Kuinka monta kieltä kitarassa on?
Akustinen kitara
Kitarassa on yleensä kuusi kieltä (joskus 12), joista jokainen on eripaksuinen ja eri vireessä. Mitä paksumpi kieli, sitä matalampi ääni. Kaksi korkeimmalle viritettyä kieltä ovat punomattomia, ja matalimmat neljä kieltä ovat punottuja. Punotussa kielessä nailonisen tai teräksisen ytimen ympärille kiedotaan metallilankaa, joka voidaan valmistaa monenlaisesta metallista tai sekoitteesta. Kaikkein yleisimpiä ovat lankapunotut hiomattomat kielet. Niissä ytimen ympärille kiedotaan pitkä, pyöreä ja yhtämittainen teräslanka. Tällöin saadaan kirkas sointi. Nauhapunotuissa hiotuissa kielissä sen sijaan on tasainen pinta, sillä punos tehdään litteästä metallinauhasta tai suikaleesta. Tällaisissa kielissä ei kitaristin käden liikkeestä syntyvä sipaisuääni kuulu kovin voimakkaasti. Kolmas tyyppi on puolihiotut kielet, jotka hiotaan kietomisen jälkeen pinnaltaan tasaiseksi, jolloin tuloksena on edellisten kielityyppien välimuoto. Teräsytimen ja metallipunoksen väliin voidaan kietoa myös silkkikuitua, jolloin saatava ääni on teräksen ja nailonin väliltä. Kitara
Kitara on kielisoitin, jota soitetaan näppäilemällä kieliä, joiden ääntä akustisessa kitarassa vahvistaa kaikupohjana toimiva runko ja sähkökitarassa vahvistin. Kieliä on yleensä kuusi, ne on viritetty soimaan eri taajuudella, ja ne ovat tavallisimmin terästä tai nailonia. Soittaja voi näppäillä kieliä esimerkiksi sormillaan tai plektralla. Äänen korkeus riippuu paitsi kielestä, myös siitä, miltä kohdalta soittaja painaa kieltä otelautaa vasten. Soinnut saadaan aikaan soittamalla kerrallaan useampaa kuin kahta eri taajuudella soivaa kieltä. Kitara on pääsoitin monessa musiikkityylissä.
Koto (soitin)
Nykyään on olemassa myös 17- ja useampikielisiä kotoja sekä bassokotoja. Koton loivasti kaareva kaikukoppa on valmistettu keisaripuusta "(Paulownia tomentosa)". Kaikukopan pinta on polttokäsitelty ja kiillotettu, jolloin keisaripuun syykuvio tulee hyvin voimakkaasti esille soittimen pinnalla. Arvokkaiden soitinten syykuviointi on voimakkaasti aaltoileva. Kaikukopan yläpintaa kutsutaankin japaniksi sanalla "umi" eli meri. Soittimen pohjassa on kaksi pyöreää ääniaukkoa. Hardangerviulu
Hardangerviulussa on kahdeksan tai yhdeksän kieltä, joista neljää soitetaan jousella, muut antavat soittimelle luonteenomaisen resonanssin. Tavanomainen viritys on ADAE, mutta tunnetaan myös ADAC#-viritys, jota pidetään "peikkovirityksenä" tai "paholaisvirityksenä". Edvard Griegin "Peer Gyntissä" on lisäksi käytetty omia virityksiä. Hardangerviulu on keskeisessä osassa Howard Shoren säveltämän "Taru sormusten herrasta" -elokuvamusiikin Rohan-teemassa. Pianonviritys
Pianossa on noin 230 kieltä ja niiden kokonaisjännitys on noin 15 000 - 20 000 kiloa riippuen pianon koosta. Kuoroissa kielten määrä yleensä on keskialueella ja diskantissa kolme kieltä ja bassossa alaspäin mentäessä yksikielisiin asti kaksi kieltä. Akustinen kitara
Akustiset kitarat jaetaan teräskielisiin ja nailonkielisiin. Nailonkielistä kitaraa käytetään klassisessa ja flamencomusiikissa, teräskielistä yleisimmin folk- ja bluesmusiikissa sekä jazzissa ja rockissa. Harppu
Harpun runkona toimii kolmiomainen kehikko. Siihen on kiinnitetty useita samansuuntaisia kieliä. Nykyaikaisessa konserttiharpussa on 47 kieltä, ja sen ääniala on 6½ oktaavia. Useimmat kielet on tehty suolesta. Niistä 12 matalinta on päällystetty metallipunoksella. Kaikkein korkeimmat kielet tehdään nykyisin yleensä nailonista. Kielissä on soittajan kiinnekohdiksi värimerkinnät: kaikki ces-kielet ovat punaisia ja fes-kielet sinisiä tai mustia. Näppäily (kitara)
Monet soittajat tukevat soittaessaan pikkusormen tai nimettömän kitaran kantta vasten. Yleensä näppäilysoitossa soitetaan peukalolla bassokieliä (kitarassa E, A ja D) ja etusormella, keskisormella, nimettömällä ja joskus myös pikkusormella muita kieliä. Banjo
Viisikielistä banjoa voi soittaa myös ns. Clawhammer-tyylillä, joka oli yleinen vanhassa amerikkalaisessa musiikissa. Tyyli muistuttaa paljon ensimmäisten Amerikkaan saapuneiden banjonsoittajien eli afrikkalaisten orjien soittotapoja. Siinä kieltä soitetaan etu- tai keskisormen kynnellä alaspäin näppäillen, ja peukalo soittaa lähinnä viidettä kieltä. Englanninkitara
Englanninkitara eli englantilainen kitara (, ) on sisterin sukuinen tasa- tai vain hieman kuperapohjainen näppäilysoitin, jossa on kuusi kieliparia (joista kaksi alimmaista yksikuoroisia eli soittimessa yhteensä 10 kieltä), liikuteltava kielisilta ja yleensä 12 metallista kiinteää otenauhaa. Soittimen tavanomainen viritys on "c–e–g–c′–e′–g′". Englanninkitara oli suosionsa huipulla kotimaassaan Isossa-Britanniassa noin vuosina 1750–1810 eli ennen kuin kuusikielinen (espanjalainen) kitara syrjäytti sen. Bluegrass
Bluegrassia soitetaan yleensä akustisilla kielisoittimilla, joista yksikään ei yritä nousta muiden yläpuolelle. Kokoonpanossa on normaalisti korkeintaan yksi kappale kutakin soitinta. Tärkeimmät soittimet ovat banjo ja pystybasso. Muita ovat akustinen kitara, mandoliini, viulu ja dobro-kitara. Jotkut voivat käyttää myös muita soittimia, kuten rumpuja, haitaria, huuliharppua, urkuharmoonia tai sähkökitaraa. Bluegrass-kokoonpanossa on myös vähintään yksi laulaja, ja kappaleet lauletaan usein moniäänisesti. Bassokitara
Yleisimmissä bassokitaratyypeissä on neljä kieltä, jotka on viritetty kontrabasson tapaan säveliin E, A, D ja G, mutta muitakin yleisiä virityksiä (esimerkiksi A, D, G, C) alettiin käyttää. Slide-kitara
Putkena käytetään nykyään useimmiten noin otelaudan leveyden pituista metalliputkea, johon mahtuu sisälle yksi sormi (lukuun ottamatta peukaloa). Ensimmäiset slide-soittajat käyttivät usein metalliputken sijaan ennen vanhaan yleisesti saatavilla olleita pieniä lääkepulloja tai juomapullon katkaistua kaulaa. Englannin kielessä käytetäänkin lasiputkella soittamisesta usein sanaa "bottleneck guitar" (pullonkaulakitara). Myös esimerkiksi veitsiä ja sormuksia on käytetty putken sijasta. Eri materiaalista tehdyt esineet tuottavat hieman erilaisia äänenvärejä. Kielet viritetään usein slidea käytettäessä niin sanottuun avoimeen viritykseen. Tällöin avoimet kielet antavat jonkin täyssoinnun (esimerkiksi E-duurisoinnun) ja näin slide-putken avulla voidaan liu'uttaa kokonaisia sointuja ylös alas otelautaa. Jotkut soittajat käyttävät omia virityksiään. Monet slide-soittajat istuvat soittaessaan ja pitävät kitaraansa kanteleen tapaan vaakatasossa reisiensä päällä. Tätä soittotapaa kutsutaan englannin kielessä nimityksellä "steel guitar" tai "across knees". Tällöin sliden ei tarvitse välttämättä olla muodoltaan putki, vaan esimerkiksi juuri veitsi tai metallitanko käy yhtä hyvin. Vibrato tehdään sliden kanssa useimmiten värisyttämällä putkea kielten suuntaisesti tai joidenkin soittajien kohdalla myös pystysuunnassa, jolloin myös soitettavan kielen viereiset kielet värisevät hieman. Sähkökitaralla soittaessa jälkimmäinen tapa lisää äänen säröytymistä kevyesti. Michael Angelo Batio
Angelo kehitti myös nelikaulaisen kitaran, jossa ylimmät kaulat olivat 7-kielisiä ja alemmat 6-kielisiä. Tämä kitara varastettiin myöhemmin. Angelo oli myös yksi ensimmäisistä rock-kitaristeista, jotka soittivat 7-kielistä kitaraa. Sitar
Sitar on pohjoisintialaisessa kansanmusiikissa käytettävä kielisoitin. Se on yleensä noin 1,2 m pitkä, päärynän muotoinen. Sitaria soitetaan istuallaan, pitäen soittimen kaulaa noin 45 asteen kulmassa. Sitarissa on tavallisesti 19 kieltä. Kansainvälisesti tunnetuin sitarin soittaja lienee Ravi Shankar. Rockmusiikissa kuuluisia sitarin soittajia ovat Justin Hawkins (The Darkness), Brian Jones (The Rolling Stones) ja George Harrison (The Beatles). Liubi, Liubi, I Love You
Laulussa lauletaan kuudella eri kielellä; englanniksi, italiaksi, espanjaksi, venäjäksi, ranskaksi ja romaniaksi. Kappaleen alussa ja puolivälissä kuullaan kitarasoolo. Kappaleen tempo kiihtyy koko ajan kappaleen edetessä. Bassokitara
Edelleen on bassosta on 12-kielisiä versioita. Näissä kuhunkin kielipariin on lisätty vielä kolmas, bassokieltä kaksi oktaavia korkeammalle viritetty kieli. Luettelo kielistä
saaroa - sadri - saksa - šamerzadi - samoa - sangesari - sangu - sanskrit - santali - saparua - saraiki - sarikoli - šartšagpakha - sateré-mawé - sawi - sekani - selkuppi - semnan - sena - serbia - šerpa - seto - sgaw - shambala - sichuanin-yi - sidamo - silbo (vihellyskieli) - šina - sindhi - sinhali - siperianjupik - sirionó - sirmauri - sivendi - skotti - slavey - slovakki - sloveeni - soga - somali - šona - sonha - sooninke - sorbi - suba - šugnani - sukuma - šumašti - sumbawa - sunda (sundaneesi) - suomalainen viittomakieli - suomi - surjapuri - suruí do Pará - svani - swahili - swazi - sylheti Kithara
Kithara () oli pitkä kielisoitin antiikin Kreikassa. Se ei ole nimestään huolimatta sukua kitaralle vaan lyyralle. Kitaran nimi on kuitenkin peräisin kitharasta. Koto (soitin)
Koto () on perinteinen japanilainen kielisoitin. Se on tavallisesti pituudeltaan 180 ja leveydeltään 24 senttimetriä. Koton pohjassa on kaksi ääniaukkoa ja siinä on 13 perinteisesti silkistä, mutta nykyisin keinokuiduista valmistettua kieltä. Ethnologue
Ethnologuen 19. painos sisältää tiedot 7 097 elävästä kielestä. Annettaviin tietoihin kuuluvat muun muassa puhujamäärä, alueellinen sijoittuminen, murteet ja siteet muihin kieliin. Se on maailman laajin luettelo kielistä. Tiedot joistakin kielistä ovat kuitenkin melko vanhentuneita. Kieleksi määrittäminen riippuu sosiolingvistisistä tekijöistä. Ethnologuessa jokaisella kielellä on yksilöllinen kolmikirjaiminen "SIL-koodi". Fredrik Thordendal
Thordendal soittaa pääasiassa Ibanezin 7- ja 8-kielisiä kitaroita, muun muassa kustomoitua 8-kielistä Ibanez RG-mallia. Ennen hän soitti myös Nevbornin 8-kielisiä, mutta ne eivät Fredrikin mukaan pysyneet vireessä. Kitara
Kitaran tärkeimmät osat ovat runko, kaula ja kielet. Kaulan etupuolelle on kiinnitetty otelauta ja kielet ovat sen suuntaiset. Painettaessa kieliä otelautaa vasten kielen värähtelevä osuus lyhenee ja näin värähtelytaajuus muuttuu. Yleisesti kitaristit käyttävät yhtä kättä kielen soittamiseen (näppäilemiseen) ja toista kättä käytetään painamaan kieltä otelautaa vasten. Kieliä voidaan näppäillä sormin, plektralla, soittolehdellä ja jopa jaloilla, kuten esimerkiksi Mark Goffeney tekee. Jos näpäytetään yhtä kieltä kerrallaan, syntyvää ääntä kutsutaan säveleksi. Jos useampi kuin kaksi kieltä soi kerrallaan eri taajuuksilla, kyseessä on sointu. Bassokitara
5-kielisissä bassoissa matalin kieli voi myös olla F#, 6-kielisissä myös C:n paikalla voi olla F. Vina
Vina eli veena (sanskr. वीणा, "vīṇā") on intialaisessa musiikissa käytetty kielisoitin. Siitä on useita eri variaatioita, mutta niistä yleisimmässä on 24 otenauhaa ja seitsemän kieltä. Kielistä neljällä soitetaan melodiaa ja kolmella lähinnä säestetään. Akustinen kitara
Teräskielinen akustinen kitara kehittyi Yhdysvalloissa 1900-luvulla. Tärkeimmät rakentajat tulivat maahan siirtolaisina Euroopasta. Ensimmäinen rakennustapa johti tasakantiseen teräskieliseen akustiseen kitaraan, joka kehittyi eurooppalaisesta klassisen kitaran rakennustekniikasta. Toisesta rakennustavasta, joka polveutuu eurooppalaisesta viulun rakennustekniikasta, kehittyi kaareva-aukkoinen eli f-aukkoinen kitara, jossa on umpipuusta koverrettu kansi ja pohja. Vaikutusvaltaisimmat kitaranvalmistajat olivat Martin ja Gibson. Djent
Djentin tyylilliseen syntyyn ja kehitykseen vaikutti merkittävästi niin sanottujen laajennetun äänialan omaavien kitaroiden tuleminen kuluttajamarkkinoille. Vuonna 1990 Ibanez julkaisi 7-kielisen mallinsa Ibanez Universe 7 (UV7), jossa standardimallisen 6-kielisen kitaran matalimman E-kielen alle oli lisätty vielä matalampi B-kieli. Meshuggah äänitti albuminsa tällä kitaralla vuoden 1994 None EP:stä vuoden 2002 "Nothing"-julkaisuun saakka. Myös Korn käytti kyseistä kitaraa debyyttialbumillaan Korn (1994), joka on eräs nu-metal-musiikkityylin alulle panneista julkaisuista. Kitara
Akustisissa kitaroissa kielen värähtely johdetaan tallan välityksellä kitaran kanteen. Kannen suuri pinta-ala liikuttaa ilmaa tehokkaasti, jolloin kielten värähtelystä syntyy voimakkaampi ääni. Kitaran runko on rakenteeltaan ontto ja se toimii kaikupohjana. Kaikukopan resonanssitaajuus on viritetty vastaamaan kitaran kielten värähtelyä, useimmiten välille Fis–A. Autoharp
Nykyaikaisessa autoharpissa on 36 tai 37 kieltä, vaikkakin joissakin voi olla jop 47 tai 48 kieltä. Ne on järjestetty joko diatonisen tai kromaattisen asteikon mukaisesti. Vakiomalleissa on 15 tai 21 sointurimaa ja -nappulaa, joista voi valita duuri-, molli- tai dominanttiseptimisointuja. Cimbalom
Diskanttipuolella jokaista säveltä vastaa neljä teräs­kieltä, jotka on viritetty unisonoon. Bassopuolella kutakin säveltä vastaa kolme kieltä, jotka on päällystetty kuparilla ja jotka on myös viritetty unisonoon. Hornbostelin–Sachsin soitin­luokituksessa cimbalonilla on numero 314.122-4,5. Mandoliini
Mandoliinin tyypillinen kielten määrä on vaihdellut eri aikoina. Nykyään yleisin mandoliini on napolilainen mandoliini, jossa on neljä kieliparia eli kahdeksan kieltä. Mandoliinissa voi myös olla kaksitoista tai jopa kuusitoista kieltä, joista kolme (12-kielisessä) ja neljä (16-kielisessä) on aina viritetty samaan vireeseen. Kahdeksankielisessä on kieliparit samassa vireessä. Mandoliinin viritys on samanlainen kuin viululla (G–D–A–E). John Petrucci
John Petrucci käyttää sekä 6- että 7-kielisiä kitaroita, joista julkaistut signature-mallit ovat olleet hyvin suosittuja fanien keskuudessa. Hänellä on tällä hetkellä yhteistyösopimus Ernie Ballin ja Music Manin kanssa. Landola
1980-luvulla japanilaiskitaroiden vyöry johti alan kannattamattomuuteen. Kitaratehtaat katosivat Euroopasta lähes kokonaan, poikkeuksena Landola. Väkeä kuitenkin vähennettiin, tuotantomäärät alenivat ja yhtiö siirtyi vuonna 1983 Nils Höglundin omistukseen. Koulusoitinpuolen myynti kuitenkin veti, ja kitara soitinvalintana pysyi kansan suosiossa. Tuohon aikaan tuotannosta 60 % meni Suomeen. Landolan tuotannossa näkyi myös 1980-luvun kantelebuumi: 5-kielisiä kanteleita tehtiin noin 500. Osaltaan tähän vaikutti Osuuspankin vuoden 1985 "Kantele kouluun" -projekti. 12-kielinen kitara
Perusviritys on eE-aA-dD-gG-HH-EE, eli edestäpäin katsottuna kieliparin vasemmanpuoleiset tenorikielet viritetään oktaavia ylemmäs ja bassokielet unisonoon.
12-kielisiä valmistetaan sekä akustisina, että sähköisinä. Ulkoiselta rakenteeltaan 12-kielinen poikkeaa 6-kielisestä lavan ja tallan osalta. Tukirimoituksen ja kaulan osalta rakenteita joudutaan vahvistamaan johtuen parikielten suuremmasta vedosta. Monet soittajat kompensoivat matalammilla virityksillä kitaran kaulaan, ja akustisessa kitaran kanteen, kohdistuvaa rasitusta. Kitara
Sähkökitaroissa kielten värähtely muutetaan sähkösignaaliksi mikrofonilla. Sähkösignaali johdetaan vahvistimeen, jossa signaali vahvistetaan, ja sitten kaiuttimeen, joka muuttaa sähkösignaalin ääniaalloiksi. Gibson Les Paul
Talla oli yksiosainen ns. trapeze-tyylinen talla, joka oli kiinnitetty kitaran perään ja jota Gibson oli käyttänyt jo aikaisemmissa malleissaan. Les Paul halusi vetää kielet tallan päältä voidakseen dempata kämmensyrjällään kieliä. Gibsonin käsityksen mukaan kielet tulivat näin olemaan liian korkealla ja he vetivätkin kielet tallan alta. Kielet tulivat näin vaikeasti soitettavaan asemaan ja kitaristit kammoksuivat ratkaisua. Lisäksi trapeze-talla oli erittäin epäkäytännöllinen konserttitilanteissa: Kielen katkettua kitara meni täysin epävireeseen. Vuonna 1953 siirryttiin runkoon kiinnitettyyn talla/kielenpidin -yhdistelmään, mutta kielten kulma ja mensuuri säilyi kuitenkin edelleen samana. Chapman Stick
Chapman Stickien kielet on jaettu melodiakieliin ja bassokieliin. Melodiakielten ääniala ja viritys muistuttaa sähkökitaran virettä. Eroavaisuutena sähkökitaraan, kielet on viritetty kaikki tasaisiin kvartteihin. Vihuela
Meksikossa esiintyy soitin, jota kutsutaan "meksikolaiseksi vihuelaksi", mutta se on täysin nykyaikainen viisikielinen kitaransukuinen soitin, eikä liity alkuperäiseen vihuelaan. Akustinen kitara
Akustisen kitaran ääni syntyy, kun kitaran kieltä lyötäessä siihen siirtyy energiaa ja kieli alkaa värähdellä. Värähtelevän kielen energia siirtyy satulan ja tallan välityksellä kitaran onttoon runkoon eli kaikukoppaan. Kaikukoppa värähtelee yhdessä kielten kanssa ja tuottaa vahvistuneen äänen, joka kuuluu kauas. Viola da gamba
Viola da gamba on jousisoitinperhe, jonka eri kokoisia soittimia pidetään polvien välissä. Viola da gambassa on tavallisimmillaan kuusi kieltä (ranskalaisessa bassogambassa seitsemän), jotka viritetään kitaran tavoin kvartteihin ja terssiin.
Viuluperheestä se eroaa muutamin tavoin; siinä on otenauhat puolisävelaskelten välein ja C-kirjaimen muotoiset ääniaukot. Myös sen jousta pidetään kämmen pois- tai ulospäin käännettynä kuten kontrabassoa soitettaessa. Viola da gamba oli suosittu soitin 1600- ja 1700-luvuilla, mutta jäi vähitellen pois käytöstä 1700-luvun loppupuolella. Alussa gamba oli continuosoitin, mutta sille on myös solistisia teoksia. Nykyisen ulkomuotonsa se sai jo 1400-luvulla. Nyttemmin vanhan musiikin esittäjät ovat elvyttäneet gambansoittoa. Muun muassa Johann Sebastian Bach ja Marin Marais sävelsivät musiikkia tälle soittimelle. Gamban ääni on hiljaisempi kuin esimerkiksi sellon. Toisaalta gambassa on enemmän yläsäveliä, joten sen ääni on täyteläisempi. Guitar Hero (pelisarja)
Peliohjaimena toimii punainen, musta tai valkoinen Gibson SG:n mallinen kitaraohjain, jonka kaulassa on viisi eriväristä näppäintä, ns. "fretiä" (ylimmästä alimpaan: vihreä, punainen, keltainen, sininen ja oranssi) jotka edustavat tavallisen otelaudan välejä. Ohjaimen rungossa on valkoinen pala, ns. "strum bar", joka taas edustaa kielien näppäilyä. Näitä yhdessä käyttämällä pystyy soittamaan pelissä vastaan tulevia nuotteja. Pitkissä nuoteissa voi käyttää vibrakampea eli "whammy baria" vinguttamaan nuotteja (korkeammaksi ja matammaksi). Se toimii ylös-alas (kitaran rungosta) heiluttamalla. Pelissä voi käyttää myös "hammer-oneja" sekä "pull-offeja" siten, että ensimmäisen nuotin tullessa painaa "Strum barin" alas (tai ylös) ja jos toinen nuotti tulee heti perään, voit vain vaihtaa sormesi kyseiselle "fretille" käyttämättä toiseen kertaan strum baria. Guitar Heron kitaraohjain toimii kuten yksikielinen kitara, jos nuotit ovat tavallisia nuotteja (eivät sointuja), eli voit pitää alempia (kauempana kitaraohjaimen rungosta) "fretejä" miten vain, jos vain ylin "fret" on oikein painettuna. Guitarrón
Guitarrón (augmentatiivi espanjan kielen sanasta "guitarra", kirjamellisesti "suuri kitara") on latinalaisessa Amerikassa käytetty kielisoitin. Eri maissa on erityyppisiä guitarróneja. Unicode
Maailmassa puhutaan tuhansia kieliä, jotka käyttävät kymmeniä erilaisia kirjoitusjärjestelmiä, ja kunkin kielen kirjoittamiseen tarvitaan sille ominainen merkkivalikoima. Useimmissa vanhemmissa tietokonemerkistöissä, kuten 7-bittisessä ASCIIssa ja 8-bittisessä ISO Latin 1:ssä, on tilaa enintään 128:lle tai 256:lle erilaiselle merkille, joten yhteen merkistöön eivät mahdu edes kaikkien Euroopan unionin virallisten kielten kirjoitusmerkit, puhumattakaan esimerkiksi kiinalaisista ja japanilaisista merkeistä. Unicode sen sijaan on 21-bittinen, mikä mahdollistaa yli miljoona merkkipaikkaa. Siinä on yllin kyllin tilaa kaikille maailman kielten käyttämille merkeille sekä erinäisille teknisille kontrolli- ja erityiskoodeille. Meshuggah
Koska kitaristeilla oli 8-kieliset kitarat, yhtyeen piti hankkia myös basso, jossa on lisäkieliä. Basisti Dick Lövgrenin 5- ja 6-kieliset bassot on tehnyt Warwick. Kithara
Kitharassa oli 7–12 kieltä. Yleisin oli seitsenkielinen malli. Litteään kaikukoppaan oli kiinnitetty sivukaaret, joiden taipuisuus tuotti aaltomaisen äänen. Kaikki kielet olivat yhtä pitkiä. Langeleik
Soittimen uudemmissa versioissa on tavallisesti yksi melodiakieli ja 7-8 säestyskieltä. Aiemmin säestyskieliä oli vähemmän, yleensä neljä kappaletta. Kitara
Satula on lavan ja otelaudan liitoskohdassa sijaitseva, yleensä puusta, muovista, grafiitista, luusta tai corianista valmistettu pieni liuska. Sen urat ohjaavat kielet otelaudalle. Vääränlainen satula voi aiheuttaa viritysongelmia tai kielten särinää. Japanin kieli
Japania kirjoitetaan kolmea eri merkistöä käyttäen. Merkistöt ovat hiraganat, katakanat ja kanjit. Kaksi ensimmäistä ovat toisiaan muistuttavia tavuaakkosia, joissa molemmissa on 46 merkkiä (laskutavasta riippuen 71 merkkiä), ja joita käytetään hieman eri tarkoituksiin. Kolmas on Kiinasta peräisin oleva ideogrammimerkistö. Warr-kitara
Soitin voidaan virittää monin eri tavoin. Sen kielimäärä ei ole vakiintunut, ja voi käsittää 7-15 kieltä. Otelauta voi olla nauhallinen, nauhaton tai näiden kahden yhdistelmä. Instrumentissä käytetään erikoissuunniteltuja Bartolinin magneettimikrofoneja ja piezomikrofoneja, tai näiden kahden yhdistelmiä. Mikäli käytetään piezo-mikrofoneja, soittimeen voidaan myös rakentaa MIDI-ulostulo, joka muuntaa kitaran signaalin esimerkiksi syntetisaattoreiden ymmärtämään muotoon. Soittimen kaula on rakennettu poikkisahatusta laminaatista, jonka paksuus vaihtelee. Yli kymmenellä kielellä varustettujen kitaroiden kaulassa on kaksi kaularautaa tavanomaisen yhden sijaan, sekä kaksi 1/4-tuuman ulostuloa. Banjo
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen banjoa alettiin käyttää jazz-yhtyeiden rytmisoittimena. Käyttöön tuli ns. plectrum-banjo, joka oli viisikielinen banjo ilman viidettä lyhyttä kieltä sekä myöhemmin lyhyempi nelikielinen tenoribanjo. Viisikielisen banjo kehityksessä merkittäviä olivat 1920-luvulla Gibsonin tehtaalla tehdyt parannukset ja ns. Mastertone banjon synty. Tästä soittimesta kehittyi 1940-luvulla ns. bluegrass-musiikin keskeinen soitin. Bill Monroen Blue Grass Boys -yhtyeen muusikoista erityisesti Earl Scruggs edesauttoi banjon uuteen suosioon. Luettelo kielistä
kaakkois-yi - kaamba - kabardi - kabixiana - kairiru - kaiwá - kaja - kakadu - kako - kalaša - kamassi - kamayurá - kamba - kambera - kanakanabu - kanauji - kannada - kantoninkiina (yue-kiina) - kanuri - kapingamarangi - karakalpakki - karata - karen - karipuná - karipúna - karitiâna - karjala - karo - karoliini - karatšai-balkaari - kaska - kašmiri - kašubi - katalaani - katanganluba - katarkalai - kathariya tharu - kavalan - kayabí - kazakki - kebumtam - kepkiriwát - kerewe - keski-yi - ketti - ketšua - kham - khmer - khowar - kiga - kiina (mandariini) - kikuju - kiltinänsaame - kimbundu - kiowa-apassi - kirgiisi - kiribati - kirjanorja - kituba - kochila tharu - kokoma - kolchan - koli - koltansaame - komi - komodo - komori - kongo - koose - kopti - korea - korni - korsika - kosrae - koti - koyukon - kreikka - kroatia - krytsi - kuanua - kumaoni - kumzari - kurdari - kurdi - kuruaya - kutši - kymri - kwalhioqua-clatskanie - kwasio Kitara
Arabian kielen sana "qīṯārah" tarkoittaa luutun kaltaisia soittimia, jotka edelsivät nykyaikaista länsimaista kitaraa. Kun maurit toivat Iberiaan kitaroita, otettiin espanjan kielen sana "guitarra" käyttöön. Kitara
Kaula on pitkä, runkoon kiinnitettävä puinen kappale, johon otelauta, kaularauta ja lapa virityskoneistoineen kiinnitetään. Kaula valmistetaan useimmiten jalopuusta tai lehtipuusta, useimmiten eri puusta kuin kaulan keskiosan muodostava otelauta. Kaulan voi kiinnittää kitaran runkoon sijoittamalla kaulan rungon lävitse, liimaamalla tai pulttikiinnityksellä. Sähkökitaroissa käytetään kaikkia kiinnitystapoja, mutta akustisissa kitaroissa kaula kiinnitetään lähes aina liimalla. Amadinda
Amadinda (), on afrikkalainen ksylofonin kaltainen idiofoninen lyömäsoitin. Se valmistetaan tavallisesti puusta. Amadindassa on kaksitoista kieltä. Soitinta käytetään erityisesti ugandalaisessa perinnemusiikissa. Amadinda eroaa akadinda -nimisestä soittimesta kooltaan ja kieltensä määrällä. Rickenbacker
Harrison sekä McGuinn tekivät tunnetuksi mallin 360/12, joka nimensä mukaisesti on 12-kielinen. Tunnetuimpia sillä soitettuja kappaleita ovat Byrdsin "Mr. Tambourine Man" sekä "Turn Turn Turn". Harrison käytti mallia albumilla "A Hard Day’s Night" (1964). Yes-yhtyeen alkuperäinen kitaristi Peter Banks käytti 6-kielistä mallia yhtyeen kahdella ensimmäisellä albumilla "Yes" (1969) ja "Time and a Word" (1970). Huuliharppu
Diatonisessa blueshuuliharpussa on tavallisesti kymmenen puhallusaukkoa, joissa kussakin on yksi puhallus- ja yksi imukieli. Parikielisessä huuliharpussa yhtä säveltä tuottaa samanaikaisesti kaksi soivaa kieltä. Parikielisiä huuliharppuja on tremolovireisiä ja oktaavivireisiä. Tremoloviritetyssä harpussa samanaikaisesti soivat kielet ovat hieman eri vireisiä, mikä tuottaa tremoloefektin. Oktaavivireisessä huuliharpussa alemman reiän kieli on viritetty oktaavia korkeammalle kuin ylemmän, mikä tuottaa yksirivisen haitarin oktaaviäänikertaa muistuttavan äänen. T9
T9 on saatavissa yli 50 kielelle. Länsimaisten kielten lisäksi T9 tukee
myös mm. kiinaa, koreaa ja japania. Arpeggione
Arpeggione on historiallinen kuusikielinen jousisoitin, joka yhdistelee sellon ja kitaran ominaisuuksia. Sen kehitti wieniläinen soitinrakentaja Johann Georg Staufer vuonna 1823. Soitinta soitetaan sellon tapaan, ja sen viritys on sama kuin nykyaikaisessa kitarassa (E-A-d-g-h-e¹). Otelaudassa on nauhat, kuten kitarassa tai viola da gambassa. Pipa
Pipassa on tavallisesti neljä kieltä. Soittimen päärynänmuotoiseen puiseen runkoon on kiinnitetty 12-26 otelautaa. Lyhyen kaulan päässä on neljä viritystappia. Pipaa soitetaan istuen, soittimen ollessa sylissä pystyasennossa. Oikea käsi näppäilee kieliä ja vasen käsi etsii oikeaa sävelkorkeutta otelaudalta. Pipan nimi kuvailee tapaa, jolla soitinta näppäillään sormien kärkiin kiinnitetyillä plektroilla: pi tarkoittaa ”soittaa eteenpäin” ja pa ”soittaa taaksepäin”. Kieli
Maailmassa on tuhansia kieliä. Tavallisesti arvio liikkuu 6 000 kielen paikkeilla. Se vaihtelee kuitenkin tuhansilla puoleen ja toiseen, koska kielen ja murteen välinen rajanveto on vaikeaa. Tässä ei pyritäkään täyteen johdonmukaisuuteen: esim. ruotsi, norja ja tanska lasketaan kolmeksi eri kieleksi, vaikka ne ovat keskenään melko hyvin ymmärrettävissä, mutta kiinan kieli ja arabian kieli lasketaan kumpikin yhdeksi kieleksi, vaikka murre-erot ovat niin suuret, etteivät kaikki kiinan puhujat ymmärrä toisiaan eivätkä kaikki arabian puhujat toisiaan. The Crimson Idol
Eräänä iltana ennen konserttia Jonathan soittaa vanhemmilleen tehdäkseen sovinnon näiden kanssa. Tarinan mukaan Jonathanin ja vanhempien keskustelussa puhutaan vähemmän kuin 50 sanaa, joista neljä viimeistä olivat "meillä ei ole poikaa". Jonathan tajuaa, ettei hän koskaan voi saada vanhempiensa hyväksyntää ja tämän takia hän päättää tehdä itsemurhan. Konsertissa Jonathan irrottaa kitaransa kielet, muotoilee niistä hirttosilmukan ja hirttää itsensä. Bandola
Bandola on muun muassa Venezuelassa käytetty kielisoitin. Siinä on tavallisesti neljä kieltä. Se on kehittynyt perinteisestä espanjalaisesta kitarasta. Konserttikantele
Nykyinen konserttikantele on perusolemukseltaan diatoninen 38-tai 39-kielinen soitin. Tämä tarkoittaa sitä, että sävelasteikon kaikki seitsemän säveltä on viritetty kiinteästi. Konserttikanteleessa olevan sävelvaihtokoneiston avulla saadaan jokaisesta kielestä sekä ylennetty että alennettu sävel lukuun ottamatta kanteleen kaikkein ylintä kieltä, jota teknisistä syistä ei ole voitu asettaa sävelvaihtokoneiston piiriin. Näin ollen konserttikanteleesta saadaan kromaattinen asteikko mutta sillä rajoituksella, että sitä ei voi soittaa kovin nopeassa tempossa. Barré-sointu
Barré-sointu on kitaran tai muun kielisoittimen sointu, jossa käytetään barré-otetta; painetaan useaa kieltä samanaikaisesti yhdellä sormella otelautaa vasten. Barré-soinnut helpottavat vaikeiden sointujen soittamista. Sen lisäksi kitaraa soitettaessa on vain neljä vapaata sormea käytettävissä, mutta kieliä on kuitenkin kuusi, minkä vuoksi samalla sormella voi joutua painamaan useita kieliä. Sitra
Melodiakielet kulkevat otelaudan nauhojen yli. Melodiakieliä soitetaan plektralla ja muut sormet voivat näppäillä sointukieliä. Alppi- ja sen sukulaissoittimen konserttisitran lisäksi soittimesta on olemassa versio nimeltä sointusitra, jossa sointukielet ovat ryhmissä, jotka on viritetty yleisimpien sävellajien kolmisoinnuiksi. Euroopan unioni
Euroopan unionilla on 24 virallista kieltä: bulgaria, englanti, espanja, hollanti, iiri, italia, kreikka, kroaatti, latvia, liettua, malta, portugali, puola, ranska, romania, ruotsi, saksa, slovakki, sloveeni, suomi, tanska, tšekki, unkari ja viro. Kaikki EU:n asetukset ja muu lainsäädäntö julkaistaan kaikilla näillä kielillä iiriä lukuun ottamatta, ja EU-kansalaisilla on oikeus kommunikoida unionin toimielinten kanssa millä tahansa virallisella kielellä. EU-maissa puhutaan yli 60:tä alkuperäistä alue- ja vähemmistökieltä, kuten saamea, ja näillä kielillä on noin 40 miljoonaa puhujaa. EU:lla on monikielisyyspolitiikka, jonka tavoitteena on tukea Euroopan kielellistä monimuotoisuutta sekä edistää kieltenoppimista. Kantele
Elias Lönnrot oli merkittävä kanteleen kehittäjä 1800-luvulla. Hänen ansiostaan viisikielisestä kanteleesta tuli Suomen kansallissoitin. Lönnrot oli itsekin kanteleensoittaja, ja hän kantoi kanteletta matkoillaan 1830-luvulta lähtien. Hänestä tuli myös kanteleensoiton opettaja ja kanteleiden rakentaja. Vuonna 1847 Lönnrot rakensi 38-kielisen kromaattisen kanteleen, kielimäärältään koko vuosisadan suurimman. Kaikki 1800-luvun kromaattiset kanteleet luetaan Lönnrotin nimiin. Lönnrot kehitti neljän vuosikymmenen aikana ainakin viisi erilaista, tietoisesti suunniteltua kantelemallia. 12-kielinen kitara
12-kielinen kitara on 6-kielisestä kitarasta kehittynyt soitin, jossa on 6 kieliparia. Soittimen alkuperä on hieman epäselvä. Ensimmäisen teorian mukaan soittimen kehittivät Yhdysvalloissa asuvat italialaiset soitinrakentajat, ja toisen mukaan soitin on kulkeutunut Meksikon kautta Yhdysvaltoihin. Molempien maiden musiikissa on pitkät parikielisten instrumenttien perinteet (vrt. mandoliini) Plektra
Plektra (kreik. "πλήκτρο[ν]" plektro[n]) on väline, jota käytetään kielisoittimen kuten kitaran, bassokitaran, banjon, mandoliinin ym. kielten näppäilemiseen tai iskemiseen. Plektraa pidetään yleensä etusormen ja peukalon välissä; muunkinlaiset otteet ovat mahdollisia. Cembalossa plektra on kiinteä osa soittokoneistoa. Yleisimmin plektra on muodoltaan kolmio, jossa on pyöreät kulmat. On myös olemassa paljon eri muotoisia plektroja. Plektroja on useita eri paksuuksia 0,2 millimetristä 3,0 millimetriin. Materiaali on nykyisin yleensä muovia tai selluloidia, mutta myös metalliset plektrat ovat yleisiä, varsinkin metallimusiikissa. Aikaisemmin on käytetty myös mm. kilpikonnan kilpeä, luuta ja puuta. Plektroja myyvät soitinliikkeet. Kitara
Varhaisissa kitaroissa oli useimmiten kaksoiskielet, eli yhtä ääntä varten oli kaksi kieltä. Kielien määrä ja viritys vaihtelivat suuresti ennen kuin ne vakiintuivat nykyiseen kuuteen yksinäiseen kieleen. Ensimmäisen kuusikielisen kitaran rakensi vuonna 1779 Gaetano Vinaccia Napolissa, Italiassa. Vinaccia-suvun tiedetään myös kehittäneen mandoliinin. Sähkökitara
Sähkökitaroita on olemassa erikseen vasenkätisille, jotka soittavat kitaraa siten, että oikea käsi poimii sävelet otelaudalta vasemman sijaan. Nämä kitarat ovat symmetrisiä vastapareja oikeakätisten kitaroista. Jotkut vasenkätiset kitaristit, tunnetuimpana Jimi Hendrix, soittivat välillä myös oikeakätisten kitaraa. Tällöin kitarasta vaihdetaan kielien paikat, jotta kielten järjestys jäisi samanlaiseksi kuin normaalisti soitettaessa. Albert King, Otis Rush ja Dick Dale sen sijaan ovat kehittäneet soittotyylin, jossa kielet jätetään kääntämättä, ja ohuemmat kielet jäävät ylimmiksi. Bassokitara
Myös viisi- ja kuusikieliset bassokitarat ovat suhteellisen yleisiä. Viisikielinen on muuten kuin tavallinen nelikielinen, mutta siinä on tyypillisten E, A, D ja G kielten lisäksi matala H ennen E-kieltä. Kuusikielisissä on vastaavassa paikassa matala H, ja E, A, D ja G kielten jälkeen korkeampi C. Akustinen kitara
Kielet kuluvat, venyvät ja katkeilevat käytössä, joten ne joudutaan ajoittain vaihtamaan. Luettelo vuoden 2007 Eurovision laulukilpailuun osallistuneista kappaleista
Laulussa lauletaan kuudella eri kielellä; englanniksi, italiaksi, espanjaksi, venäjäksi, ranskaksi ja romaniaksi. Kappaleen alussa ja puolivälissä kuullaan kitarasoolo. Kappaleen tempo kiihtyy koko ajan kappaleen edetessä. Leadbelly
Vuonna 1912 Leadbelly soitti ensimmäistä kertaa 12-kielistä kitaraa, soitinta, josta hänet myöhemmin tunnettiin. Kappale oli RMS Titanicin uppoamisen inspiroima "The Titanic" ja Leadbelly soitti sitä esiintyessään Blind Lemon Jeffersonin kanssa. Bassokitara
Paul Tutmarc kehitti 1930-luvulla kitaran tyylisen 4-kielisen basson, jota pidettiin sylissä kitaran tavoin, mikä poikkesi kontrabasson soittotavasta. Audiovox-merkin myyntikatalogissa (1935–36) oli ensimmäinen nauhallinen, 4-kielinen sähköbasso (Audiovox 736). Soitinta kuvailtiin: "Kitaran muotoisena tätä uutta soitinta on helpompi soittaa ja kuljettaa." Myös nauhat helpottivat äänien löytämistä ja tekivät uudesta soittimesta helpomman oppia. Sello
Sellonuotit on yleensä kirjoitettu basso- eli F-avaimelle, mutta korkeimmille äänille käytetään myös tenoriavainta ja G-avainta. Sellossa on neljä kvintin välein viritettyä kieltä: C (matalin), G, d ja a. 5-kielisessä sellossa on muuten samanlainen viritys, mutta 5. kieli viritetään F. Nelikielisen sellon vire vastaa alttoviulun viritystä, mutta se on oktaavin alempana. Suomalainen kansanmusiikki
Itämeren kanteleen perustyyppi on yksi- tai kaksipuolinen, jossa on viisi kieltä. Kanteleen pituus on ollut puoli metriä tai vähän päälle. Viisi kieltä ovat sopiva määrä suomalaistyyppisten runosävelten soittoon. Viimeisin tunnettu perinteen taitaja Antti Rantonen Haapavedeltä kuoli vuonna 1961. Karjalassa kanteleet säilyivät pitkään vähäkielisinä. Elias Lönnrot rakensi aikanaan jopa kromaattisia kanteleita, joissa kieliä oli yli 30. Suomalaisten talonpoikaisten kanteleiden kielimäärä on ollut hyvin vaihteleva. Yleensä noin 20 kieltä on riittänyt kansanmusiikin esittämiseen vanhaan tapaan lyhyet kielet soittajaa lähinnä. Alettaessa soittamaan kanteleella ns. taidemusiikkiia 1800-luvun lopulla pitkät kielet soittajaa lähinnä, on kieliluku kasvanut sittemmin jopa yli 30. Alun perin kielet tehtiin vaskesta, sittemmin raudasta ja myöhemmin teräksestä. Kanteleita on kehitetty rakennetta vahvistamalla ja parantamalla virityslaitteita sekä muuttamalla viritys kromaattiseksi. Talonpoikaisilla kanteleilla on säestetty lauluja ja tansseja sekä soitettu hengellistä musiikkia. Nykyisin erilaisella kanteleilla esitetään kaikenlaista musiikkia. Egberto Gismonti
Palattuaan Brasiliaan Gismonti alkoi tutkia eri musiikin tyylejä. Hän kiinnostui Maurice Ravelin orkestroinnista ja soinnutuksesta, mutta myös perinteisestä brasilialaisesta choro-kitaramusiikista. Tätä varten hän opetteli soittamaan kitaraa, aluksi klassista kuusikielistä ja vuodesta 1973 alkaen kymmenkielistä. Hän vietti pari vuotta tutkien kitaran erilaisia viritysmahdollisuuksia ja etsien uudenlaisia sointivärejä. Hän alkoi käyttää musiikissaan myös erilaisia lyömäsoittimia, kelloja ja ihmisääniä. 1970–1980-luvuilla Gismonti levytti ECM-levymerkille useita albumeja lyömäsoitintaiteilija Naná Vasconcelosin kanssa. Havaiji
Kitaransoitto tuli Havaijiin espanjalaisten mukana. Espanjalaisissa kitaroissa oli suonikielet, mutta Havaijissa soittimeen vaihdettiin teräskielet. Teräskielinen kitara levisi etenkin kantrimuusikkojen käyttöön, ja myöhemmin sen pohjalta kehitettiin sähkökitara. Ukulele kehittyi Havaijissa 1880-luvulla eri kielisoittimien pohjalta. Kitara
Yleisimmässä virityksessä kielet on viritetty seuraavalla tavalla: Kiina
Klassinen ja moderni kiinan kieli ovat kaksi eri kieltä. Kiinassa on tusinoittain kieliä. Merkit voivat olla samoja, vaikka muutoin murteet voivat erota kuten ruotsi ja saksa. Useimmat ymmärtävät mandariinikiinaa, jota yksinomaan käytetään radiossa ja tv:ssä. Kaikki eivät puhu sitä. Vain Guăngzhōussa sallitaan ohjelmat paikalliskielellä. Kiinan puhekieli on verraten helppoa. Siihen ei sisälly sanojen taivutusta, aikamuotoja, yksikköä ja monikkoa, vahvoja verbejä ja akkusatiivia, datiivia jne. Sanajärjestys välittää merkityksen. Merkkikirjoitus sopii tähän kieleen. Äänialoja (tooneja, sävelkorkeuksia) on neljä: "ā", "á", "ă" ja "à". Laajin kiinan kielen sanakirja vuodelta 1718 sisältää 47 035 merkkiä. Virallinen lukutaito Kiinassa on 2000 merkkiä. Ne vastaavat 97–98 % normaalitekstistä, jossa kirjallisuuden ja lehtien luku on vielä vaikeaa. 4000 merkkiä vastaa jo 99,8 % tekstistä ja on sujuvaa. 5000 merkkiä vastaa täysin sujuvaa kieltä. Ukulele
Baritoni, joka kehitettiin 1950-luvulla viritetään yleensä G-duuriin kuten kitaran neljä ylintä kieltä, ja taas neljäs kieli d joko alaoktaaviin tai oktaavia ylemmäs. 1920-luvulla kehitetty tenori on malleista nykyään ehkä yleisin ja se voidaan virittää joko C-duuriin tai G-duuriin. Bassoukulelessa on sama viritys kuin bassokitarassa. Dick Dale
Dale sai kiitosta yhtyeensä jykevästä soundista, jonka katsotaan kestäneen aikaa paremmin kuin muiden 1960-luvun surf-yhtyeiden kevyemmän soundin. Dale on vasenkätinen. Hän ei kuitenkaan käännä kielien järjestystä, vaan jättää ohuimmat kielet ylimmiksi. Dalen tunnetaan myös reverb-kaikuefektin ja kitaravahvistimien käytön pioneerina. Hän käytti ensimmäisenä sadan wattin Fender-vahvistinta. Dale käytti myös poikkeuksellisen paksuja kieliä kitarassaan (ohuin kieli on paksuudeltaan .016). Eeli Kivinen
Kivinen soitti 28-kielistä kannelta pisimmät kielet soittajan puolella. Hän väitti vedenhaltijan unessa opettaneen hänet soittamaan kanteletta näin päin. Kivinen soitti melodiat vasemmalla ja soinnut oikealla kädellä. Hänen soittotyylilleen oli ominaista improvisatorinen tahtilajien jatkuva vaihtelu. Itse hän piti tyyliään vaatimattomana: "Minä vaan laulan ja soitan ja romuutan, mutta kumminnii että oikeinpäin". Kilterin koulu
Kaikilla luokka-asteilla on ruotsin kielikylpyluokat ja noin kymmenen oppilaan pienluokkia. Koulu on varsin monikulttuurinen, sillä koulussa puhutaan äidinkielenään yli 20 kieltä. Luettelo ESP:n kitaroista
Numerot ja kirjaimet tarkoittavat kitaran mallia. Esimerkiksi AX-50 ja AX-250 ovat melkein samannäköisiä, mutta esimerkiksi otelaudan merkintä on AX-250:ssä tribaalikuvio ja AX-50:ssä piste. Myös kitaroiden ominaisuudet (Esimerkiksi puu, mikrofonit ja talla) ovat paremmat mitä suuremmaksi mallin numero nousee. Mallinimien yhteydessä saattaa esiintyä myös lyhenteitä, esimerkiksi ASB, STBS, BLK tai SW. Lyhenteet ilmaisevat kitaran värin. EMG ja Seymour Duncan valmistavat ESP-kitaroiden mikrofonit.
ESP:llä on myös Custom-sarja, jossa ovat mallit Viper, Eclipse ja Horizon, mutta erikoisissa värityksissä. Signature-sarja taas sisältää eri ESP:n kitaroilla soittavien kitaristien/basistien ESP:n kanssa yhteistyössä suunnittelemia ja markkinoille lanseerattuja kitaroita. Djent
Kuten termin djent syntyhistoriakin kertoo, on juuri tietynlainen kitarasoundi tärkeä genreä määrittelevä ominaisuus. Termi kuvaa matalavireistä, voimakkaasti särötettyä ja kämmensyrjävaimennettua staccato-iskua, joka on hyvin raskas, rouhea, ja joka matalan vireen ja äänenvärinsä vuoksi toimii usein ennemmin perkussiivisena, kuin harmonisena tai melodisena sävelenä. Useat kitaristit käyttävät "extended range -" eli laajennetun äänialan omaavia kitaroita, joissa on perinteisen kuuden kielen sijasta seitsemän kieltä tai enemmän. Heavy metallille tyypillisen voimasoinnun käyttö on djentissä harvinaisempaa, sillä kitaroiden matalan vireen vuoksi voimasointu puuroutuu ja sävelkorkeudet käyvät hankalasti erotettaviksi. Sen sijaan urkupistettä tavataan djentissä usein, urkupisteen muodostuessa kitaran vapaasta alimmasta kielestä kielen yläpuolisten sävelten toimiessa melodiaääninä. Doug Blair
Blair on perehtynyt kitaroiden rakentamiseen. Hän on kehittänyt kaksikaulaisen Blair Mutant Twin -soittimen, jossa on akustinen kitara ja sähkökitara samassa pienessä rungossa. GuitarCrossissa taas on kolme bassonkieltä ja viisi kitarankieltä. Blairin kolmas keksintö on ASIA-kitara, jossa on kuusi teräskieltä ja kuusi nailonkieltä samalla kaulalla. Kora
Kora on länsiafrikkalainen harpun kaltainen 21-kielinen soitin. Sillä on merkittävä osa Senegalin, Gambian, Malin ja Guinean musiikkikulttuureissa. Nykyään on olemassa myös 25-kielisiä kora-soittimia, mutta 21-kielinen on tavallisin. Kielisoitin
"Yksinkertaisille kielisoittimille" eli "sitrasoittimille" on tyypillistä, ettei kieliä tavallisesti viritetä eikä äänenkorkeutta muuteta soiton aikana. Yksinkertaisia kielisoittimia ovat esimerkiksi cembalo ja piano. "Yhdysrakenteiset kielisoittimet" rakentuvat kiinteästi toisiinsa liitetyistä kielirungosta ja kaikupohjasta. Niissä on yleensä otelauta, jota vasten painamalla kielen soivaa pituutta voidaan lyhentää. Yhdysrakenteisia kielisoittimia ovat esimerkiksi kitara, viulu ja harput. Daniel Tammet
Tammet puhuu yhtätoista kieltä, joihin kuuluvat englanti, ranska, suomi, saksa, espanja, liettua, romania, viro, islanti, kymri ja esperanto. Hän pitää erityisesti viron kielestä sen vokaalipainotteisuuden vuoksi. Tammet on luonut itse uutta mänti-nimistä kieltä, joka muistuttaa monelta osin viron ja suomen kieliä. Kielen nimi tulee suomen sanasta "mänty". Joidenkin lähteiden mukaan Tammet on myös luomassa kahta muuta kieltä, joille hän on antanut nimeksi ”uusisuom” ja ”lapsi”. Kantele
Kanteleet jaetaan pienkanteleisiin (alle 15 kieltä) ja suurkanteleisiin (jopa 39 kieltä). Museoissa säilyneidessä päältä koverretuissa kanteleissa on kieliä viidestä 21:een, ja alta koverretuissa viidestä 17:ään. Kanteleen kielet ovat luultavasti olleet aikaisemmin hevosten jouhista, mutta jo 1700- ja 1800-luvulla käytettiin metallisia kieliä. "Vaskikantele" tarkoittaa kanteletta jonka kielet ovat vaskea, eli jotain kuparisekoitetta (messinki- tai pronssilankaa). Chapman Stick
Chapman Stick, myös The Stick (Stick), on vahvistimeen liitettävä kielisoitin, jota soitetaan "täppäämällä". Chapman Stick muistuttaa pitkää ja leveää kitaran kaulaa, jossa on joko 8, 10 tai 12 kieltä. Kitarasta poiketen Stickin kielten pituus vastaa bassokitaran kielien pituuksia, jotka ovat jopa 36 tuumaa (91,4 senttimetriä). Kitara
Lapa sijaitsee kitaran kaulan päässä, kauimpana rungosta. Lapaan on kiinnitetty virityskoneisto, jonka nuppeja kääntämällä voidaan säätää kielten kireyttä ja siten sävelkorkeutta. Yleensä virityskoneiston nuppeja on kolme kummallakin puolella lapaa, mutta monissa sähkökitaroissa kaikki nupit ovat samalla puolella (esimerkiksi Fender Stratocaster) ja myös muita sommitelmia löytyy. Joissakin kitaroissa, kuten Steinberger, taas ei ole lapaa laisinkaan, vaan virityskoneisto on sijoitettu jonnekin muualle, kuten runkoon tai satulaan. Anthony Jackson
Jackson on ollut kuusikielisen bassokitaran pioneeri, ja hän on soittanut yksinomaan sitä vuodesta 1981 (Jacksonin käyttämää soitinta kutsutaan kontrabassokitaraksi, englanniksi 'contrabass guitar'). Cortana
Cortana tukee englannin, japanin, espanjan, ranskan, saksan, portugalin, kiinan ja italian kieliä. Se ei kuitenkaan toimi suomen kielellä. Cortanaa voi käyttää Suomessa vaihtamalla laitteen kieleksi jonkin tuetun kielen. Viola d’amore
Viola d’amore eli lemmenviulu (; ; ; ) on suunnilleen alttoviulun kokoinen otenauhaton viola da gamban sukuinen jousisoitin, jossa on yleensä 14 kieltä. Kielistä seitsemää soitetaan ja seitsemän muuta ovat resonanssikieliä. Viola d’amorea käytettiin erityisesti barokin aikana. Barokin jälkeen soitin jäi käytöstä, mutta 1900-luvulla kiinnostus sitä kohtaan alkoi herätä uudelleen. Muun muassa tšekkiläinen Leoš Janáček käytti viola d’amorea oopperassaan "Katja Kabanova". Suomalainen kansanmusiikki
Jouhikko eli jouhikantele on vanhimpia länsimaista suomalaiseen kansanmusiikkiin lainattuja soittimia. Jouhikossa kieliä on kahdesta neljään. Soittimen nimi tulee siitä, että kielet punottiin Suomessa hevosen häntäjouhista. Soitinta soitetaan pitämällä tartunta-aukossa kielet jakavaa vasenta kättä. Djent
Laajennetun äänialan omaavien kitaroiden rakenne poikkeaa 6-kielisistä kitaroista. Yhden tai useamman lisätyn kielen vuoksi sekä otelauden että kitaran mikrofonin tulee luonnollisesti olla leveämpi. Optimaalisen soittotuntuman vuoksi alimpien kielten tulee olla paksumpia. Monen 7-kielisen kitaran mensuuri on sama kuin 6-kielisissä kitaroissa, mutta kielten jännitteen vuoksi 8- ja 9-kielisten kitaroiden mensuurin on oltava 6- ja 7-kielisiä kitaroita pidemp: esimerkiksi Fender Stratocasterin tai Gibson Les Paulin mensuuri eli kielen soiva pituus on noin 25 tuumaa, on Ibanezin RG2228-mallilla pituutta vastaavasti 27 ja M8M-mallilla 29,4 tuumaa. Gibson Les Paul
Vuonna 1952 julkaistut ensimmäiset Les Paul -kitarat olivat väriltään kultaisia ja tästä syystä kitara sai myöhemmin lisänimen "Gold top". Kitarassa oli kaksi kappaletta Gibsonin omia yksikelaisia P-90 -mikrofoneja. Talla oli yksiosainen ns. trapeze-tyylinen talla. Les Paul halusi vetää kielet tallan päältä voidakseen dempata kielet kämmensyrjällään, mutta Gibsonin käsityksen mukaan kielet tulivat näin olemaan liian korkealla ja kielet vedettiinkin tallan alta. Yksikelainen mikrofoni
Fenderin kitaratehtaan alun perin kehittämä yksikelainen mikrofoni () on yksinkertaisin sähkökitaran (tai muun sähköisen kielisoittimen) mikrofonimalli. Kitaralle kehitetyssä versiossa on tyypillisesti kuusi magneettista napapalaa - yksi jokaiselle kielelle - tai yksi yhtenäinen sauvamagneetti. Koska Fender on käyttänyt ja käyttää edelleen pääasiassa yksikelaisia mikrofoneja kitaroissaan, on kyseinen mikrofonityyppi mielletty tähän merkkiin. Tyypillinen esimerkki on merkin Stratocaster-mallinen kitara.