Irakin sotaa, jossa yhdysvaltalainen sotilaspartio joutui väijytykseen. Partiossa oli kolme naispuolista sotilasta, Jessica Lynch, Shoshana Johnson ja Lori Piestewa. Heistä Lynch oli valkoihoinen ja vaaleahiuksinen, Johnson tummaihoinen yksinhuoltajaäiti ja Piestewalla oli hopi-intiaanien sukujuuret. Piestewa kuoli väijytykseen, kun taas Lynch ja Johnson otettiin sotavangeiksi. Kun heidät lopulta vapautettiin, media kohdisti huomionsa valkoihoiseen Lynchiin, ei tummaihoiseen Johnsoniin tai partion miehiin. Lynch kertoi myöhemmin hämmästelleensä, miksi hänestä tehtiin mediassa sankari ja muut unohdettiin lähes täysin. Irakin sota
Britanniassa oli voimakas Irakin sodan vastainen oppositio ennen sotaa. Samaan aikaan kun Yhdysvallat miehitti Irakia, sissisota ja terroristien pommit surmasivat siellä ihmisiä. Erään sotilaslehden mielipidekyselyn mukaan maaliskuussa 2005 taistelujoukoille jatkuvasti hyvin vaarallista sotaa vastusti 60 % Irakissa olevista Yhdysvaltain armeijan sotilaista. Vaikka irakilaiset olivatkin hyvillään siitä, että maata aiemmin hallinnut Saddam oli poissa, yleensä he muistivat kysyttäessä sanoa, että Saddamin aikana oli paljon turvallisempaa. Kurdistan
Irakilainen oikeusistuin tuomitsi vuonna 2007 Kemikaali-Aliksi kutsutun Ali Hasan al-Majidin, Irakin entisen puolustusministerin Sultan Hashim Ahmadin ja entisen armeijan komentajan Hussein Rashid al-Tikritin hirtettäviksi liittyen Al-Anfal-kampanjaan, jossa vuoteen 1988 mennessä Irakin armeija oli tuhonnut 4 000 kurdikylää, arvioiden mukaan 180 000 ihmistä tapettu ja 1,5 miljoonaa karkotettu. Basran taistelu (2008)
Basran taistelu oli ensimmäinen kerta, kun Irakin hallinto pyrki oikeasti puuttumaan šiialaisten asejoukkojen toimintaan. Operaation nihkeästä alusta huolimatta se saatettiin lopulta suorittaa loppuun liittouman tuella. Taistelu toi kuitenkin esiin Irakin armeijan puutteet ja sen riippuvaisuuden liittouman ilmatuesta ja kuljetusavusta. Jaysh al-Mahdi ja muut šiialaiset asejoukot kärsivät suuria tappioita, mutta niiden toiminta ei kuitenkaan loppunut.