Mikä oli asteekkien valtakunnan pääkaupunki?
Asteekit
Asteekit olivat 1200-luvulla Meksikon laaksoon saavuttuaan vähäpätöisimpiä pohjoisesta muuttaneista nahuatlia puhuvista nahuakansoista. Työteliäitten kauppaa harjoittaneiden asteekkien merkitys alkoi kasvaa vasta 1300-luvun puolivälissä. Asteekit joutuivat pitkään alistumaan mahtavampien kaupunkivaltioiden valtaan tai liittoutumaan niiden kanssa. 1400-luvulla asteekkijohtaja Itzcoatl johti armeijansa liittolaiskaupunki Texcocon kanssa voittoisaan sotaan tepaneekkeja vastaan. Laajalle ulottuvat valloitussodat alkoivat seuraavan hallitsijan Moctezuma I:n aikana. Asteekkien valtakunta levisi laajalle, mutta oli melko heikko ja hajanainen. Espanjalaiset konkistadorit valloittivat asteekkien valtakunnan pääkaupungin Tenochtitlánin 13. elokuuta 1521 Hernán Cortésin johdolla. Tenochtitlánin paikalla on nykyisin Meksikon pääkaupunki México. Asteekit
Asteekkien pääkaupunki oli mahtava Tenochtitlán, joka rakennettiin Texcocojärven saarelle. Sinne johti pengerteitä mantereelta, ja saarien välillä oli siltoja. Tenochtitlánin pinta-ala oli 8–13,5 km². Kaupungissa oli enimmillään 300 000–500 000 asukasta. Tenochtitlánin suurin temppeli oli omistettu auringon ja sodan jumala Huitzilopochtlille, ja se oli rakennettu 80 × 100 metriä laajan pyramidin huipulla olevalle tasanteelle 30 metrin korkeuteen. Kaupungin monista palatseista suurin oli hallitsijan palatsi, joka oli espanjalaisten saapuessa pinta-alaltaan neljä hehtaaria. Jokainen hallitsija rakennutti itselleen oman palatsinsa. Intiaanit
Asteekit olivat viimeinen kansa, joka otti vallan keskisessä Meksikossa ennen espanjalaisten konkistadorien tuloa. Aluksi halveksitut ja syrjityt maanviljelijäasteekit rakensivat Texcocojärven soiselle saarelle pääkaupunkinsa Tenochtitlánin, jonka raunioille rakennettiin myöhemmin Ciudad de México. Vuoden 1200 tienoilla asteekit suorittivat jättimäisen valloituksen, joka varmisti heille suurimman vallan alueella ajalla ennen espanjalaisia. Vuoden 1520 tienoilla espanjalaiset kukistivat asteekit muutamassa vuodessa muiden intiaanikansojen avulla. Huitzilopochtli
Asteekkien mytologiassa Huitzilopochtli esitetään jumalana, joka johdatti asteekit alkuperäisestä kotimaastaan Aztlanista Meksikon laaksoon. Matkan aikana papit kantoivat Huitzilopochtlia esittävää kolibrin kuvaa harteillaan, ja öisin jumalan ääni antoi käskyjä. Huitzilopochtlin määräyksestä asteekkien pääkaupunki Tenochtitlán perustettiin vuonna 1325 Texcocojärven pienelle kivikkoiselle saarelle.Kaupungin ensimmäinen temppeli rakennettiin sille paikalle, jossa kotka nokki kallion päällä käärmettä. Tämä kohtaus on kuvattuna nykyisen Meksikon lipussa. Tämän jälkeen jokainen asteekkihallitsija laajensi temppeliä. Asteekit
Asteekit olivat soturikansaa, jonka vauraus perustui heikompien intiaaniheimojen maiden valloittamiseen ja veron kantamiseen niiltä. Asteekit tunnetaan ihmisuhreistaan. Heidän pääkaupunkinsa oli mahtava Tenochtitlán.
Asteekit
Keskimääräisen kokoisessa Meksikon laakson kaupunkivaltion pääkaupungissa oli noin 9 000 asukasta ja asukastiheys 45 asukasta hehtaarilla. Texcocossa, Azcapotzalcossa ja Cuauhnahuacissa oli yli 20 000 asukasta. Kreikan historia
Rooman valtakunnan hajottua kahtia vuonna 395 Kreikka jäi sen kreikankielisenä säilyneelle itäosalle, joka kehittyi keskiaikaiseksi Bysantin valtakunnaksi. Valtionuskonnoksi vakiintui kristinuskon ortodoksinen muoto (Bysantin kirkko). Valtakunnan kieleksi tuli ajan kuluessa kreikka latinan sijalle, mutta se piti itseään Rooman valtakunnan perillisenä ja asukkaitaan roomalaisina. Bysantti säilyttikin monin osin antiikin kreikkalais-roomalaisen perinnön yhdistyneenä kristinuskoon.
Bysantin valtakunnan keskus oli Konstantinopolissa. Nykyisen Kreikan alueella merkittäviä keskuksia olivat muun muassa Thessaloniki ja myöhäisbysanttilaisella ajalla Mystras. Muutoin Kreikka oli lähinnä takamaan asemassa. Ateena menetti asemansa sivistyskeskuksena ja taantui vähäiseksi pikkukaupungiksi, vaikka kukoistikin jossain määrin keskibysanttilaisella kaudella. Trebuchet
Vuonna 1521 espanjalainen konkistadori Hernán Cortés käytti vastapainokatapultteja piirittäessään asteekkien pääkaupunkia Tenochtitlánia. Aksumin valtakunta
Muinaisen Aksumin kaupungin rauniot ovat nähtävissä Pohjois-Etiopiassa lähellä Eritrean rajaa. Siellä oli mahtavan kuningaskunnan keskus Itä-Rooman keisarikunnan ja Persian välissä. Komeat rauniot ensimmäiseltä vuosisadalta 1200-luvulle käsittävät suuria yhtenäisistä kivipaasista veistettyjä obeliskeja eli valtavia pylväitä sekä kuninkaallisia hautoja ja linnanraunioita. Tärkeimmät Aksumissa sijaitsevat monumentit ovat steeloja, ja niitä on eniten "pohjoisessa steelapuistossa". Siellä on 33 metriä korkea Suuri steela, jonka oletetaan kaatuneen rakennustöiden aikana, ja korkein pystyssä oleva, 24 metriä korkea kuningas Ezanan steela. Steeloja pidetään hautamuistomerkkeinä. Asteekkien historia
Asteekkivaltio ulottui laajalle alueelle Meksikonlahdelta Tyyneen mereen. Sen alueella oli sateisia metsiä ja kuivia alueita. Valtion sisällä oli itsenäisiä alueita, muun muassa Tlaxcala/Huexotzinco, Teotitlan ja Tyynenmeren rannikon Yopitzinco ja misteekkien kuningaskunta. Pohjoisessa olivat vihollisena otomien Metztitlan ja luoteessa taraskien Tzintzuntzan. Alfonso II (Asturia)
Apostoli Jaakobin haudan löytyminen Galiciasta teki löytöpaikasta Santiago de Compostelasta Euroopan suosituimman pyhiinvaelluspaikan ja lisäsi näin aluetta hallitsevan Asturian ja Alfonson henkistä painoarvoa.
Alfonson hallituskautena al-Andalusin joukot tekivät toistuvia hyökkäyksiä Asturiaan. Alfonson sitkeys pelasti kuitenkin maan itsenäisyyden. Pääkaupungin hän siirsi vuorille paremmin puolustettavaan Oviedoon.
Alfonso haki mahdollisesti tukea frankkien kuninkaalta Kaarle Suurelta. Keisarin historioitsija Einhard mainitsee Alfonson lähettät kirjeet sekä vihjaisee tämän olleen Kaarle Suuren vasalli, mutta tieto on epäluotettava, sillä kyseisiä kirjeitä ei ole säilynyt ja kyseessä voi olla Einhardin luulottelu. Frankkien hallitsijan vaikutusvalta alueella oli kuitenkin kiistaton ja hän lähetti 785 ja 801 sotavoimia alueelle. 
Alfonso II:n kuoltua vuonna 842 kuninkaaksi nousi hänen edeltäjänsä Bermudo I:n poika Ramiro I (842-850). Kasakkahetmanaatti
Kasakkahetmanaatti (), viralliselta nimeltään alkujaan Zaporožjen sotajoukko (), oli nykyisen Ukrainan alueella vuosina 1649–1764 sijainnut kasakoiden autonominen valtio, jonka johtajana oli hetmani. Hetmanaatti oli vuodesta 1654 liittosuhteessa Venäjään, johon se lopulta liitettiin kokonaan. Hetmanaatin pääkaupunkina oli Baturyn ja vuodesta 1709 Hluh’iv. Megáli idéa
Keskiajalla nykyisen Kreikan ja Turkin alueita hallitsi Bysantin eli Itä-Rooman valtakunta. Se oli syntynyt Rooman valtakunnan jakautuessa kahtia ja sen asukkaat kutsuivat sitä vielä kauan kahtiajaon jälkeenkin ”Rooman valtakunnaksi”, varsinkin sen jälkeen kun lyhytikäiseksi jäänyt Länsi-Rooman keisarikunta oli luhistunut. Vuonna 610 keisari Herakleios kuitenkin teki kreikan kielestä valtakunnan virallisen kielen latinan sijasta, minkä jälkeen valtakuntaa alettiin pitää kreikkalaisena, vaikka se samalla yhä olikin myös Rooman valtakunnan seuraajavaltio. Toisin kuin Länsi-Rooma, tämä Itä-Rooman keisarikunta pysyi vuosisatoja elinvoimaisena ja pystyi menestyksellisesti puolustautumaan monia vihollisiaan kuten visi­gootteja, hunneja, arabeja, mongoleja ja lopulta turkkilaisiakin vastaan näiden yrittäessä ensimmäisen kerran valloittaa Bysantin; arabeille Itä-Rooma oli kyllä menettänyt laajoja ja tärkeitä alueita mutta pysynyt pienentyneenäkin itsenäisenä. Neljännellä risti­retkellä 1200-luvun alussa länsieurooppalaiset valloittivat valta­kunnan pää­kaupunginkin, Konstantinopolin, mutta jo saman vuosisadan lopulla valtakunta vielä palautettiin joksikin ajaksi. Pian sen jälkeen osmanit alkoivat kuitenkin laajentaa valtakuntaansa Bysantin kustannuksella, ja vuonna 1453 he valloittivat lopulta valtakunnan pääkaupunginkin, Konstantinopolin, jossa he muuttivat Hagia Sofian moskeijaksi. Tämän jälkeen heidän oli helppo valloittaa loputkin Bysantin alueista. Misteekit
Misteekkien keskuksia olivat Tilantongo, Achiutla, Cuilapan, Huamelupan, Mitla, Tlaxiaco, Juxtlahuaca, ja Yucuñudahui. Alamaan misteekit asuivat länteen ja pohjoiseen kantamaasta ja rannikon misteekit eteläisillä tasangoilla ja Tyynenmeren rannoilla. Ylämaan misteekit olivat yleensä johtavassa asemassa ja Oaxacan laakso itse sotien kohteena. Asteekkien Ahuizotl valloitti misteekkien valtakunnan 30 vuotta ennen espanjalaisten saapumista. Asteekit
Asteekit laajensivat valtakuntaansa taloudellisista syistä: he havittelivat muiden maiden rikkauksia, ja pääkaupungin kasvava väestö tarvitsi koko ajan enemmän ruokaa, vaatteita ja muita tarvikkeita sekä ylellisyystavaroita. He kehittivät valtakunnan kauppaa, perivät veroja sekä perustivat satelliittivaltioita ja tukikohtia valtakunnan rajoille puolustamaan sitä vihollisilta. Asteekit eivät kuitenkaan pitäneet vakituista armeijaa eivätkä rakentaneet valtakuntaansa tieverkostoja, kaupunkeja tai varastoja kuten monet muut suuret valtakunnat. Asteekit
Asteekkeja asui Meksikon laaksossa vuonna 1519 yli miljoona. Sen lisäksi heitä asui kahdesta kolmeen miljoonaa ympäröivissä laaksoissa, joskin korkeampiakin arvioita on esitetty. Eurooppalaisten mukana Amerikkaan tulleet taudit pudottivat asteekkien lukumäärän muutamassa vuosikymmenessä alle puoleen näistä luvuista. Asteekit
Alun perin asteekit olivat vaatimaton metsästäjä- ja keräilijäheimo. He kehittivät kuitenkin melko nopeasti Meksikoon saapumisensa jälkeen tehokkaan maatalouden. Se perustui maissin viljelyn varaan, joskin muitakin viljelykasveja tunnettiin. He käyttivät hyväkseen kaiken viljelylle sopivan maa-alan ja kehittivät viljelyksilleen laajamittaiset kastelujärjestelmät. Turkin historia
Kun turkkilaiset olivat voittaneet Bysantin valtakunnan Manzikertin taistelussa vuonna 1071 he alkoivat hylätä paimentolaisjuuriaan, saivat pysyvämmän roolin Anatoliassa ja synnyttivät Seldžukkien valtakunnan. Valtakunta ei kuitenkaan kestänyt pitkään, sillä vuoteen 1243 mennessä mongolit olivat voittaneet seldžukkiarmeijat, ja hiljalleen valtakunnan mahti hiipui. Seldžukkien vanavedessä Osman I:n hallitsema pieni turkkilainen ruhtinaskunta kehittyi osmanien valtakunnaksi ja täytti romahtaneiden seldžukkien ja bysanttilaisten jättämän tyhjiön. Jo 1300-luvulla osmannien valtakuntaan kuului suurin osa sekä Anatoliasta että Balkanin niemimaasta. Bysantti pysyi kuitenkin itsenäisenä pienvaltiona vuoteen 1453 saakka, jolloin osmannit valloittivat loputkin siitä ja tekivät sen pääkaupungista, Konstantinopolista, oman pääkaupunkinsa, jonka nimeksi tuli Istanbul. Attika
Attika oli yksi antiikin Kreikan maakunnista. Sen asukkaat olivat joonialaisia. Ateenan kaupunkivaltiosta tuli viimeistään geometrisella kaudella Attikan johtava kaupunki ja muut kaupungit tulivat sen vallan alle. Kreikkalaisessa mytologiassa tapahtuma sijoitettiin jo varhaisempaan aikaan, ja Attikan yhdistäjänä ja kansallisena heeroksena pidettiin Theseusta. Ordoño II (Asturia)
Astorgan piispa Sampiron mukaan Ordoño teki kahden veljensä kanssa salaliiton isäänsä vastaan, ja he ajoivat hänet pois valtakunnastaan. Alfonso teki tällöin pyhiinvaellusmatkan Santiago de Compostelaan ja vielä ennen kuolemaansa poikiensa suostumuksella yhden sotaretken muslimeja vastaan. Vallanjaossa veljeksistä vanhin Garcia sai Leónin ja Kastilian, joita oli luultavasti hallinnut jo isänsä elinaikana, Ordoño II (910–925) Galician ja Fruela II (910–925) Asturian ja Oviedon. García oli sijoittanut hovinsa helpommin puolustettavaan Leóniin, josta muodostui näin tulevan kuningaskunnan uusi pääkaupunki, ja juuri Leónin katedraalissa Ordoño II kruunattiin vuonna 914 piispojen, kreivien, munkkien ja muiden espanjalaisten mahtimiesten läsnä ollessa visigoottien muinaisen rituaalin mukaisesti kuninkaaksi: kuningas vannoi noudattavansa lakia ja alamaiset vannoivat hänelle uskollisuutta. Asteekit
Asteekkivaltakunta syntyi vuonna 1428 kolmen kaupunkivaltion liittona. Sen jälkeen kun tepaneekit oli kukistettu, Tenochtitlán, Texcoco ja Tlacopan muodostivat sotilaallis-taloudellisen liittouman. Ne solmivat keskinäisen hyökkäämättömyyssopimuksen ja sopivat avustavansa toisiaan valloitussodissa muita kaupunkeja vastaan. Valloitettujen alueiden verot jaettaisiin liittolaisten kesken niin että Tenochtitlán ja Texcoco saisivat kaksi osaa kumpikin ja Tlacopan yhden osan. Assyria
Assyria oli muinainen Kaksoisvirranmaan (nykyinen Irak) kuningaskunta ja sotilasvaltio Mesopotamian pohjoisosissa. Nimi Assyria juontaa juurensa mesopotamialaisesta Assur-jumalasta, kuten myös Tigrisin varrella sijainneen kaupungin nimi Assur, joka on sijainnut noin 100 kilometriä nykyisestä Mosulin kaupungista etelään. Kolmannella vuosituhannella eaa. Assyria oli vielä lähinnä akkadialaisten etuvartio. Itsenäinen valtatekijä Assyriasta alkoi kehittyä vasta 1300-luvun eaa. puolenvälin aikoihin. Tällöin nousevan mahdin antamassa voimantunnossa hallitsija Assur-uballit antoi itselleen arvonimen "Kaikkeuden kuningas". Hän valloitti Niniven itäpuolella sijainneen viljavan tasangon ja nöyryytti Babyloniaa, joka oli siihen asti pitänyt Assyriaa etupiirinään. Tätä hallitsijaa seurasi lyhytaikainen heikkouden tila. Mutta, kun valtaan nousivat Salmanassar ja Tukulti-Ninurta (Nimi tarkoittaa "Turvani on sodan jumala Ninurta"), viholliset torjuttiin ja uusia alueita vallattiin. Salmassarin ajasta lähtien alettiin toteuttaa massiivisia väestön pakkosiirtoja. Tukulti-Ninurta löi heettiläiset ja valloitti rikkauksistaan kuuluisan Babylonian vuonna 1235. Vähitellen assyrialaiset valloittivat alueet Kaspianmereltä Niilille ja Taurukselta Persianlahdelle. Vallattuja alueita olivat nykyinen Irak, Syyria, Jordania, Libanon sekä osia Turkista ja osia Palestiinasta. Valtakautta kesti noin 300 vuotta. Assyrialaisilla oli rauta-aseita ja maine raakoina ja säälimättöminä sotilaina. Vuonna 612 eaa. Assyrian valloittivat meedialaisten ja skyyttien yhdistetyt joukot. Assyria valtasi myös Israelin valtakunnan ja soti Juudassakin. Nikomedia
Nikomedia oli itäisin Rooman valtakunnan tärkeistä kaupungeista, ja Diocletianuksen pääkaupunki tetrarkian aikana vuosina 286–324. Konstantinus Suuren aikana Nikomedia oli alueen pääkaupunki, kunnes Kostantinus siirsi Rooman valtakunnan pääkaupungin Roomasta Byzantioniin, nykyiseen Istanbuliin. Mesoamerikan intiaanikulttuurit
Mayat loivat jo varhain Jukatanin niemimaan seuduille kukoistavan sivistyksen, samoin kuin kirjoituksen keksijöinä pidetyt sapoteekit. Muita klassisia sivilisaatioita oli valtava keskus Teotihuacán ja misteekkien sivilisaatio. Monet klassiset sivilisaatiot romahtivat 650–900 jaa. Tämän jälkeen ylängölle ilmestyi pohjoisesta vaeltaneiden nahuatlia puhuneiden tolteekkien perustama valtakunta. Asteekkien valtakunta romahti espanjalaisvalloitukseen vuonna 1521. Korkealle sivistynyt mayakulttuuri tuhoutui jo ennen eurooppalaisten tuloa. Mesoamerikan intiaanikulttuurit
Mesoamerikan jälkiklassista kautta noin 950–1521 jaa. luonnehtivat suurvaltojen ja hajanaisten paikalliskulttuurien jaksot Meksikon keskiylängöllä. Joskus tämän ajan ajatellaan olleen kasvavan kaaoksen ja sotien aikaa. Tolteekkien sotaisa valtio kukoisti ja levisi laajalle eteläiseen ja keskiseen Meksikoon joskus 900–1150 jaa. Pohjoisesta saapui uusia nahuatlia puhuvia heimoja, kikimekkejä, jotka luultavasti ryöstivät tolteekkien pääkaupungin Tulan. Tämän jälkeen Meksikon laaksossa oli kilpailevia kaupunkivaltioita. Asteekkien nousu suurvallaksi alkoi 1400-luvun puolivälin tienoilla. Noin 1200 jaa. alkaen kukoisti jälkiklassinen tolteekkivaikutteinen mayakulttuuri Jukatanin niemimaalla muun muassaChichen Itzassa. Maya-alue yhdistyi joskus noin vuonna 1000 jaa. ensin muutaman kaupungin vallan alle ja lopulta noin 1200 Mayapánin johtoon. Mayakulttuuri sammui vuoden 1450 tienoilla ehkä kapinoihin. Tolteekkivaltion romahdettua kaupungit kilpailivat keskenään ylivallasta Meksikon laaksossa. Asteekkikaupunki Tenochtitlán perustettiin luultavasti joskus 1200-luvulla, ja se kasvoi ajan mukana merkittäväksi keskukseksi. Vielä 1300-luvulla se oli tepaneekkien vasalli. Mutta 1420-luvulla Tenochtitlán ja Texcoco kukistivat yhdessä tepaneekit. Asteekkeja johti tällöin Izcoatl. Moctezuma I laajensi asteekkivaltion suurvallaksi ja perusti asteekkien kaupunkiliiton. Asteekkien valta romahti vuosina 1519–1521, kun Hernán Cortésin johdolla toimivat espanjalaiset vangitsivat ensin asteekkikuningas Montezuman eli Moctezuma II:n ja lopulta saartoivat Tenochtitlánin yhdessä tlaxcalteekkien kanssa. Eurooppalaiset voittivat asteekit, joilla ei ollut rauta-aseita ja tuliaseita, ja joiden taistelutaktiikka ainakin alussa oli melko tehotonta. Asteekkeja kuoli tämän jälkeen joukoittain eurooppalaisten mukanaan tuomiin sairauksiin, ja monet muut joutuivat espanjalaisten teloittamiksi ja kiduttamiksi sekä orjiksi kaivoksiin ja maatiloille. Voidaan väittää jälkiklassisen ajan säilyvän Tayasalin valloitukseen saakka vuonna 1697; "katso myös" Jukatanin espanjalaisvalloitus Adygeia
Alue kuului sittemmin Tšerkessian valtioon, joka käsitti laajan alueen Länsi-Kaukasiasta, aina Asovanmereltä Georgian Mustanmeren rannikolle asti. Valtion pääkaupunkina oli Mustanmeren rannikkokaupunki Sotši. Tšerkessia oli vuosisatojen ajan Kabardian poliittisen vaikutuksen alaisena. Lisäksi se oli ajoittain Turkin suojeluksen alainen. Adygeit käännytettiin kristinuskosta islamiin 1700-luvuilla Osmaanien valtakunnan taholta. Issoksen taistelu
Makedonialaiset saapuivat Kilikiaan vuoden 333 eaa. elokuussa. Kilikian pääkaupungissa Tarsoksessa he saivat kuulla, että Dareios III oli saapunut Damaskokseen suuren armeijan kanssa. Aleksanteri lähetti Parmenionin valtaamaan Issoksen lahden rannikon ja "Assyrian porttina" tunnetun solan, joka johti Issoksesta etelään. Dareios päätti hyökätä Kilikiaan pohjoisempana olevan solan kautta ja johti armeijansa Damaskoksesta Sokhoin kaupunkiin. Kuullessaan Dareioksen olevan Sokhoissa Aleksanteri päätti koota armeijansa ja marssia etelään, kohti Assyrian porttia. Makedonian valtakunta
Roomalaisella kaudella Makedonia jaettiin aluksi neljään osaan, tetrarkiaan, vuosi liittämisen jälkeen eli 167 eaa. Ensimmäinen osa käsitti Strymon-joen itäpuolisen alueen ja sen pääkaupunkina toimi Amfipolis ("Amphipolis"). Toisen osa käsitti Strymon- ja Aksios-jokien välisen alueen ja sen pääkaupunki oli Thessalonike ("Thessalonica"). Kolmas osa käsitti Aksios- ja Peneios-jokien välisen alueen ja sen pääkaupunki oli Pella. Neljäs osa käsitti suuren osan Ylä-Makedoniaa ja sen pääkaupunki oli Herakleia Lynkestis ("Heraclea Lyncestis"). Asteekkien historia
Espanjalaiset ottivat Moctezuman vangiksi, ja hallitsivat hänen avullaan kaupunkia noin kuusi kuukautta. Espanjalaisten majapaikka oli Moctezuman hallintopalatsissa. Kesällä vuonna 1520 Cortésin ollessa poissa Tenochtitlánista paikkaa komentamaan jäänyt luutnantti Alvarado päätti jostain syystä järjestää verilöylyn. Kun asteekkiylimykset olivat kokoontuneet pyhälle aukiolle uskonnolliseen juhlaan, espanjalaiset sulkivat aukion ulospääsytiet ja tappoivat kymmeniä tai satoja asteekkiylimyksiä. Joukkomurhan jälkeen asteekit alkoivat kohdella espanjalaisia vihollisinaan. Espanjalaiset yrittivät käyttää Moctezumaa rauhoittamassa joukkoja, mutta tämä kuoli levottomuuksissa. Asteekit hyökkäilivät rajusti espanjalaisten miehittämää Moctezuman palatsia vastaan, josta alkoi pian loppua ruoka ja vesi. Niinpä espanjalaiset päättivät paeta yöllä katkonaista pengertietä pitkin. Ainakin 600 espanjalaista ja tuhansia tlaxcalteekkejä sai surmansa. Cortés kiersi laajan mutkan kautta pohjoiseen Tlaxcalaan. Osmanien interregnum
Osmanien valtakunta jakautui poikien kesken. Vanhin pojista Süleyman hallitsi pohjoista Kreikkaa, Bulgariaa ja Traakiaa, ja hän piti pääkaupunkinaan Edirneä. Toinen pojista İsa julisti itsensä Bursan itsenäiseksi valtiaaksi ja Mehmed, jonka tilukset olivat suurimmat, perusti sulttaanikunnan Amasyaan. Musa jäi vielä Timur Lenkin vangiksi, kuten myös Mustafa, joka vapautui 1405 ja joka yritti nostaa uuden kapinan 1415. Meksikon historia
Espanjan valloittajat, konkistadorit, saapuivat Tenochtitlániin vuonna 1519, vangitsivat asteekkijohtaja Montezuman ja asettuivat tämän kanssa palatsiin asumaan. Näin espanjalaiset saattoivat hallita asteekkeja Montezuman avulla. Monesti on väitetty asteekkien suhtautuneen alussa espanjalaisiin ystävällisesti, koska he uskoivat Hernán Cortésin olevan ennustusten mukaisesti idästä palannut jumala Quetzalcóatl. Asteekit alkoivat toimia espanjalaisia vastaan vasta, kun eräs Cortésin taitamaton upseeri murhautti raa’asti koko asteekkiylimystön eräällä aukiolla. Pian Montezuma kuoli joko espanjalaisten tai asteekkien tappamana, ja espanjalaiset pakenivat Tenochtitlánista menettäen suuren määrän miehiä. Espanjalaiset kuitenkin palasivat vuonna 1521. Eurooppalaisilla oli puolellaan rauta-aseet ja haarniskat, tuliaseita sekä hevosia. He saivat painostettua asteekkeja vihaavia intiaaneja puolelleen. Meksikon pääkaupungin piirityksessä ja valtauksessa auttoi 100 000 tlaxcalteekkia. Eurooppalaisia helpotti myös heidän mukanaan tuomien tautien tuhoisa leviäminen intiaaniväestöön. Kun Meksikon eteläosa oli vallattu, asteekkien päälliköitä hirtettiin ja tavallisia intiaaneja joutui muun muassa maaorjiksi suurtiloille ja pakkotöihin kaivoksiin. Asteekkien historia
Asteekkien neljäs hallitsija Itzcóatl hallitsi vuodesta 1428 kuolemaansa vuoteen 1440. 1432 asteekit olivat valloittaneet monia kaupunkeja. Vasta Itzcóatl perusti asteekkien valtakunnan. Hänen ansiokseen voidaan lukea kolmiliitto ja tepaneekkien kukistaminen Texcocon kanssa. Vasta Montezuma I Suuri rakensi asteekkien sotilasimperiumin. Valloitusretket alkoivat 1458. 1452–1454 vallitsi nälänhätä, sen jälkeen kun Tenochtitlán oli tuhoutunut tulvassa. Axayacatlin 1469–1481 aikana asteekkien armeija ensimmäistä kertaa koki merkittävän tappion taraskeille lännessä. Tizoc 1481–1486 ei ollut lainkaan soturi, vaan arkkitehti. Reconquista
Nykyisen Espanjan ja Portugalin valloitus oli tapahtunut nopeasti; vuonna 711 ensimmäiset Pohjois-Afrikan berberit, pääasiassa arabien johtamina, saapuivat emiiri Tarikin johdolla Eurooppaan. He löivät Guadaleten taistelussa 711 viimeisen visigoottikuninkaan Roderikin armeijan, ja vuoteen 716 mennessä he olivat valloittaneet lähes koko niemimaan lukuun ottamatta pohjoisrannikon Asturian ja Galician vuoristoalueita, jonne he eivät koskaan päässeet. Ensimmäisen häviönsä muslimit, "maurit", kokivat vastaperustetun Asturian kuningaskunnan ensimmäiselle kuninkaalle, visigootti Pelayolle, 718 Covadongassa (Alcamassa). Taistelu on ajoitettu myös vuosiin 719 ja 722. Asturian kuningaskunnan pääkaupunki oli Oviedo. Leónin kuningaskunta
León oli keskiaikainen kuningaskunta Espanjassa. Se muodostui Leónin kaupungin ympärille Asturian García I:n (909–914) siirrettyä pääkaupunkinsa rannikon Oviedosta keskustasangolle. Bysantin valtakunta
Erillinen Itä-Rooman hallintoalue syntyi, kun keisari Diocletianus jakoi Rooman valtakunnan kahtia vuonna 293. Syynä jakoon oli se, että laaja valtakunta oli käynyt vaikeaksi hallita. Diocletianus loi tetrarkia-järjestelmän, jossa oli kaksi keisaria ("augustus"), toinen lännessä ja toinen idässä, ja kummallakin nuorempi hallitsijakumppani eli "alikeisari" ("caesar").
Tämä vallanjako jatkui aina siihen asti, kun keisari Konstantinus Suuresta tuli koko valtakunnan hallitsija vuonna 324. Konstantinus valitsi uudeksi pääkaupungikseen Byzantionin kaupungin, Megaran entisen siirtokunnan, ja kaupungin uudeksi nimeksi tuli Konstantinopoli ("Konstantinoupolis", "Konstantinoksen kaupunki"). Kaupungin sijainti nähtiin strategisesti keskeisenä, koska siitä oli mahdollista pitää yhteyksiä sekä länteen että itään. Pääkaupungin siirron myötä Roomassa toimineet hallintoinstituutiot, kuten senaatti, siirrettiin sellaisinaan Konstantinopoliin. Samalla kaupungissa käynnistettiin lukuisia rakennusohjelmia ja se varustettiin vahvemmilla muureilla. Asteekkivaltakunnan valloitus
Cortes vapautti Cuitlahuacin, Montezuman veljen, koska uskoi tämän hillitsevän kapinan. Siitä huolimatta kapina jatkui ja asteekit nostivat Cuitlahuacin uudeksi kuninkaakseen. Asteekit saartoivat Montezuman palatsin, ja kun Cortes palasi kaupunkiin suuren sotajoukon kanssa, hän jäi saarrokseen kyseiseen palatsiin. Antakya
Antiokia oli yksi useista Seleukidien dynastian hallitsija Seleukos I Nikatorin noin vuonna 300 eaa. perustamista uusista kaupungeista. Uusien kaupunkien tarkoitus oli vahvistaa Seleukidien otetta alueista Syyriassa ja alkuperäisen nimensä kaupunki sai Nikatorin isän Antiokhoksen mukaan. Nikatorin poika Antiokhos I Soter teki kaupungista Seleukidien pääkaupungin, jona se säilyi kunnes Pompeius valloitti sen Rooman valtakunnalle vuonna 64 eaa. Kaupunki kukoisti roomalaisten alaisuudessa Syyrian ja itäisen Rooman valtakunnan hallinnollisena keskuksena. Ensimmäisen vuosisadan puolivälissä kaupungissa asui arviolta 300 000–500 000 henkilöä. Sittemmin kaupunki oli tärkeä varhaisen kristinuskon keskus. Esimerkiksi Pietari, Paavali ja Barnabas viettivät suuren osan elämästään Antiokiassa. Huitzilopochtli
Asteekkivaltakunnan pääkaupungissa Tenochtitlánissa oli espanjalaisten saapumisen aikoihin 1521 suuri kaksoisporraspyramidi, jossa asteekit uhrasivat verisellä tavalla ihmisiä Huitzilopochtlille ja sateen ja hedelmällisyyden jumala Tlalocille. Indoparthialainen kuningaskunta
Indoparthialaiset mainitaan suoraan vain muutamissa kirjallisissa historiallisissa lähteissä. Indoparthialaisten hallitsijoiden lyömät kolikot ovatkin olleet tärkein heistä kertova historiallinen lähde. Seleukideista irtautuneessa Parthiassa valtaan nousseet arsakidit olivat aloittaneet voimakkaan laajenemisen kuninkaansa Mithridateksen johdolla 160-luvulla eaa. ja lopulta parthialaiset ulottivat alueensa heitä edeltäneiden indoskyyttien hallitsemalle alueelle Pohjois-Intiassa ja Etelä-Afganistanissa. Uusien alueidensa hallitsemiseksi parthialaiset perustivat alaisiaan kuningaskuntia ja yksi näistä muodostettiin sittemmän Sistanin alueelle ensimmäisen vuosisadan eaa. lopulla. Alueita hallitsi satraappi Gondofares ja hän levitti edelleen alueitaan Sistanista Arakhosian ja Gandharan alueelle Pakistaniin ja Pohjois-Intiaan. Vuoden 20 jaa. paikkeilla Gondofares julistautui itsenäiseksi. Hänen pääkaupunkinsa oli Taksila nykyisen Keski-Pakistanin eteläosissa. Nimenä Gondofares on saattanut olla myös indoparthialaisen hallitsijasuvun dynastinen titteli. Bysantin valtakunta
Bysantin kulta-aikana voidaan pitää niin kutsutun makedonialaisen dynastian aikaa vuosina 867–1056. Dynastian aikana Bysantista onnistuttiin jälleen rakentamaan suurvalta, ja se valtasi takaisin maita, joita arabit olivat valloittaneet idässä ja slaavit Balkanilla. Myös eteläinen Italia valloitettiin, ja keisari Johannes I Tzimiskes ulotti taistelut aina Jerusalemiin asti. Vuonna 1014 keisari Basileios II (keisarina 976–1025) kukisti Bulgarian. Voittoisien sotien ja vahvojen hallitsijoiden ansiosta Bysantti oli sekä sotilaallisesti että taloudellisesti vahva, ja pääkaupunki Konstantinopoli oli loistelias kulttuurin ja vallan keskipiste. Kauppa ja käsityöläisyys kukoistivat, Konstantinopoliin perustettiin uusia kouluja, kiinnostus antiikin kulttuuriin ja filosofiaan heräsivät uudelleen, ja maallinen kirjallisuus ja muu kulttuuri elpyivät. Samalla bysanttilainen sivistys levisi myös naapurikansojen alueille. Ensimmäinen ristiretki
Aleksios antoi 2 000-henkisen armeijansa Tatikiosin komennettavaksi ja käski johdattaa ristiretkeläiset sotaretkeen Vähä-Aasian kautta. Ensimmäinen hyökkäyksen kohde oli seldžukkien sulttaanin pääkaupunki Nikaia, aivan kuten kansan ristiretkelläkin. Toukokuun 14. päivänä vuonna 1097 alkanut Nikean piiritys sattui turkkilaisten kannalta ikävään aikaan, sillä Kilij Arslan I oli sotimassa danišmendidejä vastaan Keski-Turkissa. Arslanin kuultua läntisten armeijoiden hyökkäyksestä, hän lähti oitis puolustamaan kaupunkia. Piiritys päättyi turkkilaisten antautumiseen Bysantille 19. kesäkuuta. Ristiretkeläisiä ei päästetty kaupunkiin kuin pienissä joukoissa kerrallaan, koska heidän pelättiin ryöstävän Bysantille arvokas kaupunki. Piirityksen jälkeen seuraavaksi päämääräksi otettiin Jerusalemin ”vapauttaminen vääräuskoisista”. Blois’n kreivi Stefan II kirjoitti optimistisesti kirjeessään vaimollensa, että Jerusalemiin pääsy kestäisi enää vain viisi viikkoa. Sota venyi kuitenkin kahden vuoden mittaiseksi. Asteekkien historia
Asteekeista tuli mahtikansa, koska he olivat pelottomia sotureita ja taitavia rakentajia. Osasyy asteekkien nousuun saattoi olla myös tyytymättömyys tepaneekkien valtaan. Kaupunkia rakennettiin vähitellen matalaan järveen tuomalla alueelle paaluja, kiviä ja maata. Tenochtitlánin ensimmäinen temppeli perustettiin 1325. Hernán Cortés
26. maaliskuuta 1521 Cortés piiritti Tenochtitlánin. Cuitláhuac oli kuollut espanjalaisten mukanaan tuomaan isorokkoon, ja uudeksi asteekkien päälliköksi oli valittu Cuauhtémoc. Cortésin sotajoukkoihin kuului raskasta jalkaväkeä, ratsuväkeä, kanuunoita ja espanjalaisten kanssa liittoutuneita Keski-Amerikan intiaaniheimoja. Taistelun alkuvaiheessa espanjalaiset katkaisivat kaupungin vesijohdon, ja asteekit alkoivat piirityksen aikana kärsiä nälänhädästä. Konkistadorit mursivat asteekkien puolustuksen, minkä jälkeen he ryntäsivät kaupungin muurien sisäpuolelle, tappoivat kaduilla liikkuneita intiaaneja, ryöstivät temppelien aarteita ja sytyttivät kaupungin tuleen. 13. elokuuta 1521 hallitsija Cuauhtémoc antautui espanjalaisille, mutta myöhemmin vuonna 1525 Cortés hirtti hänet ja muita korkea-arvoisia asteekkien päälliköitä. Cortés tyhjensi raunioituneen kaupungin intiaaneista ja perusti paikalle Meksikon nykyisen pääkaupungin Méxicon. Kreikan arkaainen kausi
Ateena muodosti kaupunkivaltion joka kattoi koko Attikan tasangon. 700-luvun eaa. loppuun mennessä kaikki Attikan asukkaat pitivät itseään ateenalaisina. Ateenassa ei myöskään ollut kakkosluokan kansalaisia (kuten Spartan perioikit), vaan kaikki maaseudun asukkaat olivat tasavertaisia kaupungin asukkaiden kanssa. Ateenan hallinnon alkuajat ovat hämärän peitossa, mutta luultavasti 700-luvun eaa. lopulla aristokraatit loivat järjestelmän, jossa oli kolme korkeinta virkaa, uskonnollinen johtaja basileus, sotapäällikkö polemarkki ja korkein virkamies arkontti, joka johti areiopagin eli neuvoston ja ekklesian eli kansankokouksen istuntoja. Tämä virka tunnettiin nimellä eponyymi arkontti ("arkhon eponymos"), koska vuodet nimettiin arkonttien mukaan. Eponyymi arkontti toimi myös tuomarina. Turkki
Anatolian rannikolle asettui asumaan samoihin aikoihin joonialaisia. Rannikkoalue nimettiin myöhemmin Jooniaksi. Persialainen akemenidien valtakunta valloitti koko alueen 500- ja 400-luvuilla eaa. ja se joutui myöhemmin Aleksanteri Suuren haltuun vuonna 334 eaa. Anatolia jaettiin tämän jälkeen useisiin pieniin hellenistisiin kuningaskuntiin, joihin kuuluivat Bithynia, Kappadokia, Pergamon ja Pontos. Kuningaskunnat joutuivat Rooman haltuun vuoteen 50 eaa. mennessä. Vuonna 330 Rooman keisari Konstantinus Suuri valitsi Byzantionin Rooman valtakunnan uudeksi pääkaupungiksi ja nimesi sen uudelleen Konstantinopoliksi (nykyisin İstanbul). Länsi-Rooman sortumisen jälkeen kaupungista tuli Itä-Rooman eli Bysantin valtakunnan keskus. Meksikon historia
Espanjalaisten saapuessa vuonna 1519 asteekit elivät kukoistuskauttaan ja olivat vain muutamaa vuosikymmentä aiemmin valloittaneet valtaosan Meksikon eteläosasta. Ennen asteekkivaltakuntaa Meksikon alueella oli kukoistanut monia intiaanikulttuureja, muun muassa olmeekit, sapoteekit ja Teotihuacán. Asteekkikulttuurissa laajalle levinnyt käytäntö olivat ihmisuhrit. Esimerkiksi Tenochtitlánin (nyk. México) pyramidin vihkimisen yhteydessä vuonna 1487 uhrattiin eri arvioiden mukaan 2 000–84 400 ihmistä neljän päivän sisällä. Antiokia
Antiokia perustettiin hellenistisenä kaupunkina vuonna 301 eaa. Se toimi Syyrian kreikkalaisten kuninkaiden pääkaupunkina. Antiokiasta tuli kreikkalaisen kulttuurin keskus alueella ja koko pohjoisen Syyrian merkittävin kaupunki. Lopulta se oli Aleksandrian ohella koko Lähi-idän suurimpia kaupunkeja, ja suurimmillaan siellä oli noin puoli miljoonaa asukasta. Antiokiasta tuli merkittävä varhaiskristillinen keskus ensimmäiseltä vuosisadalta lähtien. Keskiajalla kaupunki alkoi taantui ja lopulta hylättiin. Antiikin Epeiros
Aiakidesta seurasi kuninkaana Alketas II ja tätä hänen poikansa Pyrrhos vuonna 306 eaa. Pyrrhos nousi Epeiroksen kuninkaista maineikkaimmaksi ja nosti valtakunnan suurimpaan kukoistukseensa. Hän siirsi valtakunnan pääkaupungin Passaronista Ambrakiaan, joka liitettiin ensimmäistä kertaa Epeiroksen kuninkaiden vallan alle. Pyrrhos avusti Italian kreikkalaisia tekemällä sotaretken Suur-Kreikkaan ja Sisiliaan roomalaisia ja karthagolaisia vastaan, mutta joutui lopulta vetäytymään. Pyrrhosta seurasi kuninkaana tämän poika Aleksanteri II vuonna 272 eaa. ja tätä hänen poikansa Pyrrhos II ja Ptolemaios. Laajimillaan Epeiroksen valtaan kuului alue nykyisen Albanian keskiosista Akarnaniaan saakka. Askalon
Babylonialaisia seurasivat aikanaan persialaiset, Aleksanteri Suuri ja Ptolemaiosten hallitsijasuku. Lopulta sen valtasi seleukien kuningas Antiokhos III ja kaupungista tuli tärkeä hellenistisen kulttuurin keskus. Seleukidien luhistuessa Askelonista tuli jälleen itsenäinen kaupunkivaltio ja Rooman valtakunnassa sitä pidettiin "vapaana liittolaiskaupunkina" ("Colonia Ascalon liberate et foederata"). Kaupungissa palvottiin Isistä, Apollonia, Heraklesta ja Atargatissta, minkä lisäksi kaupungissa oli juutalainen yhteisö. Bysantin valtakunnan alkuaikoina Askelon oli hellenistisen filosofian koulukunnan ja kristinuskon vastustuksen keskus. Myöhemmin siitä tuli kuitenkin oma piispakuntansa. Kuninkaallinen tie
Tien reitti on onnistuttu rekonstruoimaan Herodotoksen kirjoitusten ja arkeologisten löytöjen avulla. Se alkoi Sardiksen länsireunalta (noin sata kilometriä Izmiristä nykyisessä Turkissa), kulki sieltä itään nykyisen Pohjois-Turkin läpi vanhaan Assyrian pääkaupunkiin Niniveen (nykyinen Mosul Irakissa). Sieltä tie jatkoi etelään Babyloniin (nykyiseen Bagdadiin). Babylonin jälkeen tie ilmeisesti haarautui kahdeksi reitiksi, joista toinen kulki luoteeseen ja länteen Silkkitietä pitkin, kun taas toinen jatkoi itään myöhemmän Persian pääkaupungin Susan kautta kaakkoon Persepoliiseen. Asteekit
Asteekit kävivät kauppaa toreilla, jollainen oli lähes jokaisessa kylässä. Torimarkkinoilla myytiin ruokaa ja kaikkea mahdollista tavaraa. Jotkin harvat torit erikoistuivat johonkin tuotteeseen, kuten orjiin, ylellisyystuotteisiin tai koiriin. Yksi päivä viisipäiväisessä viikossa oli markkinapäivä, jolloin torit täyttyivät ihmisistä. Kaupankäynnin lisäksi markkinat olivat tärkeitä sosiaalisia tapahtumia, joissa ihmiset tapasivat muidenkin kylien asukkaita. Tlatelolcon tori oli asteekkivaltakunnan suurin tori ja keskustori; Hernán Cortés kuvasi sitä kaksi kertaa Espanjan Salamancan toria suuremmaksi. Toisin kuin esimerkiksi inkavaltakunnassa, asteekkien keskushallinto ei kontrolloinut paikallista torikauppaa tai muutakaan kaupankäyntiä. Torimyyjät maksoivat toriveroa oman kaupunkivaltionsa hallitsijalle. Montezuma II
Montezuman suuressa palatsissa Tenochtitlánissa oli riippuvia puutarhoja, kymmenen huoneen lintutalo vesialtaineen sekä yksityinen eläintarha, jonka satojen eläinten joukossa oli jaguaareja, kotkia, puumia, kettuja ja käärmeitä. Palatsissa asui myös kääpiöitä, kyttyräselkiä ja albiinoja. Asteekkikuningasta palveli 3000 avustajaa. Kuninkaalla oli tapa syödä ylelliset ateriansa kultaisen sermin takana yksin jonglöörien ja akrobaattien viihdyttämänä. Hän piti lintujen metsästämisestä puhallusputkella ja oli kiinnostunut taiteesta, astrologiasta ja filosofiasta. Kuninkaalla oli myös tapana käydä useita kertoja pyhiinvaellusmatkalla Teotihuacánin kaupungissa.
Montezuma oli huolissaan asemastaan, sillä asteekkien valta oli huteralla pohjalla ja alistetut heimot aloittivat kapinoita. Hän tarkkaili jatkuvasti enteitä ja kyseli ennustajilta neuvoja. Kun Montezuma kuuli muukalaisten, espanjalaisen Hernán Cortésin johtamien konkistadorien saapuneen suurilla laivoillaan rannikolle, hän yritti ensin lahjoa espanjalaisia. Arvokkaat lahjat kuitenkin vain ruokkivat kullanhimoisten espanjalaisten nälkää. Cortés marssi Tenochtitlániin elokuussa 1519. Montezuma päästi hänet kaupunkiinsa, ja aluksi johtajien välit olivat ystävälliset. Kaksi viikkoa myöhemmin espanjalaiset kuitenkin vangitsivat Montezuman ja määräsivät tämän julistamaan kuuliaisuuttaan Espanjan kuninkaalle. Cortésin poistuttua väliaikaisesti kaupungista siellä puhkesi taisteluita ja asteekit valitsivat uudeksi johtajakseen Cuitláhuacin. Espanjalaiset määräsivät Montezuman lepyttämään kansaansa, mutta hän sai kiven päähänsä ja kuoli. Elokuussa 1521 käytiin viimeinen taistelu, jossa espanjalaiset ja heidän intiaaniliittolaisensa kukistivat asteekit ja tuhosivat Tenochtitlánin. Konstantinopolin piiritys
Konstantinopolin piiritys alkoi 2. huhtikuuta 1453 ja loppui Bysantin valtakunnan pääkaupungin, Konstantinopolin valtaukseen 29. toukokuuta. Tästä hetkestä lähtien valtakunta lakkasi olemasta. Osmanien sulttaani Mehmed II siirsi osmanien valtakunnan pääkaupungin läheisestä Edirnen kaupungista vallattuun Konstantinopoliin. Armenian historia
Varsinkin Bagratid-kuninkaiden Ashot I ja III aikana taide ja kirjallisuus kukoistivat niin, että puhutaan toisesta kultakaudesta. Itsenäinen Armenian kuningaskunta toimi puskurina Bagdadin ja Konstantinopolin välillä. Sen pääkaupunki oli Ani maan pohjoisosassa. Meksiko
Viimeinen suuri kansa, jonka Meksikon laakson vehreys houkutteli asuttavan alueelle, oli asteekit. He perustivat 1300-luvun alkupuolella Texcocojärven soisille saarille Tenochtitlánin. Asteekit hallitsivat 1500-luvun alkupuolella isoa osaa Meksikon keski- ja eteläosissa. Valtakunta perustui kaupunkivaltioiden löyhään yhteenliittymään, jota Tenochtitlán valvoi. Asteekkien historia
Asteekkien tunnettu historia alkaa noin vuodesta 1200, jolloin asteekit vaelsivat nykyisen Meksikon alueelle, ja päättyy espanjalaisten valloitukseen 1500-luvun alkupuolella. Culhuacan
Asteekit omaksuivat Culhuacanin kulttuurin ja toimivat heidän sotilainaan. Culhuacanin ja asteekkien välit katkesivat, kun asteekit uhrasivat ja nylkivät Culhuacanin kuninkaan Achitometlin tyttären, ja perimätiedon mukaan eräs asteekkipappi näyttäytyi nyljetyn prinsessan nahassa Culhuacanin ylimystölle. Asteekit pakenivat tämän jälkeen Tenochtitlánin saarelle ja alkoivat rakentaa sinne tulevaa pääkaupunkiaan. Tenochtitlán
Tenochtitlán oli asteekkivaltakunnan pääkaupunki Meksikon keskiylängön eteläosassa Meksikon laaksossa 1400-luvulla ja 1500-luvun alussa. Asteekit perustivat Tenochtitlánin vuonna 1325 Texcocojärven saarelle, jota laajennettiin kun kaupungin väkiluku kasvoi. Kaupunkiin johti pengerteitä mantereelta, ja saarien välillä oli siltoja. Saaren pohjoisosassa oli naapurikaupunki nimeltään Tlatelolco. Kaupungit yhdistyivät 1473, kun Tenochtitlán valloitti naapurinsa. Akko
Rooman valtakunna jakautuessa Länsi-Roomaan ja Itä-Roomaan vuonna 395 kaupunki sai takaisin aikaisemman nimensä "Ptolemaïs". Kaupunki kuului Itä-Roomaan eli Bysantin valtakuntaan ja 400-luvulla se sai oman hiippakuntansa. Arabit valtasivat kaupungin vuonna 636 ja sittemmin se oli umaijadien laivanrakennuksen keskus. Vuonna 1104 kaupungin valloitti Jerusalemin kuningas Baldwin I ja kaupunki toimi seuraavien 200-vuoden ajan ristiretkeläisten tukikohtana. Kaupunki rikastui idän ja lännen välisellä kaupalla, minkä lisäksi se oli tärkeä tukikohta johanniitoille ja temppeliherroille. Kaupungin sisäpolitiikka leimasi jatkuva levottomuus eri uskonnollisten ja kaupassa vaikuttaneiden tahojen välillä, mikä esti kaupunkia kasvamasta Kairon tai Konstantinopolin tapaiseksi suureksi kaupungiksi. Akkoa hallittiin Jerusalemista käsin vuoteen 1191 saakka, jolloin siitä tuli Jerusalemin menetyksen jälkeen Jerusalemin kuningaskunnan tynkävaltion pääkaupunki. Genovalaiset, pisalaiset ja venetsialaiset kauppiaat rakennuttivat omat korttelinsa kaupunkiin ja 1200-luvun alussa Akko oli Välimeren rikkaimpia satamia ja kaupungissa asui ehkäpä jopa 40 000 asukasta. Kaupungissa vierailivat esimerkiksi Benjamin Tudelalainen vuonna 1159, Maimonides vuonna 1165 ja Marco Polo vuonna 1271. Asteekkivaltakunta
Axayacatlin seuraaja Tizoc ei laajentanut valtakuntaa kovinkaan paljon. Hänen seuraajansa Ahuitzotl kukisti valtakautensa aluksi itäisten huasteekkien kapinan. Myöhemmin hän liitti valtakuntaan myös Oaxacan laakson ja eteläisen Meksikon Xoconochcon rannikon. Ahuitzotlin kauden lopulla mexicojen valtio oli ottanut johtajan paikan kolmiliitossa. Hänen seuraajansa Montezuma II:n aikana (1502–1519) valtakunnan tärkeimmät sotilaalliset ja hallinnolliset paikat rajoitettiin mexicojen ylimystölle. Montezuma jatkoi kolmiliiton sotia itsenäisenä pysynyttä Tlaxcalan valtiota vastaan, mutta asteekkivaltakunta ei koskaan vallannut sitä, vaikka valloittikin kaikki alueet sen ympäriltä. Montezuman kausi ja samalla myös asteekkivaltakunnan taru loppui juuri parhaan loistonsa aikana espanjalaisvalloitukseen 1519–1521. Tuolloin asteekkivaltakunta oli koko Amerikan toiseksi suurin valtakunta inkavaltakunnan jälkeen. Mesoamerikka
Mesoamerikan historia jaetaan kolmeen kauteen. Esiklassisella kaudella 2000 eaa. – 250 jaa. alueen hallitseva kansa olivat olmeekit. Klassisella kaudella 250–900 nousivat mayojen korkeakulttuuri ja Teotihuacánin kaupunki. Jälkiklassisella kaudella 900–1500 ensin tolteekit ja heidän jälkeensä asteekit hallitsivat vahvimpia valtioita. Mesoamerikkaa ei koskaan historiansa aikana hallittu yhtenä valtiona, vaan alue jakaantui erillisiin valtioihin, joita niiden keskuskaupungit hallitsivat. Espanjalaiset kukistivat asteekit vuonna 1521, ja seuraavien sadan vuoden aikana koko Mesoamerikka joutui espanjalaisten haltuun. Assyria
Assyriakin sijaitsi tärkeiden kauppateiden varrella, jotka johtivat Mesopotamiasta Anatoliaan. Ehkä noin 3000 eaa. alueelle saapui seemiläisiä. Nykyisessä pohjoisessa Irakissa Dzabal Hamrinin vuoriston pohjoisrinteillä oli subarilaisten asuttama asutuskeskus kolmannella vuosituhannella eaa. Sen asukkaat palvoivat Assur-jumalaa. Assyrian keskuskaupungit Ninive, Assur ja Arbil olivat huomattavia jo 2500 eaa. Akkadilaiset liittivät Assyrian osaksi valtakuntaansa noin 2350 tai 2250 eaa. Väestö akkadilaistui, vaikka subarilainen taide säilyi. Gutilaiset luultavasti tuhosivat Assurin noin 2200 eaa. Assyrian alueella oli alussa pieniä kuningaskuntia. Varhaisimpien kuninkaiden sanotaan asuneen teltoissa, eli he olivat paimentolaisjohtajia. Uus-Sumer eli Urin kolmas dynastia hallitsi maata ainakin ajoittain hieman ennen vuotta 2000 eaa. Silloin Assuria johti kuvernööri. Culhuacan
Culhuacan selvisi tolteekkien pääkaupungin Tollánin romahduksesta ja säilyi voimakkaana 1300-luvun loppuolelle asti. 1299 Culhuacanin johtaja Cocoxtli auttoi Azcapotzalcon tepaneekkeja ajamaan asteekit eli mexicat pois Chapultepecistä. Sen jälkeen Cocoxtli antoi asteekkien asettua asumaan huonolle maa-alueelle Tizapaniin Chapultepecista lounaaseen, ja hyväksyi asteekit Culhuacanin vasalleiksi. Asteekit
Perhe oli pienin yksikkö. Asteekkien yhteiskunnan perusyksikkö oli "calpolli", 'iso talo', muutaman perheen koostama sukuyhteisö, joka vastasi pientä seurakuntaa tai maatalousosuuskuntaa. Calpollia johti "calpōleh", paikallispäällikkö, joka jakoi calpollin jäsenille viljelysmaat veronkantoa vastaan. Calpolli piti omaa temppeliään ja "telpochcallia", joka oli pääosin soturikoulu. Jotkut calpollit olivat kauppiaskaupunkeja tai kauppiaskaupunginosia. Toiset edustivat tiettyjä kansanryhmiä. "Altepetl" oli kaupunkivaltio, jota johti lähinnä kuningasta vastaava "tlatoani". Altepetl koostui useimmiten monesta calpollista ja tlatoani oli vaikutusvaltaisimman calpollin johtaja. Altepetl oli tärkeämpi kuin äidinkielen mukainen kansallisuus. Asteekkivaltakunta
Vuonna 1458 Motecuhzoma ja Texcocon kuningas Nezahualcóyotl laajensivat asteekkivaltakuntaa Meksikonlahdelle sekä nykyisen Oaxacan alueelle. Koska keskusvallan ote valloitettuihin kaupunkeihin oli melko löyhä, ne täytyi usein valloittaa uudelleen. Motecuhzoman seuraaja Axayacatl valloitti läntisen Tolucan laakson sekä myös Tenochtitlánin naapurikaupunki Tlatelolcon. Tolucan laakson länsipuolella asuivat taraskit, joiden valtakunta muistutti asteekkivaltakuntaa monin tavoin. Noin vuonna 1478 taraskien sotajoukot kukistivat asteekkijoukot Meksikon keskusylängöllä, minkä jälkeen asteekit jättivät taraskit rauhaan. Hernán Cortés
Kun asteekkien hallitsija Montezuma II kuuli muukalaisten saapumisesta asteekkivaltakunnan alueelle, hän lähetti lähettiläänsä tuomaan espanjalaisille lahjoja. Kertomuksen mukaan Montezuma luuli Cortésia mereltä palanneeksi Quetzalcóatl-jumalaksi, mutta monien historiotsijoiden mukaan tarina on perätön. 8. marraskuuta 1519 espanjalaiset saapuivat asteekkien pääkaupunkiin Tenochtitlániin, jossa Cortés ja Montezuma tapasivat toisensa. Alun perin asteekit suhtautuivat tutkimusmatkailijoihin ystävällisesti, kunnes vuoden 1520 puolella espanjalaiset vangitsivat Montezuman ja vaativat asteekkien kuninkaasta kultalunnaita. Montezuman vangitsemisen jälkeen Cortés lähti Tenochtitlánista, koska Velázquez oli lähettänyt tutkimusmatkailija Pánfilo de Narváezn pidättämään hänet. 24. maaliskuuta 1520 Cortés kukisti Narváezin joukot Cempoalassa, minkä jälkeen hän palasi takaisin Tenochtitlániin. Kaupungissa oli käynnissä asteekkien kapina, koska Cortésin poissa ollessa espanjalaiset olivat tappaneet asteekkien ylimystöä Tenochtitlánin suurimmassa temppelissä. Makedonian valtakunta
Aleksanterin seuraaja Perdikkas II taktikoi 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla taitavasti peloponnesolaissodan rintamien välillä ja valloitti alueita Khalkidiken niemimaalta. Makedonian sotilasmahdin nousu alkoi kuningas Arkhelaoksen aikana 413–399 eaa. Hän miehitti vuoden 400 eaa. paikkeilla osan Thessaliasta. Arkhelaos siirsi valtakunnan pääkaupungin Aigaista Pellaan, vaikka Aigai säilyikin uskonnollisena keskuksena ja kuningassuvun hautapaikkana. Hän suosi kreikkalaista sivistystä ja kutsui hoviinsa paljon taiteilijoita, nimekkäimpänä tragediakirjailija Euripideen. Ayutthayan kuningaskunta
Ayutthayan kuningaskunta (, RTGS: Anachak Ayutthaya) oli thaitten kuningaskunta 1350–1767 nykyisen Thaimaan alueella. Sen pääkaupunkina oli Ayutthaya, joka oli aikanaan Aasian suurin ja vaurain kaupunki. Asteekit
Hernán Cortésin vuosina 1519–1521 johtama espanjalaisten sotaretki hävitti asteekkivaltakunnan ja teki alueesta Espanjan siirtomaan. Taudeista ja teloituksista hengissä selvinneet intiaanit, myös espanjalaisten liittolaiset tlaxcalteekit, päätyivät maaorjuutta muistuttavaan asemaan. Texcoco-järvi kuivatettiin, ja Tenochtitlánin paikalle nousi aikaa myöten Méxicon kaupunki. Eurooppalaisten mukanaan tuomat kulkutaudit, kuten isorokko ja tuhkarokko, tappoivat monia, mahdollisesti jopa 90 prosenttia väestöstä. Vuonna 1545 alkaneessa epidemiassa kuoli 15 miljoonaa ihmistä, noin 80 prosenttia väestöstä. Vuonna 2017 vanhoista luurangoista otetuissa DNA-testeissä syyksi tähän joukkokuolemaan näyttäisi paljastuvan "Salmonella"-sukuun kuuluva bakteeri "Salmonella enterica". Itzcóatl
Itzcóatl oli ensimmäisen asteekkien "tlatoani"n eli kuninkaan, Acamapichtlin poika. Izcoatl pääsi tlatoaniksi sen jälkeen kun läheisen tepaneekkien pääkaupungin Azcapotzalcon johtaja Mixtla surmasi hänen edeltäjänsä Chimalpopocan. Hallintokaudellaan Itzcóatl tuhosi monia varhaisempia kirjoituksia vahvistaakseen mielikuvaa että hän perusti Meksikon valtakunnan. Asteekkien historia
Espanjalaiset valloittivat asteekkien valtakunnan intiaaniliittolaisten avulla, surmasivat intiaaneja joukoittain ja hävittivät heidän kulttuurinsa, sekä orjuuttivat ne intiaanit, jotka eivät kuolleet tauteihin. Emathia
Emathia oli alun perin Homeroksella esiintynyt nimitys, joka käsitti yhdessä Pierian kanssa alueen Thessalian kreikkalaiskaupunkien sekä Paionian ja Traakian välissä. Varhaisina aikoina nimellä viitattiin Makedonian Argeadien hallitsijasuvun alkuperäisiin alueisiin, jotka käsittivät tasangon Haliakmon-joen ja Pierian vuorten tienoilla Thermainlahden länsirannikolla. Alueella sijaitsi myös valtakunnan vanha pääkaupunki Aigai. Ahuitzotl
Ahuitzotl oli asteekkien kahdeksas hallitsija ("tlatoani") vuosina 1486–1502. Hän nousi hallitsijaksi veljensä Tizocin kuoltua. Ahuitzotl oli julma ja tehokas sotapäällikkö, jonka onnistui tukahduttaa asteekkien valloittamien alueiden kapinat ja laajentaa Asteekkivaltakuntaa kauas etenkin länteen ja etelään. Voittojensa kunniaksi Ahuitzotl järjesti vuonna 1487 Tenochtitlánin suuren pyramidin uusimman rakennusvaiheen vihkiäiset, joiden aikana uhrattiin valtavat määrät sotavankeja kauhistuneiden ulkomaisten lähettiläiden edessä. Valloittaessaan asteekkien alle uusia alueita Ahuitzotl toteutti julmia kansanmurhia. Hän myös rakennutti paljon. Asteekit
Asteekit sotivat usein. Asteekkien kaupunkivaltioissa ei ollut vakinaisia armeijoita, mutta asevelvollisuus koski kaikkia terveitä yli 15-vuotiaita miehiä, pappeja lukuun ottamatta. Korkeimmat upseerit olivat usein ylimystöä ja alemmat upseerit sodissa ansioituneita sotilaita. Asteekkivaltakunnan sotilaskoulutus järjestettiin Tenochtitlánin 20 sotakoulussa. Sotia syttyi, kun vahvat kaupunkivaltiot niskuroivat asteekkien veronkantoa vastaan, viholliskansat hyökkäsivät tai kauppamatkaajia häirittiin. Sodilla oli myös merkitystä asteekkien yhteiskunnallisen aseman kohottajana, ja sotia käytiin lisäksi siksi, että saatiin ihmisuhreja uskonnollisiin palvontamenoihin. Asteekkien historia
Asteekkien perimätiedon mukaan heidän heimojumalansa Huitzilopochtli oli antanut heille tehtäväksi rakentaa kaupungin paikkaan, jossa he näkevät kotkan seisovanopuntiakaktuksen latvassa käärme nokassaan. 200 vuotta kestäneen etsinnän jälkeen he lopulta löysivät etsimänsä linnun Méxicon laaksosta, Texcocojärven suoperäiseltä saarelta ja perustivat sinne kaupungin, joka sai nimen Tenochtitlán, "Kivikaktus". Asteekit asettuivat sitten Texcocojärven keskelle Tlatelolcosta etelään huonolle alueelle – parhaat maat oli jaettu.Koska asteekit olivat vain pieni heimo, niin he joutuivat alussa asumaan "kaislojen seassa, ruokojen seassa". Antiikin Kreikka
Ateenassa, yhtyneen Attikan pääkaupungissa, alemman kansan tyytymättömyys oikeudelliseen mielivaltaan ja taloudelliseen ahdinkoonsa aiheutti kirjoitettujen lakien säätämisen (katso Drakon, Solon). Noin vuosina 560–510 eaa. Ateenaa – joka muiden valtioiden tavoin oli aikoinaan ollut kuningaskunta, mutta sitten karkottanut kuninkaansa – hallitsivat tyrannit, ensin Peisistratos ja hänen jälkeensä Hipparkhos ja Hippias. Heidän kukistuttuaan Ateenasta tuli kansanvaltainen tasavalta, jossa tosin arkontit ja areiopagi edelleen säilytettiin rajoitetuin valtuuksin, mutta jossa kansa kansankokouksen kautta sai entistä suuremman sananvallan. Vapaudelle vaaralliset kansalaiset saatettiin äänestyksellä karkottaa maanpakoon (katso ostrakismos). Asteekkivaltakunnan valloitus
Grijalva-niminen espanjalainen purjehtija oli käynyt asteekkien valtakunnassa jo vuonna 1518. Hernán Cortésin johtamat espanjalaiset rantautuivat vuonna 1519 Keski-Amerikan rannikolle Cempoalaan Veracruzin tienoille. Osan miehistöstä yritettyä paeta ja karata eräällä laivalla Cortés päätti upottaa alukset. Espanjalaisilla oli 11 laivaa, noin 500 sotilasta, 16 hevosta ja hieman tykistöä. Espanjan kruunu oli etsintäkuuluttanut Cortésin, koska hän oli aloittanut retkensä vastoin Kuuban kuvernöörin Velázquezin määräyksiä. Velázquez oletti oikein, että Cortésin vallattua alueen kuvernöörinoikeudet saisi Cortés eikä hän. Cortésin ainoa mahdollisuus pelastaa nahkansa oli hallitsijoiden suosion saavuttaminen valloitusretkellä, missä hän onnistuikin. Aksumin valtakunta
Aksumin valtakunta sijaitsi nykyisten Eritrean ylänköjen ja Etiopian pohjoisosien alueella, Punaisenmeren rannalla, suunnilleen ajanlaskumme ensimmäisellä vuosituhannella. Se syntyi ensimmäisellä vuosisadalla ja hajosi noin 900-luvulla. Kuningaskunnan keskuspaikka oli Aksumin kaupunki. Asteekit
Asteekkien määrä ja valta kasvoi seuraavilla vuosikymmenillä, ja Meksikon laaksoon syntyi yhtenäinen asteekkikulttuuri. Alueella syntyi myös lukuisia keskenään sotivia kaupunkivaltioita. Tenochtitlán
Tenochtitlánin koko ja valta kasvoivat nopeasti mexicojen vallan kasvaessa vuoden 1350–1430 välillä. Kaupungista tuli asteekkivaltakunnan pääkaupunki vuonna 1428, ja sitä alettiin suunnitella tarkoituksellisen mahtavaksi ja ainutlaatuiseksi muihin asteekkikaupunkeihin nähden. Kaupunkisuunnitteluun otettiin vaikutteita asteekkeja edeltäneiden ja näiden arvostamien Teotihuacánin ja Tulan valtakuntien raunioista. Kaupunkiin luotiin ruutuasemakaava kuten Teotihuacanissa. Asteekit myös kopioivat Teotihuacanin ja Tulan arkkitehtuurin ja veistosten tyylejä. Uskonnollisista syistä asemakaava asemoitiin melko tarkasti pääilmansuuntien mukaan. Tenochtitlán ja sen pohjoinen naapurikaupunki Tlatelolco yhdistyivät kun Tenochtitlán valloitti Tlatelolcon 1473. Asteekkien historia
Seuraavana vuonna espanjalaiset päättivät vallata Tenochtitlánin. He saartoivat 75 päivän ajan kaupunkia, josta alkoi pian loppua ruoka. Kaupungissa raivosi espanjalaisten mukanaan tuomat isorokko ja tuhkarokko. Tauteihin kuoli lukuisia intiaaneja, muun muassa kaksi viimeistä asteekkihallitsijaa Cuitláhuac ja Cuauhtémoc. Tolteekit
Tolteekkityyliä on löydetty melko kaukaa koillisesta ja luoteesta muun muassa taraskien alueelta. Heidän valtakuntansa ulottui Jukatanille ja Guatemalaan asti. Tolteekkikeramiikkaa on löydetty jopa Costa Ricasta asti. Tolteekkien pääkaupunki oli Tula, joka sijaitsee Méxicosta luoteeseen nykyisen Meksikon Hidalgon osavaltiossa Tula de Allenden kaupungin lähellä. Siellä on noin 12 km² laajuinen alue, jossa asui muinoin 30  000 − 40 000 asukkasta. Sveebien kuningaskunta
Sveebit perustivat pääkaupunkinsa lähelle Bragaa Gallaecian eteläosaan ja heidän hallitsijansa alkoivat pian levittää valtaansa niemimaan muihin osiin. Sveebien kuningas Hermerik (409?–38) aloitti tämän kehityksen hyökkäämällä hasdingi-vandaaleja vastaan ja hänen seuraajansa Rekhila (438–48) johti joukkonsa Lusitaniaan ja Baeticaan. Mérida vallattiin vuonna 439 ja Hispalis (nyk. Sevilla) vuonna 441. Rekhilan seuraaja Rekhiarius (448–56) teki rauhan Tarraconensisin roomalaisten kanssa Rekhilan kuoleman jälkeen, jolloin sveebit hallitsivat ilmeisesti koko Gallaecian, Lusitanian ja Baetican aluetta. Rauha roomalaisten kanssa kesti vain muutaman vuoden, jolloin Rekhiarius johti sotaretkeä roomalaisten alueelle palaten lopulta omille seuduilleen mukanaan joukoittain vankeja. Arabien valtakunta
Medinan jäätyä kauas laajentuneen valtakunnan suurista keskuksista kehitys vei vääjäämättä siihen, että valta siirtyi pohjoiseen. Ensin Umaijadit siirsivät pääkaupunkinsa Damaskokseen, joka toimi kalifaatin hallintokaupunkina 661-750, jonka jälkeen abbasidit siirsivät pääkaupungin Bagdadiin vuonna 750. Antiikin Ateena
Ateenan kaupunki (katso: Mykeneläinen Ateena) oli olemassa jo mykeneläisellä pronssikaudella 1000-luvulla eaa., jolloin Akropoliilla jo oli kuninkaan palatsi. Perimätiedon mukaan Ateena oli varhaisimpina aikoina kuningaskunta, jonka monista, enimmäkseen kuitenkin tarunomaisista kuninkaista kuuluisin oli Theseus. Perinnöllinen kuninkuus kuitenkin lakkautettiin Ateenassa vuonna 683 eaa., minkä jälkeen valtiota johtivat arkontit. Roderik
Länsigoottien valtakunnalla oli silti yksi oikeakin seuraaja. Roderikin rinnalla Guadaletessa taistelleista aatelisista eräs, nimittäin Pelayo, selvisi taistelusta ja palasi kotiseudulleen pohjoisrannikon Asturiaan. Hän alkoi kapinoida arabivalloittajia vastaan ja perusti uuden kristityn valtakunnan, Asturian kuningaskunnan, noin vuonna 718. Hän saavutti myös ensimmäisen voiton taistelussa muslimeja vastaan, luultavasti 722, ja jatkoi siitä pitäen sotaa menestyksekkäästi. Reconquista katsotaan alkaneeksi Pelayon perustaessa Asturian kuningaskunnan. Bysanttilainen Ateena
Ateena (myöhäisbysanttilaisella kaudella mm. "Setína", Σετίνα) oli Bysantin valtakunnan aikana (noin 300/600–1400-luvut) eli Kreikan keskiajalla edelleen merkittävä kaupunki, vaikkakin se oli menettänyt antiikin aikaisen asemansa kulttuurissa, koulutuksessa, politiikassa ja kaupassa pääkaupungille Konstantinopolille ja muille suuremmille keskuksille, kuten Thessalonikille ja myöhemmin Mystrakselle. Ateenan bysanttilaista kulta-aikaa olivat erityisesti keskibysanttilaisen kauden vuodet 1000–1200, jolta ajalta kaupungissa ja sen lähialueilla on säilynyt useita kirkkoja ja luostareita. Adiabene
Adiabene oli muinainen kuningaskunta Mesopotamiassa. Sen pääkaupunki oli Arbela. Adiabene kuului Parthian valtakunnalle, mutta se toimi yleensä itsenäisesti. Izates II ja hänen äitinsä kuningatar Helenan kääntyivät juutalaisuuteen. Rooman keisari Trajanus teki Adiabenestä osan Rooman valtakuntaa. Roomalaiset joutuivat kuitenkin luopumaan Adiabenestä vuonna 117. Danishmendit
Dynastia kapinoi laajaa aluetta hallitsevaa Seldžukkien valtakuntaa vastaan ja hallitsi aluksi pohjoisempia Sivas-, Tokat- ja Niksar-nimisiä Anatolian kaupunkeja. Dynastian alue ulottui hetkittäin lännessä Ankaraan ja Kastamonuun sekä idässä Malatyaan, jonka danishmendit ryöstivät vuonna 1103. Seldžukkien valtakuntaa he uhkasivat vahvimmin 1100-luvun alkupuolella. Ristiretkeläisten vuonna 1098 perustaman Antiokian ruhtinaskunnan hallitsija Bohemund oli danishmendien vankina vuosina 1100–1103. Vuonna 1142 dynastia yhdisti voimansa seldžukkien kanssa Bysanttia vastaan. Danishmend kukistui 1150-luvulla ja alueelle syntyi lyhytaikainen Kilikian armenialaiskuningaskunta. Bysantin valtakunta
Bysantiin eräitä keskeisimpiä kaupunkeja olivat (valtakunnan ollessa laajimmillaan keisari Justinianus I:n aikana) pääkaupunki Konstantinopolin lisäksi Rooma, Ravenna, Napoli ja Syrakusa Italiassa; Aleksandria ja Karthago Afrikassa; Thessaloniki ja Ateena Balkanilla; Antiokia, Nikea, Efesos, Ankara, Seleukia, Caesarea, Melitene, Seleukia ja Trebizond Vähässä-Aasiassa; Herson Krimillä; sekä Jerusalem, Emesa ja Damaskos Levantissa. Näistä Konstantinopoli, Thessaloniki, Ravenna ja Karthago olivat prefektuurien pääkaupunkeja ja Konstantinopoli, Rooma, Aleksandria, Antiokia ja Jerusalem patriarkaattien kotipaikkoja. Asteekkien historia
Asteekit olivat alkuaan yksi pohjoisesta saapuneista nahuatlia puhuneista intiaanikansoista, jotka sivistyivät Mesoamerikkaan saavuttuaan. Asteekit loivat 1400-luvulla nykyiseen Etelä-Meksikoon suuren asteekkivaltakunnan. Tiedot asteekkien historiasta perustuvat perimätietoon ja arkeologiaan. Asteekkien valtakunta syntyi 1300-luvulla alkuaan pienestä, syrjäisellä Texcocojärven saarella asuvasta intiaaniheimosta, joka oli saapunut alueelle kaukaa pohjoisesta. Heimo kutsui itseään nimellä tenochat ja tunnetaan myös nimellä mexica. Vähitellen asteekit onnistuivat liittolaisten avulla kukistamaan laakson alkuperäiset valtiaat ja nousivat suuriksi valloittajiksi. Reconquista
Köyhien ja eristettyjen kristittyjen kuningaskuntien sotamenestys oli aluksi vaatimatonta. Lännessä muslimien valloitus oli edennyt vain nykyisen Portugalin keskiosiin, Guadarraman-vuorille asti. Vuoteen 900 mennessä kristityt Asturia ja Galicia olivat vallanneet aavikkoisen Dueron laakson ja pohjoisen tasangot, perustaen uuden pääkaupungin Leóniin, jonka mukaan valtakunta sai uuden nimen, Leónin kuningaskunta. Leónista etelään sijaitsivat Vanhan-Kastilian kreivikunnat, pääkaupunkinaan Burgos, jotka olivat reconquistan pääasiallista taistelutannerta tuona aikana. Keskellä muslimivaltakunnat ulottuivat Pyreneiden juurille saakka ja Välimeren puoleisella rannalla Kataloniassa kristittyjen hallinnassa oli rannikko Barcelonaan asti. Imereti
Imeretin nimi tulee vanhasta georgian kielen sanasta, joka tarkoittaa "toisella puolella (Likhin vuorijonoa)". Alueella on ollut ihmisasutusta kivikaudelta saakka. Antiikin aikaan aluetta hallitsivat Kolkhiin ja Egrisin valtakunnat, ja Kutaisin, Vanin, Vartsikhen ja Šorapanin kaupunkikeskukset kukoistivat Kaukasian läpi kulkevien kauppareittien ansiosta. Ajan laskun alun vuosisatoina Imereti oli Persian ja kreikkalaisten taistelukenttänä, ja 700-luvun alkupuolella arabit tuhosivat Kutaisin ja Nokalakevin kaupungit maan tasalle. Sen jälkeen Länsi-Georgiaan syntyi Abhasian kuningaskunta pääkaupunkinaan Kutaisi. Asteekkivaltakunnan valloitus
Espanjalaiset konkistadorit saapuivat kaupunkiin 8. marraskuuta 1519 ja vangitsivat Moctezuman, saaden kaupungin näin valvontaansa. Asteekit suhtautuivat heihin aluksi ystävällisesti, mutta aikaa myöten heidän suosionsa laski. Vangittu Montezuma lupasi vapaudestaan suuret kultalunnaat, joita alettiin kerätä. Cortés lähti rannikkoa kohti kun oli kuullut, että joukko espanjalaisia tulee pidättämään etsintäkuulutetun Cortésin hänen omavaltaisten toimiensa takia. Cortés voitti häntä vastaan tulleet pidättäjät, jotka kuultuaan kultaisesta Tenochtitlanin kaupungista liittyivät hänen joukkoonsa. Sveebien kuningaskunta
Hydatius mainitsee Bragan vuonna 456 valloittaneiden areiolaisten visigoottien tuhonneen kaupungin katolilaiset kirkot. Sveebit itse kääntyivät kuningaskuntansa olemassaolon aikana areiolaisuudesta katolilaisuuteen, mutta kääntymisen yksityiskohtia ei tunneta. Kääntymisen on kuitenkin täytynyt tapahtua ennen katolilaisten piispojen kokousta sveebien pääkaupunki Bragassa vuonna 561. Kilikian armenialaiskuningaskunta
Valtakunta sai alkunsa noin vuonna 1080 Rubenid-dynastiana, ja sitä hallitsi Bagratidin perhe, joka eri aikoina hallitsi Armenian ja Georgian valtaistuimia. Heidän pääkaupunkinsa oli alun perin Tarsus, jonka nimeksi sittemmin tuli Sis (nykyinen Kozan). Kilikia oli vahva Euroopan ristiretkeläisten liittolainen, ja se piti itseään kristikunnan linnakkeena idässä. Mongolit valloittivat samaan aikaan suuria alueita Keski-Aasiassa ja Lähi-idässä, joten armenialaiset Het'um-suvun ja Het'umid-suvun hallitsijat pyrkivät luomaan armenialaisten ja mongolien liittouman vastustamaan ​​yhteisiä muslimivihollisia, varsinkin mamelukkeja ja paikallisesti danishmendejä. Ristiretkivaltiot hajosivat 1200–1300-luvulla ja mongolit kääntyivät islamiin, jolloin Armenian kuningaskunta jäi ilman alueellisia liittolaisia. Kun mamelukkien säälimättömät hyökkäykset jatkuivat Egyptissä 1300-luvulla, Kilikian Armenian Lusignanin dynastia ajautui sisäiseen uskonnolliseen konfliktiin ja lopulta hajosi vuonna 1375. Ensimmäinen ristiretki
Aleksios I:n ei oikein tiennyt mitä tehdä tämän odottamattomasti saapuneen 30 000 hengen armeijan kanssa, mutta päätti ajaa lossilla heidät Bosporinsalmen ylitse 6. elokuuta. Joukkion varastelu kasvoi yli äyräiden, he veivät jopa talojen lyijyiset katot. Aleksios varoitti Erakkoa taistelemasta ylivoimaisesti voimakkaampaa turkkilaisten armeijaa vastaan ja odottaa ristiretkeläisten pääarmeijaa. Varoituksista piittaamatta Erakko lähti liikkeelle Tyhjätaskun armeijan sekä muutaman tuhannen italialaissotilaan vahvuisen joukon kanssa. Päämaja perustettiin Kibotokseen (jota ristiretkeläiset kutsuivat Civetotiksi). Syyskuussa tuhannet ranskalaiset hyökkäsivät seldžukkien sulttaanin pääkaupunkiin Nikeaan. He ryöstelivät, kiduttivat ja tappoivat asukkaita. Joidenkin väitteiden mukaan he jopa grillasivat lapsia vartaissa. Ryöstelyn jälkeen he palasivat Kibotokseen ja myivät ryöstösaaliin. Ateena
Todennäköisenä pidetään, että Ateena on useimpien muiden Kreikan kaupunkivaltioiden tavoin ollut alkujaan kuningaskunta. Akropoliilla oli kuninkaanpalatsi noin 1400–1100 eaa. Antiikin lähteissä mainitut Ateenan kuninkaat ovat kuitenkin, joitakin myöhäisimpiä mahdollisesti lukuun ottamatta, ilmeisesti taruhenkilöitä. Mykeneläisen ajan päättymisestä Ateena vaikuttaa selvinneen muita keskuksia rauhallisemmin. Se ei tuhoutunut doorilaisvalloituksissa muiden mykeneläisten keskusten tavoin, mutta koki silti kulttuurisen muutoksen niin kutsuttujen pimeiden vuosisatojen aikana. Asteekkien historia
Vuonna 1487 vihittiin Tenochtitlánin suuri temppeli, jolloin uhrattiin kymmeniä tuhansia kapinoivia huasteekkeja. Hallitsijana oli tuolloin Ahuizotl, julmin asteekkikuningas. Vuonna 1502 jolloin Montezuma II nousi valtaan, asteekkien mahti oli huipussaan. Tenochtitlán pääsi selvään johtoasemaan kolmiliitossa. Maa ulottui etelässä Oaxacan laaksoon asti. Tästä huolimatta asteekkien valtion sisällä oli mm. Tlaxcallan niminen alue, joka taisteli asteekkeja vastaan. Asteekkien tappion syynä olikin juuri se, että espanjalaisten oli helppo löytää asteekkeja vihaavista heimoista yllin kyllin liittolaisia. Chalco
Chalcat saapuivat alueelle joskus 1100- ja 1200-luvuilla. Kun chalcat kieltäytyivät maksamasta temppelinrakennusveroa asteekeille, chalcojen ja asteekkien välille puhkesi vuonna 1446 vakava sota. Asteekit valloittivat suurkuninkaansa Montezuma I:n johdolla chalcojen alueet 1465. Koska chalcojen maa oli hedelmällistä, he maksoivat asteekkien pääkaupunkiin Tenochtitlániin enemmän veroa kuin monet muut kansat. Asteekkivaltakunta
Asteekkivaltakunta oli Meksikossa vuosien 1428–1521 välillä toiminut suuri asteekkien johtama imperiumi. Se oli kolmiliitto, jonka osapuolia olivat Meksikon laaksossa sijainneet Tenochtitlánin, Texcocon ja Tlacopanin kaupunkivaltiot. Asteekkivaltakunnan valloitus
Espanjalaisten asteekkivaltakunnan valloitus oli Hernán Cortésin vuosina 1519–1521 johtama espanjalaisten sotaretki, joka hävitti asteekkivaltakunnan ja teki alueesta Espanjan siirtomaan. Julman kohtelun ja tautien vuoksi asteekit kuolivat lähes sukupuuttoon. Asteekkikieli nahuatl on edelleen käytössä. Merkittävin lähde atsteekkivaltakunnan tuhosta on Bernal Díaz del Castillon vuosina 1519-21 kirjoittama ja 1568 julkaisema päiväkirja. México
México sijaitsee aiemman atsteekkien pääkaupungin Tenochtitlánin paikalla. Asteekit
Asteekkivaltakuntaa johti kuningas ylimysten neuvoston kanssa. Ylimystöllä oli veronkanto-oikeus. Seuraavana arvoasteikossa tulivat sotapäälliköt ja maaherrat, sitten papisto, käsityöläiset ja kauppiaat sekä viimeisinä talonpojat ja orjat. Asteekkivaltakunta
Asteekkivaltakunta syntyi vuonna 1428 kolmen kaupunkivaltion liittona. Vuonna 1426 mexicaheimon ja tepaneekkiheimon väliset kiistat olivat leimahtaneet. Tepaneekkikuningas Maxtla pyrki saartamaan mexicojen pääkaupungin Tenochtitlánin ja vaati mexicoilta runsaita suojelurahoja. Samalla Maxtla kävi toisen heimon, acolhuoiden kimppuun. Acolhuakuningas Nezahualcóyotl pakeni pääkaupunki Texcocosta itään Puebla-Tlaxcallan alueelle, missä hän taivutteli Tlaxcallan ja Huexotzincon kuninkaat avukseen tepaneekkeja vastaan. Vuonna 1428 Tenochtitlánin, Texcocon, Tlacopanin ja Huexotzincan yhdistyneet sotajoukot kukistivat tepaneekit. Huexotzincat palasivat vuorten yli kotiinsa, mutta muut kolme valtiota muodostivat sotilaallis-taloudellisen liittouman. Ne solmivat keskinäisen hyökkäämättömyyssopimuksen ja sopivat avustavansa toisiaan valloitussodissa muita kaupunkeja vastaan. Valloitettujen alueiden verot jaettaisiin liittolaisten kesken niin että Tenochtitlán ja Texcoco saisivat kaksi osaa kumpikin ja Tlacopan yhden osan.