Mitä amerikanvarpushaukka syö?
Amerikanvarpushaukka
Amerikanvarpushaukka on pieni lintuhaukka ja Pohjois-Amerikan pienin haukka. Koiraat ovat 23–30 cm pitkiä, ja niiden siipien kärkiväli on 42–58 cm. Ne painavat 82–115 g. Kuten yleensäkin lintuhaukoilla, naaraat ovat selvästi suurempia, keskimäärin 30 %, ja ne painavat varsin yleisesti yli puolet enemmän kuin urokset. Naaraiden pituus on 29–37 cm, niiden siipien kärkiväli on 58–68 cm, ja ne painavat 150–219 g. Siiven pituus on 14,1–22,9 cm, pyrstön 12–19 cm ja jalan 4,5–5,9 cm. Mitat ovat pohjoisen ryhmän, mutta soveltuvat myös muille alalajeille. Aikuisilla on lyhyet leveät siivet ja pitkä päästään neliömäinen pyrstö, jossa on musta-harmaa raidoitus ja usein valkoinen kärki. Siipien lentosulat näkyvät yleensä vain lennossa, ja ne ovat valkoiset mustin radoin. Koivet ovat keltaiset. Koukkunokka on musta, ja vahanahka on kellertävä. Höyhenyksen väri vaihtelee riippuen ryhmästä..
Nämä linnut yllättävät ja saalistavat saaliinsa piilosta tai lentäessään yllättäen tiheän kasvillisuuden läpi. Ne suunnistavat taitavasti tiheiköissä, ja usein hyökkäys onnistuu, vaikka saalistusmenetelmä on haukan kannalta vaarallinen. Pääosa haukan saaliista on pieniä lintuja, etenkin laululintuja, kuten varpusia, kerttuleita, peippoja, peukaloisia, nakkeleita, tiaisia, turpiaaleja ja rastaita. Saalislinnut ovat olleet kooltaan 4,4-gramman rubiinipartakolibrista 577-gramman röyhelöpyyhyn, ja siinä välissä kaikki linnut voivat joutua saaliiksi. Yleensä urokset saalistavat pikkulintuja, kuten varpusia ja kerttuleita, ja naaraat tavoittelevat suurempaa saalista, kuten punarintarastaita ja kultatikkoja, niinpä sukupuolet eivät kilpaile saaliista. Nämä haukat myös hyötyvät pihalintujen ruokkijoista parasta saalista etsiessään. Usein ne kiskovat höyhenet saaliista jo paikan päällä tai puun oksalla. Joskus harvoin amerikanvarpushaukka syö jyrsijöitä, matelijoita, sammakkoja, käärmeitä ja suuria hyönteisiä.
Amerikanlehmus
Amerikanlehmus on tärkeä ravinnonlähde ja pesäpaikka villieläimille. Valkohäntäpeura syö sen versoja ja nuoria lehtiä ja mehiläiset saavat sen kukista mettä. Monet pienet nisäkkäät ja linnut, esimerkiksi morsiosorsa ja amerikanpalokärki, kovertavat pesäkolonsa sen helposti lahoavaan puuhun. Amerikanjuudaksenpuu
Amerikanjuudaksenpuun puuaines on raskasta, kovaa ja tiheäsyistä mutta lujuusominaisuuksiltaan heikkoa. Pienen kokonsa vuoksi sillä ei ole juurikaan merkitystä puuteollisuudelle. Se on kuitenkin suosittu koristepuu Yhdysvaltojen itäosissa ja tärkeä hunajakasvi. Aikaisemmin sen kuoresta on myös valmistettu lääkettä, jolla on hoidettu punatautia. Sen palkoja syövät monet villieläimet, esimerkiksi fasaani, punarintakardinaali, peltoviiriäiset, valkohäntäpeura ja harmaaorava. Etelänsirkkahaukka
Etelänsirkkahaukka ("Ictinia plumbea") on pieni sirkkahaukkojen sukuun kuuluva haukkalaji, joka syö pääasiassa hyönteisiä. Se elää Etelä- ja Väli-Amerikassa. Laji muistuttaa paljon samaan sukuun kuuluvaa sirkkahaukkaa. Amerikankarpalo
Amerikankarpalo (eli pensaskarpalo) ("Vaccinium macrocarpon") on puolukoiden ("Vaccinium") sukuun kuuluva ikivihreä varpu. Se kasvaa luonnonvaraisena soilla Pohjois-Amerikan koillisosissa (Itä-Kanadasta Yhdysvaltojen Pohjois-Carolinaan). Lehdet ovat 10–20 mm pitkät ja suuremmat kuin isokarpalolla. Ruostevarpushaukka
Talvella ruostevarpushaukka siirtyy avoimempaa metsään, kuten savanneille ja viljelmille. Sen saalistustekniikka on samanlainen kuin muilla pienemmillä haukoilla, esimerkiksi varpushaukalla ja amerikanvarpushaukalla. Saalistus perustuu yllätykseen, kun se lentää piilosta oksalta tai ilmestyy yllättäen pensaan takaa saaliinsa kimppuun. Chilenkultatikka
Chilenkultatikkoja näkee yleensä pareittain, mutta pesintäajan lopussa myös perheryhminä. Lajin ravinto koostuu hyönteisistä ja niiden toukista, etenkin muurahaisista. Se etsii ravintonsa maasta pensaiden ja mullan seasta. Se nakuttelee myös puita ja poimii sieltä löytyneet hyönteiset kielellään. Silloin kun lintu ei ruokaile, se yleensä istuu puussa. Chilenkultatikkoja jää usein petolintujen kuten patagonianhiirihaukan ja amerikantuulihaukan saaliiksi. Amerikantuulihaukka
Amerikantuulihaukat eivät ole kovinkaan sosiaalisia ja pesivät yksittäispareina. Kuusi viikkoa ennen muninnan alkua naaras alkaa seurustella kahden tai kolmen koiraan kanssa, joista se valitsee yhden lastensa isäksi. Pesä on jossakin kolossa, joko puun, tikan, rakennuksen, kallion tai rantatöyrään kolossa, usein pöntössä, harvoin jonkin toisen linnun vanhassa pesässä. Naaras munii 3–7 munaa, tavallisesti neljä tai viisi, joita haudotaan 29–30 päivää. Naaras hoitaa enimmät hautomiset koiraan osallistuessa toisinaan. Molemmilla on kuitenkin hautomalaikku. Poikaset kuoriutuvat eriaikaisesti ja oppivat lentämään kuukauden ikäisinä. Noin puolet poikasista selviää lentokykyisiksi asti. Ruostevarpushaukka
Laji on kuin sitä yleisemmän arovarpushaukan tummempi versio, mutta höyhenpeitteessä on tumma vaakasuora kaulajuova. Aikuisella uroksella selkäpuoli on tummansiniharmaa, ja alapuoli valkoinen punertavin raidoin. Suurempi naaras on päältä urosta ruskeampi. Nuori lintu on päältä ruskea, ja alapuoli on valkoinen ruskein raidoin. Pyrstö on raidallinen. Pikkutupsukas
Toukka käyttää ravinnokseen useita suoympäristön varpuja, mutta erityisesti kanervaa. Toukka syö kuitenkin myös variksenmarjaa, juolukkaa, muurainta, pihlajaa ja suokukkaa. Amerikansipi
Amerikansipi syö etupäässä maassa eläviä hyönteisiä, myös muita selkärangattomia. Australianarohaukka
Sen pituus on 51–61 senttimetriä, paino 1 150–1 450 grammaa ja siipiväli 141–156 cm. Aikuinen lintu on pääasiassa musta, sen pyrstö on lyhyt, ja siivissä on valkoiset täplät. Se ei juuri ääntele. Sen ravintoon kuulu nisäkkäitä, lintuja, matelijoita, raatoja ja joskus suuria hyönteisiä, ja erityisesti se suosii jäniksenpoikasia ja lintuja. Amerikanhiirihaukka
Amerikanhiirihaukka on lihansyöjä ja ravinnonhankkijana opportunisti. Amerikanhiirihaukka syö pieniä nisäkkäitä, lintuja ja matelijoita. Tyypillisiä saaliseläimiä ovat jyrsijät, kaniinit, kanalinnut, käärmeet ja liskot. Kaupunkialueilla haukat syövät puluja ja kottaraisia. Saalistarjonta vaihtelee alueiden ja vuodenajan mukaan, mutta tärkeässä osassa ravintoa ovat jyrsijät, jotka muodostavat 85 prosenttia amerikanhiirihaukan ruokavaliosta. Nauhanorsukala
Nauhanorsukala on petokala, jonka ravintoa ovat kalat, äyriäiset ja muut selkärangattomat eläimet sekä sammakot. Erityisesti nuorena ne syövät vesihyönteisiä. Päivisin se piileskelee usein juurakoiden ja vesikasillisuuden joukossa. Kutuaikaan nauhanorsukalat rakentavat vesikasveista kelluvan pallomaisen rakennelman, jonka halkaisija voi olla jopa 1,5 metriä. Naaras kutee rakennelman sisälle ja sekä koiras että naaras vartioivat kutua. Nauhanorsukala on Afrikassa paikallisesti tärkeä ruokakala. Amerikansaukko
Amerikansaukko on leikkisä eläin, joka peuhaa mielellään lumessa ja vedessä ja jopa laskee mäkeä. Leikin tarkoitus on vahvistaa yhteisöllisiä siteitä, harjoittaa saalistustekniikoita ja jättää hajujälkiä ympäristöön. Amerikansaukon vilkas luonne johtuu sen nopeasta aineenvaihdunnasta, minkä vuoksi se tarvitsee runsaasti ravintoa. Punapäätikka
Punapäätikka on kaikkiruokainen. Ruokavalio koostuu hyönteisistä, hämähäkeistä, madoista, pähkinöistä, siemenistä, marjoista, hedelmistä ja joskus pikkunisäkkäistä. Se voi syödä myös koloissa pesivien pienten varpuslintujen munia ja poikasia. Se ruokailee tavallisesti maassa, mistä johtuvat lukuisat törmäykset maantieajoneuvoihin. Muista tikoista poiketen se sieppaa myös lentäviä hyönteisiä. Liskovarpushaukka
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat metsät. Se painaa keskimäärin 146 grammaa. Valkopääsaki
Valkopääsaki ("Pithecia pithecia") on eteläamerikkalainen kädellinen. Sakit elävät lähes koko elämänsä puissa. Ne syövät marjoja, hedelmiä, hunajaa, lehtiä, kukkia ja pieniä nisäkkäitä, kuten hiiriä, lintuja ja lepakoita. Niitä ne pyydystävät taitavasti erittän pitkillä sormillaan. Karhunvatukka
Karhunvatukka ("Rubus fruticosus") on vatukoihin kuuluva kasvi. Se tuottaa mustia marjan tapaisia hedelmystöjä, jotka koostuvat monesta pienestä yhteen kasvaneesta luumarjasta.
Karhunvatukoita on monia eri lajikkeita ja lukuisia eri lajeja, jotka muistuttavat toisiaan. Suomessa useimmat lajikkeet menestyvät vain eteläisessä osassa maata, ja niitä kasvatetaan usein kasvihuoneissa. Siperialainen karhunvatukka löydettiin Venäjältä 1980-luvulla, ja se on otettu lisäykseen, ja sitä on saatavilla. Se menestyy jopa V-vyöhykkeellä taimistojen mukaan. Karhunvatukka on erittäin piikkinen, ja kasvaa korkeammaksi kuin tavallinen vadelma ("Rubus idaeus"). Hämähäkit
Lintuhämähäkit ovat suurimpia hämähäkkejä. Suurimmat niistä, kuten eteläamerikkalainen goljattarantula ("Theraphosa blondi"), voivat olla jalkojen kärkiväliltään jopa n. 30 cm pitkiä. Lintuhämähäkkejä esiintyy niin sademetsissä kuin aavikoillakin; osa lajeista kaivaa maahan pysyvän pesän, toiset käyttävät tilapäisiä, luonnon tarjoamia suojia, ja osa elää puissa. Lintuhämähäkit käyttävät ravinnokseen kaikkia eläimiä, jotka suinkin saavat nujerrettua. Ravinto koostuu enimmäkseen hyönteisistä, mutta suurimmat lajit saattavat silloin tällöin napata jonkin pikkunisäkkään. Amerikanhuuhkaja
Amerikanhuuhkaja ei rakenna varsinaista pesää, vaan pesii esimerkiksi muiden lintujen, kuten varislintujen, haukkojen tai haikaroiden vanhoihin pesii, rakennuksiin, kalliojyrkänteen ulkonemalle, puun onkaloon tai vanhaan oravanpesään. Naaras munii 2–4 munaa, joita se hautoo 26–35 päivää. Poikaset lähtevät pesästä 6–7 viikon ikäisinä ja oppivat lentämään 9–10 viikkoisina, jonka jälkeen emot ruokkivat niitä vielä joidenkin viikkojen ajan. Poikaset itsenäistyvät syksyllä ja lähtevät vaeltamaan jopa 250 kilometrin päähän. Laji on yksiavioinen ja sen reviirin koko on noin 2,5 neliökilometriä. Vankeudessa se on elänyt yli 30-vuotiaaksi, luonnossa vanhin yksilö on ollut 13-vuotias. Sirkkahaukka
Sirkkahaukka ("Ictinia mississippiensis") on pienikokoinen sirkkahaukkojen sukuun kuuluva haukkalaji, joka elää Pohjois- ja Etelä-Amerikassa. Se on kooltaan 34–38 senttimetriä pitkä ja syö pääasiassa hyönteisiä. Amerikanvarpushaukka
Lajia esiintyy laajalti Pohjois-, Keski- ja Etelä-Amerikassa sekä Isoilla Antilleilla. Seuraavassa neljän ryhmän levinneisyyttä on kuvattu pohjoisesta etelään:Laji jakautuu yleensä neljään alalajiin. Jos se jaetaan, pohjoisesta ryhmästä käytetään nimeä amerikanvarpushaukka ja tieteellistä nimeä "A. striatus". Nimilajin ("A. s. Striatus") lisäksi siihen kuuluvat alalajit "perobscurus", "velox", "suttoni", "madrensis", "fringilloides" ja "venator". Kolme muuta käsittävät vain yhden lajin, sikäli kuin ne erotetaan omiksi lajeikseen, ja ne ovat "A. chionogaster" (Kaup, 1852), "A. Ventralis" (Sclater, 1866) ja "A. erythronemius" (Kaup, 1850). Ryhmien pesintäalueet ovat täysin allopatrisia, joskin nimilajin talvehtimisalue ulottuu osittain "chionogasterin" levinneisyysalueelle (samoin nimilajin tiettyjen alalajien). Tämä sekä höyhenyksen erot ("katso ulkonäkö") ja ilmeisesti jotkin mittoihin liittyvät seikat ovat taustana jaotukselle, mutta siltä puuttuu tieteellinen vahvistus edelleen (AOU). Kenttäoppaita lukuun ottamatta suurin osa viime vuosina julkaistusta aineistosta (esimerkiksi AOU ja Dickinson ym.) katsoo siksi kaikkien niiden kuuluvan yhteen laajalle levinneeseen lajiin, mutta ei aivan yksimielisesti, sillä AOU:n kommenttiin sisältyy huomautus "jako olisi hyvä". Amerikantikli
Siemensyöjä, jonka pääasiallista ruokaa ovat muun muassa ohdakkeiden, voikukkien, tulikukan, auringonkukan ja leppien siemenet. Käy talvisin yleisesti lintulaudoilla. Simpukanvartija
Simpukanvartija ("Pinnotheres pisum") on Atlantin itäreunalta ja Välimereltä kotoisin oleva pikkuriikkinen taskurapu, joka kuuluu "Pinnotheres"-sukuun ja simpukkarapujen heimoon. Nimensä mukaisesti se elää suuren osan elämästään simpukan kuoren sisällä ja saa kaiken ravintonsa isäntäeliön suodattamasta vedestä. Arovarpushaukka
Naaraan rakentama hutera risupesä sijaitsee puun oksalla 7–13 metrin korkeudella. Naaras munii kolme tai neljä munaa, joita se hautoo 33–35 päivää. Poikaset oppivat lentämään yli kuukauden ikäisinä. Sukukypsä yksivuotiaana. Amerikankeuhkokala
Amerikankeuhkokala elää Etelä-Amerikan hitaasti virtaavissa joissa, järvissä ja soilla. Sitä tavataan Amazon- ja Paranájoista Brasiliasta ja Paraguaysta sekä Argentiinasta. Lajin fossiileja on löydetty myös Perusta ja Boliviasta. Kalat viihtyvät vesissä, joiden lämpötila on 24–28 °C. Ne elävät hyvin lähellä pintaa. Kuivan kauden aikana kala kaivaa pohjamutaan 25–50 cm syvän kuopan, johon se asettuu odottamaan sadekautta. Amerikankeuhkokalan elintoiminnot hidastuvat ja se tuottaa ympärilleen kuivumisen estävän limakerroksen. Amerikankäpytikka
Amerikankäpytikka ("Picoides villosus") on amerikkalainen tikka. Sen laaja esiintymisalue ulottuu pohjoisessa Alaskasta Kanadaan, pääosaan Yhdysvaltoja, Meksikoon ja Keski-Amerikassa Panaman länsiosiin. Se elää myös Bahamalla, Puerto Ricossa ja eräillä muilla alueen saarilla. Lajista tunnetaan 14 alalajia. Carl von Linné kuvaili lajin holotyypin New Jerseystä vuonna 1766. Kanahaukka
Kanahaukka käyttää ravinnokseen lintuja ja nisäkkäitä. Tavallisia saaliseläimiä ovat varislinnut, kyyhkyt, kanalinnut, rastaat, oravat ja jänikset. Kanahaukka etsii saalista usein korkealla kaarrellen. Amerikaniibishaikara
Amerikaniibishaikaroiden ravinto koostuu pääasiassa kaloista, sammakoista ja suurista hyönteisistä. Amerikansaksinokka
Amerikansaksinokat syövät pääasiassa pieniä kaloja, kuten hopeakylkiä ja hammaskarppeja. Toisinaan linnut syövät myös äyriäisiä ja muita pieneliöitä. Amerikankäärmekaula
Amerikankäärmekaula ("Anhinga anhinga") on Pohjois-Amerikan lämpimissä osissa ja Etelä-Amerikassa elävä vesilintu.
Amerikankäärmekaulat voivat kasvaa 90 cm pitkiksi. Ne tunnistaa tikarimaisesta suorasta ja terävästä nokasta ja nimensä mukaisesti käärmemäisestä, ohuesta ja pitkästä kaulasta. Lintu muistuttaa merimetsoa, mutta niillä on pitempi pyrstö ja kaula. Sukupuolet ovat erinäköiset. Koiraalla on valkea siipitäplä ja sen kaula ja pää ovat tummat. Punajalkahaukka
Syö pääosin isoja hyönteisiä ja joskus pikkunisäkkäitä. Amerikanpyökki
Ennen vanhaan amerikanpyökin lehtiä ja kaarnaa käytettiin kasvivärjäyksessä. Sen kolmikulmaisia pähkinöitä on syöty sellaisenaan ja niistä on paahdettu kahvinkorviketta. Ihmisten lisäksi pähkinöitä käyttävät ravintonaan monet villieläimet, esimerkiksi hiiret, oravat, mustakarhut, valkohäntäpeurat, ketut, röyhelöpyyt, sorsat ja sinitöyhtönärhet. Pohjois-Amerikan intiaanit valmistivat amerikanpyökistä erilaisia rohdoksia, joilla puhdistettiin verta ja hoidettiin matoja, tuberkuloosia, sankkeria, sydänvaivoja, palohaavoja ja myrkkymuratin aiheuttamaa ihottumaa. Arovarpushaukka
Arovarpushaukan pääravintoa ovat erilaiset liskot ja isot hyönteiset sekä linnut. Se saalistaa väijymällä puussa tai tiheikössä, tehden nopeita syöksyjä saaliin kimppuun. Ottaa saaliin yleensä maasta, harvoin lennosta. Afrikassa sen on havaittu lentävän sisälle rakennuksiin ottamaan seinillä kiipeileviä liskoja. Amerikanvaris
Kaikkiruokainen. Syö muun muassa raatoja, selkärangattomia, linnunmunia ja -poikasia, sammakoita, kaloja, kaatopaikkajätteitä ja niin edelleen. Ruostevarpushaukka
Ruostevarpushaukka tekee pesän puuhun ja rakentaa joka vuosi uuden pesän. Laji on petolinnuksi keskikokoinen, 29–36 cm. Sillä on lyhyet leveät siivet ja pitkä pyrstö, jotka kumpikin ovat sopeutumia nopeaan reagointiin liikkeissä. Lajin normaali lento on luonteenomaisesti muutama räpytys ja liito. Sen erottaa arovarpushaukasta ("A. badius") siiven alapuolen raidallisuudesta. Amerikanharakka
Naaras munii kerralla kuusi tai seitsemän munaa, joita se hautoo 16–18 päivää. Koiras ruokkii naarasta muninnan aikana.
Vanhemmat ruokkivat poikasia kaksi kuukautta, minkä jälkeen nuoret harakat liittyvät muiden nuorten yksilöiden joukkoon. Harmaanaamahaukka
Se on avoimen maan lintu, joka syö liskoja, pieniä nisäkkäitä ja suuria hyönteisiä. Viheltäjähiirihaukka
Viheltäjähiirihaukka on petolintu, jonka ruokavalio vaihtelee kausittain. Se syö ympäri vuoden suuria hyönteisiä, sammakkoeläimiä, matelijoita, pieniä nisäkkäitä ja lintuja. Talvella se syö myös liskoja, käärmeitä ja rapuja. Se saalistaa syöksymällä nopeasti maata kohti ja nappaamalla saaliin teräviin kynsiinsä. Amerikanvarpushaukka
Tämän linnun määrä väheni Pohjois-Amerikassa 1960- ja 1970-luvulla, ja syynä oli luultavasti DDT ja muut hyönteismyrkyt. Kanta on sen jälkeen elpynyt ja määrä saattaa olla jopa aiempaa suurempi. Syynä on luultavasti DDT:n kiellon lisäksi lintujen ruokinta, jolloin lajilla on paljon saalistettavaa.. Muuttolintuina amerikanvarpushaukka kuuluu lintubongareiden yleisimmin havaitsemiin lintuihin Yhdysvalloissa. Poikkeuksen muodostaa Puerto Ricon alalaji "Accipiter striatus venator", joka on harvinainen ja siksi U. S. Fish & Wildlife Service on luokitellut sen vaarantuneeksi. Jäljellä oleva Isojen Antillien paikkalintu, "fringilliodes" Kuubasta ja nimialalaji "A. s. Striatus" Hispaniolasta, ovat yleisiä paikallisesti ja ainakin jälkimmäisessä tapauksessa vähenemässä. Sekä "ventralis" että "erythronemius" ovat melko yleisiä, joskin jäävät helposti havaitsematta piileskelevän elämäntapansa vuoksi, eikä niiden katsota olevan millään tavalla vaarassa. "Chionogasterin" tilanne saattaa olla ongelmallisempi sen suppean esiintymisalueen vuoksi, vaikka se paikallisesti on aika yleinen. Madagaskarinvarpushaukka
Sillä on neljä alalajia: Amerikannokkavarpuset
Amerikannokkavarpuset elävät Pohjois-Amerikan metsissä ja ovat lähisukuisia nokkavarpusille ("Coccothraustes"), johon sukuun ne usein sijoitetaan. Alla oleva luokittelu perustuu BirdLife Suomen maailman lintujen nimistöön. Amerikanhiirihaukka
Amerikanhiirihaukka ("Buteo jamaicensis") on yleissävyltään ruosteenruskea petolintu, joka pesii miltei koko Pohjois-Amerikan alueella, länsi-Alaskasta ja pohjois-Kanadasta jopa Panamaan ja Karibian saarten alueelle asti. Se on yleisimpiä Pohjois-Amerikan hiirihaukkojen ("buteo") sukuun kuuluvia haukkoja. Amerikanhiirihaukoista on tunnistettu 14 eri alalajia, joiden ulkonäkö ja levinneisyys vaihtelee. Se on myös kookkaimpia Pohjois-Amerikan "Buteo"-suvun haukkoja: amerikanhiirihaukka painaa noin 690–1 600 g, pituus on 45–65 cm ja siipien kärkiväli 110–145 cm. Mursu
Mursut syövät pääasiassa simpukoita, mutta pienemmissä määrin myös muita nilviäisiä ja kaloja. Mursun ainoa luontainen vihollinen on jääkarhu, mutta sekään ei mielellään kohtaa itseään huomattavasti suurempaa tervettä täysikasvuista mursua. Syöksyhampaitaan mursut käyttävät ravinnon kaivamiseen matalissa vesissä ja nahisteluun kiima-aikana. Mursut käyttävät syöksyhampaitaan myös muun muassa jäälle kiipeämiseen ja hengitysavantojen tekemiseen. Tumma-ampiaishaukka
Linnusta on vain 30 tuoretta havaintoja, jotka ovat yksittäisiä lintuja tai pareja. Koska tumma-ampiaishaukka on suuri petolintu, sen tiheyden oletetaan olevan harva, ja se lienee harvinaisempi kuin Uudessa-Guineassa allopatrinen ampiaishaukka. Se on kuitenkin huomiota herättämätön metsälintu ja voi siten olla levinnyt laajalle, ja sen määrä voi olla arvioitua suurempi. Sen populaatio on kuitenkin pienenemässä. Yleensä tumma-ampiaishaukka havaitaan lentämässä metsien yllä enintään 1 300 metrin korkeudessa. Sitä on havaittu harvoin hakatuista tai muuten tuhoutuneista metsistä, mutta sen elinaluevaatimuksia tunnetaan hyvin heikosti. Tumma-ampiaishaukan ravinto ja saalistustapa saattaa olla samantapainen kuin ampiaishaukalla, joka saalistaa puiden latvustossa tai sen yläpuolella niveljalkaisia, liskoja, lintuja ja linnunmunia. Amerikannokkavarpunen
Kooltaan amerikannokkavarpunen on 18–21,5 cm. Amerikannokkavarpuskoiraan selkä, rinta ja vatsa ovat väriltään kirkkaan keltaiset. Yläselkä ja pää, lukuun ottamatta päälakea ja silmäkulmajuovia, ovat väritykseltään ruskeat. Päälaki on musta ja voimakkaat silmäkulmajuovat ovat keltaiset. Koiraan siivet ovat väriltään musta-valkoiset. Lyhyehkö pyrstö on musta. Naaras on yleisväritykseltään harmahtavan ruskea. Niskassa ja Siipien kupeessa on keltaista. Naarasamerikannokkavarpusen rinta on väriltään valkoinen. Naaraan siivet, pyrstö ja yläperä ovat pohjaväriltään mustat ja niissä on valkoisia täpliä. Amerikannokkavarpusen nokka on suurikokoinen ja tukevarakenteinen. Nokan väri on talvella luunvalkoinen ja keväällä hieman vihertävä. Afrikanvarpushaukka
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppisetalavat metsät ja nousuveden yläpuoliset mangrovemetsät, savannit, pensastot, kosteikot ja viljelmät. Sen koko on keskimäärin 88,35 grammaa. Sen pituus on 20–25 cm, mistä noin puolet on pyrstöä. Siipien kärkiväli on 39–52. Se on maailman pienin lintuhaukkojen sukuun kuuluva lintu ja ehkä pienin koko haukkojen heimossa. Afrikanhiirihaukka
Afrikanhiirihaukka saalistaa pääasiassa matelijoita (liskot, käärmeet), mutta myös nisäkkäitä (jänikset, jyrsijät ja tamaanit), lintuja ja hyönteisiä. Pienet linnut jäävät kuitenkin harvoin saaliiksi, koska ne osaavat väistellä haukkaa. Afrikanhiirihaukka voi syödä myös auton alle jääneitä eläimiä. Sen ruokavalio on samantapainen kuin amerikanhiirihaukan. Ruostevarpushaukka
Laji saalistaa sisiliskoja, sudenkorentoja sekä pieniä lintuja ja nisäkkäitä. Lippusimput
Lippusimpuista amerikanlippusimppu ("H. americanus") elää Pohjois-Atlantilla, muut heimon kalat elävät pohjoisella Tyynelläemrellä. Ne elävät tyypillisesti matalahkoissa vesissä ja syvimmillään niitä on tavattu 420 metrin syvyydestä. Lippusimppujen ravintoa ovat suurimmaksi osaksi pienet selkärangattomat eläimet. Amerikannokkavarpunen
Amerikannokkavarpunen ("Hesperiphona vespertina") on laajalla alueella Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Meksikossa elävä peippoihin kuuluva varpuslintu. Laji luetaan usein kuuluvaksi nokkavarpusen kanssa samaan sukuun. jolloin sen tieteellinen nimi on "Coccothraustes vespertinus".. BirdLife Suomi luokittelee linnun kuitenkin kuuluvaksi amerikannokkavarpusten sukuun. Amerikanhaukitetrat
Amerikanhaukitetralajien levinneisyys ulottuu Panamasta Amazonian pohjoisosiin. Lajeja tavataan järvistä ja suurista joista. Nuorina kaloinane elävät parvissa ja aikuisina yksittäin. Amerikanhaukitetrat ovat petokaloja, joiden ravinto koostuu muista kaloista, joita se saalistaa veden pintaosista. Ne vaanivat liikkumatta piiloutuen pintakasvien lomaan ja nappaavat saaliinsa nopealla syöksähdyksellä.. Varsinkin heimon suurimmat lajit ovat niiden esiintymisalueella tärkeitä ruokakaloja ja eäirä amerikanhaukitetralajeja pidetään myös yleisöakvaarioissa. Kirjotupsukas
Toukat syövät monia lehtipuita, pensaita ja varpuja. Amerikanvihervarpunen
Amerikanvihervarpunen ("Spinus pinus") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu. Keltapäähaukka
Keltapäähaukka ("Falco biarmicus") on jalohaukkojen heimoon kuuluva päiväpetolintu, jonka pääravintona on linnut. Laji on tyypillinen savanni- ja aavikkoekosysteemin petolintu. Kampavenussimpukka
Kampavenussimpukka eli kauppavenussimpukka ("Mercenaria mercenaria") on venussimpukoiden heimoon kuuluva erilaishampainen simpukka, jota tavataan lähinnä Atlantin luoteis- ja koillisrannikolla. Sitä kalastetaan ja viljellään etenkin Yhdysvalloissa ja Taiwanissa ruokateollisuuden käyttöön. Neitokakadu
Neitokakadu kaipaa päivittäin myös tuoreruokaa: salaattia, porkkanaa, omenaa ja muuta tuoreravintoa. Yksin tai hyvin pienessä parvessa elävä neitokakadu on herkästi hyvin nirso syömään uusia ruokia. Saattaa vaatia kuukausia, ennen kuin lintu koskee päivittäin tarjottuun ravintoon. Hirssintähkät ovat monen neitokakadun suurin herkku ja terveellinen valinta makupalaksi. Amerikansaukko
Emo synnyttää poikaset pesäkammioon joskus marras- ja toukokuun välillä, yleisimmin maalis- tai huhtikuussa. Poikueessa on 1–6 karvaista, täysin avutonta poikasta, joiden silmät avautuvat kuukauden kuluttua syntymästä. Ne vieroittuvat emostaan 3 kuukauden ikäisinä ja jättävät tämän 6–12 kuukauden ikäisinä. Amerikansaukosta tulee sukukypsä 2–3 vuoden iässä ja sen keskimääräinen elinikä on luonnossa 8–9 vuotta. Vankeudessa se voi elää jopa 21-vuotiaaksi. Arovarpushaukka
Arovarpushaukan esiintymisalue on hyvin laaja ja lajista tunnetaan kuusi alalajia. Se elää Saharan eteläpuolisessa Afrikassa Kongon allasta lukuun ottamatta sekä Intian niemimaalla, Pakistanissa ja Kaakkois-Aasiassa. Näillä alueilla se on pääosin paikkalintu. Iranista Kazakstaniin ulottuvalla alueella elävä alalaji "cenchroides" on muuttolintu, joka talvehtii lähinnä Luoteis-Intiassa. Laji on pesinyt Azerbaidžanissa. Sen elinympäristön ala on 1–10 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaation koko on 1–10 miljoonaa yksilöä. Amerikantuulihaukka
Amerikantuulihaukka ("Falco sparverius") on Amerikassa elävä tuulihaukan vastinlaji. Papukaijat
Papukaijat ovat pääasiassa siementen syöjiä. Ne syövät myös pähkinöitä, hedelmiä ja marjoja, mutta kelpuuttavat ruokalistalleen eläinkunnastakin peräisin olevia tarpeita. Papukaijat ovat evoluution myötä mukautuneet elämään tietyltä alueelta löytyvällä ruoalla. Ihanne­ruokavalio pyrkiikin jäljittelemään tätä luonnosta löytyvää ruokaa. Vankeudessa elävät papukaijat eivät kuitenkaan kuluta niin suurta määriä energiaa kuin luonnossa elävät. Esimer­kiksi amatsonit ovat latvustoruokailijoita, joten niiden ruokavalio painottuu enemmän lehtiin, vihanneksiin ja hedelmiin, sekä osittain hedelmien siemeniin. Neitokakadut taas ruokailevat paljon myös maassa, josta ne etsivät siemeniä. Molemmat lajit tarvitsevat sekä tuoreruokaa että siemeniä, mutta niiden osuus ruokavaliossa on erilainen. Amerikanvarpushaukka
Amerikanvarpushaukka ("Accipiter striatus") on pieni haukkojen heimoon kuuluva lintu. Yhdysvalloissa ja Kanadassa esiintyvistä lintuhaukoista se on pienin, mutta neotrooppisella alueella on muutamia pienempiä lajeja, kuten kolibrihaukka ("Accipiter superciliosus"). Taksonomia on epäselvä, sillä jotkut auktorit pitävät eteläisiä ryhmiä kolmena erillisenä lajina "A. chionogaster", "A. ventralis" ja "A. erythronemius". Amerikanvaris
Amerikanvaris on yksiavioinen ja pesii löyhinä yhdyskuntina, todennäköisesti perhekunnittain. Se on lisääntymiskykyinen 2 tai 3 vuoden ikäisenä. Risupesä rakennetaan puun latvaan, joskus myös pensaaseen ja hyvin harvoin maahan. Pari voi rakennella myös joitakin valepesiä ihmisten hämäämiseksi, sillä lajia on vainottu ankarasti. Munia on 3–6 ja naaras hautoo noin 18 päivää. Koiras käy ruokkimassa hautovaa naarasta. Molemmat emot huolehtivat poikasten ruokkimisesta, ja usein myös joku ulkopuolinen varis, joka saattaa olla parin edellisen pesinnän lintuja. Poikaset lähtevät pesästä noin 5 viikon ikäisinä. Amerikankeuhkokala
Amerikankeuhkokalojen poikasten ravintoa ovat vesihyönteiset ja muut pienet selkärangattomat eläimet. Aikuisten pääasiallista ravintoa ovat pienet luukalat, kotilot ja äyriäiset, mutta ne syövät myös vesikasveja ja levää. Amerikanankerias
Amerikanankerias ("Anguilla rostrata") on käärmemäinen kala, pituudeltaan normaalisti 50–120 senttimetriä ja painoltaan 300–2 000 grammaa. Amerikanankerias on erehdyttävästi samannäköinen kuin aikuisvaiheensa Euroopan vesissä viettävä ankerias ("Anguilla anguilla"), ja niitä pidettiinkin ennen vain saman lajin eri populaatioina. Amerikanankeriaat piilottelevat päivisin vedenalaisissa painanteissa ja onkaloissa ja saalistavat yöllä. Lajin ruokaa ovat pienet kalat, hyönteiset ja niiden toukat sekä erilaiset madot. Aavikkohaukka
Aavikkohaukka syö pääasiallisesti siiseleitä, mutta se saalistaa myös muita pikkunisäkkäitä kuten hyppyrottia, aavikkorottia, myyriä, sopuleita, murmeleita ja hamstereita, sekä joskus siilejä, jäniksiä ja näätäeläimiä. Laji saalistaa myös lintuja, erityisesti kottaraisia, kiuruja ja kyyhkyjä, harvemmin haikaroita,trappeja ja sorsia. Hätäravintona aavikkohaukka syö liskoja, sammakoita ja hyönteisiä. Amerikan Samoa
Perinteisesti päivän aikana syötiin kaksi ateriaa, aamupäivällä ja alkuillasta. Työajat ovat muuttuneet, joten nykyään on tavallista, että päivän aikana syödään kolme ateriaa. Ruoka kypsennetään, mutta se saatetaan tarjota kylmänä. Paikallisen keittiön perustana ovat banaani, kala, kana, kookospähkinä, leipäpuun hedelmä, mango, papaija, sianliha, säilykesuolaliha ("pisupo"), taaro ja äyriäiset. Toisinaan amerikansamolaiset syövät myös kaalia, papuja, perunaa, porkkanaa, salaattia, sipulia ja tomaatteja. Moni perhe, ennen vanhaan suurin osa, istuu matolla ruokaillessaan. Ensiksi syövät vanhemmat ja vieraat, kun taas lapset ja naiset syövät usein myöhään. Suurten valintamyymälöiden valikoima on lähes samanlainen kuin amerikkalaisten markettien ruokavalikoima. Suurin osa Tutuilan ravintoloista on erikoistunut amerikkalaiseen tai ulkomaiseen ruokaan, mutta muutama tarjoaa perinteistä samoalaista ruokaa. Amerikanvarpushaukka
Amerikanvarpushaukka rakentaa risupesän suureen havupuuhun tai lehtipuiden muodostamaan tiheikköön. Pesissä on havaittu 3–8 muna, mutta yleensä munia on 4–5. Munien koko on 37,6 x 30 mm ja ne painavat noin 19 g. Keräilijät arvostavat munia, koska ne ovat yllättävän värikkäitä ja niissä on monenlaisia merkkejä. Haudonta kestää keskimäärin 30 päivää. Poikasten kuoriuduttua naaraat ruokkivat niitä vielä 16–23 päivää, ja koiras puolustaa reviiriä ja saalistaa. Poikaset ovat lentokykyisiä noin kuukauden ikäisinä, mutta emot ruokkivat ja suojelevat niitä vielä neljä viikkoa. Amerikanvarpushaukat pesivät piilossa, ja ne ovat muutenkin pesimäaikana hyvin piilossa välttyäkseen suuremmilta petolinnuilta, kuten kanahaukoilta ja kyyhkyhaukoilta. Niiden muuttaessa aikuiset joutuvat toisinaan lintuja saalistavien suurempien petolintujen saaliiksi, etenkin muuttohaukan. Lajien "chionogaster", "ventralis" ja "erythronemius" pesintää tunnetaan melko heikosti, mutta käyttävissä olevan tiedon perusteella ne eroavat tuskin lainkaan nimiryhmän tavoista Arovarpushaukka
Arovarpushaukka suosii kuivia, pienialaisia metsiköitä savanneilla, puoliautiomailla, jokilaaksoissa ja viljelysmailla. Se pesii usein keitaissa, hautausmailla tai puutarhoissa alle 1 000 metrin korkeudella. Kanadanpuupiikkisika
Kanadanpuupiikkisika syö talvella männynneulasia, lehtiä ja puunkuorta. Erityisesti se pitää punakuusesta ja sokerivaahterasta. Kesäisin se syö ruohoa, juuria, marjoja ja kukkia metsän pohjalta. Harmaapäätikka
Harmaapäätikan pääasiallista ravintoa ovat muurahaiset. Kesällä laji syö myös hyönteisiä ja niiden toukkia. Syksyllä harmaapäätikka syö myös pihlajanmarjoja ja talvella lisäksi siemeniä. Se voi käydä ruokintapaikalla, varsinkin jos talia on tarjolla. Amerikannokkavarpunen
Amerikannokkavarpuset pesivät Kanadassa, Yhdysvaltojen länsiosissa ja Meksikossa. Talveksi laji muuttaa Yhdysvaltojen itäosiinkin. Kesäisin amerikannokkavarpusten elinympäristöä ovat havu- ja sekametsät ja toisinaan myös lehtimetsät. Vuoristoissa lajia tavataan havumetsistä ja niiden reunamailta. Talvella lajia tavataan hyvin monenlaisista metsistä. Linnut voivat myös kerääntyä kaupunkien puistoihin, joissa on saarnivaahteroita ja saarnia, joissa on siemeniä talvellakin. Ne voivat myös tulla ihmisten pihoihin, jos niitä ruokitaan auringonkukan siemenillä. Amerikanhiirihaukka
Amerikanhiirihaukkoja kasvatetaan käytettäviksi haukkametsästyksessä. Koska laji on niin yleinen ja helposti koulutettavissa metsästystarkoituksiin, suurin osa haukkametsästykseen valituista linnuista Yhdysvalloissa on amerikanhiirihaukkoja. Haukkametsästyksen harrastajien on lupa ottaa käyttöön vain haukkoja, jotka ovat jättäneet pesänsä ja omillaan mutta ovat alle vuoden vanhoja, jotta pesimäpopulaatio ei vaarantuisi. Näitä haukkoja suositaan myös siksi, koska kyseisille nuoremmille linnuille ei ole kehittynyt täysikasvuisten käyttäytymistapoja, jotka tekisivät koulutuksesta huomattavasti haastavampaa. Pesiviä ja poikasia pitäviä täysikasvuisia amerikanhiirihaukkoja on laitonta ottaa metsästystarkoituksiin. Amerikanvarpushaukka
Storer (1952) esitti, että nimilajin eteläisin populaatio on vaaleampi alapuolelta ja lähenee siten ryhmää "chionogaster". Sama käsitys on heijastunut tuoreisiin oppaisiin, joissa Etelä-Meksikon "A. s. madrensis" on kuvattu alta suhteellisen vaaleaksi verrattuna pohjoiseen alalajiin, mutta on epäselvää, onko tämä merkki "chionogasterin" välimuodoista vai pohjois-etelä-suuntaisesta kliinistä. Boliviassa "ventralis" ja " erythronemius" lähenevät toisiaan, mutta välimuotoja ei tunneta ja sitä on vaikea osoittaa, kun varsinaista näytettä ei ole, koska "ventralis"-ryhmän höyhenys vaihtelee niin huomattavasti. Kongonvarpushaukka
Kongonvarpushaukka ("Accipiter erythropus") on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Sitä tavataan keskisessä ja läntisessä Afrikassa seuraavissa maissa: Angolassa, Beninissä, Burkina Fasossa, Kamerunissa, Keski-Afrikan tasavallassa, Kongossa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Norsunluurannikolla, Gabonissa, Gambiassa, Ghanassa, Guineassa, Guinea-Bissaussa, Liberiassa, Nigeriassa, Ruandassa, Senegalissa, Sierra Leonessa, Togossa ja Ugandassa. Amerikanjääkuikka
Amerikanjääkuikka syö pääasiassa kalaa, mutta myös simpukoita, sammakoita ja vesihyönteisiä. Amerikannokkavarpunen
Naaras rakentaa pesänsä yleensä puuhun. Pesä on hyvin kätketty ja voi sijaita lähellä runkoa tai lähempänä oksan kärkeä. Pesä on harva ja irtonainen kuppimainen pesä. Naaras rakentaa sen ruohoista, sammalista ja juurista. Amerikannokkavarpusnaaras munii 3–5 sinivihreää harmaa- ja ruskeatäpläistä munaa. Hautominen kestää noin kaksi viikkoa ja koiras huolehtii naaraan ruokkimisesta. Koiras hoitaa ja ruokkii myös kuoriutuneita poikasia. Poikaset poistuvat pesästään noin kahden viikon kuluttua kuoriutumisestaan. Kalifornianpensasnärhi
Kalifornianpensasnärhi ("Aphelocoma californica") on Pohjois-Amerikassa tavattava varisten heimoon kuuluva varpuslintu, joka katsottiin aiemmin kuuluvan samaan lajiin kahden muun pensasnärhen kanssa. Se on kooltaan 27–31 cm, ja sitä tavataan tammimetsistä, pensaikoista ja pensaikkomailta. Laji käyttää ravinnokseen kesäisin hyönteisiä ja hedelmiä ja talvisin tammenterhoja, pähkinöitä ja heinien siemeniä, ja sille on tavanomaista varastoida ruokaansa. Amerikanhaapana
Amerikanhaapana syö vesikasveja ja niiden juuria, maissa myös mehevää ruohoa, sekä toisinaan hyönteisiä ja etanoita. Amerikananturat
Amerikananturoita tavataan Yhdysvalloista Argentiinaan ulottuvalta alueelta. Heimoon kuuluu niin meressä kuin makeissa vesissäkin eläviä lajeja. Eräät lajit kuten viidakkoantura ("Achirus achirus") ja laguuniantura ("Achirus lineatus") elävät Pohjois-Amerikassa Atlantin rannikolla mutta Etelä-Amerikassa makeissa vesissä muun muassa Amazonjoessa. Järviantura elää makeissa vesissä Massachusettsista Panamaan ulottuvalla vyöhykkeellä. Amerikananturat elävät lähellä pohjaa ja niitä tavataan aina 300 metrin syvyydestä. Heimon kalojen ravintoa ovat pääasiassa selkärangattomat eläimet, mutta suurimmat lajit syövät myös pieniä kaloja. Amerikananturat ovat hyviä ruokakaloja mutta eivät pienen kokonsa vuoksi kovin merkittäviä kaupallisesti. Amerikanpunasotka
Amerikanpunasotkan pesimisalueet sijaitsevat Alaskassa, Kanadassa ja Yhdysvaltain pohjoisosissa. Laji talvehtii etelämpänä yhdysvalloissa ja Väli-Amerikassa. Euroopassa amerikanpunasotka on hyvin harvinainen harhailija. Afrikanvarpushaukka
Se jakautuu kahteen alalajiin Idänvarpushaukka
Se on muuttolintu. Se pesii Kiinassa, Japanissa, Etelä- ja Pohjois-Koreassa ja Siperiassa ja talvehtii Indonesiassa ja Filippiineillä, jonne se muuttaa Kaakkois-Aasian halki. Sirovarpushaukka
Lajin ravinto koostuu enimmäkseen liskoista ja suurikokoisista hyönteisistä. Ruokalistalla on myös lintuja, pikkujyrsijöitä ja matelijoita. Amerikankoskikara
Pesänsä amerikankoskikara rakentaa kivikkoon kielekkeen alle. Naaras rakentaa pesän sammalesta, tikuista ja ruohoista. Umpinaisessa pesässä on yksi suuaukko. Laji on oppinut rakentamaan pesänsä myös siltoihin sekä käyttämään hyödykseen ihmisten asettamia pesimislaatikoita. . Naaras munii yleensä neljästä viiteen jokus kuusi valkoista munaa, joita vain se hautoo. Haudonta kestää noin akaksi viikkoa. Poikaset poistuvat pesästä noin 25 päivän kuluttua kuoriutumisestaan ja ovat jo silloin uimakykyisiä. Kalastajahaukka
Linnun ravinto koostuu pääasiassa kalasta. Se syö myös vesihyönteisiä ja joskus sisiliskoja, etanoita ja jyrsijöitä. Afrikansirohaukka
Laji elää kuivalla savannilla ja puoliaavikossa merenpinnan tasosta noin 500 metrin korkeuteen. Sen pääasiallista ravintoa ovat matelijat, esimerkiksi liskot ja käärmeet, hyönteiset ja hämähäkit ja satunnaisesti pienet jyrsijät. Se on laumaeläin ja kerääntyy ruohikkopalojen reunalle saalistamaan heinäsirkkoja ja karjan lähelle saalistamaan hyönteisiä. Amerikanliitohaukka
Amerikanliitohaukka (" Elanus leucurus") on haukkojen heimoon kuuluva päiväpetolintu. Sen elinaluetta ovat Argentiina, Aruba, Belize, Bolivia, Brasilia, Kanada, Chile, Kolumbia, Costa Rica, Ecuador, El Salvador, Guatemala, Guyana, Honduras, Meksiko, Nicaragua, Panama, Paraguay, Suriname, Trinidad ja Tobago, Yhdysvallat, Uruguay ja Venezuela. Sen populaatio on kasvamassa Yhdysvalloissa. Amerikansirohaukka
Amerikansirohaukka ("Elanoides forficatus") on haukkojen heimon "Elanoides"-sukuun kuuluva lintulaji. Amerikanviirupöllö
Amerikanviirupöllö on yksiavioinen. Sen reviirin koko on 85-365 hehtaaria. Pesä on tavallisesti puunkolossa tai -onkalossa, joskus pöntössä tai vanhassa variksen tai oravan pesässä. Emot voivat puolustaa pesää hyvin aggressiivisesti. Naaras munii 2-4 valkoista munaa, joita se hautoo 28-33 päivää. Koiras kantaa sille ruokaa haudonta-aikana ja myös pienten poikasten aikana. Poikaset lähtevät pesäkolosta kiipeilemään pesäpuun oksille noin 4 viikon ikäisinä, ja ne oppivat lentämään 35-40 päivän ikäisinä. Emot huolehtivat poikueesta sen jälkeen vielä noin 4 kuukautta. Harmaakettu
Harmaaketun ravinto on hyvin monipuolinen. Se on Pohjois-Amerikan ketuista kaikkiruokaisin. Ravinnossa on enemmän kasviksia kuin punaketulla. Syötäväksi kelpaavat pienet nisäkkäät ja linnut, erilaiset kasvit ja satunnaisesti matelijat. Ravinto vaihtelee alueittain ja saatavilla olevan ravinnon mukaan. Jotkin yksilöt voivat syödä erityisen paljon esimerkiksi hyönteisiä, kasveja tai lihaa. Levinneisyysalueen karuissa länsiosissa hyönteisten ja kasvien osuus on suurempi kuin idässä. Viitasammakko
Viitasammakko syö kärpäsiä, kovakuoriaisia, hämähäkkejä ja pieniä nilviäisiä. Myös etanat kuuluvat viitasammakon ruokavalioon. Nuijapäät syövät leviä ja muuta kasvisravintoa. Hopeajalohaukka
Ruokavalio koostuu pääosin linnuista, etenkin papukaijoista ja kyyhkyistä. Sille kelpaavat myös matelijat, pikkunisäkkäät ja hyönteiset. Amerikanmäyrä
Amerikanmäyrä on petoeläin. Se saalistaa muun muassa maaoravia, hiiriä, kaniineja ja muita pieniä nisäkkäitä. Se voi syödä myös haaskoja ja varastoida löytämäänsä ravintoa. Amerikanmäyrä liikkuu lähinnä öisin. Se on aktiivisempi kesäaikaan kuin talvella, mutta ei vaivu horrokseen eikä nuku talviunta. Amerikanvarpushaukka
Sitä tavataan monenlaisissa metsätyypeissä, sekä havu- että lehtipuuvaltaisissa, etenkin tammimetsissä. Nimiryhmän suurimpien populaatioiden arvellaan esiintyvät lauhkean vyöhykkeen pohjoisella havumetsävyöhykkeellä, mutta talvehtivan lämpimämmillä seuduilla etelämpänä. Alalajeja "suttoni", "madrensis" (molemmat kuuluvat nimiryhmään), "chionogaster" ja "ventralis", tavataan tropiikissa ja lauhkean vyöhykkeen ylängöillä lähinnä korkeuksissa 300–3 000 metriä, mutta toisinaan lähellä merenpinnan tasoa ja jopa 4 000 metrin korkeudessa. "Erythronemius"-ryhmää tavataan trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla ja niin alavilla kuin ylävilläkin alueilla. Madagaskarinvarpushaukka
Sen elinpiiriä on subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat ja vuoristometsät 2000 metrin korkeuteen, kuivat savannit, istutukset ja viljelmät. Kapusiiniapinat
Kapusiiniapinoiden ruokavalio on vaihtelevampi kuin muilla kierteishäntäapinoilla. Ne ovat kaikkiruokaisia ja syövät kasviksia, hedelmiä, pähkinöitä, versoja, hyönteisiä, hämähäkkejä, linnunmunia ja pieniä selkärankaisia. Vesistöjen lähistöllä elävät kapusiiniapinat käyttävät ravintonaan myös rapuja ja simpukoita, joita ne avaavat työkaluina käyttämiensä esineiden avulla. Jamaikanpöllö
Se on keskikokoinen, kellanruskea pöllö. Jotkut katsovat sen kuuluvan amerikanpöllöjen sukuun, toiset taas sarvipöllönä. Sillä on tummanruskeita pilkkuja ja juovia. Sen silmät ovat ruskeat, korvatupsut pitkät ja nokka harmaankeltainen, ja naamakiehkuraa ympäröi mustavalkoinen reunus. Se on yölintu ja syö pääasiassa suuria hyönteisiä, hämähäkkejä, sammakkoeläimiä, liskoja, lintuja ja jyrsijöitä. Se pesii puunkoloissa. Molukkienvarpushaukka
Molukkienvarpushaukka ("Accipiter henicogrammus") on haukkojen heimoon kuuluva keskikokoinen petolintu. Sitä tavataan Indonesiassa, Pohjois-Molukkien saariryhmässä. Molukkienvarpushaukan tiedetään pesivän ainakin Pohjois-Molukkien kolmella pääsaarella Halmaheralla, Morotailla ja Bacanilla. Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat ja vuoristometsät 1 300 metrin korkeuteen. Pääasiassa lintua on tavattu yli 200m korkeudella merenpinnasta. Amerikanhuuhkaja
Amerikanhuuhkaja elää kaikissa kolmessa Uuden maailman maanosassa, pohjoisessa Alaskasta ja Kanadan keskiosista Yhdysvaltain kautta Keski-Amerikkaan ja monin paikoin Etelä-Amerikassa, kuten Andeilla, Amazonin altaan eteläpuolella ja aivan mantereen koillisella rannikkokaistaleella. Sen elinympäristön ala on noin 24 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaation koko on noin 5,3 miljoonaa yksilöä. Se on enimmäkseen paikkalintu, jonka pohjoisimmat kannat voivat muuttaa hieman etelämmäksi talveksi.