Minä vuonna adoptoiminen tuli Suomeen?
Adoptio
Lapseksioton jälkeen adoptoija on huoltajuusvelvollinen ja vastuussa lapsesta. Suomen laki ei tee eroa adoptoidun ja biologisesti saadun lapsen välille, vaan katsoo lapsen huoltajien olevan hänen viralliset vanhempansa. Suomen laissa on myös adoptiolaki, joka määrää missä olosuhteissa lapsen voi adoptoida. Suomessa on tullut voimaan uudistettu adoptiolaki (22/2012) 1.7.2012. Edellinen adoptiolaki tuli voimaan vuonna 1985, ja siinä säädettiin ensimmäistä kertaa kansainvälisestä adoptiosta. Ensimmäinen kotimaan lapsia koskenut adoptiolaki säädettiin jo vuonna 1925.
Adoption edellytyksenä on adoptioneuvonta, joka on lakisääteistä sekä adoptiolasta haluaville vanhemmille että lapsen adoptioon antamista harkitsevalle äidille tai vanhemmille. Aikuisadoptiossa adoptioneuvonta on pakollinen myös adoptoitavalle henkilölle itselleen. Adoptioneuvonnan voi antaa joko oman kunnan sosiaalitoimisto tai kunta voi ostaa palvelun Pelastakaa Lapset ry:ltä. Adoptioneuvonta on maksutonta.
Valkoinen ruotsinhirvikoira
Rotu on ollut Ruotsissa hyväksytty vasta vuodesta 1993. Se on kuitenkin Ruotsissa hyvin yleinen metsästyskoirarotu. Suomessa koiria on vasta noin 500. Ensimmäinen pentue syntyi Suomessa 2000. Texel (lammasrotu)
Texel rotu on risteytetty koska on haluttu saada lihaksikas, vähärasvainen ja nopeakasvuinen rotu, jonka hedelmällisyys on hyvä ja jälkeläisillä olisi alhainen kuolleisuus. Se risteytettiin 1800–luvun loppupuolella Alankomaissa sijaitsevan Texel -saaren pienehköstä alkuperäisrodusta risteyttämällä siihen lincolln-, leicester- ja wensleydales- lammasrotuja. Suomeen rotu on ensiksi saapunut Ruotsin kautta 1960–luvun lopulla. 2000–luvulla rodun geenipoolia Suomessa on laajennettu ja tuomalla Tanskasta siitoseläimiä, ja Uudesta-Seelannista spermaa sekä alkioita. Myöhemmin on myös Englannista ja hollannista tuotu spermaa keinosiemennykseen. Se oli vuonna 2015 Suomen toiseksi suosituin lammasrotu suomenlampaan jälkeen, ja maailmalla rotu on ollut suosituin. Andalusianrottakoira
Suomeen tuotiin muutama yksilö Espanjasta jo ennen kuin rotu oli siellä virallisesti tunnustettu, ja Suomen Kennelliitto hyväksyi lopulta rodun vuoden 2012 lopussa. Tällä hetkellä Suomessa on 5 virallisesti rekisteröityä koiraa. Tämän lisäksi Suomeen on tuotu lukuisia rodun edustajia myös ns. rescuekoirina, mutta niillä ei ole papereita minkä vuoksi niitä ei ole voitu ottaa mukaan virallisiin rekisteröintilukuihin. Maassamme on myös syntynyt yksi rekisteröity pentue kahdelle Espanjan tuonnille. FCI ei kuitenkaan ole tunnustanut rotua, joten se ei saa osallistua kansainvälisiin näyttelyihin Pohjoismaiden ja Espanjan ulkopuolella. Ensimmäinen Suomen muotovalio on narttu Niña de Vientonegro, joka on samalla myös Pohjoismaiden Voittaja 2013. Vuonna 2014 Suomen Kennelliitto päätti antaa rodulle virallisesti suomenkielisen nimen andalusianrottakoira. Adoptianismi
Adoptianismi esittivät 700-luvun lopulla Toledon arkkipiispa Elipandus ja Urgellisin piispa Felix. Useat teologit Kaarle Suuren valtakunnassa (muun muassa Alkuin) vastustivat adoptianismia pitäen sitä Kristuksen jumaluuden kieltämisenä, ja se hylättiin ensin frankkilaisten konsiilissa (792) ja sitten Frankfurtin (794) ja Rooman (799) konsiilissa. Kuvasz
Esimmäinen kuvasz tuotiin Suomeen Ruotsista vuonna 1976. Vuonna 1979 syntyi ensimmäinen suomalainen kuvasz-pentue. 1970- ja -80-luvuilla Suomeen tuotiin useita kuvaszeja lähinnä Ruotsista ja Norjasta, ja vasta vuonna 1989 tuotiin ensimmäinen kuvasz rodun alkuperämaasta Unkarista. Kasvatustyö oli hyvin pienimuotoista aina 1990-luvun alkuun saakka, ja vuonna 1992 syntyi Suomen kolmas kuvasz-pentue. Siitä lähtien pentueita on syntynyt muutamia vuosittain. Suomen kuvaszkanta perustuu pääosin muutaman aktiivisen kasvattajan kasvatustyölle. Tuontikoirista valtaosa on peräisin Ruotsista ja Unkarista. Poroerotus
Vanhin kirjallinen tieto poronhoidosta löytyy kiinalaisesta tekstistä vuodelta 499 ennen ajanlaskun alkua, koskien Fusangin maata Siperiassa. Eurooppalaisissa kirjoituksissa poronhoito tulee esille tuhat vuotta myöhemmin. Vuonna 892 riimukirjoituksessa mainitaan norjalaiskuningas Ottarilla olleen 600 poroa. Suomen porokannoista löytyy kirjallista tietoa vasta 1500-luvun veroluetteloista, parisataa vuotta myöhemmin poroja laskettiin olevan Enontekiöllä 8000 ja Utsjoella 7000. Norjan lappalaiset laidunsivat pitkään porojaan Inarin alueella, mikä osaltaan hidasti koko Koillis-Lapin porotalouden kehitystä. Vuoden 1830 tienoilla Kuusamossakin oli tosin jo noin 13000 poroa. Poronhoidon perusyksikön muututtua siidasta eli lapinkylästä paliskuntaan 1800-luvun aikana myös porojen luettelointi ja niiden laiduntamisen hallinta kehittyivät. Tosin Suomen senaatti antoi vasta vuonna 1898 porojen laiduntamis- ja syöttöoikeutta koskevan päätöksen ja ensimmäinen varsinainen poronhoitolaki vahvistettiin vuonna 1932. Emma (nimi)
Eero Kiviniemi on arvioinut Emman suosion huipun ajoittuneen 1800-luvun Suomessa noin vuoteen 1870 tai hiukan aiemmas. 1900-luvun keskivaiheilla syntyneillä suomalaisilla nimi on melko harvinainen, mutta se palasi muotiin vuosituhannen vaihteessa. 2000-luvulla Emma on ollut Suomen suosituin tytönnimi ainakin 2003, 2004 ja 2005, 2008 ja 2013. Kaikkiaan nimi oli Väestörekisterikeskuksen tietojen mukaan annettu Suomessa toukokuuhun 2018 mennessä 21 798 naiselle ja muutamalle miehelle. Samaa sukupuolta olevien parien adoptio-oikeus
Samaa sukupuolta olevien parien adoptio on laillista seuraavissa valtioissa: Alankomaat, Andorra, Belgia, Englanti ja Wales, Espanja, Etelä-Afrikka, Islanti, Norja, Ruotsi, Tanska ja Uruguay. Yhdysvalloissa adoptio on sallittu seuraavissa osavaltioissa: Kalifornia, Massachusetts, New Jersey, New Mexico, New York, Ohio, Vermont, Washington, Wisconsin ja Washington (D.C.) , samoin suuressa osassa Kanadaa ja joissakin Australian osavaltioissa. Israel, Ranska, Saksa ja Suomi sallivat sisäisen adoption: rekisteröidyssä parisuhteessa toinen puolisoista voi adoptoida kumppaninsa biologisen (tai adoptoidun) lapsen. Joissakin maissa, kuten Irlannissa, adoptiota voi hakea yksittäinen henkilö seksuaalisesta suuntautumisesta ja asuinkumppanista riippumatta. Vammaisuus
1900-luvun alussa Suomeen levisi rodunjalostusajattelu, jossa koettiin uhaksi "degeneraatio" eli "rappeutuminen": perinnöllisten vikojen jatkuva lisääntyminen. Tällöin hallitus alkoi nähdä kehitysvammaiset henkilöt ihmisarvottomina ja hyödyttöminä. Hallitus näki laitoshoidon nähtiin välttämättömänä yhteiskunnan suojelemiseksi. Suomessa hyväksyttiin avioliittolaki vuonna 1929, jossa avioesteiksi säädettiin mielisairaus ja ”tylsämielisyys” sekä pakkosterilisaation laillistava sterilisaatiolaki vuonna 1935. Lakien tavoitteena oli, etteivät yhteiskunnan ei-toivotut yksilöt pystyisi lisääntymään. Islam Suomessa
Seuraavan kerran Suomeen saapui muita muslimeita kuin tataareja vasta 1960-luvulla. Maahanmuutto oli vähäistä aina 1980-luvulle saakka, mutta muslimeja saapui jonkin verran Pohjois-Afrikasta ja Lähi-idästä. Syinä maahanmuuttoon olivat avioliitto, yliopisto-opiskelu sekä jonkin verran seikkailu tai työnhaku. Vuonna 1986 Helsinkiin perustettiin Suomen islamilainen yhdyskunta. 1980-luvun loppupuolella maahanmuutto kasvoi ja painopiste siirtyi pakolaisuuteen sekä humanitaariseen maahanmuuttoon. Neuvostoliiton romahduksen myötä maahanmuutto lisääntyi voimakkaasti 1990-luvun vaihteessa. Muslimeista saapui erityisesti kurdeja Irakista, Iranista ja Turkista sekä somaleita. Vuodesta 1993 lähtien muslimipakolaisia saapui entisen Jugoslavian alueelta sekä myöhemmin Afganistanista. Arviolta kaksi kolmasosaa muslimeista saapui Suomeen humanitaarisista syistä. Cornish rex
Rekisteröityjä cornish rexejä on Suomessa lähes 2000, joten rotu ei ole erityisen harvinainen, mutta ei kaikkein tavallisimpiakaan. Ensimmäiset cornish rexit tuotiin Suomeen vuonna 1967, kasvatus alkoi vuonna 1968. Kishunkoira
Vaikka hokkaido ja kainkoira tuotiin Suomeen keskikokoisista japanilaisista pystykorvista ensimmäisinä, kishu on nykyisin niistä yleisin: Suomessa on tällä hetkellä rekisteröity 17 koiraa. Ensimmäinen yksilö tuotiin tänne vuonna 2010 Alankomaista of Mogeki -kennelistä. Samasta kennelistä on sittemmin tuotu kolme koiraa lisää, minkä lisäksi Japanista on tuotu yksi Ise Yamatosou -kennelistä ja Tšekistä kaksi Gentle Heart -kennelistä. Ensimmäinen pentue syntyi vuoden 2012 lopulla Hokuoukensha No -kenneliin. Vuoden 2013 lopussa tuotiin Japanista yksi uros lisää rikastuttamaan suomen Kishukantaa. Suomenhevonen
Joillakin tiloilla erityisesti eteläisessä Suomessa käytettiin tiettävästi usean eri lämmin- ja täysverisen rodun oriita: esimerkiksi eräs pernajalainen upseeri kasvatti arabianhevosia. Nämä risteytykset olivat todennäköisesti yrityksiä saada näyttäviä ajohevosia. Eräs merkittävä epäonnistuminen risteyttämisessä tapahtui vuonna 1875, jolloin Porvooseen perustettiin siittola tuomaan ja kasvattamaan norfolkinravureita – rotua, jolla on ollut merkittävä vaikutus useisiin ajohevosrotuihin mukaan lukien amerikanravuri. Risteytysjälkeläisten ulkonäköä ylistettiin, mutta niiden luonne ja juoksulahjat paljastuivat kehnoiksi. Suomen suuren, yli 200 000 eläimen vahvuisen hevoskannan sekä myöhemmän puhdasjalostusinnostuksen vuoksi maatiloilla harrastetulla risteytystoiminnalla ei lopulta ollut merkittävää vaikutusta suomalaiseen hevoseen. Pitkäkarvainen hollanninpaimenkoira
Ensimmäinen Suomeen tuotu hollanninpaimenkoira oli pitkäkarva ja se tuotiin vuonna 1989, mutta rekisteröitiin vasta seuraavan vuoden puolella. Ensimmäinen pentue syntyi maassamme vuonna 1994. Alusta asti pitkäkarva on ollut yleisin karvamuunnos maassamme, mutta lyhytkarva ohittanee sen kokonaisrekisteröinneissä lähivuosina. Hollannin jälkeen Suomessa on maailman eniten pitkäkarvaisia hollanninpaimenkoiria. Pakkokasvatus
Pakkokasvatus on aiemmin käytössä ollut nimitys yhteiskunnan alaikäiseen rikoksentekijään kohdistamille toimille. Nykyisin vastaavia toimia Suomessa ovat huostaanotto, kasvatus lastenkodissa, nuorisokodissa tai koulukodissa ja avohuolto. Pakkokasvatusta () nimitettiin myös suojelukasvatukseksi ("Fürsorgeerziehung"), koska Saksan eri osavaltioissa käytettiin eri nimityksiä. Toisinaan Suomessa nimitettiin pakkokasvatukseksi valtion kustantamaa kasvatusta ja suojelukasvatukseksi kunnan, yhdistyksen tai yksityisen henkilön järjestämää kasvatusta. Lainsäädäntöön pakkokasvatus otettiin ensimmäisenä Englannissa 1854. Vesipelastus
Suomeen vesipelastuskoe rantautui vuonna 1989. Virallinen koemuoto vesipelastuksesta tuli vuonna 1992. Ensimmäinen vesipelastusvalio oli saksanpaimenkoira Tafuterryn Cerry l. Bertta (13.10.1991- 29.06.2001). Amerikanstaffordshirenterrieri
Amerikanstaffordshirenterrieri on amerikkalainen koirarotu. Suomeen ensimmäinen amerikanstafforshirenterrieri saapui vuonna 1985, saksalainen Rachel Vom Simba-Camp. Ensimmäinen kyseisen rodun pentue syntyi Suomessa vuonna 1987. Amerikanbully
Rotu rantautui Suomeen vuonna 2008, ja nykyisin sitä kasvattaa ainakin yksi suomalainen kennel. Tämä on herättänyt keskustelua siitä, tulisiko rotu hyväksyä Suomen Amerikkalaisperäisten Työkoiraharrastajien Yhdistyksen piiriin, ja ongelmaksi koetaan lähinnä se ettei kyseessä ole varsinaisesti työkoirarotu. Suomessa olevat amerikanbullyt edustavat rakenteeltaan ja ulkoiselta rotutyypiltään enimmäkseen hillitymmästä päästä olevaa "Razor's Edge" -linjaa, eivätkä ole esimerkiksi yhtä matalia, lyhytraajaisia tai bulldoggimaisia kuin valtaosa amerikkalaisista linjoista. Moni tällainen terverakenteisempi yksilö muistuttaakin enemmän pitbullia. Suomesta löytyy myös jonkin verran "Gott"-, "Khangis Khon" -, "Xtreme"-, "Grey"- ja "Butthead"-linjoista polveutuvia koiria. Etnankoira
Suomessa etnankoira on suhteellisen uusi rotu. Ensimmäinen rodunedustaja saapui Suomeen vuonna 1992 Sloveniasta, ja Suomen ensimmäinen pentue syntyi vuonna 1999. Koira
Kesykoirilla on lisääntymisaika 1–3 kertaa vuodessa. Koira tulee sukukypsäksi noin 6–12 kuukauden iässä. Yleensä nartut saavuttavat lisääntymisiän aiemmin kuin urokset ja pienet rodut isoja rotuja aiemmin. Astutuksessa nartun täytyy olla vähintään 18 kk, ja uroksen 6 kk, jotta pennut hyväksytään rekisteröitäviksi. Koiran kantoaika kestää noin 58–71 vuorokautta. Pennut syntyvät sokeina ja kuuroina. Heti synnytettyään koiraemo syö istukkansa; tämän jälkeen emon maidontuotanto voi alkaa ja se voi ruokkia pentuja. Markiesje
Jo 1600- ja 1700-luvuilla Alankomaissa tunnettiin paikallinen "spioen"-tyyppinen (spanielimainen) koira, joka kuvattiin usein senaikaisissa maalauksissa. Sitä pidetään nykyisen rodun kantamuotona. Markiesjea on tavattu nykyisessä muodossaan joskus 1980-luvulla, mutta rotu alkoi uhkaavasti hävitä ja sitä alettiin elvyttää papillonin avulla, mikä näkyy selvästi sen ulkomuodossa. Vuonna 1999 se saatiin viimein vakiinnutettua rotutyypiltään ja Hollannin Kennelliitto hyväksyi sen virallisesti alankomaalaiseksi roduksi. Se on kotimaassaankin melko harvinainen virallisesta tunnustuksesta huolimatta, eikä se ole vielä FCI:n hyväksymä. Suomeen tuotiin ensimmäinen markiesje 2016 ja toinen 2017. Burmilla
Burmilla on chinchillavärisen persialaisen ja burma-kissarotujen risteytys. Rodun kehitys alkoi vuonna 1981 Englannissa. Jotkin kasvattajat Tanskassa ja Englannissa ovat keskittyneet tosissaan burmillan jalostamiseen. FIFE (Fédération Internationale Féline) hyväksyi burmillan omaksi rodukseen vuonna 1995. Suomeen ensimmäiset kissat tuotiin Tanskasta vuonna 1996. Burmillojen määrä on edelleen vähäinen Suomessa. Sarplaninac
Sarplaninac on hyvin vanha koirarotu. Voidaan väittää, että tämä rotu olisi paimentanut lampaita Balkanin niemimaalla jo 1000-luvulla eaa. Nykyisellä nimellään rotu on tunnettu vuodesta 1957. Suomeen ensimmäinen sarplaninac saapui vuonna 1989 ja ensimmäinen pentue syntyi vuonna 1992. Mikrohedelmöitys
Mikrohedelmöitystekniikka kuvattiin ihmisellä ensimmäisen kerran vuonna 1988, mutta raskauksia saatiin aikaan vasta useita vuosia myöhemmin. Suomessa ensimmäiset mikrohedelmöityksen avulla alkunsa saaneet vauvat syntyivät vuonna 1993. Menetelmä lähti leviämään ympäri maailman etenkin vuoden 1994 loppupuolella. Ammattikasvatuksen historia Suomessa
1950-luvulla alettiin pohtia suomalaisen koulujärjestelmän kokonaisuudistusta. 1960-luvulla luotiin suomalainen yhtenäiskoulujärjestelmä, jonka mukainen yhdeksän vuoden mittainen peruskoulutus antaisin hyvän perustan ammatinvalinnalle. Eestinlammaskoira
Ensimmäiset colliet tuotiin Viroon vuonna 1934 siitoslampaiden kanssa. Vuonna 1934 alkoi ristisiitos, johon aluksi käytettiin paikallista kyläkoiranarttua ja puhdasrotuista mustaa collieta. Jälkeläiset astutettiin edelleen collie-uroksella. Ne olivat pienikokoisia, niiden karvapeite oli pitkä ja sileä ja väritys musta valkoisin rintamerkein ja varpain. Ensimmäisen polven jälkeläisiltä puuttuivat karjakoiran vaistot. Toinen sukupolvi oli jo tyypillisiä karjakoiria, mutta niiltä puuttui johdonmukaisuus ja ne käyttäytyivät äkillisesti. Kolmannesta sukupolvesta lähtien jälkeläiset ovat kuitenkin olleet hyviä karjakoiria, nykyisin erinomaisia. Karjakoira-tyyppi on nykyisin hyvin vakiintunut. Sfinx
Sfinxin vieraudesta Amerikan ulkopuolella kielii jotain se, että Suomeen tämä rotu saapui vasta tällä vuosituhannella. Vuoden 2000 joulukuussa saapui Yhdysvalloista Satu Salmiselle ensimmäinen sfinx, joka oli rekisteröity Suomen Kissaliitolle. Sen jälkeen karvattomien kissojen reitti Suomeen aukesi ja niitä saapui maahan eri puolilta maailmaa. Helmikuussa 2002 syntyi Satu Salmisella Suomessa ensimmäinen sfinx-pentue, ja nykyisin näitä kissoja on maassa satakunta kappaletta. Rekisteröity parisuhde
Suomessa eduskunta hyväksyi lain rekisteröidystä parisuhteesta 28. syyskuuta 2001 äänin 99–84 ja laki astui voimaan 1. maaliskuuta 2002, josta lähtien samaa sukupuolta olevilla pareilla on ollut mahdollista rekisteröidä parisuhteensa. Suomessa parisuhteensa rekisteröineillä on osittain samat oikeudet kuin aviopareilla, kuten perimisoikeus, mutta ei oikeutta yhteiseen sukunimeen tai ulkoiseen adoptioon. Kopo
Kopo jalostettiin Transilvaniassa aikana jolloin se oli vielä osa Unkaria. Alkujaan se toimi lähinnä kuninkaallisten ja muun aateliston apuna hirven, karhun, suden, villisian ja ilveksen metsästyksessä. Vuosisatojen aikana se oppi kestämään kotimaansa vaihtelevaa ilmastoa. Suomen ensimmäinen kopo, uros Difali Ekes Jako, tuotiin maahamme vuoden 1981 lopulla. Vuonna 1989 tuotiin nartut Ecs-Laki Ada ja Szt.Anna To-Menti Csöre. Beaucenpaimenkoira
Työkoirina esimerkiksi viranomaisten palveluksessa tai vartiokoirina beauceroneja on vielä hyvin vähän. Se on Suomessa melko uusi rotu, sillä ensimmäiset koirat tuotiin Suomeen vasta vuonna 1990. Kiinnostus rotuun on viime vuosina kasvanut voimakkaasti etenkin palveluskoiraharrastajien keskuudessa. Myös näyttelytoiminta on aktiivista rodun yksilömäärään suhteutettuna. Nappikotula
Pohjoismaissa nappikotula on hyvin harvinainen uustulokas. Se on saavuttanut Pohjois-Euroopan maista Tanskan ja Ruotsin painolastikasvina 1800-luvulla. Suomessa laji on havaittu ensimmäisen kerran vuonna 2012 Helsingin Arabianrannassa valkoposkihanhien laitumelta. Nappikotulan epäillään levinneen Suomeen muuttolintujen kuljettamana ja Ruotsissa uusien kasvupaikkojen olevan lintulevintäisiä. Samaa sukupuolta olevien parien adoptio-oikeus
Sosiaali- ja terveysministeriön mietinnössä pohditaan myös kansainvälisen adoption sallimista rekisteröidyssä parisuhteessa eläville pareille. Työryhmän mukaan adoptio voi olla lapselle niin rasittava prosessi, ettei sitä kannata vaikeuttaa sijoittamalla lapsi homo- tai lesboperheeseen. Toisaalta mietinnössä huomautetaan, että vanhempien kuuluminen johonkin muuhun vähemmistöön voi olla lapselle aivan vastaavanlainen rasite. Myös luovuttajamaan suhtautuminen samaa sukupuolta oleviin vanhempiin voi aiheuttaa ongelmia. Tšekinpaimenkoira
Suomen ensimmäinen virallisesti rekisteröity pentue syntyi Harjusalaman kenneliin jo 7. tammikuuta 2013 eli käytännössä heti sen jälkeen, kun virallinen rekisteröinti mahdollistettiin kyseiselle rodulle. Molemmat vanhemmat olivat Tšekin tuonteja: isä oli Suomen muotovalio Francis Ford Vita Canina ja emä Aggy Spirneo. Vuonna 2013 syntyi yhteensä kolme pentuetta, kolmelle eri kasvattajalle eli myös kasvatustoimintaan on Suomessa tämän rodun harrastajien parissa riittänyt kiinnostusta jo alusta alkaen.1. Dog Breed Info Schipperke
Ensimmäinen puhdasrotuinen schipperke rekisteröitiin Belgiassa vuonna 1882. Samana vuonna järjestettiin Spassa rodun ensimmäinen virallinen koiranäyttely. Schipperke nousi suurempaan suosioon, kun Belgian kuningatar Marie Henriette otti rodun edustajan lemmikikseen vuonna 1885. Suosio levisi pian myös Englantiin, minkä jälkeen se väheni rodun kotimaassa. Vuonna 1888 Belgiassa perustettiin schipperkejen rotuyhdistys, joka laati ensimmäisen rotumääritelmän. Ensimmäiset schipperket vietiin Yhdysvaltoihin vuonna 1889. Suomeen ensimmäiset schipperket tuotiin vuonna 1964, mutta ensimmäiset virallisesti rekisteröidyt 1965. Afgaaninvinttikoira
Suomessa näyttelyissä esiintyi afgaani ensimmäisen kerran vuonna 1912. Tämä afgaani oli Afganistanista tuotu "afganistanilais-turkmenistanilainen paimenkoira" uros nimeltä Erden. Tämän jälkeen ei näyttelyissä näkynyt afgaaneita pitkään aikaan, seuraavan kerran vasta vuonna 1947. Suomessa kasvatus alkoi 1940-luvulla. Suomeen tuotiin 40- ja 50-luvuilla useita afgaaneja Tanskasta, Ruotsista ja Englannista. Mormonismi Suomessa
Ensimmäiset mormonit kastettiin Suomessa 1876. Kirkko rekisteröitiin Suomessa virallisesti kuitenkin vasta 1948, jolloin myös vihittiin ensimmäinen kirkkorakennus. Mormonin kirja suomennettiin 1954. Kanadanhanhi
Suomessa havaittiin ensimmäinen, todennäköisesti Ruotsista tullut kanadanhanhi vuonna 1955 Hailuodossa. Lajin istuttaminen Suomeen aloitettiin 1960-luvun alussa, Ruotsista tuoduilla linnuilla. Ensimmäiset neljä yksilöä tuotiin Inkoon Hättön saarelle vuonna 1960. Kaksi vuotta myöhemmin lintuja oli jäljellä enää kaksi, ja ne vapautettiin saarelle, minkä jälkeen ne katosivat. Vuonna 1964 Ruotsista tuotiin kahdeksan poikasta, joista neljä vapautettiin vuonna 1966 Porvoon läheiselle Viksbergin järvelle. Ne saivat muutaman poikasen, ja kaikki linnut otettiin syksyllä takaisin tarhaan. Syksyllä 1967 nuoria ei saatu kiinni ja ne lähtivät muuttomatkalle. Nämä hanhet lisääntyivät usean vuoden ajan, mutta alueelle ei silti syntynyt luonnonvaraista kantaa. Suomalainen kanadanhanhipopulaatio sai varsinaisesti alkunsa vasta vuonna 1970, jolloin alettiin tehdä istutuksia eri puolille maata, varsinkin Turun ja Rauman seuduille. 1980-luvun loppuun mennessä Suomen kanta oli kasvanut jo lähes 3 000 yksilöön, joista valtaosa eli länsi- ja lounaisrannikoilla. Ruotsista oli siirtynyt kanadanhanhia itsenäisesti Länsi-Lappiin. 1990-luvun puolivälissä yksilöitä oli arviolta noin 4 000–5 000, ja laji oli levittäytymässä laajalti myös sisämaahan. Nykyään Suomen parimääräksi arvioidaan noin 10 000. Suuri osa suomen kanadanhanhista muuttaa talveksi Itämeren eteläsosiin ja Etelä-Ruotsiin, ja vähäisempi määrä Baltian rannikolle. Pieni osa linnuista talvehtii pesimäaluidensa läheisissä sulapaikoissa tai lounaisrannikolla. Pohjoismaisen populaation kapea perimä ei näytä vähentäneen sen elinvoimaisuutta, sillä haitalliset perintötekijät ovat ilmeisesti karsiutuneet kannan ollessa pieni. Ratsujalostusliitto
Toimintansa aluksi liitto ryhtyi keräämään tietoja Suomessa olevista siitokseen soveltuvista täysi- ja puoliverihevosisista sekä valmisteli hevosten hankintaa Saksasta. Liiton edustajia matkusti Saksaan tutustumaan siittoloiden tarjontaan ja lisäksi neuvoa kysyttiin ruotsalaisilta ja norjalaisilta asiantuntijoilta. Kerättyjen tietojen pohjalta päädyttiin hankkimaan hannoverinhevosia suomalaisen ratsujalostuksen perustaksi. Cellen siittolasta ostettiin oriit Flingrad ja Flüchtling. Vuonna 1926 tuotiin Suomeen lisäksi 13 hannoveritammaa. Adoptioperheet
Yhdistys sai alkunsa vuonna 1997 nimellä Adoptiolasten vanhemmat ry, kun joukko adoptiolasten vanhempia törmäsi epäkohtiin, joihin halusi vaikuttaa. Vapaaehtoisuus on ollut merkittävä resurssi koko yhdistyksen toiminnan ajan, vaikka sillä nykyään on jo palkattuakin henkilökuntaa. Yhdistys järjestää muun muassa koulutus- ja keskustelutilaisuuksia ja tutustumismahdollisuuksia adoptioperheiden kesken sekä julkaisee jäsenlehteä. Yhdistys on valtakunnallinen, adoptiopalvelunantajista riippumaton ja sen jäseniksi voivat kuulua sekä kotimaasta että ulkomailta adoptoineet tai adoptiota harkitsevat sekä adoptoidut ja adoptioperheen läheiset. Samaa sukupuolta olevien parien adoptio-oikeus
Samaa sukupuolta olevien parien adoptio-oikeus tarkoittaa nais- ja miesparien oikeutta adoptiolapsen hankkimiseen. Samaa sukupuolta olevilla pareilla on oikeus adoptioon lukuisissa maailman valtiossa sekä kaikissa Yhdysvaltain, Kanadan ja Australian osavaltioissa. Suomessa samaa sukupuolta olevien parien sisäinen adoptio tuli mahdolliseksi 1. syyskuuta 2009 eduskunnan hyväksymän hallituksen esityksen HE 198/2008 vp. pohjalta. Anu Mylläri
Anu Orvokki Rohima Mylläri (s. 1978) on suomalainen liikunnanohjaaja. Hän on syntynyt Bangladeshissa, mistä hänet kaksivuotiaana adoptoitiin Alavudella sijaitsevaan Taipaleenkylään. Hän on ensimmäisiä Suomeen adoptoituja tummaihoisia. Myllärin esikoisteos, vuonna 2006 julkaistu "Adoptoitu", kertoo hänen kokemuksistaan adoptiolapsena. Kirja käsittelee hylkäämistä, ennakkoluuloja ja rasismia. Kirjan julkaisuvuonna Mylläri kutsuttiin itsenäisyyspäivän vastaanotolle Presidentinlinnaan. Samaa sukupuolta olevien parien adoptio-oikeus
Nais- ja miesparien adoptiosta puhuttaessa erotetaan yleensä toisistaan ns. sisäinen ja ulkoinen adoptio. Monet samaa sukupuolta olevat vanhemmat hankkivat lapsia tai heillä voi olla niitä aikaisemmasta suhteesta eri sukupuolta olevan kumppanin kanssa. Sisäinen adoptio tarkoittaa sitä, että perheen ns. sosiaalinen (ei-biologinen) vanhempi adoptoi kumppaninsa biologisen lapsen. Ulkoinen adoptio tarkoittaa adoptointia perheen ulkopuolelta, eli esimerkiksi kansainvälistä adoptiota. Berninpaimenkoira
Ensimmäiset rodun edustajat tulivat Suomeen vuonna 1950 Sveitsistä. Berninpaimenkoira on tunnettu ja suosittu rotu lähes kaikkialla maailmassa. Suomessa rekisteröidään vuosittain noin 400 pentua, ja kaikkiaan Suomessa on rekisteröityjä berninpaimenkoiria noin 9 500 kappaletta. Suomalaiset berninpaimenkoirat ovat hyvätyyppisiä, ja Suomesta viedäänkin vuosittain useita pentuja ulkomaille. Sveitsissä pentuja rekisteröidään vuosittain noin 700–800 kappaletta. Pohjoismaissa rotu on yleisin Ruotsissa, missä rekisteröidään pentuja vuosittain noin 500–600. Dalmatiankoira
Ensimmäiset dalmatiankoirat tuotiin Suomeen vuonna 1957. Viimeisen kymmenen vuoden aikana dalmatiankoiran suosio on pysynyt varsin tasaisena: koiria on rekisteröity vuosittain noin 300. Vuonna 2006 dalmatialaisia rekisteröitiin 267 kappaletta. Gordoninsetteri
Suomeen ensimmäiset gordoninsetterit tuotiin jo 1800-luvulla, mutta rotu yleistyi vasta 1990-luvulla. Saksanpaimenkoira
Suomeen ensimmäiset saksanpaimenkoirat tulivat 1910-luvulla viranomaiskäyttöön. Vuosina 1970–1990 rodun rekisteröinnit kasvoivat poikkeuksellisen suuriksi kysyntään nähden. 2000-luvulla rekisteröintimäärät ja kysyntä ovat olleet lähes tasapainossa. Brienpaimenkoira
Jo 700-luvulla suuresti briardia muistuttava koira on kuvattuna seinävaatteessa Kaarle Suuren vierellä ja Napoleonilla tiedetään myös olleen briardeja vahtikoirina. Amerikkalaiset sotilaat ihastuivat rotuun komennuksellaan Euroopassa ja veivät briardeja mukanaan Yhdysvaltoihin, jonne perustettiin oma briardyhdistys vuonna 1927. Ranskan ensimmäinen briardyhdistys perustettiin 1900-luvun alussa, Englantiin briardit tulivat vuonna 1968 ja Pohjoismaihin 1970-luvun alussa. Ensimmäiset briardit tuotiin Suomeen 1970-luvulla. Vuonna 1981 rodulle perustettiin oma yhdistys Suomeen, Suomen Briard ry. Snautseri
Suomeen ensimmäiset snautserit tuotiin ennen toista maailmansotaa Saksasta alun perin suojeluskuntakoiriksi. Jalostukselle merkittäviä koiria on tuotu Suomeen niin Ruotsista, Venäjältä, Keski-Euroopasta kuin Yhdysvalloistakin. Suomessa kasvatetut snautserit ovat pääsääntöisesti terveitä, pitkäikäisiä ja ulkomuodollisesti laadukkaita. Geneettinen seksuaalinen viehätys
Käsitteen toi julkisuuteen Yhdysvalloissa 1980-luvulla Barbara Gonyo, joka oli antanut 16-vuotiaana poikansa adoptoitavaksi ja tapasi hänet 26 vuotta myöhemmin ja koki seksuaalisen rakastumisen tunteen, joka kesti useita vuosia. Hänen kohdallaan suhde ei johtanut seksiin. Barbara Gonyo perehtyi GSA-ilmiöön, ja perusti Chicagossa tukiryhmän adoptoiduille ja heidän uudelleen löytyneille sukulaisilleen. Novascotiannoutaja
Novascotiannoutaja on elänyt kertomuksissa jo pitkään, mutta virallisesti rotua on tunnustettu vasta hieman yli 60 vuotta. Kanadassa ensimmäiset novascotiannoutajat rekisteröitiin vuonna 1945. Vasta vuonna 1982 rotu sai FCI:n hyväksynnän, jolloin ensimmäiset tollerit saapuivat Tanskaan. Suomi vastaanotti ensimmäiset novascotiannoutajat kolme vuotta myöhemmin, vuonna 1985. Tollerin erityinen ominaispiirre on sisällytetty rodun englanninkieliseen nimeen "Nova Scotia Duck Tolling Retriever" (), sillä "to toll" on keski-englannissa merkinnyt houkuttelua. Rescuekoira
Lähes 500 Suomeen tuotua rescuekoiraa kattavassa kyselyssä valtaosa vastaajista oli tyytyväisiä koiraansa ja yli 90 prosenttia oli valmis harkitsemaan toisenkin rescuekoiran ottamista. Selvästi yleisimpiä syitä rescuekoiran ottamiselle olivat halu auttaa ja hyvät kokemukset rescuekoirista. Useat vastaajat eivät halunneet tukea rotukoirien jalostusta ja olivat siksi päätyneet rescuekoiraan. Tutkimuksessa rescuekoiran adoptoineet jakautuivat kahteen ryhmään: niihin, jotka kantoivat huolta kodittomista koirista ja halusivat auttaa, sekä niihin, joiden ensisijainen motiivi oli halu ottaa koira. Jälkimmäisen ryhmän kohdalla rescuekoiran adoptoimispäätökseen voi vaikuttaa myös edullisten sekarotuisten koirien vähäinen tarjonta Suomessa. Tosa
Suomessa oli tosia ensimmäisen kerran jo 1990-luvun puolivälissä, ja kennel Higienopolis teetti kahdella Yhdysvaltain tuonnilla, viraillisilta nimiltään Fire Mountain's Flaming Arrow ja Sushi, maamme ensimmäisen pentueen vuonna 1996. Siihen syntyi kolme punaista urosta, yksi kellanruskea uros ja kolme punaista narttua. Näistä ainoastaan Alankomaihin Octopus -kenneliin viety narttu Higienopolis Satsuki jatkoi sukua, minkä vuoksi kasvatus- ja harrastustoiminta Suomessa hiipui viideksitoista vuodeksi. Toinen Kadunpoika
Erasmo Tilson Amon syntyi köyhään perheeseen Cabindassa, Angolassa. Perhe muutti Suomeen Amonin ollessa kahdeksanvuotias. Hän kävi Suomessa koulua, josta hänet kuitenkin erotettiin kymmenvuotiaana. Amonin ongelmat jatkuivat vielä teini-iässä. Lastensuojeluviranomaiset ottivat hänet huostaan 12 vuoden iässä, ja hän asui yhteensä kolmessa eri sijaiskodissa. Päästessään pois hän oli 15-vuotias. Napolinmastiffi
Ensimmäinen napolinmastiffi tuotiin Suomeen vuonna 1985 Ruotsista. Seuraavat koirat tuotiin 1989 Saksasta. Sen jälkeen koiria on Suomeen tuotu mm. Belgiasta, Italiasta, Hollannista ja Ranskasta.
Ensimmäinen napolipentue Suomessa syntyi 1992. Vuoden 1999 loppuun mennessä pentueita on syntynyt 27 kpl. Kaikkiaan napolinmastiffeja on rekisteröity 174 kpl (vuoden 1999 loppuun mennessä). Suomen napolinmastiffikanta on hyvin kirjava, aivan kuten muissakin maissa. Beaucenpaimenkoira
Ensimmäiset beauceronit tuotiin Suomeen vuonna 1990, ja nykyisin pentuja rekisteröidään keskimäärin 51 koiraa vuodessa. Harrastustoiminta rodussa on viime vuosina lisääntynyt merkittävästi. Sijaissynnytys
Suomessa sijaissynnytystä ei ollut kielletty ennen kuin vuonna 2007 säädettiin hedelmöityshoitolaki. Muun muassa Väestöliitto järjesti sijaissynnytyksiä ja maassa on parikymmentä sijaissynnytyksellä alkunsa saanutta lasta.Hedelmöityshoitolaissa asia muotoillaan niin että "hoitoja ei saa antaa jos on syytä olettaa että lapsi on aikomus antaa ottolapseksi." Toisaalta vihitty henkilö ei voi hakeutua hoitoihin muun kuin kumppaninsa kanssa. Vuonna 2011 oikeusministeriössä on alettu suunnitella sijaissynnytyksen rajoitettua laillistamista. Monet suomalaiset käyttävät yhdysvaltalaisten, venäläisten tai intialaisten klinikoiden palveluita sijaissynnytyksiin. Devon rex
Ensimmäinen devon rex tuli Suomeen 1971 Ruotsista, mutta rodun kasvatus alkoi vasta 1990-luvulla. Rodulla on pieni mutta aktiivinen harrastajapiiri. Adoptio
Suomeen adoptoitiin aikaisemmin vuosittain noin 200 lasta ulkomailta. Vuonna 2005 saapuneita adoptiolapsia oli 308. Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeudet Suomessa
Suomi laillisti parisuhteen rekisteröimisen samaa sukupuolta oleville pareille vuonna 2002, joka antoi samaa sukupuolta oleville pareille kaikki samat oikeudet paitsi oikeuden adoptioon ja samaan sukunimeen. Koeputkihedelmöitys sallittiin naispareille vuonna 2007 ja perheen sisäisestä adoptiosta tuli mahdollista kaikille samaa sukupuolta oleville pareille vuonna 2009. Kannatus samaa sukupuolta olevien parien oikeudesta avioliittoon on kasvanut vähitellen 2000-luvulla, suomalaisten enemmistön kannattaessa ajatusta. Adoptio
Adoption syyt vaihtelevat. Monesti adoptioon päädytään, jos biologinen vanhemmuus ei onnistu tai tunnu houkuttelevalta esimerkiksi hedelmättömyyden, synnytyspelon tai sairauden takia. Aina taustalla ei kuitenkaan ole tahatonta lapsettomuutta tai muuta edellä mainitun kaltaista syytä vaan adoptio voi olla myös ensisijainen lastenhankintakeino. 
Vierasperheisiin tehtyjen adoptioiden lisäksi monissa maissa, kuten Suomessa, tehdään perheen sisäisiä adoptioita, joissa yleensä äidin tai isän uusi aviopuoliso adoptoi puolisonsa jo olemassa olevan lapsen. Vuosittain tehdään myös jonkin verran aikuisadoptioita, joissa adoptoitava on täysi-ikäinen ja voi itse antaa suostumuksen adoptioon. Samaa sukupuolta olevien parien adoptio-oikeus
Tutkimuksia homo- ja lesboperheissä elävistä lapsista on tehty erityisesti Yhdysvalloissa 1970-luvulta lähtien. Sosiaali- ja terveysministeriön vuonna 2003 laatimassa mietinnössä "Lapset ja rekisteröity parisuhde" näitä tutkimustuloksia on kartoittanut lastenpsykiatri Tytti Solantaus. Lesboäitien perheistä tutkimustuloksia on paljon enemmän kuin homoisien perheistä. Tutkimusten mukaan homoseksuaalisten ja heteroseksuaalisten vanhempien välillä ei ole eroa siinä, miten kiinnostunut vanhempi on lapsestaan ja kuinka paljon aikaa lapsen kanssa vietetään. Lesboparin muodostamassa perheessä lastenhoito saattaa kuitenkin jakautua keskimäärin tasaisemmin molemmille vanhemmille. Samaa sukupuolta olevien vanhempien perheessä kasvaminen ei tutkimusten mukaan näytä aiheuttavan minkäänlaista poikkeavuutta lasten sukupuoli-identiteettiin eli siihen, kokevatko he itsensä tytöiksi vai pojiksi. Myöskään lasten sosiaalisen sukupuolen kehityksessä (tyttömäisessä tai poikamaisessa käyttäytymisessä) ja seksuaalisessa suuntautumisessa ei ole havaittu mitään systemaattisia eroja homo- ja heteroperheiden välillä. Ulla-Mari Kellomäki
Vuonna 1986 ilmestynyt lastenromaani "Aurinkopoika" oli omakohtainen kirja kirjailijalle, joka itse oli kahden adoptiolapsen äiti. Kasvutarina, jossa ulkomailta adoptoitu poika oppii hyväksymään itsensä ja erilaisuutensa oli ensimmäisiä ulkomaisen adoptiolapsen sopeutumista käsitteleviä lastenkirjoja.  Kirjassa otetaan kantaa aikuisten asenteellisuutta ja ajattelemattomuutta vastaan rakkauden ja mielikuvituksen parantavan voiman puolesta.  Aurinkopoika sai kunniamaininnan Suomen nuorisokirjailijoiden yhdistykseltä. Kirjassa on Susan Reedin lyijykynäkuvitus. Ehtoollispakko
Suomessa avioliiton solmimiseen tarvittavasta ehtoollisella käynnistä tuli 1890-luvulla vaikea yhteiskunnallinen ongelma. Ehtoollispakko poistettiin 1910, jolloin evankelis-luterilaisen kirkon jäseniltä edellytettiin vain rippikoulun suorittamista avioliittoon kuuluttamisen ehtona. Vuonna 1917 laillistettiin siviiliavioliitot. Lopullisesti ehtoollispakko lakkasi 1979, jolloin sitä ei edellytetty enää kummeiltakaan ja lasten ehtoollinen tuli kirkkolain muutoksen myötä mahdolliseksi. Huostaanotto Suomessa
Huostaanottojen määrä on kasvanut 2000-luvulla. Vuonna 2013 kodin ulkopuolelle oli sijoitettuna 18 022 lasta ja nuorta, joista 10 735 oli huostaanotettuna. Vuoden aikana kiireellisesti sijoitettiin 4 202 lasta. Vuosien 1995 ja 2010 välillä etenkin tahdonvastaiset huostaanotot ja kiireelliset sijoitukset lisääntyivät voimakkaasti: tahdonvastaiset huostaanotot yli kaksinkertaistuivat ja kiireelliset sijoitukset yli seitsemänkertaistuivat. Laitossijoitusten määrä on yli kaksinkertaistunut tällä aikavälillä.. Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko
Ensimmäiset suomalaiset liittyivät mormonikirkkoon jo 1860-luvulla, kun siihen liittyi Ruotsissa asuvia suomalaisia. Myöhemmin lähetettiin Ruotsista ensimmäiset lähetyssaarnaajat Suomeen. Ensimmäiset kaksi suomalaista kastettiin kirkon jäseniksi Vaasassa 5. maaliskuuta 1876. Lähetystyö oli Suomessa pienimuotoista aina sotien päättymiseen saakka. Mormonikirkko koki silloin ankaraa vastusta Suomessa, mutta Vaasaan ja Luotoon perustettiin silti pienet seurakunnat. Suomen lähetyskenttä perustettiin 1947 ja kirkko rekisteröitiin 1948 uskonnolliseksi yhdyskunnaksi. Italianvinttikoira
Ensimmäiset italianvinttikoirat tulivat Suomeen 1910-luvulla, mutta kasvatustyö käynnistyi vasta 1960-luvulla. Rekisteröintimäärät olivat aluksi hyvin pieniä, ja vasta 1990-luvulla ylitettiin 40 rekisteröidyn koiran raja vuodessa. Suomessa on vuodesta 1960 lähtien rekisteröity yhteensä alle 700 italianvinttikoiraa. Rodun vuosittaiset rekisteröintimäärät pysyttelivät Suomessa pitkään alle kymmenessä, ja vasta 1990-luvun loppupuolella ja 2000-luvun alkuvuosina on vuosittain rekisteröity 30 - 50 koiraa. Nykyään Suomessa arvellaan olevan noin 400 italianvinttikoiraa. Silkkiterrieri
Suomeen silkkiterrierit tulivat Ruotsista vuonna 1972, kun Iris ja Curt Gerlin hankkivat Ruotsista Västerbackens-kennelistä uroksen ja kaksi narttua. Ensimmäiset suomalaiset silkkiterrierinpennut syntyivätkin vuonna 1973 heidän kennelissään. Vähitellen muita kasvattajia alkoi tulla mukaan ja tällä hetkellä rodulla on Suomessa jo runsaasti vankkumattomia kasvattajia ja ihailijoita. Silkkiterrierikerho perustettiin aluksi Suomen kääpiökoirayhdistyksen alajaostona vuonna 1988 ja toimi tässä muodossaan vuoteen 1994, jolloin yhdistys rekisteröityi ja liittyi Suomen Terrierijärjestöön. 1990-luvulla silkkiterrierien suosio on lähtenyt Suomessa voimakkaaseen nousuun. Globaalikasvatus
Globaalikasvatuksen tarpeeseen havahduttiin toisen maailmansodan jälkeen. Tulevat sukupolvet haluttiin kasvattaa rakastamaan rauhaa ja kunnioittamaan ihmisoikeuksia. Siirtomaiden itsenäistymiskehitys toimi sysäyksenä kansainväliselle solidaarisuusliikkeelle. Kansainvälisyyskasvatus otettiin Suomessakin osaksi koulujen opetussuunnitelmaa. Uudet teemat, yhdenvertaisuus ja kestävä kehitys, integroituivat osaksi globaalikasvatuksen kenttää. Ray Liotta
Liotta kasvoi adoptioperheen lapsena. Newjerseyläiset Alfred ja Mary Liotta adoptoivat hänet, kun hän oli kuuden kuukauden ikäinen. Samaa sukupuolta olevien parien adoptio-oikeus
Adoptiolasten hyvinvointiin keskittyneiden tutkimusten mukaan vauvoina adoptoitujen ja tutkimushetkellä alle 3-vuotiaiden lasten hyvinvoinnissa ei ole eroa samaa sukupuolta olevien vanhempien ja eri sukupuolta olevien vanhempien hoidossa kasvaneitten adoptiolasten välillä.. Samoja johtopäätöksiä siitä, että vanhempien seksuaalisella suuntautumisella ei ole lapsen hyvinvoinnin kannalta merkitystä on tehty myös muissa tutkimuksissa, jotka ovat keskittyneet alle 18-vuotiaisiin adoptiolapsiin .
Isän merkityksen on ajateltu olevan suuri erityisesti pojan kehitykselle, ja lesboparin poikien asemasta onkin käyty paljon keskustelua. Tietysti, yksinäisillä äideillä on ollut adoptio-oikeus Suomessa jo pitkään. Tämänhetkiset tutkimustulokset eivät viittaa siihen, että pojan kehitys häiriintyisi isän puuttumisen vuoksi. Äidin puuttumisesta on vain vähän tutkimustuloksia, mutta yksinhuoltajaisien perheissä lasten kehitys näyttää olevan normaalia. Huolta on kannettu myös siitä, aiheuttaako erikoinen perhetausta homo- tai lesboparin lapselle sosiaalisia ongelmia, kuten kiusaamista tai huonoa itsetuntoa. Tähänastisissa tutkimuksissa tällaista ei ole havaittu, vaan lasten sosiaaliset taidot ja minäkäsitys ovat samanlaisia kuin muillakin lapsilla. Aatelointi
"Adoptiossa" aatelisarvon omistaja saattoi siirtää arvonsa perintönä adoptoidulle. Usein näin tapahtui, jos suvussa ei ollut miespuolisia jälkeläisiä. Adoptoidut olivat usein sisaren lapsia, tai aatelittoman tai alempiarvoisen veljen lapsia. Suomessa tällaisia adoption kautta periytyneitä sukuja ovat muun muassa Cronstedt ja von Berg sekä Stewen-Steinheil, Stjernvall-Walleen, Standertskjöld-Nordenstam, Indrenius-Zalewski, Hisinger-Jägerskiöld. Kaanaankoira
Kaanaankoirat selvisivät autiomaassa haaskansyöjinä kunnes professori Rudolphina Menzel sai 1930-luvulla ajatuksen aavikolla liikkuvien koirien käyttämisestä hajanaisten juutalaisasutusten vahtikoirina. Hän huomasi koirien tottuvan helposti ihmisten kanssa elämiseen ja aloitti jalostusohjelman, jonka tuloksena oli nykyään tunnettu rotu. Suomeen ensimmäiset kaanaankoirat saapuivat Israelista vuonna 1986. Rodun jalostuksessa on jatkuvasti käytetty myös aavikolta pyydystettyjä koiria, koska se on haluttu säilytää mahdollisimman alkuperäisenä. Weimarinseisoja
Weimarinseisoja ei ole koskaan ollut kovin suosittu rotu. Eniten niitä on rekisteröity Yhdysvalloissa, Britanniassa ja Australiassa. Suomeen ensimmäinen weimarinseisoja rekisteröitiin vuonna 1969 ja 2000-luvulla pentueita on syntynyt keskimäärin neljä vuodessa. Lyhytkarvaisen ja pitkäkarvaisen weimarinseisojan risteytys on sallittua ilman erityislupaa Ruotsissa ja Australiassa. Supikoira
Suomea lähimmät istutukset tehtiin Syvärin eteläpuolelle ja Ilmajärven lähistölle. Ensimmäinen tunnettu supikoirahavainto Suomesta on luovutetusta Karjalasta Suistamolta vuodelta 1939. Nykyisen Suomen alueelta ensimmäinen havainto on Keuruulta vuodelta 1949, vaikkakin joidenkin lähteiden mukaan Kainuussa pyydystettiin kolme yksilöä jo vuosina 1935–1939 ja Forssan lähellä yksi vuonna 1941. Vuoteen 1953 mennessä havaintoja oli jo 16 yksilöstä. Ensi kerran lajin tiedetään lisääntyneen Suomessa Uukuniemellä vuonna 1962. Laji saapui maahan Karjalankannasta pitkin ja Laatokan pohjoispuolelta sekä pohjoisesta Kuolan kautta. Supikoira oli Suomessa rauhoitettu vuosina 1955–1960. Laji runsastui 1960-luvun puoliväliin asti varsin hitaasti, mutta 1970-luvulla leviäminen kiihtyi huomattavasti. Kannat olivat huipussaan 1980-luvun puolivälissä ja ovat sen jälkeen hieman taantuneet. Nykyisin supikoiraa tavataan suurimmassa osassa maata napapiiriä myöten, lumisessa Pohjois-Suomessa se ei kuitenkaan tule kovin hyvin toimeen. 2000-luvulla supikoira on kuitenkin alkanut levitä yhä pohjoisemmaksi Lappiin. Suomessa on ollut myös paljon turkistarhoja, joista supikoiria on karannut luontoon. 1990-luvun puolivälissä Suomessa arveltiin olevan keväisin noin 40 000 ja loppukesällä 175 000 yksilöä, ja vuonna 2010 arvio oli kasvanut puoleen miljoonaan yksilöön. Korkean syntyvyyden tuottoa on pienentänyt ja kannan kasvua hidastanut lähinnä supikoirien korkea luonnollinen kuolevuus ja ihmisen harjoittama metsästys. Samaa sukupuolta olevien parien adoptio-oikeus
Sosiaali- ja terveysministeriö julkaisi vuonna 2003 mietinnön "Lapset ja rekisteröity parisuhde", jossa selvitetään rekisteröidyssä parisuhteessa elävien homo- ja lesboparien lasten aseman ongelmia. Erityisesti huomion kohteena oli kysymys perheen sisäisen adoption sallimisesta, jota työryhmä suosittelikin lasten aseman parantamiseksi. Toimikunta katsoi, että sisäinen adoptio ratkaisisi useimmat ongelmat, joita rekisteröidyssä parisuhteessa elävien vanhempien lasten asemaan nykyään liittyy. Samoin mietinnössä suositellaan mahdollisuutta yhteisen ottolapsen ottamiseen silloin, kun lapsi kuuluu rekisteröidyssä parisuhteessa elävän parin lähipiiriin ja hänen perhetilanteensa on mietittävä uudelleen esimerkiksi vanhempien kuoleman vuoksi. Adoptoidut
Adoptoidut on Nelosella 5. helmikuuta 2015 alkanut tositelevisiosarja. Ohjelmassa kerrotaan kahdeksan Suomessa adoptoidun henkilön tarinan, kuinka he saivat tietää adoptiosta ja kuinka he ovat etsineet biologisia sukulaisiaan. Ohjelmaa juontaa Lorenz Backman. Havannalaiset
Ensimmäiset havannankoirat tuotiin suomeen 1989. Tästä alkanut kehitys johti 1991 Havannalaiset ry:n perustamiseen. Ensimmäiset havannankoirat tulivat Suomeen Saksasta ja Hollannista. Rotujärjestöksi Havannalaiset ry. tuli 1.1.2011. Adoptio
Suomessa tulee adoptiota haettaessa olla täyttänyt 25 vuotta. Uusi laki toi myös yläikärajat lakiin. Lapsen ja adoptiovanhemman ikäero tulee olla 18–45 vuotta. Lapsiesityksen saadessaan adoptiohakija saa pääsääntöisesti olla korkeintaan 49-vuotias. Adoptiovanhemmiksi haluavien tulee käydä läpi sosiaalityöntekijöiden antama adoptioneuvonta ja saada Valviran alaiselta adoptiolautakunnalta haettava adoptiolupa. Adoptioneuvonnassa selvitetään adoptiohakijoiden soveltuvuus adoptiovanhemmiksi. Adoptiomotiivien ja iän lisäksi selvitetään muun muassa rikosrekisteri, terveydentila, asuminen ja taloudellinen tilanne. Adoptioneuvonnassa keskustellaan elämänhistoriasta, parisuhteesta, sosiaalisesta tukiverkostosta, kasvatusperiaatteista ja adoptiovanhemmuuden mukanaan tuomista erityisistä asioista. Näin halutaan varmistaa adoptiovanhemmaksi haluavan/haluavien edellytykset huolehtia adoptiolapsesta, sillä Suomi on sitoutunut noudattamaan kansainvälistä Haagin lastensuojelusopimusta, jossa adoptio on määritelty lastensuojelulliseksi toimenpiteeksi. Toisin sanoen adoptio lähtee aina lapsen tarpeesta saada vanhemmat, ei vanhempien tarpeesta saada lapsi. Mittelspitz
Ensimmäinen Suomeen vuonna 1989 tuotu Mittelspitz oli väriltään valkoinen. Ensimmäinen pentue Suomessa kasvatettiin vuonna 1993. Ensimmäinen oranssi koira tuotiin Suomeen vuonna 1995 ja ensimmäinen kyseisen värin pentue syntyi vuonna 1996. Adoptio
Adoptiovanhempi ottaa lapsen, josta biologiset vanhemmat eivät pysty huolehtimaan tai halua huolehtia, pysyvästi omaksi lapsekseen. Lapsen biologiset vanhemmat luopuvat lapsestaan, ja lapsi itse siirtyy uuteen perheeseen kokien monesti samalla yhden tai useamman varhaisen kiintymyssuhteen katkeamisen. Adoptiolla on yleensä elämän mittaiset vaikutukset kaikkien näiden kolmen osapuolen elämään. Palliatiivinen hoito
Käyty yhteiskunnallinen keskustelu johti Britanniassa ns. "hospice"-liikkeen syntyyn ja ensimmäisten saattohoitokotien perustamiseen. Saattohoidossa tähdättiin parantumattomasti sairaiden potilaiden arvokkuuden säilyttämiseen sekä oireiden lievittämiseen. Suomeen ajatukset levisivät 1980-luvulla ja ensimmäiset saattohoitokodit perustettiin 1980-luvun loppupuolella. Tuolloin Suomessa käytettiin kuolevan henkilön hoitamisesta nimitystä "terminaalihoito". Nykykäsityksen mukaan palliatiivinen hoito käsittää seuraavat osa-alueet: Schapendoes
Ensimmäinen schapendoes tuli suomeen vuonna 1989 Tanskasta, Fagus Funny Fellow ja sen vanhemmat olivat hollantilaisia. Suomen ensimmäinen schapendoes pentue syntyi Nalle-Haukun kenneliin vuonna 1993. Labradorinnoutaja
Labradorinnoutaja on alun perin kanadalainen koirarotu. FCI pitää kuitenkin sen alkuperämaana Yhdistynyttä kuningaskuntaa, koska se jalostettiin siellä nykyiseen muotoonsa. Labradorinnoutaja on yksi maailman suosituimmista koiraroduista. Rekisteritietojen mukaan se on suosituin koirarotu sekä Iso-Britanniassa, Yhdysvalloissa että Suomessa. Se ohitti Suomessa ensikertaa sekä saksanpaimenkoiran että suomenajokoiran vuonna 2010, ja on siitä lähtien saanut pitää ykkössijansa. Suomessa oli vuoden 2013 heinäkuun alkuun mennessä 48 937 rekisteröityä labradorinnoutajaa. Islanninlammaskoira
Islanninlammaskoiria tavataan nykyään lähinnä Pohjoismaissa, mutta myös esimerkiksi Saksassa ja Hollannissa. Pieniä kantoja on muodostunut myös Itävaltaan, Sveitsiin, Ranskaan, Portugaliin, Yhdysvaltoihin ja Kanadaan. Suomeen ensimmäinen yksilö tuli vuonna 1989 Tanskasta ja tällä hetkellä rodun edustajia on Suomessa jo runsaat 350 yksilöä. Suomessa pentueiden keskikoko on noin 4,3 pentua/pentue. 
Islannissa rekisteröityjen koirien määrä on nykyään noin 1800 koiraa ja vuosittain Islannissa rekisteröidään noin 100 koiraa. Islanninlammaskoirien maailmanlaajuisen kannan suuruus on noin 5000 koiraa. Pienen suomalaisen kannan vuoksi koirien tuonti ulkomailta on yleistä. 1920-luku
Eugeniikka oli suosittua Yhdysvalloissa ja ympäri läntistä Eurooppaa 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa. Yhdysvalloissa rotuhygieeninen liike oli huipussaan 1924 ja heikkeni sen jälkeen kunnes viisi vuotta myöhemmin kaatui kokonaan. Yhdysvalloissa vuonna 1910 perustettu "Eugenics Record Office" (ERO) keräsi arkiston perhesukupuita, jotka osoittivat "epäsopivien" olevan taloudellisesti ja sosiaalisesti köyhistä oloista. Tämän tuloksena saatiin vuonna 1924 läpi maahanmuuttolaki, joka rajoitti maahanmuuttoa ja karsi joukosta epäsopiviksi katsottuja tulijoita. Laki pyrki myös estämään rotujen sekoittumisen. Saksassa eugeniikan huippukausi oli vasta 1930-luvulla. Adoptio
Kotimaisia adoptioita välittää kuntien sosiaalitoimistojen lisäksi Pelastakaa Lapset ry. Kotimaisia lapsia adoptoidaan nykyään muutamia kymmeniä vuosittain. Interpedia, Pelastakaa Lapset ry ja Helsingin kaupungin sosiaalitoimisto välittävät kansainvälisiä adoptioita. Samaa sukupuolta olevien parien adoptio-oikeus
Perheen sisäinen adoptio tarkoittaa sitä, että avioliitossa tai rekisteröidyssä parisuhteessa elävä henkilö adoptoi kumppaninsa juridisen lapsen. Esimerkiksi tilanteessa, jossa naispari hankkii yhteisen lapsen keinohedelmöityksellä, on syntyneellä lapsella ilman sisäistä adoptiota oikeudellisesti vain yksi vanhempi, vaikka hän käytännössä elää kahden vanhemman kanssa. Sisäinen adoptio on mahdollinen myös tilanteessa, jossa lapsi elää biologisen vanhempansa ja tämän uuden puolison muodostamassa uusperheessä ja näkee vain harvoin toista biologista vanhempaansa, joka olisi valmis vanhemmuudesta luopumiseen. Puolanvinttikoira
Ensimmäinen rodun edustaja Bohun Celerrimus saapui Suomeen vuonna 1991 Sirpa Järvisen matkassa ja ensimmäiset pentueet Suomessa syntyivät Magbeth's (1994)- ja Quatrain's (1995)-kenneleissä. Vuoden 2014 loppuun mennessä Suomessa on syntynyt 14 pentuetta. Vuoden 2015 alussa Suomessa oli elossa alle 40 yksilöä. Interpedia
Vuonna 1985 säädettiin uusi adoptiolaki jossa oli mukana kansainvälistä adoptiota koskevat säännökset. Samassa yhteydessä Interpedia sai valtuutuksen toimia palvelunantajana kansainvälisissä adoptioissa. Lintubongaus
Varsinainen lintubongaus syntyi Englannissa 1950-luvulla. Siitä tuli nopeasti suosittua, ja se levisi Irlantiin, Hollantiin ja Tanskaan. Suomeen ja Ruotsiin lintubongaus tuli 1960-luvun lopussa. Aluksi bongaajia oli vain kourallinen, mutta jo 1970-luvun aikana lajista tuli Suomessakin näkyvää, ja 1980-luvulla harrastuksen suosio kasvoi nopeasti. Suomessa perustettiin vuonna 1985 Bongariliitto ry. ajamaan bongarijoukon etuja ja laatimaan pelisääntöjä harrastukseen. Yhdistys ohjaa myös tiedottamista sekä bongareiden liikkumista lintuja häiritsemättä. Portugalinpodengo
Suomessa podengot ovat vielä harvinaisia. Pieni karkeakarvainen ja pieni sileäkarvainen muunnos ovat suosituimmat, minkä jälkeen tulee keskikokoinen karkeakarvainen. Keskikokoinen sileäkarvainen muunnos tuotiin Suomeen vuonna 2007 ja ensimmäinen iso sileäkarvainen narttu "Camaro do Vale de Fermedo" vasta vuonna 2012. Isoja karkeakarvaisia ei Suomessa toistaiseksi ole. Isot podengot ovat myös rodun kotimaassa erittäin harvinaisia ja mahdollisesti vaarassa kuolla sukupuuttoon seuraavan vuosikymmenen aikana, mikäli kiinnostus niihin ei kasva. Luettelo televisiosarjan Päivien viemää henkilöistä
Asiat eivät kuitenkaan kauan sujuneet hyvin Nancylla ja Craigillä. Nancy ja Craig olivat menneet yhteen jo lukioaikana, mutta silti Nancy oli antanut 16-vuotiaana tyttövauvan adoptoitavaksi. Nyt tyttö oli teini-ikäinen ja Nancy toi hänet kotiin asumaan heidän kanssaan. Abessinialainen
Moderni abessinialainen on 1920-luvulta alkaneen, nykypäivään ulottuvan kasvatuskissojen selektiivisen valinnan tulosta. 1929 perustettiin Isossa-Britanniassa ensimmäinen virallinen rotuyhdistys . Ensimmäinen yhdysvaltalainen virallisesti tunnustettu pentue syntyi vuonna 1935 . Kasvatustyö oli toden teolla alkanut Yhdysvalloissa vuosina 1938–1939 toisen maailmansodan syttyessä. Yhdysvalloilla oli merkittävä vaikutus rodun säilymisessä ja kehittymisessä nykyisenlaiseksi, kun kissoja lähetettiin Euroopasta Yhdysvaltoihin sodan jaloista ja puutteesta turvaan. Sodan loputtua Isossa-Britanniassa oli jäljellä enää 12 abya, mikä teki kasvatuksesta sotien jälkeisessä Euroopassa haasteellista . Modernin abessinialaisen takaa tiedetään löytyvän jossakin määrin muita lyhytkarvarotuja, kuten venäjänsinistä, siamilaista ja burmaa sekä kotikissoja – vaikeina aikoina roturisteytykset ovat olleet välttämättömiä kannan säilyttämiseksi . Suomen tulli
Tulli on käyttänyt huumekoiria vuodesta 1969 alkaen. Aluksi koirat koulutettiin opaskoirakoulun tiloissa Helsingissä. Haminassa koirakoulu toimi 1970- ja 1980-luvuilla. Vuodesta 1990 alkaen se on toiminut Kirkkonummella. Koulussa on rehtori ja yksi päätoiminen kouluttaja. Koira tulee kouluun vuoden ikäisenä ja koulutus kestää kolme kuukautta. Sloughi
Slougheja on ollut Pohjois-Afrikassa jo vuosisatojen ajan, missä niiden alkuperäisiin tehtäviin on kuulunut näön avulla tapahtuva metsästys. Koska niitä esiintyi laajalla alueella, ne tunnettiin aiemmin englanniksi nimellä "Arabian Greyhound" eli "arabianvinttikoira" ilman tarkemman kotimaan määrittämistä. Nykyisin niitä on eniten juuri Marokossa, joka on tämän johdosta nimetty rodun viralliseksi kotimaaksi. Suomessa sloughi on harvinainen, ja ensimmäinen yksilö tuotiin Suomeen vuonna 1970 Ruotsista. Camilo Miettinen
Miettinen adoptoitiin kaksivuotiaana Kolumbiasta Suomeen. Samaa sukupuolta olevien parien adoptio-oikeus
Suomen lainsäädännössä ulkoinen adoptio sallitaan vain aviopareille ja yksin eläville. Samaa sukupuolta olevalla parilla on mahdollisuus rekisteröityyn parisuhteeseen, joka poikkeaa oikeudellisesti avioliitosta käytännössä vain ulkoisen adoptio-oikeuden ja yhteisen sukunimen saamisen osalta. Parisuhteensa rekisteröineillä samaa sukupuolta olevilla pareilla on vuodesta 2009 ollut oikeus ns. sisäiseen adoptioon eli kumppanin biologisten lasten adoptointiin. Tätä ennen sateenkaariperheiden vanhemmilla oli oikeus ainoastaan yhteishuoltajuuteen, joka eroaa juridisesti vanhemmuudesta muun muassa elatusvelvollisuuden ja perimisoikeuden osalta. Adoptio
Yleistä tietoutta adoptiosta: Jan-Erik Nygård
Ensimmäinen suoraan Amerikasta Suomeen tuotu ravihevonen oli Express Pride, jonka Nygård toi loppuvuodesta 1974. Kohuori haluttiin nähdä ensin kotimaakunnassa ja tätä varten perustettiin uusi suurkilpailu Seinäjoki-ajo. Lämmittelyssä Express Pride potkaisi Nygårdin pois rattailta, mutta hän ei lannistunut, vaan ajoi oriin voittoon itse kilpailussa. Ravihevosten viennin historiaa Nygård teki myymällä ensimmäisenä Suomessa syntyneen ravihevosen Yhdysvaltoihin vuonna 1983. Kyseessä oli Harness Adam niminen ori, joka kilpaili Amerikassa nimellä First Impulse. Adoptio
Aikaisemmin adoptoitiin lähinnä suomalaisia adoptioon annettuja tai orpolapsia. Nykyisin useimpien kotimaan adoptiolasten vanhemmista ainakin toinen on elossa. Kansainvälisen adoption kautta tulleista lapsista käytäntö vaihtelee maittain.