Kuka suunnitteli Suuren harppauksen tavoitteet?
Mao Zedong
Sen tavoitteena oli käyttää Kiinan suurta väkilukua maan muuttamiseksi pääosin maatalousvaltaisesta, talonpoikien hallitsemasta taloudesta nykyaikaiseksi ja teollistuneeksi kommunistiseksi yhteiskunnaksi. Mao Zedong perusti ohjelmansa tuotantovoimien teoriaan. Suuren harppauksen aikana muun muassa miljoonat työläiset laitettiin valmistamaan terästä kotitekoisissa masuuneissa. Mao uskoi, että suuren harppauksen ansiosta Kiina ylittäisi Ison-Britannian teräksen tuotannossa seuraavan 15 vuoden kuluessa. Suuri harppaus
Suurta harppausta alettiin suunnitella Kiinan kommunistisen puolueen johdossa vuoden 1957 lopussa ja vuoden 1958 keväällä. Mao oli rohkaistunut Neuvostoliiton johtajan Nikita Hruštšovin esittämistä kunnianhimoisista taloussuunnitelmista ja Kiinan ja Neuvostoliiton huononevien välien vuoksi hän halusi panna paremmaksi. Maon mukaan maata oli mahdollista kehittää joko hitaasti ja huonosti tai nopeasti ja hyvin. Hän uskoi, että Kiinan valtavan työvoimareservin ja tarpeeksi suuren innostuksen avulla voitaisiin saada hyvin nopeita tuloksia. Mao otti vuoden 1958 alussa Kiinan talouspolitiikan omaan johtoonsa ja julisti, ettei talouden suunnitteluun tarvittu asiantuntemusta. Suuri harppaus oli nimenomaan Maon ja kommunistisen puolueen projekti, ja valtion keskushallinnon taloussuunnittelijat syrjäytettiin päätöksenteossa. Nimi ”suuri harppaus eteenpäin” esiintyi ensi kerran helmikuussa 1958 annetussa kommunistisen puolueen keskuskomitean ohjeistuksessa. Suuri harppaus
Suuri harppaus () oli vuosina 1958–1960 Kiinan kansantasavallassa toteutettu taloudellinen ja sosiaalinen suunnitelma, jonka tavoitteena oli käyttää Kiinan suurta väkilukua maan muuttamiseksi pääosin maatalousvaltaisesta, talonpoikien hallitsemasta taloudesta nykyaikaiseksi ja teollistuneeksi kommunistiseksi yhteiskunnaksi. Mao Zedong perusti ohjelmansa tuotantovoimien teoriaan. Suuri harppaus nähdään nykyään sekä Kiinassa että sen ulkopuolella merkittävänä taloudellisena epäonnistumisena ja valtavana inhimillisenä katastrofina, sillä se aiheutti valtavan nälänhädän, jossa kuoli kymmeniä miljoonia ihmisiä.
Olkihattupiraatit
Frankyn unelma on rakentaa laiva, joka pystyy purjehtimaan Grand Linen loppuun. Hän rakentaa Olkihatuille laivan nimeltä Thousand Sunny ja liittyy Olkihattuihin nähdäkseen itse, kun Thousand Sunny selviää Grand Linen loppuun. Mikrointervalli
Meksikolainen Julián Carrillo perehtyi mikrointervalleihin 1890-luvulla sisältäen niitä sävellyksiinsä. Hän rakennutti pianoja ja harppuja, joissa saattoi olla jopa 96 säveltä oktaavin sisällä. Tšekkiläinen Alois Hába käytti puolestaan omaa neljäs- ja kuudesosasävelaskeliin pohjautuvaa tyyliään sekä suunnitteli ¼-askelpuhallinsoittimia ja kolmikoskettimistoisen pianon. Tavoitejohtaminen
Oheinen tavoitteiden asettamisen mallia levisi Suomessa 1970-luvulta lähtien. Malli tunnettiin nimellä YTA-prosessi (Yrityksen Tavoitteiden Asettaminen) ja sen kehittäjä oli johdon konsulttina toiminut Tero Turkki. Siinä esitetään vastuuyksikön päätavoitteet mahdollisuuksien mukaan määrällisenä ja aikaan sidottuna. Päätavoitteiden lukumääräksi suositeltiin 4–8 tavoitetta. Hyvin pian tavoitejohtamisen alkutaipaleella jo havaittiin tärkeäksi keskittyä muutamiin tavoitteisiin, joissa tosimielessä saataisiin aikaan muutoksia. Tavoitteiden asettamissa käytetään sekä taloudellisia että reaaliprosessin fyysisiä suureita. Rautamies
Stark suostui pelatakseen aikaa. Hän suunnitteli vangitun aasialaisen professori Yinsenin kanssa teräshaarniskan, joka oli varustettu lukuisilla asejärjestelmillä. Lisäksi haarniskassa oli tahdistin, joka pitäisi Starkin sydämen toiminnassa vielä sittenkin, kun sirpale olisi tunkeutunut siihen. Tampere Biennale
Suomen Sinfoniaorkesterit ry:n toiminnanjohtaja Aila Sauramo oli alusta lähtien mukana perustamassa Tampere Biennalea. Sittemmin hän työskenteli Biennalen toiminnanjohtajana aina 1990-luvun lopulle saakka. Säveltäjä Olli Kortekangas toimi taiteellisen suunnittelun asiantuntijana juhlien vakiintumisen vaiheessa vuosina 1994-2000. Säveltäjät ovat vastanneet Tampere Biennalen taiteellisesta suunnittelusta myös myöhempinä vuosina. Vuosina 2002-2006 säveltäjä Juhani Nuorvala suunnitteli festivaalin yhdessä Ilari Laakson kanssa..
Vuosien 2008 ja 2010 festivaalin taiteellisena suunnittelijana toimi Lotta Wennäkoski, vuosina 2012 ja 2014 Olli Virtaperko. Tampere Biennalen 30-vuotisjuhlafestivaalin vuonna 2016 suunnitteli säveltäjä Sami Klemola. , . Tsar-Bomba
Tsar-Bomban suunnitteli joukko akateemikko Juli Borisovitš Haritonin johtamia neuvostoliittolaisia ydinfyysikoita, mukaan lukien Viktor Adamski, Juri Babajev, Andrei Saharov, Juri Smirnov ja Juri Trutnev. Pommi oli kahdeksan metriä pitkä, kaksi metriä leveä ja 27 tonnin painoinen. Albert Speer
Kun valtakunnan entinen pääarkkitehti Paul Troost kuoli 1934, Speer valittiin hänen sijaisekseen puolueen ykkösarkkitehtina. Speer toteuttikin monia kansallissosialistien kuuluisista töistä – kuten Nürnbergin puoluepäivien rakenteet ja ilmavalvontavalonheittimien yötaivaalle heittämien sinisten kiilojen muodostaman ”katedraalin”, joka mykisti muun muassa Olavi Paavolaisen, kuten hän kirjassaan "Kolmannen valtakunnan vieraana" kertoo. Hitler, joka nuorukaisena oli itse haaveillut arkkitehdin urasta, ihastui Speeriin ja hänen ideoihinsa. Speeristä tuli Hitlerin luotettu, jonka kanssa tämä keskusteli tuntikausia arkkitehtuurista ja taiteesta. Karhunpesäsuunnitelma
Suunnitelman pääsuunnittelijat olivat Repolan nimismies Bobi Sivén ja Repolan toimituskunnan kansliapäällikkö ja suojeluskunnan päällikkö Paavo Höttönen. Sivén ja Höttönen kuitenkin konsultoivat useita eri heimoaktivisteja ja -sotureita suunnitelmaan luodessaan. Suunnitelmasta olivat tietoisia myös ulkoministeri Rudolf Holsti ja ulkoministeriön virkamiehet, sekä mahdollisesti muutamat muutkin heimoystävälliset poliitikot. Suuri harppaus
Suuren harppauksen jälkipuinti loi Kiinan kommunistisen puolueen ylimpään johtoon piilevän mutta merkittäväksi muodostuneen kahtiajaon Maolle uskollisiin ja Maoon kriittisesti suhtautuneisiin. Varsinkin Maon ja presidentti Liu Shaoqin keskinäinen epäluottamus voimistui. Suuren harppauksen virheiden korjaamisen yhteydessä Mao menetti muutaman vuoden ajaksi otteensa päivänpolitiikan asioiden johtamisesta, kun taas Liun, Zhou Enlain ja Deng Xiaopingin asema vahvistui. Mao korjasi myöhemmin tämän tilanteen entistä radikaalimmalla tavalla kulttuurivallankumouksen yhteydessä. James Cook
Pian meriministeriö alkoi suunnitella Cookille toista matkaa. Senkin tavoitteisiin kuului ”suuren eteläisen mantereen” löytäminen. Matkan toinen tarkoitus oli pituusasteen selvittämiseen tarkoitettujen laitteiden testaaminen. Mukaan otettiin neljä laivakronometriä, yksi John Harrisonin suunnittelema ja kolme John Arnoldin suunnittelemaa. Cookin oli tarkoitus myös testata uudentyyppistä kompassia sekä kahta tapaa tislata merivedestä makeaa vettä. Neue Wache
Neue Wachen suunnitteli arkkitehti Karl Friedrich Schinkel, ja se oli hänen ensimmäinen suurtyönsä Berliinissä. Vuosina 1816–1818 rakennettu Neue Wache oli ensimmäinen merkittävä julkinen edustusrakennus Berliinissä Napoleonin sotien jälkeen. Kuningas Fredrik Vilhelm III:n määräyksestä rakennetun Neue Wachen (”Uusi vartio”) varsinainen käyttötarkoitus oli toimia sotilasvartiona, joka suojeli kuninkaallista palatsia. Se korvasi vanhan vartiorakennuksen. Samalla se toimi myös voitokkaiden ”vapaussotien” muistomerkkinä. Eliel Saarinen
1910–20-luvulle sijoittuvat Saarisen kuuluisat toteutumattomat kaupunkisuunnitelmat, joissa hän hahmotteli Helsingin kasvamista eurooppalaisen luokan suurkaupungiksi. Saarinen teki kuitenkin mittavia kaupunkisuunnitelmia myös ulkomaille. Vuonna 1911 Saarinen osallistui Canberran asemakaavasta järjestettyyn kansainväliseen arkkitehtuurikilpailuun, sijoittuen toiseksi. Seuraavana vuonna hän laati kunnianhimoisen Suur-Tallinnan yleiskaavaehdotuksen, joka sisälsi mm. tarkat väestöennusteet. Kiina
Vuonna 1956 aloitettiin ”sadan kukan kampanja”, jonka jälkeen porvarismista epäiltyjä ”uudelleenkoulutettiin” tai teloitettiin ”Oikeistolaisuuden vastaisen liikkeen” voimin vuodesta 1959. Samana vuonna Kiina valloitti myös alueita Intialta. Toinen viisivuotissuunnitelma, vuosien 1958 ja 1963 välinen Suuri harppaus, pyrki luomaan pieniä raskaasti verotettuja kollektiiveja. Se tappoi arviolta 14–43 miljoonaa ihmistä ja kymmenet miljoonat lapset jäivät syntymättä neljän vuoden aikana. Kiinalaiset söivät eri lähteiden mukaan keskimäärin 1200–1534 kaloria eli jopa vähemmän kuin orjatyöläiset Auschwitzin keskitysleirissä ja esimerkiksi perheenäitien työtaakka kollektiiveissa oli 11 tuntia joka päivä. Suuren harppauksen aikana oli ihmiskunnan historian pahin nälänhätä, ja uhrien määräksi on arvioitu 17-30 miljoonaa. Pro Helsingfors
Pro Helsingfors - Suur-Helsingin asemakaavan ehdotus oli Eliel Saarisen osittain yhteistyössä Bertel Jungin kanssa laatima, vuonna 1918 julkaistu Helsingin ja sen silloisten lähi­alueiden asemakaavasuunnitelma. Suunnitelma laadittiin Julius Tallbergin toimeksi­annosta ja käsitti, paitsi silloisen Helsingin eli nykyisen kanta­kaupungin, myös suuren osan silloin vielä Helsingin maalaiskuntaan kuuluneita alueita, jotka vuoden 1946 alue­liitoksessa liitettiin Helsinkiin, sekä Espoon itäisimmän osan, muun muassa Leppävaaran ja Hagalundin eli nykyisen Tapiolan. Teheranin konferenssi
Otto Skorzenyn mukaan konferenssin päävieraiden surmaamiseksi tai vangitsemiseksi oli Saksan Abwehrin valmisteltavaksi annettu operaatio Pitkä hyppy. Operaatiota Iranissa valmisteli Roman Gramota. Hankkeen valmistelijat pudotettiin laskuvarjoilla Iraniin Krimiltä lähteneistä lentokoneista. Gramotan toimet Iranissa ilmoitti brittiläisille sveitsiläinen Ernst Merzer. Hän oli soluttautunut brittitiedustelun toimeksiannosta Abwehriin, jonka käskystä hän oli siirtynyt 1940 Teheraniin kaupallisten toiminimien edustajaksi. Saksalaisten jouduttua kesällä 1941 lähtemään Iranista Ernst Merzer oli jäänyt sveitsiläisenä saksalaisten tiedustelijoiden pää- ja yhdysmieheksi Teheraniin. Neuvostoliittolaiset saivat tiedon asiasta saksalaisena yliluutnanttina esiintyvältä Paul Siebertiltä, joka oli neuvostoliittolainen tiedustelija Nikolai Kuznetsov. Paul Siebert palveli Ukrainassa ja sai tietonsa SS-Sturmbannführer Ulrich von Ortelilta, joka oli luvannut tutustuttaa Paul Siebertin Otto Skorzenyyn. Paksu-Bertta
Kruppin asetehtaan pääsuunnittelija Fritz Rausenberger suunnitteli tykin 1900-luvun alussa. Gustav Krupp von Bohlen und Halbach, Kruppin teollisuussuvun pää nimesi tykin vaimonsa Berthan mukaan. Ensimmäinen Paksu-Bertta valmistui joulukuussa 1913. Maaliskuussa 1914 se esiteltiin keisari Vilhelm II:lle, joka oli kovasti vaikuttunut uudesta aseesta. Haupitsin kranaatit painoivat 820 kg, ja sen suurin kantama oli 15 km ja koro 80 astetta. Vain 30 rakennettiin ja niitä käytettiin mm. Verdunin taistelussa 1916. Suuri harppaus
Harppauksen aikana nälkään arvioidaan menehtyneen 14–43 miljoonaa henkeä, ja kymmenet miljoonat lapset jäivät syntymättä. Nykyarviot liikkuvat 30 miljoonassa, vaikka jotkin kiinalaisarviot ovat viitanneet yli 40 miljoonaan. Arviot kiinalaisten saamista ruokamääristä vaihtelevat: erään arvion mukaan keskivertokiinalainen sai päivässä 1 534,8 kilokaloria. Ne, jotka eivät löytäneet lisäruokaa kuolivatkin yleensä nälkään muutamassa kuukaudessa. Myös syntyvyys aleni suuren harppauksen aikana niin voimakkaasti, että parina vuotena Kiinan väkiluku laski. Kokonaiset maaseudun asutuskeskukset kuolivat ja kannibalismia raportoitiin ympäri Kiinaa. Joillain alueilla paikallishallinto lakkasi toimimasta ja rosvojoukkoja alkoi liikkua maaseudulla. Suurin osa ihmisistä selvisi hengissä syömällä satoja suoraan pelloilta ennen pakko-ottoja, vaikka tämä oli virallisesti kiellettyä. Erään tutkimuksen mukaan 6–8 prosenttia suuren harppauksen seurauksena kuolleista olisi kuollut viime kädessä puoluekaaderien väkivallan eikä itse nälän seurauksena. Pilvenpiirtäjä
Helsingin asemakaava-arkkitehtina oli tuolloin Bertel Jung, joka oli piirtänyt Hotelli Tornin rakennuksen. Hän vastusti Suomi-Filmin Kino-Palatsi-hanketta, jonka takana olleet tulkitsivat, että kyse oli ruotsinkielisten arkkitehtien ja liikemiesten hyökkäyksestä suomenkielistä yritystoimintaa vastaan aikana, jolloin kielikiistat olivat kuumimmillaan. 1930-luvun lama pani pisteen pilvenpiirtäjähankkeille, ja jo 1929 hyväksytty rakennusjärjestys otti rakennuskorkeuteen tiukemman kannan. Suuri suunnitelma
Suuri suunnitelma () on kosmologi Stephen Hawkingin ja Leonard Mlodinowin kirjoittama vuonna 2010 ilmestynyt kirja. Kirjan on suomentanut Markus Hotakainen ja WSOY:n kustantama suomennos on ilmestynyt 2011. Mao Zedong
Hänen tekemänsä virhelaskelmat kuitenkin aiheuttivat sen, että kukaan ei enää korjannut satoa ja maatalous romahti. Ennätyssuuri sato tuhoutui ja jopa 40 miljoonaa kiinalaista oli ehtinyt kuolla nälkään ennen kuin harppaus lopetettiin vuonna 1960. Vielä suurempi tekijä maanviljelijöiden ylityöllistämisen lisäksi suuressa nälänhädässä oli Kiinan johdon suosittelema lysenkolainen maatalousoppi, joka muun muassa suositteli peltojen lannoittamista kuivalla savella ja kasvien istuttamista mahdollisimman lähelle toisiaan. Suuri harppaus
Suuren harppauksen aloittaminen maataloustuotannosta vaikutti vuonna 1958 edulliselta, koska tuolle vuodelle oli ennustettu ennätyssatoa. Elokuussa 1958 tehdyllä päätöksellä Kiinan maaseudun kyläyksiköt yhdistettiin suuriksi 20 000 – 30 000 asukkaan maatalouskollektiiveiksi, joita kutsuttiin kansankommuuneiksi. Maaseudun asukkaiden omaisuus asuinrakennuksia ja työkaluja myöten kollektivisoitiin kommuunien omaisuudeksi, mikä herätti paljon paikallistason vastarintaa. Ihmiset määrättiin syömään yhteisruokaloissa ja ruoanlaitto kotona kiellettiin. Tämä antoi myös puolueelle mahdollisuuden kontrolloida ihmisiä ruoka-annosten avulla. Kansankommuunien uskottiin toimivan tärkeänä askeleena kohti lopulliseen kommunismiin siirtymistä. Myös kaupungit oli määrä muuttaa maataloutta muiden elinkeinojen rinnalla harjoittaviksi omavaraisiksi kansankommuuneiksi, mikä olisi edellyttänyt niiden täydellistä uudelleenrakentamista. Kaupunkien osalta suunnitelma kuitenkin pantiin jäihin jo lokakuussa 1958 ennen kuin paljoakaan oli ehditty tehdä sen hyväksi. Suuri harppaus
Maataloustuotannon lisäämiseksi huomattava osa peltoalasta määrättiin kokeellisiksi ”sputnik-pelloiksi”. Niillä sovellettiin muun muassa neuvostoliittolaisen Trofim Lysenkon epätieteellisiä teorioita, kuten viljantaimien istutustiheyden tai -syvyyden lisäämistä. Noin kolmasosa maaseudun savitiilisistä asuintaloista purettiin ja jauhettiin lannoitteeksi. Nämä kokeelliset menetelmät johtivat kuitenkin tosiasiassa satojen tuhoutumiseen ja joissain tapauksissa myös maan muuttumiseen viljelykelvottomaksi. Propagandatarkoituksessa lavastettiin koepeltoja, joissa vilja oli muka saatu kasvamaan niin tiheässä, että sen päällä saattoi seistä. Koska koepeltojen uskottiin tuottavan jopa kymmenkertaisia satoja, osa viljelymaasta jätettiin kesannolle, mikä pahensi ruoantuotannon romahtamista. Vidkun Quisling
Toisen maailmansodan alettua Quisling tapasi Alfred Rosenbergin Nordische Gesellschaftin, Pohjoisen liiton, kokouksessa 1939. Hän korosti Rosenbergille Norjan geostrategista arvoa ja tapasi Berliinissä suuramiraali Erich Raederin. Suuramiraali myöhemmin suunnitteli Norjan ja Tanskan valtaukset, operaatio Weserübungin. Joulukuussa 1939 Quisling matkusti uudestaan Saksaan ja esitti saksalaisille ajatuksen, että hän kaappaisi vallan Norjassa ja että hänen hallituksensa kutsuisi saksalaiset Norjaan. 18. joulukuuta 1939 Hitler hyväksyi suunnitelman. 3. huhtikuuta 1940 Quisling matkusti Kööpenhaminaan neuvottelemaan Saksan pääesikunnan sotilaallisen tiedustelupalvelun, Abwehrin apulaisjohtajan kanssa Norjan valtaamisesta. Pietari Suuren testamentti
Pietari Suuren testamentti on Ranskassa vuonna 1836 julkaistu väärennetty asiakirja, jonka väitettiin olevan Venäjän tsaari Pietari Suuren poliittinen testamentti. Sen tarkoituksena oli lietsoa Venäjän-pelkoa Länsi-Euroopassa.
”Pietari Suuren testamentti” pyrkii osoittamaan, että Venäjän politiikka tähtäsi perimmältään läntisen Euroopan valloittamiseen tai alistamiseen. Sen on tarkoitus kuvata Pietari Suuren poliittisen ohjelman oletettua toteutumatonta osaa, jonka pohjana oli kyltymätön laajentumispyrkimys. Testamentissa kerrotaan Venäjän tavoitteiksi sotaisa laajentuminen, Euroopan hallitseminen ja levittäytyminen Lähi-Itään. Se sisältää neljäntoista kohdan luettelon ohjeista Venäjän tuleville vallanpitäjille. Ohjeissa kehotetaan muun muassa ylläpitämään jatkuvaa sotatilaa, kehittämään Venäjän merivaltaa ja sekaantumaan Euroopan maiden asioihin sekä aiheuttamaan hajaannusta niiden välille ja sisälle. Tavoiteeksi on asetettu myös Persian valtakunnan kukistaminen ja eteneminen kohti Intiaa. Vuonna 1725 kuollut Pietari Suuri ei todellisuudessa jättänyt jälkeensä mitään testamenttia. Valetestamentti julkaistiin Ranskassa vuonna 1836, mutta sen pohjana oli "De la politique et des progrés de la puissance russe" (”Venäjän politiikasta ja sen mahdin kasvusta”) -niminen kirja, joka oli ilmestynyt Pariisissa vuonna 1812, sopivasti juuri ennen Napoleonin Venäjän-sotaretkeä. Grand Tour
Vanhempien matkustajien motiivi oli usein koulutuksen syventäminen ja näköalojen laajentaminen. Joskus toiveena oli, että Etelä-Euroopan miedompi ilmasto parantaisi tai lievittäisi sairauksia, esimerkkinä vuonna 1820 Italiaan matkannut runoilija John Keats. Toisilla puolestaan matkan tarkoituksena oli tietty tutkimusprojekti. Kasvitieteilijä John Ray pyrki matkallaan 1630-luvulla luomaan kattavan luettelon ulkomaisista kasveista. Taidemaalari Jonathan Richardsonin kunnianhimoisena hankkeena 1700-luvun alussa oli luoda ”täydellinen luettelo kaikista veistoksista ja maalauksista Hollannissa ja Italiassa”. Grand Tour tarjosi myös mahdollisuuden taidehankintoihin, esimerkkinä Thomas Howard, Arundelin 21. herttua. Johan Albrecht Ehrenström
Ehrenströmillä oli näkemys edustavasta pääkaupungista, jossa kadut olisivat leveitä ja aukiot avaria – Suomen uuden pääkaupungin oli oltava ennen kaikkea näyttävä. Hän oli kaupunkisuunnittelijana lähinnä valistunut harrastelija, mutta oli kuitenkin hankkinut hyvät piirustustaidot nuoruudessaan linnoitusjoukkojen maastokarttojen piirtäjänä. Aiempi Kocken suunnitelma Helsingin uudelleenrakentamisesta perustui kustannussyistä pääosin vuoden 1808 tulipaloa edeltäneiden katulinjojen ja palosta selvinneiden rakennusten säilyttämiseen kaupungin vanhalla alueella ja siinä hankalimmat maastonkohdat olisi jätetty rakentamatta. Sen sijaan Ehrenströmin suunnitelmassa koko kaupunkiin oli piirretty klassisen kaupunkisuunnittelun mukaiset uudet suorat kadut, maastonmuodoista piittaamatta. Mittakaava oli laadittu pääkaupungin arvolle sopivaksi aiemman pikkukaupungin sijaan. Suorien katulinjojen raivaaminen Kruununhaan kallioiseen maastoon tuotti aikanaan jossain määrin vaikeuksia, mutta ne toteutettiin silti pääosin suunnitelman mukaan.
Ehrenström täydensi 1812 tekemäänsä suunnitelmaa vuonna 1815 ja se valmistui lopullisesti 1817. Alkuperäisen suunnitelman mukaan Helsinki oli tarkoitus jakaa ”varsinaiseen kaupunkiin”, jonne rakennettaisiin vain kivitaloja, sekä puutalovaltaiseen Uudenmaan esikaupunkiin. Näitä kahta erotti toisistaan Esplanadin puisto. Vuoden 1814 kaavassa esikaupunkialuetta laajennettiin vielä kauemmas, Bulevardin ympäristöön. Ehrenströmin suunnitelman keskeiset osat toteutuivat, tosin esimerkiksi Kluuvinlahden ruoppaaminen kanavaksi jäi tekemättä ja lopulta lahti täytettiin kokonaan. Myös nykyisen Meritullintorin pohjoislaidalle suunniteltu keisarillinen palatsi puutarhoineen jäi rakentamatta. Suunnitelman keskukseksi muodostui Senaatintorin aukio, jonka ympärille keskeiset julkiset rakennukset sijoittuivat. Ehrenström otti tässä vaikutteita Tukholman Kustaa Aadolfin torista, jota ympäröivät samantyyppiset rakennusryhmät. Taistelu Ranskasta
Erich von Mansteinia suunnitelma ei vakuuttanut ja hän laatikin suunnitelman, jossa perusajatuksena oli, että länsiliittoutuneet olettavat Saksan hyökkäävän operaatio Keltaisen eli Schlieffen-suunnitelman mukaan. Von Manstein laati Heinz Guderianin avustuksella suunnitelman, jossa hän ehdotti hyökkäystä Ardennien metsien läpi. Tämä aiheutti ylijohdossa skandaalin ja von Manstein siirrettiin Pommeriin johtamaan reserviarmeijakuntaa. 17. helmikuuta 1940 von Manstein tapasi Hitlerin uusien armeijakunnankomentajien esittelyssä, missä hän yllättyi, ettei Hitler ollut hänen suunnitelmastaan tietoinen. Von Manstein laati nopeasti yhteenvedon, johon Hitler ihastui, varsinkin kun hän oli itse pohdiskellut samantyyppisiä ajatuksia. Hervannan keskusakseli
Tampereen kaupunginhallitus järjesti vuonna 1967 ideakilpailun, jolla pyrittiin löytämään toimiva kaavoitustapa Hervannan alueelle sijoitettaville korkeakouluille, asuntoalueille ja monipuolisten palvelujen keskukselle. Kilpailun voitti arkkitehti Aarno Ruusuvuori, jonka ehdotuksessa näkyi aikakaudelle tyypillinen Venetsian ihannointi. Ruusuvuori oli sijoittanut autotiet omiin ”kanaviinsa” ja kevyen liikenteen väylät ylemmälle tasolle. Myös julkiset palvelut muodostivat suunnitelmassa oman akselinsa, joka ristesi valtatien kanssa ja rakentui osittain sen päälle. Tällainen tiivis kaupunkirakenne toimi vastakohtana puutarhakaupunki-ideologialle. Hawker Typhoon
Hawker -yhtiön pääsuunnittelija Sydney Camm luonnosteli 1937 Hurricanelle seuraajaa ennakoiden Ilmailuministeriön huomaavan pian tarpeen suunnitella seuraaja torjuntahävittäjäksi. Ministeriö julkaisi spesifikaation F.18/37.
Siinä määriteltiin torjuntahävittäjä, joka käyttäisi uutta Napier Sabre tai Rolls Royce Vulture -moottoria. Ne olivat 24-sylinterisiä, aiotulta teholtaan noin 2000:n hevosvoiman moottoreita. Aseistuksena olisi 12 konekivääriä. Hawker valmisti kaksi 1938 tilattua prototyyppiä kummallekin moottorille. Vulture-prototyypin ensimmäinen lento oli lokakuussa 1939, Sabre -version helmikuussa 1940. Hannu Sopanen
Sopanen oli Imatra Big Bandin, Imatra Big Band -festivaalin ja Imatran Big Band -kurssin perustajajäsen. Hän toimi pitkään Imatra Big Bandin kapellimestarina ja trumpettisolistina. Imatra Big Band -festivaalin ohjelmapäällikkönä hän toimi 1983–1998 ja Big Band -kesäkurssin taiteellisena johtajana ja opettajana lukuisina vuosina. Christian Friedrich Schröder
Schröder suunnitteli Turun palon 1775 jälkeen tehtyjä kaupunkitaloja, ja viimeisteli tuomiokirkon tornin huipun uudisrakennuksen jo vuonna 1759. Hän suunnitteli myös useita kartanoita Suomeen, kuten Lempisaaren kartanon Askaisissa, Teijon kartanon Perniössä ja Paimion Viksbergin kartanon, joka on kuitenkin myöhemmin uusittu. Tyylillisesti hän liittyi Carl Hårlemaniin ja Carl Wijnbladhiin. Wijnbladin mallikirjoihin perustui muun muassa Schröderin johdolla rakennetun Inkoossa sijaitsevan Fagervikin kartanon arkkitehtuuri. Schröderille oli ominaista rokokoo ja ranskalainen uusklassismi. Alpo Sailo
Sailo tunnettiin myös muotokuvamaalarina. Hän oli Gallen-Kallelan kanssa vankkoja kansallisromantiikan vaalijoita ja olivatkin Kalevalaseuran perustajajäseniä. Sailon suurin unelma oli Kalevalatalon toteutuminen. Kalevalatalo oli Kalevalaseuran toinen päätavoitteista kuvitetun Kalevalan ohella. Suunnitelmia talosta teki Carl Bengts sekä Eliel Saarinen. Vuonna 1934 Sailo valmisti Porissa sijaitsevaan Juseliuksen mausoleumiin uudet pronssiset ulko-ovet Gallen-Kallelan 1917 tekemien suunnitelmien mukaan. Santa Maria del Fiore
Vastuu katedraalin suunnittelusta siirtyi Giotton jälkeen muun muassa Francesco Talentille. Di Cambion alkuperäistä suunnitelmaa noudatettiin pääpiirteissään, mutta rakennustöiden hitaan edistymisen vuoksi katedraalin lopulliseen ulkonäköön vaikuttivat useat arkkitehdit. Vuonna 1418 oltiin lopulta niin pitkällä, että voitiin alkaa pohtia kupolin rakentamista. Järjestettiin kupolin suunnittelukilpailu, johon osallistuivat muun muassa Lorenzo Ghiberti ja Filippo Brunelleschi. Voittajaksi selviytyi Brunelleschi, jonka kupolisuunnitelma perustui kaksoiskupoliin; kahdeksankulmaiseen pohjaratkaisuun. Tämä suunnitelma oli rakennusteknisesti niin vaikea toteuttaa, että monet uskoivat kupolin jäävän pysyvästi keskeneräiseksi. Brunelleschin suunnitelma sisälsi kuitenkin lukuisia perinteisistä tavoista poikkeavia ratkaisuja. Kupoli muun muassa rakennettiin ilman maasta alkavaa tukea, joka säästi valtavat määrät Toscanan metsiä.
Brunelleschin 24 miljoonaa kiloa painava kupoli valmistui vuonna 1436 ja se oli valmistuessaan maailman suurin, halkaisijaltaan 42 metriä. Kirkkoa ympäröivältä aukiolta katsottuna kupolin huippu nousee 114,5 metrin korkeuteen. Chicago Spire
Chicago Spiren suunnitteli espanjalainen arkkitehti Santiago Calatrava, joka on aiemmin suunnitellut muun muassa Ruotsiin Malmöhön vuonna 2005 valmistuneen Turning Torso -pilvenpiirtäjän. Spiressa on samoja piirteitä kuin Turning Torsossa; molemmat kiertyvät akselinsa ympäri matkalla maasta ylimpään kerrokseen. Berliini
Natsi-Saksan aikana Berliinissä ryhdyttiin ennennäkemättömän suuriin rakennushankkeisiin, joista tosin ehdittiin toteuttaa vain pieni osa. Adolf Hitler ja Albert Speer suunnittelivat Berliinin uudelleenrakentamista uudeksi ”maailmanpääkaupungiksi”, "Welthauptstadt Germaniaksi". Toisen maailmansodan aikana ehdittiin jo purkaa ja raivata tyhjäksi valtiopäivätalon ympäristö, jonne oli tarkoitus rakentaa suunnaton "Große Halle" (tai "Halle des Volkes"). Saksan tappio vuonna 1945 keskeytti nämä suunnitelmat alkuunsa, ja harvoista valmistuneista rakennuksista moni – kuten valtakunnankanslia – tuhottiin sodan jälkeen. Jäljellä ovat vielä muun muassa Saksan finanssiministeriön käytössä oleva Detlev-Rohwedder-Haus, jossa sijaitsi natsi-Saksan ilmavoimien hallinto, lisäksi Berliinin olympialaisia vuonna 1936 varten rakennettu Olympiastadion ja Tempelhofin lentoaseman terminaali, joka oli valmistuessaan Euroopan pisin rakennus. Maininnan arvoinen on myös edelleen lähellä Tempelhofin lentoasemaa sijaitseva Schwerbelastungskörper, valtava betonista valettu sylinteri, jonka avulla oli tarkoitus mitata, kestääkö kaupungin maaperä Hitlerin ja Speerin suunnittelemien massiivisten rakennusten painon. Esko Korhonen
Korhosen ensimmäinen merkittävä suunnittelutyö oli rakennusliike Hakan 1950-luvulla Itä-Helsinkiin rakennuttama Roihuvuoren lähiö, johon hän suunnitteli asemakaavan ja useita kerrostaloja. Hän suunnitteli Roihuvuoreen 1950-luvun puolivälissä myös Suomen ensimmäisen ostoskeskuksen, joka kuitenkin toteutui vasta 1958, jolloin kuusi muuta ostoskeskusta oli ehtinyt valmistua. Korhosen päätyönä pidetään Pihlajamäkeä, jonka suunnittelussa hän oli mukana 1959–1965 ja perusti sitä varten oman toimistonsakin. Haka rakennutti kaupunginosan yhdessä kilpailijansa Saton kanssa. Korhonen suunnitteli rakennukset Hakan alueelle eli Pihlajamäen pohjois- ja koillisosaan yhdessä Sulo Savolaisen kanssa, ja he täydensivät myös Olli Kivisen laatimaa asemakaavaa. Korhonen suunnitteli myös Raahen keskustan asemakaavan ja 1976 Helsinkiin valmistuneen Pihlajamäen kirkon. CD-levy
CD:n koon ja kapasiteetin valitsemiseen liittyy useita tarinoita. Yhden version mukaan Philipsin insinöörien tavoitteena oli alun perin 60 minuutin levy. Hanketta johtanut Sonyn Norio Ohga kuitenkin esitti, että levylle pitäisi mahtua Beethovenin 9. sinfonia. Herbert von Karajanin johtamana kyseinen teos oli 66 minuuttia. Asia tarkistettiin vielä Philipsin Polygram-tytäryhtiöstä. Sieltä löytyikin tieto, jonka mukaan on olemassa vuodelta 1951 peräisin oleva tallenne, jossa saman teoksen kesto Wilhelm Furtwänglerin johtamana oli 74 minuuttia. Projektiryhmä päätti, että 74 minuuttia on täten sopiva kesto levylle, ja insinöörit laskivat, että levyn halkaisija tulee kasvattaa 12 senttimetriin. Toisen muunnelman mukaan CD-hankkeessa mukana ollut Akio Morita olisi puolestaan vaatinut Beethovenin 9. mahtumista CD:lle, koska kyseessä oli hänen tai hänen vaimonsa lempiteos. Kolmannen mukaan kapellimestari Herbert von Karajan olisi vaatinut sitä. Tarinoihin ei kuitenkaan ole välttämättä uskomista Punainen julistus
Julistuskirja Suomen kansalle eli niin sanottu punainen julistus on vuoden 1905 suurlakon aikana Tampereella annettu julistus, jossa luetellaan lakon yleiset tavoitteet. Niistä keskeisimmät olivat Suomen suuriruhtinaskuntaan kohdistuvien sortotoimien lopettaminen, väliaikaisen hallituksen nimittäminen ja kansalliskokouksen koollekutsuminen sekä yleisen ja yhtäläisen äänioikeuden toteuttaminen. Suuri harppaus
Mao uskoi, että riittävällä tahdolla ja kekseliäisyydellä tavalliset kiinalaiset kykenisivät merkittäviin tieteellisiin saavutuksiin, mikä tekisi maasta riippumattoman ulkomaisesta teknologiasta. Työläisiä ja maatyöläisiä määrättiin kehittämään uutta tuotantoteknologiaa. Eräs tunnetuimmista suureen harppaukseen liittyneistä projekteista olivat ihmisten takapihoille perustetut pienoismasuunit, joiden rakentamisella tähdättiin teräksen tuotannon lisäämiseen. Noin 100 miljoonaa kiinalaista rakensi noin miljoona tällaista masuunia lyhyessä ajassa. Niiden lämmittämiseen oli kivihiilen puuttuessa käytettävä puuta, mihin tarkoitukseen kaadettiin metsiä ja poltettiin jopa huonekaluja. Maataloustyökaluja ja metalliastioita sulatettiin masuuneissa teräksen raaka-aineiksi. Suuri adressi
Helmikuun manifestin julkaisemisen jälkeisenä päivänä arkkitehti Harald Neovius oli saanut ajatuksen keisarille laadittavasta kirjelmästä. Hän kertoi ajatuksestaan ensin sisarelleen Dagmar Neoviukselle, joka piti ajatuksesta. Hän sopi veljensä kanssa, että kutsutaan ihmisiä koolle keskustelemaan ajatuksesta. Kokous pidettiin, mutta Dagmar Neovius sai sen kestäessä kutsun saapua Elise von Alfthanin luokse, missä oli myös käynnissä keskustelu keisarille lähetettävän kirjelmän laatimisesta. Sipilän hallitus
Hyvin pian hallitusneuvotteluiden jälkeen hallitus päätti merkittävistä määrärahaleikkauksista poliisin harmaantalouden tutkimusyksikköön. Leikkausten mittakaava henkilötyövuosissa arvioitiin lähes sadaksi poliisitutkijaksi. Hallitusohjelmaan kirjattiin ns. aktiivisen katumisen malli, jossa verorikolliset olisivat saaneet palauttaa veroparatiiseihin piilotetut omaisuutensa Suomeen ilman rangaistusta. Tällä oli tarkoitus saada kerättyä enemmän verotuloja Suomeen. Transparency Internationalin Erkki Laukkasen mukaan hallituksen kaavailema armahduslaki olisi ongelmallinen, koska se saattaisi sallia veroja välttäneiden laistaa seurauksista, vaikka kansainvälinen tiedonvaihto olisi paljastamassa heidän toimensa joka tapauksessa lähitulevaisuudessa. Myöskin ongelmana nähtiin, että veronkiertäjien nimet olisivat jääneet piiloon, vaikka muuten verotustiedot Suomessa ovat julkisia. Lakia rikkoneet olisivat tässä mielessä saaneet lievemmän kohtelun kuin lainkuuliaiset veronmaksajat. Lopulta hallitus joutui perääntymään armahduslaista sen laajan vastustuksen takia, ja se vedettiin pois valmistelusta. Oikeiston vastainen kampanja
Toinen, niin sanottu oikeisto-opportunismin vastainen kampanja käynnistettiin vuonna 1959 sen jälkeen, kun puolustusministeri Peng Dehuai oli arvostellut suurta harppausta ja Lushanin konferenssissa osa puoluejohdosta oli yhtynyt kritiikkiin. Mao Zedong katsoi asemansa olleen uhattuna ja käynnisti siksi puolueessa uuden puhdistuksen. Tämä kampanja jatkui vuoden 1960 puoliväliin saakka. Kohteina olivat varsinkin kommunistisen puolueen ja armeijan edustajat, joiden arveltiin vastustavan suurta harppausta. Virallisten tietojen mukaan oikeistolaisiksi leimattiin tällöin 3–10 prosenttia puolueen jäsenistä. Me vaadimme
Ohjelman suunnittelivat lähinnä O. W. Kuusinen, Edward Gylling ja Oskari Tokoi. Ohjelman hyväksymistä edistämään, ikään kuin sisällissodan esinäytöksenä, puhkesi yleislakko. Erich von Manstein
Vajaa vuosi Puolan sotaretken jälkeen toimeenpantu strategia ("Sichelschnitt", suomeksi sirpinisku tai sirpinviilto) Ranskan valtaamiseksi oli von Mansteinin kehittämä muunnelma vanhemmasta, niin kutsutusta Schlieffenin suunnitelmasta. Alkuperäinen suunnitelma - operaatio Keltainen - hyökkäykseksi Ranskaan koukkaamalla Ardennin kautta oli Saksan yleisesikunnan OKH:n käsialaa, ja perustui sekin Schlieffeniin. Edes Hitler ei uskonut alkuperäisen operaatiosuunnitelman toteuttamiskelpoisuuteen ja hyökkäystä lykättiinkin pitkään. Toimiessaan von Rundstedtin komentaman armeijaryhmä A:n esikuntapäällikkönä lokakuussa 1939 von Manstein sai käsiinsä operaatio Keltaisen suunnitelmat. Muistelmiensa mukaan hän halveksi suunnitelmaan liittyvää luovuuden puutetta. OKH:n operaatio olisi toistanut vanhaa Schlieffen-suunnitelman koukkausta ja olisi onnistuessaankin johtanut vain ensimmäisen maailmansodan kaltaiseen rintamasotaan syvällä liittoutuneiden maaperällä. Von Manstein halusi tuloksia joilla olisi merkitystä; hän halusi lyödä liittoutuneet kokonaan yhdellä kertaa. Jo lokakuun lopussa hän oli laatinut kokonaan uuden operaatiosuunnitelman. Suunnitelman keskiössä olivat tunkeutuminen Ardennien läpi, mikä vetäisi liittoutuneiden vastahyökkäyksen puoleensa, sekä vahvat panssarikiilat, jotka ilmavoimien tukemina ohittaisivat vihollisen taistelujoukot tunkeutuen syvälle liittoutuneiden armeijoiden selustaan näiden siirryttyä torjumaan Ardennien läpi iskeviä saksalaisia. Munkkiniemi–Haaga-suunnitelma
Munkkiniemi–Haaga-suunnitelma on vuonna 1915 valmistunut Eliel Saarisen laatima suunnitelma Munkkiniemen ja Haagan alueiden kaupunkirakenneratkaisuksi. Se liittyy suurempaan Suur-Helsinkiä käsittelevään luonnostelmaan, jonka pohjalta Saarinen ja Bertel Jung myöhemmin laativat Pro Helsingfors -suunnitelman. Suunnitelman tilasi M. G. Stenius Oy omistamilleen laajoille maa-alueille Helsingin maalaiskunnassa alueella, josta myöhemmin erotettiin Huopalahden kunta ja Haagan kauppala. Suuri harppaus
Suurta harppausta suunniteltaessa vuoden 1958 aikana kaavaillut tuotantotavoitteet asetettiin jatkuvasti korkeammalle ja korkeammalle. Kiinan tuli ohittaa Iso-Britannia teräksentuotannossa viimeistään viidessä vuodessa ja Yhdysvallat tieteen ja teknologian kehityksessä 15 vuodessa. Varsinkin teräksentuotannon tavoitteet olivat hyvin kunnianhimoisia. Vuoden 1958 neljän viimeisen kuukauden aikana teräksentuotannon piti kaksinkertaistua ja vuonna 1959 sen piti olla jo kuusinkertainen vuoden 1957 tasoon nähden. Vuonna 1970 Kiinan piti tuottaa 700 miljoonaa tonnia terästä, eli enemmän kuin koko maailman tuotanto oli vuonna 1958. Valkoinen Neuvosto
Todellisuudessa kukaan ei tiennyt, että Saruman yritti löytää Suurimman Sormuksen ja nousta Keski-Maan hallitsijaksi. Hän oli yrittänyt etsiä Sormusta Kurjenmiekkakentällä ja linnoittanut Rautapihan linnakkeen. Hän oli myös kerännyt palvelijoikseen mustainmaalaisia ja örkkejä. Saruman oli valehdellut Neuvostolle ja kukaan ei ollut ymmärtänyt hänen todellisia suunnitelmiaan ennen kuin Sauron oli saanut Barad-dûrin tornin jäällenrakennettua. Charles Piazzi Smyth
Smyth kävi kirjeenvaihtoa pyramido­logi John Taylorin kanssa, joka teki häneen suuren vaikutuksen. Vuonna 1859 ilmestyneessä kirjassaan "The Great Pyramid: Why Was It Build? & Who Built It?" ("Suuri pyramidi: Miksi se rakennettiin ja kuka rakensi sen?") Taylor esitti, että Raamatun Nooa suunnitteli Suuren pyramidin ja johti sen rakennustöitä. Kun Royal Society kieltäytyi myöntämästä hänelle apurahaa, hän liittyi Egyptiin lähteneeseen retkikuntaan voidakseen mitata Suuren pyramidin kaikki pinnat ja sivut. Hän otti mukaansa tarpeelliset välineet mitatakseen kivien koot, eri pintojen väliset kulmat kuten alas johtavan käytävän kaltevuus­kulman, sekä varta vasten suunnitellun kameran sekä pyramidin sisä- että ulkopuolen valo­kuvaamiseksi. Hän otti mukaansa myös muita laitteita suorittaakseen tähtitieteellisiä laskelmia ja määrittääkseen pyramidin sijaintipaikan maantieteellisen pituuden ja leveyden.
Vuonna 1864 Smyth julkaisi kirjan "Our Inheritance in the Great Pyramid" ("Perintömme suuressa pyramidissa"). Kaksi vuotta myöhemmin hän julkaisi siitä laajemman version nimellä "The Great Pyramid: Its Secrets and Mysteries Revealed" ("Suuri pyramidi: Sen salaisuudet ja mysteerit paljastettu"). Smyth väitti Gizan suuren pyramidin mittausten osoittaneen, että sen rakentajillaan oli ollut käytössä mittayksikkö, pyramidituuma, joka oli yhtä suuri kuin 1,001 brittiläistä tuumaa (2,54254 cm), ja että pyramidin arkkitehdit selvästikin olivat käyttäneet sitä mittastandardina. Siitä hän johti muitakin mitta­yksiköitä, joita hän väitti sen rakentajien käyttäneen: suurempana yksikkönä olisi ollut pyhä kyynärä (cubit), joka oli 25 pyramidi­tuumaa ja samalla suunnilleen 1/10 000 000 maapallon pyörimis­akselin pituudesta (63,5635 cm), tilavuusyksikkönä pyramidi-pint ja että jo sen rakennusaikana olisi tunnettu jopa lämpötila-asteikko. Paavo Suuri. Suuri juoksu. Suuri uni.
Paavo Suuri. Suuri juoksu. Suuri uni. on Tuomas Kantelisen säveltämä ooppera, jonka libreton kirjoitti Paavo Haavikko. Juoksija Paavo Nurmesta kertovaa spektaakkelimaista oopperaa esitettiin Helsingin olympiastadionilla kaksi kertaa elokuussa 2000, jolloin Helsinki oli yksi Euroopan kulttuuripääkaupungeista. Kyseessä oli Helsingin kulttuuripääkaupunkivuoden suurin yksittäinen taloudellinen satsaus. Olympiastadionin lisäksi ooppera on nähty Turun konserttitalossa marraskuussa 2003. Toisen Helsingin esityksistä televisioi Yleisradio suorana lähetyksenä, ja myöhemmin se nähtiin myös eri puolilla Eurooppaa. Vapaudenpatsas
Hunt otti tavoitteekseen suunnitella jalusta, joka olisi suuri mutta ei kuitenkaan veisi huomiota itse patsaalta. Hän pyrki yhdistämään jalustassa Egyptin pyramidien ja asteekkitemppelien arkkitehtuurin. Hunt sai vaikutteita Aleksandrian Faroksen majakasta ja antoi ensimmäiselle luonnokselleen sen mukaan nimeksi "Pharos I". Hunt valmisti jalustan ensimmäisen suunnitelman muutamassa kuukaudessa. Hänen ensimmäiset luonnoksensa vuosilta 1883 ja 1884 komitea kuitenkin hylkäsi liian kalliina ja liian korkeina. Hunt madalsi jalustan korkeutta ja suunnitteli sen uudelleen nimellä "Pharos II". Huntin suunnitelma hyväksyttiin lopulta vuoden 1884 kesällä. Gustave Eiffel suunnitteli patsaan tukirakenteet jatkumaan jalustan läpi maan alle. Neljän teräspalkin välissä oli kuilu, jossa kulkivat portaat ja hissi. Suomen arkkitehtuuri
Keisari Aleksanteri I päätti 1812, että Helsingistä tulee Suomen suuriruhtinaskunnan pääkaupunki. Helsingin rakennuskanta oli tuhoutunut vuoden 1808 tulipalossa, joten kaupunki oli rakennettava uudestaan. Asemakaavan laati 1812 Johan Albrecht Ehrenström. Hän piirsi koko kaupungin alueen kattavan ruutukaavan eikä välittänyt esimerkiksi kallioista. Jaottelu oli selkeä, kun asutus jaettiin puistokatujen rajaamiksi kaupunginosiksi. Suuri harppaus
Suuren harppauksen aikana maaseudulle perustetut kansankommuunit lakkautettiin vasta Deng Xiaopingin valtakaudella vuonna 1982. Suuri harppaus
Suuren harppauksen epäonnistumista ei Maon elinaikana myönnetty julkisesti Kiinassa. Puutteen väitettiin johtuneen peräkkäisille vuosille osuneista epätavallisista luonnonkatastrofeista ja vastavallankumouksellisista, jotka olivat kaapanneet vallan maaseudun kylissä ja suorittaneet ”luokkakoston”. Myös Neuvostoliittoa ja paikallistason puoluekaadereita syytettiin epäonnistumisista. Vasta 1980-luvulla Kiinan johto myönsi suunnitelman olleen alusta alkaen virheellinen. Burj Khalifa
Tornin on suunnitellut tunnettu yhdysvaltalainen arkkitehtitoimisto Skidmore, Owings and Merrill, jonka suunnittelema on myös New Yorkin syyskuun 11. päivän terrori-iskuissa tuhoutuneiden World Trade Centereiden tilalle tuleva 541 metrin korkeuteen nouseva One World Trade Center. Burj Dubain pääarkkitehti on yhdysvaltalainen Adrian Smith, joka on suunnitellut mm. Kiinan Shanghaissa sijaitsevan Jin Mao Towerin sekä useita muita merkittäviä pilvenpiirtäjiä ympäri maailman. Rakennukseen tulee 57 Otiksen valmistamaa hissiä (mukaan lukien kaksi erittäin nopeaa, 10 m/s nopeudella toimivaa hissiä) sekä kahdeksan liukuporrasta. Tornin suunnittelussa ja muotoilussa on pyritty siihen, että mahdollisimman useista tiloista olisi näkymä ulos. Rakennuksen sisustuksessa näkyy ainakin Giorgio Armanin kädenjälki.7. tammikuuta 2007 pilvenpiirtäjän virallisten sivujen mukaan insinöörit löysivät pieniä murtumia pilvenpiirtäjän perustuksista. Murtumia ei kuitenkaan katsottu vakaviksi, joten rakennustöitä ei keskeytetty. Suurkirkko (Tukholma)
Suurkirkon arkkitehtuuri seuraili alun perin täysin 1300-luvun gotiikkaa. Arkkitehti Johan Eberhard Carlbergin johdolla kirkon ulkoasu kuitenkin muutettiin edustamaan barokkia, ja työ valmistui 1743. Kirkko myös kätkee sisäänsä korvaamattomia taideaarteita, muun muassa Pyhää Yrjänää ja lohikäärmeettä kuvaavan puisen patsaan, jonka on suunnitellut Bernt Notke. Kirkon ainoa torni on 66 metrin korkuinen. Raudun taistelu
Maaliskuun jälkipuoliskolla valkoisten Karjalan ryhmän komentajana toiminut Aarne Sihvo sai tiedon venäläisten suunnittelemasta suurhyökkäyksestä. Pietarin sotilaspiirin ylipäällikkö K. S. Jeremejev oli tuolloin käynyt esikuntineen tutustumassa Raudun tilanteeseen ja ilmeisesti laatinut suunnitelman hyökkäyksestä. Valkoiset tekivät nopeasti päätöksen omasta suurhyökkäyksestään, jonka tarkoituksena oli aluksi katkaista Pietariin johtava rata ja näin estää punaisten huolto sekä myöhemmin tuhota saartorenkaan sisällä olevat joukot. Huippu-urheilun muutostyöryhmä
Ryhmän jäseniä olivat alkuvaiheessa Kuortaneen valmennuskeskuksen johtaja Tapio Korjus, jääkiekkovalmentaja Erkka Westerlund, ampujien valmennusjohtaja Leena Paavolainen, mäkihyppyvalmentaja Mika Kojonkoski ja SLU:n pääsihteeri Jukka Pekkala. Westerlundin tilalle tuli myöhemmin Lentopalloliiton valmennuspäällikkö Antti Paananen. Ryhmä ei aloittanut puhtaalta pöydältä, vaan aikaisemmat Tapani Ilkan (2002), Kalevi Kivistön (2004) ja Risto Niemisen (2010) työryhmät olivat pohtineet samoja teemoja. Olympiakomitea antoi työryhmälle tavoitteeksi Niemisen ryhmän mietinnössä esitettyjen visioiden toimeenpanon, huippu-urheilun toimijoiden yhteistyön tehostamisen, huippu-urheilun kehittämisen integroinnin muihin liikunnan kehitysprosesseihin, huippu-urheilun resurssien selkiyttämisen ja keskeisten toimijoiden sitouttamisen huippu-urheilun muutokseen. Athanasius Kircher
Kircher suunnitteli tai kuvasi myös puhetorven, ikiliikkujan, tuuliharpun ja kissapianon, kuvitteellisen soittimen, johon kissat olisi järjestetty niiden äänenkorkeuden mukaan, ja haluttu kissa saataisiin ääntelemään painamalla kosketinta, johon sidottu lanka vetäisi kissan häntää. Les Halles
Ranskan kuningas Ludvig Filip I halusi uudistaa alueen ja määräsi arkkitehti Victor Baltardin suunnittelemaan paikalle suuren kauppahallin. Baltardin alkuperäinen suunnitelma oli suuri uusklassinen kivirakennus. Keisari Napoleon III muurasi peruskiven syyskuussa 1852, mutta määräsi pian rakennustyöt keskeytettäviksi, koska ei pitänyt suunnitelmasta. Keisarin toiveesta Pariisin uudelleenrakentamista johtanut prefekti Georges-Eugène Haussmann tilasi Baltardilta uuden, huomattavasti modernimman suunnitelman. Baltard suunnitteli tämän jälkeen rautarakenteista ja lasiseinistä muodostuneet suuret paviljongit, jotka edustivat valmistuessaan aikansa edistyneintä insinööritekniikkaa. Kokonaisuus käsitti kaksi pohjakaavaltaan ristinmuotoista rakennusryhmää, jotka yhdistettiin toisiinsa katetuilla kävelykaduilla. Kymmenen hallia valmistuivat vuoteen 1870 mennessä. Vuonna 1936 lisättiin vielä kaksi hallia. Suursaaren taistelu (1788)
Sodan alussa ruotsalaisten tavoitteena oli tuhota Venäjän avomerilaivasto tai estää sen toiminta sulkemalla se Kronstadtin laivastotukikohtaan. Ruotsin laivastoa johti muodollisesti Södermanlandin herttua Kaarle, mutta todellisuudessa laivastoa johti vara-amiraali Otto Henrik Nordenskiöld. Venäjän laivastoa johti skotlantilainen amiraali Samuel Greigh. Hän sai Venäjän keisarinna Katariina II:lta ohjeet, joiden mukaan hänen tuli välttää taistelua. Sodan aluksi Suomenlahdella kohtasivat kaksi suurta laivastoa, joista toinen väisteli ja toinen jahtasi. Space Needle
Space Needlen arkkitehtuuri on suunnittelijoiden kompromissin tulos. Kaksi johtavaa ideaa Seattlen maailmannäyttelyä varten olivat Edward Carlsonin luonnos jättiläismäisestä ilmapallosta, joka oli maassa (huomaa hieman kalteva pohja) ja arkkitehti John Grahamin konsepti lentävästä lautasesta (huomaa 'sädekehä', jossa ravintola ja näköalatasanne ovat). Space Needle rakennettiin kestämään huomattavat maanjäristykset kaksinkertaistamalla rakennuksen massa suunnitellusta. Space Needlen ei pitäisi kärsiä suuria vahinkoja, jos maanjäristyksen magnitudi on alle 9. Sen pitäisi myös kestää asteikon 5 hurrikaanit, Space Needle huojuu vain 16 millimetriä per 10 km/h voimakas tuuli. Viiden armeijan taistelu
Ihmisten, haltioiden ja kääpiöiden ainoa toivo oli saada hiidet ja hukat laaksoon. Aluksi heidän toiveensa toteutui ja hyökkääjät kiersivät vuoren haarukan takaa laaksoon, missä pääportti sijaitsi. Ensimmäisenä iskivät haltiat tehokkaasti massiivisen nuolikuuron ja tuhannen keihäs- ja miekkamiehen voimin. Haltioiden jälkeen hyökkäsivät Rautavuorten kääpiöt lähes yhtä tehokkaasti ja haltiat iskivät jälleen ihmisten vahvistamana ajaen hiidet ja hukat paniikkiin. Suomi yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2002
SUL:n virallinen menestystavoite kisoissa oli 2 mitalin ja 8 pistesijan saavuttaminen. Ennen kisoja Euroopan tilastoissa kymmenen parhaan joukossa olivat seuraavat urheilijat (sijoitus): kuulantyönnössä Arsi Harju (4.) ja Ville Tiisanoja (5.), moukarinheitossa Olli-Pekka Karjalainen (7.), kymmenottelussa Jaakko Ojaniemi (8.), moukarinheitossa Sini Pöyry (8.), keihäänheitossa Taina Kolkkala (9.) sekä kiekonheitossa Timo Tompuri (10.). Näiden lisäksi menestystä odotettiin kokeneilta arvokisamenestyjiltä Aki Parviaiselta ja Mikaela Ingbergiltä. Itärintama (toinen maailmansota)
Napapiirin pohjoispuolelle Norjan Lappiin oli sijoitettu Eduard Dietlin johtama vuoristoarmeijakunta Norja, jolle oli Barbarossa-suunnitelmassa annettu kaksi hyökkäystehtävää: operaatiot Renntier ja Hopeakettu. Ensimmäinen tavoite oli toteuttaa Renntier, eli Petsamon Saksalle hyvin tärkeiden nikkelikaivosten miehitys. Toisessa vaiheessa tulisi vallata Murmansk, Neuvostoliiton ainoa kokonaan jäätymätön satama, ja katkaista näin esteetön pääsy Atlantille. Joukkojen päätehtävä oli kuitenkin turvata valloitettu Norja, Petsamon malmialue ja Petsamon Pohjanmaan satamiin yhdistävä Jäämerentie. Barbarossa-suunnitelmassa ei Murmanskilla ollut niin suurta merkitystä kuin alue myöhemmin sai: suunnitelman mukaan Neuvostoliitto tulisi kukistumaan muutamassa kuukaudessa, eikä mitään merkittävää apua Murmanskin kautta ehdittäisi järjestää. Mao Zedong
Suuri harppaus nähdään nykyään sekä Kiinassa että sen ulkopuolella merkittävänä taloudellisena epäonnistumisena ja valtavana inhimillisenä katastrofina. Syyt siihen miksi Maon hallinto reagoi niin hitaasti Suuren harppauksen aiheuttamaan kärsimykseen maaseudulla olivat monet. Maaseudulla komissaarit eivät uskaltaneet kertoa totuutta ylöspäin puolueportaassa, eikä maaseudun kärsimys siksi näkynyt kaupungeissa ennen kuin ruokatoimitukset niihin häiriintyivät. Suuren harppauksen epäonnistumisen vuoksi Maon ote kommunistisen puolueen johdosta heikkeni vähäksi aikaa. L. I. Suurla
Suurla oli uranuurtaja liikkeenjohdon kehittämisessä monessakin suhteessa sinä aikana, jolloin Suomen talouselämässä tapahtui sodan jälkeen suuria mullistuksia. Suurlan johtama Rastor kehitti suomalaiseen toimintakulttuuriin sopivat yrityksen johtamisen uudet standardit. Rastorin hallituksen aloitteesta perustettiin Tehokkaan Tuotannon Tutkimussäätiö (TTT), jonka hallinnointiryhmä Suurlan johdolla hahmotti, mitä moderni johtaminen tarkoitti Suomessa, samaan aikaan kun liikkeenjohdon konsultoinnista luotiin uutta versiota. TTT-säätiön kautta tuotiin Suomeen muun muassa kolme amerikkalaista yritysjohdon asiantuntijaa, joiden tehtävänä oli suomalaisen yritysjohdon kehittäminen. Yhdysvaltalaisten asiantuntijoiden joukossa oli L. Edward Scriven, joka ihaili Peter Druckerin oppeja ja jolta Suurla sai vaikutteita. Tähän druckerilaiseen ajatteluun Suurlan johtama Rastor nojasi omassa liikkeenjohdon konsultoinnissaan suomalaisessa kontekstissa. Tutustuminen amerikkalaiseen liikejohtoon 1950-luvulla edisti suomalaisten konsulttien kielitaitoa. Suurlan toimeksiannosta ja aloitteesta käännetyn englanninkielisen työkirjallisuuden myötä kehitettiin yritysjohtamisen terminologiaa suomen kieleen. Luomalla kansainvälisiä suhteita hän toi Suomeen uusia ideoita, joita sitten sovellettiin suomalaisten tarpeisiin. Munkkiniemi–Haaga-suunnitelma
Suunnitelma on kokonaisratkaisu ja käsittää liikennesuunnittelun, asemakaavan, yksittäisiä rakennuksia ja puistoja. Saarinen suunnitteli alueelle puistokatuja, aukioita ja julkisia palveluita. Keskeiset osatekijät olivat Iso Puistotie (nyk. Munkkiniemen puistotie), Keskus-Puistotie (nyk. Huopalahdentie ja osa Eliel Saarisen tietä), Laajalahdentie, Keskusaukea, -istutukset ja -vuori, Allasaukea; Tervaympyrä, Pitkäniitynpuisto, Länsiympyrä, -istutukset ja puistotie, Hagapuisto ja -kiertotie sekä Laajalahdenlinna-niminen suuri kerrostalo. Munkkiniemeen hän suunnitteli myöhemmin Kalevalatalon (1921). Large Hadron Collider
LHC:tä alettiin hahmotella jo 1980-luvun alussa, vaikka sen edeltäjää LEPiäkään (käytössä vuosina 1989–2000) ei ollut vielä rakennettu. Alusta asti suunnitelmana oli rakentaa uusi tehokkaampi kiihdytin LEPin luolaan. Samoin törmäytettäviksi hiukkasiksi valittiin vastakkaisiin suuntiin kiertävät protonit. Kiihdyttimen nimeksi tuli Large Hadron Collider (Suuri hadronitörmäytin), sillä protonit ovat hadroneita. Suuri harppaus
Suuren harppauksen aikana Kiinan taloustilastoinnissa otettiin käyttöön kaksinkertainen kirjanpito. Tuotannolla oli tämän jälkeen virallisten tavoitteiden ohella ”todelliset tavoitteet”, joiden piti olla paljon suurempia, ja jotka piti mielellään pyrkiä ylittämään. Kun tuotantoyksiköt laitettiin kilpailemaan armottomasti keskenään, käytännöksi muodostui, että tuotantomäärät ilmoitettiin paljon todellista suuremmiksi. Mao ja puoluejohto saivat jatkuvasti valheellisia raportteja alati kasvavista tuotantoluvuista. Taistelu Ranskasta
Vuoden 1939 lopulla Adolf Hitler valvoi henkilökohtaisesti kevään hyökkäyksen valmistelua. Hän ei hyväksynyt puolustuksellista vaihtoehtoa, vaan päätti tuhota länsivallat yhdellä ratkaisevalla iskulla. Hyökkäyssuunnitelma, operaatio Keltainen, perustui valmistuessaan ensimmäisen maailmansodan Schlieffen-suunnitelmaan, johon oli lisätty hyökkäys myös Hollannin kautta kiertäen. Sen tarkoituksena oli saartaa koko Ranskan armeija, jonka päävoimat tukeutuivat vahvasti linnoitettuun Maginot-linjaan. World Trade Centerin pommi-isku 1993
Iskun pääsuunnittelija Ramzi Yousef pysytteli piilossa Yhdysvaltain viranomaisilta Pakistanin ja Afganistanin rajaseudulla. Kahden vuoden kuluttua iskusta vuonna 1995 Yousef kuitenkin jäi kiinni. Pidätyksensä jälkeen Yousef myönsi amerikkalaisille viranomaisille kuulusteluissa, että iskun tarkoituksena oli romahduttaa kaksoistornit. Yousefin mukaan terroristit olivat arvioineet sortumisen tappavan 250 000 ihmistä, mikä oli heidän tavoitteensa. Miles Hoop-1a
Suunnitelman perustana oli C.R. Tennantin kirjoitus vuodelta 1940, jossa hän totesi RAF:n pommittajien heikon tarkkuuden sekä suunnistuksessa että varsinaisen maalin löytämisessä tarkkuuspommitusten suorittamiseksi yöllä. Hän ennusti tarpeen siirtyä aluepommituksiin.
Miles - yhtiö tarjosi radikaalia vaihtoehtoa esittelemällä suunnitelman pienikokoisesta miehittämättömästä lentokoneesta, joka olisi halpa valmistaa ja jota varastoitaisiin suuria määriä.
Hanke ei edennyt pidemmälle laimean kiinnostuksen vuoksi, sillä vielä vuonna 1940 epäröinti kaupunkien pommittamisesta oli vahvaa. Suunnitelmaa ei myöskään toteutettu aluepommituksiin siirtymisen jälkeen ja hanke päättyi 1943. Eino Lehtinen (kuvanveistäjä)
Lisäoppia Lehtinen haki kuvanveistäjä–akateemikko Oskari Jauhiaisen sekä hitsaustaiteen uranuurtajan, professori Eila Hiltusen, apulaisena. Jauhiaisen opissa tuore taiteilija pääsi seuraamaan akateemikon ensimmäisen suurtyön, Mikael Agricolan patsaan, valmistumista. Sibelius-monumentistaan tunnettu Hiltunen puolestaan valoi Lehtiseen innostustaan luoda teoksia hitsaamalla. Eläintarhanajot
Palattuaan Tukholman Solvallan raviradalla järjestetyistä ajoista 1931 Keinänen keksi Ruotsin laivalla, että Suomelle voisi rakentaa omat Suurajot. Ideasta innostuivat muutkin laivalla matkustaneet, jolloin Keinänen, Karl A. Ebb sekä Johan Ramsay käynnistivät lähes puolen miljoonan markan takauksella ajojen järjestelyt. Helsingin Moottorikerho piti aluksi Keinäsen ideaa taloudellisesti uhkarohkeana, mutta pitkän taivuttelun jälkeen suostui ottamaan ajojen järjestelyvastuun itselleen. Rata saatiin kuntoon nopeasti, jolloin päätettiin, että ajot järjestettäisiin jo seuraavana vuonna. Ilona Juutilainen-Suuronen
Elma Ilona Juutilainen-Suuronen, o.s. Juutilainen (27. marraskuuta 1897 Savonlinna – 20. huhtikuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen harpun soiton uranuurtaja. Kuhmoisten taistelu
Helmikuun lopussa punaisten läntisen rintaman ylipäälliköksi nimitetty Hugo Salmela ryhtyi suunnittelemaan Kuhmoisten ja Jämsän valtausta heti tehtävään siirryttyään. Salmela sekä Tampereen esikuntaan kuulunut K. M. Evä laativat hyökkäyssuunnitelman rintamanoikaisusta, jonka tarkoituksena oli siirtää Vilppulasta Padasjoelle kulkeva itäinen siipi Jämsän pohjoispuolelle. Samalla poistuisi myös Tamperetta uhkaava saarrostus. Bernhard von Köhne
Köhne uudisti 1850-luvun aikana venäläisen heraldiikan. Hän laati Venäjän kaupunkien ja alueiden vaakunoita varten yhtenäisen säännöstön, jonka keisari Aleksanteri II vahvisti vuonna 1857. Suurin osa Venäjän kaupungeista tosin kieltäytyi noudattamasta sitä, mutta Pietarin ja Moskovan vaakunat uudistettiin Köhnen ohjeistuksen mukaisiksi. Köhnen vaakunaohjeistus pyrittiin ulottamaan myös Suomen suuriruhtinaskuntaan vuonna 1861 annetulla määräyksellä, ja hän laati ehdotuksensa Suomen kaupunkien uusiksi vaakunoiksi, mutta niitäkään ei otettu käyttöön. Venäjän presidentin heraldinen neuvosto pitää kuitenkin vielä nykyään kiinni vuoden 1857 vaakunasäännöistä. Yleisen vaakunaohjeen ohella Köhne suunnitteli Venäjän keisarikunnalle niin sanotun suuren valtakunnanvaakunan sekä Romanovin hallitsijasuvun uuden vaakunan. Köhne laati 1860-luvun alussa myös aiheet ensimmäisille suomalaisilla markkakolikoille, jotka varsinaisesti suunnitteli hänen alaisensa Aleksandr Fadejev. Pietarhovin Suuri palatsi
Pietarhovin Suuri palatsi on Pietarhovin palatsi- ja puistokokonaisuuden keskeinen barokkityylinen rakennus. Palatsin rakennustyöt aloitettiin 1714–1725. Siitä tuli kaksikerroksinen kartano, jonka suunnitteluun Pietari Suuri osallistui arkkitehtien kanssa. Rakennusta uudistettiin vuosina 1747–1752 perusteellisesti arkkitehti Bartolomeo Rastrellin suunnitelmien mukaan. Myöhemmissä entisöinneissä Rastrellin suunnittelema ulkoasu on säilytetty. Isoroku Yamamoto
Isoroku Yamamoto (; 4. huhtikuuta 1884 Nagaoka, Japani – 18. huhtikuuta 1943 Bougainvillen alue) oli keisarillisen Japanin laivaston amiraali ja komentaja toisessa maailmansodassa. Hänet muistetaan Pearl Harborin hyökkäyksen pääsuunnittelijana. Ilmari Sysimetsä
Sysimetsä suunnitteli Helsingin olympialaisten virallisen kisajulisteen. Jo vuoden 1940 olympialaisia varten järjestettiin kisajulisteen suunnittelukilpailu 1938, jonka Sysimetsä voitti. Kun uusista kisoista tehtiin päätös 1947, julisteeseen ainoastaan muutettiin kisojen järjestysluku ja päivämäärät sekä sen karttaan päivitettiin Suomen raja. Hän on suunnitellut myös Ahlaisten vaakunan. HARP
HARP () oli Yhdysvaltain ja Kanadan yhteinen projekti, jonka tarkoitus oli tutkia mahdollisuuksia ampua tykillä satelliitteja avaruuteen. HARP käytti suurinta tykkiä, mikä on koskaan laukaistu. Suurempiakin tykkejä on ollut, muun muassa natsi-Saksassa Lontoon pommituksia varten rakennettu V3-tykki ja projekti Babylon Irakissa, suurin koskaan valmisteltu tykki. Kumpikaan näistä ei kuitenkaan ehtinyt laukaisukuntoon. Hannu Seppänen
Hannu Seppänen on kenties merkittävimpiä uuden kaksirivismusiikin pioneereja Suomessa. Hän tarttui kaksiriviseen haitariin 1970–80-lukujen taitteessa kyläpelimannien ja Tauno Krossin innostamana. Seppänen alkoi kehittää kaksiriviselle omanlaisia texmex-tyylisiä sävellyksiä. Tämän kehitystyön huippua edustaa albumi 'Iloinen puutarhuri'. Hannu Seppänen antoi vaikutteita monille nuorille kaksirivissoittajille, kuten Veli-Matti Järvenpäälle, joka sittemmin toi vaihtoäänisen haitarin suuremman yleisön tietoisuuteen Suomessa. Vähärivisen haitarin pääaineiset korkeakouluopinnot Sibelius-Akatemiassa mahdollistuivat kansanmusiikin osaston perustamisen myötä 1983 alkaen. Vähärivisen haitarinsoiton opettajana vieraili osastolla opetuksen alkuvaiheessa Hannu Seppänen . Heinrich Müller
Mülleriä pidetään yhtenä holokaustin pääsuunnittelijoista. Hän otti osaa Wannseen konferenssiin, jossa päätettiin juutalaisten joukkotuhosta. Hän oli yksi kokoukseen osallistuneista toisen portaan natsijohtajista Adolf Eichmannin, Roland Freislerin ja Reinhard Heydrichin ohella. Hän katosi toukokuussa 1945, ja hänen oletetaankin kuolleen puna-armeijan vallatessa Berliiniä. Joidenkin salaliittoteorioiden mukaan hän kuitenkin olisi paennut Yhdysvaltoihin ja työskennellyt siellä CIA:n hyväksi. Kummastakaan teoriasta ei ole varmuutta. Schlieffen-suunnitelma
Suunnitelman toteuttaminen vaati suuria joukkomääriä ylivoiman saavuttamiseksi ja esimerkiksi hyökkäyksen ohittamien belgialaisten linnoitusten vartioimiseksi. Schlieffen suunnitteli käyttävänsä noin seitsemän kahdeksasosaa hyökkäyksen joukoista oikealla ja keskimmäisellä hyökkäyksen siivellä, jolloin Saksan länsirajaa ranskalaisten hyökkäykseltä turvaamaan jäisi vain yksi kahdeksasosa joukoista. Schlieffenin seuraaja Helmuth von Moltke nuorempi noudatti myös tätä suunnitelmaa ja se pantiin täytäntöön ensimmäisen maailmansodan sytyttyä. Ritari-areena
Hallin suunnitteli kaupungin arkkitehtiosasto kaupunginarkkitehti Heikki Aitolan johdolla. Myöhempien laajennusvaiheitten suunnittelijoina ovat olleet lähinnä isä ja poika, kaupungin arkkitehtiosaston rakennusarkkitehti Seppo Ilmarinen ja hänen poikansa, arkkitehti Petri Ilmarinen. Grande Arche
Grande Arche de la Fraternité on monumentti Pariisin länsipuolella Puteaux'ssa, La Défensen liikekaupunginosassa. Monumentti tunnetaan yleensä nimellä Arche de la Défense tai vain La Grande Arche. Tämän tunnetun Pariisin maamerkin suunnitteli kansainvälisen suunnittelukilpailun voittaja, tanskalainen arkkitehti Otto von Spreckelsen (1929–1987), joka teki siitä valtavan onton kuution. Von Spreckelsen suunnitteli rakennuksesta 1900-luvun riemukaaren, ei menneisyyden sotilasvoittojen vaan ihmiskunnan ja humanitaaristen ihanteiden monumentin. Rakennus sijaitsee samalla kaupunkiakselilla kuin Napoleonin aikana rakennetut Tuileries’n riemukaari ja Champs-Élyséen kuuluisa Riemukaari. Grande Arche oli osa presidentti François Mitterrandin suurta rakennushanketta, "Grand Travaux"ia. Salpausselän hyppyrimäet
Vuonna 1970 alkoi kokonaan uuden kolmen hyppyrimäen muodostaman mäkihyppystadionin rakentaminen nykyiselle paikalleen. Ensimmäisenä niistä rakennettiin korkein, Lahden suurmäki, korvaamaan entistä stadionille ulottunutta puista suurmäkeä. Betoninen suurmäki valmistui vuonna 1972. Se sai Vuoden betonirakenteen palkinnon 1971. Suurmäen suunnittelivat arkkitehdit Sulo Järvinen ja Erik Liljeblad, sekä DI Pertti Piirto. Tero Pitkämäki
Kesän 2006 tulostavoitteeksi Pitkämäki asetti 95 metriä. Kautensa hän avasi toukokuussa Seinäjoella heittäen siellä parhaallaan 88,41. Kesäkuun alussa Pitkämäki sijoittui kolmanneksi Kultaisen liigan avauskilpailussa Oslossa tuloksella 86,34. Kilpailukauttaan hän jatkoi Joensuussa, jossa hän heitti 89,52. Kauden neljännessä kilpailussaan, Kuortaneen juhannuskisoissa, Pitkämäki ylitti 90 metriä heitettyään 91,11. Pitkämäki voitti myös ensimmäisenä suomalaisena keihäänheittäjänä Euroopan cupin superliigassa lajinsa tuloksella 85,30. Näin ollen hänestä tuli kautta aikojen viides suomalainen miesurheilija, joka on pystynyt voittoon Euroopan cupin pääsarjassa. Kauden toisen Kultaisen liigan osakilpailun Pariisissa Pitkämäki voitti tuloksella 89,07. Kolmannessa osakilpailussa Pitkämäki heitti 88,19 ja sijoittui toiseksi. Harppu
Harpulle ovat säveltäneet orkesterimusiikkia esimerkiksi Händel, Gluck, Berlioz, Ravel, Debussy, Tšaikovski, Rimski-Korsakov, Liszt, Bruckner ja Wagner. Lisäksi Mozart kirjoitti konserton huilulle ja harpulle. Henkilöpalvonta (politiikka)
Suuren harppauksen katastrofaalisen lopputuloksen vuoksi Mao joutui vuonna 1960 Kiinan kommunistisessa puolueessa syrjään ja pyrki takaisin valtaan käyttämällä hyväkseen armeijaa, joka tuki häntä. Henkilökultin rakentaminen tapahtui Maon hyväksynnällä ja hänen poliittisia päämääriään varten. Maon palvonta saavutti ennennäkemättömät mittasuhteet vasta 1960-luvun loppupuolella, jolloin Lin Biaon johdolla Kansan vapautusarmeijasta tehtiin Mao-palvonnan levittämisen väline ja ”Suuri Mao Zedongin ajattelun koulu”. Armeijaa käytettiin myös Maon Pienen punaisen kirjan pääasiallisena levitys- ja opetusvälineenä. Kulttuurivallankumouksen aikana kaikkia johtajia Maoa lukuun ottamatta arvosteltiin. Kaikkia kiinalaisia kehotettiin opiskelemaan Maon punaista kirjaa ja kirjan kerrottiin ”…tarjoavan elämän henkäyksen Tiibetin ylängöllä henkeä haukkoville sotilaille, saaneen innostuneet työläiset nostamaan uppoavaa Shanghain kaupunkia kaksi senttiä, sai epätarkat meteorologit ennustamaan säätä oikein ja kirurgit ompelemaan irronneita sormia takaisin paikoilleen”. Iittala (yritys)
Vuonna 1946 pääjohtajana toiminut Antero Järvinen antoi suunnittelijoille mahdollisuuden ottaa vastuuta Iittalan tulevasta suunnasta. Se kannatti Tukholman muotoilukilpailussa, missä kilpailutöinä oli paitsi hiekkapuhallettuja ja kaiverrettuja teoksia myös kaiverrus Iittalan Göran Hongellin suunnittelemiin maljakoihin. Tapio Wirkkala voitti ensimmäisen palkinnon, ja 2. ja 3. sija menivät Kaj Franckille. Wirkkala ja Franck saivat vapaat kädet taidelasin muotoiluun Iittalan lasitehtaalla. Kaj Franckin ja Tapio Wirkkalan tekemän työn myötä suhtautuminen lasiin muuttui. Kirkkautta ja valon taittumista alettiin arvostaa uudella tavalla. Pietarinkirkko
Donato Bramante, jota pidettiin yhtenä sen ajan suurimmista arkkitehdeista, oli uuden kirkon ensimmäinen pääarkkitehti. Hän suunnitteli renessanssihenkisen keskeiskirkon, jonka periaatteet ovat nähtävissä Pietarinkirkossa edelleen. Bramanten alkuperäisessä suunnitelmassa oli useita satelliittikupoleja, jotka ympäröivät suurta puolipallon muotoista keskuskupolia. Hän suunnitteli myös sivukappeleita, joissa olisi ollut torneja. Paavi Julius II kuoli 1513 ja Bramante 1514, mikä jätti rakennushankkeen jälleen tyhjän päälle. Kirkosta olivat valmiina vasta keskuskupolin neljä tukipilaria ja niitä yhdistävät holvikaaret.. Suunnitelmatalous
Samaan tapaan Kiinassa oli "Suuri Harppaus" 1958-1960. Näissä valtion komennossa rakennettiin paljon teollisuutta. Stalinistista teollistamispolitiikkaa harjoitettiin Neuvostoliitossa 1929–1953, Albaniassa 1945–1990 ja Itä-Euroopassa 1948–1953, Kuubassa ja Pohjois-Koreassa. Normaaliin suunnitelmatalouteen siirryttiin 1953. Kiina vuodesta 1957 ja Jugoslavia vuodesta 1964 harjoittivat suunnitelmataloutta hajanaisilla aloilla. Lähes kaikki komentotaloudet kulkivat stalinistisen vaiheen läpi ja helpottivat kontrollia talouskasvun hidastuttua. Sosialististen maiden talouksissa noin 90 % työvoimasta oli valtion palveluksessa. Kiinan historia
Uusien muutosten pohjalta Mao yritti edistää kommunismin etenemistä niin nopeasti kuin mahdollista. Kommuunien perustamisen yhteydessä vuonna 1958 alettiin vaatia teollisuustuotannon merkittävää lisäämistä. Tämän suuren harppauksen oli määrä toteutua kolmessa vuodessa moninkertaistamalla maan teollisuustuotanto. Tämä tarkoitti että käytännössä kaikkien kiinalaisten oli moninkertaistettava työpanoksensa. Maahan alkoi syntyä takapihamasuuneja ja koska rautavarantoja ei ollut, jouduttiin sulattamaan talousesineitä. Tämä johti vain niin huonolaatuiseen terästuotantoon, että teräs oli usein käyttökelvotonta. Maataloudessa taas luotettiin lysenkolaiseen humpuukitieteeseen ja suuren harppauksen aikana maataloustuotanto laski. Virallinen propaganda väitti suuren harppauksen onnistuneen, vaikka todellisuudessa se aiheutti maan suistumisen talouskriisiin ja nälänhädän, jonka seurauksena 30-40 miljoonaa ihmistä menehtyi. Suuren harppauksen epäonnistumisen seurauksena Mao Zedongia alettiin arvostella puolueen sisällä, ja hänet korvasi valtionpäämiehenä Liu Shaoqi vuonna 1959. Sulkavan Suursoudut
Ajatuksen suursouduista keksi veneentekijä Kauko Miettinen. Ensimmäiset soudut järjestettiin vuonna 1968, jolloin kisaan osallistui 38 soutajaa. Maaliin pääsi 36 kilpailijaa ja voiton vei tuolloin 67-vuotias Einari Luukkonen ajalla 8 tuntia 29 minuuttia ja 40 sekuntia. Operaatio Stella Polaris
Operaation suunnittelu on Erkki Palen mukaan todennäköisesti aloitettu maaliskuun 1944 tienoilla. Aikaisempi ajankohta olisi vaikuttanut tiedusteluosaston toimintojen hajasijoituspäätökseen helmikuussa 1944.
Stella Polaris -suunnitelman keskeisiä arkkitehteja olivat Aladar Paasonen ja Reino Hallamaa. Hallamaan alustava Ruotsin-kontakti oli hänen vanha ystävänsä Försvarets radioanstalt -radiotiedustelupalvelun (FRA) salasanomien avauspäällikkö Åke Rossby, joka esitti hänelle ajatuksen Hallamaan organisaation turvaamisesta, jos sota päättyisi Neuvostoliiton voittoon.
Myöhemmin operaatioon kytkeytyivät Ruotsissa puolustusesikunnan päällikkö Carl August Ehrensvärd ja FRA:n päällikkö komentaja Torgil Thoren. Ehrensvärd on Palen (1994, 40) mukaan ilmaissut yksin kantaneensa operaation vastuuta Ruotsissa. Operaation yhteyshenkilöitä olivat Suomen puolelta luutnantti Veikko Snellman (myöhempi Virkkunen) ja Ruotsin puolelta kapteeni Stig Axelson.
Erkki Pale sai tietää suunnitelmasta Hallamaalta 19. toukokuuta 1944. Kuukautta myöhemmin, 25. kesäkuuta, Hallamaa selosti suunnitelmaa Mikkelissä. Tässä välissä Neuvostoliiton suurhyökkäys oli alkanut 10. kesäkuuta. Mahdollisen Ruotsiin siirtymisen helpottamiseksi alettiin valmistella operaation piirissä olevien yksiköiden siirtoja kauemmas selustaan ja merikuljetusten lähtöpaikoille. Esimerkiksi diplomaattikuuntelua hoitava 5./PM RadP siirrettiin Kauniaisista Uuteenkaupunkiin 7. heinäkuuta. Helsingin suurpommitukset
Ilmatorjunnan tehokasta sulkuammuntaa johti kapteeni Aake Pesonen. Päätulenjohtajan tilannearvio rakentui etupäässä Malmilla ja Kuninkaansaaressa olleiden kaukotutkien, sekä Santahaminassa, Käpylän raviradalla, Viikin Latokartanossa sekä Lauttasaaren Ryssänkärjessä olleiden tulenjohtotutkien varaan. Tutkien ja kuunteluasemien antamien tietojen perusteella Pesonen pystyi suurella kartalla määrittämään kunkin hyökkäysryhmän lentosuunnan ja ohjasi sulkutulen koneiden eteen. Kiinan kansantasavallan ulkopolitiikka
Kiinassa yritettiin välttää stalinistista talouspolitiikkaa ja teollistaa hajauttamalla suuren harppauksen aikana. Suuri harppaus, mm. masuunien perustaminen kansankommuuneihin epäonnistui. Samalla Neuvostoliitossa suunniteltiin uutta talouskokeilua, sovnarhooseja, mitkä antoivat päätösvaltaa alueille toimialaministeriöiden sektoriohjauksen rinnalle. Helsinki
Kun Helsingistä tuli Suomen suuriruhtinaskunnan pääkaupunki, kaupunkia piti rakentaa uudelleen tulipalon jälkeen. Uusi asemakaava ja uudet rakennukset syntyivät Johan Albrecht Ehrenströmin ja Carl Ludvig Engelin yhteistyönä. Kaupungille luotiin empiretyylinen keskusta, jonka perusilme on säilynyt 2000-luvulle asti. Ehrenströmin asemakaavassa Kruununhaka, Kluuvi, Kaartinkaupunki, Kamppi ja Punavuori saivat nykyisen korttelirakenteensa, mutta yksi- tai kaksikerroksiset empiretyyliset puutalot on purettu lähes kokonaan uudempien ja kookkampien kivirakennusten tieltä. Neuvostoliiton kuuohjelma
Vuonna 1964 Neuvostoliiton merkittävimmät rakettisuunnittelijat Sergei Koroljov, Vladimir Tšelomei ja Mihail Jangel kilpailivat keskenään siitä, kenen suunnittelema raketti lentäisi Kuuhun. Jo vuonna 1959 nämä miehet olivat esittäneet ajatuksensa uuden sukupolven raketeista. Kellään ei tosin ollut valmista Kuuhun lentävää rakettia. Se piti suunnitella ja rakentaa. Koskaan ei oltu rakennettu niin suurta rakettia.