Milloin Taavetti Laatikainen kirjoitti ylioppilaaksi?
Taavetti Laatikainen
Laatikainen kirjoitti ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta vuonna 1906 ja liittyi Hämäläis-Osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan historiallis-kielitieteellisellä osastolla vuosina 1906–1911 ja suoritti filosofian kandidaatti-tutkinnon vuonna 1911. Laatikainen auskultoi syyslukukauden vuonna 1911 ja 1913 Helsingin Suomalaisessa Normaalilyseossa ja toimi nuorempana lehtorina Porin klassillisessa lyseossa 1. tammikuuta 1912 – 31. toukokuuta 1913 välisen ajan. Laatikainen kävi Sotakorkeakoulun komentajakurssin vuonna 1927 ja teki opintomatkan Ruotsin sotakouluihin vuonna 1928 sekä suoritti Taistelukoulun orientoivan kurssin vuonna 1928. Sotakorkeakoulun yleisen osaston hän suoritti vuosina 1931–1932.
Aatos Lahtinen
Aatos Lahtinen oli ylioppilastutkintolautakunnan apujäsen vuodesta 1973, varsinainen jäsen vuodesta 1992 ja puheenjohtaja vuosina 1998–2006. Hänen aikanaan ylioppilastutkintoa uudistettiin huomattavasti. Lahtinen toimi Sotakorkeakoulun matematiikan opettajana 1970–1985. Aatos Lahtinen
Lahtinen kirjoitti ylioppilaaksi 1961 Helsingin normaalilyseosta ja väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa 1972. Helsingin yliopiston matematiikan dosentiksi hänet nimitettiin 1974. Lahtinen toimi Helsingin yliopiston sovelletun matematiikan vt. apulaisprofessorina 1972–1976, apulaisprofessorina 1977–1998 sekä sovelletun matematiikan professorina 1998–2006. Eläkkeelle Lahtinen jäi vuoden 2007 alusta. Ahti Lappi
Lappi tuli ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1960, Kadettikoulusta hän valmistui 1963 ja Sotakorkeakoulusta 1973. Lappi toimi Pohjanmaan ilmatorjuntapatteristossa opetusupseerina 1963–1965, patterinpäällikkönä 1965–1969 ja toimistopäällikkönä 1969–1972. Helsingin ilmatorjuntarykmentissä hän oli aliupseerikoulun johtajan sijainen 1971 ja Sotakorkeakoulun opettaja 1973–1979, minkä jälkeen hän toimi Pääesikunnan toimistoesiupseerina 1979–1982 ja Rovaniemen Ilmatorjuntapatteriston komentajana 1982–1987. Oltuaan Pääesikunnassa toimistopäällikkönä 1987–1988 hän toimi siellä ilmatorjuntatarkastajana vuodesta 1988 vuoteen 1997, jolloin hän erosi vakinaisesta palveluksesta. Olli Tahvonen
Tahvonen kirjoitti ylioppilaaksi Munkkivuoren yhteiskoulusta vuonna 1977. Hän valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta kauppatieteiden maisteriksi vuonna 1986 ja tohtoriksi 1991. Eevi Ihalainen
Ihalainen kirjoitti ylioppilaaksi Lappeenrannan Lyseon lukiosta keväällä 2018. Tapio Siikala
Siikalan vanhemmat olivat päätoimittaja Veli Siikala ja Aira Orvokki Kosonen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1960 Kemin lyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1968 Turun yliopistosta pääaineenaan kansantaloustiede. Siikala oli 1960-luvulla tuntiopettajana Oulun yliopistossa ja sijaistoimittajana Uuden Suomen Turun toimituksessa. Hän toimi Suomen ylioppilaskuntien liiton hallituksen varapuheenjohtajana 1963–1965 ja Turun yliopiston ylioppilaskunnan pääsihteerinä 1964–1967 sekä oli yliopiston opintoasiainsihteerinä 1968. Juho Talvitie
Talvitie kävi seitsemän luokkaa Kokkolan suomalaista yhteiskoulua ja kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen reaalilyseosta vuonna 1907 ja liittyi Etelä-Pohjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Saksassa Hannoverin eläinlääkärikorkeakoulussa ja Sveitsissä Bernin yliopiston eläinlääketieteellisessä tiedekunnassa talvilukukauden vuosina 1910–1911. Hän suoritti Hannoverissa eläinlääkärikandidaattitutkinnon vuonna 1910 ja eläinlääkärintutkinnon vuonna 1912 ja sai eläinlääkärin paperit Suomessa vuonna 1912. Hän oli vuosina 1923–1926 opiskelemassa ulkomailla lääketieteen opintojensa lisäksi hän oli kuunteluoppilaana suomalaisille upseereille järjestetyillä sotakorkeakoulukursseilla Berliinissä vuosina 1923–1925. Hän suoritti lääketieteen kandidaattitutkinnon vuonna 1923 ja lääketieteen loppututkinnon Berliinin yliopistossa vuonna 1926. Lauri Teivainen
Lauri Teivaisen vanhemmat olivat Evert Teivainen ja Ida o.s. Riihinen, ja hänen lapsuudenkotinsa oli Jyväskylän Tourukadulla. Teivainen astui asepalvelukseen 16-vuotiaana jatkosodan kynnyksellä kesällä 1941. Hän valmistui ylioppilaaksi sota-aikana 1943 Jyväskylän yhteislyseosta. Päivi Alasalmi
Alasalmi valmistui ylioppilaaksi vuonna 1985 Haukiputaan lukiosta. Lukion jälkeen hän opiskeli kirjoittamista Oriveden Opistossa (1985–1986) ja yleistä kirjallisuutta Tampereen yliopistossa. Lauri Teivainen
Jatkosodan loppuvaiheessa Teivainen haavoittui. Hän kävi upseerikoulun syksyllä 1944 ja osallistui vielä Lapin sotaan, jonka kestäessä hänet kotiutettiin 5.2.1945. Mikko Alatalo
Alatalo kirjoitti ylioppilaaksi Tuiran yhteiskoulusta vuonna 1970. Hänen poliittinen tietoisuutensa heräsi lukioaikana Teiniliiton toiminnassa. Tärkeiksi asioiksi hänelle tulivat kolmas maailma, luonnonsuojelu ja eriarvoisuutta vastaan kamppaileminen niin kotimaassa kuin ulkomaillakin. Yhteiskunnallisia ongelmia ruotivat Ajankohtaisen kakkosen toimittajat herättivät Alatalossa ajatuksen pyrkiä opiskelemaan tiedotusoppia Tampereen yliopistoon. Hän lähtikin opiskelemaan yhteiskuntatieteitä Tampereelle vuonna 1970 ja tapasi siellä Juice Leskisen ja Harri Rinteen, josta tuli myöhemmin hänen pitkäaikainen lauluntekijäparinsa. Alatalo valmistui yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi vuonna 2011. Marjatta Väänänen
Marjatta Väänänen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1943 ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1949 ja maisteriksi vuonna 1950. Hän toimi Maaseudun uutiskeskuksen, myöhemmin Keskustapuolueen sanomakeskuksen, kulttuuritoimittajana vuosina 1949–1952, teatteriarvostelijana vuodesta 1949 ja Kotilieden toimittajana vuosina 1963–1970. Jussi Välimaa
Välimaa kirjoitti ylioppilaaksi Mäntän yhteiskoulusta vuonna 1976. Hän valmistui Jyväskylän yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1984, lisensiaatiksi 1991 ja filosofian tohtoriksi 1995. Hänen englanninkielisen väitöskirjansa aiheena oli "Higher education cultural approach". Jussi Välimaan viimeisin kirja on nimeltään "OPINTEILLÄ OPPINEITA -Suomalainen korkeakoulutus keskiajalta 2000-luvulle". Teoksen julkaisija on University Press of Eastern Finland . Taisto Oksanen
Oksanen kirjoitti ylioppilaaksi kirkkonummelaisesta Porkkalan lukiosta. Vuonna 1989 hän aloitti opinnot Teatterikorkeakoulussa, josta hän valmistui vuonna 1993. Matti Niiranen
Niiranen kirjoitti ylioppilaaksi Keravan lukiosta vuonna 1982. Vuotta aiemmin hän oli valmistunut ylioppilaaksi Jacksonissa, Michiganissa YFU-vaihto-oppilasvuotensa päätteeksi. Syksyllä 1983 Niiranen aloitti opinnot Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa pääaineenaan poliittinen historia. Sivuaineina hänellä ovat olleet kaupunkitutkimus, johtaminen ja valtio-oppi. Inkeri Vikainen
Ylioppilaaksi tultuaan 1934 Vuokko aloitti opinnot Turun yliopistossa pääaineenaan germaaninen filologia. Muiksi aineikseen hän valitsi kasvatusopin, kirjallisuuden, filosofian ja englannin. Inkeri Laurisesta tuli filosofian kandidaatti 1939, maisteri 1943, kansakoulunopettaja 1943, sekä filosofian lisensiaatti ja tohtori 1955. Hänellä oli opintomatkoja useihin maihin 1936. Hän opiskeli Bonnin yliopistossa 1937. Hän oli opettajana inkeriläisseminaarissa 1943–1944, Kajaanin seminaarissa 1944–1945 ja Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun harjoituskoulussa 1945–1947, kasvatusopillisen korkeakoulun ylimääräisenä lehtorina 1947–1949, psykologian laitoksen assistenttina 1945–1946 ja kasvatustieteen laitoksen assistenttina 1946–1948 sekä Turun opettajakorkeakoulun lehtorina 1949–1959 ja vararehtorina 1954–1959. Ylioppilastutkinto Suomessa
1990-luvun ja 2000-luvun alun aikana ylioppilaskirjoitukset on uudistettu perusteellisesti. Vuonna 1994 sallittiin tutkinnon suorittaminen hajautettuna korkeintaan kolmelle peräkkäiselle tutkintokerralle. Se voidaan suorittaa yhtä hyvin syksyllä kuin keväälläkin. Vuonna 2005 otettiin koko maassa käyttöön uusi tutkintorakenne, jota oli testattu kokeilulukioissa vuodesta 1996. Uudessa tutkintorakenteessa on kirjoitettava vähintään neljä koetta, joista ainoastaan äidinkieli on kaikille pakollinen, ja loput kolme saa valita toisen kotimaisen kielen, vieraan kielen, matematiikan ja reaalin joukosta. Uudistuksen yhteydessä keskustelua herätti etenkin se, että toisen kotimaisen kielen kokeen pakollisuus poistui. Vuonna 2006 vanha reaalikoe lakkautettiin ja jaettiin erillisiin ainereaaleihin. Keväästä 2007 lähtien otsikko- ja aineistoaineen kirjoittamisen sijaan äidinkielessä suoritetaan esseekoe ja tekstitaidon koe. Olavi Paavolainen
Sisällissodan ajan Paavolaiset viettivät Kivennavalla, mutta palasivat heti sodan päätyttyä Helsinkiin, jossa Olavi aloitti kuudennen luokan. Ollessaan 16-vuotias häneen iski vuonna 1919 kirjallinen luomisvimma, ja saman vuoden kesän aikana syntyi Paavolaisen mukaan peräti neljäsataa runoa. Elokuussa 1919 Paavolainen jätti ensimmäisen runokokoelmansa "Palava sydän" Otavaan nimimerkillä Marja Oulanko. Käsikirjoitus palautettiin kuitenkin hylättynä. Hän suoritti ylioppilastutkinnon yleisarvosanalla cum laude approbatur. Ennen pääsyään ylioppilaaksi Paavolainen innostui Oscar Wilden "Dorian Grayn muotokuva" -romaanista ja perusti koulukavereidensa kanssa Torstai-seuran johon kuului sekä tyttöjä että poikia. Torstai-seurassa innostuttiin ikuisen nuoruuden ja rappion ajatuksista. Seurassa keskusteltiin myös musiikista ja kirjallisuudesta ja Paavolainen esitti siinä omia sävellyksiään. Tehtiin myös päihdekokeiluja, jotka eivät olleet ihan viattomia: eräälle seuran jäsenistä kehittyi oopiumiriippuvuus. Lauri Leander
Hän kirjoitti ylioppilaaksi Sortavalan reaalilyseosta vuonna 1912 ja liittyi Karjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan maanviljelys-taloudellisella osastolla vuosina 1912–1916. Hän teki maataloudellisen tutkimusmatkan Karjalaisen osakunnan stipendiaattina Raja Karjalaan. Hän oli 14. syyskuuta 1918–1922. tammikuuta 1919 välisen ajan komennettuna oppilaaksi Viipurin upseerikokelaskursseille. Komentajskurssin Sotakorkeakoulussa hän suoritti vuonna 1926 ja Suojeluskuntain päällystökoulussa vuosina 1936–1937. Lisäksi hän suoritti opintomatkan Ruotsiin ja Saksaan tutustumaan näiden maiden puolustusministeriöissä korkeimman sotilasjohdon ja armeijan järjestelykysymyksiin. Taavetti Laatikainen
Talvisodan syttyessä Laatikainen sai komentoonsa Kannaksen suojajoukoista perustetun vahvennetun 1. divisioonan. Myöhemmin hän sai johdettavakseen 19. helmikuuta 1940 perustetun I armeijakunnan. Talvisodassa Laatikainen otti osaa joukkoineen taisteluihin Karjalankannaksella. Välirauhan aikana hän jatkoi edelleen samassa tehtävässä, mutta joutui kesällä 1941 ennen jatkosodan syttymistä perustamaan sodan aikaisen V armeijakunnan toimien samalla armeijakunnan komentajana 29. kesäkuuta 1941 saakka. Lauri Tiainen
Hän kirjoitti ylioppilaaksi Savonlinnan reaalilyseosta vuonna 1908 ja liittyi Savolaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1908–1915 ja myöhemmin lääketieteellisessä tiedekunnassa. Hän suoritti lääketieteen alkututkinnon vuonna 1913. Korkeamman päällystön kurssin hän suoritti vuonna 1923 ja Sotakorkeakoulun komentajakurssin vuonna 1926. Timo Soikkanen
Soikkanen valmistui ylioppilaaksi Turun klassillisesta lyseosta vuonna 1967. Hän siirtyi opiskelemaan Turun yliopistoon ja valmistui valtiotieteen kandidaatiksi vuonna 1971 aineyhdistelmällä poliittinen historia, yleinen valtio-oppi, taloustiede ja teoreettinen filosofia. Valtiotieteen lisensiaatiksi Soikkanen valmistui samalla aineyhdistelmällä 1973. Olli (pakinoitsija)
Nuorteva kirjoitti ensimmäiset pakinansa nimimerkillä Olli "Ylioppilaslehteen" 1914. Hän toimi lehden vakituisena pakinoitsijana vuoteen 1917, jolloin hän siirtyi "Uusi Päivä" -lehteen ja sittemmin "Iltalehteen" (jolla ei ole mitään tekemistä nykyisen "Iltalehden" kanssa). 1922 Nuortevasta tuli "Uuden Suomen" pakinoitsija, ja hän pysyi lehden palveluksessa 42 vuotta. Ollin pakinoita kuvittivat Toivo Vikstedt, Germund Paaer ja Erkki Koponen. Ahti Karjalainen
Karjalainen pääsi sodan aikana vuonna 1942 ylioppilaaksi – muiden tuon vuoden ylioppilaiden tavoin ilman kirjoituksia – ja lähti päästyään siviiliin joulukuussa 1944 opiskelemaan Helsingin yliopiston valtiotieteelliseen tiedekuntaan. Opintoihinsa hän keskittyi niin perusteellisesti, ettei hän lainkaan osallistunut tuon ajan opiskelijapolitiikkaan. Karjalainen suoritti valtiotieteen kandidaatin tutkinnon 1946 ja myöhemmin lisensiaatin tutkinnon 1958 sekä väitteli valtiotieteen tohtoriksi 1959. Hänen väitöskirjansa otsikkona oli "Suomen Pankin rahapolitiikan ja valtiontalouden väliset suhteet 1811–1953 lähinnä likviditeettianalyysin valossa". Vuonna 1946 Karjalainen työskenteli kesätoimittajana Länsi-Savo -lehdessä. Taavetti Laatikainen
Laatikainen siirrettiin 16. helmikuuta 1921 Viipurin rykmenttiin, missä hänet sijoitettiin aluksi ase- ja konekivääriupseeriksi ja 14. kesäkuuta 1921 alkaen II pataljoonan komentajaksi. Pataljoonan komentajan tehtävistä hän oli useasti vuosina 1921–1923 komennettuna Reserviupseerikoulun johtajaksi, kunnes 7. maaliskuuta 1923 hänet nimitettiin kyseiseen virkaan. Laatikainen toimi sotilaspedagogisten kurssien johtajana 10. marraskuuta 1924 – 16. toukokuuta 1925 välisenä aikana. Hän toimi myös kesällä vuonna 1925 sisällissodan aikaisten reserviupseerien reserviharjoitusten johtajana ja kesällä 1926 aliupseerien reserviharjoitusten järjestäjänä ja tarkastajana. Olli Raitakari
Raitakari valmistui ylioppilaaksi Porin Lyseon lukiosta 1983. Lääketieteen lisensiaatiksi hän valmistui 1989 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1995 Turun yliopistossa. Raitakari suoritti kliinisen fysiologian erikoislääkäritutkinnon 1996 ja hänet nimitettiin Turun yliopiston epidemiologian dosentiksi 1997. Vuodesta 2001 hän on ollut myös kliinisen fysiologian dosentti Kuopion yliopistossa. Tittamari Marttinen
Marttinen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1987 ja filosofian kandidaatiksi (nyk. maisteri) vuonna 1991 Helsingin yliopistosta pääaineenaan yleinen kirjallisuustiede. Hän on suorittanut jatko-opintoja Essexin yliopistossa vuosina 1996–1997 ja kulttuurituottajan opintoja Metropolia-ammattikorkeakoulussa (2010–). Vuodesta 1995 Marttinen on ollut vapaa kirjailija. Mikko S. Lehtonen
Lehtonen toimi Teiniliiton varapuheenjohtajana 1975–1976 ja Ammattikoululaisten liiton pääsihteerinä 1976–1978. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1980. Lehtonen työskenteli Toveri-lehden päätoimittajana 1980–1981 ja Uusi valta -lehden toimittajana ja vastaavana toimittajana 1982–1984. Johannes Leivonen
Leivonen kirjoitti ylioppilaaksi 1935 Sortavalan lyseossa, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1943 Helsingin yliopistossa ja sai varatuomarin arvon 1946. Hän oli Suomen lähetysseuran taloudenhoitaja ja lakimies 1945–1955, korkeimman oikeuden notaari 1952–1955, nuorempi oikeussihteeri 1955–1957, vanhempi oikeussihteeri 1958–1961, esittelijäneuvos 1961–1962, ylimääräinen oikeusneuvos 1961–1962 ja oikeusneuvos 1962–1987. Luettelo jääkäreistä L
Taavetti Laatikainen William Häkli
Häkli kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1913 ja liittyi Eteläsuomalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1913–1914. Häkli kävi Nikolain ratsuväenopistoa Pietarissa 1. lokakuuta 1914 – 1. joulukuuta 1914. Hän suoritti Sotakorkeakoulun komentajakurssin vuonna 1926 ja yleinen osaston vuosina 1927–1928 sekä Taistelukoulun orientoivan kurssin vuonna 1928. Eero Valjakka
Valjakka kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta vuonna 1955 ja opiskeli sen jälkeen Teknillisessä korkeakoulussa, josta valmistui arkkitehdiksi vuonna 1966. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli arkkitehtina ensin Helsingin kaupunginsuunnitteluviraston palveluksessa vuosina 1967–1968, minkä jälkeen hän perusti kollegansa Simo Järvisen kanssa yhteisen arkkitehtitoimiston. Valjakka ja Järvinen hahmottelivat yhdessä Espooseen uutta asemakaavaa ja asuntoalueita Olarin ja Kuitinmäen alueille. Olarin aluetta he suunnittelivat pääosin vuosina 1968–1973 (niin sanottu "Vanha Olari") ja Kuitinmäen aluetta sen jälkeen 1980-luvun alkupuolelle saakka. Valjakan ja Järvisen suunnitelmissa nousevat esiin muun muassa alueiden läpi kulkevien kävelyteiden keskeinen asema sekä uudisrakennuksia hallitseva tiiliarkkitehtuuri. Kuitinmäkeen he suunnittelivat asuintalojen lisäksi ostoskeskuksen ja toimistorakennuksia. Olarin–Kuitinmäen aluetta on myöhemmin luonnehdittu Suomen laajimmaksi ja eheimmäksi yhtenäiseksi moduulikonstruktivistiseksi kaupunkikokonaisuudeksi. Raili Autiala
Lahtinen pääsi ylioppilaaksi 1925 Heinolan keskikoulusta ja valmistui 1927 ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta. Hän toimi pankkivirkailijana 1927–1942 ja kirjeenvaihtajana 1947–1955. Hänen veljensä oli kirjailija Arvi Kivimaa. Taisto Raunemaa
Raunemaa kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1959 Lahden Kannaksen yhteislyseosta. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1965 pääaineenaan fysiikka, lisensiaatiksi vuonna 1970 ja filosofian tohtoriksi vuonna 1975 ydinfysiikan alalta. Hän teki opintomatkan Yhdysvaltoihin Kalifornian yliopiston Berkeleyn kampusyliopiston (Lawrence Berkley -laboratoriossa) vuosina 1973–1974, jona hän teki valtaosan väitöskirjaansa johtaneesta tutkimuksesta. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1975) käsitteli teknetium-105:n beetahajoamista. Työ oli otsikoitu "Studies on the decay of Tc to low lying states in Ru". Hän oli Helsingin yliopiston fysiikan dosentti vuodesta 1983 lähtien. Mika Waltari
Waltari kirjoitti 1926 ylioppilaaksi Helsingin suomalaisen normaalilyseon klassiselta linjalta. Hän oli koulun pilalehden "Pillerin" toimittaja. Koulun jälkeen Waltari aloitti teologian opinnot Helsingin yliopistossa mutta siirtyi elämänkatsomuksellisen kriisin jälkeen pian filosofisen tiedekunnan historiallis-kielitieteelliseen osastoon. Filosofian kandidaatiksi hän valmistui 1929. Hänen käytännöllisen filosofian pro gradu -tutkielmansa "Taivaallinen ja maallinen rakkaus" käsitteli uskonnon ja erotiikan välistä suhdetta.
Kirjallisen uran Waltari aloitti 17-vuotiaana Merimieslähetyksen tilaamalla uskonnollisella kertomuksella "Jumalaa paossa". Waltari oli mukana myös Tulenkantajien piirissä ja ehti ennen läpimurtoteostaan "Suuri illusioni" (1928) kirjoittaa runoja ja salanimellä Kristian Korppi kauhunovellikokoelman "Kuolleen silmät". Hän piti aluksi itseään nimenomaan runoilijana. Runoilijaryhmänä aloittanut, varsin lyhytaikainen Tulenkantajat ei ollut ohjelmallisesti yhtenäinen ryhmä. Yhteistä siihen kuuluneille oli vain iloinen, vapautunut perusmieliala, luottamus ihmisyyteen ja nuoren tasavallan sekä suomalaisen kulttuurin tulevaisuuteen ja kiinnostus kirjallisuuden ja tekniikan alan uusiin ilmiöihin. Runosta proosaan siirtyneen Waltarin "Suuri illusioni" ilmensi näitä tunnelmia, ja teoksesta tuli 1920-luvun kulttiromaani. Toisin kuin muut tulenkantajat, Waltari pystyi nopeasti sopeutumaan enemmistöön ja kirjoittamaan sekä viihdettä että taidetta. J. J. Tikkanen
Tikkanen valmistui ylioppilaaksi ruotsalaisesta normaalilyseosta 1876, filosofian kandidaatiksi 1880 ja lisensiaatiksi 1884. Hän teki opintomatkoja Eurooppaan ja opiskeli muun muassa Münchenin taideakatemiassa. Tikkasen väitöskirja "Der malerische Styl Giottos" valmistui vuonna 1884 ja otettiin Saksassa hyvin vastaan. Hänet nimitettiin estetiikan ja taidehistorian dosentiksi samana vuonna. Tikkanen toimi Helsingissä Aleksanterin yliopiston taidehistorian ylimääräisenä professorina 1897–1920 sekä varsinaisena professorina 1920–1926. Kalevi Haikara
Haikara kirjoitti ylioppilaaksi Oulun lyseosta vuonna 1957. Hän teki pro gradu -työnsä Veijo Meren tuotannosta ja työsti siitä esseekirjan "Se oli se kultamaa" (1969). Hänen pääteoksensa oli "Bertolt Brechtin aika, elämä ja tuotanto" (1992). Haikara myös suomensi kirjallisuutta. Tommi Tiilikainen
Tiilikainen kuului ikäluokkansa vuosina 1987–1988-syntyneiden poikien maajoukkueeseen ja saavutti menestystä lentopallon lisäksi beach volleyssa. Hän opiskeli ylioppilaaksi Kuortaneella, jossa hän mys harjoitteli Lentopalloliiton valtakunnallisessa valmennuskeskuksessa. Keväällä 2006 19-vuotias Tiilikainen valittiin suoraan 1-sarjatasolta toisen silloisen huippulahjakkuuden Urpo Sivulan kanssa miesten maajoukkueryhmään. Mutta A-maajoukkueura jäi haaveeksi, kun Tiilikainen ajautui pahaan loukkaantumiskierteeseen, joka piti hänet sivussa pelikentiltä useita kausia. 20-vuotias Tiilikainen haki etsi aikansa ratkaisuja selkävaivoihin spesialistien ja lajiliittojen lääkäreiden luota, mutta jossain vaiheessa hän päätti luovuttaa ja lopettaa peliuransa. Tiilikainen itse on kuvannut loukkaantumisvaivojaan ja peliuransa loppua "maailman romahtamiseksi" ja "araksi aiheeksi puhua". Kalevi Toiviainen
Toiviainen valmistui teologian kandidaatiksi 1955, ja hänet vihittiin papiksi samana vuonna. Teologian lisensiaatin tutkinnon hän suoritti 1965, ja tohtoriksi hän väitteli 1968. Hän työskenteli muun muassa seurakuntapappina, oppikoulun uskonnonopettajana ja Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun virkaa tekevänä uskonnon lehtorina. Antti Toiviainen
Antti Toiviainen syntyi maanviljelijä Yrjö Toiviaisen ja emäntä Kirsti Parkkalin perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1972 oli Meri Kristiina Holm. Toiviainen tuli ylioppilaaksi 1967 ja opiskeli Tampereen yliopistossa. Hän työskenteli "Uudenmaan Sanomien" toimittajana 1968 ja 1972 ja "Uusimaa-lehdessä" toimittajana 1971–1972, toimitussihteerinä 1973–1980, uutispäällikkönä 1980–1986, toimituspäällikkönä 1986–1993 ja päätoimittajana vuodesta 1993. Toiviaisella oli myös useita alansa luottamustehtäviä. Päätoimittajan tehtävästä Toiviainen siirtyi takaisin "Uusimaa-lehden" toimittajaksi 1996, mutta joutui hoitamaan päätoimittajan tehtäviä useaan otteeseen väliaikaisesti myöhemmin ja vielä ollessaan jo osa-aikaeläkkeellä. Aleksis Kivi
Varojen puute pakotti Kiven keskeyttämään säännöllisen koulunkäynnin ja eroamaan kolmannelta luokalta 1852. Sen jälkeen hän jatkoi lukujaan yksityisesti ja pääsi ylioppilaaksi 23-vuotiaana syksyllä 1857. Vuosina 1821–1868 kirjoitti ylioppilaaksi vain seitsemän nurmijärveläispoikaa. Näistä seitsemästä Aleksis oli ainoa tavallisen kansan lapsi, kaikki muut olivat säätyläislapsia. Ylioppilasvuotenaan 1857 Kivi päätti luopua pappishaaveista ja ryhtyä suomenkieliseksi kirjailijaksi. Uolevi Anthoni
Uolevi Anthoni kirjoitti ylioppilaaksi Ikaalisten yhteiskoulusta 1951 ja opiskeli tämän jälkeen Kadettikoulun 38. kadettikurssilla vuosina 1952–1954. Vuonna 1956 Anthoni suoritti yliupseerikurssin ja 1958 kapteenikurssin. Vuosina 1960–1962 Anthoni opiskeli sotakorkeakoulun aseteknillisellä linjalla. Tatu Vanhanen
Vanhanen opiskeli Alkio-opistossa ja suoritti sanomalehtimiestutkinnon Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa vuonna 1955 ja työskenteli 1950- ja 1960-luvulla toimittajana mm. "Keskisuomalainen"-lehdessä ja päällikkönä Maalaisliiton sanomalehdille uutisia välittäneessä Sanomakeskuksessa sekä Keskustapuolueen tiedotus- ja tutkimusosaston päällikkönä. Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa hän suoritti myös yhteiskuntatieteiden kandidaatin tutkinnon 1958 ja lisensiaatintutkinnon 1963 ja oppilaitoksen muututtua Tampereen yliopistoksi väitteli siellä tohtoriksi vuonna 1968. Turun kauppatieteiden ylioppilaat
Seitsemänkymmentäluvulla ylioppilaskunnan etujärjestörooli alkoi vahvistua. Ylioppilaskunta vaati muun muassa assistenttien vt. virkojen julkista auki julistamista ja kielten tenttien lisäämistä. Tutkinnonuudistuksen toteutumista 1974 vauhditettiin lakkojärjestelyin. Tilanne kuitenkin laukesi ilman lakkoa, ja syksyllä 1974 aloittanut kurssi ei suorittanutkaan arvosanoja vaan pisteitä, eikä heistä tulisi ekonomeja vaan kauppatieteiden kandidaatteja. Ylioppilaskunnan 25-vuotisjuhlien kynnyksellä näytti siltä, että koulun taival yksityisenä laitoksena oli väistämättä päättymässä. Ylioppilaskunta ajoi valtiollistamista tarmokkaasti kannustimenaan 800 markkaan noussut lukukausimaksu. Sopimus Turun kauppakorkeakoulun valtiollistamisesta allekirjoitettiin 18.11.1976 ja leijonalippu vedettiin Turun kauppakorkeakoulun salkoon ensimmäisen kerran aprillipäivänä 1977. Johanna Laakso
Laakso kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnassa vuonna 1979. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa 1979–1985 suomen kieltä, suomalaisugrilaista kielentutkimusta ja yleistä kielitiedettä. Vuosina 1984–1985 hän opiskeli Unkarissa Budapestissä (ELTE yliopistossa). Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1985. Vuonna 1986 hän opiskeli Virossa Tallinnan opettajakorkeakoulussa, ja keräsi aineistoa; sekä Helsingissä. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian lisensiaatiksi 1988 ja tohtoriksi 1990. Hänen väitöskirjansa (1990) nimenä oli "Translatiivinen verbinjohdin NE itämerensuomalaissa kielissä". Taavetti Laatikainen
Sotien jälkeen Laatikainen siirrettiin 3. divisioonan komentajaksi, mistä hänet siirrettiin edelleen vuoden 1944 joulukuussa Puolustusvoimain Pääesikunnan tarkastajaksi. Pääesikunnan tarkastajan toimen ohella hän toimi ainoan rauhanajan Armeijakunnan väliaikaisena komentajana vuoden 1947 maaliskuulle saakka. Samana vuonna Laatikainen nimitettiin jalkaväen tarkastajaksi, mistä virasta hän erosi vakinaisesta palveluksesta vuonna 27. heinäkuuta 1948 säädetyn eroamisiän perusteella. Laatikainen kuoli 15. huhtikuuta 1954 ja hänet haudattiin Mikkeliin. Taavetti Laatikainen
Laatikainen toimi ohjesääntökomitean jäsenenä vuosina 1919–1920 ja Jääkäriprikaatin kunniatuomioistuimen jäsenenä vuonna 1920 sekä 2. divisioonan kunniatuomioistuimen puheenjohtajana vuosina 1934–1936. Haminan kaupungin verotuslautakunnan jäsenenä hän toimi vuosina 1925–1926 ja Huopalahden kunnanvaltuuston jäsenenä vuosina 1928–1930 sekä Jääkäriliiton johtokunnan jäsenenä vuosina 1926–1927 ja varapuheenjohtajana vuosina 1928–1930 sekä nimitettiin Helsingin reserviupseerikerhon ensimmäiseksi kunniajäseneksi vuonna 1926. Ilmari Tiainen
Tiainen suoritti maamieskoulun vuonna 1939, maasotakoulun vuonna 1943 ja ylioppilastutkinnon 1944. Hän työskenteli maanviljelijänä sekä rajavartiolaitoksen palveluksessa. Sakari Tuomioja
Tuomioja kirjoitti ylioppilaaksi 1929 ja valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1937. Hän sai varatuomarin arvon vuonna 1940. Lakitieteen lisensiaatin tutkinnon Tuomioja suoritti 1949. Tuomioja työskenteli 1930-luvulla muun muassa valtiovarainvaliokunnan sihteerinä ja valtion tilintarkastajien sihteerinä. Valtiovarainministeriön hallitussihteerin tehtävissä hän aloitti vuonna 1940. Tuomioja oli vapautettu asevelvollisuudesta terveydellisten syiden vuoksi. Suomen Pankin pääjohtajaksi Tuomioja nimitettiin vuonna 1945 Risto Rytin jouduttua eroamaan sotasyyllisyystuomionsa vuoksi. Eija Lappalainen
Laitinen aloitti kirjoittamisen yhdessä lapsuudenystävänsä Anne Leinosen kanssa heidän käydessä yläastetta. Vuonna 1999 Laitinen ja Leinonen alkoivat kirjoittaa yhdessä uudelleen. He osallistuivat WSOY:n järjestämään nuortenkirjakilpailuun. "Lokkeja rakastava veli" voitti kilpailun ja romaani julkaistiin Bulevardi-sarjan avauksena 2001. Kolmannessa nuortenromaanissa "Saga" (2003) on mukana hieman fantasiaa ja se sijoittuu Islantiin. Romaania innoittivat tositelevisiosarjat. "" (2007) yhdistää tekstiä ja Markku Lappalaisen sarjakuvaa. Kirjailijat halusivat kuvata pelaamisen viehätystä ja yhteisöllisyyttä. Jalmari Hirvonen
Hirvonen kirjoitti ylioppilaaksi Savonlinnan reaalilyseosta vuonna 1911 ja liittyi Savolaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi syyslukukauden vuonna 1914 ja kevätlukukauden vuonna 1915 Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa ja syyslukukauden vuonna 1915 filosofisen tiedekunnan historiallis-kielitieteellisellä osastolla. Hän kävi Haminan taistelukoulun vuonna 1918 ja Yleisesikunnan topografikurssin vuonna 1921. Paavo Paalu
Palkén kirjoitti ylioppilaaksi Turun suomalaisesta klassillisesta lyseosta vuonna 1914 ja liittyi Varsinaissuomalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1914–1915 ja 1921 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon alkututkinnot ja osan loppututkinnoista. Sotakorkeakoulun yleisen osaston hän suoritti vuosina 1924–1926. Ari Laaksonen (professori)
Laaksonen kirjoitti ylioppilaaksi Riihikedon lukiosta Porista vuonna 1980. Hän valmistui Helsingin yliopistosta vuonna 1990 filosofian maisteriksi (pääaineenaan fysiikka), ja vuonna 1992 edelleen filosofian tohtoriksi. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa sisälsi kuusi tutkimusartikkelia aerosolien nukleaatiosta ja oli otsikoitu "Theoretical studies on binary homogeneous nucleation". Hän on ollut Helsingin yliopiston fysiikan dosentti vuodesta 1996 lähtien. Jussi Hautamäki (kenraali)
Hautamäki kirjoitti ylioppilaaksi Toijalan yhteislyseosta vuonna 1960. Hän valmistui kadettikoulusta 1963 ja suoritti yleisesikuntaupseeritutkinnon sotakorkeakoulussa vuonna 1975, jossa hän toimi myös opettajana 1970-luvulla. Vihtori Suomalainen
Suomalainen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1900. Hän oli vuosina 1903–1907 Raittiuden Ystävien ja vuosina 1907–1957 Kansanvalistusseuran kustannustoiminnan johtajana sekä vuosina 1907–1919 Raittiuskansan Kirjapaino Oy.:n toimitusjohtajana ja myöhemmin sen johtokunnan puheenjohtajana. Kansanvalistusseurassa hän oli useissa muissakin tehtävissä, kuten rahastonhoitajana ja valtuuskunnan jäsenenä. Hän oli myös Tietosanakirja Oy:n toimitusjohtaja vuosina 1920–1924 ja Otavan osastonjohtaja vuosina 1925–1957 erikoisalanaan oppi-, ammatti- ja musiikkikirjallisuus. Suomalainen toimi lukuisisten sivistysjärjestöjen johtoelimissä ja kuului Teoston johtokuntaan. Matti Hälli
Ylioppilaaksi Matti Hälli kirjoitti Oulun lyseosta vuonna 1933. Opintonsa Helsingin yliopistossa hän aloitti jo samana vuonna, mutta tilapäiset ansiotyöt, kirjailijaura ja sota pitkittivät akateemisten oppiarvojen saavuttamista. Yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi Hälli valmistui 1952 Yhteiskunnallisesta korkeakoulusta ja filosofian maisteriksi 1970 Helsingin yliopistosta pääaineenaan estetiikka ja nykyiskansain kirjallisuus. Tampereen teknillisen yliopiston ylioppilaskunta
Ylioppilaskunta on perustettu itse yliopiston tavoin 1972, mutta opiskelijatoiminta alkoi jo vuonna 1965, jolloin Tampereen Teekkarit -yhdistyksen toiminta alkoi. Tästä vuodesta lasketaan myös ylioppilaskunnan ikä. Taavetti Laatikainen
Laatikainen siirrettiin 28. huhtikuuta 1927 Kadettikoulun johtajaksi, josta hänet siirrettiin 1. heinäkuuta 1933 Karjalan kaartin rykmentin komentajaksi. Laatikainen toimi Hyökkäysvaunukokeiluosaston johtajana vuonna 1934. Hänet siirrettiin 26. helmikuuta 1937 Turunmaan sotilasläänin komentajaksi. Laatikainen nimitettiin 11. helmikuuta 1938 alkaen 1. divisioonan komentajaksi. Pertti Laatikainen
Laatikainen on palvellut muun muassa Kaartin Jääkärirykmentin komentajana, Reserviupseerikoulu johtajana, Puolustusvoimien koulutuspäällikkönä ja Urheilukoulun johtajana. Laatikainen on vuonna 1981 valmistunutta kadettikurssia. Vuonna 2006 taiteilija Juhani Toukonen maalasi muotokuvan Kaartin Jääkärirykmentin komentajasta eversti Laatikaisesta. Riitta Uosukainen
Uosukainen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1961. Tämän jälkeen hän aloitti opinnot Helsingin yliopiston humanistisessa tiedekunnassa, jossa hänen aineyhdistelmäänsä kuuluivat suomen kieli, kotimainen kirjallisuus, kansanrunous, kansatiede, kasvatustiede ja käytännöllinen filosofia. Humanististen tieteiden kandidaatiksi hän valmistui vuonna 1964, filosofian kandidaatiksi vuonna 1969 ja filosofian lisensiaatiksi vuonna 1970. Hänen kotimaisen kirjallisuuden alaan kuuluvat pro gradu- ja lisensiaatintutkielmansa käsittelivät Minna Canthia vuosisadan lopun naisen kuvaajana. Opintoaikanaan hän toimi myös muun muassa kustannusosakeyhtiö Tammessa kustannusvirkailijana. Tom of Finland
Laaksonen kirjoitti ylioppilaaksi Turussa ja muutti vuonna 1939 Helsinkiin opiskellakseen mainontaa. Vapaa-ajallaan hän piirsi eroottisia piirustuksia, mutta piti ne piilossa ja lopulta myös tuhosi ne liityttyään armeijaan helmikuussa 1940. Jatkosodassa Laaksonen toimi tulenjohtajana Helsingin ilmatorjuntarykmentissä, ja hänelle myönnettiin ansioistaan Vapaudenristi. Myöhemmin Laaksonen kertoi kiinnostuksensa univormuihin heränneen nimenomaan armeijassa ja varsinkin saksalaissotilaiden asujen myötä. ”Teoksissani ei ole poliittista kannanottoa eikä ideologiaa. Mietin piirtäessäni ainoastaan kuvaa itsessään. Natsifilosofia, rasismi ja kaikki se, inhottaa minua, mutta piirsin heitä silti – heillä oli seksikkäimmät univormut.” Sodan päätyttyä Laaksonen palasi takaisin opintojensa pariin. Taavi Heino
Taavetti ”Taavi” Heino (synt. Tuohikorpi, Yhdysvalloissa myös David, s. 1885 Lavia) oli amerikansuomalainen toimittaja, joka 1910-luvulla oli mukana syndikalistisen Industrial Workers of the World -ammattiliiton toiminnassa, mutta siirtyi myöhemmin kohti kommunismia. 
Taavetti kävi lapsuudessaan kirkonkylällä Lavian ensimmäistä kansakoulua vanhemman veljensä Kallen kanssa. Hän kasvoi Kytän talon torpassa Tuohikorvessa töitä tehden isänsä ja veljiensä kanssa. 
Seuraava merkintä Taavetista on Antrean seurakunnan kirkonkirjoista vuodelta 1907. Jouluaattona vuonna 1907 hän oli siirtynyt kirjoille Antrean seurakuntaan Karjalaan vanhemman veljensä Kallen kanssa. Pojat olivat jossakin vaiheessa muuttaneet sukunimensä Heinoksi. Antreaan he lähtivät matkarahoja tienaamaan. Metsätöissä tai sahalla Viipurin lähellä he olivat muutaman vuoden ajan, mutta tähtäsivät Amerikkaan. Siirtolaisinstituutin tietojen mukaan Taavetti oli saanut jo passin 14.7.1905, ja hän lähti Kallen jälkeen vuotta myöhemmin 21.6. 1911 White Star Line -varustamon Titania-laivalla ensin Southamptoniin Englantiin ja sitten Adriatic-laivalla 28.6.1911 kohti Red Lodgea Amerikassa. Tomi Astikainen
Tomi Astikainen valmistui kauppatieteiden maisteriksi Lappeenrannan teknillisestä yliopistosta vuonna 2006. Opiskeluaikoinaan hän toimi Teekkarilehti Aalefin päätoimittajana ja maailmanlaajuisessa, nuorten johtajuuskehitysorganisaatiossa AIESEC:ssa. Sen jälkeen hän on ollut mm. johtajuuskouluttaja, konsultti, yrittäjä, liftari ja toimitusjohtaja. Hänen rahattomasta elämästään tehtiin lyhyt dokumenttielokuva "Auki elämälle". Pekka Tiainen
Päästyään ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta vuonna 1970 Tiainen ryhtyi opiskelemaan kansantaloustiedettä Helsingin yliopistossa. Hän valmistui valtiotieteen kandidaatiksi 1978, -lisensiaatiksi 1983 ja -tohtoriksi 1994. Tiaisen väitöskirjan otsikko oli "Taloudellisen kasvun tekijät Suomessa. Työvoiman, pääoman ja kokonaistuottavuuden osuus vuosina 1900–1990". Timo Vuorikoski
Tultuaan ylioppilaaksi keväällä 1963 Vuorikoski opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa vuosina 1963-1964 ja uudelleen maalausluokalla vuosina 1969-1971. Hänen tärkeimpinä opettajinaan olivat ensimmäisessä opiskeluvaiheessa koulun silloinen rehtori taidemaalari Erkki Koponen ja taidemaalari Tapani Jokela, toisessa vaiheessa mm. taidemaalarit Lauri Ahlgrén ja Reino Hietanen. Samanaikaisesti Vuorikoski opiskeli Helsingin yliopistossa, jossa hänen pääaineenaan oli taidehistoria ja muina aineina Suomen historia, Suomen kieli ja Kotimainen kirjallisuus. Filosofian kandidaatiksi Vuorikoski valmistui vuonna 1968 ja filosofian lisensiaatiksi 1974. Taidehistoriallisissa opinnäytteissä Vuorikoski keskittyi Septem-ryhmän historiaan ja jälki-impressionismin vaikutukseen Suomen taiteeseen. Rafael Laethén
Laethénin vanhemmat olivat lukkari Jakob Laethén ja Anna Fredrika Anttonen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1864 Kuopion lukiosta ja opiskeli sitten oikeustiedettä Helsingin yliopistossa, mutta ei suorittanut mitään tutkintoa. Hän oli naimisissa vuodesta 1876 Gustafva (Nipu) Ahrenbergin (k. 1936) kanssa. Laethén toimi 1870-luvulla Yhdyspankin Helsingin konttorin virkailijana ja Borgströmin tupakkatehtaan kassanhoitajana, mutta oli sitten mukana perustamassa Kansallis-Osake-Pankkia, jonka johtokunnan jäsenenä hän toimi 1889–1897 ja väliaikaisena pääjohtajana 1891-1892. Tampereen Osake-Pankin pääjohtajaksi hän tuli 1898, mutta kuoli myöhemmin samana vuonna. Laethén laati alaltaan suomenkielisen pankkisanaston. Leena Laulajainen
Laulajainen valmistui ylioppilaaksi Kiuruveden yhteiskoulusta vuonna 1959 ja filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1967 pääaineenaan kotimainen kirjallisuus. Vuosina 1964–1973 hän työskenteli äidinkielen opettajana Kouvolassa, Elimäellä ja Tapiolan yhteiskoulussa. Vuosina 1973–1980 Laulajainen oli kouluhallituksen ylitarkastaja. Vuodesta 1980 hän oli vapaa kirjailija. Taisto Lalli
Lalli valmistui ylioppilaaksi Raision lukiosta vuonna 2007. Varusmiespalveluksensa hän suoritti Lahden urheilukoulussa vuosina 2007–2008. Vuonna 2008 hän aloitti opinnot Tampereen teknillisen yliopiston rakennustekniikan linjalla. Juhani Oksman
Juhani Oksman kirjoitti ylioppilaaksi Rovaniemen yhteislyseosta. Hän valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1958 Teknillisen korkeakoulun (TKK) sähkötekniikan osastolta, pääaineenaan radiotekniikka ja tekniikan lisensiaatiksi vuonna 1961. Hän väitteli ja valmistui tekniikan tohtoriksi TKK:sta geofysikaalisesta aiheesta vuonna 1963, ollessaan Suomalaisen Tiedeakatemian Sodankylän geofysiikan observatorion tutkija (1957–66). Englanninkielisen, ionosfäärin tutkimukseen liittyvän väitöskirjan (1963) nimenä oli "Studies on the auroral sporadic E ionization at Sodankylä". Taavetti Kaunisto
Kaunisto kävi kansakoulun ja Länsi-Suomen kansanopiston vuonna 1906 ja Kokemäen maamieskoulun samana vuonna sekä suoritti yksityisesti viidennen luokan Tyrvään yhteiskoulussa vuonna 1909. Kurkijoen maamiesopiston hän kävi vuosina 1910–1911. Oili Mäki
Mäki kirjoitti ylioppilaaksi 1948 ja opiskeli kirjastotietoa, kaupallisia aineita ja taidetta Suomessa ja Yhdysvalloissa. Hän suoritti opintoja Helsingin yliopistossa, Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa, Suomen Liikemiesten Kauppaopistossa ja Taideteollisessa korkeakoulussa. Hän opiskeli myös psykologiaa ja estetiikkaa Helsingin yliopistossa. Eino Toivonen
Toivonen kirjoitti ylioppilaaksi Oulun suomalaista klassillisesta lyseosta vuonna1910 ja liittyi Pohjois-Pohjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina1910–1913. Opintojen sa jälkeen hän toimi Oulun suomalaisen klassillisen lyseon matematiikan virkaatekevänä nuorempana lehtorina vuosina 1913–1914 ja väliaikaisena matematiikan opettajana Oulun molemmissa lyseoissa syyslukukaudella 1914. Toivonen kävi Sotakorkeakoulun Saksassa vuosina 1923–1925. Suomen sotakorkeakoulu lahjoitti Toivoselle vuonna 1926 diplomin. Unto Räty
Räty kirjoitti ylioppilaaksi Sortavalan lyseosta vuonna 1934. Hän suoritti Helsingissä teologisen erotutkinnon vuonna 1941 ja filosofian kandidaatin tutkinnon vuonna 1947. Aluksi hän työskenteli uskonnon ja psykologian opettajana. Vuodesta 1936 hän työskenteli eduskunnan pikakirjoittajana ja talletti muun muassa sotasyyllisyysoikeudenkäynnin. Eduskunnan pikakirjoituskanslian, joka sittemmin muuttui pöytäkirjatoimistoksi, päällikkönä hän toimi vuosina 1956–1978. Jatkosodassa hän toimi sotilaspastorina. Terttu Vartiainen
Väänänen kirjoitti ylioppilaaksi Töölön yhteiskoulusta 1961. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa matematiikkaa ja kemiaa, meni naimisiin vuonna 1964 lääkäri Eero Vartiaisen kanssa, josta myös tuli aikanaan professori. Terttu Vartiainen muutti perheineen Kuopioon 1973, ja valmistui filosofian maisteriksi 1976 (HY). Kuopion yliopistossa (nyk. Itä-Suomen yliopisto) hän suoritti lisensiaatin tutkinnon 1982 ja valmistui tohtoriksi 1988. Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (1988) käsitteli suomalaisen juomavesien myrkyllisyyttä ja oli otsikoitu "Mutagenicity of drinking waters in Finland". Tommi Tikka
Tikka valmistui ylioppilaaksi Vaasan lyseon lukiosta keväällä 2015. Sakari Laitinen
Laitinen kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin lyseosta 1956 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1967. Opiskeluaikanaan hän toimi "Teekkari"-lehden graafisena suunnittelijana ja työskenteli muun muassa Alvar Aallon arkkitehtitoimistossa, jossa hän osallistui Helsingin keskustasuunnitelman laatimiseen. Vuosina 1966–1973 Laitinen työskenteli Espoon kaupungin asemakaavaosaston arkkitehtina ja sai suunnitella Iivisniemen lähiön asemakaavan sekä alustavan suunnitelman Kivenlahden aluekeskukselle. Hän oli välillä virkavapaalla toimiessaan vuosina 1970–1972 luennoitsijana Haile Selassie I -yliopistossa Addis Abebassa Etiopiassa. Laitisella oli 1973–1975 yhteinen arkkitehtitoimisto Alber Filosofin ja 1975–1985 Paavo Mänttärin kanssa sekä vuodesta 1982 oma arkkitehtitoimisto. Sivutoimisesti hän oli 1967–1968 "Arkkitehti"-lehden toimittaja ja 1967–1976 Teknillisen korkeakoulun assistentti. Katri Manninen
Manninen valmistui ylioppilaaksi Mäntsälän lukiosta vuonna 1994. Hän aloitti kirjailijanuransa 18-vuotiaana kirjoittamalla vaihto-oppilasvuodestaan nuortendekkarin "Vaihto vaaraan" (1994) yhdessä äitinsä, kirjailija Kirsti Mannisen kanssa. Vuonna 1995 ilmestyi nuortendekkari "Kohtalokkaat kotibileet" yhdessä sisaren Mari Mannisen kanssa. Sitä seurasivat nuorille suunnatut rakkausromaanit "Sikabileet" (1996), "Megakesä" (1997), "Bittitiikeri" (1998) ja "Supersivari" (1999). Lauri Kivekäs
Stenbäck ei alkuun menestynyt koulussa, vaan hänet tunnettiin levottomana ja häiriköivänä oppilaana. Opiskeltuaan ensin kotona ja Vaasassa hän meni Jyväskylässä maan ensimmäiseen suomenkieliseen oppikouluun. Hän kuitenkin jäi luokalle ja hänet erotettiin koulusta määräajaksi, ilmeisesti juopottelun vuoksi. Hän valmistui ylioppilaaksi yksityisopintojen avulla, aloitti opinnot Helsingin yliopistossa syksyllä 1871 ja sai lopullisen ylioppilastodistuksensa seuraavan vuoden tammikuussa. Stenbäck opiskeli yliopistolla pääaineenaan historiaa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1875. Hänen opintonsa etenivät tuon ajan mittapuun mukaan hitaasti, pääasiassa muiden harrastusten ja kasautuneiden velkojen vuoksi. Tullessaan yliopistolle hän oli esiintynyt svekomaanina, mutta kääntyi fennomaaniksi ensimmäisenä opiskeluvuonnaan Konrad-veljen esimerkin vaikutuksesta. Pentti Laasonen
Pentti Laasosen isä lääninrovasti Gabriel Johannes Laasonen siirtyi vuonna 1929 Helsingistä Kuusankosken kirkkoherraksi, ja Pentti Laasonen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1933 Kouvolan lyseosta. Laasonen opiskeli Helsingin yliopistossa ja väitteli tohtoriksi vuonna 1944 P.J. Myrbergin oppilaana. Laasosen väitöskirja "Beiträge zur Theorie der fuchsoiden Gruppen und zum Typenproblem der Riemannschen Flächen" liittyi Riemannin pintojen tyyppiteoriaan. Myöhemmin Laasonen siirtyi funktioteoriasta soveltavan matematiikan suuntaan ja julkaisi tutkimuksia mm. osittaisdifferentiaaliyhtälöiden reuna-arvo-ongelmista. Laasosen tieteellinen tuotanto käsittää noin 80 artikkelia. Taideyliopiston Teatterikorkeakoulu
Teatterikorkeakoulu liittyi Kuvataideakatemian ja Sibelius-Akatemian kanssa osaksi uutta Taideyliopistoa vuoden 2013 alusta. Tällöin yliopistosta tuli yliopiston akatemia ja nimeksi tuli Taideyliopiston Teatterikorkeakoulu. Johtajan titteli vaihtui rehtorista dekaaniksi.Taideyliopistossa ja sen akatemioissa opiskelijoita edustaa ja heidän etujaan valvoo ylioppilaskunta. Kaikki Teatterikorkeakoulun perustutkinto-opiskelijat kuuluvat Taideyliopiston ylioppilaskuntaan, joka muodostui Teatterikorkeakoulun ylioppilaskunnan yhdistyessä Kuvataideakatemian ja Sibelius-Akatemian ylioppilaskuntien kanssa 1. tammikuuta 2013. Risto Ahti
Ahti valmistui ylioppilaaksi Lahden Kannaksen yhteislyseosta vuonna 1963 ja opiskeli kirjallisuutta, kasvatustieteitä ja englannin kieltä Jyväskylän, Helsingin ja Oulun yliopistoissa. Hän työskenteli vt. vanhempana lehtorina Suomussalmen yhteiskoulussa 1969–1971, nuorempana lehtorina 1973–1974 ja Lahden yhteislyseon tuntiopettajana 1974–1984. Hän opetti Oriveden Opistossa 1989–1991. Ahdin luovan kirjoittamisen kursseja on kutsuttu ”lyriikan korkeakouluksi”. Juice Leskinen
Juice Leskinen kirjoitti ylioppilaaksi Juankosken yhteiskoulusta vuonna 1969. Sen jälkeen hän muutti Tampereelle opiskelemaan Tampereen kieli-instituutissa englannin kielen kääntäjäksi. Hän kuitenkin riitaantui koulun johtajan kanssa ennen kuin ehti tehdä lopputentin valmiiksi, ja keskeytti opintonsa. Hän oli opiskeluaikanaan mukana instituutin kääntäjäryhmässä, joka suomensi tuohon aikaan suosittuun "Veijareita ja pyhimyksiä" -televisiosarjaan pohjautuvan kirjan "Veijareita ja pyhimyksiä vauhdissa". Jussi Laiti
Hän kävi seitsemän luokkaa Jyväskylän lyseota ja suoritti yksityisoppilaana kahdeksannen luokan muissa aineissa paitsi kielissä. Hän jatkoi opintojaan Teknillisen korkeakoulun (Polyteknillinen opisto) kemiallisella osastolla vuosina 1907–1908. Yleisesikunnan topografikurssin hän suoritti vuosina 1921 ja 1922 ja Sotakorkeakoulun yleisen osaston hän suoritti vuosina 1924–1926. Salla Paajanen
Paajanen kirjoitti ylioppilaaksi Kouvolan Lyseon lukiosta vuonna 1983, minkä jälkeen hän muutti Tampereelle opiskellakseen toimittajatutkintoa. Hän ei kuitenkaan suorittanut tutkintoaan loppuun. Hän on myös opiskellut shiatsuterapeutiksi. Johanna Tukiainen
Tukiainen kirjoitti ylioppilaaksi Laajasalon lukiosta vuonna 1997 arvosanalla eximia cum laude approbatur. Lukion jälkeen Tukiainen hakeutui useisiin eri koulutuksiin opiskellen kieliä Uppsalan yliopistossa Ruotsissa, draamaa Pasadena City Collegessa Los Angelesissa ja matkailualaa Porvoon matkailuinstituutissa. Lopulta Tukiainen valmistui Comestica-Norris -meikkaaja- ja maskeeraajakoulusta Espanjassa vuonna 2000 ja työskenteli muun muassa Joe Blasco -konsulenttina Stockmannin Helsingin keskustan tavaratalossa. Sittemmin Tukiainen on opiskellut myös sosiaali- ja terveysalaa Helsingin Diakonia-ammattikorkeakoulussa, kaupallista alaa Haaga-Helia ammattikorkeakoulussa ja liiketaloutta Helsinki Business Collegessa valmistumatta kuitenkaan näistä kouluista. Kari Hotakainen
Hotakainen aloitti kirjailijanuransa 1980-luvun alussa runoudella. Hänen esikoisteoksensa on vuonna 1982 julkaistu runokirja "Harmittavat takaiskut", joka on tunnelmaltaan, miljööltään sekä aiheiltaan hyvin suomalainen. Vuonna 1985 ilmestynyt teos "Kuka pelkää mustaa miestä" esittelee arkisia aiheita. Kirjojen teemoja ovat yksinäisyys ja rakkaus, mutta runojen perussävy ei ole pessimistinen tai surullinen, vaan lähinnä ironinen. Runokokoelmat "Hot" (1987) ja "Runokirja" (1988) ovat edellisiäkin vauhdikkaampia, arkisempia ja humoristisempia. Niissä on sama henki kuin hänen aikaisemmissa teoksissaan. Hotakaista on kutsuttu jo esikoiskokoelmastaan asti ”velmuksi kielipeluriksi”, joka käyttää paljon vertauksia ja sanaleikkejä ja vie niiden käytön pitkälle. Vuonna 1989 Hotakainen sai "Runokirjasta" Kalevi Jäntin palkinnon. Seppo Toiviainen
Toiviainen valmistui tohtoriksi 26-vuotiaana vuonna 1970 väitellen "yhteiskunnallisista ja kulttuurisista ristiriidoista". Hän viimeisteli väitöskirjaansa suorittaessaan asevelvollisuutta, jonka jälkeen tuore tohtori palkattiin Tampereen yliopiston sosiaalipsykologian laitoksen assistentiksi. Taavetti Laitinen
Vuonna 1908 Laitinen oli perustamassa Suomalaista tiedeakatemiaa ja toimi sen rahastonhoitajana 1908–1911. Hän oli elintarve- ja nautintoainekomitean puheenjohtaja 1912–1916, "Suomen kansallisen terveysliiton" puheenjohtaja 1906–1912, Duodecimin puheenjohtaja 1910 ja "Suomen lääkäreiden raittiusliiton" puheenjohtaja 1907–1939. Vuonna 1930 Laitinen oli mukana perustamassa Aitosuomalaisten liittoa ja toimi liiton puheenjohtajana. Hän oli Terveydenhoitolehden päätoimittajana 1901–1904 ja kuului vuodesta 1911 Aikakauslehti Ajan perustajiin ja toimituskuntaan. Eeva Tapio
Eeva Tapio kirjoitti ylioppilaaksi Kotkan tyttölyseosta vuonna 1945, valmistui Helsingin yliopistosta agronomiksi vuonna 1950 pääaineenaan kasvinviljelytiede, maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi vuonna 1955 ja lisensiaatiksi vuonna 1965 sekä väitteli tohtoriksi vuonna 1970. Hän työskenteli Maatalouden tutkimuskeskuksessa nuorempana tutkijana vuosina 1955–1963, virkaatekevänä vanhempana tutkijana vuosina 1963–1965 ja vanhempana tutkijana vuosina 1965–1973. Tuomas Raatikainen
Raatikainen suoritti tykistöupseerin asetekniset opinnot Tanskassa 1920-1923. Hän palveli Rannikkotykistörykmentti 3:ssa 1918-1920. Opintojensa jälkeen hän toimi tykistön koeampumakenttien päällikkönä 1925-1927. Puolustusministeriön taisteluvälineosaston tykistötoimiston päällikkönä hän työskenteli 1928-1937. Samalla hän opetti Kadettikoulussa ja Sotakorkeakoulussa tykistön aseoppia ja konstruktio-oppia. Taisteluvälineosaston päällikkönä Raatikainen toimi pitkään, 1937-1946, siirtyen tämän jälkeen teollisuuden pariin. Olavi Kaakinen
Kaakinen suoritti Kadettikoulun 1939 ja Sotakorkeakoulun sodan 1953. Jatkosodassa hän toimi mm. viestiupseerina sekä tykkikomppanianpäällikkönä. Ihantalan taisteluissa hän johti painopistesuunnan rykmentin panssarintorjuntaa ja osallistui myöhemmin vielä Lapin sotaankin. Sodan jälkeen hän toimi 1. divisioonan esikunnassa toimistopäällikkönä 1945–1947 ja sen jälkeen Oulussa Jalkaväkirykmentti 1:n panssarintorjuntakomppanianpäällikkönä 1948–1951. Sitten hän siirtyi rajavartiostojen esikuntaan jossa hän toimi toimistoesipuseerina ja toimistopäällikkönä 1953-1958. Seuraavaksi vuorossa oli jakso Lapin rajavartioston komentajan apulaisena 1958–1961, mistä hän jatkoi Pohjois-Karjalan rajavartioston komentajaksi 1961–1966. Paluu esikuntatehtäviin seurasi rajavartiostojen esikunnan osastopäällikkyytenä. Rajavartiolaitoksen apulaispäällikkönä Kaakinen toimi 1970–1975 ja päällikkönä 1975–1976. Viitasaaren lukio
Kannatusyhdistyksen tilalle perustettiin vuonna 1922 Viitasaaren Yhteiskoulun Osakeyhtiö. Koulu laajennettiin viisiluokkaisesta keskikoulusta kahdeksanluokkaiseksi oppikouluksi, joka valmisti yliopistoon. Ensimmäiset ylioppilaskirjoitukset järjestettiin Viitasaarella vuonna 1925. Varojen puutteen vuoksi koulu jouduttiin kuitenkin palauttamaan takaisin 5-luokkaiseksi keskikouluksi vuonna 1926. Esko-Pekka Tiitinen
Vuonna 1976 Tiitinen valmistui ylioppilaaksi, 1978 lastentarhanopettajaksi Joensuun korkeakoulusta ja 1982 musiikkileikkikoulunopettajaksi Sibelius-Akatemiasta. Vuodesta 1986 lähtien hän on ollut vapaa kirjailija ja kuvataiteilija. Taavetti Laatikainen
Laatikainen palveli sisällissodan jälkeen Kaartin jääkäripataljoonan adjutanttina, mutta oli komennettuna 22. kesäkuuta – 28. heinäkuuta 1918 väliseksi ajaksi adjutantiksi Vuoristoprikaatiin. Komppanianpäälliköksi hän sai nimityksen 23. lokakuuta 1918 Kaartinjääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Komppanianpäällikön tehtävistä hän oli komennettuna Jääkäriprikaatin aliupseerikoulun johtajaksi 1. kesäkuuta – 10. lokakuuta 1919 väliseksi ajaksi. Seuraavaksi hänet komennettiin Jääkäriprikaatin esikuntaan sotatoimien upseeriksi 10. toukokuuta – 14. heinäkuuta 1920 väliseksi ajaksi. Omien töidensä ohella hän hoiti vuosina 1919–1920 Kaartin Jääkäripataljoonan komentajan viransijaisuuksia. Ahti Vartiainen
Vartiainen tuli ylioppilaaksi Outokummun yhteiskoulusta 1962, Kadettikoulusta hän valmistui 1966 ja Sotakorkeakoulusta 1977. Vartiainen toimi opetusupseerina Pioneerirykmentissä vuodesta 1966 ja Pohjan pioneerikomppaniassa vuodesta 1967. Toimittuaan pioneeriupseerina Pohjan prikaatissa 1969 hänestä tuli Pohjan pioneerinkomppanian varapäällikkö samana vuonna. Helsingin laivastoaseman kouluttajana Vartiainen toimi 1970, mutta siirtyi sitten opettajaksi Kadettikouluun vuoteen 1974 asti. Varikkoupseerina Pioneerivarikolla hän toimi vuonna 1977, päällikkönä Ilmavoimien esikunnassa vuodesta 1978 ja uudelleen Pioneerinvarikolla varikkoupseerina vuodesta 1984 ja varikonpäällikkönä vuodesta 1985. Vuonna 1988 Vartiainen siirtyi pataljoonankomentajaksi UNDOF:iin, vuonna 1990 Pääesikunnan pioneeriosaston päälliköksi ja seuraavana vuonna pioneeri- ja suojelutarkastajaksi. UNFICYP:in komentaja hän oli vuodesta 1994, Pääesikunnan erityistehtävissä vuonna 1997 ja Helsingin sotilasläänin komentaja vuodesta 1998. Tästä tehtävästä Vartiainen jäi eläkkeelle vuonna 2003. Jussi Jaatinen (muusikko)
Hän kirjoitti ylioppilaaksi Sibelius-lukiosta 1986. Musiikin maisteriksi hän valmistui Sibelius-Akatemiasta vuonna 2008. Liiketalouden perustutkinnon hän suoritti vuonna 2010. Pääasiallisina oboeopettajina ovat olleet Aale Lindgrén ja Jorma Valjakka. Markus Tavio
Markus Tavio kirjoitti ylioppilaaksi 1930 ja opiskeli Helsingin yliopiston piirustuslaitoksella piirustusta ja maalausta 1930–1932. Hän valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1938 ja työskenteli sitten rakennushallituksen suunnitteluosastolla sekä eri arkkitehtitoimistoissa 1938–1939. Hän teki opintomatkoja useisiin Euroopan maihin ja 1948 Yhdysvaltoihin. Hän perusti oman toimiston heti sodan jälkeen vuonna 1944. Reino Raitasaari
Raitasaari tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan yhteiskoulusta 1947, Kadettikoulusta hän valmistui 1949 ja suoritti Sotakorkeakoulun 1961. Maanpuolustuskurssin Raitasaari kävi 1966. Hän toimi 1941–1942 vapaaehtoisena 2. Rajaprikaatissa. Tytti Tuppurainen
Tuppurainen valmistui ylioppilaaksi Merikosken lukiosta vuonna 1994 (viisi laudaturia) ja filosofian maisteriksi Oulun yliopistosta vuonna 2003. Hänen pääaineensa oli germaaninen filologia ja sivuaineita valtio-oppi ja sosiologia. Taavetti Laitinen
Laitinen toimi Helsingin yliopiston bakteriologian dosenttina 1899–1902 ja hygienian professorina 1902–1911 ja Lääkintöhallituksen pääjohtajana 1911–1917. Vanhasuomalaisiin kuulunut Laitinen joutui 1917 luopumaan virasta, koska häntä pidettiin myöntyväisyyssuunnan kannattajana. Laitinen toimi myös yksityislääkärinä Helsingissä 1897–1941. Hän sai valtioneuvoksen arvon vuonna 1913 ansioistaan kulkutautien ja tuberkuloosin torjunnassa.