Milloin Jean Béliveau kuoli?
Jean Béliveau
Béliveaun terveys heikkeni viimeisinä vuosina. Hänellä havaittiin huhtikuussa 2000 syöpäkasvain kaulassa. Hänellä oli kahden kuukauden aikana 36 kemoterapiahoitokertaa; tuona aikana hän laihtui noin 13 kilogrammaa. Béliveau toipui syövästä, mutta 2010-luvulla hän sai kaksi aivoverenkiertohäiriötä. Hän toipui niistäkin mutta kuoli Longueuilissa 83-vuotiaana joulukuussa 2014. Jean Béliveau
Jean Arthur Béliveau C.C., O.Q. (31. elokuuta 1931 Trois-Rivières, Quebec, Kanada – 2. joulukuuta 2014 Longueuil, Quebec, Kanada) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Hän lukeutuu lajin historian arvostetuimpiin hahmoihin. Keskushyökkääjänä pelannut Béliveau edusti Montreal Canadiensia NHL-liigassa vuosina 1950–1971. Hän saavutti siellä kymmenen Stanley Cupin voittoa. Näistä NHL:n mestaruuksista hän hankki viisi kapteenina.
Jean Boudehen
Jean Pierre Boudehen (11. tammikuuta 1939 Petit-Couronne – 4. syyskuuta 1982 Vallon-Pont-d'Arc) oli ranskalainen meloja ja olympiamitalisti. Hän sai vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa hopeaa miesten 1 000 metrin kanadalaiskaksikossa. Hän myös eteni semifinaaliin 1 000 metrin kajakkinelikossa vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa. Jean Buridan
Jean Buridan (myös Johannes Buridan, latinaksi Joannes Buridanus) (1300–1358) oli ranskalainen filosofi ja nominalisti, jonka sanotaan kylväneen uskonnollisen skeptisismin siemenen eurooppalaiseen ajatteluun. Hänen nimensä on kaikkein tunnetuin argumentista nimeltä Buridanin aasi, joka on suunnattu hänen determinististä kantaansa vastaan. Raoul Villain
Raoul Villain (1885–1936) oli ranskalainen nationalisti, joka 31. heinäkuuta 1914 salamurhasi Pariisissa sosialistijohtaja Jean Jaurèsin. Ranskan lähiöiden väkivaltaisuudet 2005
Tuhansia autoja, satoja linja-autoja sekä useita päiväkoteja, kouluja, poliisiasemia ja jopa kirkkoja tuhopoltettiin mellakoinnin aikana. Palo- ja pelastushenkilöstön työtä häirittiin järjestelmällisesti ja poliiseja kohti ammuttiin jopa yksittäistapauksessa haulikolla. Väkivaltaisuudet vaativat ainakin kaksi kuolonuhria: ranskalainen työntekijä Jean-Claude Irvoas hakattiin kuoliaaksi Épinay-sur-Seinessä vaimonsa ja 16-vuotiaan tyttärensä silmien edessä 27. lokakuuta ja huppupäinen mies löi 61-vuotiasta Jean-Jacques Le Chenadecia, joka vaipui koomaan ja kuoli 7. marraskuuta 2005. Seuraavana päivänä presidentti Jacques Chirac vahvisti voimaan 12 päiväksi hätätilalain, joka antoi kunnille mahdollisuuden asettaa ulkonaliikkumiskieltoja. Myöhemmin lain voimassaoloa jatkettiin ensin kuukaudella ja sitten kolmella kuukaudella helmikuun 2006 asti. Montereau-Fault-Yonne
Tanneguy du Châtel ja Arnaud Guilem de Barbazan surmasivat Burgundin herttua Juhana I Pelottoman Montereaun sillalla 10. syyskuuta 1419 tämän ollessa matkalla tapaamaan Ranskan kruununperillistä, myöhempää kuningas Kaarle VII:ttä. Teon tarkoituksena oli, ettei kruununperillinen voisi saada vaatimuksilleen tukea Bourguignoneilta, ja samalla kyseessä oli kosto vuonna 1407 suoritetusta Orléansin herttua Ludvig I:n murhasta. Tapaus johti Armagnacien ja Bourgignonien väliseen sisällissotaan, joka käytiin satavuotisen sodan kestäessä. Sillalle, jolla murha tapahtui, on myöhemmin kiinnitetty muistomerkki.
Murhatun herttuan poika Filip III valtasi kaupungin 23. kesäkuuta 1420 Englannin kuningas Henrik V:n tuella saadakseen haltuunsa isänsä varustukset, jotka olivat kahdeksan kuukauden ajan olleet haudattuina Notre-Dame de Montereaun kirkkomaahan. Ranskan kuningas Kaarle VII valtasi kaupungin vuonna 1428, mutta pian se joutui uudestaan englantilaisten haltuun. Ranskan Kaarle VII sai sen takaisin 10. lokakuuta 1437 pitkän taistelun jälkeen, jossa hänen joukkojaan johti Arthur III de Bretagne. Kruununperillinen, myöhempi kuningas Ludvig XI osallistui myös taisteluun. Vuonna 1567, uskonsotien aikana, Louis I Condé valloitti kaupungin lyhyeksi ajaksi. Vuonna 1587 Montereaun asukkaat asettuivat Liigan puolelle, mutta hyväksyivät lopulta vuonna 1590 uuden kuninkaan Henrik IV:n lailliseksi hallitsijaksi. Joseph Canteloube
Marie-Joseph Canteloube de Malaret (21. lokakuuta 1879 Annonay – 4. marraskuuta 1957 Grigny) oli ranskalainen säveltäjä ja musiikkikirjailija. Hän opiskeli Pariisissa Amélie Daetzerin johdolla. Hän myös sai Vincent d'Indyltä opetusta sävellyksessä. Cantelouben ensimmäinen säilynyt sävellys on vuodelta 1903. Hänen muihin teoksiinsa kuuluvat muun muassa oopperat "Le Mas" ja "Vercingétorix". Canteloube tunnetaan myös kokoelmastaan kansanlauluja, jotka hän keräsi Auvergnen alueelta. Cantelouben kirjalliseen tuotantoon kuuluu Vincent d'Indyn ja Déodat de Séveracin elämäkerrat. Jean Baptiste Breton
Breton meni Briennen kadettikouluun ja vuonna 1793 hän liittyi chasseur-yksikköön. Hän osoittautui rohkeaksi ja neuvokkaaksi sotilaaksi ja yleni Napoleon I Bonaparten armeijassa aina kenraaliksi. Hän osallistui myös Waterloon taisteluun 1815. Napoleonin tappion jälkeen Breton ei saanut komentotehtäviä, mutta säilyi armeijan listoilla puolella palkalla. Hän käytti vapaa-aikansa kirjojen kirjoittamiseen, kunnes helmikuussa 1822 hän nosti pienimuotoisen tasavaltalaiskapinan kuningas Ludvig XVIII:n rojalisteja vastaan. Kapina päättyi tappioon ja Breton pakeni. Hänet ilmiannettiin rojalisteille, jotka tuomitsivat hänet kuolemaan. Breton teloitettiin giljotiinilla 6. lokakuuta 1822. Jean Dubuffet
Jean Philippe Arthur Dubuffet (31. heinäkuuta 1901 – 12. toukokuuta 1985) oli yksi Ranskan 1900-luvun loppupuolen tunnetuimpia taiteilijoita. Jean-Baptiste Vuillaume
Jean-Baptiste Vuillaume (7. lokakuuta 1798 – 19. maaliskuuta 1875) oli ranskalainen viulunrakentaja.
Vuillaume oli neuvokas kauppamies ja sai työstään myös useita kansainvälisiä tunnustuksia. Muun muassa akustiikkaa opiskellut Vuillaume sai haltuunsa kuuluisan italialaisen soitinrakentajan, Antonio Stradivarin, vuonna 1716 rakentaman Salabue-viulun 1800-luvun puolivälissä. Vuillaumen vävy nimesi sen Messiaaksi, koska odotus oli ollut sen arvoista. Vuillaume alkoi rakentaa kopioita viulusta ja hänestä kehkeytyi yksi Euroopan arvostetuimmista soitinrakentajista. Näiden lisäksi hän kopioi myös Giuseppe Guarnerin tekemiä viuluja. Hän rakensi elämänsä aikana yli 3000 soitinta, viulujen lisäksi muun muassa Oktobasson. Jacques Cathelineau
Jacques Cathelineau (5. tammikuuta 1759 Le Pin-en-Mauges – 11. tai 14. heinäkuuta 1793 Saint-Florent-le-Vieil) oli ranskalainen kapinajohtaja. Hän oli Ranskan vallankumouksen aikana puhjenneen vastavallankumouksellisen ja rojalistisen Vendéen kapinan ensimmäinen sotilaallinen johtaja vuonna 1793. Georges Méliès
Maries-Georges-Jean Méliès [meljɛs] (8. joulukuuta 1861 Pariisi – 2. tammikuuta 1938 Pariisi) oli ranskalainen elokuvaohjaaja ja elokuvan uranuurtaja. Mélièsin kuuluisin elokuva on "Matka kuuhun" vuodelta 1902. Méliès kehitti varhaisen elokuvan kerrontaa ja erikoistehosteita, ja häntä pidetään todellisuutta manipuloivan trikkikuvauksen keksijänä. Jean Calvin
Kun Calvin kuoli vuonna 1564, Geneve oli muodostunut keskuspaikaksi kansainväliselle liikkeelle, joka tuli kantamaan hänen nimeään, kalvinismille. Johann Bernoulli
Johann Bernoulli (myös "Jean" ja "John", 27. heinäkuuta 1667 – 1. tammikuuta 1748) oli sveitsiläinen matemaatikko, joka kuului tunnettuun matemaatikkojen sukuun. Hän kehitti differentiaalilaskentaa ja löysi ratkaisun katenoidikäyrälle. Jean-Marie Beaudet
Jean-Marie Beaudet (20. helmikuuta 1908 Thetford Mines, Québec – 19. maaliskuuta 1971 Ottawa, Toronto) oli kanadalainen kapellimestari. Hän toimi lukuisissa CBC:n tehtävissä vuosina 1937–1964 ja oli sen edustajana Pariisissa vuosina 1957–1959. Vuosina 1959–1961 hän toimi Canadian Music Centren toimeenpanevana sihteerinä, ja vuonna 1964 hänet nimitettiin National Arts Centren musiikilliseksi johtajaksi. Hän kokosi siellä yhteen keskuksen pysyvän orkesterin, joka teki debyyttinsä vuonna 1968. Vuonna 1971 Beaudet sai postuumisti Canadian Music Councilin mitalin. Jules Verreaux
Hänen kunniakseen on nimetty eteläntöyhtökuku ("Coua verreauxi"), Alfred Grandidier (1836-1921), juoksukyyhky ("Leptotila verreauxi") Charles Lucien Bonaparte (1803-1857), kultanokkatimali ("Paradoxornis verreauxi") Richard Bowdler Sharpe (1847-1909) ja mustakotka ("Aquila verreauxii") René-Primevère Lesson (1794-1849). Jean Béliveau
Canadiensin valmentaja Dick Irvin laittoi Béliveaun viimeistä kauttaan pelaavan keskushyökkääjän Elmer Lachin ohjaukseen. Lach opasti Béliveauta aloituksissa ja syötöissä; kummastakin tuli Béliveaun tavaramerkkejä. Tulokaskaudellaan 1953–1954 Béliveau kärsi loukkaantumisista ja pelasi vain 44 ottelua. Toisella kaudellaan hän teki peräti 37 maalia. ja hänet valittiin ensimmäisen kerran keskushyökkääjäksi. Häntä kuitenkin kritisoitiin pehmeästä pelityylistään, ja hän päätti hieman muutta tyyliään. Kaudella 1955–1956 Béliveau saikin 143 jäähyminuuttia ja teki silti tehopisteet 47+41. Hän voitti NHL:n maali- ja pistepörssin sekä sai eniten jäähyminuutteja joukkueestaan. Kauden jälkeen Béliveau palkittiin ensimmäisellä Hart Trophyllään sarjan arvokkaimpana pelaajana. Hän sai lisäksi pistepörssivoitostaan Art Ross Trophyn, hänet valittiin toisen kerran ykköstähdistökentälliseen, ja oli voittamassa uransa ensimmäistä Stanley Cupia. Georges Clemenceau
Toisen pääministerikautensa jälkeen Clemenceau vetäytyi täydellisesti politiikasta. Hän teki 1920–1921 huomiota herättäneen matkan Kauko-Itään ja 1922 menestyksekkään puhematkan Yhdysvaltoihin. Eläkepäiviään hän vietti pääasiassa Bel-Ebatin kylässä Vendéen maaseudulla ja osallistui satunnaisesti suurvaltapolitiikkaa koskeneeseen julkiseen keskusteluun. Viimeisinä vuosinaan Clemenceau kirjoitti vielä useita tutkielmia ja aatteellisia teoksia. Hän kuoli vuonna 1929 Pariisin-asunnossaan ja omasta toiveestaan hänet haudattiin ilman muodollisuuksia Vendéen Colombieriin, johon myös hänen isänsä oli haudattu. Hänen keskeneräiset muistelmansa julkaistiin postuumisti vuonna 1930 nimellä "Grandeurs et misères d’une victoire" (”Voiton suuruudet ja kurjuudet”). Teoksessa hän varoitti Saksan uhkaavan vielä Ranskaa uudella sodalla, mahdollisesti vuonna 1940. Jean Richepin
Jean Richepin (4. helmikuuta 1849 Médéa, Ranskan Algeria – 12. joulukuuta 1926 Pariisi) oli ranskalainen runoilija, romaanikirjailija ja näytelmäkirjailija. Hän oli myös Ranskan akatemian jäsen. Jules Méline
Félix Jules Méline (20. toukokuuta 1838 Remiremont – 20. joulukuuta 1925 Pariisi) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä vuosina 1896–1898. Hän pyrki kehittämään ja suojelemaan Ranskan maataloutta. Jérôme Lejeune
Jérôme Jean Louis Marie Lejeune (26. kesäkuuta 1926 – 3. huhtikuuta 1994) oli ranskalainen lastenlääkäri ja geneetikko. Hän oli abortin vastustaja ja paavi Johannes Paavali II:n henkilökohtainen ystävä. Jean Béraud
Jean Béraud (12. tammikuuta 1849 Pietari – 4. lokakuuta 1935 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari. Jean-Pierre Melville
Jean-Pierre Melville (20. lokakuuta 1917 Pariisi, Ranska – 2. elokuuta 1973 Pariisi, Ranska) oli etenkin rikoselokuvistaan tunnettu ranskalainen ohjaaja. Hänen maineikkampia teoksiaan ovat "Punainen ympyrä" ja "Yön sudet". Hélène Baillargeon
Hélène Marie Baillargeon (28. elokuuta 1916 St-Martin-de-Beauce – 25. syyskuuta 1997 Montreal) oli kanadalainen folkloristi ja laulaja. Hän opiskeli laulamista Québecin kaupungissa vuosina 1935–1938, New Yorkissa 1939–1940 Franz Ruppin ja Montrealissa 1940–1944 Alfred La Libertén johdolla. Viimeksi mainittu johdatti hänet kansanmusiikin pariin. Baillargeon toimi vuosina 1950–1955 tutkijana Marius Barbeaun kanssa Manitoban kansallismuseossa, Ottawassa. Hän osallistui samoihin aikoihin moniin radio- ja televisio-ohjelmiin, joihin kuuluivat sarjat "Le Réveil rural" (1951–1955) ja "Songs de Chez nous" (1952–1955; Alan Millsin kanssa). Sitten hän esiintyi sarjassa "Cap aux Sorciers" (1955–1958) ja suositussa lastenohjelmassa "Chez Hélène" (1959–1973). Mathieu Kérékou
(Ahmed) Mathieu Kérékou (2. syyskuuta 1933 Kouarfa, Ranskan Dahomey – 14. lokakuuta 2015) oli Beninin presidentti, joka hallitsi maata lähes kolmenkymmenen vuoden ajan. Jean-Jacques Beineix
Jean-Jacques Beineix (8. lokakuuta 1946 Pariisi, Ranska) on ranskalainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Häntä pidetään lajityypin cinéma du look edustajana. Elokuva "Diiva" kuuluu hänen merkittäviin elokuviinsa ja oli aikansa käänteentekevä elokuva. Toinen merkittävä on "Betty Blue" (1986), jonka jälkeen hän on tehnyt elokuvia harvakseltaan, lähinnä dokumentteja. Jean d’Estrées
Jean d'Estrées valittiin Ranskan akatemian jäseneksi 1711. Ranskan akatemia näki hänessä Nicolas Boileau-Despréaux'n kaltaisen loistavan, sivistyneen henkilön. Hänet nimettiin myös valtioneuvoston jäseneksi ja Cambrain arkkipiispaksi vuonna 1716, mutta hän ennätti kuolla ennen piispaksivihkimystä. Jean Sylvain Bailly
Jean Sylvain Bailly (15. syyskuuta 1736 Pariisi – 12. marraskuuta 1793 Pariisi) oli ranskalainen matemaatikko ja tähtitieteilijä sekä Ranskan vallankumouksen alkuvaiheen merkittävä poliitikko. Hän toimi muun muassa perustuslakia säätävän kansalliskokouksen ensimmäisenä puhemiehenä kesällä 1789 ja Pariisin pormestarina 1789–1791. Hän oli Ranskan akatemian jäsen ja kirjoitti suosittuja teoksia tähtitieteen historiasta. Perustuslaillista monarkiaa kannattanut ja vuoden 1791 Marskentän verilöylyn aiheuttamisesta syytetty Bailly tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin terrorin aikana. Jean Meslier
Jean Meslier (myös Mellier, 15. kesäkuuta 1664 Mazerny – alkukevät 1733 Étrépigny) oli ranskalainen katolisen kirkon pappi, joka vaikutti voimakkaasti valistuksen syntyyn. Hän toimi kirkkoherrana pienessä maalaisseurakunnassa. Hän totesi, että korkeat kirkonmiehet sortivat yhdessä aatelisten kanssa talonpoikia. Kun Meslier saarnatuolista käsin puolusti talonpoikia, hän joutui piispojen vihoihin. Vähitellen Meslier hylkäsi koko uskonnon. Hänestä tuli ateisti ja materialisti. Hän alkoi kaikessa hiljaisuudessa panna ajatuksiaan paperille, ja juuri nämä ajatukset julkaistiin myöhemmin teoksina "Le Testament de Jean Meslier" (Jean Meslierin testamentti, 1725, Voltairen toimittama lyhennelmä 1733) sekä "Le bons sens" (Terve järki, paroni d'Holbach'n toimittamana). Mackenzie-Papineau-pataljoona
Viimeinen elossa ollut Mackenzie-Papineau-pataljoonan veteraani oli kanadansuomalainen Jules Päiviö, joka kuoli 97-vuotiaana syyskuussa 2013. Tunnetuin Espanjan sisällissodassa mukana ollut kanadalainen oli lääkintäjoukoissa palvellut kirurgi Norman Bethune. Hän kehitti sodan aikana useita parannuksia kenttäsairaaloihin, joista merkittävin oli kenttäoloihin tarkoitettu verensiirtoyksikkö. Jules Méline
Méline toimi pääministerinä 29. huhtikuuta 1896 – 14. kesäkuuta 1898 ja hoiti samalla myös maatalousministerin tehtäviä. Pääministerinä hän kieltäytyi sallimasta toista kuulemista Ranskaa kuohuttaneessa Dreyfus-jutussa. Myöhemmin hän pyrki kokoamaan maltilliset tasavaltalaiset ja konservatiivit yhteen parlamentin vasemmistoryhmiä vastaan ja muodosti progressisteina tunnetun puolueen. Hänet valittiin vuonna 1903 Vosgesin edustajana senaattiin, missä hän jatkoi protektionistisen politiikan puolustamista. Vuonna 1905 Méline julkaisi maatalouden ja teollisuuden suhdetta käsittelevän teoksen "Le Retour de la terre et Ia surproduction industrielle". Hän toimi uudelleen Ranskan maatalousministerinä 1915–1916. José Luis Viejo
José Luis Viejo Gómez (21. tammikuuta 1949 Azuqueca de Henares – 16. marraskuuta 2014 Azuqueca de Henares) oli espanjalainen maantiepyöräilijä. Viejo voitti vuoden 1976 Ranskan ympäriajon 11. etapin 22 minuutin ja 50 sekunnin erolla toiseksi tulleeseen Gerben Karstensiin. Aikaero on suurin Ranskan ympäriajolla toisen maailmansodan jälkeen. Viejo kuoli 16. marraskuuta 2014 kotonaan Madridin koillispuolella Azuqueca de Henaresissa sairastettuaan maksasairautta. Jean Anthelme Brillat-Savarin
Brillat-Savarin palasi 1778 Belleyyn ja jälleen kansalliskokouksen jälkeen 1791 ja toimi joulukuusta 1792 vuoden ajan kansan valitsemana pormestarina. Vallankumouksen myöhemmässä vaiheessa niin sanottuna terrorin aikana hän totesi olevansa hengenvaarassa ja hakeutui turvaan sukulaisten luokse Sveitsiin Moudoniin ja sitten Lausanneen "hôtel du Lion d'Argentiin". Myöhemmin hän muutti Hollantiin ja sieltä vasta perustettuun Yhdysvaltoihin, missä hän asui kolme vuotta Bostonissa, New Yorkissa, Philadelphiassa ja Hartfordissa ja hankki elantonsa antamalla ranskantunteja. Jonkin aikaa hän soitti ensi viulua New Yorkissa John Street Theatressa.
Brillat-Savarin palasi Ranskaan direktorion aikana 1797 ja sai korkeimman muutoksenhakutuomioistuimen tuomarinviran, jossa hän toimi kuolemaansa saakka. Hän kuoli keuhkokuumeeseen. Hän oli mennyt esimiehensä painostuksesta 18. tammikuuta St Denisin kirkossa pidettyyn Ludvig XVI:n muistomessuun, vaikka oli jo pahasti vilustunut. Hautakivessä todetaan hänen kuolinpäiväkseen 1. helmikuuta, vaikka toisinaan hänen sanotaan kuolleen 2. helmikuuta: 
Brillat-Savarin julkaisi teoksia oikeustieteen ja kansantaloustieteen alalta. Hän pysyi naimattomana mutta rakkaus ei kuitenkaan ollut hänelle vieras asia, ja hän kutsui sitä kuudenneksi aistiksi. Teoksensa "Physiologie" omistuskirjoituksessa kauniille serkulleen Juliette Récamierille hän kirjoittaa:
Brillat-Savarinin kuuluisa teos "Physiologie du goût" ("Maun fysiologia") ilmestyi anonyymisti joulukuussa 1825, kaksi kuukautta ennen hänen kuolemaansa, anonyymisti oletettavasti siksi, että hän katsoi, ettei hänen ammattiinsa sovi sen tyylisen teoksen julkaiseminen. Teoksen täydellinen otsikko kuuluu "Physiologie du Goût, ou Méditations de Gastronomie Transcendante; ouvrage théorique, historique et à l'ordre du jour, dédié aux Gastronomes parisiens, par un Professeur, membre de plusieurs sociétés littéraires et savantes" ('Maun fysiologia eli ajatelmia ylivertaisesta gastronomiasta; teoreettinen, historiallinen ja aiheenmukainen teos, jonka omistaa Pariisin gastronomeille professori, monien kirjallisten ja oppineiden seurojen jäsen') Ilmestyttyään teos on ollut jatkuvasti saatavilla. Teoksen on suomentanut ranskalaisen kirjallisuuden suomentaja, gastronomisten kolumnien kirjoittajana tunnettu Jukka Mannerkorpi, joka on myös kirjoittanut teokseen esipuheen. Suomennos on ilmestynyt vuonna 1988, ja siitä on otettu useita painoksia. Jean Nicolas Billaud-Varenne
Billaud-Varenne valittiin hébertistien tuella Ranskan tosiasiallisena halituksena toimineeseen Yhteishyvän valiokuntaan yhdessä ystävänsä Jean-Marie Collot d’Herbois’n kanssa 6. syyskuuta 1793. Billaud-Varenne oli syyskuussa 1793 myös kaksi viikkoa kansalliskonventin puhemiehenä. Hänen aloitteestaan säädettiin joulukuussa 1793 laki, joka alisti Ranskan paikalliset viranomaiset yhteishyvän valiokunnalle. Valtataistelun kiihtyessä Maximilien Robespierre järjesti maaliskuussa 1794 Hébertin lähimpine tukijoineen teloitetuiksi. Vastapainona tälle Billaud-Varenne ja Collot d’Herbois painostivat Robespierren tuhoamaan huhtikuussa myös jakobiinien maltillista siipeä edustaneen Georges Dantonin ryhmän. Billaud-Varenne allekirjoitti ensimmäisenä Dantonin pidätysmääräyksen. Kun vallanhimoisen Robespierren arveltiin kääntyvän seuraavaksi heitä vastaan, Billaud-Varenne ja Collot d’Herbois olivat keskeiset henkilöt salaliitossa, joka kukisti Robespierren niin sanotulla thermidorin vallankaappauksella heinäkuussa 1794. Billaud-Varenne erosi yhteishyvän valiokunnasta 1. syyskuuta 1794, koska hänen mielestään taantumus oli voittamassa. Jean Béliveau
Béliveau perusti uransa jälkeen nimeänsä kantaneen säätiön ja oli muutenkin aktiivinen hyväntekeväisyystapahtumissa ympäri Kanadaa. Jean Beliveau Foundation siirtyi vuonna 1993 Society for Disabled Children -järjestön hallintaan. Hänelle myönnettiin tunnustuksia myös jääkiekkokenttien ulkopuolelta: hän sai 1988 Ordre national du Québec -kunniamerkin ja 1998 Order of Canada -kunniamerkin ja hänet valittiin 2001 Canada’s Walk of Famelle. Kanadan pääministeri Brian Mulroney tarjosi 1990-luvun alussa Béliveaulle kahdesti avointa paikkaa senaatissa. Pääministeri Jean Chrétien puolestaan kysyi häntä ehdolle Kanadan kenraalikuvernööriksi. Hän kieltäytyi kuitenkin paikasta, koska koki, että hänen leskeksi jäänyt tyttärensä tarvitsi hänen apuaan. John Roberdeau
Kumppanusten viimeiseksi keskeneräiseksi projektiksi jäi senaattori John McCainin omaelämäkerrallisen elokuvan tekeminen, sillä John Roberdeau kuoli äkillisesti sydänkohtaukseen toukokuussa 2002. Jeanne-Claude Denat de Guillebon
Jeanne-Claude Denat de Guillebon (13. kesäkuuta 1935 Casablanca, Ranskan Marokko – 18. marraskuuta 2009 New York, New York, Yhdysvallat), tunnettu myös nimellä Jeanne-Claude, oli ranskalainen taiteilija, joka oli avioliitossa bulgarialaissyntyisen taiteilijan Christo Javacheffin kanssa.
Jeanne-Clauden äiti Précilda oli vasta 17-vuotias mennessään salaa naimisiin majuri Lein Denatin kanssa. He erosivat pian Jeanne-Clauden syntymän jälkeen. Toisen maailmansodan aikana Jeanne-Clauden äiti meni Vapaan Ranskan armeijaan taistelemaan saksalaismiehittäjää vastaan. Palattuaan vuonna 1945 Précilda meni vuonna 1946 naimisiin kenraali Jacques de Guillebonin kanssa. Perhe asui vuosina 1945–1952 Pariisissa ja vuosina 1952–1957 Tunisiassa. Sen jälkeen perhe palasi Ranskaan. Jean Béliveau
Béliveau äänestettiin ennen kauden 1961–1962 alkua Canadiensin kapteeniksi joukkueesta kaupatun Doug Harveyn tilalle. Seuraavan kauden aikana hän teki uransa 325:nnen runkosarjamaalinsa ja ohitti Nels Stewartin NHL-historian eniten maaleja tehneenä keskushyökkääjänä. Béliveau teki tuon kauden aikana 78 pistettä runkosarjassa, ja hänet valittiin toistamiseen urallaan NHL:n arvokkaimmaksi pelaajaksi. Kaudella 1963–1964 Béliveau oli keskeisessä roolissa johdattamassa Canadiensin jälleen Stanley Cupin mestaruuteen. Hän teki muun muassa viimeisen seitsemännen finaalin avausmaalin. Loppuottelusarjan toisessa ottelussa hän oli tehnyt jo uransa sadannen pudotuspelipisteen. Kevään pudotuspelien aikana Béliveau keräsi 16 pistettä 13 ottelussa, ja hän sai ensimmäisen kerran jaetun Conn Smythe Trophyn pudotuspelien parhaimpana pelaajana. Lisäksi hänet valittiin kauden päätteeksi NHL:n kakkostähdistökentälliseen. Vertigo – punainen kyynel
Boileau-Narcejac eli ranskalaiset jännityskirjailijat Pierre Boileau ja Thomas Narcejac kirjoittivat romaaninsa "D’entre les morts" (1958) varta vasten Hitchcockille. Kirjailijapari oli kuullut, että Hitchcock oli ollut kiinnostunut heidän romaanistaan "Celle qui n’était plus", jonka oikeudet Henri-Georges Clouzot kuitenkin ehti ostaa ja teki siitä elokuvan "Pirulliset". Boileau ja Narcejac päättivät siis kirjoittaa romaanin, jonka Hitchcock varmasti huomaisi. Hitchcock itse sai kuulla tästä vasta kun François Truffaut haastatteli häntä vuonna 1967. Jean-Baptiste Moheau
Moheau’stä on lähteissä vain vähän mainintoja, mutta hänen elämäkertansa pääpiirteet on saatu selvitettyä. Hänen koko nimensä oli Jean-Baptiste Moheau ja hän syntyi Pariisissa 6. lokakuuta 1745. Hän oli vapaamuurariloosin jäsen 1785–1787. Moheau oli La Rochellen "généralité"’ten intendentin Jean-Baptiste de Montyon henkilökohtainen sihteeri. Herra de Fourqueux suositti Moheau’ta tämän teoksen perusteella sotaministeriölle, jonne Moheau nimitettiin vuoden 1779 alussa. Hän kuoli vuonna 1794. Thomas Barrineau
Lähde Jean-Pierre Beltoise
Jean-Pierre Maurice Georges Beltoise (26. huhtikuuta 1937 Pariisi, Ranska– 5. tammikuuta 2015 Dakar, Senegal) oli ranskalainen kilpamoottoripyöräilijä ja kilpa-autoilija sekä F1-kuljettaja. Jacques Berlioz
Jacques Berlioz (9. joulukuuta 1891 Pariisi – 21. joulukuuta 1975 Pariisi) oli ranskalainen eläintieteilijä. Hän ryhtyi Ranskan kansallismuseon (Muséum national d'Histoire naturelle) vapaaehtoiseksi avustajaksi vuonna 1912. Vuonna 1927 hänet ylennettiin apulaiskuraattoriksi ja 1949 hänestä tuli nisäkäs- ja lintuosaston kuraattori ja professori. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1962. Marie-Louise Meilleur
Marie-Louise Fébronie Meilleur (o.s. Chassé, 29. elokuuta 1880 – 16. huhtikuuta 1998) oli kanadalainen nainen, joka on kaikkien aikojen vanhimpia tunnettuja henkilöitä. Hänestä tuli maailman vanhin elossa oleva ihminen Jeanne Calmentin kuoltua 122-vuotiaana 4. elokuuta 1997. Meilleur on lisäksi tiettävästi kaikkien aikojen pitkäikäisin kanadalainen ja kolmanneksi pitkäikäisin pohjoisamerikkalainen sekä kolmas henkilö maailmassa, joka on saavuttanut vähintään 117 vuoden iän. Meilleur on tällä hetkellä tiettävästi viidenneksi vanhimmaksi koskaan elänyt henkilö. John Jellicoe
Laivastoamiraali Sir John Rushworth Jellicoe, jaarli Jellicoe, OM, GCB, GCVO (5. joulukuuta 1859 – 20. marraskuuta 1935) oli kuninkaallisen laivaston komentaja ensimmäisen maailmansodan aikana joulukuuhun 1917 ja Uuden-Seelannin kenraalikuvernööri 1920–1924. John Roberdeau
John Allen Roberdeau (17. elokuuta 1953 Fort Belvoir, Virginia, Yhdysvallat – 6. toukokuuta 2002 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen teatteri- ja elokuvatuottaja, joka teki yhteistyötä Robert Michael Geislerin kanssa. Jean Langlais
Jean-Marie-Hyacinthe Langlais (15. helmikuuta 1907 La Fontenelle – 8. toukokuuta 1991 Pariisi) oli ranskalainen taidemusiikin säveltäjä, urkuri ja improvisoija. Hän kierteli konserttiurkurina ympäri Eurooppaa ja Yhdysvalloissa. Jean Béliveau
Béliveau oli myös johtajaluonne, joka oli kymmenen kauden ajan Canadiensin kapteenina. Vain Saku Koivu on toiminut yhtä kauan Canadiensin kapteenina. Béliveau oli hiljainen kapteeni, joka johti joukkuetta omalla esimerkillään. Hän oli kapteenina eräänlainen isähahmo, sillä hän oli valmiina auttamaan pelikavereitaan sekä jääkiekkoon liittyvissä että henkilökohtaisissa ongelmissa. Montrealilainen L’actualité-lehti valitsikin hänet vuonna 2012 jääkiekkohistorian suurimmaksi kapteeniksi. NHL-kausi 1955–1956
Runkosarjan piste- ja maalipörssin, Art Ross Trophyn sekä Hart Trophyn voitti Montreal Canadiensia edustanut Jean Béliveau. Hän keräsi pelaamissaan 70 ottelussa kaikkiaan 88 tehopistettä, joista 47 oli maaleja ja 41 syöttöpisteitä. Béliveau oli myös pudotuspelien pistepörssin ykkönen tehtyään 10 pudotuspeliottelussa 19 tehopistettä, joista 12 oli maaleja ja 7 maaliin johtaneita syöttöjä. Jean Harlow
Jean Harlow, oikealta nimeltään Harlean Carpenter, (3. maaliskuuta 1911 Kansas City, Missouri – 7. kesäkuuta 1937 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä ja 1930-luvun seksisymboli. Hänet tunnettiin platinanvaaleiden hiuksiensa vuoksi lempinimillä ”platinablondi” (engl. ”Platinum Blonde”) ja ”Blonde Bombshell”. Nykyään Harlow’ta pidetään yhtenä Hollywoodin kultakauden legendaarisimmista näyttelijöistä. Vuonna 1999 Amerikan elokuvainstituutti valitsi hänet kaikkien aikojen 22. merkittävimmäksi naisnäyttelijäksi. Jean Harlow
Jean Harlow’sta kertova elokuva, johon Monroeta oli harkittu, ilmestyi lopulta vuonna 1965 nimellä "Harlow – seksityttö". Pääosaa esitti Carroll Baker. Samana vuonna Harlow’sta tehtiin myös toinen, samanniminen elokuva, jonka pääosassa oli Carol Lynley. Kumpikaan elokuva ei ollut menestys, eikä niiden kuvaus tapahtumista ollut totuudenmukainen. Bakerin elokuvassa Harlow kuolee keuhkokuumeeseen. Jean Béliveau
Canadiens muisti Béliveautä tämän kuoleman jälkeen jättämällä Vancouver Canucksia vastaan käydyssä ottelussa Béliveaun usean vuoden ajan käyttämän penkin tyhjäksi ja laittamalla siihen hänen jäädytetyn pelipaitansa. Edellisen kerran Canadiensin kotihalli Centre Bell ei ollut loppuunmyyty lähes 11 vuotta sitten käydyssä ottelussa. Jean Sibelius
Johan Julius Christian ”Jean” Sibelius (8. joulukuuta 1865 Hämeenlinna – 20. syyskuuta 1957 Ainola, Järvenpää) oli suomalainen myöhäisromantiikan taidemusiikin säveltäjä. Hänen kansallisromanttinen musiikkinsa oli tärkeässä osassa Suomen kansallisen identiteetin muodostumisessa. Sibelius on kansainvälisesti tunnetuin ja esitetyin suomalainen säveltäjä. Sinfonioiden ja sinfonisten runojen luojana Sibelius oli 1900-luvun merkittävimpiä. Jean Béliveau
Béliveau hylkäsi useita Canadiensin tarjousehdotuksia, koska omien sanojensa mukaan tunsi lojaalisuutta quebecilaiskannattajia kohtaan. Canadiensin GM Frank Selke suostutteli joukkueen ostamaan koko QSHL-liigan ja muuttamaan sen ammattilaissarjaksi, jotta Canadiens voisi hankkia Béliveaun lopulta joukkueeseensa. Béliveau teki lokakuussa 1953 Canadiensin kanssa viisivuotisen sopimuksen, jonka kokonaisarvo oli 105 000 dollaria. Se oli aikansa suurin NHL-sopimus. Jean Rouch
Jean Rouch [ʁuʃ] (31. toukokuuta 1917 Pariisi – 19. helmikuuta 2004 Niger, Afrikka) oli ranskalainen dokumentaristi ja antropologi, jonka elokuvat liikkuvat dokumentin ja fiktion rajamailla ja käsittelevät valtaosin Länsi-Afrikan ihmisiä. Häntä pidetään yhtenä cinema veritén eli totuuselokuvan kehittäjistä ja merkittävänä vaikuttajana ranskalaisen uuden aallon elokuvailmaisun syntymiseen. Jean Levavasseur
Jean Georges Levavasseur (8. kesäkuuta 1924 Chatou – 10. helmikuuta 1999 Poissy) oli ranskalainen miekkailija, olympiamitalisti ja maailmanmestari. François Bonlieu
François Bonlieu (21. maaliskuuta 1937 Juvincourt-et-Damary, Ranska – 18. elokuuta 1973 Cannes) oli ranskalainen alppihiihtäjä ja olympiavoittaja. Hän aloitti Ranskan maajoukkueessa jo 15-vuotiaana. Jean Louis Émile Boudier
Jean Louis Émile Boudier (1828-1920) oli ranskalainen apteekkari ja sienitietielijä. Hän tutki kotelosieniä ja määritti useita kärpässienilajeja. Molière
Molière, oikealta nimeltään Jean-Baptiste Poquelin, (kastettu 15. tammikuuta 1622 Pariisi – 17. helmikuuta 1673 Pariisi) oli ranskalainen näytelmäkirjailija, ohjaaja ja näyttelijä. Hänet tunnetaan etenkin komedioiden kirjoittajana. Hänen aikalaisensa ja maanmiehensä Pierre Corneille ja Jean Racine kirjoittivat vakavahenkisempiä näytelmiä. Jean Richard
Jean Richard (18. huhtikuuta 1921 – 12. joulukuuta 2001) oli ranskalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi pitkäaikaisesta televisioroolistaan Maigretina. Hän kuitenkin esiintyi uransa varrella myös lukuisissa Maigretiin liittymättömissä elokuvissa. Jean Moulin
Gestapo pidätti 7. kesäkuuta 1943 Ranskan vastarintaliikkeen tärkeän hahmon René Hardyn, jota kuulusteltiin kiduttamalla. Gestapo ja Klaus Barbie saivat tarpeeksi tietoa pidättääkseen myös Moulinin. Barbie kidutti raa’asti Moulinia, mutta hän ei kertonut mitään. Ranskan vastarintaliike alkoi pelätä turvallisuutensa puolesta ja alkoi suunnitella Moulinin pakoa. Saksalaiset lähettivät hänet junalla Berliiniin, mutta hän kuoli kidutuksen aiheuttamaan sydänkohtaukseen Metzissä 8. heinäkuuta 1943. Henri Dulieux
Henri Joseph Marie Dulieux (10. toukokuuta 1897 Lille – 29. toukokuuta 1982 Chantepie) oli ranskalainen miekkailija. Hän kilpaili vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä saaden pronssia kalvan joukkuekilpailussa. Hän osallistui kalvassa myös yksilökilpailuun. Jean-Pierre Léaud
Jean-Pierre Léaud (s. 5. toukokuuta 1944) on ranskalainen näyttelijä. Léaudia pidetään yleisesti eräänä ranskalaisen uuden aallon elokuvan merkittävimmistä avainnäyttelijöistä. Jean Desailly
Jean Desailly (24. elokuuta 1920 – 11. kesäkuuta 2008) oli ranskalainen näyttelijä. Hän työskenteli teatterissa ja esiintyi myös lukuisissa elokuvissa. Hän oli vuonna 1960 ehdolla Bafta-palkinnon saajaksi roolistaan elokuvassa "Maigret virittää ansan" (1957). Jean Sibelius
Johan Julius Christian "Janne" Sibelius syntyi 8. joulukuuta 1865 Hämeenlinnassa. Isä, Hämeenlinnan kaupunginlääkäri Christian Gustaf Sibelius, kuoli lavantautiin heinäkuussa 1868 Sibeliuksen ollessa kaksivuotias.Hänen äitinsä oli Pyhäjoen rovastin tytär Maria Charlotta (o.s. Borg). Sibeliuksella oli vanhempi sisar Linda Maria (1863–1932) ja nuorempi veli Christian Sibelius (1869–1922). Sibeliuksen koti oli ruotsinkielinen. Jean Barraqué
Jean Barraqué (17. tammikuuta 1928 Puteaux – 17. elokuuta 1973 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä, joka kehitti oman sarjallisen tekniikkansa. Hän oli opiskelijana Pariisin konservatoriossa; hän sai opetusta Jean Langlais’lta ja Olivier Messiaenilta. Yvonne Loriod kantaesitti hänen pianosonaattinsa, ja myös Boulez esitti joitain hänen teoksiaan kapellimestarina. Sävellystyönsä ohessa Barraqué kirjoitti muun muassa kirjan Debussystä. Heikko terveys vaivasi häntä vuonna 1964 sattuneen auto-onnettomuuden jälkeen. Lisäksi tulipalo hänen kotonaan tuhosi joitain hänen käsikirjoituksiaan. Säveltäjästä tuli Ordre National du Mériten "Chevalier" kesäkuussa 1973. Ainola
Jean Sibelius kuoli Ainolassa 20. syyskuuta vuonna 1957, ja hänet on haudattu talon puutarhaan. Jean Béliveau
Canadiens nimitti Béliveaun heti peliuran päätyttyä seuran hallintoasioista vastaavaksi varajohtajaksi. Hän jäi tehtävästä eläkkeelle 62-vuotissyntymäpäivänään vuonna 1993. Béliveau toimi Canadiensissa markkinoinnissa, ja hän oli useiden joukkueenjohtajien ja general managereitten äänitorvena. Canadiens voitti Béliveaun hallintouran aikana seitsemän Stanley Cupia, ja Béliveau sai näistäkin nimensä pokaaliin. Hän voitti siis Stanley Cup -mestaruuden yhteensä 17 kertaa. Eläköitymisen jälkeen 1994 Béliveau julkaisi omaelämäkerran "My Life In Hockey". Jacques Hébert
Jacques-René Hébert (15. marraskuuta 1757 – 24. maaliskuuta 1794) oli lehtimies ja vallankumousjohtaja Ranskan suuren vallankumouksen aikana. Hébert kuului radikaaleimpiin ja vaikutusvaltaisimpiin vallankumouksellisiin. Hän vastusti erityisen kiihkeästi kristinuskoa ja kuningasvaltaa. Hébertista tuli sanskulottien johtohahmo, ja hän painosti jakobiineja ottamaan käyttöön äärimmäiset voimakeinot. Hébertin kannattajista käytettiin nimeä hébertistit. Philippe Pétain
Huhtikuussa 1945 Pétain palasi Sveitsistä Ranskaan oikeudenkäyntiin, jossa häntä syytettiin yhteistoiminnasta saksalaisten kanssa, havaittiin syylliseksi ja tuomittiin kuolemaan. Charles de Gaulle muunsi tuomion elinkautiseksi vankeusrangaistukseksi 17. elokuuta 1945 hänen korkean ikänsä vuoksi. Pétain kuoli Île d'Yeun saaren vankilassa Bretagnen rannikon edustalla 1951. Jean Coulon de Thévenot
Jean Félicité Coulon syntyi Pariisissa 1754. Isänsä sukunimen lisäksi hän otti käyttöön äidiltään nimen Thévenot, ja nimeksi tuli "Coulon de Thévenot". Coulon kiinnostui jo nuorena pikakirjoituksesta, ja tutkittuaan Tiron merkeistä kirjoitettuja ranskalaisia teoksia hän laati vuoden 1774 paikkeilla 5000 sanalyhennettä sisältäneen sanaston.
Pari vuotta myöhemmin hän laati tavukirjoitusjärjestelmän, ja alkoi järjestää pikakirjoituskursseja ja myydä opetusvihkosia. Jean Hyppolite
Jean Hyppolite (1907 Jonzac - 1968 Pariisi) oli ranskalainen filosofi ja Hegel-tutkija, joka tunnettiin Hegelin ja muiden saksalaisten filosofien puolestapuhujana. Hänen vaikutuspiiriinsä kuuluvat mm. Michel Foucault, Jacques Derrida, Gérard Granel, Etienne Balibar ja Gilles Deleuze. Raymond Queneau
Raymond Queneau syntyi Le Havressa lyhyttavarakauppiasperheeseen. Hän opiskeli Sorbonnen yliopistossa filosofiaa. Hän osallistui surrealistien toimintaan, mutta erosi ryhmästä jouduttuaan erimielisyyksiin André Bretonin kanssa vuonna 1929. Hän työskenteli Gallimard-kustannusyhtiössä ja toimitti "La Pléiade"-teossarjaa. Hän osallistui patafyysikkojen toimintaan satraappina. Vuonna 1960 hän perusti yhdessä matemaatikko François Le Lionnais’n kanssa OuLiPon. Lyhenne tulee sanoista "Ouvroir de littérature potentielle" eli kokeellisen tai potentiaalisen kirjallisuuden työpaja. Jean Giraud
Jean Giraud (8. toukokuuta 1938 Nogent-sur-Marne, Ranska – 10. maaliskuuta 2012) oli ranskalainen sarjakuvantekijä. Science fiction -sarjakuvia tehdessään hän käytti nimimerkkiä Mœbius. Hän käytti myös taiteilijanimeä Gir. Jean-Philippe Rameau
Jean-Philippe Rameau (25. syyskuuta 1683 Dijon – 12. syyskuuta 1764 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä ja musiikinteoreetikko. Myös hänen isänsä oli muusikko. Rameau opiskeli aluksi lakia mutta kiinnostui sittemmin musiikista. 17-vuotiaana Rameau matkusti Italiaan soittamaan eri soittimia ansaitakseen elantonsa. Rameau ei pitänyt italialaisesta säveltaiteesta ja siksi poikkesi monesta muusta senaikaisesta säveltäjästä. Italiasta palattuaan hän toimi urkurina ja pääsi kuuluisan urkurin Louis Marchandin oppilaaksi. Rameau sävelsi muun muassa oopperoita ja muuta näyttämömusiikkia, soitinmusiikkia, kantaatteja ja motetteja. Hänen tunnetuimpiin oopperoihinsa kuuluu "Hippolyte et Aricie". Henri Rousseau
Henri Julien Félix Rousseau (21. toukokuuta 1844 Laval, Mayenne – 2. syyskuuta 1910 Pariisi) oli ranskalainen itseoppinut naivistinen taiteilija. Kuuluisat avantgarde-taiteilijat, kuten Gauguin ja Picasso huomasivat hänen maalauksensa hänen taiteilijauransa viimeisessä vaiheessa, kun hän maalasi päätoimisesti. Hänet tunnetaan myös nimillä "Le Douanier" () tai "Tullimies Rousseau" päivätyönsä mukaan. Victoriaville
Jääkiekon Stanley Cupin kymmenen kertaa Montreal Canadiensin joukkueessa voittanut Jean Béliveau (31. elokuuta 1931 – 2. joulukuuta 2014) varttui Victoriavillessä muutettuaan sinne lapsena Trois-Rivièresistä. Jean Béliveau
Béliveaun ainoa jatkoaikamaali pudotuspeleissä tuli kauden 1968–1969 pudotuspeleissä, kun hänen osumallaan Canadiens kaatoi Boston Bruinsin välieräsarjan toisen ottelun toisessa jatkoerässä. Loppuottelusarjassa Canadiens kukisti St. Louis Bluesin, ja Béliveau sai yhdeksännen Stanley Cupinsa. Kauden jälkeen hänet valittiin neljännen kerran NHL:n kakkostähdistökentälliseen ja yhteensä kymmenennen kerran NHL:n tähdistökentällisiin. Kaudella 1969–1970 Béliveausta tuli ensimmäisen Canadiens-pelaaja, joka on edustanut seuraa tuhannessa runkosarjaottelussa. Hänen tuhannes ottelunsa käytiin 28. lokakuuta North Starsia vastaan. Jean Chevrier
Jean Chevrier (25. huhtikuuta 1915 Pariisi – 13. joulukuuta 1975 Pariisi) oli ranskalainen näyttelijä. Hän esiintyi 50:ssä elokuvassa vuosina 1936–1972. Niiden joukossa ovat "Je l'ai été trois fois" (1952), "Les dents longues" (1952), "Horizons sans fin" (1953) ja "Napoleon" (1955). Chevrier oli naimisissa näyttelijä Marie Bellin kanssa. Philippe Pétain
Marsalkka Henri Philippe Benoni Omer Joseph Pétain (24. huhtikuuta 1856 – 23. heinäkuuta 1951), yleisesti tunnettu nimillä Philippe Pétain tai Marsalkka Pétain oli ranskalainen ensimmäisen maailmansodan kenraali ja sotasankari. Toisen maailmansodan aikana hän oli 1940–1944 Vichyn Ranskan valtionpäämies, mikä leimasi hänet maanpetturiksi ja johti kuolemantuomioon. Charles de Gaulle kuitenkin muutti tuomion elinkautiseksi vankeusrangaistukseksi ja Pétain kuoli Île d'Yeun vankilasaarella 1951. Jean Toulout
Jean Toulout (28. syyskuuta 1887 Pariisi – 23. lokakuuta 1962 Pariisi) oli ranskalainen näyttelijä. Hän esiintyi yli sadassa elokuvassa 1910–1950-luvuilla. Claude Adrien Helvétius
Claude Adrien Helvétius (26. helmikuuta 1715 Pariisi – 26. joulukuuta 1771 Pariisi) oli ranskalainen filosofi ja intellektuelli. Filosofialtaan hän edusti utilitarismia, ja uskonnolliselta ajattelultaan ateismia, minkä vuoksi hänen teoksiaan kiellettiin ja poltettiin. Hän kirjoitti myös runoutta. Jean Delay
Jean Delay (14. marraskuuta 1907 Bayonne, Ranska – 29. toukokuuta 1987 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen psykiatri, neurologi ja tietokirjailija sekä Ranskan akatemian jäsen. Jean Béliveau
Béliveau siirtyi 15-vuotiaana Victoriaville Panthers -nimiseen juniorijoukkueeseen. Hän teki kaudeksi 1949–1950 sopimuksen juniorijoukkue Quebec Citadellesin kanssa. Hän pelasi Citadellesissa kaksi kautta. Kauden 1950–1951 aikana Béliveau pelasi myös ensimmäisen NHL-pelinsä Montreal Canadiensissa. Hän teki Canadiensin kanssa kahden ottelun mittaisen amatöörisopimuksen. Jälkimmäisessä ottelussa hän teki myös uransa ensimmäisen NHL-maalinsa. Jean Tinguely
Jean Tinguely (1925–1991) oli sveitsiläinen kuvanveistäjä, joka teki abstrakteja dadaistis-surrealistisia koneveistoksia. Hän oli kineettisen taiteen huomattavimpia taiteilijoita. Jean Cocteau
Jean Maurice Eugène Clément Cocteau (5. heinäkuuta 1889 – 11. lokakuuta 1963) oli ranskalainen surrealistinen runoilija, kirjailija, muotoilija ja filmintekijä. Hänellä on monipuolinen ja laaja tuotanto, jossa aiheita on käsitelty uudella tavalla. Jean Béliveau
Béliveaun maine taitavana mutta kovaotteisena pelaajana kehittyi edelleen kaudella 1956–1957, sillä hän sai toistamiseen eniten jäähyminuuttieja Canadiensista. Pelityyli sopi Béliveaulle, sillä hän oli aikansa suurikokoisimpia NHL-pelaajia. Canadiens hallitsi 1950-luvun loppua, sillä joukkue voitti Stanley Cupin viisi kertaa peräkkäin. Béliveau sai kevään 1956 mestaruuden jatkoksi Stanley Cup -mestaruuden vuosina 1957, 1958, 1959 ja 1960. Béliveau ylitti kaudella 1958–1959 ensimmäisen kerran urallaan 90 tehopisteen rajan, kun hän teki runkosarjassa 64 ottelussa pisteet 45+46. 91 pistettä jäi myös Béliveaun uran piste-ennätykseksi; lähimmäksi hän pääsi kaudella 1960–1961 tehtyään 90 pistettä. Béliveau valittiin keväällä 1957, 1959, 1960 ja 1961 NHL:n ykköstähdistökentällisen keskushyökkääjäksi. Keväällä 1958 hän pääsi vain kakkoskentälliseen. Jean Ferrat
Jean Ferrat, oik. Jean Tenenbaum (20. joulukuuta 1930 Vaucresson, Hauts-de-Seine, Ranska – 13. maaliskuuta 2010 Aubenas, Ranska) oli ranskalainen sanoittaja, muusikko ja laulaja. Jean-Baptiste Kléber
Jean-Baptiste Kléber (9. maaliskuuta 1753 Strasbourg, Ranska – 14. kesäkuuta 1800 Kairo, Egypti) oli ranskalainen Ranskan vallankumoussotien aikainen kenraali. Hän saavutti menestystä vallankumousarmeijan kenraalina vuosina 1794–1796 ja seurasi Napoleonia Egyptiin vuonna 1798. Vuonna 1799 hänestä tuli Egyptin armeijan ylipäällikkö. Seuraavana vuonna syyrialainen opiskelija Suleiman al-Halabi murhasi hänet. Claude Le Jeune
Claude Le Jeune (1528–1602) oli ranskalainen renessanssiajan kuorosäveltäjä. Hän kuului "musicue mesuréen" joka antiikin esikuvia seuraten yritti sopeuttaa latinalaiset runomitat soinnilliseen asuun. Le Jeune oli "musicue musuréen" paras jäsen. Hänen sarjateoksissaan, esimerkiksi "Kevät", soveltamaansa tyyliä on kuvailtu "maalailevaksi". Le Jeune sävelsi myös muun muassa psalttarin useampaan otteeseen sekä Baffin antiikkirunomitallisia lauluja. Hän saattoi lisätä polyfoniseen sävellykseen ylimääräisen äänen. Georges Clemenceau
Georges Benjamin Eugène Clemenceau [kləmãsõ´] (lempinimi "Le Tigre", ”Tiikeri”; 28. syyskuuta 1841 Mouilleron-en-Pareds, Vendée – 24. marraskuuta 1929 Pariisi) oli ranskalainen journalisti ja valtiomies. Hän oli yksi Ranskan kolmannen tasavallan merkittävimpiä poliittisia vaikuttajia ja toimi kahdesti Ranskan pääministerinä vuosina 1906–1909 ja 1917–1920. Clemenceaulla oli keskeinen rooli ensimmäisen maailmansodan jälkeisten rauhanjärjestelyjen muotoilussa ja hän vaati erittäin ankaria rauhanehtoja Saksalle. Jean Victor Marie Moreau
Moreau palasi Eurooppaan vuonna 1813, kun Venäjän keisari Aleksanteri I ja liittoutuneiden puolelle siirtynyt marsalkka Jean-Baptiste Bernadotte kutsuivat hänet osallistumaan sotaan Napoleonin kukistamiseksi. Moreau saapui heinäkuussa Ruotsiin ja elokuussa Prahaan, missä hän siirtyi liittoutuneiden yhteiseen esikuntaan. Hän haavoittui kuolettavasti Dresdenin taistelussa 26.–27. elokuuta, kun hänen keskustellessaan tsaarin kanssa hevosen läpi sinkoutunut kanuunankuula murskasi hänen molemmat jalkansa, jotka jouduttiin amputoimaan polvien kohdalta. Moreau kuoli pari viikkoa myöhemmin Böömin Launissa (nyk. Louny Tšekissä). Hänet haudattiin Aleksanteri I:n määräyksestä Pietarin katoliseen kirkkoon. Kuningas Ludvig XVIII ylensi Moreaun postuumisti Ranskan marsalkaksi. Jean Sibelius
Sibeliuksen kuoleman jälkeen julkaistiin surupostimerkki 8. joulukuuta 1957. Sen arvo oli 30 markkaa ja painos 2 000 000. Kaikkiaan Suomessa on julkaistu seuraavat Sibelius-aiheiset postimerkit: Jean Guillou
Jean Victor Arthur Guillou (18. huhtikuuta 1930 Angers, Ranska – 26. tammikuuta 2019) oli ranskalainen säveltäjä, urkuri, pianisti ja musiikkipedagogi, joka toimi yli viisi vuosikymmentä Pariisin Saint-Eustachen kirkon urkurina. Hänet tunnetaan taitavana improvisoijana ja värikkäänä tulkitsijana, mutta hän konsertoi myös pianolla. Hän on perehtynyt myös urkujen toiminnan teoriaan ja urkujenrakentamisen konsultointiin. Jean-Claude Brialy
Jean-Claude Brialy (30. maaliskuuta 1933, Aumale, (nyk. Sour El-Ghozlane), Algeria – 30. toukokuuta 2007, Pariisi, Ranska ) oli ranskalainen näyttelijä, ohjaaja ja julkisuuden henkilö, joka loi uransa elokuvan parissa. Hänestä tuli tähti 1950-luvun lopulla, jolloin hän oli Ranskan uuden aallon elokuvan ahkerimpia näyttelijöitä. Uuden aallon ohjaajista hänen työtovereitaan olivat Claude Chabrol, Éric Rohmer, Jean-Luc Godard, Louis Malle, François Truffaut, Agnès Varda ja Jacques Rozier. Hän filmasi myös Roger Vadimin, Claude Lelouch'n ja Luis Buñuelin kanssa. Brialy ohjasi itsekin useita elokuvia, joista muistetaan muun muassa "Églantine" (1971). Louis Blanc
Jean Joseph Charles Louis Blanc (29. lokakuuta 1811 Madrid, Espanja – 6. joulukuuta 1882 Cannes) oli ranskalainen sosialistinen poliitikko ja historioitsija. Blanc on luettu niin sanottuihin utopistisiin sosialisteihin. Hänet tunnetaan parhaiten näkemyksestään, jonka mukaan valtion tulee vastata tuotannosta ja poistaa taloudellinen kilpailu sekä työttömyys perustamalla erityisiä työpajoja. Blanc kuului vuoden 1848 helmikuun vallankumouksen jälkeen Ranskan väliaikaiseen hallitukseen, mutta tuolloin perustetut kansallistyöhuoneet eivät tosiasiassa vastanneet hänen näkemyksiään. François-Jean de Chastellux
Markiisi François-Jean de Beauvoir de Chastellux (5. toukokuuta 1734 Pariisi – 24. lokakuuta 1788 Pariisi) oli ranskalainen kirjailija ja Ranskan akatemian jäsen. Jean Sibelius
Sibelius kuoli aivoverenvuotoon Ainolassa 20. syyskuuta 1957 ollessaan 91-vuotias.
Sibeliuksen kuoleman vuoksi Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokous vietti hiljaisen hetken. Puheenjohtaja Sir Leslie Munro lausui muistosanat: ”Sibelius kuului koko maailmalle. Musiikillaan hän rikastutti koko ihmissuvun elämää.” Sibelius haudattiin Suomen valtion kustannuksella Ainolan puutarhaan. Moulinsin mestari
Moulinsin mestari (ransk. "Maître de Moulins") oli 1400-luvun jälkipuoliskolla toiminut taidemaalari ja flaamilaisten oppien seuraajista viimeinen suuri mestari. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat "Kristuksen syntymä" (1480) ja "Moulinsin triptyykki" (1498–1500), joista jälkimmäisen mukaan hänet on nimetty. Moulinsin mestariksi on arveltu etenkin flaamilaistaustaista Jean Heytä, mutta myös Kaarle VII:n ja Itävallan Margareeta Itävaltalaisen hovimaalaria Jean Perréalia, tai Jan Provoostia. Jacques Cathelineau
Cathelineau oli vaatimattomista oloista lähtöisin ollut kulkukauppias ja kirkkoväärti, joka vastusti Bourbonin suvun syrjäyttämistä Ranskan valtaistuimelta sekä katolisen kirkon asemaan vallankumouksen aikana kohdistettuja hyökkäyksiä. Hän ryhtyi maaliskuussa 1793 johtamaan kotipaikkakuntansa talonpoikia, jotka nousivat kapinaan vastustaakseen kansalliskonventin määräämiä laajamittaisia sotaväenottoja. Hän onnistui lyömään kansalliskaartilaiset Jallais’ssa ja valtaamaan Chemillén sekä yhdessä Jean-Nicolas Stofflet’n kanssa Cholet’n, mikä nostatti laajan kapinaliikkeen Vendéen maaseudulla. Cathelineaun talonpoikaisarmeija yhdisti voimansa ylhäissukuisten rojalistien johtaman katolilaisen ja kuninkaallisen armeijan kanssa. Cathelineu tarjoutui palvelemaan itseään kokeneempien aatelisten upseerien Charles de Bonchampsin ja Maurice d’Elbéen alaisuudessa, mutta hänet otettiin kuitenkin kapina-armeijan esikuntaan ja nimettiin sen ensimmäiseksi ylikomentajaksi ("généralissime"). Cathelineau kärsi tappion Fontenay-le-Comtessa, mutta onnistui valtaamaan Saumurin 9. kesäkuuta 1793. Hän haavoittui kuolettavasti Nantesiin kohdistuneen hyökkäyksen yhteydessä 29. kesäkuuta. Hänet vietiin Saint-Florentiin, jossa hän kuoli haavoihinsa pari viikkoa myöhemmin. Jean Lhéritier
Jean Lhéritier (n. 1480 – 1551 tai myöhemmin) oli ranskalainen renessanssisäveltäjä. Hän opiskeli Josquin Desprez’n johdolla ja työskenteli pitkään Italian eri kaupungeissa. Hänet tunnetaan pääasiassa moteteistaan.