Milloin katastrofismi teoria kehitettiin?
Katastrofismi
Katastrofismin johtava tieteellinen puolestapuhuja 1800-luvun alussa oli ranskalainen anatomi ja paleonto­logi Georges Cuvier. Hänen motiivina oli selittää sukupuutot ja eri aikakausien eläimistön erilaisuus, jonka hän ja muut olivat havainneet fossiiliaineistossa. Hän tosin esitti, että viimeisimmän suuren sukupuuttoaallon Euraasiassa aiheuttanut katastrofi olisi saattanut olla alavien alueiden peittyminen meren alle, mutta hän ei viitannut Raamatun kertomukseen Nooan aikaisesta veden­paisumuksesta.
Hän ei myöskään esittänyt jumalallista luomista selityksenä sille, miten uudet lajit olivat ilmaantuneet suku­puuttojen jälkeen. Valistusajan aatteiden ja Ranskan vallankumouksen vaikutuksesta Cuvier välttikin kokonaan uskonnollista ja meta­fyysistä spekulointia tieteellisissä kirjoituksissaan. Cuvierin käsityksen mukaan lisäksi stratigrafinen aineisto osoitti, että tällaisia mullistuksia oli ollut useita, ja hän piti niitä toistuvina luonnon­ilmiöinä, joita on esiintynyt pitkien vakaiden jaksojen välillä Maan elämän historian aikana. Tästä hän päätyi käsitykseen, että Maa oli useita miljoonia vuosia vanha. Katastrofismi
Katastrofismi on varsinkin aikaisemmin usein liittynyt uskonnollisiin käsityksiin ja kreationismiin, mutta 1800-luvun alussa ranskalainen tutkija Georges Cuvier kannatti tällaista teoriaa puhtaasti tieteellisin perustein, viittamatta uskonnollisiin oppeihin tai Raamattuun. Hänen mukaansa suuria mullistuksia oli tapahtunut useita kertoja, jolloin siltä alueelta, johon ne vaikuttivat, olivat kaikki kasvit ja eläimet kuolleet, minkä jälkeen muut lajit olivat levinneet alueelle muualta. Tämän vuoksi hänen mukaansa maapallon eri alueiden fossiiliaineistossa havaittiin lajiston joskus äkillisesti muuttuneen.
Konfliktiteoria
Gumplowicz kuvaa teoksessaan "Grundriss der Soziologie" (Sosiologian ääriviivat, 1884), kuinka kulttuurien ja etnisten ryhmien väliset konfliktit ovat muokanneet yhteiskuntaa. Gumplowicz teorisoi, että suuret ja kompleksiset yhteiskunnat kehittyivät sodasta ja valloituksista. Valtiot kehittyvät, kun yksi ryhmä pyrkii hallitsemaan toista; näin syntyy jaottelu herroihin ja orjiin. Lopulta kehittyy kompleksinen kastijärjestelmä. Horowitz on kuvannut Gumplowicziä yhdeksi konfliktiteorian perustajista. Alkuräjähdys
Jonkin aikaa molemmilla teorioilla oli yhtäläinen tuki, mutta lopulta havainnot suosivat alkuräjähdystä. Kosmisen taustasäteilyn löytyminen vuonna 1964 
takasi alkuräjähdyksen aseman parhaana teoriana kaikkeuden alkuperästä ja kehityksestä. Fallibilismi
Teoksessaan "Arvauksia ja kumoamisia – tieteellisen tiedon kasvu" (1963) Peircen evolutiivista epistemologiaa vastaavalla tavalla Popper esitti fallibilismin teemaksi sen, että tiede oppii virheistään ja että oppiessamme tiedoistamme korjatessamme niitä tietomme kasvaa, vaikka emme koskaan voikaan olla aivan varmoja siitä että olemme lopullisesti oikeassa. Skeptismi
Maltillisen globaalin skeptisismin perintö elää nykyisin niin kutsutussa fallibilismissa, jonka mukaan käsityksemme saattavat olla virheellisiä mutta voimme päästä tästä perille. Fallibilismin ensimmäinen kehittäjä oli Charles S. Peirce. Itsevaltius
Englantilainen filosofi Thomas Hobbes (1588–1679) laati Englannin sisällissodan aikana 1600-luvulla merkittävän teorian itsevaltiudesta. Hän kirjoitti, että ihmisen kaikki toiminnot johtuvat egoismista ja siksi kansan kannattaa luovuttaa kaikki valta yhdelle henkilölle, joka vastaavasti takaa lain ja järjestyksen. Yhdessä kohdassa hänen teoriansa eroaa melkein kaikista muista itsevaltiutta puoltavista teorioista: hän ei pitänyt vallanperimystä välttämättömänä ja näin ollen hyväksyi myös esim. Oliver Cromwellin vallankäytön. Tony Cliff
1940-luvun lopulla hän kehitti teorian, jonka mukaan Neuvostoliitto ei ollut työväenvaltio vaan eräänlainen byrokraattinen valtiokapitalismi. Teoria on leimannut vahvasti suuntausta, johon hän kuului siitä lähtien seuraavat viisi vuosikymmentä. Vaikka Cliff erottuikin teoreettisesti "ortodoksisesta trotskilaisuudesta" sen jälkeen, kun hänet oli erotettu Neljännestä Internationaalista 1950-luvulla, hän piti itseään aina trotskilaisena. Johdatus evoluutioon
Uuden ajan aatehistoriassa on tapana puhua kahdesta suuresta vallankumouksesta. Ensimmäinen vallankumous oli maakeskisen todellisuuskäsityksen sortuminen. Tähtitieteilijä Kopernikuksen mukaan tätä ensimmäistä vallankumousta, joka tapahtui noin neljäsataa vuotta sitten, kutsutaan kopernikaaniseksi vallankumoukseksi. Toinen mullistus alkoi, kun Darwin osoitti, että ihmiskuntakin on osa luontoa eikä siitä erillinen ilmiö. Alkuräjähdys
Alkuräjähdysteorian kehitys perustuu sekä maailmankaikkeuden kokeellisiin havaintoihin että teoreettisiin tarkasteluihin. Vesto Slipher mittasi ensimmäisen kerran vuonna 1912 'spiraalitähtisumun' punasiirtymän ja havaitsi pian miltei kaikkien vastaavien kohteiden etääntyvän Maasta. Hän ei kuitenkaan ymmärtänyt havaintonsa kosmologista merkitystä. Samaan aikaan käytiin kiihkeää väittelyä siitä, olivatko nämä 'spiraalitähtisumut' itse asiassa Linnunratamme ulkopuolisia saarekkeita (). Nykytietämyksen mukaan nämä kohteet ovatkin kierteisgalakseja eivätkä tähtisumuja. Valtiokapitalismi
Myöhemmin ajatus valtiokapitalismista muodostui lähinnä aatepoliittiseksi kritiikiksi, millä trotskilaiset, anarkistit, mutta myös läntiset liberaalit kritisoivat Neuvostoliiton vuosien 1931–1932 järjestämää Ukrainan nälänhätää maatalouden pakkokollektivisoinnin aikaan saamiseksi. Liberaaleille, kuten Richard Coudenhove-Kalergille Neuvostoliiton teollistaminen oli uhka Länsi-Euroopan vapaudelle, kun taas marxilaisille se tarjosi mahdollisuuden osoittaa, että stalinistinen sosialismi onkin äärimmäistä valtiojohtoista kapitalismia. Aurinkokeskinen maailmankuva
Aurinkokeskisen teorian yleistyminen alkoi vasta 1500-luvulla Nikolaus Kopernikuksen esittämänä versiona. Kopernikus oli puolalainen tutkija, joka ensimmäisenä esitti mullistavan ajatuksen, jonka mukaan planeetat, Maa niiden mukana, kiertävät Aurinkoa. Lopullisen hyväksynnän teoria saavutti Galileo Galilein, Tyko Brahen, Johannes Keplerin ja Isaac Newtonin vaikutuksesta, ainakin eurooppalaisen tieteen piirissä. Galilei teki teorian tunnetuksi. Brahen havainnot planeettojen liikkeistä ja Keplerin työ tämän havaintoaineiston kanssa olivat ristiriidassa maakeskisen mallin kanssa, ja Newtonin painovoimalaki tarjosi mallille selkeän ja yksinkertaisen teoreettisen selityksen, joka lisäksi tuotti erittäin tarkkoja ennusteita. Kopernikuksesta alkanutta todellisuuskäsityksen muutosta kutsutaan usein kopernikaaniseksi vallankumoukseksi. Katastrofismi
Siitä lähtien käyty kiistaa siitä, johtuiko dino­saurusten sukupuutto ja muut joukko­suku­puutot
asteroidien törmäyksestä, samaan aikaan esiintyneestä laajasta tuli­vuori­toiminnasta, jostakin muusta ilmiöstä vai näiden yhteisvaikutuksesta. Useimmat ehdotetut syyt ovat luonteeltaan äkillisiä mullistuksia. Luomistiede
Se alkoi 1960-luvulla Yhdysvalloissa olevan kristillisen fundamentalismin liikkeen ponnistuksena todistaa Raamatun virheettömyys ja tehdä tyhjiksi Evoluution tieteelliset todisteet. Se on sittemmin kasvattanut huomattavan uskonnollisen kannattajajoukon Yhdysvalloissa ja levinnyt muihin maihin. Luomistieteen pääajatukset ovat: usko "luomiseen tyhjästä" (); vakaumus siitä, että Maa luotiin viimeisen 6 000–10 000 vuoden aikana; usko, että ihmiset ja muut Maapallolla olevat elämänmuodot luotiin erillisiin muuttumattomiin "baraminologisiin" "perusryhmiin"; ja ajatus, että geologisista kerrostumista löytyvät fossiilit hautautuivat koko Maapallon täysin peittävän mullistavan tulvan aikana. Tämän seurauksena, luomistiede haastaa myös yleisesti hyväksytyt Maan ja maailmankaikkeuden ikää ja alkuperää koskevat geologian ja astrofysiikan teoriat, jotka kreationistit ovat myöntäneet olevan ristiriidassa Ensimmäsen Mooseksen kirjan kanssa. Luomistiedettä tukevat kutsuvat evoluutioteoriaa usein "darwinismiksi" tai "darwinistiseksi evoluutioksi". Filosofia
Uudella ajalla filosofit käänsivät filosofian huomion ennen kaikkea tietoteoreettisiin kysymyksiin. Keskeinen ongelma oli, mihin luonnontieteellinen tutkimus ja tieto perustuivat. Francis Bacon ja René Descartes panivat alulle ajan merkittävimmät filosofiset suuntaukset, empirismin ja rationalismin. Empirismiä kehittivät etenkin brittiläiset John Locke, George Berkeley ja David Hume. 1700-luvulla empirismi siirtyi myös Ranskaan ja kehittyi siellä sensualismiksi ja materialismiksi. Euroopan mannermaalla rationalistiset ajattelijat puolestaan rakensivat 1600-luvun vaikutusvaltaisimmat metafyysiset järjestelmät. Descartesin mukaan nimetyn kartesiolaisuuden lisäksi ajan rationalistista ajattelua edustivat muun muassa Baruch Spinoza ja Gottfried Leibniz. Thomas Hobbes oli merkittävä poliittisen filosofian kehittäjä. Max Weber
Weberin laajimmin tunnettu teos, "Protestanttinen etiikka ja kapitalismin henki", julkaistiin vuonna 1904 (suom. 1980). Siinä hän esitti, että kapitalismin syntyyn vaikutti kalvinismin ennaltamääräämisoppi, jonka mukaan taivaaseen pääsyyn ei voinut itse vaikuttaa. Kalvinistit tarvitsivat varmuuden pelastumisestaan, joten he ajattelivat, että maallinen menestys oli osoitus kuulumisesta pelastuvien joukkoon. Tämä Weberin mukaan osaltaan synnytti taloudellisen järjestelmän, joka myöhemmin jatkoi olemassaoloa uskontoon perustuneesta synnystään riippumatta. Weber ei tarkoittanut, että kalvinismi olisi ollut välttämätön kapitalismin syntymiselle, vaan sanoi, että kapitalismi olisi ilman kalvinismia syntynyt jossain muussa muodossa. Kreationismin historia
Kreationismilla tarkoitetaan yleensä niin sanottua tieteellistä kreationismia, joka syntyi vastavetona Charles Darwinin 1860-luvulla esittämälle evoluutioteorialle. Kreationismin historiaa luonnehtiikin väittely evolutionististen tahojen kanssa. Mutta myös eri kreationistiorganisaatiolla on mielipide-eroja. Nämä koskevat lähinnä tieteellisiä, ei Raamattuun liittyviä kysymyksiä. Erityisen vahva kreationismin asema on Yhdysvalloissa, jossa kouluissa ei saa opettaa uskontoa ja evoluutioteorian vastustus on muutenkin laajempaa kuin Euroopassa. Yhdysvalloissa kreationistit ovat yrittäneet saada kreationismin tai evoluutiolle vaihtoehtoisen älykkään suunnittelun teorian opetuksen kouluihin, mutta eivät ole yrityksessään onnistuneet.. Nykyään kreationismi on enenevässä määrin vanhaa maata kannattavaa uuskreationismia, lähinnä oppia älykkäästä suunnittelua. Suomeen kreationismi rantautui 1980-luvun alussa. Suomessa kreationismia levittävät lähinnä muutamat vapaakirkolliset tahot. 2000-luvulla on ollut merkkejä kreationismin ja älykkään suunnittelun liikkeen laajemmasta aktivoitumisesta myös Euroopassa. Positivismi
Positivismi on varsinaisesti 1800-luvulla syntynyt filosofinen suuntaus, jonka mukaan todellista tietoa on vain tieteellinen tieto, jollaista voidaan synnyttää ainoastaan päätymällä positiiviseen lopputulokseen tieteellisten teorioiden pätevyydestä tiukkaa tieteellistä menetelmää hyödyntämällä. Tämän vuoksi positivismi pyrki rajoittumaan välittömiin havaintoihin, tehden mahdollisimman vähän käsitteellisiä oletuksia. Kolminaisuusoppi
Kolminaisuusoppi dogmina syntyi tarpeesta määritellä käsitteellisesti ja analyyttisesti kristillisiä totuuksia kristinuskon levitessä hellenistiseen ja roomalaiseen maailmaan. Ensimmäisenä käsitettä ”kolminaisuus” käytti Tertullianus 200-luvulla. Nutritionismi
Nutritionismi on ajattelutapa, jossa ruoka pelkistetään ravintoaineidensa summaksi. Termiä käytetään yleensä vähättelevässä tarkoituksessa. Ravitsemuskirjailija Michael Pollanin mukaan termi esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 2002 australialaisen tieteensosiologi Gyorgy Scrinisin esseessä, jossa tämä tarkasteli kriittisesti voin ja margariinin ympärillä käytyä keskustelua. Ydinonnettomuus
Ydinvoiman historiassa onnettomuuksia on siis tapahtunut useammin kuin nykyisten riskianalyysien mukaan pitäisi. Mutta vakavaa onnettomuutta ei ole koskaan tapahtunut sellaisella reaktorilla, jolle olisi tehty kunnollinen todennäköisyysperusteinen riskianalyysi. Three Mile Islandin ja Tšernobylin onnettomuuksien aikaan riskianalyysien menetelmiä oltiin vasta kehittämässä. Fukushiman riskianalyysi taas oli pahasti puutteellinen, ja siinä ei arvioitu ollenkaan tsunamin tai yleensäkään tulvan todennäköisyyttä. Kansainvälisen atomienergiajärjestön IAEA:n mukaan huolella tehty riskianalyysi olisikin paljastanut Fukushiman onnettomuusriskit etukäteen. Katastrofismi
Viimeksi kuluneiden 25 vuoden aikana tieteellisesti perusteltu katastrofismi on saanut laajan hyväksynnän muutamien kaukaisessa menneisyydessä sattuneiden tapahtumien osalta. Käsitysten muuttumisen pani osaltaan alulle Walter ja Luis Alvarezin vuonna 1980 julkaisema artikkeli. Sen mukaan noin 10 kilo­metrin läpi­mittainen asteroidi törmäsi Maahan noin 65 miljoonaa vuotta sitten, liitu­kauden lopussa. Tämän törmäyksen eli impaktin vaikutuksesta noin 70 % kaikista eliö­lajeista, muun muassa kaikki
dinosaurukset, tuhoutui, ja samalla syntyi liitu- ja paleogeenikautisten kerrostumien välinen selkeä raja­pinta. Yhtenä ehdokkaana tällöin syntyneeksi törmäyskraatteriksi on vuodesta 1980 lähtien pidetty Jukatanin niemimaalla Meksikossa sijaitsevaa 180 kilometrin läpi­mittaista Chicxulubin kraatteria. Eksistentialismi
Monilla kirjailijoilla, joita ei yleensä pidetä filosofeina, on ollut myös paljon vaikutusta eksistentialismin syntyyn ja kehitykseen. Heihin kuuluvat ennen kaikkea tšekkiläinen Franz Kafka ja venäläinen Fjodor Dostojevski. Kafka kuvasi usein surrealistisia ja vieraantuneita hahmoja, jotka pyristelevät toivottomuutta ja absurdiutta vastaan, tunnetuimpana teoksissaan "Muodonmuutos" (1915) ja "Oikeusjuttu" (1925). Dostojevskin "Kellariloukon" (1864) proosaosaa on sanottu "ensimmäiseksi eksistentialistiseksi romaaniksi". Se kertoo miehestä, joka ei onnistu sopeutumaan yhteiskuntaan ja on tyytymätön itselleen luomiinsa identiteetteihin. Monet Dostojevskin romaanit, kuten "Rikos ja rangaistus" (1866), sisältävät eksistentialismille keskeisiä teemoja, mutta kieltävät samalla eksistentialismin väitteet, kuten Nietzschen ajatukset yli-ihmisestä. "Rikoksessa ja rangaistuksessa" päähenkilö Raskolnikov kehittyy poispäin eksistentialistisista ajatuksista ja uskomuksista kohti perinteisempiä kristillisiä näkemyksiä. Dynamismi
Dynamismi on metafyysinen käsitys, jonka perusti Gottfried Leibniz 1600-luvulla. Dynamismi haluaa selittää kaikkeutta toimivien, pisteenkaltaisten voimien avulla. Niillä ei ole ulottuvaisuutta, mutta niihin liittyy kaukovaikutus. Dynamismin mukaan todellisuus koostuu yksinkertaisista perusosista, monadeista, ja perusosien ryhmistä, joilla on vain voimia. Perusosien välinen vuorovaikutus tapahtuu ilman kosketusta, liikkeen ennalta-asetetun harmonian mukaisesti, ja tuottaa kaikki kaikkeudessa tapahtuvat ilmiöt. Katastrofiteoria
Katastrofiteoria on äkillisiä muutoksia käsittelevä matemaattinen teoria.
Jokin järjestelmä voi vaihtaa äkkiä tilaansa, usein katastrofaalisesti.
Esimerkiksi, kun maankuoren laatat hankaavat toisiaan hyvin voimakkaasti, jännitys voi vapautua maanjäristyksenä. Katastrofiteoria kuvaa järjestelmiä matemaattisesti ja etsii raja-arvoja, joilla katastrofi tapahtuu. Esimerkiksi tietty lumen paksuus x saa lumen vyörymään.
Katastrofiteoria on systeemiteorian bifurkaatio­teorian haara ja geometrian singulariteettiteorian erikoistapaus. Ympäristötieteiden historia
Epikuroksen (342–271 eaa.) kehittämä atomismi valoi perustan sille ateistiselle filosofialle, joka oli merkittävä vaihtoehto yleisimmin hyväksytylle maailmankuvalle. Epikurolainen ajattelu säilyi pitkälti Lucretiuksen ansiosta, sillä tämä sisällytti sen teokseensa "Maailmankaikkeudesta". Lucretius seurasi Epikurosta kuvatessaan varhaisimpien eläimien syntyneen Maan spontaanin luomisen kaudella. Lucretius spekuloi kuitenkin, että aikaisemmin eläimet saattoivat syntyä suoraan maasta: Konstruktiivinen realismi
Konstruktiivinen realismi on tieteenfilosofinen suuntaus, jonka kehitti 1980-luvun loppupuolella Friedrich Wallner. Wallnerin mukaan perinteiset tiedettä koskevat näkemykset sen universaaliudesta, välttämättömyydestä ja ikuisesta pätevyydestä ovat kyseenalaisia, ja relativismi on vaikuttanut tuhoavan tieteen väitteet rationaalisuudesta. Konstruktiivisessa realismissa Wallner pyrki yhdistämään perinteisen näkemyksen tieteellisestä tiedosta relativismiin. Törmäysteoria
Törmäysteoria on matemaattinen malli, joka kuvaa kemiallisten reaktioiden tapahtumista ja reaktionopeuksia. Törmäysteorian matemaattiset mallit kehitti ensin Max Trautz vuonna 1916 ja William Lewis vuonna 1918. Törmäysteoriassa molekyylit ja atomit oletetaan koviksi kimmottomiksi palloiksi. Törmäysteorian mukaan reaktio tapahtuu, mikäli törmäävien molekyylien energia on riittävän suuri eli suurempi kuin reaktion aktivointienergia ja molekyylien suuntautuminen on oikea. Teorian mukaan reaktionopeus riippuu suotuisten törmäysten tiheydestä. Törmäysteoria soveltuu lähinnä kaasufaasissa tapahtuvien reaktioiden kinetiikan selittämiseen. Deathrock
Termi deathrock ilmestyi uudelleen käyttöön 15 vuotta myöhemmin vuonna 1979 ilmaisemaan Yhdysvaltojen länsirannikon punkyhtyeitä, jotka myöhemmin yhdistettiin deathrocksuuntaukseen ja todennäköisimmin joltain seuraavista lähteistä: Rozz Williamsilta, joka oli Christian Death -yhtyeen perustajajäsen, ilmaisemaan hänen yhtyeensä tyyliä. Tai vähemmän suosittu teoria: Nick Zeddin vuoden 1979 elokuvasta "They Eat Scum", jossa esiintyi fiktiivinen kannibalistinen "death rock" punkyhtye nimeltään "Suzy Putrid and the Mental Deficients". Satanismi
Filosofiassa satanismin synnylle loivat pohjaa 1500-luvulla muun muassa Niccolò Machiavelli ja Thomas Hobbes, joka pessimismissään uskoi ihmisluonnon johtavan kahlitsemattomana sotaan kaikki kaikkia vastaan. Charles Darwin loi 1800-luvulla evoluutioteorian, jossa hän kuvaili hyödyllisten piirteiden säilymistä ja heikkojen katoamista. Teorian pohjalta filosofi Herbert Spencer ja hänen seuraajansa William Graham Sumner loivat sosiaalidarvinismin käsitteen, jonka mukaan vahvat hallitsevat heikkoja yhteiskunnassa, mikä on myös luonnollista ja moraalisesti oikein. Sosiaalidarwinismin suosio johti eugeniikkaan, heikkojen piirteiden eliminoimiseen ihmiskunnassa. Fysiikan historia
Tieteellisen vallankumouksen katsotaan saaneen alkunsa Nikolaus Kopernikuksen julkaisemasta "De revolutionibus orbium coelestium" -teoksesta, jossa hän esitteli aurinkokunnan rakenteen ja ennen kaikkea korvasi maakeskisen maailmankuvan aurinkokeskisellä. Kopernikus oli tehnyt teosta hyvin pitkään ja esitellyt ideoitaan erillisinä teoksina jo aiemmin. Kopernikus kuoli samana vuonna kuin hänen pääteoksensa julkaistiin, mikä luultavasti pelasti Kopernikuksen katolisen kirkon tuomiolta. Hänen teostaan ei myöskään kielletty ennen kuin Galileo Galilei joutui kuultavaksi katolisen kirkon eteen. Katolisen kirkon opit olivat juurtuneet niin syvälle sen ajan tiedeyhteisöön, ettei Kopernikuksen väitteitä uskottu lainkaan. Vasta sata vuotta myöhemmin Kopernikuksen malli alkoi vakiintua. Aurinkokunnan malli kuitenkin eteni asteittain kohti aurinkokeskistä. James Hutton
Geologisissa tutkimuksissaan Hutton matkusteli laajasti kiviä tutkimassa ja luonnollisia ilmiöitä havainnoimassa. Hän alkoi kannattaa niin sanottua uniformitarianismin periaatetta. Hutton uskoi, että käynnissä olevat prosessit tuhoavat ja muokkaavat kiviä, mikä taas johdatti hänet uskomaan, että Maa oli miljoonia vuosia vanha. Huttonin teoria herätti myös vastustusta, sillä katastrofistit ajattelivat, että geologiset muutokset tapahtuvat luonnonkatastrofeissa, kuten tulivuoren purkauksissa ja tulvissa. Arvostelu
Kriittisellä teorialla tarkoitetaan sekä yhteiskunnallista teoriaa että kirjallisuuskritiikin teoriaa. Yhteiskuntatieteissä kriittisellä teorialla tarkoitetaan Frankfurtissa ensimmäisen maailmansodan jälkeen syntynyttä uusmarxilaista teoriasuuntausta. Suuntaus tunnetaan myös Frankfurtin koulukunnan nimellä. Kirjallisuuskritiikkiin sekä kirjallisuuden analyysiin ja ymmärtämiseen liittyvä kriittinen teoria ei hae radikaalia yhteiskunnallista muutosta tai edes yhteiskunnan analyysia vaan keskittyy tekstien ja tekstin kaltaisten ilmiöiden analysointiin. Se sai alkunsa kirjallisuudentutkijoiden parissa kirjallisuudentutkimuksen alueena 1960–1970-luvulla. Von Economon tauti
Von Economon tauti eli encephalitis lethargica eli unitauti on aivotulehduksen laji. Tauti vahingoittaa potilaan aivoja ja johtaa usein parkinsonismiin tai kuolemaan. Tautia kutsuttiin myös nimellä post-enkefaliittinen parkinsonismi. Sairauden kuvasi ensimmäisenä Constantin von Economo (1876–1931) vuonna 1917. Suuri unitautiepidemia riehui maailmassa vuosina 1915–1926. Greenwichin kuninkaallinen observatorio
Observatorioon kohdistui pommi-isku 15. helmikuuta 1894. Se oli toden­näköisesti ensimmäinen "kansainvälisen terrorismin" ilmentymä Britanniassa. Pommi räjähti vahingossa ollessaan vielä ranskalaisen 26-vuotiaan anarkistin Martial Bourdinin kädessä Greenwich Parkissa lähellä observatoriota. Bourdin kuoli 30 minuuttia myöhemmin. Ei tiedetä, miksi hän valitsi kohteekseen observatorion tai oliko se tarkoitettu räjähtämään muualla. Kirjailija Joseph Conrad kirjoitti tapauksen pohjalta romaanin "Anarkistit" (). Toinen teollinen vallankumous
Kolme aatetta, nationalismi, liberalismi ja sosialismi alkoivat 1800-luvulla saada laajoja kannattajajoukkoja ja synnyttivät seuraavalla vuosisadalla sotia. Romantiikan ajan ajattelulle nationalismi oli jonkinlaista uskonnollisuutta. Nationalismi kasvoi alistetuiksi itsensä tuntevien kansojen piirissä merkittäväksi voimaksi. Läheisessä vuorovaikutuksessa nationalismin kanssa oli liberalismi, joka vetosi erityisesti porvaristoon tukiessaan teollisen vallankumouksen ja vapaakaupan leviämistä. Liberalismin levittäjiä Saksassa ja pohjoismaissa olivat yliopistot, Venäjällä upseeristo, Ranskassa ja Englannissa lehdistö ja parlamentti, Yhdysvalloissa erilaiset kansalaisjärjestöt. Sosialismin teorian kiteyttivät Karl Marx ja Friedrich Engels vuonna 1848 julkaistussa Kommunistisessa manifestissa. Siitä alkoi työväenliikkeen järjestäytyminen. Vuonna 1871 Englannin hallitus laillisti ammattiliitot. Lakot kuitenkin saivat merkitystä vasta vuosisadan lopulla. Ateismin historia
Luonnontutkija Charles Darwin julkaisi vuonna 1859 evoluutioteoriansa. Kehitysopin avulla jumalan luomistyötä todistava ”suunnitelmallisuus” voitiin selittä satunnaisen muuntelun ja luonnonvalinnan periaatteiden avulla, vetoamatta yliluonnollisiin tekijöihin. Auguste Comten positivismi korosti tieteen tehtävää havaittavien ilmiöiden kuvaajana ilman uskontoa tai metafysiikkaa. Darvinismin menestys yhdistyneenä positivismiin johti 1800-luvun viimeisinä vuosikymmeninä uskontokriittisiin naturalismin ohjelmiin, kuten Ernst Haeckelin ja Wilhelm Ostwaldin monismi. Nikolaus Kopernikus
Kopernikus tunnetaan parhaiten esittämästään heliosentrisestä eli aurinkokeskisestä maailmankuvasta, jossa Maa kiertää Aurinkoa eikä päinvastoin. Planeettateoriansa hän julkaisi teoksissa "Commentariolus" (vuonna 1530) ja "De revolutionibus orbium coelestium" (Kopernikuksen kuolinvuonna 1543). Ajatus itsessään oli vanha ja se olikin alun perin esitetty jo antiikissa, ja teoksen käsikirjoituksesta löytyy suoria viitteitä Aristarkhokseen. On siis varmaa, että Kopernikus tiesi heliosentrismin alkuperän. Nämä teoriat olivat kuitenkin sittemmin vaipuneet unohdukseen kirkon virallisen maailmanselityksen tieltä. Kopernikus saattoi kuitenkin laskennalla osoittaa, että myös aurinkokeskinen malli selitti havainnot. Tämän vuoksi Kopernikuksen esitys oli 1500-luvulla täysin mullistava. Paavi Paavali III hyväksyi esityksen, mutta sitä vastustivat useimmat Euroopan oppineet, jotka perustivat käsityksensä Aristoteleen teoksiin. Myöhemmin sekä katolinen kirkko että Martti Luther vastustivat uutta maailmankuvaa ja katolinen kirkko julisti opin pannaan vuonna 1616. "De revolutionibus" joutui katolisen kirkon kiellettyjen kirjojen listalle "Index librorum prohibitorum". Yhteiskunnallinen romahdus
Joseph Tainter pitää taloudellisiin näkökohtiin perustuvia romahdusteorioita parhaina yllä esitellyistä teorioista, mutta hän ei silti katso niiden tavoittavan romahduksen taustaa kokonaisuudessaan tai olevan riittävän yleistettävissä. Teoksessaan "The Collapse of Complex Societies" (1988) Tainter esittelee kasvavaa kompleksisuutta ja kompleksisuuden alenevaa rajahyötyä koskevan teoriansa. Hän tiivistää näkökulmansa neljään kompleksista yhteiskuntaa kuvaavaan kohtaan: Tieteellinen vallankumous
Tähtitieteen vallankumouksen on perinteisesti katsottu alkaneen Nikolaus Kopernikuksen kuolinvuotena, jolloin hän julkaisi kauan valmiina olleen "De revolutionibus orbium coelestium" (1543), jossa hän esitti aurinkokeskisen mallin. Kopernikuksen ajatus oli itsessään vallankumouksellinen, sillä se oli täydellisessä ristiriidassa aiemman ptolemaiosilais-aristoteleellisen ja katolisen kirkon totuudeksi julistaman geosentrisen eli maakeskisen mallin maailmankaikkeudesta. Hän korvasi sen helio­sentrisellä eli aurinkokeskisellä mallilla. Kopernikuksen väite ei perustunut tarkkoihin kokeisiin tai muuhun modernin tieteen menetelmiin, vaan puhtaasti hänen kristillis-mystiseen maailmankuvansa värittämään järjenjuoksuun. Aiemmista skolastikoista hän poikkesi siinä suhteessa, että hänen ajatuksensa pohjautuivat Platoniin eikä Aristoteleeseen. Platonismi halveksi kokeellisuutta, sillä sen mukaan todellinen totuus löytyy ideamaailmasta, johon päästään käsiksi ainoastaan järjen avulla. Toksikologian historia
Toisen maailmansodan aikoihin tehtiin useita merkittäviä keksintöjä kuten mullistavat hyönteismyrkyt organofosfaatit sekä DDT, joka oli löydetty jo 1800-luvulla mutta jonka insektisidiset ominaisuudet paljastuivat vasta myöhemmin. Sillä pelastettiin todennäköisesti miljoonia ihmishenkiä hävittämällä Italiasta 1940-luvulla malaria sekä täin levittämä pilkkukuume. Vasta vuonna 1962 ekologi Rachel Carson osoitti kirjassaan "Silent Spring" (suom. "Äänetön kevät") DDT:n ja muiden hitaasti luonnossa hajoavien torjunta-aineiden vaarat ekosysteemille. Tämä toimi ratkaisevana sysäyksenä ekotoksikologian synnylle. Trotskilaisuus
Kapitalismin säilyminen Puolassa ja Saksassa vuosien 1919-1920 selkkauksissa esti sosialistisen vallankumouksen leviämiseen Neuvosto-Venäjältä muualle. Kun maailmanvallankumous ei saanut tulta, Neuvostoliitossa alettiin keskittyä varsinkin vuodesta 1927 lähtien liittovaltion teollistamiseen viisivuotissuunnitelmien avulla. Käsite trotskilaisuus syntyi Josif Stalinin voittoon päättyneen valtataistelun yhteydessä. Maanpakoon joutunut Trotski itse koki olevansa bolševikki-leninisti vastapainona stalinistien marxismi-leninismille. Evoluutioteorian historia
Jean Baptiste Lamarck esitteli 1802 täydellisen evoluutioteorian ja täydensi sitä 1809 kirjassaan ""Eläintieteen filosofia"", mutta hänen työtoverinsa, kirjaimellisesti Raamattuun uskova aikansa vaikuttavimpia henkilöitä ollut, luonnonhistorian professori Georges Cuvier tyrmäsi sen arvovallallaan. Cuvier teki Lamarckin ajatukset naurettavaksi. Hän löysi niistä puutteita ja virheitä, mutta häneltä jäi huomaamatta että evoluutioteorian lukuisat kohdat, jotka olivat täysin oikein. Tärkein Lamarckin perusajatus oli, että eliöt ovat muuttuneet vähitellen ja sopeutuneet ympäristöönsä. Ehkäpä Cuvierin tunnetuin lentävä lausahdus oli "fossiilista ihmistä ei ole olemassa." Cuvier kuoli 1832 mutta hänen ehdoton auktoriteettinsa jäi painostamaan tutkijoita. Lamarckin ajatukset tehtiin naurettaviksi esimerkiksi kokeella, jossa eläviltä hiiriltä leikattiin hännät pois sukupolvi toisensa jälkeen, ja aina ne kasvoivat yhtä pitkiksi. Nykyisin moisen kokeen tekeminen tekisi lähinnä sen suorittajan naurettavaksi. Lamarck ei pystynyt vastaamaan kritiikkiin. Hän kuoli 85-vuoden iässä sokeutuneena ja unohdettuna. Lamarckin ajatukset kuitenkin vaikuttivat voimakkaasti myöhempiin ajatuksiin evoluutiosta, eikä vieläkään lamarkismi ole täysin kuollut. Marginalismi
Teorian kehittivät vuoden 1870 aikoihin toisistaan riippumatta William Stanley Jevons Englannissa, Carl Menger Itävallassa ja Leon Walras Sveitsissä. Myöhemmin selvisi, että ajatuksen oli esittänyt preussilainen ekonomisti Hermann Heinrich Gossen jo vuonna 1854. Marginalismin kehitystä kutsutaan uusklassiseksi vallankumoukseksi. Aikaisemmin uskottiin tuoteen arvon määräytyvän valmistuskustannuksista, siihen käytettyjen raaka-aineiden ja sen tuottamiseen tehdyn työn mukaan. Alkuräjähdys
Alkuräjähdysteoria on tieteellinen teoria ja sellaisena sen totuusarvon määrittävät havainnot. Kuvaamastaan aiheesta johtuen se kuitenkin herättää myös filosofisia ja uskonnollisia kysymyksiä, kuten mitä oli ennen alkuräjähdystä tai mistä se sai alkunsa. 1920- ja 30-luvuilla lähestulkoon kaikki kosmologit suosivat ikuista kaikkeutta ja monet valittivat, että ajan alun kuvaaminen toi fysiikkaan uskonnollisia aineksia. Tämä oli myös pysyvän tilan kaikkeuden kannattajien keskeinen väite. Tätä vaikutelmaa lisäsi se, että teorian kehittäjä Georges Lemaître oli roomalaiskatolilainen pappi. Lemaître itse piti aina kiinni siitä, että alkuräjähdysteoria on fysikaalinen teoria eikä sellaisena sisällä uskonnollisia viittauksia. Marxismi-leninismi
Stalin kehitti teorian sosialismista yhdessä maassa syksyllä 1924 ja pian käsite alkoi tarkoittaa Neuvostoliiton kohtalon riippumattomuutta maailmanvallankumouksesta. Valtion rooli alkoi yhä korostua 1920-luvun loppupuolella ja vuoden 1936 perustuslaissa sosialismi julistettiin saavutetuksi, jolloin tämä kysymys jäi pois päiväjärjestyksestä. Stalin näki kommunismin kaukaisena tavoitteena, joskin ennen kuolemaansa ajatteli kehityksessä siirrytyn selvästi eteenpäin, uuteen vaiheeseen. Stalin ajatteli yleensäkin kehityksen etenevän monien erilaisten vaiheiden kautta. Tässä mielessä Stalinin tulkinta poikkeaa jyrkästi Marxin ja Engelsin tulkinnasta, jonka mukaan valtio alkaa kuoleutua ja sen on alettava kuoleutua samalla kun valtiovalta siirtyy työväenluokalle. Stalinin marxismi myös lähes unohti Marxille keskeiset vieraantumisen ja kieltämisen kieltämisen käsitteet. Katastrofismi
Nykyisin useimmat geologit yhdistävät katastro­fistisia ja uni­formi­taria­nistisia näkö­kantoja. Yleinen käsitys on, että Maan historia on yleisesti ottaen hidas, vähittäinen kertomus, jonka kuitenkin aika ajoin ovat keskeyttäneet Maahan ja sen asukkaisiin vaikuttaneet luonnolliset katastro­faaliset tapahtumat. Katastrofismi
Suunnilleen vuodesta 1850 vuoteen 1980 useimmat geologit kannattivat uniformitarianismia ("Nykyisyys on menneisyyden avain") ja gradualismia ("Geologinen muutos tapahtuu hitaasti pitkän ajan kuluessa"), ja hylkäsivät siten ajatuksen, että katastro­faaliset tapahtumat kuten suuresti nykyisin esiintyviä voimakkaamat maan­järistykset, tuli­vuoren­purkaukset tai tulvat olisivat mitenkään merkittävästi vaikuttaneet maan pinnan muodostumiseen. Sen sijaan heidän mukaansa Maa oli kehittynyt nykyisen kaltaiseksi nykyisinkin havaittavien kaltaisten ilmiöiden kuten tuli­vuorten, maan­järistysten, eroosion ja kerrostumisen pitkä­aikaisen vaikutuksen tuloksena. Osittain geologien yleinen mielipide johtui siitä vaikutelmasta, että 1800-luvun alun katastro­fistit olivat uskoneet, että Jumala oli suoranaisesti aikaansaanut mullistukset ja määrännyt siten maan historian kulun. Jotkut 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa esitetyt katastro­fistiset teoriat liittyivätkin uskontoon, ja tällaisia katastrofeja pidettiin
pikemminkin ihmeinä kuin luonnollisina ilmiöinä. Vladimir Solovjov
Varhaisessa teoksessaan "Länsimaisen filosofian kriisi. Positivisteja vastaan." (Krizis zapadnoi filosofii. Protiv pozitivistov, 1874) Solovjov esittää ajattelunsa lähtökohdat. Hänelle kriisi merkitsi tieteen eriytymistä kokonaisvaltaisesta maailmankatsomuksesta ja sen tulkinnan puuttumista, sekä positivismin ja materialismin vääristämää maailmankuvaa. Hänen tavoitteenaan oli luoda filosofia, jossa tieto-oppi, etiikka ja estetiikka sulautuisivat toisiinsa. Ja tätä tarkoitusta varten hän pyrki kehittämään kokonaisvaltaisen maailmanselitysmallin, jossa kaikkien tieteiden päämäärät yhtyisivät ja jossa vallitsisi ihmisten välinen yhteys, veljeys ja rakkaus. Hänen maailmankatsomuksensa oli uskonnollinen, koska hänen näkemyksensä taustalla oli ajatus jumalallisesta voimasta, hengestä, joka pitää maailmaa koossa ja joka ohjaa kaikkea inhimillistä toimintaa. Protestanttinen etiikka ja kapitalismin henki
Protestanttinen etiikka ja kapitalismin henki on Max Weberin vuonna 1905 julkaistu teos, jossa hän kuvaa, kuinka kapitalismi kehittyi Pohjois-Euroopassa, kun protestanttinen (erityisesti kalvinistinen) etiikka vaikutti suuren määrän ihmisiä tekemään töitä maallisessa maailmassa; käytännössä tämä tarkoitti omien yritysten kehittämistä, kaupantekoa ja varallisuuden keräämistä investointitarkoituksissa. Weberin mukaan protestanttinen työetiikka oli tärkeä voima sen suunnittelemattoman ja koordinoimattoman joukkotoiminnan takana, joka vaikutti kapitalismin kehitykseen. Edward Shepherd Creasy
Creasyn parhaiten tunnettu teos on vuonna 1851 julkaistu "Fifteen Decisive Battles of the World". Teos henkii tyypillisiä 1800-luvun suurvalta-brittiläisiä mielikuvia, joissa pyritään osoittamaan Euroopan ulkopuoliset kansat barbaarisiksi ja joissa eurooppalaiset kansat pelastivat sivilisaation tuholta lyömällä ulkopuoliset suurissa ja ratkaisevissa taisteluissa. Creasyn toinen tunnettu teos on "History of the Ottoman Turks: Based Chiefly on Von Hammer" (1856), joka perustui pääosin itävaltalaisen orientalistin Joseph von Hammer-Purgstallin samannimiseen teokseen. Creasy kirjoitti "History of the Ottoman Turks"-teoksen tuolloin ajankohtaisen Krimin sodan historiallisten taustojen valaisemiseksi. Teosta haukuttiin ilmestymisaikanaan liiastakin myötämielisyydestä "barbaarista ja julmaa" Osmanien valtakuntaa kohtaan. Nyttemmin sitä on arvosteltu siitä, että teos nojaa täysin välikäsiin eikä Creasy käyttänyt suoraan ainuttakaan turkkilaista lähdettä tai teosta sitä kirjoittaessaan. Empirismi
William James (1842-1910) kehitti termin "radikaali empirismi" 1900-luvun alkupuolella. Hän kuvasi sillä omasta pragmatismistaan syntynyttä haaraumaa, jota hänen mukaansa voitiin käsitellä erillisenä, vaikka se todellisuudessa kietoutuikin hänen käsityksiinsä hänen julkaistuissa luennoissaan. James katsoi, että empiirisesti havaittu "suoraan käsitetty maailmankaikkeus ei vaadi ulkopuolista yli-empiiristä yhdistävää tukea", millä hän halusi rajata pois sellaisen käsityksen, että voitaisiin saada mitään lisähyötyä etsimällä luonnollisiin ilmiöihin yliluonnollisia selityksiä. Jamesin "radikaali empirismi" ei siis ole radikaalia empirismin kontekstissa vaan hyvin yhdenpitävä termin "empirismi" nykyisen käytön kanssa. Argumentti jolla hän päätyi tähän näkemykseen on sen sijaan herättänyt keskustelua nykyfilosofiassakin. Minarkismi
Kaikista liberalismin aatesuunnista minarkismi muistuttaa eniten 1800-luvun klassista liberalismia. Se ei kaikkien mielestä kuitenkaan ole sama asia. Minarkismi käsitteenä on muotoutunut koherentiksi ideologiaksi vasta 1900-luvulla, jolloin sanan minarkismi (englanniksi "minarchism") keksi anarkokapitalisti Samuel Edward Konkin III. Esimerkiksi Adam Smith kannatti kilpailulainsäädäntöä ja majakoiden valtiollista omistusta ja John Stuart Mill piti jonkinlaista sosiaaliturvaa tarpeellisena. Minarkismi muistuttaa kuitenkin enemmän tyypillistä klassista liberalismia kuin sosiaaliliberalismi tai anarkokapitalismi. Oppimisteoria
Käsitys oppimisesta on muuttunut aikakausien mukaan. Perusoppimisprosesseina voidaan nähdä:Keskeisimpiä oppimisteorioita ovat nykysuuntaus kognitivismi ja myöhemmin siitä "jalostettu" konstruktivismi. Näissä keskeistä on oppijan oma rooli oppimisessa ja tiedon ymmärtäminen sekä ajattelu. Nämä suuntaukset lähtivät kehittymään 1960-luvulta. Immanuel Wallerstein
Koska maailmanjärjestelmiä on vain yksi, ei sitä voida verrata mihinkään. Siihen voidaan siis tutustua vain sen oman historian kautta. Keskeinen Wallersteinin historiallinen väittämä on, että kapitalistinen maailmanjärjestelmä syntyi 1500-luvulla ja sen ydinalueiden nousu perustui periferia-alueiden riistoon, jotka puolestaan taantuivat taloudessaan. Wallersteinin maailmanjärjestelmässä kapitalistin varallisuus juontuu siis periferian riistosta eikä vain kansallisen proletariaatin riistosta. Tästä seuraa että myös systeemin muuttaminen vaatii muutoksen koko järjestelmän tasolla eivätkä yksittäiset kansalliset mullistukset riitä. Kansainvälisen kapitalismin luonteen Wallerstein näkee marxilaisten tavoin syklisenä. Kriisit koskettavat koko systeemiä, mutta haittaavat eniten periferiaa. Kriisit voivat liittyä esimerkiksi tärkeimpien kauppatuotteiden vaihtosuhteiden heikkenemiseen. Katastrofismi
Maan katsottiin muodostuneen nykyisen kaltaiseksi toistuvien katastrofien tuloksena jokseenkin lyhyessä ajassa, ennen kuin geologisen ajan pituudesta oli oikean­suuntainen käsitys. Tähän tapaan selitettiin varhaisten geologien havainnot nuoren Maan kreationismin mukaisen käsityksen avulla. Defaitismi
1900-luvun alussa vallankumoukselliset sosialistit loivat käsitteen vallankumouksellinen defaitismi, jonka mukaan kansanjoukkojen defaitismi voi olla ase vallankumouksen toteuttamiseksi. Vladimir Leninin mukaan työväenluokka ei hyödy valtioiden johtajien aloittamista sodista, vaan saa maksaa niiden seuraukset. Niinpä esimerkiksi japanilainen porvarisluokka edisti venäläisen työväenluokan ja samalla vallankumouksellisen asiaa voittaessaan Venäjän–Japanin sodan 1905. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä venäläisten sosialidemokraattien enemmistö kannatti sotaan ryhtymistä. Tällöin kommunististen bolševikkien kielessä vallankumouksellisen defaitismin vastatermiksi tuli sosialistinen patriotismi, josta he syyttivät sosialidemokraatteja. Termin merkitys tosin vaihtui, kun kommunistit ottivat vallan Venäjällä. Neuvostoliitossa 1930-luvun aikana sosialistinen patriotismi ei enää ollut vastavallankumouksellinen tai taantumuksellinen käsite, vaan uuden mallikansalaisen korkeimpia hyveitä. Koska vallankumous oli jo saavutettu Neuvostoliitossa, defaitismin merkitys muuttui nyt vastavallankumoukselliseksi, joten vallankumouksellisesta defaitismista tuli yksinkertaisesti defaitismia, jonka koettiin jälleen auttavan vastustajaa voittamaan. Fundamentalismi
Fundamentalistiliike heikentyi vuoden 1925 jälkeen. Siitä huolimatta miljoonat uskovat edelleen Raamatun erehtymättömyyteen ja Kristuksen pian tapahtuvaan paluuseen. Toisen maailmansodan jälkeen muodostui evankelikalinen liike, joka elvytti ja yhdisti konservatiivista protestanttisuutta sekä säilytti joitain fundamentalismin käsityksiä laimennettuina. Katastrofielokuva
Eniten tuottanut katastrofielokuva on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut "2012", joka spekuloi maailmanlopun tapahtuvan vuonna 2012, kun mayakalenterin 13, bakun päättyy. Katastrofismi
Kristinuskon vaikutuksesta länsimaissa useimmat tiede­miehetkin uskoivat 1800-luvulle saakka Raamatun luomis­kertomuksen ja kertomuksen veden­paisumuksesta olevan kirjaimellisesti tosia. Myös antiikin Kreikassa tunnettiin myytti Ogygeen aikana tapahtuneesta maailman­laajuisesta tulvasta, joka mainitaan muun muassa Plutarkhoksen teoksissa. Alkuräjähdys
Tutkimuksissa havaittu kevyiden alkuaineiden suhteellinen runsaus vastaa alkuräjähdyksen ydinsynteesin ennusteita. Alkuräjähdysteoria ennustaa myös koko kaikkeuden täyttävän heikon mikroaaltosäteilyn eli niin sanotun kosmisen taustasäteilyn olemassaolon. Taustasäteilyn varmistuminen vuonna 1964 johti alkuräjähdyksen hyväksymiseen parhaaksi maailmankaikkeuden alkuperää ja kehitystä kuvaavaksi teoriaksi. Kapitalismi
Kapitalismin synnylle on esitetty sisäisiä ja ulkoisia syitä: maaorjuuden heikkeneminen rahatalouden myötä ja itsevaltiuden kasvu, jolloin feodaaliruhtinaiden valta väheni. Ulkoisia syitä ovat törmäys islamin kanssa ja uusien kauppareittien etsiminen entisten katkettua (silkkitie), tykin keksiminen, jolloin kauppalaivat saattoivat purjehtia turvassa pidemmälle kotisatamastaan. Max Weber esitti teoksessaan "Protestanttinen etiikka ja kapitalismin henki", että kapitalismin syntyyn vaikutti kalvinismin ennaltamääräämisoppi, jonka mukaan taivaaseen pääsyyn ei voinut itse vaikuttaa, mutta maallinen menestys oli osoitus kuulumisesta pelastuvien joukkoon. Tämä synnytti taloudellisen järjestelmän, joka myöhemmin jatkoi olemassaoloaan uskontoon perustuneesta synnystään riippumatta. Myös katolisuudessa Salamancan koulukunnan vaikutus 1500-luvulta lähtien loi von Hayekin mukaan perustoja kapitalismille. Psykiatrian vastaisuus
Biokemiallista epätasapaino- ja reseptoriteoriaa on arvosteltu. Teoriaa käytetään lääkehoidon pohjana, vaikka joidenkin lähteiden mukaan vaikuttaa siltä, että useimmat ihmiset joilla on biokemiallisia epätasapainoja tai reseptoripoikkeavuuksia ovat itse asiassa terveitä eivätkä psykiatrisesti sairaita. Asiaa ei ole kuitenkaan ole kunnolla tutkittu, mikä osoittaa psykiatrisen tutkimuksen ajattelun keveyden. Myöskin kun lääkehoitoja joskus lopetetaan on entisillä potilailla vielä poikkeavuuksia aivoissa vaikka he eivät käyttäydy enää mielisairaasti. Skitsofrenian ja psykoosien syyksi on esitetty niin kutsuttua dopamiiniteoriaa, mutta sen paikkansapitävyydestä ei ole varmuutta ja sitä on kyseenalaistettu. Dopamiiniteoria kehitettiin 1950-luvulla samaan aikaan kun lääketeollisuus löysi antipsykoottisen lääkeaineen, jonka vaikutusmekanismista ei ollut varmuutta mutta sillä saatiin aikaan ”kemiallinen lobotomia”. Ensimmäinen antipsykootti oli 1950-luvulla Ranskassa leikkauspotilaiden kivun lievittämiseen ja sokkitilan estämiseen kehitetty klooripromatsiini. Lääkkeen todettiin tekevän leikkauspotilaista välinpitämättömiä leikkausta kohtaan ja tekevän heistä väsyneitä. Teho psykoosioireisiin vahvistettiin ensin kokeilemalla ja myöhemmin lukuisissa kaksoissokkoutetuissa tutkimuksissa. Brutalismi
Brutalismi eli betonibrutalismi on modernistisen arkkitehtuurin suuntaus, joka kehittyi 1950-luvulla reaktiona hillitylle modernismille. Suuntausta kutsutaan joskus myös uusbrutalismiksi. Brutalismi suosi rakennusten selkeän konstruktiivista hahmotusta ja viimeistelemättömiä materiaalipintoja. Käsite syntyi alun perin Englannissa. Suuntaus kukoisti 1950–1970-luvuilla. Katasterismi
Katasterismi (, 'sijoittaa tähtien joukkoon') tarkoittaa kreikkalaisessa mytologiassa esiintyvää sankarin tai henkilön muuttamista tähtikuvioksi heidän kuoltuaan. Termin alkuperä on Eratostheneen nimiin laitetussa mutta pseudepigrafisessa teoksessa "Katasterismoi", joka käsittelee 42 tähtikuvion taustalla olevia myyttejä niiden synnystä. Katasterismia esiintyy muun muassa kertomuksissa Andromedasta, Perseuksesta ja Kassiopeiasta, Berenikestä, dioskuureista ja Orionista. Katastrofismi
1950-luvulla Immanuel Velikovsky esitti katastro­fistisia teorioita useissa kansan­tajuisissa teoksissaan.
asettui nykyiselle kierto­radalleen. Velikovsky yritti tällä tavoin selittää muun muassa Raamatussa kuvatut Egyptin vitsaukset sekä Joosuan kirjassa mainitun tapauksen, jonka mukaan "aurinko pysähtyi" eli Maan pyörimisliike häiriintyi, sekä myös Atlantiksen tuhon ja monia kreikka­laisessa myto­logiassa kerrottuja tapahtumia. Tiedeyhteisö hylkäsi Velikovskyn teoriat, usein varsin jyrkin sana­kääntein. Ateismi
Luonnontieteilijä Charles Darwin, joka itse oli hylännyt kristinuskon, julkaisi vuonna 1859 evoluutioteoriansa. Kehitysopin avulla jumalan luomistyötä todistava ”suunnitelmallisuus” voitiin selittää satunnaisen muuntelun ja luonnonvalinnan periaatteiden avulla, vetoamatta yliluonnollisiin tekijöihin. Auguste Comten positivismi korosti tieteen tehtävää ilmiöiden kuvaajana ilman uskontoa. Darvinismin menestys yhdistyneenä positivismiin johti 1800-luvun viimeisinä vuosikymmeninä uskontokriittisiin naturalismin ohjelmiin. Friedrich Nietzsche arvosteli voimakkaasti kristinuskoa valheellisena ja elämänvastaisena. Charles Darwin
Tulkinnoilla oli tuhoisat seuraukset. Eugeniikalla perustellen useissa maissa aloitettiin järjestelmällinen kehityshäiriöisten sterilisointiohjelma. Eugeniikka saavutti huippunsa toisen maailmansodan aikana, jolloin natsi-Saksa tuhosi eugeniikalla perustellen järjestelmällisesti ihmisiä etnisten ja fyysisten seikkojen vuoksi, vaikka tunnetuimpaan etniseen ryhmään, juutalaisiin, kohdistuvalla vihalla olikin juuret jo ennen Darwinia. Toisen maailmansodan hirveydet vähensivät merkittävästi eugeniikan suosiota, mutta vielä 1960- ja 1980-luvuilla Yhdysvalloissa oli toiminnassa eugeniikkamyönteisiä yhdistyksiä, esimerkiksi "Oregon Board of Eugenics" lopetti toimintansa vasta vuonna 1983. Suomessa lainsäädännöstä poistettiin pakkosterilointi vuoden 1970 laissa. Strasserismi
Strasserismi on kansallissosialismissa ja uusnatsismissa suuntaus, joka yhdistää radikaalin kapitalismivastaisuuden ja kansallisuusaatteen. Aate on saanut nimensä Saksan kansallissosialistisessa työväenpuolueessa vaikuttaneista Gregor ja Otto Strasserista. Hitlerin oikeistolaista talouspolitiikkaa vastustanut Otto Strasser erotettiin kansallissosialistisesta puolueesta 1930, ja hän perusti mustan rintaman, virallisesti Kampfgemeinschaft Revolutionärer Nationalsozialisten, koska katsoi, että natsipuolueen alkuperäinen kapitalismin vastainen luonne oli tullut petetyksi. Toinen veljeksistä, myös natsipuolueen vasemmistolaiseen siipeen kuulunut Gregor Strasser, surmattiin puolueen puhdistuksessa pitkien puukkojen yönä. Kommunismi
Kristillinen yhteisöajattelu eli elinvoimaisena koko keskiajan. Keskiajalla muovautui agraarikommunismin muoto, kun maanviljelijät nousivat laajamittaisesti kapinaan eri puolilla Eurooppaa 1300-luvulta lähtien. Taustalla oli ilmaston lämpeneminen, rutto ja tyytymättömyys feodaaliseen maanomistuspolitiikkaan. Kapinat alkoivat Italiasta (1304–07) ja jatkuivat Flanderissa (1323–28), Ranskassa (1356), Englannissa (1381), Pohjois-Espanjassa (1437), Böömissä (1419–34), Unkarissa (1514) ja Saksassa (1525). Yhteiskunnallisen muutoksen ja kristinuskon reformaation puolesta kamppailevia liikkeitä syntyi runsaasti. Saksassa talonpoikaiskapinan keskeisin johtohahmo oli reformaattori Thomas Müntzer. Hän uskoi vankasti yhteisomistuksen hyötyihin ja tasa-arvoisen yhteiskunnan olevan mahdollista perustaa kristittyjen kesken. Hän oli vakuuttunut siitä, että papit ja aateliset olivat pääsyyllisiä tavallisen kansan huonoihin elinoloihin, kansan riistoon ja omien etujen ajamiseen. Müntzeriä on usein pidetty radikaalisosialistien ja marxilaisten edelläkävijänä. Katastrofismi
Sitä vastoin Englannissa, jossa luonnollisella teo­logialla oli 1800-luvulla suuri vaikutus­valta, joukko geologeja kuten William Buckland ja Robert Jameson tulkitsivat Cuvier'n tulokset aivan toisin. Jameson käänsi englanniksi johdannon, jonka Cuvier oli kirjoittanut erääseen fossiilisia neli­jalkaisia koskevan tutkimukseensa ja jossa hän käsitteli ajatuksiaan katastro­faalisista suku­puutoista. Jameson julkaisi käännöksen nimellä "Theory of the Earth" ja lisäsi siihen huomautuksia, joissa hän nimenomaisesti samasti viimeisimmän Cuvier'n olettaman mullistuksen Raamatun veden­paisumukseen, ja hänen muokkaamallaan esseellä oli suuri vaikutusvalta englannin­kielisissä maissa.. Uransa alussa Buckland käytti paljon aikaa osoittaakseen geologisen todistus­aineiston avulla, että veden­paisumus oli todella tapahtunut. Hän viittasi useita kertoja Cuvier'n tutkimuksiin, vaikka Cuvier olikin väittänyt tulvan rajoittuneen vain tietylle maan­tieteelliselle alueelle rajoittuneen ja kestäneen pitkiä aikoja, kun taas Buckland väitti yhtä­pitävästi Raamatun kertomuksen kanssa kyseessä olleen maailmanl­aajuisen, mutta lyhyt­aikaisen tulvan. Myöhemmin Buckland kuitenkin hylkäsi tulvageologian ja alkoi kannattaa Cuvier'n oppilaana jonkin aikaan olleen Louis Agassizin esittämää jääkausiteoriaa. Jamesonin, Bucklandin ja muiden luonnollisen teologian kannattjien vaikutuksesta väittely katastrofismista sai Britanniassa uskonnollisen sävyn, jollaista sillä ei muualla läheskään samassa määrin ollut. Maailmanjääoppi
Hörbiger kuoli vuonna 1931. Maailmanjääoppi sai toden teolla tuulta siipiensä alle natsien noustessa valtaan Saksassa. Adolf Hitler hyväksyi teorian osaksi kansallissosialistisen puolueen maailmankuvaa ja Hörbigeriä alettiin pitää kutakuinkin Saksan Kopernikuksena. Teoria tuntui sopivan hyvin natsien juutalaisena pitämän suhteellisuusteorian arjalaiseksi vastineeksi. Filosofia räjähti, tulevaisuus palaa
Teoksessa tarkastellaan anarkismin aatehistoriaa ja filosofiaa Pierre-Joseph Proudhonin, Mihail Bakuninin ja Pjotr Kropotkinin päivistä alkaen sekä päätyen nykyajan libertaarianarkisteina pidettyjen Samuel E. Konkinin, Ayn Randin ja Robert Nozickin aikakaudelle. Lisäksi teoksessa arvioidaan modernin terrorismin syntyä ja internetissä esiintyvää anarkismia. Maailmankaikkeuden lämpökuolema
Lämpökuolemateoria juontaa juurensa ensimmäisten kahden termodynamiikan lain kehittelyyn. Vuonna 1851 William Thomson esitteli lämpökuoleman perusidean ensimmäisen kerran. Vuosina 1852 ja 1865 William Rankine ja Hermann von Helmholtz kirjoittivat aiheeseen liittyen ja mainitsivat Thomsonin teorian isänä. Hyperkalvinismi
Hyperkalvinismi on yksi kristinuskon protestanttisista suuntauksista. Hyperkalvinismi syntyi kalvinistisessa traditiossa Englannissa 1700-luvun puolessavälissä. Hyperkalvinismin tunnetuimpia edustajia olivat Joseph Hussey (k. 1726), Lewis Wayman (k. 1764) ja John Brine (k. 1765). Hyperkalvinismi on protestanttisen teologian haara, joka kieltää ihmisten yleismaailmallisen velvollisuuden uskoa Kristukseen heidän sielujensa pelastukseksi. Hyperkalvinismia voidaan pitää kalvinismin suuntauksena, vaikkakin sillä on kalvinismin kanssa suuria näkemyseroja. Fundamentalismi
Fundamentalismi on nykyaikainen ilmiö. Sen syntymisen edellytys on se, että vanhasta uskonnosta on säilynyt riittävästi, jotta se voitaisiin nostaa takaisiin valta-asemaan. Fundamentalismin nousun edellytykset syntyivät 1800-luvulla. Raamattu alettiin nähdä tulkinnanvaraisena teoksena, jonka kirjoittajien tarkoituksia ryhdyttiin pohtimaan kuten myös sitä, oliko edes mahdollista tulkita Raamattua oikein. Vasta tekstin arvovaltaisen version käsitteen haastaminen ja laajalle levinnyt lukutaito mahdollistivat fundamentalismin syntymisen. Empirismi
1800-luvun loppupuolella ja 1900-luvun alussa kehittyi erilaisia pragmatismin muotoja. Pragmatismin ideat kehittyivät lähinnä niistä keskusteluista, joita käytiin 1870-luvulla kun Charles Sanders Peirce ja William James vaikuttivat Harvardissa. James teki tunnetuksi termin "pragmatismi" antaen Peircelle kunnian sen keksimisestä. Peirce kuitenkin irtaantui myöhemmistä pragmatismin kehityskuluista ja nimesi alkuperäisen ajatuksen uudelleen "pragmatisismiksi". Tämä näkökulma yhdistää yhdessä pragmaattisen totuusteorian kanssa empiirisen (kokemusperäisen) ja rationaalisen (ideaperäisen) ajattelun. Alkuräjähdys
Albert Einsteinin yleinen suhteellisuusteoria on alkuräjähdysteorian teoreettisen tarkastelun lähtökohta, sillä sen kenttäyhtälöiden mitkään ratkaisut eivät tarjonneet staattista kaikkeutta. Koska ratkaisut eivät vastanneet silloista käsitystä, Einstein lisäsi kaavoihinsa niin sanotun kosmologisen vakion, jonka avulla Einstein sai yhtälöiden ratkaisut vastaamaan silloista käsitystä. Aleksandr Fridman johti vuonna 1922 kenttäyhtälöistä Friedmannin yhtälöt, jotka osoittivat, että maailmankaikkeus saattaa laajeta.
Edwin Hubblen lähimmän 'kierteistähtisumun' etäisyyden mittaus vuonna 1924 osoitti näiden taivaankappaleiden todella olevan Linnunradasta erillisiä galakseja. Georges Lemaîtren johdettua itsenäisesti Friedmanin yhtälöt vuonna 1927 hän ennusti 'tähtisumujen' etääntymisen johtuvan kaikkeuden laajenemisesta.
Lemaître meni vielä pidemmälle vuonna 1931 ehdottaessaan, että maailmankaikkeus on alkanut yksinkertaisesta "alkuatomista". Tämä muistutti varhaisia luomiskertomuksia, joissa maailmankaikkeus sai alkunsa kosmisesta munasta. Ultraviolettikatastrofi
Fysiikassa ultraviolettikatastrofi, joka tunnetaan myös "Rayleigh-Jeansin katastrofina", on klassinen ennustus 1800-luvun lopulta. Se esittää, että ideaali musta kappale, joka on termisessä tasapainossa, lähettää säteilyä äärettömällä teholla. Koska tämä on selvästi osoitettu havaintojen kautta olevan väärä oletus, oli se ensimmäisiä selviä osoituksia klassisen fysiikan puutteellisuudesta. Max Planckin yritys ratkaista tämä ongelma johti yhteen kvanttimekaniikan alkuvaiheeseen. Stephen Hawking
Vuonna 1971 Hawking ja Sir Roger Penrose osoittivat, että kaikkeuden on täytynyt olla jossain vaiheessa singulariteetti, mikäli yleinen suhteellisuusteoria pätee. Tällaista näkemystä tähtitieteilijät olivat vastustaneet vielä 1940- ja 1950-luvuilla, eli ennen kuin varsinainen alkuräjähdysteoria oli saanut yleistä kannatusta. Myöhemmin Hawking pyrki kumoamaan oman teoriansa (muun muassa kirjassaan "Maailmankaikkeus pähkinänkuoressa") käyttämällä imaginaariaikaa: singulariteetti muuttuu samankaltaiseksi pisteeksi kuin mikä hyvänsä muu piste aika-avaruudessa, ja näin voidaan päästä osin eroon ongelmista, joita singulariteetti aiheuttaisi maailmankaikkeuden alussa. Trotskilaisuus
Trotskin ydinajatuksiin kuului teoria maailmanvallankumouksesta, ja ajatuksen jakoi koko lokakuun vallankumouksen bolševikkijohto, johon Stalinkin kuului. Sosialismi ei tulisi selviämään yksin eristäytyneenä. Tämä oli yksi keskeisimpiä eroja Stalinin ja Trotskin välillä 1920-luvun puolivälissä, kun Neuvostoliitossa alettiin rakentaa "sosialismia yhdessä maassa". Trotski olikin ensimmäisiä niistä, jotka ryhtyivät analysoimaan neuvostoyhteiskunnan muuttumista Stalinin valtakaudella. Marxisti-leninistit katsoivat, ettei Neuvostoliitto ollut mikä tahansa yksi maa, vaan liittovaltio, joka oli luonnonrikkauksiltaan ja pinta-alaltaan valtava. Näin ollen sinne voitiin "rakentaa sosialismia". Sosialismi
Sosialismi on aatesuunta, joka pyrkii luomaan tuotantovälineiden yhteisomistukseen perustuvan yhteiskuntajärjestyksen, tai nimitys tällaiselle järjestelmälle. Sosialismi syntyi Euroopassa teollisen vallankumouksen aikana 1800-luvulla vastareaktiona tehdastyötä tekevien ihmisten huonoon asemaan. Katastrofismi
Jo 1700-luvun lopulla James Hutton, jota toisinaan on nimitetty geologian isäksi, esitti uniformi­taria­nistisia selityksiä kerrostuneiden kivilajien synnylle, ja hän myös selitti geologisen ajan olleen suunnattoman pitkä. Geologi Charles Lyell kehitti Huttonin ajatuksia edelleen 1800-luvun alkupuolella ja keräsi havaintoja tukeakseen uniformi­taria­nis­tista teoriaansa, jonka mukaan Maan piirteet ovat muodostuneet vähitellen saman­laisten geologisten prosessien tuloksena, joiden voidaan nykyisinkin todeta vaikuttavan, mutta tavattoman pitkän ajan kuluessa. Lyell esitti ajatuksensa vaikutus­valtaisessa kolmi­osaisessa, 1830-luvulla julkaistussa teoksessaan "Principles of Geology". Se haastoi katastrofismin kannattajien kuten
Cuvier'n ja Bucklandin esittämät teoriat äkillisistä geologisista mullistuksista. Aurinkokunnan syntyteorioiden historia
Kasautumisteorialle kilpailevan kiekkoinstabiilisuusteorian esittivät amerikkalaiset Alan P. Cameron ja A. G. W. Boss. Sen mukaan Aurinkoa alussa ympäröineeseen kaasukiekkoon syntyi häiriöitä, jotka kutistuivat kaasuplaneetoiksi oman painovoimansa ansioista. Sisäplaneettojen kaasuvaippa olisi haihtunut pois. 1980-luvulta alkaen kasautumisteoriaa ovat puoltaneet muun muassa amerikkalainen Jack Lissauer. Teoria on kehittynyt voimakkaasti eksoplaneettalöytöjen takia. On melko järkevää ajatella, että Aurinkokunta ja muut planeettakunnat ovat syntyneet samalla tavoin ainakin suureksi osaksi. Monet löydöt, muun muassa eksoplaneettalöydöt ja Kuiperin vyöhykkeen paljastuminen, tukevat kasautumisteoriaa, johon on lisätty ajatus planeettojen vaeltelusta niiden syntymisen jälkeen eli migraatioteoria. Tuhokapitalismin nousu
Kirjan alkuperäinen nimi "The Shock Doctrine: The Rise of Disaster Capitalism" liittyy sähköšokkien käyttöön kuulusteltavan murtamiseksi ja aivopesuun. Sama logiikka pätee Kleinin mukaan myös suurempiin ihmisryhmiin: Katastrofin jälkeen he ovat alttiita muutoksille, joita muuten jaksaisivat vastustaa. Tämän jälkeen vapaat rahamarkkinat toimivat šokkien koettelemien ihmisten kustannuksella. Klein väittää, että kriisien hyväksikäytön arkkitehti on ekonomisti Milton Friedman, jonka tavoite yksityistämisestä ja valtion roolin minimoimisesta on konkretisoitunut eri puolilla maailmaa. Katastrofit eivät tästä näkökulmasta ole humanitäärisen avun kohteita vaan globalisaation välikappaleita. Katastrofit ”puhdistavat pöydät” ja raivaustyö on valmis uuden liberaalikapitalistisen maailmanjärjestyksen rakentamiseksi. Ihmiset alistetaan passiiviseen rooliin ja eristetään leireille pois kotiseudultaan. Muutos toteutetaan yksityisten yritysten avulla. Sitä hoitavat yksityisiä koulupalveluja myyvät yritykset (New Orleans), hotelliketjut (Sri Lanka) tai turva-alan yritykset (Irak), jossa hyödyn saajana on kansainvälinen sotateollinen kompleksi. Tällaiselle katastrofien hyväksikäytölle hän on antanut nimityksen "tuhokapitalismi". Roman Jakobson
Jakobson on kielitieteellisen strukturalismin keskushenkilöitä. Hänen mielenkiintonsa kohdistui 1920-luvulla yleisen kielitieteen ongelmiin. Tällöin hän kehitteli metaforan ja metonymian käsitteet tieteenalaan sopiviksi ja sovelsi niitä tutkimuksissaan runoudesta sekä kielenoppimisesta ja sen häiriöistä. Ruotsin-pakolaisuuden aikana vuonna 1941 julkaistu teos "Kindersprache, Aphasie und allgemeine Lautgesetze" sisältää fonologisten yleisteorioiden selvittelyä. Tätä aihetta Jakobson jatkoi edelleen Yhdysvalloissa. Hän pyrki luomaan strukturaalifonologian teorian ja tutki teorian soveltamista kielen oppimistapahtumaan ja kielen oppimishäiriöihin. Hän havaitsi muun muassa, että foneemien oppiminen tapahtuu tietyssä järjestyksessä, joka perustuu niiden vastakohtapareihin. Helvetti kristinuskossa
Näiden kahden äärisuunnan – herätyksen ja universalismin – lisäksi myös sielun katoaminen eli tyhjiinraukeaminen teki paluuta. Tätä ajatusta sivusi myös deismi, jossa Jumalaa pidettiin kaiken alullepanijana, joka ei puutu myöhemmin historian kulkuun. Tyhjiinraukeamiseen liittyvä annihilaatio-oppi sai heikosti kannatusta ennen 1800-lukua. Merkittävin annihilationismia kannattanut liike oli 1800-luvun puolivälissä syntynyt seitsemännen päivän adventistit eli Adventtikirkko. Se syntyi Pohjois-Amerikassa toisen herätysliikeaallon myötä. Adventtikirkosta 1870-luvulla irtautunut Jehovan todistajat -liike peri myös tyhjiinraukeamisopin. Kreationismin historia
Kristilliset piirit alkoivat vastustaa evoluutioteoriaa voimakkaasti vasta ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Tällöin evoluutioteorian opetus levisi tavallisten koululaisten piiriin. Tästä huolestuneet kreationistiset fundamentalistit nousivat voimakkaasti vastustamaan evoluution opetusta. Yksi varhaisia evoluution kristillisiä vastustajia oli William Jennings Bryan joka vaikutti Yhdysvaltain eteläosissa. Siellä Bryanin opetusta kuunteli lähinnä maaseudun vanhoillinen väki, jonka parissa baptismi ja presbyteerisyys olivat laajalle levinneitä. Evoluution vastustajat menestyivätkin 1920-luvulla hyvin. Evoluutioteorian opetus kiellettiinkin yli 20 osavaltiossa. Evoluutiota koulussa opettaneen Scopesin oikeudenkäynnistä tehtiin elokuva "Joka tuuleen kylvää" ("Inherit The Wind"). Scopes hävisi oikeusjutun ja joutui maksamaan sakkoja, koska oli opettanut evoluutiota silloisen lain vastaisesti. Mutta toisaalta vastapuoli Bryan ei kannattanut muodissa olevaa nuoren maan kreationismia vaan pikemminkin vanhan maan kreationismia, mikä tuli esille Bryanin vastatessa Scopesin asianajaja kysymyksiin. Muun muassa tämän takia kreationismin vastustajat pitivät oikeusjuttua moraalisena voittonaan. Fundamentalistit eivät tämän oikeudenkäynnin jälkeen nostaneet uusia oikeusjuttuja, mutta muutoin painostamalla, kirjastoja puhdistamalla ja oppikirjojen sisältöön vaikuttamalla he saivat käytännössä lopetetuksi evoluutioteorian opetuksen Yhdysvaltain kouluissa 40 vuodeksi. Refugi
Refugioteorian esitteli vuonna 1969 Jürgen Haffer selityksenä Amazonian alueen biodiversiteetille. Sen mukaan Amazonia olisi kuivunut jääkauden aikana niin, että vain kukkuloiden orografiset sateet olisivat ylläpitäneet metsäsaarekkeita savannin keskellä. Myöhemmät paleoekologiset tutkimukset ovat ristiriidassa Hafferin hypoteesin kanssa. Vaikka Amazonin tapaukselle etsitään muita selityksiä, Hafferin esittelemä konsepti on hyväksytty laajalti tiedeyhteisössä. Se on irrotettu alkuperäisestä yhteydestään jäätiköitymisestä tropiikin biodiversiteetin selittäjänä, ja tarkoittaa nyttemmin mitä tahansa eristäytyvää aluetta, jossa lajeja voi säilyä ekologisen muutoksen aikana. Mikrobiteoria
John Snow oli niihin aikoihin hallitsevan miasmateorian skeptikko. Girolamo Fracastoron edistämä mikrobiteoria ei ollut vielä saanut täyttä tai laajalle levinnyttä hyväksyntää, joten Snow ei ymmärtänyt millä mekanismilla sairaus levisi. Hän julkaisi teoriansa ensimmäisen kerran vuonna 1849 "On the Mode of Communication of Cholera" -nimisessä esseessä. Snow julkaisi toisen painoksen artikkelistaan vuonna 1855, jossa hän dokumentoi kattavamman tutkimuksen vesihuollon vaikutuksesta Lontoon Sohossa vuonna 1854 tapahtuneeseen epidemiaan. William Morris Davis
Davisin tunnetuin teoria on niin sanottu eroosiosyklioppi, jota hän kehitti 1880- ja 1890-luvuilla. Teorian kehittämisen hän aloitti Montanan High Plainsilla. Hän käytti teoriaansa erityisesti Appalakkien muodostumisen selittämiseen. Davisin merkittävimmät kirjoitukset aiheesta olivat 1889 julkaistu ”The Rivers and Valleys of Pennsylvania” ja 1899 julkaistu ”The Geographical Cycle”. Vaikka teoriaa ei enää käytetäkään, se hallitsi noin 50 vuoden ajan erityisesti englanninkielisten maiden geomorfologiaa. Theodor Adorno
Adornon teorioihin on vaikuttanut pääasiassa Max Weberin lumouksen haihtumisen arvostelu, Georg Lukácsin hegeliläinen tulkinta marxilaisuudesta sekä Walter Benjaminin historianfilosofia. Adornon (ja muun Frankfurtin koulukunnan) mukaan edistynyt kapitalismi oli onnistunut sisällyttämään tai lopettamaan voimat, jotka kykenisivät romahduttamaan sen, ja että vallankumouksellinen hetki, jolloin se olisi voitu muuttaa sosialismiksi oli mennyt ohi. Teoksessaan "Negative Dialektik" (Negatiivinen dialektiikka, 1966, ei suom.) hän toteaa, että filosofia on edelleen tarpeellista koska tämän asian ymmärtämisen aika meni ohi. Adornon mukaan kapitalismi oli vakiintunut yhä voimakkaammin, koska se hyökkäsi vallankumouksellisen tietoisuuden objektiiviseen perustaan ja koska se hävitti individualismin, joka oli ollut kriittisen tietoisuuden perusta. Noam Chomsky
Chomskyn maine kielitieteilijänä perustuu teoksiin "Syntactic Structures" (1957) ja ennen kaikkea "Aspects in the Theory of Syntax" (1965), joka lienee maailman siteeratuin kielitieteellinen teos. Näissä teoksissaan Chomsky kehitteli strukturaaliseen lauseopin teoriaa. Hänen työnsä pohjalta syntyi vaikutusvaltainen transformationaalis-generatiivisen lauseopin tutkimuksen paradigma (TG-teoria), jota Chomsky myöhemmin kehitti niin sanotuiksi "Principles and Parameters" (P&P) ja "Government and Binding" -teorioiksi (GB) sekä viimeksi niin sanotuksi minimalistiseksi ohjelmaksi (1995). Kaikkia näitä teorioita ja niiden johdannaisia nimitetään usein generativismiksi tai generatiiviseksi kielitieteeksi. Tieteellinen vallankumous
Tieteellinen vallankumous kiinnosti myös 1800-luvulla elänyttä Auguste Comtea, joka teorisoi ihmisen maailmankatsomushistorian koostuvan kolmesta vaiheesta: ensimmäisenä olisi uskonnollinen maailmankuva, joka korvautui metafysikaalisella, joka taas johtaisi ”positivistisen” (tieteeseen perustuvan) maailmankuvan syntymiseen. Tieteellinen vallankumous tarkoitti Comtelle maailmankatsomusmuutosten viimeistä vaihetta ja kutsui tuonaikaisia tieteilijöitä positivismin perustajiksi. Katastrofismi
Vallitseva paradigma nykyisessä geologiassa on pitkään ollut uniformi­taria­nismi, jonka mukaan nykyiset Maan muodot ovat syntyneet hitaiden ja vähittäisten muutosten kuten eroosion vaikutuksesta. Tämän näkemyksen mukaan "nykyisyys on menneisyyden avain", eikä menneinä aikoina ole esiintynyt nykyisistä poikkeavia luonnonilmiöitä. Viime aikoina on kuitenkin päädytty käsitykseen, jonka mukaan geologisessa menneisyydessä on hitaan kehityksen ohella todella tapahtunut muutamia suuria katastro­faalisia mullistuksia.
Sellaisia ovat voineet olla suuret äkilliset tulvat, suurten vuorijonojen äkilliset muodostumiset sekä asteroidien törmäykset eli impaktit. Jääkausiteorian vastustus
Jääkausiteorian vastustus liittyy ainakin kolmeen historialliseen yhteyteen. Näitä ovat geologian tieteenalan historia 1840–1860 -luvuilla, yksittäiset näennäistiedettä edustavat marginaali-ilmiöt tämän jälkeen sekä viime aikoina nykyaikainen kreationismi uskonnollisena ja ideologisena liikkeenä. Marxismi-leninismi
Kun kävi ilmeiseksi, ettei sosialistinen vallankumous ollut voittamassa muualla kuin Venäjällä, alkoi Neuvostoliitto rakentaa "sosialismia yhdessä maassa", mitä esimerkiksi trotskilaiset voimakkaasti kritisoivat. Stalin kehitti teorian syksyllä 1924 ja pian käsite alkoi tarkoittaa Neuvostoliiton kohtalon riippumattomuutta maailmanvallankumouksesta. Sosialismin ja kommunismin rakentamisesta tuli ensisijaisesti valtioon sidottu projekti. Sosialisoiminen tarkoitti valtiollistamista ja suunnittelu keskusjohtoisia 5-vuotissuunnitelmia. Neuvostoliitto pyhitettiin esimerkiksi muiden maiden kommunisteille, vaikka kansallisia erityispiirteitä aina korostettiin. NKP:n linjan seuraamisesta tehtiin varsin onnistuneesti ainoan oikean kommunismin osoitus. Roy Bhaskar
Bhaskar ei kutsunut kriittistä realismiaan alun perin tällä nimellä. Se alkoi ”transsendentaalisena realismina” teoksessa "A Realist Theory of Science" (1975) ja laajeni myöhemmin yhteiskuntatieteisiin ”kriittisenä naturalismina” teoksessa "The Possibility of Naturalism" (1978). Termi ”kriittinen realismi” on muiden tekemä yhdistelmä näistä termeistä. Katastrofismi
Paleontologisessa aineistossa on todisteita siitä, että muutaman kerran Maan historiassa on tapahtunut suuria, äkillisiä joukkosukupuuttoja, jotka selvästi poikkeavat jatkuvasta hitaasta kehityksestä. Tämän vuoksi on syntynyt uuskatastrofismiksi kutsuttu teoria, joka poikkeaa yleisestä geo­morfo­logisesta,
ainoastaan pienempiä ja usein esiintyneitä ilmiöitä olettavasta ajattelu­tavasta. Fasismi
Marxilaisen yhteiskuntateorian mukaan fasismi on vastavallankumouksen muoto, mutta jokainen vastavallankumous tai taantumuksellinen diktatuuri ei ole fasismia. Kominternin työvaliokunnan tekemässä erittelyssä vuodelta 1923 sanotaan: ”Fasismi on tyypillinen rappioilmiö, kapitalistisen talouden lisääntyvän hajoamisen ja porvarillisen valtion rappeutumisen heijastuma.” Vuonna 1933 Kominternin työvaliokunta antoi seuraavan määritelmän fasismille: ”Fasismi on finanssipääoman kaikkein taantumuksellisimpien, kaikkein šovinistisimpien ja imperialistisimpien ainesten avoimesti terroristinen diktatuuri.” Ilmastonmuutoksen historialliset vaikutukset
Ilmastonmuutosta romahduksen selittävänä tekijänä pitäviä teorioita on erityisesti arvostellut antropologi Joseph Tainter. Hän katsoo, että ilmastonmuutokseen ja muihin ekologisiin tekijöihin perustuvat selitykset yksinkertaistavat ihmisen suhdetta ympäristöönsä ja vähättelevät yhteiskuntien ongelmanratkaisukykyä. Kirjassaan The Collapse of Complex Societies vuodelta 1988 hän käytti näkemyksensä perustelemiseksi esimerkkinä muun muassa Chacon kanjonin pueblokulttuuria. Tainter katsoi, että kanjonin intiaanit olivat muodostaneet yhteiskunnallisia rakenteita, jotka nimenomaisesti edesauttoivat ilmastonmuutokseen liittyvien ongelmien ratkaisua. Kanjonin asukkaat rakensivat asutuskeskusten verkoston siten, että kukin keskus oli ilmastoltaan mahdollisimman erilainen kuin muut. Tällöin toiset keskukset kykenivät tukemaan ilmastonvaihtelusta kärsiviä keskuksia, ja järjestelmä toimi hyvin useiden vuosisatojen ajan. Ongelma syntyi, kun kulttuuri jatkoi kasvuaan ja hyödynsi samaa ongelmanratkaisukeinoa edelleen. Keskusten verkkoa tihennettiin ja uusia keskuksia rakennettiin vanhojen väliin aluille, jotka eivät olleet ilmastoltaan tarpeeksi erilaisia. Tainterin mukaan romahduksen syy oli siinä, että aluksi hyvin toiminut ongelmanratkaisukeino alkoi tuottamaan alenevaa rajahyötyä, ja kulttuuri oli siten valmiiksi altistunut romahdukselle 1200-luvun kuivuuksien alkaessa. Maantiede
Biologi Charles Darwinin matka HMS Beaglella 1831-1836 ja hänen tutkimuksensa Galapagossaren sittemmin darwininsirkuiksi nimetyistä linnuista, jotka olivat erilaisia eri saarilla, loi paitsi evoluutioteorian, myös mullisti maantieteen todistamalla ymäristödeterminismin, eli käsityksen siitä, että tietyn alueen ympäristöolosuhteet pitkälti määrittävät sen luonnon ja kulttuurin omaleimaisuuden.
Imperialismin aikana eurooppalaiset tutkimusretkeilijät ja maantieteilijät tutkivat maailman kartoittamattomia ja huonosti tunnettuja seutuja, esimerkiksi niin kutsuttu musta Afrikka oli suuren mielenkiinnon kohteena. Esimerkiksi Brittiläinen David Livingstone löysi Victorian putoukset ja toinen britti John Hanning Speke Niilin lähteen eli Victorianjärven. Niilin lähteistä oli itse asiassa jo kreikkalainen historioitsija ja maantieteilijä Herodotos esittänyt teorian, että Niili sai alkunsa Kilimanjaron sulamisvesistä. 1900-luvun alun naparetkeilijöistä, kuten Robert Facon Scottista, Ernest Shackletonista ja Roald Amundsenista tuli suuria sankareita kartoitettuaan ja tutkittuaan viimeisimpiä maailman tutkimattomia kolkkia.