Milloin Emu Lehtinen kuoli?
Emu Lehtinen
Lintuharrastus vei Emun usein ulkomaille, useimmin Intiaan, jossa hän vieraili 18 kertaa. Goa oli hänen suosikkipaikkansa siellä. Muuan matka vei Namibian Walvis Bayhin ja Kavangolle. Tunnistettuja lintujeja hänellä oli Suomesta 300–400, ja maailmasta kaikkiaan parituhatta, Intiastakin 830 lintulajia.Emu kuoli lokakuussa 2017 sairastettuaan puolisen viikkoa. Hänen viimeiseksi työpäiväkseen Digeliuksessa jäi keskiviikko 18.10.2017. Seuraavana päivänä hän hakeutui hengenahdistuksen vuoksi sairaalaan, ja perjantaina hän sai kuulla sairastavansa nopeasti etenevää leukemiaa, johon hän varhain sunnuntaiaamuna kuoli. Digelius Music
Digeliuksen tunnetuin työntekijä oli Ilkka ”Emu” Lehtinen, joka oli myös Digeliuksen toimitusjohtaja. Vuonna 2011 Jazzmuusikot ry valitsi hänet vuoden jazz-diggariksi. Palkinto annetaan kuuntelijalle, joka “osoittaa aitoa ja jatkuvaa kiinnostusta jazzmusiikkiin sekä edustaa reilua ja avointa yhteisöllistä asennetta”. Lisäksi perusteluissa sanottiin, että Lehtinen on myös toiminut laaja-alaisena ja kannustavana jazzin lipunkantajana sekä yleisön ja muusikkojen yhdistäjänä. Lempinimi ”Emu” juontuu hänen lintuharrastuksestaan. Lehtinen kuoli lokakuussa 2017. Emu Lehtinen
Ilkka Raimo Olavi ”Emu” Lehtinen (3. maaliskuuta 1947 Lappeenranta – 22. lokakuuta 2017 Helsinki) oli helsinkiläinen levykauppias, Digelius Musicin toimitusjohtaja ja yksi sen perustajista.
Eine Laine
Sodan jälkeen vaikeat sairaudet piinasivat Lainetta. Silmäsairauteen löytyi paras apu Davosista Sveitsistä, mutta matkaa varten oli järjestettävä rahankeräys. Sveitsissä Laine vietti puolisen vuotta ja palasi Suomeen 15. syyskuuta 1946. Yrjö Tuominen kuoli yllättäen lokakuussa. Työelämässä Laine jatkoi näytelmien ohjaajana. SOK:n Näyttämölle hän ohjasi muun muassa näytelmät "Puut kuolevat pystyyn", "Markiisitar" ja "Jumalat hymyilevät". Laineen jäähyväisjuhla 4. huhtikuuta 1955 oli komea. Hänet kuljetettiin vanhoilla kieseillä kansalaisillallisille, Ylioppilasteatterin näyttelijät osoittivat ihailuaan juhlitulle primadonnalle. Raimo Lehtinen (hiihtäjä)
Lehtinen edusti Suomea Sapporon 1972 talviolympialaisissa, joissa hän keskeytti 30 kilometrin hiihdossa. Ylä-Tatran MM-kilpailuissa 1970 hän sijoittui viestissä seitsemänneksi ja 30 kilometrillä sijalle 14. Falunin MM-kilpailuissa 1974 hän oli viestissä neljäs, 30 kilometrillä seitsemäs ja 50 kilometrillä 24:s. Eino Leino (patsas)
Patsas paljastettiin 26. syyskuuta 1953, jolloin tuli kuluneeksi päivälleen 63 vuotta siitä, kun Leino oli julkaissut ensimmäisen runonsa "Hämeen Sanomissa". Eino Leinon Seura, Suomen kulttuurirahasto ja kustannusyhtiö Otava olivat julistaneet vuonna 1948 muistomerkkikilpailun, joka ratkesi vuonna 1951 toisella kierroksella Leppäsen hyväksi. Leppänen oli henkilökohtaisesti tuntenut Leinon tämän eläessä. Leppänen toivoi patsaan sijoittamista Taka-Töölöön Eino Leinon kadun ja Topeliuksenkadun kulmaan, mutta se sijoitettiin Esplanadille. Kepa Lehtinen
Kimmo ”Kepa” Lehtinen (s. 25. maaliskuuta 1971) on suomalainen elokuvasäveltäjä. Hän on opiskellut Taideteollisen korkeakoulun elokuvataiteen osastolla. Emil Leino
Anders Emil Leino (vuoteen 1892 Wideström, 4. lokakuuta 1874 Turku – 30. toukokuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja SDP:n kansanedustaja. Lauri Lehtinen (yleisurheilija)
Lehtisellä oli kolme lasta, joista yksi oli evankelista Kalevi Lehtinen (1936–2011). Lauri Lehtinen kuoli 65-vuotiaana syöpään. Sami Lehtinen
Lehtisestä tuli Apulannan virallinen jäsen vuoden 2005 alussa Tuukka Temosen lähdettyä yhtyeestä. Ennen Temosen lähtöä Lehtinen oli toiminut vuodesta 2001 lähtien yhtyeen keikkakitaristina. Hän myös soitti lisäkitaroita albumille "Hiekka" ja EP:lle "Pudota". Ennen Apulantaan liittymistään Lehtinen työskenteli rakennustyömaalla. Hänet tunnetaan erityisesti hänelle ominaisesta parrasta, josta nimitys Parta-Sami tuleekin. Emil Elo
Vuoden 1918 lopussa Elo aloitti Pietarin kansainvälinen punaupseerikoulun kurssin, josta hän valmistui toukokuussa 1919 ja osallistui saman kesän aikana Puna-armeijan suomalaisen osaston upseerina Venäjän sisällissodan taisteluihin Karjalassa. Muurmannin legioonan lakkauttamisen jälkeen syksyllä 1919 sen jäseniä kuljetettiin laivalla Iso-Britanniaan, jonne myös Elo ilmeisesti matkusti. Hän vietti loppuelämänsä maanpaossa Britanniassa, jossa hän toimi ainakin ulkomaankirjeenvaihtajana ja työskenteli myöhemmin myös maalarina. Elo kuoli Lontoossa vuonna 1953. Luettelo jääkäreistä L
(6. joulukuuta 1893 Helsinki – 20. toukokuuta 1956) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat suutari Kalle Lehtinen ja Matilda Laaksonen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Aino Sarven kanssa. Lehtinen kävi kansakoulun ja työskenteli peltiseppänä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 27. maaliskuuta 1916, josta hänet siirrettiin 30. heinäkuuta 1916 pataljoonan 2. komppaniaan ja edelleen 1. marraskuuta 1917 pataljoonan 1. koekiväärikomppaniaan. Hän Otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella. Lehtinen astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 aliupseeriksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan kiväärinjohtajaksi ensin 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan, josta hänet siirrettiin 23. maaliskuuta 2. jääkärirykmentin 6. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Edellä mainittu komppania siirrettiin myöhemmin 5. jääkärirykmentin 13. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaksi. Lehtinen otti osaa sisällissodan taisteluihin Karjalankannaksella, muun muassa Kuokkalassa ja Rajajoella. Sisällissodan jälkeen Lehtinen palveli edelleen 5. jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin Kuopion jalkaväkirykmentti n:o 4. Hän toimi rykmentissä koulutusaliupseerina 1. konekiväärikomppaniassa, josta hän siirtyi 1. maaliskuuta 1919 vastaavaan toimeen Uudenmaan rykmentin 2. konekiväärikomppaniaan ja edelleen 7. tammikuuta 1920 Viipurin rykmentin 2. komppaniaan ja 1. huhtikuuta 1921 alkaen Pioneeripataljoona 2:n 2. komppaniaan ja 10. huhtikuuta 1922 Kainuun rajavartioston Suomussalmen komppaniaan. Lopulta hänet määrättiin 11. huhtikuuta 1924 alkaen Ilmailutelakan varastonhoitajaksi. Varastonhoitajan tehtävästä hänet vapautettiin hänellä todetun sairauden takia 11. kesäkuuta 1925 ja oli siitä saakka hoidettavana Nikkilän ja Kellokosken mielisairaaloissa.
Ylennykset: Aliupseeri 11. helmikuuta 1918, Varavääpeli 16. heinäkuuta 1918, Vääpeli 1. maaliskuuta 1919. Kunniamerkit: Vapaudenmitali 2. lk; Vapaussodan muistomitali soljen kera, Jääkärimerkki. Luettelo jääkäreistä E
(19. kesäkuuta 1895 Lehtimäki – 3. toukokuuta 1931) oli suomalainen jääkäri ja seppä. Hänen vanhempansa olivat seppä Aleksi Erkkilä ja Ulrika Hintsa. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Anna Lempi Tuomaalan kanssa. Tämä Lehtimäkeläinen koneseppä liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 3. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella. Hänet siirrettiin rintamapalveluksen jälkeen 22. helmikuuta 1917 Altonan työosastoon, josta hänet laskettiin siviilitöihin 16. elokuuta 1917. Suomeen hän palasi 29. marraskuuta 1918 ja toimi seppänä Lehtimällä. Myöhemmin hän toimi Ab Uleå Oy:n Korkeasaaren sahalla ja Valkeakosken kanavatöissä, mistä muutti vuonna 1931 Himangalle ja kuoli siellä keuhkotautiin 3. toukokuuta 1931. Lotta Lehtikari
Yksi Lehtikarin muistetuimpia rooleja on "Kotikatu"-sarjan Mimmi, joka kuoli yllättäen odottaessaan kaksosia miehelleen, Ville Keskilän esittämälle Teemulle. Mooses Lehtinen
Mooses Evert Lehtinen (entinen Seppälä, 4. syyskuuta 1878 Loimaa – 19. elokuuta 1966 Turku) oli suomalainen puuseppä ja SDP:n kansanedustaja. Eini Lehtinen
Eini Lehtinen (s. 14. maaliskuuta 1979 Kalajoki) on entinen suomalainen jääkiekkoilija. Hän on pelannut hyökkääjänä Oulun Kärpissä ja Suomen naisten maajoukkueessa. Lehtinen on valittu useita kertoja SM-sarjan Kuukauden pelaajaksi. Perusteluissa on kehuttu hänen tasaisuuttaan ja taitojaan sekä hyökkäys- että puolustuspelaajana. Lehtinen on kunnostautunut maalintekijänä ja voittanut myös SM-runkosarjan pistepörssin. Teemu Lehtinen
Lehtinen on koulutukseltaan valtiotieteen tohtori ja diplomi-insinööri. Lehtisen vuonna 1998 julkaistussa kansantaloustieteen alan väitöskirjassa, "The Distribution and Redistribution of Income in Finland 1990-1993", tarkasteltiin 1990-luvun alkuvuosien laman vaikutuksia tulonjakoon ja tulojen uudelleenjakoon Suomessa. Remu Aaltonen
Cisse Häkkinen kuoli vuonna 1990 ja Albert Järvinen seuraavana vuonna. 1990-luvun alussa Aaltonen kokosi Remu plays Hurriganes -kokoonpanon. Kokoonpano julkaisi albumin "Roadrunner Tour" vuonna 1994. Eino Leppänen
Eino Ilmari Leppänen (18. lokakuuta 1916 Äänekoski – 20. tammikuuta 1974 Jyväskylä) oli suomalainen keihäänheittäjä. Kari Lehtinen
Lehtinen menehtyi nopeasti edenneeseen syöpään. Kaisu Leppänen
Katri Sisko Juhontytär ”Kaisu” Leppänen (13. lokakuuta 1904 Turku – 4. maaliskuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän teki Suomen Kansallisteatterissa yli neljä vuosikymmentä kestäneen uran, valkokankailla hän tulkitsi vahvoja naisrooleja. Kaisu Leppänen palkittiin Jussi-patsaalla vuonna 1949 naissivuosasta Mettälän Santrana elokuvassa "Ihmiset suviyössä". Emu Lehtinen
Ammatillisessa mielessä Emu oli kiinnostunut arkkitehtuurista, ja hän pääsi KK:n arkkitehtiosastolle töihin ja toimi siellä arkkitehtien apupiirtäjänä useita vuosia. Samoihin aikoihin hän pyrki kolme kertaa myös Teknilliseen korkeakouluun arkkitehtuuria opiskelemaan, mutta ei päässyt sisään. Silja Lehtinen
Byte Raimo Lehtinen (hiihtäjä)
"Rami" Lehtinen edusti seuratasolla Leppävirran Viriä, Pateniemen Urheilijoita ja Oulujoen Kiekkoa. Hän voitti Suomen-mestaruuden 30 kilometrillä vuonna 1969 sekä saavutti SM-hopeaa 30 kilometrillä vuonna 1972 ja 15 kilometrillä vuonna 1973 sekä SM-pronssia 30 kilometrillä vuonna 1973 ja 15 kilometrillä vuonna 1974. Hän voitti kansainvälisen sotilasurheiluliiton (CISM) mestaruuden partiohiihdossa vuosina 1970 ja 1971 sekä viestissä vuonna 1971. Raimo Lehtinen (hiihtäjä)
Raimo Kalevi Lehtinen (s. 27. helmikuuta 1946 Kauhava) on 1970-luvulla menestynyt suomalainen hiihtäjä. Emu Lehtinen
Emusta tuli niin vakiintunut nimi, että ”meidän kaupassa alkuaikoina, kun työntekijöiden vaihtuvuus oli suurta, yksikin kaveri vastasi puhelimeen ja sanoi, että täällä pyydetään puhelimeen jotain Ilkka Lehtistä, tiedätsä kuka se on? – No, se on minä.” Emil Kauppi
Kauppi oli vuodesta 1909 lähtien naimisissa Liina Lovisa Lindströmin (k. 1949) kanssa. "Nummisuutarit"-oopperansa kolmannen esityskerran jälkeen Kauppi matkusti Tampereelle ja katosi siellä lokakuussa 1930. Todennäköisesti hän teki itsemurhan, joskaan hänen tarkka kohtalonsa ei ole koskaan selvinnyt. Vuonna 1981 Kangasalla paljastettiin kuvanveistäjä Mauno Juvosen muotoilema Kaupin pronssireliefi säveltäjän entisen kodin sijaintipaikalla. Emmi Mäkelin
Emma (Emmi) Serafia Mäkelin (o.s. "Lindeman", 1. huhtikuuta 1874 Lappi – 6. elokuuta 1962 Jyväskylä) oli suomalainen kätilö ja poliitikko. Mäkelin toimi SSTP:n kansanedustajana Kuopion läänin läntisestä vaalipiiristä vuosina 1922–1923. Hän kuului myös Kuopion kaupunginvaltuustoon. Eino Lehtinen (sotaveteraani)
Eino Lehtinen kuoli Raisiossa 106 vuoden ikäisenä. Lehtisen ja Lennart Rönnbackin kuoltua Suomessa oli enää kaksi sisällissodassa taistellutta veteraania elossa: toinen heistä Aarne Arvonen (1897–2009, kuollessaan Suomen vanhin asukas). Eino Lehtinen (sotaveteraani)
Eino Arvid Lehtinen (10. huhtikuuta 1900 Ylistaro – 2. tammikuuta 2007 Raisio) syntyi Ylistarossa 9-lapsisen perheen kuopukseksi ja oli yksi Suomen vanhimmista asukkaista sekä viimeisiä sisällissodan veteraaneja. Eino Lehtinen (kuvanveistäjä)
Eino Lehtisen teoksia on ollut näytteillä hänen opiskeluajoistaan lähtien sekä Helsingissä (muun muassa Galleria Pinxissä 1967) että hänen asuinmaakunnassaan Keski-Suomessa. Ensimmäiset yksityisnäyttelynsä Lehtinen piti 1959 Multialla sekä Keuruulla, missä hän asui ja opetti elämänsä viimeiset vuosikymmenet. Taiteilijan teoksia oli viimeksi esillä perustajajäsenten töitä esittelevässä Keuruun taiteilijaseuran 40-vuotisnäyttelyssä vuonna 2006. Urho Lehtinen
Taideopintojensa ohessa Lehtinen hankki myös ammattimaisen koristemaalarin taidot. Taiteilijanuransa alussa hän toimikin koristemaalarina mutta ryhtyi hyvän näyttelymenestyksensä myötä pian päätoimiseksi taiteilijaksi. Vuonna 1911 Lehtinen solmi avioliiton Hilja Lentzin (1886–1968) kanssa, ja pari muutti Helsingistä ensin vuonna 1917 Jämsään ja vuonna 1920 Jyväskylään, jossa Lehtinen osallistui aktiivisesti kaupungin taide-elämään. Uuno Hirvonen
Penttilä käsikirjoitti myös komediallisia jännityselokuvia, joiden pääosia näytteli Joel Rinne. Niitä olivat kolme "Kuollut mies" -elokuvaa, "Valkoisen neilikan velho" (sankarin nimi oli Lauri Liesi!) ja "Kolmastoista koputus". Penttilä voitti Suomi-Filmin vuonna 1940 järjestämän käsikirjoituskilpailun, joka oli siis alku useammallekin elokuvalle. Ohjaajana oli yleensä Ilmari Unho. Sitä ennen Simo Penttilä oli jo tosin ohjannut ja käsikirjoittanut (yhdessä Lauri Ahon kanssa) mustavalkoisen mykkäelokuvan "Meren ja lemmen aallot" (1926). Inkeri Lehtinen
Lehtinen syntyi Helsingissä vasemmistolaiseen kotiin. Äiti Sandra Lehtinen oli yksi ensimmäisistä naiskansanedustajista (SDP). SKP:n niin sanottujen punaorpojen sukupolveen lukeutuva Lehtinen pakeni Suomesta Neuvosto-Venäjälle 1918 kymmenvuotiaana vanhempiensa kanssa. Hän oli paikalla, kun Suomalaista kommunistista puoluetta samana vuonna perustettiin. Lehtinen muutti vuonna 1921 äitinsä kanssa takaisin Suomeen, mutta Neuvostoliitosta tuli myöhemmin hänen toinen kotimaansa, kun hän palasi sinne 1920-luvun lopulla. Lauri Leppänen
Lauri Aukusti Leppänen (6. tammikuuta 1895 Huittinen – 8. joulukuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen jääkärikapteeni ja kuvanveistäjä. Kuvanveistäjänä hän aktivoitui myöhemmällä iällä ja toteutti useita jääkäriliikkeeseen liittyviä muistomerkkejä, runsaasti hautausmaiden sankaripatsaita ja muutamia suurmiespatsaita, joista tunnetuin lienee Eino Leinon patsas Helsingissä. Leppänen suosi realistista tyyliä ja isänmaallisia sekä usein myös militaristisia aiheita. William Lehtinen
Lehtisen vanhemmat olivat Henrik Wilhelm Lehtinen ja Olga Maria Selin. Hän tuli ylioppilaaksi Kouvolan yhteiskoulusta 1916 ja suoritti metsänhoitotutkinnon 1923. Lehtinen opiskeli tämän jälkeen vielä Yalen yliopistossa Yhdysvalloissa ja suoritti siellä metsäteknologia-alan tutkinnon 1926. Suomen pääkonsulinvirastossa New Yorkissa Lehtinen toimi kaupallisena attaseana 1927-1928, tutkittuaan sitä ennen vuonna 1927 valtion stipendiaattina puuteknillistä alaa Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Enso-Gutzeitin keskuskonttorin päällikkönä Lehtinen toimi 1930–1940, myyntijohtajana 1940–1945 ja toimitusjohtajana 1945–1962. Hän sai maatalous- ja metsätieteiden kunniatohtorin arvon 1958 ja oli Suomen olympiakomitean puheenjohtaja 1947–1951. Erno Lehtinen
FiDiPro-rahoituksen päätyttyä vuonna 2010 Lehtinen nimitettiin viisivuotiseen akatemiaprofessorin virkaan. Inkeri Lehtinen
Sotien jälkeen Suomeen joulukuussa 1945 palaamaan päästetty Lehtinen oli yksi julkisen SKP:n johtohenkilöistä, keskuskomitean ja poliittisen toimikunnan jäsen (1954–1969). Hertta Kuusisen ja Aili Mäkisen ohella Lehtinen kuului vaikutusvaltaisimpiin suomalaisiin naiskommunisteihin. Lehtinen vastasi puolueen valistusasioista, kuten aatteellisesta kasvatuksesta. Hän sai 1950-luvulla avioliiton kautta takaisin Suomen kansalaisuuden, mutta yhteydet itärajan taakse säilyivät lämpiminä, ja hän tapasi säännöllisesti sikäläisiä tiedusteluviranomaisia. Sandra Lehtinen
Aleksandra (Sandra) Lehtinen, o.s. Reinholdsson (1. heinäkuuta 1873 Parikkala – 5. syyskuuta 1954 Helsinki) oli SDP:n kansanedustaja Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä vuosina 1907–1909. Hänen aviopuolisonsa oli kansanedustaja Jussi Lehtinen, jonka kanssa hän meni naimisiin vuonna 1907 ajan oloon harvinaisella siviilivihkimisellä. Tuomo Lehtinen
Maratonilla Lehtisen ennätys on vuoden 2005 maaliskuussa Roomassa juostu 2.16.45 jolla hän lunasti paikkansa Helsingin MM-kilpailuihin. Helsingissä Lehtinen kuitenkin joutui keskeyttämään. Hampurissa 2006 Lehtinen juoksi 2.20.27 ja hänet valittiin Göteborgin EM-kilpailuihin. EM-maratonilla hän joutui kuitenkin keskeyttämään vähän puolimatkan jälkeen. Emil Lehtinen
Lehtinen kuoli joulukuussa 1929, 57 vuoden iässä. Emil Lehtinen
Lehtinen valittiin eduskuntaan vaaleissa 1927 ja hän toimi kansanedustajana kahden vuoden ajan, syyskuusta 1927 heinäkuuhun 1929. Hän edusti Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Eduskunnan valiokunnista hän vaikutti lakivaliokunnassa, pankkivaliokunnassa ja talousvaliokunnassa. Emu Lehtinen
Lehtinen syntyi Lappeenrannassa, josta perhe muutti Helsinkiin, kun hän oli kolmen kuukauden ikäinen. Suuren osan lapsuudestaan hän asui Roihuvuoressa Strömsin kartanossa, jossa nykyään toimii Itä-Helsingin musiikkikoulu. Vieressä oli viheralue ja merenranta, jossa linnut viihtyivät, ja siellä alkoi Lehtisen lintuharrastus. Raimo Lehtinen
Raimo Esa Lehtinen (29. joulukuuta 1931 Paimio – 4. marraskuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen ammattiyhdistysjohtaja. Inkeri Lehtinen
Lehtinen kuoli pitkän sairauden jälkeen 7. maaliskuuta 1997. Hänen itsensä järjestämää henkilöarkistoa säilytetään Kansan Arkistossa. Suomen Vapaakirkon lähetystyö
Joulukuussa Edla Träskbäck sai vaikean sydänkohtauksen ja hänet kuljetettiin Kalkuttaan sairaalaan. Sieltä pois päästyään hän asettui Hanna Juurevan kanssa Ghumiin vanhuuttaan viettämään. Tammikuun 1941 vuosikokous myönsi heille eläkkeeksi yhden lähetystyöntekijän kannatuksen puolikkaan. Hyttinen kuoli vuonna 1948, jolloin hänen tilalleen otettiin latvialainen lähetyssaarnaaja Margaret Vitants. Elina Karjalainen
Kirjailija loi vielä diabeteksen vuoksi näkönsä menetettyäänkin lukuisia kirjoja sanelemalla. Karjalainen menehtyi 14. elokuuta 2006 pitkälliseen sairauteen. Hänet on haudattu puolisoineen Valamon luostarin hautausmaalle Heinävedelle.
MuistelmiaUppo-Nalle-kirjat Marianne Lydén
Eva Marianne Elisabeth Lydén (vuoteen 2003 Carlsson; 6. syyskuuta 1953 Helsinki – 26. maaliskuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen politiikan toimittaja, joka aloitti uransa 1980-luvun alkupuolella Yleisradion ruotsinkielisessä toimituksessa. Koulutukseltaan hän oli valtiotieteen maisteri. Hän siirtyi "Hufvudstadsbladetiin" vuonna 2006 mutta joutui sittemmin jäämään sairauseläkkeelle. Emut
Mustapikkuemu ("Dromaius ater"), joka oli noin puolet emun koosta, alkoi kuolla sukupuuttoon 1800-luvulla, jolloin merimiehet metsästivät sitä ruoaksi. Viimeinen mustapikkuemu kuoli vuonna 1822 Pariisissa. Ensio Seppänen
Kauko Ensio Seppänen (7. syyskuuta 1924 Kemi – 28. kesäkuuta 2008 Kemi) oli suomalainen kuvanveistäjä, professori ja Lapin kuvanveiston pioneeri. Emu Lehtinen
"Helsingin Sanomat" kirjoitti Emusta seuraavan: Emil Lehtinen
Siviiliammatiltaan Lehtinen oli maanviljelijä, jona hän toimi Iitissä vuodesta 1892. Samana vuonna hän avioitui vaimonsa Alina Saarelaisen kanssa. Urho Lehtinen
Urho Valdemar Lehtinen (24. syyskuuta 1887 Tampere – 6. marraskuuta 1982) oli suomalainen taidemaalari. Hänen töitään oli ensi kerran julkisesti esillä Turussa vuonna 1907. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa muotokuvia, maisemamaalauksia sekä kirkkomaalauksia, joista tunnetuimpia ovat Jämsän, Kankaanpään ja Ylistaron kirkkojen suuret henkilösommitelmat. Hänet tunnetaan erityisesti suomalaisen kansanelämän kuvaajana. Hannu Lehtinen
Hannu Veikko Tapani Lehtipuu (sukunimi vuoteen 1971 "Lehtinen"; s. 31. tammikuuta 1931 Kuhmoinen) on suomalainen rovasti ja nuortenkirjailija. Eemil Tanninen
Emil Edvard ”Eemil” Tanninen (3. syyskuuta 1870 Rantasalmi – 1. lokakuuta 1942 Sääminki) oli suomalainen liikemies ja lahjoittaja. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1925. Hän oli tukkuliikkeen Häkli, Lallukka ja Kumpp. toimitusjohtaja vuosina 1914–1930. Hän omisti vuodesta 1919 Lehtiniemen sahan ja Kyrönniemen höyläämön. Hän testamenttasi suuren omaisuutensa nimeään kantavalle säätiölle, joka tukee viipurilaisia tarkoituksia. Jukka Lehtinen (urheiluvaikuttaja)
Johan (Jukka) Lehtinen (s. 17. maaliskuuta 1905 Pusula – 16. syyskuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen yleisurheilun urheilujohtaja ja toimitusjohtaja. Jere Lehtinen
Lehtinen tutustui vaimoonsa Jaanaan vuonna 1994 Lillehammerin talviolympialaisten aikana. Pari avioitui kesäkuussa 1998, ja heillä on kaksostyttäret Anna ja Sofia sekä poika Joel, joka on isänsä tavoin jääkiekkoilija. Lehtinen asui perheineen pitkään Dallasissa, jossa hänellä on hyvin suuri ja vankka ihailijakanta. Nykyisin perhe asuu Espoossa. 
Lehtinen tunnetaan suurena metallimusiikin ystävänä. Hän on kertonut pitävänsä muun muassa Slayerin, Iron Maidenin, Metallican sekä Megadethin musiikista ja Suomessa kesät viettävä Lehtinen käy usein musiikkifestivaaleilla ympäri Suomea. Hän on maininnut suosikkialbumeikseen Slayerin "Reign in Bloodin", Metallican "Master of Puppetsin" ja Iron Maidenin "Live After Deathin". Hän on myös lahjoittanut Slayerin muusikoille yhtyen jäsenten nimillä varustetut Dallas Starsin pelipaidat. Kauko Lehtinen
Kauko Lehtinen (1. joulukuuta 1925 Uusikaupunki – 28. marraskuuta 2012) oli suomalainen taidemaalari. Lehtisen katsotaan edustavan surrealismia, jonka taiteessa on kuitenkin läheinen kosketus reaalitodellisuuteen. Lehtinen on pitkään luettu koko Suomen taiteen kärkinimien joukkoon. Reijo Enävaara
Enävaara valittiin eduskuntaan SMP:n ehdokkaana vaaleissa 1983 Helsingin vaalipiiristä. Kansanedustajan ura jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä hän kuoli vain runsas vuosi myöhemmin. Tilalle eduskuntaan nousi Ulla Lehtinen. Eemeli (koomikko)
Esa Pakarisen kanssa yhdessä tehty albumi "Esa & Eemeli" ilmestyi vuonna 1972. Samana vuonna he tekivät yhteisen kiertueen Yhdysvalloissa, missä esiintyivät amerikansuomalaisille. Vielä vuonna 1980 Eemeli nähtiin Spede-elokuvassa "Tup-akka-lakko" ja saman vuoden "Syksyn Sävelien satoa" -ohjelmassa kappaleella ”Mulla menee hitaasti”. Eemelille myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 1984, ja hän vietti elämänsä viimeisinä vuosina talvet Floridassa ja kesät Suomessa. Kalevi Lehtinen
Lehtinen kaatui juoksulenkillä Etelä-Saksan Kandernissa ja menehtyi kaksi päivää sen jälkeen 17. heinäkuuta 2011. Hänet haudattiin sukuhautaan Tuusulan Paijalan kappelin hautausmaalle. Erkki Lehtinen (historioitsija)
Erkki Antero Lehtinen (6. elokuuta 1929 Hollola – 16. huhtikuuta 2015 Jyväskylä) oli suomalainen historioitsija ja professori. Hän valmistui ylioppilaaksi 1950, filosofian kandidaatiksi 1954, lisensiaatiksi 1957 ja tohtoriksi 1961. Väitöskirja käsitteli hallituksen yhtenäistämispolitiikkaa Suomessa 1600-luvulla. Jyväskylän yliopiston Suomen historian apulaisprofessoriksi hän tuli 1969. Hän julkaisi Lapuan ja Suur-Ulvilan historian sekä tutkimuksen "Suomen varhaishistorian ja ristiretkikauden kuvasta uskonpuhdistus- ja suurvalta-aikana" (1968). 1980-luvulla hän kävi tunnettua julkista debattia professori Heikki Ylikankaan kanssa nuijasodan syistä ja osallistui samalla tavalla puukkojunkkari-ilmiön historiallisten syiden arviointiin. Emmi Fock
Emmi Fock (21. syyskuuta 1898 Leipzig, Saksa − 22. joulukuuta 1983 Turku) oli Suomessa työskennellyt saksalaissyntyinen muoto- ja muotikuvaaja, joka luetaan valokuvauksen uuden suunnan edustajiin Suomessa 1920-luvulla. Eino Lehtonen
Eino Veikko Johannes Lehtonen (Eikka Lehtonen, 18. tammikuuta 1923 Hämeenlinna, Suomi – 9. joulukuuta 2010) oli suomalainen näyttelijä ja ohjaaja. Taiteellisen uransa hän teki Hämeenlinnan kaupunginteatterissa, minkä ohella hän näytteli muutamissa elokuvissa. Emu Lehtinen
Vuonna 1969 Emu kävi armeijan ja palasi sieltä töihin 1970 KK:n arkkitehtiosastolle, ja sai sieltä sen verran palkkaa, että saattoi ostaa levyjä. Hän olikin monien levykauppojen vakituinen asiakas, ja hän myös tilasi levyjä ulkomailta ja välitti niitä kavereilleen. Alkuvuodesta 1970 perustettiin Helsingin asematunneliin Tunnelin levy. Loppukesästä 1970 "Helsingin Sanomissa" oli ilmoitus, että Tunnelin levyyn haetaan myymälänhoitajaa, ja hän haki sinne ja pääsi töihin. Siellä tuli idea perustaa oma kauppa. Luettelo televisiosarjan Kotikatu henkilöistä
Mimmi Tyyne Alina Kallio (es. Lotta Lehtikari) oli Teemu Luotolan ensimmäinen vaimo. Mimmi menehtyi keuhkoveritulppaan odottaessaan kaksosia Teemulle. Myös kaksoset menehtyivät. Teemu Lehtilä
Tunnetuksi hän on tullut roolistaan "Häjyt" -elokuvassa (1999) sekä sittemmin saippuasarjasta "Salatut elämät". Siinä hän näytteli ensin vuosina 2004–2006 narsisti Aaro Vaalannetta ja myöhemmin tämän kaksoisveljeä Eero Vanalaa tammikuusta 2007 elokuuhun 2009 asti. Hän palasi Aaron rooliin vuosina 2012, 2015 sekä vuodesta 2017 alkaen uudestaan. Erno Lehtinen
Vuonna 1994 Lehtinen lähti vuodeksi Yhdysvaltoihin vierailevaksi tutkijaksi Pittsburgin yliopiston "Learning Research and Development Center" ryhmään. Palattuaan kotimaahan Lehtinen otti vastaan Turun yliopiston aikuiskasvatustieteen professuurin. Vuonna 1996 Erno Lehtinen vaihtoi Turun yliopiston sisällä aikuiskasvatustieteestä uuteen määräaikaiseen kasvatustieteen professuuriin, jonka alaksi oli määritelty: ""oppimisteoriat, oppimisympäristöt ja koulutusteknologia"". Professuurin sijoituspaikkana oli koulutusteknologian yksikkö. Vuonna 1998 Lehtinen nimitettiin pysyvään kasvatustieteen professuuriin, sijoituspaikkana opettajankoulutuslaitos. Viran vastaanotettuaan Lehtinen aloitti välittömästi kasvatustieteiden tiedekunnan dekaanina (1998-2000). Rami Kuusinen
Rumban ensimmäinen numero ilmestyi marraskuussa 1983 ja sitä olivat Kuusisen ja Miettisen ohella päätoimittamassa Hilseen entinen avustaja Leena Lehtinen ja lahtelaisen Vau!!-yhtyeen laulajana levyttänyt Kari Kivelä, joka oli aiemmin avustanut Kuusisen Aivopesua. Aluksi lehdellä oli siis neljä päätoimittajaa, kunnes Kuusinen vakiintui lehden ainoaksi päätoimittajaksi. Kuusisen päätoimittajakaudella ilmestyi kolmisensataa Rumbaa. Kuusinen kuoli marraskuussa 1996. Hän oli ensimmäisen kerran sairastunut vakavasti vuonna 1987, jolloin hänellä todettiin aivokasvain. Eino Yliruusi
Yliruusi kirjoitti valtavan määrän artikkeleita eri lehtiin myös Parkanossa. Varsinkin ulkopolitiikka ja yleensä kansainvälinen politiikka olivat hänen harrastuksiaan. Näiltä ajoilta aina kuolemaansa asti hän kirjoitti Nimimerkillä "Politicus". Politikkovuosinaan Yliruusi kirjoitti useita kunnallis- ja talouspoliittisia kirjoja. Yhtenä esimerkkinä mainittakoon "Kapitalismin romahtaessa" (1940).
Eino Yliruusi kuoli Tampereen keskussairaalassa 1974. Uuno Hirvonen
Uuno Ilmari Hirvonen (24. joulukuuta 1898 Rautu – 26. kesäkuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, joka tunnetaan paremmin kirjailijanimellään Simo Penttilä (myös Akseli Koskensalpa, Artturi Koskensalpa). Hän kirjoitti aikoinaan hyvin suosittuja seikkailuromaaneja, joista myöhempään tuotantoon kuuluva Punavyö-sarja on tunnetuimpia. Hirvonen palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1959. Eetu Salin
Johan Edvard "Eetu" Salin (18. maaliskuuta 1866 Asikkala – 6. huhtikuuta 1919 Helsinki) oli suomalaisen työväenliikkeen aktiivi, kansanedustaja ja toimittaja. Hän oli yksi Suomen sosialidemokraattisen puolueen perustajajäsenistä ja sen alkuaikojen huomattavampia johtajia. Salin oli myös ammatillisen ja osuustoiminnallisen liikkeiden alkuunpanijoita Suomessa. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli suutari. Salin vangittiin Suomen sisällissodan jälkeen ja hän kuoli vankeudessa. Eino Leino
Eino Leino (oikealta nimeltään Armas Einar Leopold Lönnbohm, 6. heinäkuuta 1878 Paltamo – 10. tammikuuta 1926 Hyvinkään Nuppulinna [nyk. Tuusula]) oli suomalainen kirjailija, lehtimies ja kriitikko. Leinon laaja ja monipuolinen kirjallinen tuotanto sisälsi runoutta, romaaneja, näytelmiä, esseitä ja lehtipakinoita sekä suomennoksia ulkomaisesta kirjallisuudesta. Leino luetaan Suomen merkittävimpiin kirjailijoihin. Sekä hänen lyriikkansa että aaterunonsa ovat vuosikymmenestä toiseen pysyneet laajojen lukijapiirien suosiossa. Emil Tabell
Lapuan liikkeen edustajat kyyditsivät 25. kesäkuuta 1930 Ouluun matkalla olleen Tabellin Kuusamon kautta Neuvostoliittoon. Siellä Tabell otti nimekseen Lehtokivi. Hän opiskeli Leningradissa Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopistossa vuosina 1931–1934 ja suoritti Petroskoin jääkäripataljoonan reservikomentajakurssin vuonna 1933. Vuodesta 1934 lähtien hän toimi Vapaus, Rintama ja Punainen Karjala -lehtien toimittajana Leningradissa sekä Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopiston kirjallisuuden ja sanomalehtityön opettajana. Lehtokivi vangittiin Stalinin puhdistusten yhteydessä 30. lokakuuta 1937, tuomittiin kuolemaan syytettynä vastavallankumouksellisesta toiminnasta ja ammuttiin. Hänen maineensa palautettiin vuonna 1957. Hänet on luultavasti haudattu Levassovan hautausmaalle Pietariin. Erik Johan Leivo
Kuolemantuomioita ei kuitenkaan enää pantu täytäntöön, vaan ne muutettiin elinkautisiksi. Kuolemaantuomitut jäivät tammikuussa 1920 annetun uuden armahduslain ulkopuolelle, mutta heidät armahdettiin myöhemmin 1920-luvun aikana. Johan Salomon Keino sen sijaan kuoli Suomenlinnan vankileirillä huhtikuussa 1919. Alexander Halosen toimittamaan "Suomen luokkasota" -teokseen kirjoittaneen J. A. Lehtosaaren mukaan Leivo ryhtyi Tammisaaren vankileirillä ilmiantajaksi yhdessä veljensä Alfredn ja sihteerinsä Karl Emil Nurmen kanssa. Algot Untola
Untola vangittiin Helsingin valtauksen jälkeen, ja hän kuoli 21. toukokuuta 1918 epäselvissä olosuhteissa. Häntä oltiin kuljettamassa Helsingistä laivalla Suomenlinnaan teloitettavaksi. Jotkut tahot väittävät Untolan hypänneen veteen aikeinaan pako. Toiset sanovat, että Untola olisi ammuttu laivan kannelle ja sitten heitetty veteen. Leo Lindstenin kirjassa "Maiju Lassila – legenda jo eläessään" on Untolan viimeisistä vaiheista seuraava kuvaus: Emma Gyldén
Emma Gyldén (17. huhtikuuta 1835 Helsinki – 8. heinäkuuta 1874 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari ja merkittävä maisemamaalari. Niilo Lehtinen
Lehtinen menehtyi dramaattisesti liikarasituksesta aiheutuneeseen sairauskohtaukseen valtakunnansovittelijan neuvottelupöydän ääreen toukokuussa 1963 poikkeuksellisen raskaan lakkoaallon jälkeen. Emil Elo
Emil Nestor Elo (vuoteen 1907 Emil Viktor Hytönen, 18. joulukuuta 1879 Rautalampi – 5. tammikuuta 1953 Lontoo) oli suomalainen toimittaja ja sosiaalidemokraatti, joka 1900-luvun alkuvuosina kuului SDP:ssä vaikuttaneisiin siltasaarelaisten ryhmään. Sisällissodan aikana hän toimi kansanvaltuuskunnan posti- ja tiedotusosaston johtajana. Sodan jälkeen Elo pakeni Neuvosto-Venäjälle, jossa hän liittyi Muurmannin legioonaan ja suoritti myöhemmin myös punaupseerikurssin. Viimeiset vuosikymmenensä Elo asui maanpaossa Iso-Britanniassa. Eino Lehtinen (kuvanveistäjä)
Eino Johannes Lehtinen (6. joulukuuta 1924 Lappee – 15. maaliskuuta 1985 Keuruu) oli suomalainen kuvanveistäjä sekä peruskoulun ja lukion teknisten töiden ja kuvaamataidon opettaja. Jukka Lehtinen
Jukka Kalervo Lehtinen (s. 1928) on suomalainen kasvatustieteilijä. Hän on ollut Tampereen yliopiston kasvatustieteen professori 1975–1984. Hänen tutkimuskohteitaan ovat olleet muun muassa jatkokoulutuksen ja koulutuspalvelujen alueellinen ryhmittyminen sekä koulutusrakenteen erilaistuminen. Inkeri Lehtinen
Lehtinen menetti 1930-luvun puhdistuksissa paljon läheisiään, kuten isänsä Juho Lehtisen, jota vastaan NKVD pakotti hänet todistamaan. Lehtinen kutsuttiin kuitenkin vuonna 1939 valistus- eli opetusministeriksi (valistusasiain kansankomissaariksi) Terijoen hallitukseen, millä tuli olemaan suuri vaikutus hänen julkisuuskuvaansa sotienjälkeisessä Suomessa. Ministerinä Lehtinen hahmotteli siirtymistä punaiseen Suomeen asiakirjassa "Kommunistien toiminnasta valkoisten vallasta vapautuvilla alueilla". Heinäkuussa 1940 hänet nimitettiin Karjalais-suomalaisen neuvostotasavallan korkeimman neuvoston jäseneksi. Vuonna 1941 hän eli kuusi kuukautta piiritetyssä Leningradissa huonoissa olosuhteissa. Jatkosodan aikana Lehtinen työskenteli Kominternissa sihteeristön lehdistö- ja radio-osaston Suomen edustajana järjestön lakkauttamiseen (1943) asti. Hän oli yhdessä Armas Äikiän kanssa toimittamassa "Suomen vapausradion" radiolähetyksiä Suomeen 1941–1945. Eero Leppänen
Eero Kaarlo Olavi Leppänen (12. marraskuuta 1907 Kauhava – 27. kesäkuuta 1944 Portinhoikka) oli Mannerheim-ristin ritari numero 135. Jääkäripataljoona 4:n pataljoonankomentajana toiminut Leppänen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi kuolinpäivänään 27. kesäkuuta 1944. Sotilasarvoltaan hän oli nimityshetkellä majuri. Emily Brontë
Emily Jane Brontë (30. heinäkuuta 1818 – 19. joulukuuta 1848) oli englantilainen kirjailija ja runoilija. Hän oli yksi niin kutsutuista Brontën kirjailijasisarista. Hänen sisariaan olivat Charlotte ja Anne Brontë. Brontën ensimmäinen romaani oli vuonna 1847 julkaistu "Humiseva harju". Se jäi hänen ainoaksi romaanikseen, mutta riitti viemään hänen nimensä maailmankirjallisuuden historiaan. Elinaikanaan Brontë julkaisi lisäksi runokokoelman "Poems by Currer, Ellis, and Acton Bell", joka sisälsi sekä hänen että hänen sisariensa runoja. Brontë menehtyi tuberkuloosiin joulukuussa vuonna 1848 vain 30-vuotiaana. Emilia Plater
Emilia Plater () (13. marraskuuta 1806 - 23. joulukuuta 1831) oli yksi Puolan vuoden 1831 kapinan johtohahmoista. Hän johti liettualaisia vapaaehtoisjoukkoja, joiden menestys oli aluksi hyvä. Plater kuitenkin kuoli sairauteen joulukuun lopulla vuonna 1831. Plateria pidetään kansallissankarina sekä Puolassa että Liettuassa. Inkeri Lehtinen
Lehtinen oli SKP:n keskuskomitean poliittis-teoreettisen äänenkannattaja "" pitkäaikainen toimittaja (1946–) ja päätoimittaja (1963–1976). Puoluetta repineessä osapuolitaistelussa Lehtinen asettui tukemaan oppositiota, joskin hän päätoimittaja-asemansa johdosta joutui tasapainoilemaan mielipiteiden välillä. Esimerkiksi Tšekkoslovakian miehityksen syksyllä 1968 Lehtinen kuitenkin hyväksyi oikeutettuna toimenpiteenä. Hän puolestaan katui myöhemmin sitä, että ehti epähuomiossa allekirjoittaa SKP:n tapahtuneen tuominneen lausunnon. SKP:n 15. edustajakokouksesta muiden mukana ulosmarssinut Lehtinen menetti keskuskomitean ja poliittisen toimikunnan jäsenyytensä, mutta hän pysyi SKP:ssa tärkeänä taustavaikuttajana. Jenny Lehtinen
Jenny Lehtinen (s. 28. huhtikuuta 1978 Espoo) on suomalainen radiotoimittaja ja mediapersoona. Lehtinen juonsi YleX-radiokanavan iltapäivälähetyksiä vuosina 2004–2012. Hän aloitti työt YleX:llä vuonna 2004, jolloin hän teki Kromosomi X -ohjelmaa yhdessä Marja Hintikan kanssa. Myöhemmin Lehtinen siirtyi YleX Iltapäivä -ohjelmaan, jota hän juonsi yhdessä Aino Töllisen ja Juuso ”Mäkkäri” Mäkilähteen kanssa. Tammikuussa 2012 hän siirtyi ohjelman tuottajaksi. Kesällä 2013 Lehtisellä oli nimeään kantava iltapäiväohjelma Yle Puheella, jossa käsiteltiin perinteisten kuolemansyntien roolia nyky-yhteiskunnassa. Gilda Radner
Gilda Susan Radner (28. kesäkuuta 1946 – 20. toukokuuta 1989) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi varsinkin esiintymisistään "Saturday Night Livessä". Hän sai vuonna 1978 Emmy-palkinnon. Hän oli naimisissa Gene Wilderin kanssa vuodesta 1984, kunnes kuoli munasarjasyöpään Los Angelesissa vain 42-vuotiaana. J. K. Lehtinen
Juho (Jussi) Kustaa Lehtinen (22. lokakuuta 1883 Eräjärvi – 15. marraskuuta 1937 Pietari oli suomalainen toimittaja ja poliitikko.) Lehtinen valittiin kansanedustajaksi Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen listoilta Uudenmaan läänin vaalipiiristä vaaleissa 1917. Sisällissodan jälkeen Lehtinen siirtyi vuonna 1918 Neuvosto-Venäjälle, jossa hän toimi 1920-luvulla muun muassa Kominternin tehtävissä ja Suomen kommunistisen puolueen johdossa. Eino Lehtinen (kuvanveistäjä)
Eino Lehtinen edisti aktiivisesti taidetoimintaa Keski-Suomessa. Hän oli läänin taidetoimikunnan jäsen vuosina 1977–1979 sekä oli yhtenä viidestä kuvataiteilijasta perustamassa Keuruun Taiteilijaseuraa, jonka johtokunnassa hän myös istui vuosina 1966 ja 1972–1973. Seura kuuluu Suomen Kuvataidejärjestöjen liittoon, ja sen jäseninä on keuruulaisia ja multialaisia ammattitaiteilijoita ja ansioituneita taiteenharrastajia. E. M. Staf
Emil Martinus (Martti) Staf (5. toukokuuta 1906 Tampere – 2. kesäkuuta 1985 Tampere) oli suomalainen lehtivalokuvaaja, joka kuvasi erityisesti Tamperetta ja tamperelaisia. Hän käytti taiteilijanimeä E. M. Staf. Olli Lehtinen (nyrkkeilijä)
Olli Lehtinen (27. toukokuuta 1915 Helsinki – 28. syyskuuta 1992) oli suomalainen nyrkkeilijä. Sulo Lehtinen
Lehtinen toimi työmiehenä vuoteen 1930 saakka. Sinä aikana hän osallistui vasemmistolaiseen poliittiseen toimintaan, mistä hän sai hovioikeuden tuomion vuonna 1921. Vuonna 1930 Lehtinen toimi Suomen Puuteollisuustyöväenliiton osaston n:o 23 puheenjohtajana. Hän oli myös kommunistien käsiin päätyneen Heinolan työväenyhdistyksen sihteeri, kunnes Heinolan työväentalo suljettiin Lapuan liikkeen painostuksesta heinäkuussa 1930. Syksyllä viranomaiset jahtasivat tunnettuna kommunistina pidettyä Lehtistä. Kun poliisipartio yritti 4. syyskuuta 1930 vangita hänet appivanhempiensa talosta Heinolan Jyrängössä, hän ampui pakonsa yhteydessä pidätysryhmään kuuluneen konstaapeli Iivari Kokkosen. Tämän jälkeen Lehtinen pakeni Suomesta Neuvostoliittoon, jonne seurasivat myös hänen vaimonsa ja poikapuolensa. Lehtinen käytti Neuvostoliitossa myös salanimeä Jaakko Rajala ja toimi SKP:ssä. Hän vaikutti Kiestingissä ja toimi NKP:n piirikomitean ohjaajana. Suomeen kantautuneiden tietojen mukaan hän olisi palvellut myös puna-armeijassa. Hänet vangittiin vuonna 1936 Stalinin puhdistuksissa ja vietiin vankileirille Magadaniin, jossa hän tiettävästi kuoli. Risto Lehtinen
Risto Tapani Lehtinen (lempinimeltään Eebo) on suomalainen muusikko, joka on tunnettu parhaiten Popedan entisenä basistina. Hän korvasi yhtyeestä lähteneen Ilari Ainialan, ja soitti Popedassa kesästä 1979 alkuvuoteen 1981. Lehtinen on ollut myös säveltämässä Popedan kappaleita, joista tunnetuin lienee ”Da da”. Hän ehdotti Thin Lizzy-vaikutteista kitarakuviota kappaleeseen. Lehtinen oli alun perin Popedan roudari. Kalju Lepik
Kalju Lepik (5. lokakuuta 1920, Koeru - 30. toukokuuta 1999, Tallinna) oli virolainen runoilija. Lepik on julkaissut kaksikymmentä runokokoelmaa. Hänet on palkittu Juhan Liivin runopalkinnolla kahdesti, vuonna 1990 teoksestaan "Valusad Viisid" ja vuonna 1998 teoksesta "Ema portree". Lisäksi hän voitti Viron vuosittaisen kirjallisuuspalkinnon vuonna 1998. Digelius Music
Levykauppa Digelius Music sai alkunsa vuonna 1971. Tuolloin tuleva Digeliuksen toimitusjohtaja Emu Lehtinen (1947–2017) oli ollut jonkin aikaa töissä Tunnelin levyssä, jolloin Lehtisen, levyjen maahantuojan Pertti Lehdon sekä myyjä Tiina Ruolannon kesken syntyi ajatus omasta levykaupasta. Osakkaaksi lähti myös Digelius Electronics Finland -niminen yritys, jonka keksijä Erkki Kurenniemi oli perustanut yhdessä Peter Friskin kanssa. Digelius Electronics Finland valmisti muun muassa Dimi-syntetisaattorieita. Sana "Digelius" on yhdistelmä sanoista "digitaalinen" ja "Sibelius". Jere Lehtinen
Lehtisen seuraavaa arvokisamitalia tavoiteltiin vuoden 1996 maailmancupista, jossa Suomi kuitenkin putosi puolivälierissä. Naganon talviolympialaisissa vuonna 1998 Lehtinen oli joukkueensa johtavia pelaajia. Turnauksessa häntä peluutettiin yhdessä Koivun sekä Teemu Selänteen kanssa. Lehtinen iski kisoissa tehopisteet 4+2=6, ja sijoittui turnauksen pistepörssissä kahdeksanneksi Selänteen ja Koivun vallatessa pistepörssin kärkisijat. Suomi selvitti tiensä pronssiotteluun, jota ennen Selänne kuitenkin loukkaantui ja joutui jättämään ottelun väliin. Selänteen tilalle nostettiinkin entinen ketjukaveri Ville Peltonen, joka iski pronssiottelussa voittomaalin Suomen kaataessa Kanadan lukemin 3–2. Digelius Music
Emu Lehtisen mukaan Digeliuksen Freedy Kekäläinen
Kekäläinen osallistui ahkerasti Valpoa käsittelevään julkiseen keskusteluun aina viimeisiin elinvuosiinsa saakka. Esimerkiksi tammikuussa 1977 "Uusi Maailma" -lehdessä julkaistiin Kekäläisen avoin kirje toimittaja Olle Leinolle, jossa hän kiisti väitteet Martta Koskisen kidutuksesta. Kekäläinen kuoli 88-vuotiaana heinäkuussa 1992. Hänet on haudattu Helsinkiin Malmin hautausmaalle. Rauno Lehtinen
Lehtisen ensimmäinen vaimo Anja sairastui syöpään ja kuoli vuonna 1989. Lehtiselle myönnettiin valtion taiteilijaeläke vuonna 1993, ja hän meni uusiin naimisiin Kyllikki Jacobsonin samana vuonna.
Lehtinen kuoli sairaalassa keuhkokuumeeseen 1.5.2006 kello 12.15. Emu Lehtinen
Vuonna 1964 lukiolaisena Emu kiinnostui brittiläisestä ja anglo-amerikkalaisesta populaarimusiikista, ja yritti itsekin opetella pianon ja rumpujen soittoa, mutta päätyi ”penkkimuusikoksi”, eli kuunteli sujuvasti kaikkea musiikkia ja perehtyi alaan julkaisujen kautta. Pekka Lehtinen
Pekka Lehtinen on suomalainen toimittaja. Hän työskentelee MTV:n rikostoimittajana. Lehtinen on työskennellyt myös nyt jo lopetetussa MTV3:n 45 minuuttia -ajankohtaisohjelmassa. Lehtinen oli aikaisemmin Yleisradion palveluksessa uutistoimittajana 1993–2005 ja Nelosen tv-uutisten rikostoimittajana ja uutisankkurina 2006–2011. Lehtinen tunnetaan tutkivana journalistina, joka on muun muassa väittänyt suomalaisen maastohiihdon käyttäneen järjestelmällisesti dopingia vuosia ennen Lahden MM-hiihtojen dopingskandaalia 2001. Huhtikuussa 2008 Lehtinen väitti epo-hormonipullon löytyneen vuonna 1988 silloisen maajoukkuehiihtäjän Marjo Matikaisen hotellihuoneen pöydältä. Marjo Matikainen-Kallström kiisti dopingsyytökset. Emanuel Pohjaväre
Pohjaväre osallistui punaisten kapinaan. Hän pakeni vuoden 1918 kansalaissodan loppuvaiheissa Neuvosto-Venäjälle, eikä hänen vaiheistaan sen jälkeen ole paljon tietoa. Kuitenkin hänen tiedetään luennoineen ja opettaneen Kontupohjassa ja Petroskoissa. Ruoveden kihlakunnanoikeuden päätöksellä Emanuel Pohjaväre julistettiin kuolleeksi 29.1.1962. Neuvostoliitosta tulleen tiedon mukaan Pohjaväre olisi kuollut 31.12.1949 Petroskoissa.Emanuel Pohjaväre 1875–1949. "Ympyriäinen XII", 43–45. Ähtäri 2000.