Milloin Hangon rata valmistui?
Hangon rata
Hangon rata on alkuaan osa Hyvinkään ja Hangon välistä rataa. Se on Suomen ensimmäinen yksityisin varoin rakennettu rautatie. Se valmistui vuonna 1873, ja sen rakentamisen rahoittivat pietarilaiset liikemiehet. Hankkeen etuna nähtiin Hangon edullinen sijainti talvisatamana, joka pysyi pitkään jäätymättömänä ja mahdollisti siten ulkomaankaupan talviaikanakin. Toiminta osoittautui kuitenkin tappiolliseksi ja rata päätyi valtion omistukseen parin vuoden kuluttua.
Hangon sopimus
Neuvosto-Venäjä oli 3. maaliskuuta 1918 allekirjoittanut Brest-Litovskin rauhansopimuksen, joka velvoitti sen vetämään joukkonsa pois Suomesta ja jätti Saksalle vapaat kädet Suomen alueella. Sopimus ratifioitiin 16. maaliskuuta. Venäjän Itämeren-laivaston uusi komentaja, amiraali Aleksei Štšasnyi sai määräyksen evakuoida laivaston alukset Helsingistä Kronstadtiin, mutta jäätilanteen ja laivojen huonon kunnon vuoksi ”Itämeren laivaston jäämarssina” tunnettu evakuointi viivästyi. Samaan aikaan Saksa päätti Suomen valkoisen hallituksen eli Vaasan senaatin esittämän avunpyynnön nojalla lähettää joukkojaan tukemaan valkoisia sisällissodassa. Kenraali Rüdiger von der Goltzin komentama 10 000 miehen vahvuinen Itämeren divisioona nousi maihin Hangossa 3. huhtikuuta ja valmistautui etenemään kohti punaisten pääkaupunkia Helsinkiä. Kaikkia Hangossa olleita venäläisiä sota-aluksia ei oltu ehditty evakuoimaan ja kaksi talviteloilla olleista sukellusveneistä jouduttiin kiireessä räjäyttämään Hangon satamassa, jotta ne eivät olisi jääneet saksalaisten käsiin. Joukko pienempiä aluksia päätyi saksalaisille. Heinoo
Heinoossa sijaitsee entinen Heinoon rautatieasema. Sen asemarakennus valmistui Oulun radan pysäkin tyyppipiirustusten mukaan junaliikenteen alkamisen aikoihin vuonna 1895. Rautatieasema alennettiin seisakkeeksi vuonna 1965. Heinoon seisake lakkautettiin vuonna 1983. Hangon rintama 1941
Seuraavan kerran Hangosta puhuttiin suomalaisten ja saksalaisten neuvotteluissa Salzburgissa toukokuussa 1941, jolloin Heinrichs tarjosi Hangon valtausoperaatiota saksalaisten suoritettavaksi. Tämä olisi vapauttanut Suomen joukkoja itään suuntautuvaan hyökkäykseen. Saksan 163. jalkaväkidivisioonan komentaja kenraali Erwin Engelbrecht vieraili Suomen päämajassa 18.–19. kesäkuuta 1941 ja ilmoitti muitta mutkitta olevansa se kenraali, joka valloittaisi sodan puhjetessa Hangon. Kun Engelbrecht kävi itse tutustumassa Hangon lohkoon, todettiin, ettei hänen divisioonansa suoriutuisi tehtävästä yksin, ja niin laadittiin suunnitelma, jossa myös suomalaiset olisivat olleet mukana. Kaikista hyökkäyssuunnitelmista kuitenkin luovuttiin, kun 163. divisioona siirrettiin Laatokan pohjoispuolelle hyökkäykseen kohti Syväriä. Hyrynsalmen–Kuusamon kenttärata
Sopimus Hyrynsalmen ja Kuusamon välisen kenttäradan rakentamisesta allekirjoitettiin 3.9.1942. Rata alkoi Valtionrautateiden Hyrynsalmen asemalta, johon tuolloin keskeneräinen Taivalkosken–Ämmänsaaren rata päättyi. Myöhemmin rakennettu leveäraiteinen Hyrynsalmi–Taivalkoski-osuus seurasi kenttäradan pohjaa aina Korvuan asemalle saakka. Radan päätekohta oli lähellä Kuusamon nykyistä keskustaa. Saksalaiset suunnittelivat radan jatkamista 130 kilometrillä aina Kiestinkiin saakka. Suomen rautatiehallitus ja Saksan armeija sopivat radan jatkamisesta Kiestinkiin 21. tammikuuta 1943. Haapamäen rata
Haapamäen radan ensimmäinen osuus, Tampere–Haapamäki–Seinäjoki, valmistui vuonna 1882. Tämä rataosuus oli osa Helsingistä Pohjanmaan kautta Kelloselkään johtavaa päärataa aina vuoteen 1971 saakka, jolloin oikorata Tampereelta Parkanon kautta Seinäjoelle otettiin käyttöön. Hangon Makaronitehdas
Hangon Makaronitehdas on suomalainen perheyritys ja pastaravintolaketju, jonka omistavat Juha Toivanen ja Merja Rahkola-Toivanen. Yritys aloitti toimintansa vuonna 2010 Hangon Itäsatamassa toimivana kesäravintolana. Vuonna 2016 avattiin ympärivuotiset ravintolat Vantaan kauppakeskus Jumboon ja Espoon kauppakeskus Isoon Omenaan. Vuonna 2018 avattiin ravintola myös Helsingin Kalasataman uuteen kauppakeskus Rediin. Syksyllä 2019 on tarkoitus avata ravintola myös Espoon Tapiolassa sijaitsevaan kauppakeskus Ainoaan. Hangon vaakuna
Hangon kaupunginvaltuusto hyväksyi vaakunan kokouksessaan 9. syyskuuta 1959, ja sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 4. tammikuuta 1960. Hangon kirkko
Kirkon suunnitteli arkkitehti Johan Jacob Ahrenberg. Kirkko rakennettiin punatiilestä vuosina 1890–1892 koristeelliseen uusgoottilaiseen tyyliin. Se oli tiilipintainen ja siinä oli muun muassa sivutorneja. Otanmäen rata
Rataosuus valmistui 1953, ja se rakennettiin palvelemaan Otanmäen kaivoksen kuljetustarpeita. Kaivokselta lähti useita junakuormia viikossa, ja ne kuljetettiin pääasiassa Oulun satamaan, josta ne laivattiin maailmalle. Hanko
Hanko oli merkittävä kaupunki ensimmäisen maailmansodan aikana. Elokuussa 1914 venäläiset räjäyttivät eräitä satamalaitteita sekä rautatien konepajan saksalaisten tuloa peläten, mutta Hangon tullinhoitaja kapteeni Wikström sai tuhotyöt pysäytettyä. Hanko toimi vuodesta 1914 vuoteen 1918 ainoastaan sotasatamana. 3. huhtikuuta 1918 kenraali Rüdiger von der Goltzin komentama Saksan Itämeren divisioona nousi Hangossa maihin Svinhufvudin itsenäisyyssenaatin kutsumana ja alkoi edetä kohti Helsinkiä, joka vallattiin 13. huhtikuuta 1918. Loviisaan 7. huhtikuuta maihinnoussut eversti Otto von Brandensteinin komentama Osasto Brandenstein eteni Uudenkylän asemalle Nastolaan ja Lahteen Itä-Uudenmaan kautta. Hangon Rannikkopatteristo
Hangon Rannikkopatteriston lippu on pohjaltaan sininen. Sen keskellä on linnoitusta, bastionia, kuvaava keltainen viisisarvinen kuvio ja sen keskellä Hangon kaupungin vanhasta vaakunasta periytyvä Russarön majakan kuva. Lipun kulmissa ovat edeltäjästään linnoitustykistöstä periytyvät keltaiset tykinputket vinoristissä kuvaamassa rannikkotykistöä. Lipputangon kärkikuviona on Suomen vaakunaleijona. Lipun korkeus on 80 cm ja leveys 95 cm. Lippu naulattiin ensimmäisen kerran 30. toukokuuta 1958 ja sen luovutti käyttöön tasavallan presidentti Urho Kaleva Kekkonen 4. kesäkuuta 1958. Lippu uusittiin ensimmäisen kerran 1970 ja toisen kerran 1994. Kun patteristo lakkautettiin vuonna 2002, lippu luovutettiin perinneyhdistykselle perinnelipuksi. Hanko–Hyvinkää-rata
Sen jälkeen kun Helsingistä Karjaan kautta Turkuun johtava rantarata vuonna 1903 valmistui, Hanko–Hyvinkää-rata jakautuu selvästi kahteen osaan, Hyvinkää–Karjaa-rataan sekä Karjaalta Hankoon johtavaan Hangon rataan. Hyvinkään ja Karjaan välillä on nykyisin vain tavara­liikennettä ja kalustonsiirtoliikennettä, Karjaan ja Hangon välillä sen sijaan myös matkustaja­liikennettä. Hanko
Hankoniemen sijainti ja muoto pitkänä Itämereen työntyvänä sormena, mahdollistivat talvimerenkulun vielä kun maan muut satamat olivat jäätilanteen takia suljettuna. Tämän vuoksi niemelle rakennettiin vuosina 1871–1873 satama sekä rautatie Hyvinkäälle tarkoituksena turvata kuljetukset talviaikaan Pietariin. Aunuksen rata
Haararadan 9 kilometrin pituinen osa tuli valtion omaksi liikennöimis- ja kunnossapitovelvollisuuksin. Tämän Jänisjärven–Harlun haararadan tutkimus toimitettiin syksyllä 1919. Rata kiskotettiin ja sorastettiin tarvittavaan kuntoon Harluun saakka 1921. Kiskotus ennätti Harlun pysäkille 16. elokuuta 1921. Rata luovutettiin yleiselle liikenteelle 31. joulukuuta 1923. Harlussa merkittävin radan käyttäjä oli Leppäkosken tehtaat. Hangon vuokra-alue
Hangon vuokra-alue luovutettiin neuvostoliittolaisille 22. maaliskuuta 1940 kello 24. Aikaa alueen suomalaisväestön evakuoimiseen saatiin vain kymmenen päivää, mikä aiheutti suuria haasteita. Evakuointia varten auto- ja rautatiekalustoa haalittiin nopealla aikataululla ympäri Lounais-Suomea ja linja-autoja jopa Ruotsista asti. Evakuoinnin yhteydessä siirrettiin myös mm. Russarön saarella sijainneet järeät lähes 50 tonnin painoiset 234/50 Be -tykit mantereelle, koska sotakalustoa haluttiin jättää neuvostoliittolaisille mahdollisimman vähän. Tykit kuljetettiin ensin jäänmurtaja Avun kannella Hankoon, josta edelleen rautateitse Turkuun. Myöhemmin Hangon alueen palauduttua Suomelle tykit palautettiin takaisin Russaröhön. Jäänmurtajien historia
Hankoniemen kärki katsottiin parhaaksi talvisataman paikaksi Suomessa ja rautatie sinne eli rataosuus Hyvinkää–Hanko valmistui 1873. Hangon ortodoksinen kirkko
Keisari Aleksanteri III pelastui kuin ihmeen kautta vaarallisesta junaonnettomuudesta vuonna 1888 ja tämän johdosta määräsi rakennettavan runsaasti kirkkoja kiitoksena varjeluksesta.
Näin Hangossakin alettiin kerätä ennen muuta kylpylävierailta varoja jotta paikkakunnalle saataisiin ortodoksinen kirkko ja venäläinen koulu. Tuotto oli hyvä ja peruskivi muurattiin 5. syyskuuta 1894. Itse kirkko valmistui kesällä 1895 ja arkkipiispa Antonij vihki sen 14. heinäkuuta 1895. Kirkko pyhitettiin apostolienvertaisten pyhien Magdalan Marian ja pyhän suuriruhtinas Vladimir Suuren muistolle. Kirkko on hirsirakenteinen ja lautaverhoiltu. Malliltaan se on ristikirkko. Uudenkaupungin rata
Rataa alettiin rakentaa vuonna 1918, ja ensimmäinen juna saapui Uuteenkaupunkiin 2. elokuuta 1924. 1960-luvulla rataa jatkettiin vielä Hangonsaareen. Henkilöliikenne radalla lakkautettiin 1. tammikuuta 1993, mutta sitä käytetään yhä Yaran Uudenkaupungin tehtaan kemikaalikuljetuksiin. Hangon ortodoksinen kirkko
Hangosta ympäristöineen muodostettiin oma seurakunta vuonna 1897. Kirkkoherroina toimivat Aleksander Jakubov 1897–1903, Mihail Polozenski 1903–1907 ja Johannes Svetlov 1907–1918. Seurakunnan raja kulki lännessä ja pohjoisessa Uudenmaan läänin rajaa pitkin ja idässä linjalla Vihti–Siuntio. Haaparannan rata
Rata Haaparantaan valmistui 1900 luvun alussa useissa osissa, sekä uusi "Haparandabanan" 2012:
Henkilöliikenne rataosalla Karunki–Ylitornio päättyi 1984, ja tavaraliikenne 1986, jonka jälkeen radan kiskotus purettiin. Radan sillat ovat kuitenkin jäljellä. Heinola
Lahdesta Heinolaan valmistui rautatie vuonna 1932. Kaupungin keskustassa on Jyrängönvirran ylittävä suuri rautatiesilta. Nykyisin radalla on ainoastaan tavaraliikennettä, sillä henkilöliikenne lakkautettiin vuonna 1968. Lähin henkilöliikennettä palveleva rautatieasema sijaitsee Lahdessa. Hyvinkää
Suomen ensimmäinen rautatie, Helsinki–Hämeenlinna-rata, valmistui vuonna 1862. Hyvinkää oli asemista keskimmäinen, ja juna pysähtyi Hyvinkäällä 15 minuutiksi, kun se muilla asemilla seisahtui vain 3–5 minuuttia. Hyvinkään asema rakennettiin Nikkilän tilan ulkoniitylle Uudenmaan ja Hämeen läänien rajalle. Rata Hyvinkäältä Hankoon rakennettiin 1870-luvulla. Rautatiet tekivät asemanseudusta asuinalueen, mutta se alkoi kasvaa toden teolla vasta Ossian Donnerin 1890-luvulla perustaman villatehtaan myötä. 1862–1880 asemanseudun väkiluku oli 500–600 henkeä, mutta vuonna 1900 seudulla asui jo 1 800 henkeä. Rautatieaseman kaakkoispuolella sijaitsi vuosina 1874–1962 VR:n keskustaimisto, joka tuotti puiden ja pensaiden taimia kaikkien Suomeen rakennettujen uusien rautatieasemien tarpeisiin. Suomen rataverkon historia
Vuoden 1970 jälkeen on rakennettu pääasiassa oikoratoja. Sellaisia ovat vuonna 1971 valmistunut rata Tampereelta Parkanon kautta Seinäjoelle, vuonna 1978 valmistunut Jämsänkosken–Jyväskylän rata ja vuonna 2006 valmistunut Kerava–Lahti-oikorata. Oikoradat tehtiin oikomaan junien kulkua hidastaneita mutkia ja lisäämään kapasiteettia. Mäkiluoto
Meriammunnat käynnistyivät kunnolla Tallinnan evakuoinnin yhteydessä elokuussa 1941. Syksyn edetessä pattereita työllisti Hangon vuokra-alueen ja Kronstadtin välisen meriliikenteen häirintä. Linnakkeen ohittaminen oli valoisaan aikaan liki mahdotonta, ja näin ollen vihollisen meriliikenne ajoittuikin lähinnä syksyn pimeneviin iltoihin ja yöhön. Neuvostoliittolaiset evakuoivat Hangon tukikohdan lopullisesti 2. joulukuuta. Hangon vesitorni
Hangon vuonna 1910 valmistunut graniittiverhottu vesitorni oli Suomen ensimmäinen varsinainen vesitorni. Tornin suunnitteli arkkitehti Waldemar Aspelin. Sen vesitilavuus oli 400 m³. Talvisodan rauhanehtojen mukaan Hankoniemi jouduttiin vuokraamaan Neuvostoliitolle. Jatkosodan syttyessä vuonna 1941 neuvostoliittolaiset joukot ehtivät räjäyttää vesitornin, ja räjäytys turmeli myös Hangon kirkkoa. Hangon rintama 1941
Lokakuussa 1941 Stavka totesi, ettei Hangon pitäminen kannattanut ja tekivät päätöksen sen tyhjentämisestä. Syinä olivat, että se oli ajautunut liian kauaksi etulinjasta, joukkoja tarvittiin muualle ja Punalipun Itämeren laivasto oli heikentynyt. Evakuointi suoritettiin niin, että marraskuun aikana puolet tukikohdan joukoista siirrettiin pienillä laivoilla Leningradiin. Viimeiset neuvostosotilaat jättivät Hangon 2.–3. joulukuuta 1941 välisenä yönä. Pääosa raskaasta kalustosta jäi paikalleen, mutta ne onnistuttiin tärvelemään. 3. joulukuuta aamulla suomalaiset totesivat Hangon tyhjennetyksi ja he etenivät tyhjään kaupunkiin päivällä. Lahti–Heinola-rata
Ensimmäisen kerran Heinolaan esitettiin rakennettavaksi rataa vuonna 1885, kun Heinolan edustaja esitti valtiopäivillä Kuopion radan toteuttamista kaksihaaraisena niin, että toinen haara olisi kulkenut Lahdesta Heinolaan. Tämän jälkeen esitettiin rataa rakennettavaksi Lahdesta Heinolan kautta Jyväskylään. Nämä suunnitelmat eivät kuitenkaan toteutuneet. Lopulta vuonna 1909 saatiin aikaan rakentamispäätös Lahti–Heinola-rautatiestä, mutta rataa ei lopulta saatu aikaiseksi kuin muutama kymmenen metriä. Seuraavan kerran projekti edistyi, kun eduskunnan valiokunta päätti 1926 ottaa radan jälleen toteuttamisohjelmaan. Yksi radan suurimmista puolestapuhujista oli seminaarin lehtori Juho Kinnunen. Helsingin seudun lähijunaliikenne
Tämä lähiliikenteen laajenemisen vuosikymmen alkoi mittavalla projektilla, kun Pasilan ja Leppävaaran välille toteuttiin kaupunkirata, joka valmistui kesäkuussa 2001. Uusi kaupunkirata johti merkittäviin muutoksiin Rantaradan lähiliikennelinjoilla, muun muassa uusien - ja -junien muodossa. Suurempaa oli kuitenkin luvassa, sillä samoihin aikoihin vuonna 2002 aloitettiin Keravan kaupunkiradan ja Lahden oikoradan työt. Näillä osuuksilla oli merkittävät vaikutukset sekä lähiliikenteeseen kapasiteetin lisääntymisen, että kokonaan uuden lähiliikenneradan muodossa. Lahden oikoradan myötä lähiliikennealue laajeni H-vyöhykkeellä, johon kuuluivat Lahti, Herrala ja Järvelä. Vuonna 2006 valmistuneelle oikoradalle asetettiin liikennöimään uusi junavuoro ja tämä sekä aikataulutettiin nopealle Sm4-kalustolle. Hangon linnoitus
Hangon Tulliniemelle rakennettiin ensimmäinen tykkien kenttälinnoite "Brunerskärin skanssi" jo 1600-luvun lopulla. Varsinaisesti Hangon linnoituksen rakennustyöt alkoivat 1788–1790 käydyn jälkeen jolloin Tulliniemelle ja läheisiin saariin rakennetut tilapäiset kenttälinnoitteet päätettiin korvata pysyvillä linnoituslaitteilla Hangon sataman suojaamiseksi. Linnoitustyöt suunnitteli linnoittajaprikaatin komentaja von Kierting apulaisenaan kapteeni Carl Nycander ja linnoittaminen alkoi keväällä 1793. Linnoitustyöt jatkuivat 1800-luvun alkuun saakka mutta linnoitus jäi kuitenkin keskeneräiseksi. Hangon vuokra-alue
Jatkosodan jälkeen Neuvostoliitto vaati Hangon vuokra-alueen sijasta itselleen Porkkalan vuokra-alueen ja Hankoniemi jäi siten suomalaisten haltuun. Lopullisesti Hangon vuokra-alueen jääminen Suomelle sinetöityi Pariisin rauhansopimuksen solmimisen yhteydessä vuonna 1947. Hanko
Sataman ja rautatien myötä perustettiin Hangon kaupunki vuonna 1874, koska ulkomaankauppaa sai harjoittaa vain tapulikaupungeista. Hangon Sanomat (1929–1940)
Hangon Sanomat oli Hangossa vuosina 1929–1940 ilmestynyt sanomalehti. Suolahden rautatieasema
Jyväskylä–Suolahti-rata valmistui 1898, ja rata otettiin käyttöön syksyllä 1898. Äänekosken tehtaat rakensi pässinradaksi sanotun kapearaiteisen radan Äänekoskelta Suolahteen. Liikenne tällä radalla alkoi vuoden 1899 lopussa. Sitä levennettiin, kun 1938 rataa päätettiin jatkaa Haapajärvelle. Leveäraiteinen rata Suolahdesta Äänekoskelle saatiin valmiiksi vuonna 1943. Suolahden uusi asema otettiin käyttöön 1952. Matkustajaliikenne Äänekoski–Haapajärvi-rataosalla lakkautettiin 1960-luvun lopussa ja Jyväskylä–Äänekoski-välillä 1986. Taajama kehittyi rautatieaseman lähiympäristöön. Aninkaistensilta
Alkujaan rataa kulki vuorokaudessa vain yksi juna, mutta 1900-luvulle tultaessa liikenne vilkastui, ja rata Helsinkiin valmistui vuonna 1899. Ylityskohdan turvallisuus nousi puheenaiheeksi, vaikkakaan vakavia onnettomuuksia ei tiedetä tapahtuneen. Hangonlehti
Hangonlehdellä on perinteitä jo vuodesta 1890. Silloin hankolainen kirjanpainaja ja kirjakauppias Anders Kaustell perusti kaupungin ensimmäisen sanomalehden, joka ilmestyi nimellä Hangö. Lehden perustaminen oli seurausta siitä, että Västra Nyland -sanomalehti oli lakannut julkaisemasta Hangon asioita käsittelevää erillistä osastoa lehden omistajan vaihtuessa. Hangö säilyi pitkään kaupungin ainoana sanomalehtenä. Kaupunkiin ja läheiselle maaseudulle suuntautunut lehti pyrki levittäytymään myös Tammisaareen, jossa ilmeni tyytymättömyyttä Västra Nylandia kohtaan. Hangö pyrki tiedottamaan laajemmallekin alueelle liikenneoloista Suomen ainoassa talvisatamassa. Henna (Orimattila)
Lahden oikoradan rakentaminen käynnistyi vuonna 2002 valtion myönnettyä hankkeelle rahoituksen. Orimattilan kaupunginvaltuustolle oli tehty hieman tätä ennen syyskuussa 2001 aloite, jossa esitettiin henkilöliikenteen seisakkeen ja teollisuuden pistoraiteen rakentamista suunnitteilla olleelle oikoradalle. Paikaksi esitettiin tuolloin Luhtikylän aluetta, mistä suunnittelualuetta siirrettiin tosin myöhemmin hieman etelämmäs Orimattilan Hennan kylään. Mäntsälän ja Lahden välille sijoittuvan, Orimattilan, Kärkölän ja Pohjois-Mäntsälän asukkaita palvelevan rautatieaseman toteutusta lähdettiin selvittämään vuonna 2002 EU-hankkeen puitteissa. Kärkölä, Mäntsälä ja Orimattila laativat vuotta myöhemmin kehityskuvan Hennan alueesta, missä asutuskeskittymää kaavailtiin alkuun Levannon kylän alueelle. Oikoradan tavaraliikenteen ohitusraiteet päätettiin tosin sijoittaa Hennaan, mikä siirsi mukanaan myös maankäytön tavoitteet. Henna saatiin mukaan vuonna 2004 toteutettuun Lahden kaupunkiseudun rakennemalliin. Hennan eteläosa ja Tuuliharjan palvelualue merkittiin myös vuonna 2008 maakuntakaavaan, missä myös muu lähialue osoitettiin ”kehittämisen kohdealueeksi”. Mäntsälän, Kärkölän ja Orimattilan yhteistyönä suunniteltiin vielä laajaa kokonaisuutta Levannon alueelle. Näihin suunnitelmiin kuului jopa lentokentän rakentaminen, mutta ne kariutuivat lopulta kuntien yhteisen tahdon puutteeseen. Hangon Casino
Hangon Casinon on suunnitellut arkkitehti Ferdinand von Christierson ja päätös sen perustamisesta tehtiin vuonna 1878. Sen ulkonäköön lisättiin jugendvaikutteita 1910-luvulla Hjalmar Åbergin ja Waldemar Aspelinin johdolla. Casino oli alun perin osa Hangon muun muassa näköalapaviljonkeja ja kioskeja käsittävää kylpyläkokonaisuutta, mikä kuitenkin tuhoutui sodan jälkeen Neuvostoliiton vuokrattua Hankoniemen. Casinorakennus on ollut 1800-luvulta viihdekäytössä ravintoloineen. Hangon rintama 1941
Neuvostoliitto sai talvisodan jälkeen itselleen vuokra-alueeksi Hangon. Sen asukkaat evakuoitiin ja kun puna-armeijan laivaston sotilaat tulivat sinne, alue eristettiin. Merisotilaallisen tukikohdan tavoitteena oli sulkea Suomenlahden suu tykistön ja miinoitusten avulla. Tukikohtaan kuuluivat itse niemen lisäksi etelämpänä sijaitseva Osmussaari ja Russarö. Tukikohtaan tuotiin raskasta tykistöä, lentokoneita ja sotilaita. Lopulta tukikohdan miesvahvuus oli liki 30 000 miestä. Maavoimien joukoista sinne perustettiin 8. erillinen jalkaväkiprikaati. Hangon kirkko
Hankoniemi, sitä ympäröivät merialueet ja noin 400 saarta oli vuokrattu Neuvostoliitolle laivastotukikohdaksi Moskovan rauhansopimuksen ehtojen mukaisesti. Vuokra-aika alkoi 23. maaliskuuta 1940 ja Neuvostoliitto luopui alueesta 2. joulukuuta 1941. Hanko kärsi pahoin sodissa ja vuokra-aikana: pommitukset olivat tehneet tuhojaan, julkisia rakennuksia oli räjäytetty palasiksi, mukaan lukien Hangon vesitorni. Kirkko oli vesitornin vieressä ja oli toiminut vuokra-aikana teatterina ja elokuvateatterina. Vesitornin räjäytys vaurioitti kirkkoa pahasti – jopa uuden kirkon rakentamista harkittiin. Hangon Kylpyläpuiston huvila-alue
Hangon kulttuurihistoriallisesti merkittävien huviloiden alue syntyi, kun Hangon kaupunki perusti valtion tuella merikylpylän 1878 ja palstoitti sen yhteyteen suuren joukon huvilatontteja. Kylpylään kuului jo alun alkaen laaja puistoalue, johon liittyy Appelgrenintien pohjoispuolella Puistolampi. Hangon huvila-alueen vanhimmat, 1880- ja 1890-luvuilla rakennetut huvilat sijaitsevat Vartiovuoren ympäristössä sekä Mannerheimintien ja Appelgrenintien varsilla. Inkoo
Hangon ja Hyvinkään välinen rautatie avattiin liikenteelle vuonna 1873. Rata sivusi Inkoon luoteisosaa ja lähin asema oli Mustio. Ennen junaa henkilöliikenne tapahtui höyrylaivoilla, jotka liikennöivät Helsinkiin ja takaisin kolmesti viikossa. Suuntaansa matka kesti viisi tuntia. Helsingin ja Karjaan välinen rantarata valmistui vuonna 1903, jolloin inkoolaisten liikenneyhteydet paranivat entisestään. Helsinkiin pääsi nopeimmillaan tunnissa ja 31 minuutissa – kolme kertaa päivässä. Inkoon aseman lisäksi juna pysähtyi myös Tähtelässä ja Päivölässä. Vanajan kartano
Päärakennuksen rakentaminen aloitettiin 1919, ja työ saatiin valmiiksi 1924. Rakennustöiden vaativan luonteen tähden niitä tehtiin vain kesällä, mikä pitkitti valmistumista. Koska paikka oli etäällä kulkuyhteyksistä ja rakennustarvikkeiden kuljettaminen vaikeaa, Vanajanlinnasta rakennettiin kapearaiteinen rautatie Harvialan seisakkeelle, joka on pääradalla Turengin ja Hämeenlinnan välillä. Rakentamisen urakoi helsinkiläinen rakennusliike Kreuger & Toll käyttäen aikakauden parhaita rakennustyömiehiä. Mestareina toimivat August Mattson ja Hilpi Kummila, joka myöhemmin perusti Hämeenlinnaan oman rakennusliikkeen ja teollisuuskonsernin. Haapamäen rata
Haapamäki–Jyväskylä-rata valmistui vuonna 1897 ja heti seuraavana vuonna rataa jatkettiin Jyväskylästä Suolahteen. Viimeisenä Haapamäellä risteävistä rataosista valmistui rataosuus Haapamäki–Pori, 12. marraskuuta 1938. Uudenkaupungin satama
1960-luvulla, uuden kaupunginjohtajan, autotehtaan ja lannoitetehtaan myötä alkoivat kaupunki ja satama jälleen kasvaa ja kehittyä. Hangonsaareen vievän Uudenkaupungin radan sivuraiteen päähän perustettiin tuolloin myös Hepokarin seisake. Se avattiin liikenteelle 23.5.1961, mutta seisake lakkautettiin jo reilun vuoden kuluttua, 14.8.1962. Bergenin rata
Radan rakentaminen alkoi Bergenistä vuonna 1883. Se vihittiin käyttöön kuningas Haakon VII:n johdolla Vossin asemalla 27. marraskuuta 1909. Toinen pääteasema Oslo oli tällöin vielä nimeltään Kristiania. Bergenin rata on Euroopan korkeimmalla kulkeva kahden merkittävän kaupungin välinen runkoratayhteys: sen korkein kohta Taugevandissa on 1 300 metriä merenpinnan yläpuolella. Hangon rautatieasema
Hangon asemalta on arkisin seitsemän, viikonloppuisin kuusi taajamajunavuoroa Karjaalle, minkä lisäksi välillä kulkee linja-autoja. Lipunmyynti asemalla lakkautettiin vuonna 2008, mutta siellä on kuitenkin lippuautomaatti. Matala asemalaituri korvattiin uudella, 150 metriä pitkällä korkealla laiturilla vuonna 2013. Hangon Itäsatama
Itälahdella sijaitsi 1800-luvulla pieni kalasatama. Itäsatamaa alettiin rakenntaa tuolle paikalle heti kaupungin perustamisen jälkeen 1874. Ratainsinööri P. E. Böcker teki 1875 rakennussuunnitelman, ja valtio rakennutti 1879 Telakanniemen laitaan Böckerin suunnitteleman laiturin ja vuonna 1880 venesataman. Rantamakasiinit asetettiin kahteen suoraan riviin ja niiden väliin jätettiin palokuja. Vaasan rata
Rataosa valmistui vuonna 1883 osana vanhaa Vaasan rataa Tampereelta Haapamäen kautta Vaasaan. Vaasan asemalta rataa jatkettiin Vaskiluodon ulkosatamaan vuonna 1900. Hyvinkään Hangon radan rautatieasema
Hangon radan Hyvinkään rautatieasema (, ) oli yksityisen Hanko–Hyvinkää-radan pääteasema Helsinki–Hämeenlinna-radan lähellä Hyvinkäällä. Asema avattiin 8.10.1873. Asemalla oli Knut Nylanderin suunnittelema asemarakennus ja kuusipaikkainen veturitalli. Asema lakkautettiin 30.4.1875 radan jouduttua valtion omistukseen ja sen toiminnot yhdistettiin Valtionrautateiden Hyvinkään asemaan. Lakkautetun aseman tilat jäivät Valtionrautateiden muuhun käyttöön ja nykyään niissä toimii Suomen rautatiemuseo. Hiekkaharjun rautatieasema
Hiekkaharjun asema on toiminut välietappina Keravan kaupunkirataa rakennettaessa. Pääradan kolmas raide otettiin vuonna 1972 käyttöön välillä Helsinki–Hiekkaharju ja sitä jatkettiin 1981 Keravalle asti. Vuoteen 1975 asti aseman kohdalla sijaitsi tasoristeys, joka korvattiin alikululla. Pääradan neljäs raide valmistui ensin vuonna 1996 välille Helsinki–Hiekkaharju ja ulotettiin Keravalle vuonna 2004. Kaupunkiradan valmistumisen yhteydessä vuonna 2004 Hiekkaharjun asema uudistettiin perusteellisesti. Samalla P-juna, joka ajoi Helsingistä Hiekkaharjuun, lopetettiin ja korvattiin I-junalla, joka ajoi Helsingistä vain Tikkurilaan asti, kunnes Kehärata avattiin 1. heinäkuuta 2015. Puhoksen rautatieasema
Tälle paikalle suunniteltiin asemaa jo v. 1920 mutta tämä avattiin vasta 01. joulukuuta 1965.
Aluksi oli suunnitelmissa, että rata rakennettaisiin Lahdesta Mikkelin ja tämän kautta Matkaselkään mutta alkupää rakennettiin vain Heinolaan asti.
Vuotta myöhemmin avaamisen jälkeen avattiin tavaraliikenne Parikkalan ja tämän välillä.
Asemarakennus, jota ollaan hiukan laajennettu, rakennettiin Siporex-harkoista ja se valmistui 1976 ja sen takana oleva entinen toimistorakennus on nykyään yksityiskäytössä.
2000-luvun on ollut suunnitteilla, että Kiteen matkustajaliikenne siirtyisi tähän Puhokseen ja tämä asema sijaitsee paremmassa paikassa kuin Tolosenmäen taajamassa sijaitseva Kitee.
Paitsi asutuksen takia myös lähellä sijaitsevan Pohjois-Karjalan ammattiopiston Koivikon takia tämä olisi parempi matkustajaliikenteen asema. Hangon ortodoksinen kirkko
Talvisodan jälkeen kun Hanko luovutettiin Neuvostoliitolle, kirkon kellot, ikonostaasi ja kaikki esineistö evakuoitiin Helsinkiin. Venäläiset käyttivät taloa teatterina. Hangon palautuksen jälkeen kirkko oli lainassa luterilaisella seurakunnalla kunnes nämä saivat oman kirkkonsa kuntoon.
Hangon kirkko jäi nyt tyhjilleen. Vuonna 1949 esitettiin sen lakkauttamista ja purkamista ja tehtävään määrättiin erityinen toimikunta. Toimikuntaan kuuluivat isä pastori Tapani Repo, johtaja Aleksander Denisoff ja Hangon kirkonisännöitsijä Nikolai Pasternack. Lausunnossaan toimikunta asettui jyrkästi purkamista vastaan, koska alueen ortodoksinen väestö kasvoi eikä suinkaan vähentynyt. Erityisesti ruotsinkielisten ortodoksien määrä oli lisääntymässä runsaasti. Lisäksi ei ollut suotuisa ajatus purkaa kirkkoa kun samaan aikaan oltiin rakentamassa uutta kirkkoa Lapinlahden hautausmaalle. Tansanian–Sambian rata
Tansanian-Sambian rata ("Tanzania Zambia Railway", lyhyesti englanniksi "Tan-Zam") on Kiinan kansantasavallan Tansaniaan rakentama 1 860 kilometriä pitkä rautatie, joka valmistui 1976. Rakentaminen oli aloitettu lokakuussa 1970, mutta jo heinäkuussa 1968 oli lähetetty ensimmäinen kiinalainen asiantuntijaryhmä tutkimaan radan rakentamista. Hangon rautatieasema
Asema koki strategisen sijaintinsa vuoksi vahinkoja ensimmäisessä maailmansodassa, jonka seurauksena muun muassa konepaja siirrettiin myöhemmin Karjaalle. Enimmät tuhot tulivat kuitenkin toisen maailmansodan aikana: vanha puinen asemarakennus sekä makasiini tuhoutuivat jatkosodan aikana vuokra-alueen takaisinvaltauksen yhteydessä. Sodan jälkeen asema sekä ratapiha siirrettiin pohjoisemmaksi, ja Jarl Ungernin suunnittelema funktionalistinen asemarakennus valmistui vuonna 1952. Hangon asemaa voidaan pitää Suomen nuorimpana funktionalistisen tyylisuunnan asemarakennuksena. Alvar Aallon Helsingin keskustasuunnitelma
Sen jälkeen kun Suomen ensimmäinen rautatie Helsingistä Hämeenlinnaan vuonna 1862 valmistui, rakennettiin päärautatieaseman lounaispuolelle vähitellen laaja tavara- ja huoltoratapiha-alue, jonka yhteydessä oli myös Valtionrautateiden konepaja. Ratapiha rakennettiin suurelta osin täytemaalle entisen Kluuvinlahden sekä Töölönlahden eteläosan paikalle. Alun perin se oli kaupungin rakennetun alueen rajalla tai sen ulkopuolella, mutta jäi kaupunkialueen laajetessa sen sisään. Uuden rakennusmaan saamiseksi keskusta-alueelle ryhdyttiin jo 1900-luvun alussa suunnittelemaan tavararatapihan siirtämistä Pasilaan, mikä kuitenkin toteutui lopullisesti vasta 1980-luvulla. Hangon Rannikkopatteristo
Asuntojen ja kasarmitilojen puute aiheutti vaikeuksia. Linnakkeiden henkilökunnan asunnot olivat vanhoja ja huonokuntoisia ja ilman mukavuuksia. Kasarmit olivat heikkokuntoisia ja uusinkin, Russarön funkkiskasarmi, ajalta ennen talvisotaa. Vain Hästö-Busön kasarmi ja asuintalo olivat ajanmukaisia ja 1960-luvun lopulla rakennettuja. Asia saatettiin päättäjien tietoon ja 50-vuotisjuhlan tervehdyksessä 1. elokuuta 1971 puolustusministeri Kristian Gestrin vakuutti asian olevan ministeriössä kehityksen alla. Ministeri saatiin myös käymään Russarössä 27. marraskuuta 1972 ja hänelle esiteltiin kasarmin täyteen ahdetut 40 miehen tuvat. Asiasta kirjoitettiin kolmessa Rannikon puolustaja lehdessä ja Ruotuväki lehdessä. Kenraaliluutnantti Kai Halmevaara arvosteli puheessaan vuosipäivänä 1. elokuuta 1974 kärkevästi valtiovallan riittämättömiä toimia. Samassa tilaisuudessa rannikkotykistön tarkastaja eversti Eero Veranen esitti syvän huolestuneisuutensa Hangon varuskunnan asuntotilanteesta. Maaliskuussa 1975 järjestettiin talviolosuhteissa tutustumiskäynti Russarössä Valtionvarainministeriön, Puolustusministeriön ja Akavan edustajille. Myös Yleisradio teki haastattelun Russarön asuinolosuhteista ja esitti sen radiossa 6. syyskuuta. Tilanpuutteen vuoksi oli myös aika, jolloin alokaskoulutus toteutettiin Säkylän varuskunnassa. Ilmeisesti silloisen komentajan everstiluutnantti Olavi Aspinjaakon sinnikkyyden tuloksena uuden asuinrakennuksen rakennustyömaan avajaisia Hangon Nycanderinkadulla vietettiin 1. lokakuuta 1975 ja rakennus valmistui 1978. Kun Puolustusministeri Ingvar S. Melin vieraili Russarössä 1. maaliskuuta 1976 kasarmin tilanahtaus oli vielä entisellään ja peruskorjaus ja laajennus aloitettiin kohta sen jälkeen ja se valmistui 1980-luvulla. Heinolan rautatiesilta
Heinolan rautatiesilta (myös Jyrängön rautatiesilta) on vuonna 1932 osana Lahti–Heinola-rataa valmistunut teräsrakenteinen rautatiesilta. Työt Jyrängönvirran ylittävän sillan parissa käynnistyivät vasta kesällä 1930 sen paikasta ilmenneen erimielisyyden ja rakennusluvan viivästymisen takia. Sillan metalliosat valmisti Kone ja Silta Oy, ne koottiin Jyrängön päässä ja työnnettiin miesvoimin pilareilleen. Virran yli rakennettiin ensin väliaikainen puukehikko, jonka varaan raskaat metalliosat koottiin. Lopuksi silta sai vielä punaisen maalipinnan, minkä värinen se oli vuosikymmenten ajan. Hangon vapaudenpatsas
Hangon vapaudenpatsas on Hangossa Bulevardin eteläpäässä sijaitseva muistomerkki, joka on omistettu Saksan Itämeren divisioonan maihinnousulle Suomen sisällissodan yhteydessä 3. huhtikuuta 1918. Graniittinen obeliski pystytettiin vuonna 1921 ja sen suunnitteli kuvanveistäjä Bertel Nilsson. Muistomerkki on poliittisista syistä purettu kahdesti, mutta se on kummallakin kerralla pystytetty uudelleen, viimeksi vuonna 1960. Alkuperäinen teksti ja saksalaista sotilasta esittänyt korkokuva on kuitenkin poistettu. Forcit
Oy Forcit Ab:lla oli Hangossa vuosina 1901–1937 oma 600 mm raidelevyinen kapearaiteinen rata, jolla kuljetettiin raaka-aineita ja valmiita tuotteita tehtaan alueella, sekä Valtion Rautateiden operoiman Hangon radan varteen. Rauman rata
Kiukainen–Kauttua-haararata rakennettiin vuosina 1907–1908 rakennetun Kauttuan paperitehtaan kuljetuksia varten ja paperitehtaan omistanut A. Ahlström Oy osallistui radan rakentamiskustannuksiin. Rataosuuden rakennuspäätös tehtiin vuonna 1910, ja se tuli valmistuttaan pääradan tapaan Rauman kaupungin omistukseen, joka myös kustansi sille osoitetun kaluston. Kauttuan asemalta jatkui myös satamarata Pyhäjärven rantaan. Junaliikenne 14 kilometriä pitkällä radalla alkoi 1. helmikuuta 1913. Radalla oli myös henkilöliikennettä vuoteen 1953 saakka. Virkkalan kalkki- ja sementtitehdas
Tehtaan sijaintia ei valittu sattumalta. Kalkinpoltto vaatii melkoisesti polttoainetta, ja Virkkalassa Lohjanjärven rannalla oli tuolloin kaksikin suurta höyrysahaa, joilta oli mahdollista saada kohtuullisen hintaista polttoainetta. Järvi tarjosi myös edullisen tavan kuljettaa kalkkikiveä vuokratuilta esiintymiltä. Sijainnin kolmas etu oli vuonna 1873 rakennettu Hangon–Hyvinkään rautatie. Lappohjan rautatieasema
Lappohjan rautatieasema (, , ratakm 189+639) on rautatieliikennepaikka -radalla Hangon Lappohjan taajamassa noin 17,5 kilometriä Hangosta Tammisaaren suuntaan. Asema avattiin lokakuussa 1873, samaan aikaan Hyvinkään ja Hangon välisen rautatien kanssa. Haapamäki–Seinäjoki-rata
Rataosuus Tampere–Haapamäki–Seinäjoki valmistui vuonna 1882. Se oli valmistuessaan osa Helsingistä Pohjanmaalle johtavaa päärataa. Liikenne oli vilkasta vuoteen 1971 asti, jolloin valmistui Tampere–Parkano–Seinäjoki-oikorata. Aunuksen rata
Osakeyhtiö Läskelä Aktiebolag osti Leppäkoski Fabrikers Ab -yhtiön ja halusi ulottaa haararadan Läskelään saakka, jotta Läskelän tehtaan tuotteiden kuljetus paranisi. Valtioneuvosto suostui 17. tammikuuta 1924 Läskelän tehdasosakeyhtiön anomukseen Jänisjärvi–Harlu-radan jatkamiseksi osakeyhtiön omistamalle Läskelän tehtaalle ehdolla, että toiminimi ottaa osaa rakennuskustannuksiin 1 700 000 markalla. Tutkimus tällä 8,5 kilometrin pituisella radalla oli toimitettu 1923. Työt aloitettiin helmikuussa 1924. Samana vuonna saatiin lähes kaikki pengerrystyöt sekä kiskotus valmiiksi ja rata osittain sorastetuksi. Myös Löytyojan 20 metrin holvisilta ja radan rummut saatiin valmiiksi. Rata avattiin yleiselle liikenteelle 1. kesäkuuta 1925. Lahden oikorata
Kerava–Lahti-rautatielinja on valtion Ratahallintokeskuksen 331 miljoonan euron hanke ja samalla myös yksi suurimmista suomalaisista julkisen rakentamisen hankkeista vuosiin. Rautateillä vastaavan kokoinen edellinen hanke oli Jämsänkoski–Jyväskylä-rautatie, joka valmistui vuonna 1977. Radan koko pituus on 74 kilometriä, josta 63 kilometriä on kokonaan uutta osuutta. Uusia rautatieasemia rataosuudella ovat Mäntsälän rautatieasema ja Haarajoen rautatieasema Järvenpäässä. Siltoja rataosuudella on 76. Hangonsaaren ratapiha
Hangonsaari (, 01. kesäkuuta 2003 saakka "Rikkihappo", ratakm 269+655) on Suomen rataverkon liikennepaikka Uudessakaupungissa. Liikennepaikka sijaitsee Hangonsaaressa, jolta on pengertie mantereen puolelle. Saarella toimii Yaran lannoitetehdas, jota liikennepaikka palvelee. Hangon maalaiskunta
Hangon maalaiskunta () oli Länsi-Uudellamaalla, Hankoniemellä sijainnut Suomen kunta, joka senaatin vuonna 1909 antaman päätöksen mukaan oli määrä erottaa Bromarvista omaksi kunnakseen, mutta joka käytännössä ei koskaan toiminut itsenäisenä kuntana. Vuoden 1977 lähtien alusta kunnan aiottu alue kuuluu Hangon kaupunkiin. Hangon laajentamissuunnitelma
Hangon tukikohdan komentaja kontra-amiraali S.F. Belusov hahmotteli perussuunnitelman elokuussa 1940 suhteuttaen ne Neuvostoliiton Itämeren laivaston kokonaissuunnitelmaan. Itämeren laivaston yleissuunnitelma puolestaan valmistui 1. syyskuuta 1940. Yleissuunnitelman Hangon laajentamissuunnitelma perustui tilanteeseen, jossa Suomi olisi talvisodan tapaan yksin tai korkeintaan Ruotsin tukema. Tällöin Itämeren laivaston tehtävänä oli yhteyksien katkaisu Itämerellä, Pohjanlahdella ja Suomen saaristossa. Belusov olikin pahoillaan, ettei talvisodassa oltu kyetty hyökkäämään Ahvenanmaalle, koska kuljetusaluksia ei ollut käytettävissä tarpeeksi. Näiden varmistusten jälkeen Hangosta voitiin tällöin hyökätä sisämaahan. Tämän hyökkäyksen edellytettiin puolestaan toteutettavan Leningradin sotilaspiirin saamien ohjeiden mukaan yhdessä Viipurista länteen tapahtuvan hyökkäyksen kanssa. Hangon lounaisrintaman ja Viipurin kaakkoisen rintaman oli tarkoitus luoda myös pohjoinen rintama Sallan kohdalle, joka katkaisisi Suomen. Syksyllä 1940 muutettiinkin joukkojen johto-organisaatiota maasodankäyntiä silmällä pitäen, kun Hangossa sijaitsevat joukot siirrettiin Itämeren laivastosta Leningradin sotilaspiirin alaisuuteen. Raseon
Raseon oli alunperin vain pieni kylä. Paikalla on ollut satama vuodesta 1909 lähtien, mutta sillä oli aluksi merkitystä vain paikallisesti. Kaupunki kasvoi vasta, kun satama avattiin kansainväliselle kaupalle vuonna 1912 ja kun Hoeryongin-Unggin rautatie valmistui vuonna 1933. Satamaa käytettiin Japanin ja Koillis-Kiinan välisessä liikenteessä, jolle se osoittautui nopeasti liian pieneksi. Tätä varten valmistui uusi satama vuonna 1932 noin 25 kilometriä etelään Tumenjoen suulta.Korean sodan jälkeen satama mentetti kaupallisen merkityksensä ja sitä käytettiin laivaston tukikohtana, sekä kalastuksessa. Vuonna 1968 kaupunkiin valmistui Neuvostoliiton tuella Sŭngrin kemikaalikompleksi, jossa toimii öljynjalostamona. Sen toiminta on ajoittain ketkeillut taloustilanteesta ja öljyntuonnista riippuen. Nordlandsbanen
Radan ensimmäinen osuus Trondheimistä Helliin avattiin liikenteelle 1882 osana Meråkerbanenia. Vuonna 1902 rata valmistui Levangeriin saakka, Verdaliin 1904 ja Sunnaniin 1905. Radan rakentaminen jatkui siten, että rata valmistui Snåsaan 1926 ja Grongiin 1929. Haararata Grong–Namsos valmistui 1933. Vuoteen 1940 mennessä rata oli avattu liikenteelle Hellin ja Mosjøenin välisellä osuudella. Toisen maailmansodan aikana rakennustyöt jatkuivat saksalaisten valvonnassa, ja vuoteen 1945 mennessä rata oli valmistunut Dunderlandiin saakka. Bodøhön saakka rata valmistui 1962. Rantarata
Erilaisia mekaanisia kanki- ja kampiasetinlaitteita oli rantaradalla käytössä vuoteen 1993, jolloin viimeinen mekaaninen asetinlaite poistettiin käytöstä Turussa. Paikalliset junasuorittajat poistuivat kauko-ohjauksen tulon myötä. Helsinki–Huopalahti-osuus saatiin kauko-ohjatuksi Helsingistä käsin jo vuonna 1976. Sen jälkeen kauko-ohjaus valmistui Kirkkonummi–Karjaa-välille 1993 ja Turkuun asti 1995. Espoo–Kirkkonummi-väli tuli kauko-ohjatuksi keväällä 1996 ja Espoo–Huopalahti-väli syksyllä 1996, jolloin koko rantarata oli saatu kauko-ohjauksen piiriin. Kauko-ohjausjärjestelmänä on vuonna 1990 valmistunut HELKA (Helsingin kauko-ohjaus), joka kuitenkin korvataan vuonna 2010 käyttöön tulevalla ESKO-järjestelmällä (Etelä-Suomen kauko-ohjaus). Savon rata
Savon radan Pendolino-liikenne alkoi 5. kesäkuuta 2005 (Iisalmesta Kuopion ja Mikkelin kautta Helsinkiin, Pieksämäki–Kuopio-välillä oli liikennöity jo aiemmin).Lahti–Heinola-rata valmistui vuonna 1932. Jo silloin oli suunnitelmissa, että rataa olisi myöhemmin jatkettu Savon radalle, johon se olisi liittynyt Mäntyharjussa tai Mikkelissä. Tämä olisi tarjonnut Savon radan varrelta nopeamman rautatieyhteyden Helsinkiin. Suunniteltu jatke jäi kuitenkin rakentamatta eikä sitä ole myöhemminkään toteutettu, mutta uusia suunnitelmia sen rakentamisesta on vuosikymmenien kuluessa esitetty useita kertoja. Hangon satama
Hangon Satama Oy ( Ab, Ltd, LOCODE: FI HKO) on Hangon kaupungin omistama osakeyhtiö. Se on Suomen eteläisin satama. Hangon satama koostuu kolmesta satamanosasta: Länsisatamasta, Ulkosatamasta ja Koverharin satamasta, jotka kuuluvat Hangon Satama Oy:n yhtiön hallintaan. Hangon satama on perustettu vuonna 1872. Transfennica on sataman suurin käyttäjä. Finnlines ilmoitti tammikuussa 2018 siirtävänsä Rostockiin kulkevan reittiliikenteen Hangon Satamaan. Hangon Rannikkopatteristo
Neuvostoliitto pommitti Hankoa 30. marraskuuta 1939 ja aiheutti kaupungille vahinkoja ja yhden kuolonuhrin. Samana päivänä saatiin tieto, että Neuvostoliiton uusin risteilijä Kirov oli lähtenyt tukikohdastaan Liepajasta. Suomen rataverkon historia
Savon rata Kouvolasta Kuopioon saakka oli valmis vuonna 1889, ja se avattiin liikenteelle 1.10.1889. Haaga (kauppala)
Helsinki–Turku-rautatietä rakennettaessa tehtiin kuuden kilometrin päähän Helsingin asemasta pysäkki, joka sai nimen Huopalahti, ruotsiksi "Hoplaks haltpunkt". Säännöllinen liikenne radalla alkoi 1903. Maanomistaja M. G. Stenius myi ja vuokrasi tontteja pysäkin läheltä huvila-asutusta varten. Alueesta tuli 1906 Haagan taajaväkinen yhdyskunta, ja se oli itsehallinnollinen osa Helsingin pitäjää (nyk. Vantaa). Vuodet 1920–1922 se jatkoi itsehallinnollisena osana Huopalahden kuntaa, josta se vuoden 1923 alussa erotettiin eri kunnaksi. Nimeksi tuli Haagan kauppala. Sen Ruskeasuo- ja Uusipelto-nimiset alueet siirrettiin vuoden 1926 alussa Helsingin kaupunkiin. Nämä yhteensä 5,3 hehtaarin alueet sijaitsivat saarekkeina Helsingin kaupungin rajojen sisäpuolella. Chongqing
Chongqingin ja Chengdun välinen rautatie valmistui vuonna 1952 ja se on nykyisin tärkeä Chengdun tasangon Jangtseen yhdistävä liikenneväylä. Chengdun-Baojin rautatie valmistui neljä vuotta myöhemmin ja yhdistää Chongqingin Longhain rautatien kautta koko Koillis-Kiinaan. Tämä rautatie yhdistää sen myös Wuhaniin Hubein maakunnassa, jonne kulkee myös Chongqingin-Xiangfanin välinen rautatie. Chongqingin ja Guiyangin välinen rautatie yhdistää kaupungin puolestaan Guizhoun maakuntaan etelässä ja samaan rautatiehen yhdistyy myös rautateitä Yunnanista ja Guangxista. Hiljattain rakennettuja rautateitä ovat vuonna 2007 valmistunut Chongqingin ja Huaihuan välinen rautatie, sekä Chongqingin ja Suiningin välinen rautatie. Ensimmäiset autotiet alueella rakennettiin vuonna 1933 ja Japanin vastaisen sodan takia alueelle rakennettiin kattava maantieverkosto. Suurimmat tiet johtavat Guiyangiin etelässä, Wanzhouhun koillisessa ja Chengduun luoteessa. Kaupungin ydinkeskustassa Jangtsen ja ja Jialingin ylittävät lukuisat sillat ovat tärkeitä liikenneväyliä. Suomen rataverkon historia
Alkuperäinen Karjalan rata Viipurista Sortavalan kautta Joensuuhun sekä haararata Antreasta Imatralle rakennettiin vuosina 1890-1894. Myöhemmin sitä jatkettiin Joensuusta Lieksaan 1910,Nurmekseen 1911 ja sieltä edelleen Kontiomäen kautta Ouluun. Nurmeksen ja Oulun välinen rataosa valmistui vaiheittain vuosina 1926–1930. Kannonkoski
Kunnan itsenäistymishankkeen syntymiseen vaikutti pitkälti niin usko omiin voimiin kuin huonot kulkuyhteydet silloisilla kulkuneuvoilla. Manttaalinomistajien hevos- ja käsivoimin rakentamat sekä osin hätäaputöinäkin teetetyt soisen ja routaisen sydänmaan halkaisemat maantiet olivat heikkokuntoisia. Säännöllinen linja-autoliikenne Kannonkoskella aloitettiin 1930-luvun lopulla reitillä Huopanankoski – Kannonkoski – Saarijärvi – Uurainen – Jyväskylä. Kannonkosken kautta kulkevat Jyväskylä–Haapajärvi-rata, josta Kannonkosken osuus valmistui vuonna 1960, kantatie 77 (Sininen tie) sekä seututie 648. Kannonkosken kunnan alueella on toiminut kolme varsinaista rautatieliikennepaikkaa asemarakennuksineen: Enonjärvi, Kannonkoski ja Varanen. Seisakkeita Kannonkosken alueella on ollut useita. Paikkakunnalla oli 1960-luvulla myös soranajossa käytetty ns. kolmioraide Teeriharjun hiekkamontuille. Säännöllinen henkilöliikenne rataosuudella lopetettiin 1968 ja nykyään rataa käytetäänkin lähinnä puutavaran kuljetuksiin, vaikka sen kunnostamisesta on käyty keskustelua . Kannonkoskea lähimmät henkilöliikenteen rautatieliikennepaikat sijaitsevat Ähtärin Myllymäellä ja Jyväskylässä. Lähin merisatama sijaitsee noin 150 km:n päässä Kokkolassa. Hangon Rannikkopatteristo
Kun Saksan Itämeren-divisioona nousi maihin Hangossa 1918 venäläiset Suomessa talvehtivat laivasto-osastot lähettivät valtuuskunnan Hankoon sopimaan saksalaisten kanssa, että he jättäytyvät eroon Suomen sisällissodan tapahtumista ja toivovat saksalaisen divisioonan jättävän koskematta Suomen satamissa talvehtivat sota-aluksensa. Näin sovittiin ja asiasta lyötiin kättä päälle. Asiasta tuskin on muuta kunnon dokumenttia kuin valtakirja, jonka venäläinen lähetti heti kiireesti vei asianosaisille aluksille. Jos näin ei olisi tehty, Suomi olisi saanut yllin kyllin sotalaivoja perustakseen kunnollisen laivaston, eikä mitään rannikkotykistöä olisi edes perustettu.Valmistaja: Obuhovin terästehdas Venäjä. Suurin ampumaetäisyys 36 km. 1930-luvun alussa tykkien suuntaus- ja latauskoneistot sähköistettiin ja betoniasemia parannettiin. Kaksi tykkiä siirrettiin 1930-luvulla Viipurinlahdelle Ristiniemeen.Valmistaja: Bethlehem Steel Co. Yhdysvallat. Tykit oli alun perin tilannut Chilen hallitus, mutta se ei lunastanut niitä. Venäjä osti ne ja sijoitti uuteen merilinnoitukseensa. Lähtiessään pois 1918 Venäjän keisarikunnan sotilaat veivät mennessään tykkien sulkulaitteet, mutta uudet sulkulaitteet saatiin ostettua Bethlehem Steel Co:lta Yhdysvalloista. Tykkeihin asennettiin 1935 alkaen sähkösuuntaus ja niitä muutenkin parannettiin, joten niiden kantama parani alkuperäisestä 18 km:stä yli 25 km:iin, kuten Russarön taistelussa nähtiin. Moskovan rauhan ajaksi tykit evakuoitiin pois ja jatkosodan sytyttyä niistä kolme asennettiin takaisin. Loput kolme asennettiin 1945. Kaikki kuusi tykkiä olivat Russarössä vuoteen 1983 asti, jolloin niistä neljä romutettiin ja kaksi tykkiä, varaputki ja varakehto museoitiin Russarön saarelle alkuperäisiin paikkoihinsa.Ranskalaisen Gustave Canet:n (1846 - 1913) suunnittelema raskas tykki, joita on valmistettu sekä Ranskassa, että lisenssillä Venäjän eri konepajoilla. Suomessa Tampellan tehtailla tehtiin niihin uudet putket 1950-luvulla, jolloin pituuskaliiperiksi tuli 50, 152/50 T. Kun 1930-luvulta alkaen tykkejä parannettiin kääntämällä jousipalautin ja nestehidastin putken päälle saatiin ampumaetäisyys parannettua 20 km:iin. Latausjärjestelmää parannettiin siten, että tykkiä ei tarvinnut ladatessa kääntää latauskorolle ja tulinopeus saatiin suuremmaksi. Näitä tykkejä oli puolustusvoimilla satakunta kappaletta ja niistä tuli rannikkotykistön pääase järeiden tykkien käytyä vanhanaikaisiksi. Niitä käytettiin 1990-luvulle asti.Tämä oli tilanne 1921 kun Turun Erillinen Rannikkopatteristo aloitti toimintansa. Sotaan asti tilanne pysyi suunnilleen samana. Sodanajan ryhmityksen muuttuessa tilantenen mukaan myös linnakkeet, ja aseet niiden mukana muuttuivat moneen kertaan. Uusia linnakkeitakin linnoitettiin, mm. Hästö-Busö, joka linnoitettiin juuri sodan alkaessa ja sen kestäessä ja varustettiin neljällä raskaalla Canet'lla. Hangon Keksi
Vuonna 1927 tehtaan osti Oy Karl Fazer Ab, joka oli jo kolmisen vuotta valmistanut keksejä Helsingissä. Fazer valmisti Hangossa pitkään muun muassa Albert- ja Marie-keksejä. Lakritsituotannon Fazer siirsi Hangosta Helsinkiin 1930. Vuonna 1947 Biscuit-tehtaan nimeksi otettiin Hangon Keksi – Hangö Kex. Hangon linnoitus
Suomen sodan aikana Hangon linnoitus joutui venäläisille ilman taisteluita. Venäläiset jatkuivat 1800-luvulla linnoitustöitä. Krimin sodan alkaessa Gustavsvärnin linnakkeessa oli 61 tykkiä ja linnake torjui sodan aikana englantilaisten laivastohyökkäyksen. Hangon linnoitusta alettiin kuitenkin pitää liian kalliina ylläpitää ja niinpä Gustavsvärnin, Kustaa Aadolfin ja Meijerfeldtin luodoilla olleet linnakkeet räjäytettiin loppukesästä vuonna 1854. Suomen rataverkon historia
Ensimmäinen rataosuus avattiin Helsingistä Hämeenlinnaan 17. maaliskuuta 1862, rakennustyöt alkoivat vuonna 1857. Toinen raide rakennettiin Pasilan ja Tikkurilan välille vuonna 1899, seuraavana vuonna sitä jatkettiin Keravalle saakka. Kolmas raide tehtiin Helsingistä Tikkurilaan vuonna 1972 ja Tikkurilasta pohjoiseen vuonna 1981. Huopalahden rautatieasema
Huopalahden asemalla pysähtyivät aikoinaan myös Turun suunnan matkustajajunat. Kun 1970-luvulla alettiin rakentaa lähiliikennerataa Martinlaaksoon, sen erkaneminen rakennettiin Huopalahteen. Radan rakennustyöt aloitettiin 1971 ja rata valmistui 1975. Henkilöratapiha järjestettiin siten, että sen neljästä raiteesta kaksi keskimmäistä johdettiin kohti Pitäjänmäkeä ja reunimmaiset Martinlaakson radalle. Lipunmyynti sijoitettiin ratapihan alittavaan tunneliin vuonna 1976. Ratapiha muutettiin nykyiselleen Leppävaaran kaupunkiradan rakentamisen yhteydessä vuosina 2000–2002. Lipunmyynti suljettiin väliaikaisesti myymälässä sattuneen vesivahingon vuoksi vuonna 2000 ja lopullisesti seuraavana vuonna. Valimon rautatieasema
Rantarataa alettiin rakentaa vuonna 1901 Helsingistä Karjaalle. Rataosa kulki Pitäjänmäen teollisuusalueen lävitse. Pasilan ja Espoon välille rakennettiin 17,8 kilometriä pitkää toista linjaraidetta alettiin rakentaa vuonna 1911 ja se saatiin valmiiksi vuonna 1920. Vajaa kolmekymmentä vuotta tämän jälkeen alettiin rakentaa Pitäjänmäessä sijaitsevalle Strömbergin teollisuusalueelle junaseisaketta. Huutokoski–Parikkala-rata
Esitys rataosan Savonlinna–Pieksämäki ja Huutokoski–Varkaus-haaran rakentamisesta tehtiin rautatiekomitean ehdotuksesta vuoden 1897 valtiopäivillä. Rataosan rakentamispäätös tehtiin 12. tammikuuta 1911 ja rataosan rakentaminen aloitettiin syyskuussa 1911. Rataosa avattiin väliaikaiselle liikenteelle marraskuussa 1913 ja säännölliselle liikenteelle koko rataosa avattiin vuonna 1914. Pieksämäki–Savonlinna-rataosan asemat rakennettiin Thure Hellströmin laatimien piirustusten mukaan. Rataosan huonon kunnon vuoksi Huutokoski–Savonlinna-väliltä lakkautettiin henkilöliikenne vuonna 1988, jolloin rataosa jäi vain pelkästään tavaraliikenteen käyttöön. Huutokosken ja Savonlinnan välinen rataosuus perusparannettiin 42 miljoonalla eurolla vuonna 2008, mutta rataosan käyttö oli parannuksen jälkeen vähäistä. Perusparannetun rataosan kunto olisi mahdollistanut henkilöjunaliikenteen käynnistämisen. Liikennevirasto sulki päätöksellään Rantasalmi–Savonlinna-rataosuuden 1. syyskuuta 2015. Rataosuuden sulkeminen mahdollistaa Laitaatsalmen syväväylän rakentamisen. Laitaatsalmen rautatiesilta puretaan ja rataa kilometrin verran. Uusi Laitaatsalmen kääntyvä rautatiesilta maksaisi noin 12 miljoonaa euroa. Rahoitus uutta siltaa varten myönnetään vain, jos Huutokoski–Savonlinna-rataosalle tulee käyttöä. Hyvinkää–Karjaa-rata
Tämä rata on alkuaan osa Hyvinkään ja Hangon välistä, Suomen ensimmäistä yksityisin varoin rakennettua leveäraiteista rautatietä. Rataosuus rakennettiin vuosina 1871–1873, ja sen rakentamisen rahoittivat pietarilaiset liikemiehet. Hankkeen etuna nähtiin Hangon edullinen sijainti talvisatamana, joka pysyi pitkään jäätymättömänä ja mahdollisti siten ulkomaankaupan talviaikanakin. Toiminta osoittautui kuitenkin tappiolliseksi, pietarilaiset liikemiehet menettivät omaisuutensa ja rata päätyi valtion omistukseen parin vuoden kuluttua sen avaamisesta. Haapamäki–Jyväskylä-rata
Rautatie tehtiin rakentamiskustannusten säästämiseksi suurilla nousuilla ja jyrkillä kaarteilla. Radan kuljetuskyky oli tämän vuoksi rajoitettu ja junat pystyivät olemaan enintään 12 vaunun mittaisia., Radan uudelleenrakentamisesta päätettiin 1910-luvulla, mutta työt eivät juuri edenneet ja ne keskeytyivät kokonaan vuonna 1920 rahojen loputtua. Perusparannustyöt jatkuivat muutamaa vuotta myöhemmin ja uudistettu rata valmistui vuonna 1926. Uusi rata kulki monin paikoin eri linjalla kuin vanha ja asemienkin paikat siirtyivät Tiusalassa, Huttulassa, Koskensaarella, Kintaudella, Kuohulla ja Vesangassa. Rataosalle rakennettiin 350 metrin pituinen Möykynmäen tunneli Vesankaan. Vanha rata jäi tavalliseksi tieksi ja jäljet alkuperäisestä radasta ovat yhä nähtävissä – esimerkiksi Keljonkatu Jyväskylässä kulkee melkein koko matkan vanhaa ratapenkkaa pitkin. Hangon Itäsatama
Hangon Itäsatama on huvivenesatama Hangon Itälahdessa. Sitä ylläpitää pursiseura Hangö Segelföreningen. Satama rakennettiin heti Hangon kaupungin perustamisen jälkeen, ja laituri valmistui 1879 ja venesatama 1880. Sen pohjoispuolella on satamamakasiineja. Alue on valittu valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Hanko-Pohjoinen
Hanko-Pohjoinen (, ) on seisake Hangon kaupungissa Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla Karjaa–Hanko. Liikennepaikka sijaitsee noin kilometrin päässä Hangon rautatieasemalta pohjoiseen ratapihan päädyssä. Seisakkeella pysähtyvät Karjaan ja Hangon väliset taajamajunat. Seisakkeen liikennepaikkarakennus paloi vuonna 2011 ja on purettu. Helsingin satamarata
Satamaradan rakennustyöt alkoivat vuonna 1891. Ensimmäinen juna Eteläsatamaan ajoi joulukuussa 1893, ja rata vihittiin käyttöön seuraavana keväänä 8. huhtikuuta 1894, jolloin se ulottui Vanhan kauppahallin kohdalle. Radan jatko-osuus Katajanokalle valmistui syyskuussa 1895. Uuden radan pituus oli 5,49 kilometriä ja siihen kuului 4,292 kilometriä sivuraiteita. Kaivopuistoon louhittiin myös kallioleikkaus joka myöhemmin vuonna 1952 katettiin 74 metriä pitkäksi tunneliksi. Helsingin päärautatieasema
Radan länsipuolelle jäänyt Kluuvinlahden pohjoisosa täytettiin 1800-luvun lopulla ratapihaa ja makasiineja varten. Vuonna 1894 Helsingin asemalta rakennettiin satamarata etelään, ja 1899 valmistuivat . Hanko (Uusikaupunki)
Hanko on saari Uudessakaupungissa, satama-alueen eteläosassa. Saari on teollisuusaluetta ja siellä sijaitsevat Yaran Uudenkaupungin lannoite- ja typpihappotehtaat. Tehtaiden yhteydessä on oma syväsatama. Tehdasalueella on Hangonsaari-niminen rautatieliikennepaikka, jota käytetään Yaran kuljetuksiin. Tehdas aloitti toimintansa vuonna 1965 Rikkihappo Oy:n nimellä, myöhemmin siitä tuli Kemira. Santalan seisake
Tammisaaresta Hankoniemelle johtaneen vanhan maantien varrella sijainneessa Santalan kartanossa toimi 1870-luvulle saakka kestikievari. Hangon rata linjattiin kartanon kohdalla noin kilometrin maantietä etelämmäksi. Kartanon merkitys korostui, kun sen päärakennuksessa aloitti vuonna 1909 toimintansa kristillinen kansanopisto. Hangon aseman alainen Santalan laituri avattiin vuonna 1898 ja sen länsipuolella otettiin samaan aikaan käyttöön puutavaran kuormausraide. Talvisodan jälkeen maaliskuussa 1940 Santalan laiturivaihde joutui Hangon vuokra-alueelle. Haaga (kauppala)
Yksiraiteinen sähköraitiotie aloitti liikenteen Haagan ja Helsingin välillä 1914. Suoraan Haagaan menevät vaunut lähtivät aluksi Ylioppilastalolta 20 minuutin välein, myöhemmin niiden lähtöpaikaksi tuli kauppatori. Haagassa päätepysäkki sijaitsi lähellä paikkaa, jossa rantarata nykyisin ylittää Hämeenlinnanväylän. Vuonna 1927 Haagan raitiotie myytiin Helsingin Raitiotie- ja Omnibus Osakeyhtiölle. Numeron asemesta linjan tunnuksena käytettiin H-kirjainta vuoteen 1953 saakka, jolloin linja lopetettiin.. Hanko
Ruotsalaiset tekivät hämäläisiä vastaan niin sanotun toisen ristiretken 1200-luvun puolivälissä. Sotaretken jälkeen tapahtunut ruotsalaisten Uudenmaan kolonisaatio toi siirtolaisia myös Hankoon. Näin sai alkunsa myös alueen ruotsinkielinen nimistö. 1400-luvulla Hangossa alettiin käyttää satamana Tulliniemen kärkeä, jonka edustalla sijaitsee Gambla Tullen- ja Kobben-luotojen välissä Hauensuoli, kapea, mutkitteleva salmi. Sinne merenkulkijat tekivät aikansa kuluksi kalliopiirustuksia. Hauensuolessa on 650 tunnettua vanhaa kalliokaiverrusta, joista vanhimmat ovat 1500-luvulta. Monet ovat merenkulkijoiden jättämiä nimikirjoituksia ja muita merkintöjä, kuten kuvia ja vaakunoita, ja joukossa on myös paikalla käyneiden kuuluisuuksien jättämiä merkintöjä. Tulliniemessä sijaitsee Hangon ulkosatama ja Suomen Vapaasatama. Haapamäki–Pori-rata
Ensimmäiset aloitteet radan rakentamiseksi tehtiin jo 1800-luvun lopulla, mutta säätyvaltiopäivät hylkäsi hankkeen vuonna 1900. Asia tuli jälleen ajankohtaiseksi Suomen itsenäistyttyä ja vuodesta 1922 lähtien käytiin sitkeitä kiistoja radan suunnasta, mikä viivästytti rakennustöiden aloittamista; sekä Ruovesi että Virrat halusivat uuden rautatien kulkevan kirkonkyliensä kautta. Vuonna 1927 tehtiin koneelliset tutkimukset Porin ja Lapinnevan välisellä 93 kilometrin pituisella osuudella ja seuraavana vuonna kiistellyllä loppuosalla. Valtioneuvosto vahvisti rakennussuunnitelman vuonna 1929 ja vielä samana vuonna aloitettiin ratapenkereiden teko Porissa. Haapamäen radan rakentamiseen liittyen Porin rautatieasema siirrettiin lähes 1,5 kilometriä alkuperäiseltä paikaltaan kaakkoon ja uusi asema ratapihoineen rakennettiin vuosina 1929–1933. Vuonna 1935 aloitettiin radan pengerrystyöt ja kiskotus myös Haapamäen suunnasta.
Haapamäen ja Porin välinen rataosuus valmistui seuraavasti: Vantaankosken rata
Vantaankosken rata tunnetaan myös Martinlaakson radan nimellä, sillä alun perin se ulottui vain Martinlaaksoon asti. Tästä syystä myös radalla liikennöivien lähijunien kirjaintunnus oli neljän vuosikymmenen ajan . Nykyisin radalla liikennöivien junien tunnukset ovat ja . Vuonna 1991 rataa jatkettiin ulottumaan Vantaankoskelle asti. Rata sai myöhemmin lisää jatkoa, kun Vantaankosken ja Hiekkaharjun yhdistävä Kehärata valmistui vuonna 2015. Uudenmaan maakunta
Niin kutsuttu oikorata Keravalta Mäntsälän kautta Lahteen avattiin 2006. Ratayhteys on kaksiratainen ja sähköistetty, sen suurin sallittu nopeus on 220 km/h. Oikorata lyhensi Helsinki–Pietari-junayhteyttä. 2010-luvun alussa käyttöönotettu suurnopeusjuna lyhensi matka-ajan Helsingistä Pietariin noin kolmeen ja puoleen tuntiin. Helsinki–Viipuri-yhteys lyheni samassa yhteydessä kahteen ja puoleen tuntiin. Uudenmaan halki kulkee 1873 avattu 149 km pitkä sähköistämätön Hanko–Hyvinkää-rata, jolla on lähinnä tavaraliikennettä. Taajamajunia kulkee osuudella Hanko–Karjaa; Karjaan asemalla Hanko–Hyvinkää-rata risteää Turku–Helsinki-radan kanssa. Helsingistä Keravan kautta Porvooseen kulkeva rata puolestaan on museokäytössä. Helsingin paikallisliikenne ulottuu Siuntioon, Tampereelle ja Lahteen. Pääkaupunkiseudulla on lisäksi niin kutsuttu Kehärata, joka yhdistää Vantaankosken radan päärataan. Kesällä 2015 käyttöönotettu raideyhteys liittää Helsinki-Vantaan lentoaseman Suomen rataverkkoon. Haminan rata
Juurikorpi–Hamina-rata eli "JuHa-rata" on 18,7 kilometriä pitkä sähköistetty yksiraiteinen rataosa, joka on valmistunut vuonna 1984. Rata linjattiin siten, että se voisi palvella myöhemmin osana Helsingistä itään suunniteltua HELI-rataa. Radalla on ainoastaan tavaraliikennettä eikä nykyään yhtään tasoristeystä.