Onko  Fairchild-Republic A-10 Thunderbolt II -konetta käytetty sodassa?
Fairchild Republic A-10 Thunderbolt II
Persianlahden sodan jälkeen Yhdysvaltain ilmavoimien A-10 Thunderbolt II:t osallistuivat seuraavan kerran sotatoimintaan 1999 Kosovon sodassa, jossa niiden käyttö oli kuitenkin vähäistä sen jälkeen, kun jugoslavialaiset onnistuivat ampumaan alas yhden F-117A Nighthawk -rynnäkkökoneen. Myöhemmin konetyyppi on ollut käytössä 2001 sodassa Afganistanissa, 2002 operaatio Anacondassa sekä 2003 Irakin sodassa, jossa yksi A-10 Thunderbolt II ammuttiin alas Bagdadin kansainvälisen lentoaseman lähistöllä. Fairchild Republic A-10 Thunderbolt II
A-10 Thunderbolt II osallistui ensimmäisen kerran sotatoimintaan vuoden 1991 Persianlahden sodassa, jonka aikana ne suorittvat yhteensä 8 077 taistelulentoa. Yhdysvaltain ilmavoimien tekemän arvion mukaan sotaan osallistuneet A-10 Thunderbolt II:t tuhosivat yhteensä yli 1 000 irakilaisten panssarivaunua ja 2 000 muuta ajoneuvoa. Sodan aikana irakilaisten ilmatorjunta onnistui pudottamaan alas seitsemän konetta. Koneiden laukaisemat ammukset levittivät köyhdytettyä uraania Irakin ympäristöön, mutta tutkimusten mukaan tästä ei ole ole muodostunut ihmisten terveydelle tai ympäristölle merkittävää riskiä. On arvioitu, että A-10 Thunderbolt II:t laukaisivat sodassa jopa 90 prosenttia yhdysvaltalaisten AGM-65 Maverick -ohjuksista. Monien irakilaisten sotavankien mukaan A-10 Thunderbolt II oli pelätyin Yhdysvaltain ilmavoimien lentokoneista. Fairchild Republic A-10 Thunderbolt II
Yksi tunnetuimmista konetyypin kestävyyden osoittaneista tapauksista tapahtui Irakin sodan aikana 7. huhtikuuta 2003, jolloin Yhdysvaltain ilmavoimien kapteeni Kim Campbell oli lennolla A-10 Thunderbolt II:n lentäjänä Irakin pääkaupungin Bagdadin yläpuolella. Lennon aikana Campbellin kone joutui irakilaisten ilmatorjunnan kohteeksi, mutta toisen moottorin menettämisestä ja ohjausjärjestelmän saamista raskaista vaurioista huolimatta Campbell selviytyi hengissä ja onnistui laskeutumaan koneellaan takaisin kiitotielle. Ilmavoimien kenraali Richard Myers kommentoi tapausta eräässä puhessaan, jossa hän totesi Campbellin olleen yksi harvoista A-10 Thunderbolt II:lla manuaalisesti laskeutuneista lentäjistä.
Northrop F-5 Freedom Fighter
Kennedyn kaudella käynnistynyt "Military Assistance Program" (Sotilaallinen avustusohjelma) pyrki varustamaan Yhdysvaltain liittolaisten armeijoita, mihin tarkoitukseen Northropin jatkojalostama N-156F-tyyppi soveltui erinomaisesti. N-156F nimettiin F-5A:ksi, ja ensimmäiset F-5A:t myytiin Norjan kuninkaallisille ilmavoimille vuonna 1964. Sveitsin ilmavoimat käytti tätä konetyyppiä ennen F-18 Hornetia. Sveitsiläinen Patrouille Suisse -taitolentoryhmä käyttänee sitä edelleen. AIR-2 Genie
Rakettia kokeiltiin kerran Plumbbob-kokeessa 19. heinäkuuta 1957. Montanan ilmakansalliskaartin F-89J laukaisi sen 4 500 metrin (15 000 ft) korkeudessa Yucca Flatin yllä Nevadan koealueella. Räjähdyksen alla seisoi ryhmä vapaaehtoisia ilmavoimien upseereja todistaakseen aseen vaarattomuuden käytettäessä sitä asutusalueilla.F-104 Starfighterit eivät kuitenkaan koskaan kantaneet asetta operatiivisessa käytössä. Republic P-47 Thunderbolt
Koneen suuriin ulkomittoihin vaikutti osaltaan rungon takaosaan sijoitettu turboahdin ja sen vaatimat putkistot pakokaasulle, ilmanotolle ja ahdetun ilman paluulle, ahtimen jäähdytykselle sekä välijäähdyttimelle. Koneen runkoa voi verrata Vought F4U Corsair -hävittäjään, jossa oli sama moottori mutta mekaanisesti ahdettuna ja välijäähdyttimellä. General Dynamics F-16 Fighting Falcon
Niissä on F-110-GE-129:stä edelleen kehitetty F-110-GE-132-moottori, joka antaa työntövoimaa enemmän. Block 60:ssä on tutkana APG-80 Active Electronic Scanning Array. Ensimmäinen sarjan tilaaja oli Yhdistyneiden arabiemiraattien ilmavoimat, joka tilasi 80 yksikköä hävittäjiä 2000 ja jonka toimitukset oli sovittu aloitettavaksi 2004. Tuotantoerä sisältää Northrop Grummanin APG-80 Agile Beam Radar (ABR) -tutkan ja FLIR Targeting System (IFTS) -maalinohjausjärjestelmän.
Intian ilmavoimat on päättänyt hankkia F-16IN-hävittäjiä, joissa on parannuksia aikaisempiin malleihin verrattuna. Intian ilmavoimat olivat hankkimassa JAS-39 C/D -hävittäjiä siten, että israelilainen yhtiö olisi osallistunut yhteensovittamiseen, mutta joidenkin lehtitietojen mukaan Yhdysvallat pyrki vaikuttamaan diplomaattisten kanavien kautta siihen, että Intia hankkisi yhdysvaltalaisen hävittäjän. Yhdysvalloista on toimitettu F-16-hävittäjiä myös Pakistanin ilmavoimille.
F-16A/B block 20, 150 yksikköä. 2006 Kiinan tasavalta ilmaisi halunsa ostaa 66 F-16C/D -hävittäjää lisää. 2011 Yhdysvallat kuitenkin kieltäytyi Kiinan kansantasavallan negatiivisesta suhtautumisesta johtuen kaupasta, mutta lupautui myymään päivityksiä vanhoihin malleihin. Fairchild Republic A-10 Thunderbolt II
GAU-8 Avenger on osoittautunut erittäin tehokkaaksi panssarintorjunta-aseeksi, joka kykenee läpäisemään useimpien nykyaikaisten taistelupanssarivaunujen panssaroinnin noin kymmenellä osumalla. Konetykki on tulivoimaisuutensa ohella myös erittäin tarkka ase, sillä Yhdysvaltain ilmavoimien mukaan jopa 80 prosenttia laukaistuista ammuksista osuu kohteeseensa. Persianlahden sodassa tehtyjen havaintojen perusteella GAU-8 Avenger kykenee iskemään viholliskohteisiin jopa 6,5 kilometrin etäisyydeltä. Tekniikan historia
Ennen toista maailmansotaa kilpavarustelun aikana kehitettiin hävittäjälentokoneita, kuten Spitfire, Messeschmitt ja Mitsubishi zero, joissa oli kaikissa hyvin tehokkaat moottorit. Sodan aikana merkittävään asemaan tulivat liittoutuneiden raskaat pommikoneet, esimerkiksi Boeingin lentävä linnoitus. Koneita valmistettiin Yhdysvalloissa massatuotantona ja lennettiin Atlantin yli Englantiin jatkuvana virtana, mikä tuotti tietoa valtameren säistä ja lentoreiteistä. Toisen maailmansodan jälkeen pommikoneiden tekniikkaa siirrettiin matkustajakoneisiin, mistä esimerkkinä Lockheed Constellation. Sodan aikana oli kehitetty myös suihkumoottori, jolla saavutettiin mäntämoottoria parempi tehopainosuhde. Ensimmäiset välilaskuttomat reittilennot Lontoosta New Yorkiin käynnistettiin nelimoottorisilla potkurikoneilla 1950-luvulla, mutta vasta vuosikymmenen lopussa riittävän korkealla lentävät suihkukoneet, kuten Boeing 707 ja Douglas DC-8, pystyivät luotettavaan säännölliseen reittiliikenteeseen Atlantin yli. 1960-luvulle siirryttäessä pääasialliseksi voimanlähteeksi suuremmissa liikennelentokoneissa tuli suihkumoottori. Ace Combat Zero: The Belkan War
Ace combat zero: The Belkan war on lentopeli, joka kertoo vuonna 1995 käydystä kuvitteellisesta sodasta Belkan ja tämän naapurimaiden kanssa. Pelissä on valittavana 36 erilaista lentokonetta, joilla on kaikilla omat heikkoudet, vahvuudet, erikoisaseet ja muuta vastaavaa. Pelissä on useita kuuluisia lentokoneita kuten F-14 tomcat, F-15 eagle, F-16 fighting falcon, F-15 hornet, F-22 raptor, A-10 warthog, ja monia muita lentokoneita sekä kolme kuvitteellista lentokonetta. Helikoptereilla tai pommikoneilla ei voi lentää, mutta vihollisella Belkalla on niitä. Pelin päähahmo kuuluu Galm -nimiseen lentueeseen, jossa hänen ensimmäinen siipimies on Larry Foulke, eli "solowing Pixy". Pixy salaperäisesti hyökkää kahdennessatoistannessa tehtävässä pelin päähahmon Cipherin kimppuun ja sitten katoaa. Sen jälkeen Cipherin siipimies on ollut PJ (Patrick James), joka kuolee viimeisessä tehtävässä, kun Pixy tulee takaisin superlentokoneella (adfx-02) ja aloittaa taistelun Cipheriä vastaan. Grumman F-14 Tomcat
Keskimatkan aseistuksena on AIM-7 Sparrow -tutkaohjus ja AIM-9 Sidewinder -infrapunaohjus. Lisäksi koneessa on yksi M61 Vulcan, 20mm konetykki lähitaisteluun ja maahyökkäyksiin. F-14:ssä on rajoitettu kyky toimintaan maakohteita vastaan, mutta sitä ei hyödynnetty ennen kuin sen uran loppuvaiheessa. Yhdysvaltain Tomcatit varustettiin 1990-luvun lopulla LANTIRN-tähtäysjärjestelmällä laserohjattuja pommeja ja muita täsmäaseita varten. Jotkin F-14:t oli varustettu toimimaan TARPS (Tactical Air Reconnaissance Pod System) -järjestelmän kanssa, ja ne ovatkin laivaston ainoa miehitetty taktinen tiedusteluväline. McDonnell Douglas A-12 Avenger II
A-12 Avenger II ("kostaja") oli McDonnell Douglasin ja General Dynamicsin yhteistyössä tekemä suunnitelma uudesta laivastokäyttöön tarkoitetusta rynnäkkökoneesta. Koneesta suunniteltiin A-6 Intruder-koneiden korvaajaa. Koneen oli määrä olla "lentävä siipi"-mallinen häivelentokone. Nimi viittaa toisen maailmansodan aikaiseen Grumman TBF Avenger-koneeseen. 810 Naval Air Squadron
Toisen maailmansodan syttyessä 810 NAS oli edelleen palveluksessa "HMS Ark Royalilla" kalustonaan 12 Fairey swordfish konetta. Fiat CR.20
Konetta käytettiin lähinnä toisessa Italian–Etiopian sodassa. Kuusi konetta myytiin Paraguayhin, missä ne osallistuivat Chacon sotaan. Konetyyppi säilyi Regia Aeronautican taitolento- ja koulutuskäytössä aina 1930-lukuun saakka. Lockheed Martin F-35 Lightning II
BF-04 teki ensilentonsa 7. kesäkuuta 2010 Patuxent Riverin lentotukikohdassa Marylandissä Yhdysvalloissa. Kone oli ensimmäinen täydellä tietojärjestelmällä varustettu F-35B. Koneen lentotoiminta keskeytettiin 17. heinäkuuta, jolloin sillä oli tehty 14 lentoa. Kone palasi lentotoimintaan mahdollisesti lokakuussa. Britannian kuninkaalliset ilmavoimat
Kylmän sodan aikana RAF osallistui Falklandin sotaan 1982 ja Persianlahden sotaan (1991), joista jälkimmäiseen otti osaa yli sata RAF:n konetta. Sodassa käytettiin myös ensimmäistä kertaa täsmäaseita. RAF kärsi aluksi merkittäviä tappiota Irakin ilmatorjuntaa vastaa, ja se joutui vaihtamaan pommitustaktiikkansa korkealta tapahtuvaksi. Fairchild Aircraft
1970-luvulla (1972) syntyi kenties yhtiön tunnetuin tuote, rynnäkkökone A-10 Thunderbolt II. Se oli tuotos yritysfuusiosta Republic Aviationin kanssa, jolta koneen nimi periytyi.
1996 Fairchild osti Dornierin siviilituotannon, ja toimi viimeiset vuodet nimellä Fairchild Dornier. Yhtiö valmisti muun muassa Fairchild-Dornier 328-tyyppisiä koneita. Mallisarjassa oli niin potkuri- kuin suihkuturbiinimoottoren varustettuja malleja. Lockheed F-117 Nighthawk
F-117-koneet lensivät ensimmäiset sotalentonsa Operaatio Just Causen aikana Panamassa vuonna 1989. Konetyyppiä on käytetty sotatoimissa myös Persianlahden sodassa, Kosovon sodassa ja Irakin sodassa Douglas A-1 Skyraider
Muita Douglasin rakentamia merkittäviä potkurikäyttöisiä, mäntämoottorilla varustettuja maataistelukoneita olivat Douglas A-20 Havoc sekä A-26 Invader. Konetyypin korvasivat muun muassa Grumman A-6 Intruder ja Douglas A-4 Skyhawk, jotka olivat kumpikin suihkukäyttöisiä sotilaslentokoneita. Lockheed AC-130
Lockheed AC-130 on yhdysvaltalaisten lentokonevalmistajien Boeingin ja Lockheedin valmistama sotilaslentokone. Se on tulitukiversio Lockheed C-130 Hercules -kuljetuskoneesta.
USAF:n AC-130H Spectre- ja AC-130U- Spooky (”gunship” eli taistelulaiva) -koneita käytetään maajoukkojen tulitukeen ja maakohteitten, kuten tukikohtien tai saattueiden suojaamiseen tai tuhoamiseen. McDonnell Douglas F-4 Phantom II
McDonnell Douglas F-4 Phantom II (vuoden 1990 jälkeen ”F-4 Phantom”) on kaksipaikkainen ääntä nopeampi jokasään hävittäjäpommittaja. Sen valmistaja oli McDonnell Douglas Corporation. Se oli käytössä kaikissa Yhdysvaltain asevoimien ilmailuaselajeissa vuosina 1961–1995. Muissa valtioissa se on vieläkin palveluskäytössä. Naton piirissä sitä käyttää Saksan Luftwaffe Baltian ilmavalvontaan. F-4 sai lempinimet ”Rhino” (viittauksena pitkään nokkansa ja sarvikuonomaiseen kestävyyteensä) ja ”Smoker” tunnusomaisen voimakkaan savujälkensä takia. Boeing X-20 Dyna-Soar
Toisen maailmansodan jälkeen Amerikan sotilastiedustelupalvelu OSS toi Amerikkaan operaatio Paperclipissä saksalaisia tiedemiehiä, näiden joukossaan Tohtori Walter Dornbergerin, Saksan sodanajan rakettiohjelman johtajan. Hänellä oli yksityiskohtaisia tietoja Silbervogel-ohjelmasta ja Bellin alaisuudessa hän koetti saada Yhdysvaltojen ilmavoimat, USAF:n ja muut tahot kiinnostumaan työntöliitokoneesta. Tämän tuloksena USAF teetti useita soveltuvuus- ja suunnittelutöitä työntöliitokoneesta Bellillä, Boeingilla, Convairilla, Douglasilla, Martinilla, North Americanilla, Republicilla ja Lockheedilla 1950-luvun alussa. Lockheed Martin F-35 Lightning II
Kevyeksi ja edulliseksi hävittäjäksi suunniteltu F-35 on lisäksi tarkoitettu sekä rynnäkköhävittäjäksi lähi-ilmatukeen että taktisiin pommituksiin. Yhdysvaltain asevoimat aikoo hankkia koneita noin 1 700 kappaletta eri malleja. Sen on tarkoitus korvata etupäässä Yhdysvaltain ilmavoimien F-16 Fighting Falcon, Yhdysvaltain merijalkaväen ja Britannian laivaston Harrier II:t (AV-8 ja GR7/9 Sea Harrier) VTOL-koneet, Yhdysvaltain ilmavoimien panssarintorjuntaan erikoistunut maataistelukone A-10 Thunderbolt II ja Yhdysvaltain laivaston ja merijalkaväen käytössä olevat F/A-18 Hornet-koneet lukuun ottamatta uudempia F/A-18E ”Super Hornet” -malleja. Konetta markkinoidaan korvaamaan Euroopan maiden F-16-koneet ja vanhemmat hävittäjät, kuten esimerkiksi F-4 Phantom II ja Panavia Tornado. McDonnell Douglas F-15 Eagle
Persianlahden sodan jälkeen Israelissa oltiin edelleen huolestuneita Irakin sodanaikaisista Scud-ohjushyökkäyksistä Israeliin ja päätettiin parantaa ilmavoimien pitkän matkan toimintakykyä. 1993 Israelissa laadittiin tiedustelu lentokonevalmistajille koskien kiinnostusta valmistaa Israelin tiedustelun mukainen hävittäjäkone. Lockheed Martin tarjosi F-16:a ja McDonnell-Douglas sekä F-15E:ä että F/A-18 Hornet:ia. 27. tammikuuta 1994 Israelin hallitus ilmoitti aikomuksistaan ostaa 21 Israelin vaatimusten mukaisesti varustettua F-15E:ä. Koneet nimettiin F-15I:ksi. 12. toukokuuta 1994 Yhdysvaltain hallitus valtuutti myymään 25 F-15:ä Israelille. Marraskuussa 1995 Israel osti loput neljä valtuutuksen mukaista F-15I-hävittäjää. Ensimmäinen Israelille toimitettava F-15I-hävittäjä suoritti ensilentonsa St.Louisissa Yhdysvalloissa Lambertin lentokentällä 12. lokakuuta 1997. Fairchild Republic A-10 Thunderbolt II
GAU-8 Avengerissa käytetään kahta erilaista kovaa ampumatarviketta, jotka ovat PGU-13/B -mallinen sirpalesytytyskranaatti sekä PGU-14/B -panssariammus, jonka läpäisevä vaarna on valmistettu köyhdytetystä uraanista, joka on tällä hetkellä tehokkain kineettiseen energiaan läpäisykykynsä perustavien ammusten valmistusmateriaali. Tavallisesti tykin ammussäiliöön ladataan ampumatarvikkeita siten, että jokaista sirpalekranaattia kohden on neljä panssariammusta. Kolmas ammustyyppi, jota ei käytetä taistelutilanteessa vaan koulutuksessa, on PGU-15/B TP Target Practice. ZSU-23-4
ZSU-23-4 "Šilka" (ven. Ши́лка) on Neuvostoliitossa valmistettu ilmatorjuntapanssarivaunu.
Nimilyhenne "ZSU" tarkoittaa: "Zenitnaja Samokhodnaja Ustanovka" (ven. Зенитная Самоходная Установка). It-panssarivaunu on
neliputkinen, ja se kehiteltiin 1960-luvulla edeltäjänsä, ZSU-57-2:n korvaajaksi. Aseena uutta tulokasta
pidettiin tehokkaana, ja se osoitti käyttöarvonsa: niin amerikkalaisia vastaan Vietnamin sodassa
- kuin egyptiläisten käyttämänä, Jom Kippur-sodassa Israelia vastaan vuonna 1973 matalatorjunnassa, jolloin ilmatorjuntaohjuksin pakotettiin viholliskoneet matalahyökkäyksiin.
ZSU-23-4 kykeni ampumaan suurella tulinopeudella tehokasta sulkutulta, ja siinä oli tutkaohjattu tulenjohtojärjestelmä. Panssariaselajin it-aseessa oli omat puutteensakin: se oli heikosti suojattu ja tiellä hidas, joihinkin toisiin vastaaviin vaunuihin verraten. Pohjasta panssaroidut rynnäkkökoneet saattoivat kestää 23 mm AZP -ilmatorjuntakanuunan osumia. Eräs yksi tällainen kone on A-10 Thunderbolt II. Nykypäivänä vaunua käytetään myös tarkka-ampujien torjunnassa, sillä pyörivä torni ja sen suuri koro mahdollistaa putkien suuntaamisen myös korkealle yläviistoon. Avaruuskilpa
Molemmat maat ottivat tekniikan sotilaalliseen käyttöön toisessa maailmansodassa, muun muassa ”Stalinin uruissa” ja V2-ohjuksessa. Sodan lopulla V2-tuotanto oli SS-joukkojen hallinnassa. Tällöin von Braunin ja kenraali Dornbergerin väitetään salaa esisuunnitelleen avaruusaluksia ja avaruussukkulaa. Hawker Sea Fury
FB.11 -versiota käytettiin läpi Korean sodan maataistelukoneena Royal Navyn tukialuksilta HMS "Ocean"ilta, HMS "Glory"lta, HMS "Theseukselta" ja australialaiselta "HMAS Sydney"ltä. 8. elokuuta 1952 FAA:n lentäjä luutnantti Peter ”Hoagy” Carmichael ampui alas MiG-15-suihkuhävittäjän ilmataistelussa, näin tehden Sea Furysta yhden harvoista suihkuhävittäjän alas ampuneista potkurikoneista. Jotkut lähteet väittävät, että toinenkin MiG ammuttiin alas, mutta useimmat lähteet eivät mainitse tätä; miten tahansa, tämän usein sanotaan olleen ainoa brittiläisen pilotin brittiläisessä koneessa käymä menestyksäs ilmataistelu koko Korean sodassa. Taistelu alkoi, kun hänen lentueensa, joka koostui Sea Furyista ja Fairey Fireflyistä joutui kahdeksan MiG-15-koneen hyökkäyksen kohteeksi. Yksi Firefly vaurioitui pahasti, kun Sea Furyt pääsivät pakoon vahingoittumattomina. Samanlainen kohtaaminen seuraavana päivänä johti siihen, että Sea Furyt käyttäen ylivoimaista liikehtimiskykyään onnistuivat pakenemaan toista MiG-15-hyökkäystä, vaikka yksi Sea Fury joutui lentämään vaurioituneena takaisin "Ocean"ille. Tunnistamisen helpottamiseksi Sea Furyihin maalattiin omakonetunnukset, samanlaiset kuin Normandian maihinnousussa. McDonnell Douglas F-4 Phantom II
Yhdistynyt kuningaskunta osti koneita ilmavoimien ja laivaston ilmavoimien käyttöön. Heidän versionsa pohjautuivat Yhdysvaltain laivaston F-4J-malliin, mutta olivat varustettu suuremmalla ja tehokkaammalla Rolls-Royce Spey -moottorilla lentoonlähtökyvyn parantamiseksi. Suurempi moottori paransi nopeutta matalalennossa ja kiihtyvyyttä, mutta se aiheutti aerodynaamisia ongelmia, jotka tekivät koneesta hitaammat korkealla lennettäessä ja sen kehittäminen johti pitkittyneisiin ongelmiin. RAF:n Phantomit olivat tyyppiä "F-4M" tai "FG.1" ja "FGR.2" (tiedustelu), kun taas laivaston koneiden tyyppimerkintä oli "F-4K". Laivaston Phantomit oli varustettu teleskooppivartisella etulaskutelineellä, mikä mahdollisti nokan nostamisen ylemmäs katapultista lentoonlähdettäessä, mikä oli tarpeet brittiläisten lentotukialusten pienen koon takia. Osa rungosta ja varustuksesta valmistettiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Lisäksi Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimat osti vuonna 1984 15 F-4J-konetta käytettynä Yhdysvaltain laivastolta lisätäkseen torjuntahävittäjiensä määrää Falklandin sodan jälkeen (Phantom laivue oli sijoitettuna saarille) ennen kuin Tornado otettiin käyttöön. RL-10
McDonnell Douglas DC-X-avaruuslentokoneen ("Delta Clipper") prototyypissä käytettiin neljää muokattua RL-10A-5 -rakettimoottoria, joista jokaista pystyi kuristamaan. DC-X teki leijuntakokeita 1990-luvulla osana epäonnistunutta pyrkimystä tehdä laukaisin, joka pystyy lentämään useita kertoja ja jossa ei ole kertakäyttöisiä rakettimoottorivaiheita. Fairchild Aircraft
Sodan jälkeen yhtiö kehitteli C-82-koneesta suuremman C-119 Flying Boxcar-koneen, joka oli etupäässä maahanlaskujoukkojen käytössä. Fairchild C-123 Provider julkaistiin vuonna 1955. Vuonna 1956 Fairchild osti lisenssioikeudet Fokker F.27-koneeseen. Tupolev Tu-2
Tuotantovaikeuksien takia konetta ei ehditty toisen maailmansodan aikana käyttää halutussa laajuudessa. Konetyypillä varustetut yksiköt osallistuivat kesällä 1943 muun muassa Kurskin taisteluun sekä vuotta myöhemmin Karjalankannaksen valtaukseen, johon osallistui 600 Tu-2-konetta. Tu-2-koneita käytettiin lisäksi laajasti sodan päättäneissä, Berliinin valtaukseen johtaneissa taisteluissa. Koneen todellinen käyttöarvo ymmärrettiin vasta toisen maailmansodan päätyttyä, ja siitä kehitettiin sodan jälkeisinä vuosina useita versioita, jotka pysyivät neuvostoilmavoimien käytössä 1950-luvun puoleenväliin saakka. Myös useat Itä-Euroopan maat, kuten Bulgaria, Jugoslavia, Romania ja Unkari käyttivät Neuvostoliiton toimittamia Tu-2:a. Kiinan ilmavoimat käytti konetyyppiä vielä 1970-luvulla. Yhdysvaltain merijalkaväki
Merijalkaväellä on myös AH-8B Harrier II - ja F/A-18 Hornet -suihkuhävittäjiä, mutta lähitulevaisuudessa ne korvataan F-35 Joint Strike Fighterilla. EA-6 Prowler ja KC-130 Hercules ovat elektroniseen sodankäyntiin tarkoitettuja lentokoneita. Fairey Firefly
Fairey Firefly oli Britannian Kuninkaallisen laivaston tukialushävittäjä, jonka käyttäjän oli Fleet Air Arm toisessa maailmansodassa. Konetta valmistettiin Fairey Aviation Companyn Stockportin tehtaalla 1941–1955. Battlefield 2
"Battlefield 2":n ympärille on vapaaehtoisvoimin tuotettu erilaisia modauksia. Esimerkiksi "US Intervention" -modaus vuodelta 2006 kertoo vuoden 1991 Persianlahden sodasta. Se tehtiin aluksi Battlefield Vietnam -versiolle mutta rakennettiin kuitenkin lopulta Battlefield 2:lle. Se sisältää lisää karttoja, aseita sekä lukuisia eri ajoneuvoja, mm. T-72, T-62, M2A1 Bradley ja Apache. Akutan Zero
Akutan Zero, myös Koga's Zero ja Aleutian Zero oli japanilainen Mitsubishi A6M Reisen-hävittäjä, joka teki pakkolaskun Akutan Islandille, Alaskaan toisen maailmansodan aikana. Amerikkalaiset joukot saivat sen vahingoittumattomana haltuunsa heinäkuussa 1942 ja siitä tuli ensimmäinen Yhdysvaltojen toisen maailmansodan aikana haltuunsa saama Zero-hävittäjä. Kone korjattiin ja yhdysvaltalaiset lentäjät tekivät sillä koelentoja, joiden ansiosta kyettiin kehittämään keinoja Keisarillisen Japanin laivaston käyttämien Zero-hävittäjien tuhoamiseksi. Republic F-105 Thunderchief
F-105 Thunderchief kykeni ottamaan jopa 6 700 kg:n pommikuorman version ja muun aseistuksen mukaan vaihdellen. Se kykeni myös kantamaan kevyitä ydinpommeja. Se saattoi käyttää sekä 20 mm:n tykkiä että AIM-9 Sidewinder-ilmataisteluohjuksia ilmamaaleja vastaan. F-105 oli raskain Yhdysvaltain käyttämä yksimoottorinen taistelulentokone. Sen suurin lentoonlähtömassa oli 24 tonnia. Hävittäjä (lentokone)
Yhdysvaltalaiset käyttivät sodan alussa P-39 Airacobraa ja Curtiss P-40 Kittyhawk -hävittäjiä, jotka eivät ketteryydeltään tai suorituskyvyltään pärjänneet Zeroille, mutta olivat paremmin aseistettuja ja kestävämpiä. Myöhemmin tulivat käyttöön suorituskyvyltään paremmat North American P-51 Mustangit, Republic P-47 Thunderboltit, F4U Corsairit, kaksimoottoriset P-38 Lightningit sekä merivoimien käyttöön erinomaisina koneina pidetyt F6F Hellcatit, jotka nopeutensa ja nousukykynsä turvin pystyivät iskemään japanilaiskoneiden kimppuun ylhäältä antautumatta kaartotaisteluun, jossa japanilaiskoneet olivat vahvoja. Yhdysvaltalaisten lentäjien lyhyt koulutus ja kokemattomuus johtivat siihen, että merkittäviä ässiä ei pitkässä sodassa ollut kuin muutamia. Martha McSally
McSally palveli Yhdysvaltain ilmavoimissa vuodesta 1988 vuoteen 2010. Eläköitymisensä aikana hänen sotilasarvo oli eversti. McSally on yksi Yhdysvaltain ilmavoimien historian korkea-arvoisimmista naislentäjistä. Hän oli ensimmäinen yhdysvaltalainen naisten, joka lensi taistelulentoja vuoden 1991 jälkeen, jolloin naisille annettiin lupa toimia taistelulentäjinä. Operaatio Southern Watchin aikana McSally lensi Fairchild Republic A-10 Thunderbolt II -maataistelukonetta Irakin ja Kuwaitin yllä. Hän toimi myös 354. hävittäjälaivueen komentajana. Hän haastui Yhdysvaltain puolustusministeriön oikeuteteen vuonna 2001, koska yhdysvaltalaiset ja brittiläiset naissotilaat joutuivat käyttämään islamilaista "abaya" -vaatetusta sotilastukikohtien ulkopuolella Saudi-Arabiassa. Fairey Firefly
Se palveli sodan päätyttyä rynnäkkökoneena sekä sukellusveneentorjuntatehtävissä, joissa kone palveli aina 1950-luvun puoleenväliin saakka. Sekä Kuninkaallisen laivaston että Australian laivaston Fireflyt palvelivat Korean sodassa tukialuksilta. Muualla kone palveli Kanadassa, Intiassa ja Alankomaissa, jonka koneet osallistuivat Hollannin Uuden-Guinean taisteluihin 1962. Lockheed U-2
Toisen maailmansodan jälkeen kylmän sodan alettua supervallat olivat hyvin epäluuloisia ja epätietoisia toistensa suhteen, varsinkin länsi sulkeutuneen itäblokin suhteen. Presidentti Eisenhower ja Yhdysvaltain johto olivat huolissaan Neuvostoliitosta; pelättiin muun muassa Pearl Harborin vuoden 1941 tapaista yllätyshyökkäystä. Länsimaat olivat aloittaneet Neuvostoliiton ylilennot, muun muassa radiomajakkojen ja muiden kohteiden paikannukset. Neuvostoliittolaiset ampuivat alas useita koneita. Yhdysvaltain ilmavoimat käytti tiedustelutehtävissä 1950-luvulla erityisesti B-47-, ja B-29-, B-52-pommikoneiden tiedusteluversioita, yleensä rajoja pitkin suoritettuun tiedusteluun ja joskus sisämaassa erityisesti Siperiassa mahdollisesti sijaitsevien lentotukikohtien tiedusteluun. Fairchild Republic A-10 Thunderbolt II
A-10 Thunderbolt II on yksipaikkainen ja kaksimoottorinen suihkukone. Koska se on tarkoitettu iskemään vihollisen maakohteisiin, A-10 Thunderbolt II on suunniteltu toimimaan ketterästi hitaassa vauhdissa ja matalalla lentokorkeudella, minkä ansiosta kone pystyy tarkkaan tulitoimintaan myös pienikokoisiin viholliskohteisiin. Vaikka koneessa on kaksi General Electric TF34-GE-100 -mallin suihkuturbiinia, sen matkalentonopeus on vain noin 550 km/h ja koneen huippunopeus on ainoastaan 834 km/h. Hitautensa takia koneella on suurempi toimintasäde ja pitempi oleskeluaika kuin aikaisemmilla maataistelukoneilla. McDonnell Douglas F-15 Eagle
F-15 Eagle osallistui ensimmäisen kerran sotatoimiin vuosina 1979–1981 käydyissä Israelin ja Libanonin välisissä rajakiistoissa, joiden aikana israelilaishävittäjät ampuivat alas kolmetoista MiG-21 Fishbediä ja kaksi MiG-25 Foxbatia. Vuonna 1981 kuusi israelilaista F-15 Eaglea osallistui operaatio Operaan, joka oli Israelin ilmavoimien suorittama ilmaisku rakennusvaiheessa olleeseen Osirakin ydinvoimalaan Irakissa. Vuoden 1982 Libanonin sodassa Israelin ilmavoimat saavuttivat yhteensä 92 ilmavoittoa, joista suurimman osan tekivät juuri F-15 Eaglet. Hävittäjien kerrotaan ampuneen alas muiden muassa 40 Syyrian ilmavoimien suihkuhävittäjää ja yhden syyrialaisen Aérospatiale Gazelle -helikopterin. McDonnell Douglas F-4 Phantom II
Israel hankki kaiken kaikkiaan 42 uutta F-4E-mallin, 12 uutta RF-4E-mallin ja 162 käytettyä F-4E-mallin konetta. Heidän palveluksessaan taistelukäytössä olevat Phantomit tunnettiin nimellä ”Kurnass” (Moukari). RF eli tiedustelukoneet tunnettiin nimellä ”Orev” (Korppi). Phoenixin valot
Yhdysvaltain ilmavoimien virallisen selityksen mukaan valoilmiöt aiheutti alueella harjoitelleet A-10 Thunderbolt II -tyyppiset maataistelukoneet, joista yksi ampui hätäraketteja. Selityksessä on nähty olevan puutteita, joista tärkeimpänä harjoituksen ajankohta verrattuna havainnon ajankohtaan. Lockheed Martin F-35 Lightning II
Gilmore esitti uuden raportin edustajainhuoneen kuulemistilaisuudessa 23. maaliskuuta 2016. Tammikuuhun mennessä tiedossa oli 931 avointa vikaa tai vajavuutta, joista noin sata kriittisiä. Muita huomioita olivat, että tyypin polttoaineenkulutus on vähintään 60 prosenttia korkeampi kuin F-16C:n ja 180 prosenttia korkeampi kuin A-10-maataistelukoneen. F-35:n nykyinen sisäänrakennettu optinen maalitusjärjestelmä oli todettu suorituskyvyltään edeltäjiään heikommaksi. Äskettäin suoritetussa elektronisen sodankäynnin harjoituksessa puolet koneista kääntyi jo matkalla takaisin ongelmien takia ja perille päässeet koneet eivät selviytyneet realistisessa elektromagneettisessa ympäristössä. Huhtikuussa 2016 julkaistussa Yhdysvaltain valtiontalouden tarkastusviraston raportissa mainitaan ALIS-järjestelmästä kaksi keskeistä ongelmakohtaa. Sen käyttöönoton skaalautuvuus on epävarmaa, ja sen arkkitehtuurissa ei ole riittävästi redundanssia, mikä heikentää järjestelmän vikasietoisuutta. Fairey Barracuda
Kone oli Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien käytössä toisessa maailmansodassa.
Konetta valmistettiin Fairey Aviation Companyn, Blackburn Aircraft Limitedin, Boulton Paulin ja Westland Aircraftin tehtailla. Douglas DC-3
Toisen maailmansodan jälkeen Yhdysvaltain ilmavoimien ylijäämäkoneita hankittiin lukuisiin maihin. Suomessa niitä hankittiin muun muassa Finnairin, Veljekset Karhumäen ja Suomen ilmavoimien käyttöön. Suomen ilmavoimissa DC-3:a käytettiin Kuljetuslentolaivueessa mm. laskuvarjojääkärien hyppykoneena. Koneen lempinimi Ilmavoimissa oli "Dakota". Ilmavoimien sarjanumerointi aloitettiin DO-4:sta, sillä DO-1, DO-2 ja DO-3 olivat jo aikaisemmin käytössä olleita Douglas DC-2-kuljetuskoneita. Lockheed Martin F-35 Lightning II
Yhdysvallat käytti F-35B-hävittäjää oikeissa taistelutoimissa ensimmäistä kertaa Afganistanissa syyskuussa 2018. Iskut Afganistaniin tehtiin Arabianmerellä olevalta maihinnousualus USS Essexiltä käsin. Israel käytti niitä jo aiemmin taisteluissaan toukokuussa 2018. Hävittäjää kutsutaan Israelissa nimellä Adir. Fairchild Aircraft
Toisen maailmansodan aikana Fairchild valmisti PT-19 ja AT-21 koulukoneita, C-82 Packet-kuljetuskoneita sekä ohjuksia. Lisäksi valmistui suuria määriä kevyitä Fairchild C-61-koneita, jotka tunnetaan siviilipuolella nimillä "Fairchild Argus" tai Fairchild Model 24. Lockheed Martin F-35 Lightning II
Lockheed Martinin mukaan F-35 korvaa kolmella tyypillään 13 lentokonetyyppiä 11 valtiossa. Vuonna 2016 ilmoitettiin, että F-35 ei korvaa A-10 koneita kuten alun perin oli suunniteltu. Iljušin Il-10
Iljušin Il-10 () on neuvostoliittolaisvalmisteinen maataistelukone. Se oli Iljušin Il-2:n seuraaja. Sitä käytettiin ainakin Korean sodassa. Rockwell OV-10 Bronco
North American Rockwell OV-10 Bronco on yhdysvaltalainen potkuriturbiinikäyttöinen sotilaslentokone. Kone kykenee tiedustelun ja maataistelutoiminnan ohella tulenjohtotehtäviin sekä panssarintorjuntaan ja taisteluun helikoptereita vastaan. Pienimuotoiset kuljetustehtävät olivat nekin mahdollisia toteuttaa, sillä konetyypin kuormakapasiteetti on noin 3 000 kg. OV-10 Broncon ensilento tapahtui 16. heinäkuuta 1965. De Havilland D.H.86 Express
Toisen maailmansodan sytyttyä koneita pakko-otettiin sotilaskäyttöön, lähinnä koulutus- ja yhteyskonetehtäviin. Käyttäjinä olivat Australian kuninkaalliset ilmavoimat (RAAF), Uuden-Seelannin kuninkaalliset ilmavoimat (RNZAF) sekä Ison-Britannian kuninkaalliset ilmavoimat (RAF). Jeffrey Ashby
Vuonna 1986 Ashby valmistui koelentäjäksi Navy Fighter Weapons School -koulusta (Top Gun) ja Naval Test Pilot School -koulusta. Hän osallistui myös F/A-18 Hornet koneiden kehitykseen. Ashby osallistui taistelutehtäviin samalla konetyypillä molempiin Persianlahden sotiin kuten myös sotatoimiin Somaliassa. Asbyllä oli komennossaan lentolaivue USS Abraham Lincolnilla vuonna 1994, hänen laivueensa oli tunnustettu parhaaksi F/A-18 laivueeksi Yhdysvaltain laivastossa. Hänelle kertyi kaikkiaan yli 7 000 lentotuntia ja suoritti yli 1 000 lentotukialuslaskeutumista urallaan. Rockwell OV-10 Bronco
Konetyyppi tuli tuotantoon vuonna 1966 ja vuonna 1986 päättynyt tuotanto käsitti arviolta 360 koneyksilöä. Alatyypit eli kehitysversiot olivat A—D. OV-10 Bronco osallistui Vietnamin sotaan. Palveluskäyttö alkoi tällä konetyypillä elokuussa 1967. OV-10 Bronco on sittemmin poistettu aktiivikäytöstä, Yhdysvalloissa vuonna 1995. Sen käyttäjiä ovat olleet USAF, USMC ja USN. Lisäksi joillakin USA:n liittolaismailla oli näitä tämän tyypin lentokoneita, Euroopassa Saksalla. Konetyypistä on tiettävästi olemassa "G-versio" -niminen päivitetty muunnos. Sitä käytettäneen edelleen lähinnä terrorismin vastaisessa sodassa. Hawker Hurricane
Monissa lähteissä on väitetty Ison-Britannian lahjoittaneet koneet. Tosiasiassa Suomen valtio osti koneet Gloster-lentokonetehtaalta käypään hintaan, joka kuitenkin oli noin miljoona silloista markkaa alempi kuin mitä Brewster- ja Fiat G.51 -koneista maksettiin.
Suomella oli jatkosodassa kirjoilla kymmenen Hurricane Mk I -konetta. Käytännössä vahvuus laski nopeasti viiteen toimintakuntoiseen koneeseen. Ison-Britannian jouduttua sotaan mukaan varaosien saatavuus sieltä loppui ja jatkosodan myötä tilanne hankaloitui edelleen. Neuvostoliiton saamissa Hurricane II -koneissa oli Merlin XX -moottori, jonka asentaminen Hurricane I:een olisi vaatinut suuria muutostöitä. Lopulta tyydyttiin käyttämään vaihtokelpoisia osia hyväksi Merlin III -moottoreiden huollossa. Merlin III vaati huomattavasti enemmän huoltotyötä kuin muut vastaavat moottorit – se ei kestänyt montaakaan lentoa täydellä teholla. Kolmesta sotasaaliiksi saadusta Hurricane II:sta yksi kunnostettiin lentokelpoiseksi. Koneen tunnus oli HC-465. Suomi yritti aluksi saada Saksan sotasaalisvarastoista lisää Hurricaneja, mutta elokuussa 1943 oli valmis myymään jäljellä olevat koneet Romanialle. Kauppa ei toteutunut. Hävittäjä (lentokone)
Vietnamin sodassa havaittiin isojen ja kömpelöiden koneiden soveltuvan huonosti hävittäjien välisiin ilmataisteluihin, joten suorituskykyyn ja ketteryyteen kiinnitettiin huomiota. F-15 suunniteltiin nimenomaan ilmaherruushävittäjäksi, ja F-16 sille halvaksi pikkuveljeksi erityisesti lyhyen matkan kaartotaisteluun. Myös Yhdysvaltain laivaston tukialushävittäjä F-14 Tomcat oli edeltäjäänsä F-4 Phantomia ketterämpi, vaikka olikin raskas järeällä elektroniikalla varustettu ilmaherruushävittäjä. Se oli myös ensimmäinen hävittäjä jossa käytettiin mikroprosessoria. Ääriesimerkkinä oli strategisten pommikoneiden tuhoajaksi suunniteltu kolminkertaista äänennopeutta lentävä MiG-25 ja sitä seurannut MiG-31. Republic F-84 Thunderjet
USAF:in lisäksi koneita saivat käyttöönsä Mutual Security -ohjelmaan osallistuneet maat. Palvelusaikanaan F-84:stä tuli ensimmäinen yksipaikkainen USAF:n suihkuhävittäjä, joka pystyi kuljettamaan taktisia ydinaseita. HX-hävittäjähanke
Kevyeksi ja edulliseksi hävittäjäksi suunniteltu F-35 on lisäksi tarkoitettu sekä rynnäkköhävittäjäksi lähi-ilmatukeen että taktisiin pommituksiin. Yhdysvaltain asevoimat aikoo hankkia koneita noin 1 700 kappaletta eri malleja. Sen on tarkoitus korvata etupäässä Yhdysvaltain ilmavoimien F-16 Fighting Falcon, Yhdysvaltain merijalkaväen ja Britannian laivaston Harrier II:t (AV-8 ja GR7/9 Sea Harrier) VTOL-koneet, Yhdysvaltain ilmavoimien panssarintorjuntaan erikoistunut maataistelukone A-10 Thunderbolt II ja Yhdysvaltain laivaston ja merijalkaväen käytössä olevat F/A-18 Hornet-koneet lukuun ottamatta uudempia F/A-18E ”Super Hornet” -malleja. Konetta markkinoidaan korvaamaan Euroopan maiden F-16-koneet ja vanhemmat hävittäjät, kuten esimerkiksi F-4 Phantom ja Panavia Tornado. Suhoi Su-25
Angola, Afganistan, Armenia, Azerbaidžan, Bulgaria, Etiopia, Georgia, Irak, Iran, Kazakstan, Makedonian tasavalta, Peru, Pohjois-Korea, Slovakia, Tšekkoslovakia, Turkmenistan, Ukraina, Uzbekistan, Valko-Venäjä ja Venäjä.
A-10 Thunderbolt II Grumman F-14 Tomcat
Irakin-Iranin sodan aikana iranilaiset käyttivät hyväkseen F-14:n ylivoimaista tutkaa Irakin MiGejä vastaan. Tämän lisäksi Iranin on havaittu käyttäneen F-14:ia myös aggressiivisesti ilmataisteluissa ja iskuissa Irakin ilmatilaan. Iranin raportoidaan ampuneen alas 25 konetta Phoenix-ohjuksin, ennen kuin ohjusten akkujen puute lopetti niiden käytön 1986. Sodan lopulla irakilaisten kehittyneellä häirintäjärjestelmällä varustetut Mirage F1 EQ-5/6 -koneet pystyivät vastaamaan Tomcatin haasteeseen. Jakovlev Jak-9
Konetta käyttivät toisen maailmansodan aikana Neuvostoliiton ilmavoimien lisäksi Ranskan (Normandie-Niemen-rykmentti) ja Puolan ilmavoimat. Sodan jälkeen konetta käyttivät Neuvostoliiton lisäksi Albania, Bulgaria, Jugoslavia, Kiina, Pohjois-Korea (Korean sodassa), Puola ja Unkari. Vietnamin sota
Yhdysvallat käytti sodassa menestyksellä maataistelukoneita ja helikoptereita. AC-130 "Spectre" oli suurikaliberisin tykein ja pienikaliberisin autokanuunoin aseistettu raskas tulitukikone. Bell UH-1 Iroquois "Huey" oli yleensä aseistettu M60D-konekiväärillä. McDonnell Douglas F-4 Phantom II
Näistä 21 päivitettiin myöhemmin F-4G ”Wild Weasel” -koneiksi ja ainakin kuusi niistä oli taistelukäytössä Operaatio Desert Stormissa Irakissa 20 vuotta niiden Australiaan toimittamisen jälkeen.Israelin ilmavoimat (Heyl Ha’Avir) hankki F-4 Phantomeja vuodesta 1969 alkaen. Ensimmäinen F-4E otettiin palveluskäyttöön 5. syyskuuta 1969 ja israelilaiset saivat niillä ensimmäisen ilmavoiton 11. marraskuuta 1969 Egyptin ilmavoimien MiG-21-koneesta. Douglas A-26 Invader
Douglas A-26 Invader oli yhdysvaltalainen kaksimoottorinen rynnäkköpommituskone. Konetyypin ensilento tapahtui vuonna 1942 ja otettiin käyttöön vuonna 1945, jolloin se osallistui toisen maailmansodan lopputaisteluihin. Yhdysvaltain ilmavoimat poisti konetyypin käytöstä vuonna 1972, mutta Kolumbian ilmavoimat käytti konetta vielä vuoteen 1980. FIM-92 Stinger
Ensimmäisen kerran Stingeriä käytettiin sotatilanteessa 21. toukokuuta 1982 Falklandin sodassa. Ensimmäinen laukaus pudotti argentiinalaisen FMA IA 58 Pucará-lentokoneen. Brittien myöhemmät laukaukset eivät tuottaneet tulosta lähinnä puutteellisen koulutuksen vuoksi. Martin B-10
Martin B-10 ("Model 139" ja "Model 166") on amerikkalainen keskiraskas, kaksimoottorinen ja nelipaikkainen pommituskone. Ensilento koitti jo vuonna 1932. Tyyppi hyväksyttiin USA:n lentojoukkojen USAAC:n käyttöön vuonna 1934. Konetyyppiä myytiin lisäksi muutamiin muihin maihin, etenkin Tyynenmeren alueen valtioille. Näin ollen se otti osaa sotaan, jota käytiin japanilaisia vastaan. Konetta myytiin myös Turkkiin. Republic XF-84H
Republic XF-84H ”Thunderscreech” oli yhdysvaltalainen F-84F Thunderstreakista kehitetty potkuriturbiinikäyttöinen koelentokone. Suihkuturbiinia voimanlähteenä käyttävällä yliäänipotkurilla varustetulla XF-84H:lla ehdittiin tehdä koelentoja, mutta konetyypin kehityksessä epäonnistuttiin lopulta potkuriin liittyvien ongelmien ratkaisemisessa, mikä johti koko ohjelman peruuttamiseen. Konetyyppi kilpaili aikanaan maailman meluisamman lentokoneen tittelistä neuvostoliittolaisen Tupolev Tu-95 -pommikoneen kanssa. AIM-54 Phoenix
AIM-54 Phoenix kehitettiin alun perin vain Yhdysvaltain laivaston F-111 -koneen laivastoversiota, F-111B:tä varten. Ohjuksen XAIM-54A prototyypin testaus aloitettiin vuonna 1965 ja ensimmäisen onnistunut kohtaus vuonna 1966. Sittemmin ohjuksen kehitys hidastui, sillä F-111B ei tullut koskaan tuotantoon. AIM-54 Phoenixin kehitystä kuitenkin jatkettiin ja se otettiin käytöön Yhdysvaltain laivaston F-14 Tomcat-koneisiin. Sittemmin ohjuksesta kehitettiin kaksi muuta versiota. Yhdysvaltain laivasto luopui AIM-54 Phoenixeista vuonna 2004 ja F-14 Tomcateista 2006. Ne korvattiin AIM-120 AMRAAM -ohjuksilla ja F/A-18 Hornet -hävittäjillä. Nyt AIM-54 Phoenixin ainoa käyttäjä maailmassa on Iranin islamilaisen tasavallan ilmavoimat. Fairchild C-119 Flying Boxcar
Fairchild C-119 Flying Boxcar (suom. "Lentävä tavaravaunu") on yhdysvaltalainen sotilaskäyttöön tarkoitettu kaksimoottorinen kuljetuslentokone. Konetyypin valmistaja oli Fairchild Aircraft, sen ensilento tapahtui 1947, ja tuotanto vuosien 1949-1955 välillä. Konetyypin yksiloitä valmistettiin enemmän kuin 1 000, ja se ehti osallistumaan ainakin Korean sotaan aseellisista selkkauksista. McDonnell Douglas F-15 Eagle
Yhdysvaltain ilmavoimien F-15 Eaglet osallistui sotatoimiin ensimmäistä kertaa vasta vuoden 1991 Persianlahden sodassa. Yhdysvaltalaiset F-15 Eaglet saavuttivat operaatio Aavikkomyrskyssä yhteensä 36 ilmavoittoa, joihin lukeutui noin kaksikymmentä Irakin ilmavoimien neuvostovalmisteisia hävittäjiä, kuusi Dassault Mirage F1 -hävittäjää, yksi Pilatus PC-9 -harjoituskone, yksi Iljušin Il-76 -kuljetuskone ja kaksi Mil Mi-8 -kuljetushelikopteria. Saudi-Arabian ilmavoimien F-15 Eaglet osallistuivat myös sotaan ja ampuivat alas kaksi irakilaista hävittäjää. Yhdysvaltain ilmavoimien F-15 Eaglet ovat osallistuneet sotatoimiin myös vuoden 1999 Kosovon sodassa, vuoden 2001 sotaan Afganistanissa ja vuoden 2003 Irakin sodassa, joissa niitä käytettiin pääasiassa maamaalien pommitustehtävissä. Northrop Grumman B-2 Spirit
Yhdysvaltain ilmavoimat suoritti 1990-luvulla B-2 Spirit -koneilla pommitusharjoituksia Tyynenmeren saaristojen yllä, mutta ensimmäisen kerran konetyyppiä käytettiin taistelutilanteessa vasta vuoden 1999 Kosovon sodassa, kymmenen vuotta koneen ensilennon jälkeen. Kosovon sodassa koneet osallistuivat NATO:n pommitusoperaatioihin ja suorittivat peräti 31-tuntisia pommituslentoja, joissa ne lensivät Whitemanin lentotukikohdasta Jugoslavian liittotasavaltaan ja samalla pudottivat ensimmäistä kertaa sotahistoriassa satelliittiohjattuja JDAM-täsmäpommeja. Sodan ensimmäisen kahdeksan viikon aikana pommittajat tuhosivat 33 prosenttia jugoslavialaisista kohteista. Arvion mukaan kuusi B-2 -konetta suoritti koko sodan aikana 45 pommituslentoa, ja ne pudottivat yhteensä 656 JDAM-pommia. Digital Combat Simulator
Fairchild Republic A-10 Thunderbolt II lentokoneen simulaatio on korkealle arvostettu. McDonnell Douglas F/A-18 Hornet
Vuonna 2007 ilmavoimissa otettiin käyttöön kypärätähtäimet ja Sidewinder-infrapunaohjusten uusin kehitysversio (AIM-9X) osana koneiden elinkaaren keskivaiheen päivitystä (MLU1). Syksyllä 2008 saatiin myyntivahvistus tilauksesta, joka arvioitiin optioineen 400 miljoonan dollarin arvoiseksi. Tilaukseen kuului muun muassa 70 kappaletta radioita, kypärätähtäimiä ja näyttöpaneeleita sekä 15 JSOW-liitopommia. Marraskuussa 2011 Yhdysvaltain kongressi antoi myyntiluvan kehittyneemmälle AGM-158 JASSM -risteilyohjukselle. 1. maaliskuuta 2012 vahvistettiin kaupat 70 JASSM-ohjukselle. Kauppaan sisältyy taisteluohjukset, harjoitusohjuksia, koulutusta ja tarvittavat muutokset koneiden järjestelmiin. Maataistelukyvyn ja ilmasta-maahan-ohjusten sekä pommien käyttöönotto muutti Hornetien tyyppiluokituksen F-mallista F/A-malliin. Vastaava elinkaaren keskivaiheen päivityksen myötä tapahtunut maataistelukyvyn lisäys tehtiin Sveitsissä. Kolmatta MLU-ohjelmaa ei tule, vaan Hornetien suorituskyky korvataan HX-hävittäjähankkeella.Yli puolet koneista oli päivitetty 1. kesäkuuta 2015 mennessä. Kyseisellä viikolla ilmavoimat pudotti ensimmäiset kovat pomminsa (JDAM), jonka jälkeen Horneteille julistettiin alustava ilmasta maahan -toimintakyky. Patria luovutti viimeisen päivitetyn koneen ilmavoimille 9. joulukuuta 2016. Neljä päivää aikaisemmin Yhdysvaltain ulkoministeriö oli hyväksynyt 90 MIDS-radiojärjestelmän myynnin Suomelle. Kaupan, johon kuului lisäksi tukea, varusteita ja koulutusta, arvo oli 156 miljoonaa dollaria. Täysi ilmasta maahan -toimintakyky odotettiin saatavan käyttöön vuonna 2018. Republic F-105 Thunderchief
Lempinimillä ""Thud"" ja ""Chief"" tunnettu Republic F-105 Thunderchief kuului yhdysvaltalaisten hävittäjäkoneiden ns. "Centuries-sarjaan". Kone oli jatkokehittelyn tulos F-84F Thunderstreak:sta. Sen suunnittelivat Alexander Seversky ja Alexander Kartveli. Nuolisiipinen Thunderchief kykeni ylittämään äänen nopeuden korkealla kaksinkertaisesti (maksiminopeudella Mach 2.08 - 2 208 km/h, joka saavutettiin 11 000 metrissä). F-105 poistettiin aktiivipalveluksesta vuonna 1984. Grumman A-6 Intruder
Konetyyppi palveli rintamalla ensimmäisen kerran Vietnamissa, ja myöhemmin Libanonissa ja Libyassa. Viimeisen kerran tyyppi nähtiin rintamalla Persianlahden sodan aikana. Intruder poistui palveluksesta 1990-luvun loppupuolella. Alun perin kone oli tarkoitus korvata A-12 Avenger II-stealth-koneilla. A-12-suunnitelma kuitenkin peruttiin, ja korvaajaksi tuli F/A-18E/F Super-Hornet. Republic F-105 Thunderchief
F-105 kärsi ilmeisestä kömpelyydestä. Arviolta noin puolet valmistetuista tämän tyypin sotilaslentokoneista tuhoutui Vietnamin sodassa. Suurin osa näistä tuhoutui ilmatorjunnan tulessa. Kone oli lisäksi heikommin suojattu, kuin esimerkiksi Yhdysvaltain laivaston käyttämä hävittäjäpommittaja, McDonnell Douglas F-4 Phantom. F-4:ään nähden, F-105 saavutti myös huomattavsti pienemmän lakikorkeuden (14 800 m). Tämä mainittu konetyyppi myös valtaosin syrjäytti mm. "Wild Weasel" -toiminnassa F-105 tyypin. Fairchild Republic A-10 Thunderbolt II
A-10 Thundebolt II:n ensisijainen ase on seitsenputkinen 30 millin General Electric GAU-8 Avenger, joka kuuluu suurikokoisimpiin ja tehokkaimpiin Yhdysvaltain asevoimien käytössä oleviin konetykkeihin. Se on gatling-tyyppinen ase, jonka tulinopeus on jopa 3 900 laukausta minuutissa, tosin ylikuumenemisen välttämiseksi aseella ammutaan enintään kahden sekunnin mittaisia purskeita. GAU-8 Avenger ei ole asennettuna kiinni A-10:n runkoon, vaan koko lentokone on itse asiassa rakennettu konetykin ympärille. Rissalan lentoturma
Pudonnut kone, tunnukseltaan DO-10, oli presidentti Kekkosen nimikkokone. Kone rakennettiin Oklahoma Cityssä vuonna 1943. Se otettiin Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien käyttöön tunnuksella 42-92268. Siirrettiin Kiinan rintamalle 13.11.1943, ja edelleen Kuninkaallisille Ilmavoimille 9.1.1944 ja sai tunnuksen FL626. Palveli mm. Englannissa ja Etelä-Afrikassa. Sodan jälkeen kone myytiin Scottish Aviationille 23.4.1947 ja edelleen Sobelairille, joka rekisteröi koneen 20.2.1948 tunnukselle OO-SBF. Oli liisattuna lyhyen aikaa Sabenalle. Finnair osti koneen 21.9.1955. Lockheed Martin F-22 Raptor
Alkuperäisenä suunnitelmana oli tilata 750 konetta vuodesta 1994 alkaen. Vuonna 1990 tilausta vähennettiin 648 koneeseen alkaen vuodesta 1996 ja vuonna 1994 442 koneeseen. Vuoden 1997 raportin mukaan tilausmäärä oli 339. Samalla kaksipaikkaisen F-22B-mallin valmistus peruttiin. Vuonna 2003 ilmavoimat ilmoitti, että kongressi myöntyi 277 koneen ostoon. Lopulliseksi tilausmääräksi jäi 183 ja koneen valmistus päättyy 2010. Asevoimat oli valmis hankkimaan noin 350 konetta. F-22 ei ole osallistunut Irakin tai Afganistanin sodissa käytyihin taisteluihin. North American B-25 Mitchell
North American B-25 Mitchell (North American NA-62) oli yhdysvaltalainen kaksimoottorinen keskiraskas pommikone, jonka valmistaja oli North American Aviation. Lentokone oli nimetty "Mitchelliksi" kenraali Billy Mitchellin mukaan. Tuotannon loppuessa sitä oli eri malleina rakennettu yli 10 000 kappaletta. Tähän joukkoon kuuluivat myös muutamat erikoismallit, kuten Yhdysvaltain merivoimien PBJ-1-partiopommikone ja Yhdysvaltain ilmavoimien F-10-valokuvaustiedustelukone. Tyynenmeren taisteluiden alkuvaiheessa Mitchell joutui kamppailemaan Zerojen kanssa ilman hävittäjäsuojaa, mutta selvisi niistä hyvin nopeutensa ja aseistuksensa ansiosta. 
Lentokonetta käyttivät useat Liittoutuneiden ilmavoimat Yhdysvaltain ilmavoimien ja merivoimien lisäksi. Näihin maihin kuuluivat Australia, Iso-Britannia (joka vastaanotti yli 900 lentokonetta), Kiina, Alankomaat ja Neuvostoliitto. Bell P-63 Kingcobra
Konetyyppi ehti vielä osallistua sotatoimintaan. Sitä käyttivät Yhdysvaltain lisäksi ainakin Ranska ja Neuvostoliitto. Neuvostoliittolaiset saavuttivat joitakin ilmavoittoja Tyynenmeren sodassa Japania vastaan tällä tyypillä. Republic RC-3 Seabee
Toisen maailmansodan jälkeen Spencer työskenteli Republic Aircraft Corporation-lentokonetehtaassa, joka etsi myös harrastekoneideoita uusien sotakoneiden kysynnän lopahdettua sodan loppupuolella. Spencer myi oikeutensa Amphibian Air Car-lentokoneeseen Republicille joulukuussa 1943. Hän sai tehtäväkseen muuttaa kone kokometalliseksi. Kone muuttui kolmipaikkaiseksi. Yhtiä nimesi sen uudestaan: Republic RC-1 Thunderbolt Amphibian. Tavoite oli myydä sitä 3500 dollarilla, mutta hinta nousi 12000 dollariin. RC-1 ei vastannut hintatasoonsa kohdistuvia odotuksia, joten sen suunnittelu meni kokonaan uusiksi. Republic P-47 Thunderbolt
Koneen viimeisessä tuotantomallissa, P-47N:ssä, oli suuren siipipinta-alansa ja alhaisen siipikuormituksensa vuoksi erinomainen ketteryys ja pitkä toimintamatka, jopa 8 h, ja sitä käytettiin erityisesti Tyynellämerellä. AMX International AMX
AMX International AMX on italialais-brasilialainen, yksipaikkainen monitoiminen hävittäjäkone. Konetyypin merkintä on Italiassa A-11 Ghibli. Se saapui korvaamaan italialaisen Fiat G.91 -konetyypin. Konstruktuointiin osallistuivat Aeritalia, Aermacchi sekä Embraer. Ensilento tapahtui 1984, ja esittely 1989. Suoritusarvoiltaan ei AMX International AMX, Fiat G-91- tyypistä oleellisesti eroa. Suorituskykyisempi, Rolls-Royce Spey -tyyppinen suihkumoottori toi kuitenkin suuremman konetyypin kantavuuden, sekä pidentyneen taistelusäteen (556 km). Konetyypin yksilöitä on valmistunut vuosien 1984 - 1999 välillä, 206 koneyksilöä. Sen käyttäjämaat ovat Italia ja Brasilia. Konetyyppi kykenee käyttämään ilmataisteluohjuksia, sekä kuljettamaan noin 3 800 kg:n asekuorman. Näihin saattavat kuulua pommit, raketit, ja ohjukset. Brasilialaiset koneet käyttävät 2x 30 mm DEFA-tykkejä, ja italialaiset 1x 20 mm Vulcan-konetykkejä. Konetyyppi valmistui ennen Eurofighter Typhoonia, jota Italian ilmavoimat (AMI) ja Saab JAS 39 Gripenia, jota Brasilian ilmavoimat käyttää. Venezuelan ilmavoimat yritti tilata tämän tyypin koneita 12 koneyksilöä. Konekauppa hylättiin Yhdysvaltain painostuksesta. Tilattu konetyyppi olisi sisältänyt kiellettyjä rakenteita. Fairchild Republic A-10 Thunderbolt II
Vuonna 1967 Yhdysvaltain ilmavoimat lähetti 21 yhdysvaltalaiselle ilmailualan yritykselle pyynnön osallistua suunnittelukilpailuun, jonka tarkoituksena oli kehittää ilmavoimien käyttöön uudenlainen rynnäkkökone, joka olisi suunniteltu torjumaan mahdollinen neuvostoarmeijan panssarivaunujen hyökkäys Länsi-Eurooppaan. Tarkoituksena oli myös kehittää ensimmäinen Yhdysvaltain ilmavoimien maataistelukone tukemaan maan pinnalla etenevää jalkaväkeä ja iskemään vihollislinjojen takana sijaitseviin maakohteisiin. Ilmavoimat ei ollut erityisen innostunut projektista, mutta halusi kuitenkin pitää sen itsellään. Lentokoneesta piti tulla huokea ja toimiva. Vaatimusmäärittelyissä apuna käytettiin lentäjien kokemuksia jopa toisesta maailmansodasta asti. Lockheed F-80 Shooting Star
Lockheed valmisti koneesta myös pidemmällä rungolla varustettua kaksipaikkaista T-33A "T-bird" harjoituskonetta, joka säilyi tuotannossa vuoteen 1959 ja jota valmistettiin lisenssillä myös Japanissa ja Kanadassa. T-33 valmistettiin lähes 7 000 kappaletta ja sitä käytettiin 20 eri maassa. Taistelu Britanniasta
Yhdysvaltalainen Hurricane-laivueessa "Eagle Squadron" lentänyt William Dunn saavutti kolme pudotusta. Myöhemmin hänestä tuli ensimmäinen maansa hävittäjä-ässä toisessa maailmansodassa lentäessään Spitfire Mk II -konetta. Majuri Adolph Malan oli menestyksekkäin eteläafrikkalaisista. Hän saavutti taistelussa Britanniasta 21 pudotusta, joista kuusi oli jaettua. Hän oli merkittävä taktikko. Uusiseelantilainen luutnantti Alan Deere pudotti 15 konetta, joista kaksi oli jaettuja ilmavoittoja. Tuleva irlantilainen ässä Brendan ”Paddy” Finucane (yhteensä 26 täyttä ja kuusi jaettua ilmavoittoa) pudotti taistelussa Britanniasta yhden koneen. Kanadalaisia pilotteja oli mukana taistelussa, koska Kanada oli ulkopolitiikassaan Yhdistyneen kuningaskunnan alainen. Australialla ja Uudella-Seelannilla oli omat ilmavoimat, mutta myös niiden lentäjiä oli vapaaehtoisina mukana. Eniten ilmavoittoja RAF:n riveissä tuona aikana (heinäkuusta lokakuuhun 1940) saavutti Eric Lock, 23 kappaletta. Republic F-84 Thunderjet
Kone sai suurinta julkisuutta Korean sodan aikana, jolloin sitä käytettiin pääasiassa matalahyökkäyksiin huollon ja maakuljetusten kimppuun. F-84:t hyökkäsivät lähes päivittäin rautateiden, siltojen, huoltopaikkojen ja joukkokeskittymien kimppuun pommein, raketein ja napalmilla. General Dynamics F-16 Fighting Falcon
Suuren levinneisyytensä takia F-16:t ovat osallistuneet muutamiin konflikteihin, joista useimmat Lähi-idässä. Vuonna 1981 neljä israelilaista F-16-hävittäjää osallistui hyökkäykseen, jossa tuhottiin Osirakin ydinvoimala lähellä Bagdadia. Seuraavana vuonna Libanonin miehityksen aikana israelilaiset F-16:t joutuivat usein taisteluun syyrialaisten lentokoneiden kanssa ja voittivat yhtä kertaa lukuun ottamatta. Israelin F-16-koneita käytettiin myöhemmin rynnäkkökoneenakin Libanonissa sijainneita kohteita vastaan. Persianlahden sodan aikana liittoutuneiden ilmavoimien F-16:t osallistuivat iskuihin Irakia vastaan. AIM-9 Sidewinder
Yhdysvaltojen maavoimien MIM-72A/M48 Chaparral ilmatorjuntaohjusjärjestelmä pohjautui Sidewinder 9 D - versioon. Järjestelmä poistettiin käytöstä 1970-luvun puolivälistä alkaen.Ensimmäiset Suomessa käytössä olleet Sidewinderit olivat Draken-hävittäjäkauppojen yhteydessä 1970-luvun alkupuolella. Tuolloin hankitut ohjukset olivat joko mallia AIM-9P 2 tai AIM-9P 3. Ruotsissa ohjuksista käytettiin nimeä RB24J, ja Suomessa taas OHJ 4S R. OHJ 4S R:ää käytettiin Drakeneiden ohella myös Hawk-harjoitushävittäjissä. F-18 Hornet-torjuntahävittäjien yhteydessä hankitut Sidewinderit ovat mallia AIM-9M, mitä nimikettä niistä käytetään myös Suomen Ilmavoimissa. Horneteja varten hankitaan vuodesta 2008 lähtien lämpökamerahakupäällä varustettuja AIM-9X-ohjuksia, joita on suunniteltu ostettavaksi 150 kappaletta noin 90 miljoonan euron hintaan. Tupolev
Suomen ja Neuvostoliiton bilateraalikaupan aikana tarjottiin neuvostoliittolaisia lentokoneita myös Finnairille, mutta lähinnä niiden suuren huoltotarpeen ja polttoainekulutuksen vuoksi Finnair pitäytyi yhdysvaltalaisen McDonnell Douglasin lentokoneissa. Suomen ilmavoimien Neuvostoliitosta hankitut sotilaslentokoneet ovat olleet Mikojan-Gurevitšin (MiG) MiG-15 UTI-, MiG-21F- ja MiG-21bis -malleja sekä Iljušin Il-28. Toisen maailmansodan aikana Suomen ilmavoimilla oli käytössään muutamia sotasaaliiksi saatuja Tupolevin pommikoneita (DB- ja SB-koneita) ja lukuisia muita neuvostoliittolaisia tyyppejä. McDonnell Douglas F-4 Phantom II
F-4 Phantomin pääasiallisiin käyttötehtäviin kuuluivat torjuntalennot käyttäen pääaseistuksena ilmasta-ilmaan ohjuksia, rynnäkkötehtävät käyttäen pääaseistuksena konventionaalisia tai ydinaseita, ilmatukitehtävät käyttäen pääaseistuksena pommeja, raketteja ja ohjuksia sekä tiedustelutehtävät. Se oli yksi harvoja eri aselajeissa palvelleista konetyypeistä ja myös sen palvelusura oli yksi pisimmistä toisen maailmansodan jälkeisistä. Grumman F7F Tigercat
Tigercat oli Yhdysvaltain laivaston ensimmäinen nykyaikaista eli nokkapyörällistä laskeutumistelinettä käyttänyt konetyyppi. Prototyyppi lensi ensilentonsa joulukuussa 1943. Konetyyppi ei ehtinyt toiseen maailmansotaan, mutta sitä käytettiin Korean sodassa. Sodan syttyessä nämä koneet olivat tukeutuneita Japaniin. Hawker Hurricane
Kesäkuussa 1940 yhteen koneeseen asennettiin 1 280 hv:n Merlin XX -moottori, jolloin syntyi Hurricane IIA Series 1. Series 2:ssa oli pidennetty ja vahvistettu runko. Hurricane IIB:ssä ja IIC:ssä oli pomminripustimet ja 12 konekivääriä tai neljä 20 millimetrin tykkiä. Hurricane IID oli tarkoitettu maataistelutehtäviin. Siinä oli parannettu panssarointi ja kaksi 40 millimetrin tykkiä.
Britannia antoi aseapuna Neuvostoliitolle 2 952 Hurricanea pääosin vuosina 1941–1942. Nämä Neuvostoliittoon käytettyinä lähetetyt koneet olivat enimmäkseen mallia IIB ja IIC. Hurricanea käytettiin paljon Suomen vastaisella rintamalla. Neuvostoliittolaisen hävittäjä-ässä Boris Safonovin ehdotuksesta kahdeksan 7,7 millimetrin konekiväärin tilalle asenettiin kaksi 7,62 millimetrin ShKAS-konekivääriä ja kaksi 20 millimetrin ShVAK-konetykkiä. Ennen tätä kokeiltiin kahdesta 12,7 millimetrin konekivääristä koostunutta aseistusta. Republic P-47 Thunderbolt
Ensimmäinen Thunderboltia operatiivisesti käyttänyt yksikkö oli 8. ilmavoimien 56th Fighter Group, joka lensi ensimmäisen kerran operatiivisesti kesällä 1943. 56th lensi Thunderboltilla koko sodan läpi, sai eniten ilmavoittoja (688 kpl) kaikista Euroopassa palvelleista USAAFin hävittäjärykmenteistä, ja sen jäseniä olivat kaksi eniten Euroopan sotanäyttämöllä ilmavoittoja saaneista amerikkalaisista lentäjistä, everstiluutnantit Robert Johnson ja Francis Gabreski, molemmilla 28 ilmavoittoa. 56th FG:n pudotus-tappiosuhde oli myös paras kaikista USAAFin rykmenteistä, 8:1. Cenepan sota
Vielä samana päivänä molemmat maat määräsivät yleisen liikekannallepanon ja kaikkiaan sodan aikana mobilisoitiin 140 000 sotilasta. Perulaiset hyökkäsivät Ecuadorin asemia vastaan, mutta ecuadorilaiset pystyivät estämään heidän etenemisensä. Samaan aikaan ilmasota kiihtyi, perulaiset käyttivät A-37 Dragonfly -koneitaan rynnäköintiin ja toivat alueelle useita helikoptereita, lisäksi heillä oli English Electric Canberra -pommikoneita, Dassault Mirage III -hävittäjiä ja Suhoi Su-22 hävittäjä-pommittajia. Ecuadorilaiset käyttivät Dassault Mirage F1. ja, IAI Kfir -hävittäjiä, BAC Strikemaster- ja A-37 -rynnäkkökoneita. Ecuadorin ilmavoimien Miraget ja Kfirit pudottivat 10. helmikuuta perulaisten A-27:n ja kaksi Su-22 konetta. Perulaiset väittivät pudottaneensa yhden A-37_n ja Kfirin. Rauhansopimus allekirjoitettiin 17. helmikuuta taisteluiden jatkuessa seuraavaan päivään. Pienempiä kahakoita sattui vielä kuukausien ajan. McDonnell Douglas DC-10
Vuonna 1987 Neuvostoliitto ampui Tokiosta tulossa ollutta Finnairin DC-10-30ER-konetta (Finnairin lento AY 915) kohti ohjuksen, joka räjähti vain alle puoli minuuttia siitä, kun se olisi osunut koneeseen. Koneessa oli 201 matkustajaa ja 18 miehistön jäsentä. Tapausta ei tuolloin raportoitu ja se tuli julkisuuteen vasta vuonna 2014. McDonnell Douglas F-15 Eagle
Vuonna 1970 Neuvostoliiton ilmavoimien palvelukäyttöön otettiin MiG-25 Foxbat, joka oli suunniteltu torjumaan Yhdysvaltain ilmavoimien strategisia yliäänipommikoneita. Yhdysvaltain ilmavoimien silloisesta lentokonekalustosta vain F-4 Phantom II oli lento-ominaisuuksiltaan MiG-25:n kaltainen, joten Yhdysvallat päätti valmistaa uudenlaisen ilmaherruushävittäjän Neuvostoliiton hävittäjäkoneita vastaan. 23. joulukuuta 1969 Yhdysvaltain ilmavoimat päätti, että uuden konetyypin suunnittelija olisi McDonnell Douglas, vaikka myös Fairchild Aircraft ja North American Aviation olivat lähettäneet omien suunnittelijoidensa ehdotuksia ilmavoimien uudesta ilmaherruushävittäjästä. McDonnell Douglas F-4 Phantom II
Puolivälissä 1980-lukua Israel päivitti Phantominsa "Kurnass 2000" -koneiksi, joissa oli uudistettu avioniikka, rakenteellisia parannuksia ja tutka, paranneltu navigointi/taistelujärjestelmä ja HOTAS. Kaikkiaan 55 konetta muutettiin näin. Suunniteltua "Super Phantom 2000" -päivitystä uusilla Pratt & Whitney PW1120 -moottoreilla korvaamaan vanhat J79-moottorit ei toteutettu kustannussyistä. McDonnell Douglas F-4 Phantom II
Saksalainen versio ("F-4F") on käytössä kunnes Eurofighter Typhoon -koneita on valmistettu riittävästi. Uudempi AN/APG-65-tutka (sama kuin F/A-18:ssa) on asennettuna tähän malliin, jotta voidaan käyttää AIM-120 AMRAAM -ilmasta-ilmaan -ohjuksia, tosin tämä muutos on tehty vain Saksan ja Kreikan F-4E -koneisiin. Muut F-4E:n käyttäjät ovat parannelleet koneitaan tarpeidensa mukaan, joista merkittävin on ollut Israel Aircraft Industries -yhtiön tekemä "Kurnass 2000" -päivitys, joka mahdollistaa uudempien ja tarkempien laser- ja TV-ohjattujen aseiden käytön (mukaan lukien AGM-142 Have Lite -ohjukset). Samanlaisen päivityksen ovat israelilaiset tehneet myös Turkin ilmavoimien Phantomeihin. Israelin tyyppinimi F-4:lle on "Kurnass" (moukari). Airspeed Oxford
Airspeed AS.10 Oxford oli brittiläisen Airspeedin valmistama kaksimoottorinen koulukone, jota käytettiin Brittiläisen kansainyhteisön maiden navigointi-, ammunta- ja radiokoulutuksessa toisen maailmansodan aikana.