Onko slovakian kieli eri kieli kuin tsekin kieli?
Tšekin kieli
Tšekki on länsislaavilainen kieli, jota puhuu noin 10 miljoonaa ihmistä pääasiallisesti Tšekissä. Läheisintä sukua se on slovakille, hieman kaukaisempaa puolalle, ylä- ja alasorbille, kašubille sekä jo kuolleelle slovintsille. Varsinkin kolmikymppiset ja sitä iäkkäämmät tšekit ja slovakit ymmärtävät toisiaan erinomaisesti, koska ovat kuulleet toistensa kieltä television kautta Tšekkoslovakian aikana. Nuoremmilla voi olla jonkin verran vaikeuksia ymmärtää erityisesti nopeaa puhekieltä.
Slovakia
Slovakin kieltä on alettu kirjoittaa jo ennen 1700-lukua. Nykyisen kirjakielen isänä pidetään Ľudovít Štúria (1812–1856). Hän edusti kirjailijana lähinnä kansallisromantiikkaa. Realismi nousi seuraavan sukupolven kirjailijoiden myötä 1870-luvulla. Tšekkoslovakian aikana slovakkikirjailijat loivat vahvat yhteydet Ranskaan. Runous nosti kansallisia tunteita 1800- ja 1900-luvuilla. Vuoteen 1989 asti valtio tuki kustannustoimintaa ja kirjat olivat halpoja; markkinatalouteen siirtyminen on nostanut kirjojen hintoja. Jiří Gruša
Kommunistihallinnon luhistuttua Gruša palasi Tšekkoslovakiaan vuonna 1990 ja työskenteli ulkoministeriössä. Hän oli maan suurlähettiläänä Saksassa 1991–1997. Myöhemmin hänestä tuli Václav Klausin vähemmistöhallituksen opetusministeri. Hallitus menetti opposition tuen, ja presidentti Václav Havel nimitti uuden hallituksen, johon Grušan tilalle tuli Jan Sokol. Gruša toimi suurlähettiläänä Itävallassa vuoteen 2004. 2005–2009 hän johti Wienin diplomattiakatemiaa. Hän oli Kansainvälisen Penin puheenjohtaja 2004–2009. Hän vaikutti sanan "Tschechien" vakiinnuttamiseen Tšekin tasavallan viralliseksi saksankieliseksi nimeksi. Joissakin kielissä maan nimen valitseminen oli Tšekkoslovakian hajottua hankalaa. Kirjoittaessaan hän käytti niin äidinkieltään tšekkiä kuin saksaakin. Hän käänsi tšekiksi mm. Franz Kafkaa, Friedrich Schilleriä ja Rainer Maria Rilkeä. Serbian kieli
Štokaavissa on lisäksi kolme erillistä lausuntatapaa (izgovor), jotka johtuvat muinaisslaavilaisen jat-kirjaimella merkityn äänteen muuttumisesta. Ekaavissa (ekavica) jat on muuntunut e-äänteeksi ja (i)jekaavissa (ijekavica) (i)je-äänteeksi, mistä näiden nimitykset myöskin tulevat. Erot eivät estä keskinäistä ymmärtämistä, vaan ovat lähinnä verrattavissa esimerkiksi suomen murteinen eroihin tyyliin "ilman" ja "iliman" (pohjalaisittain). Kolmas lausuntapa ikaavi (ikavica) esiintyy lähinnä Kroatiassa. Tšekin historia
Böömin kruunu siirtyi vuonna 1526 vuosisatojen ajaksi Habsburg-suvulle ja alueesta tuli jälleen kiinteämmin osa Roomalaista keisarikuntaa. Böömin aateliston ja Habsburg-keisarien välinen kamppailu vallasta johti lopulta yhteenottoon 1618, josta käynnistyi koko Keski-Eurooppaa riepotellut kolmikymmenvuotinen sota. Tšekkien oikeuksien kannalta lopputulos oli katastrofi: Valkeavuoren taistelun jälkeen (1620) alakynteen jääneet protestanttiset aateliset menettivät pitkälti valtansa ja vastedes myös "Böömin kruunun maiden" asioista päätettiin Wienissä. Tšekin kirjakielen käyttö tyrehdytettiin, ja uudelleen kieltä alettiin kehittää vasta 1700- ja 1800-lukujen taitteessa, jolloin alkanut kansallinen herääminen johti 1800-luvun mittaan nykyaikaisen tšekkiläisen kansakunnan syntyyn. Kansallismielisen liikkeen keskeisiä hahmoja olivat František Palacký ja Johan Amos Comenius. Vuoden 1848 jälkeen Habsburgien valtakunta jakaantui Itävalta-Unkarin kaksoismonarkiaksi, ja Tšekki ja Slovakia alkoivat erkaantua toisistaan. Slovakia oli osa Unkaria, kun taas Tšekkiä hallittiin Wienistä. Böömi oli Itävalta-Unkarin teollistuneimpia alueita, ja vähitellen tšekkiläinen enemmistö syrjäytti saksankielistä vähemmistöä taloudellisista valta-asemista. Tšetšeenin kieli
Tšetšeenin kielellä on noin 1 393 000 puhujaa. Suurin osa heistä asuu Tšetšeniassa, jossa kieli on virallinen kieli. Lisäksi tšetšeeninkielisiä vähemmistöjä on naapuritasavalloissa Dagestanissa (noin 70 000), Ingušiassa (noin 95 400) ja Kalmukiassa (noin 6 100) sekä muualla Venäjällä ja Turkissa, Jordaniassa ja Syyriassa. Slovakki
Slovakin kieli on läheistä sukua muun muassa tšekille, puolalle ja sorbille. Erityisen lähellä se on tšekin kieltä; molempien kielten puhujat kykenevät yleensä ymmärtämään toisiaan hyvin, mihin vaikutti aikanaan erityisesti Tšekkoslovakian valtio, jossa ihmiset puhuivat aina omaa kieltään ja tulivat ymmärretyksi. Kaikkein nuorimmalle sukupolvelle, joka ei ole kokenut yhteistä Tšekkoslovakian aikaa, toisen kielen ymmärtäminen saattaa olla hieman hankalampaa. Ž
Tšekin kielen lisäksi ž esiintyy useimmissa muissakin latinalaista kirjaimistoa käyttävissä slaavilaisissa kielissä, joihin lukeutuvat slovakki, sloveeni, bosnia ja kroatia. Sen sijaan puolan kielessä lähinnä vastaava kirjain on ż, jossa tarkkeena on hatun sijasta yläpuolinen piste, kuten alun perin tšekissäkin. Slovakki
Slovakissa myös konsonantit ("l" ja "r") voivat muodostaa tavun, ja siksi slovakissa on sanoja, joissa ei ole yhtäkään vokaalia, esimerkiksi "vlk" 'susi', "vrch" 'vuori'. Myös niillä on pitkä vastine "ĺ" ja "ŕ", esim. "vŕba" 'paju', "vĺča" 'sudenpentu'. Slovakki
Kuten tšekissä, myös slovakissa alkuperäinen slaavilainen "g" on muuttunut "h":ksi kuten esimerkiksi ukrainassa - molemmissa kielissä "hra" 'peli', puolaksi "gra", venäjäksi "igra". Slovakissa muutos ei ole kuitenkaan ollut niin ehdoton ja poikkeukseton kuin tšekissä, jossa "g" on käytössä yksinomaan lainasanoissa: viereisen soinnillisen konsonantin vaikutuksesta alkuperäinen "g" on säilynyt mm. sanassa "mozog" 'aivot', vrt. ven. "mozg", puolan "mózg", tšekissä sana on muodossa "mozek". Tšuktšin kieli
Kieli jakautuu itä- ja länsimurteisiin sekä eteläiseen murreryhmään. Niiden väliset erot ovat melko vähäisiä. Eteläryhmän murteissa on yhteneväisyyksiä korjakin sekä tšuktšeihin sulautuneiden kerekkien kielen kanssa. Sleesian kieli
Sleesian kieli muistuttaa läheisesti puolan kieltä, minkä vuoksi jotkut kielitieteilijät pitävät sitä puolan murteena. Skotin kieli
Skottien nimitys "Scot" on lainattu latinasta ja sillä tarkoitettiin Skotlantia. Alun perin skotin kielellä tarkoitettiin laajalti Skotlannissa puhuttua gaelin kieltä, mutta sen jälkeen kun skotit 900-luvulla olivat valloittaneet aiemmin Northumbriaan kuuluneen Lothianin maakunnan, nimitys siirtyi vähitellen tarkoittamaan siellä puhuttua englannin murretta. Muinaisenglantia oli puhuttu nykyisen Skotlannin eteläosissa jo 600-luvulla, mutta englannin varsinainen leviäminen alkoi vasta 1200-luvulla. Nykyinen skotti kehittyi Lothianin murteesta, ja viimeistään 1400-luvulla se alkoi kehittyä itsenäisesti englannin kieleen nähden. 1700-luvulla alkoi standardienglannin leviäminen, ja englanti korvasi monen aiemmin skottia puhuneen äidinkielen. 1840-luvulla Skotlannin opetushallitus päätti, että skotti on merkityksetön ja sen opettamista ei jatkettaisi. Skotti ei kuitenkaan kuollut käytöstä, mutta sen taantuminen jatkuu edelleen. Tšekin koruna
Tšekin koruna eli Tšekin kruunu on Tšekin rahayksikkö. Se jakaantuu 100 haléřiin. Rahan kansainvälinen valuuttatunnus on CZK. Tšekki
Böömin kruunu siirtyi vuonna 1526 vuosisatojen ajaksi Habsburg-suvulle ja alueesta tuli jälleen kiinteämmin osa Saksalais-roomalaista keisarikuntaa. Böömin aateliston ja Habsburg-keisarien välinen kamppailu vallasta johti lopulta yhteenottoon 1618, josta käynnistyi koko Keski-Eurooppaa riepotellut kolmikymmenvuotinen sota. Tšekkien oikeuksien kannalta lopputulos oli katastrofi: Valkeavuoren taistelun jälkeen (1620) alakynteen jääneet protestanttiset aateliset menettivät pitkälti valtansa ja vastedes myös ”Böömin kruunun maiden” asioista päätettiin Wienissä. Tšekin kirjakielen käyttö tyrehdytettiin, ja uudelleen kieltä alettiin kehittää vasta 1700- ja 1800-lukujen taitteessa, jolloin alkanut kansallinen herääminen johti 1800-luvun mittaan nykyaikaisen tšekkiläisen kansakunnan syntyyn. Kansallismielisen liikkeen keskeisiä hahmoja olivat František Palacký ja Johan Amos Comenius. Vuoden 1848 jälkeen Hapsburgien valtakunta jakaantui Itävalta-Unkarin kaksoismonarkiaksi, ja Tšekki ja Slovakia alkoivat erkaantua toisistaan. Slovakia oli osa Unkaria, kun taas Tšekkiä hallittiin Wienistä. Böömi oli Itävalta-Unkarin teollistuneimpia alueita, ja vähitellen tšekkiläinen enemmistö syrjäytti saksankielistä vähemmistöä taloudellisista valta-asemista. Tarke
Tarkkeiden käyttötavat ovat paljolti kielikohtaisia. Samaa tarketta voidaan käyttää erilaisiin tarkoituksiin eri kielissä – tai samassakin kielessä eri tilanteissa. Esimerkiksi vokaalin yläpuolelle sijoittuva akuutti osoittaa espanjassa tavallisesti sanapainoa, mutta unkarissa vokaalin ääntymistä pitkänä (mihin joskus liittyy myös äännearvon muuntuminen). Toisaalta samaa äänteellistä piirrettä voidaan eri kielissä merkitä erilaisella tarkkeella. Esimerkiksi soinnitonta postalveolaarista frikatiivia  eli niin sanottua suhu-s:ää merkitään muun muassa suomessa ja tšekissä lisäämällä S/s-kirjaimen yläpuolelle hattu (Š/š), mutta turkissa lisätäänkin kirjaimen alle sedilji (Ş/ş). Slovakki
Tšekkoslovakian jakaannuttua vuonna 1993 Slovakiaksi ja Tšekiksi slovakista tuli Slovakian ainoa virallinen kieli. Jiddiš
Vaikka jiddiš muistuttaakin kaikissa suhteissa paljon saksan kieltä ja sitä on kutsuttu väheksyen juutalaissaksaksi, jiddišiä ei voi pitää vain saksan murteena. Kielet ovat maantieteellisesti ja kulttuurisesti eriytyneet, eivätkä saksanpuhujat yleensä ymmärrä jiddišiä: sen sanastosta osa tulee muualta kuin saksan kielestä ja osa sen kieliopistakin tulee slaavilaisista kielistä. Tšekin lippu
Tšekin lippu () on Tšekin tasavallan lippu. Se otettiin käyttöön vuoden 1993 samettieron jälkeen, jolloin Tšekkoslovakia jakaantui Tšekiksi ja Slovakiaksi. Tätä ennen samainen lippu oli ollut Tšekkoslovakian lippuna. 
Lipussa oleva sininen kolmio lisättiin lippuun, jotta se eroaisi Puolan lipusta. Slovakki
Slovakissa on niin sanottu synkooppilaki, jonka mukaan kahdessa vierekkäisessä tavussa ei voi olla kahta pitkää vokaalia, muutamia lainasanoja lukuun ottamatta. Myös diftongit luetaan pitkiksi vokaaleiksi. Tšekki
Tšekki on ollut historiansa aikana jaettu saksalaisten ja slaavien välillä, joten maan kulttuuriperinteet ovat sekoitusta sekä saksalaisesta että slaavilaisesta kulttuurista. Toisaalta esimerkiksi renessanssin ja barokin arkitehtuurissa voi nähdä runsaasti italialaisia vaikutteita. Ѣ
Jat kuvasi muinaisslaavilaista pitkää vokaalia. Sen alkuperäinen äännearvo lienee []. Eri slaavilaisissa kielissä jat-vokaali korvautui eri vokaaleilla. Esimerkiksi muinaisslaavilainen juuri * [] ’valkoinen’ sai seuraavia muotoja: venäjässä белый [], ukrainassa білий [], bulgariassa бял [], puolassa biel / biały, tšekissä bílý. Slovakki
Štúrin kielimuoto löi kuitenkin itsensä läpi ja on myös nykyslovakin pohjana. Samo Czambel julkaisi 1902 slovakin kielen oikeinkirjoitusoppaan, joka on käytännössä voimassa nykyäänkin. Sloveeni
Standardi-slovenia eli ns. uusi slovenia luotiin 1800-luvun puolivälissä. Se perustuu alun perin 1500-luvulla Ljubljanassa puhuttuun kieleen, jolla Primož Trubar julkaisi ensimmäisen kirjan vuonna 1550 ja jolle Jurij Dalmatin käänsi Raamatun 1584. Kieltä vakiinnutti Jernej Kopitar vuoden 1809 kieliopillaan, mutta sen jälkeen monien sanojen oikeinkirjoitusta muutettiin vielä muinaiskirkkoslaavia vastaavaksi ja kieleen otettiin muiden slaavilaisten kielten ja kirkkoslaavin mukaiset monikkomuodot. Kroatian kieli
Toisen maailmansodan jälkeen muodostettu sosialistinen Jugoslavian kansantasavalta (vuodesta 1963 alkaen Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta) perustui ainakin näennäisesti kaikkien sen kansallisuuksien tasa-arvoisuuteen. Tähän sisältyi kaikkien kansojen – ainakin niiden, jotka Jugoslaviassa käsitettiin kansoiksi – oikeus käyttää omaa kieltään. Vuoden 1945 perustuslaissa tunnustettiin neljä virallista kansallista kieltä: serbia, kroaatti, sloveeni ja makedonian kieli. Kielikysymys nousi kuitenkin taas esiin 1950-luvulla, jolloin alettiin uudestaan keskittää hallintoa ja yhtenäistää kieltä. Vokatiivi
Vokatiivi on käytössä mm. puolassa, tšekissä, serbokroatiassa, bulgariassa ja ukrainassa, mutta slovakista se katsotaan kadonneeksi. Latvian kieli
Latvian kieli, latvia eli lätti ("latviešu valoda") kuuluu balttilaisiin kieliin, joka on indoeurooppalaisen kielikunnan haara. Sen lähisukulainen on liettuan kieli. Latvia ja liettua erosivat toisistaan verrattain myöhään, vasta noin 1500 vuotta sitten. Latvia ja liettua ovat ainoat edelleen puhuttavat balttilaiset kielet, mutta ero kielten välillä on jo kuitenkin ylittänyt keskinäisen ymmärryksen rajan. Tämä koskee ennen muuta kirjakieltä, kun taas rajaseuduilla puhuttavat kummankin kielen murteet ovat selvästi toisiaan lähempänä. Balttilaiset kielet ovat nykyisten indoeurooppalaisten kielten arkaaisin haara, mutta latvia on joutunut suurempien muutosten alaiseksi kuin sisarkieli liettua, jossa esiintyy muun muassa duaali, jota latvian kirjakielessä ei ole. Latviaan ovat vaikuttaneet mm. saksa, venäjä sekä suomalais-ugrilaisista kielistä viro ja etenkin liivi. Balttien ja itämerensuomalaisten kansojen kontaktien vuoksi latviassa on paljon yhteisiä sanoja suomenkin kanssa.
Latvian kielen ensimmäinen kirjallinen muistomerkki on saksalaisen pastorin Nicholas Rammin kääntämä virsi vuodelta 1530 (ilmestynyt virsikirjassa 1615). Vanhin latvialainen kirja on vuonna 1585 painettu katolinen katekismus. Tšekin Sleesia
Tšekin Sleesia rajautuu Määriin etelässä, Puolaan pohjoisessa, ja Slovakiaan kaakossa. Se käsittää suuren osan modernista Määrin-Sleesian läänistä mukaan lukien Ostravan kaupungin. Ostravan jälkeen tärkeimpiä kaupunkeja ovat Opava ja Český Těšín. Historiallisesti
Český Těšín on Puolaan kuuluvan Cieszyn kaupungin läntinen osa. Tšekin kieli
Toinen kolmesta suuresta murteesta on Määrin alueella puhuttu tšekki, joka eroaa kirjakielestä kielioppinsa ja ääntämyksensä sekä muita murteita enemmän myös sanastonsa puolesta: Esimerkiksi Brnon raitiovaunuista käytetään saksalaisperäistä sanaa "šalina" eikä yleiskielen sanaa "tramvaj". Toisin kuin Böömissä, Määrin murteessa on myös hyvin paljon paikallisia eroavaisuuksia. Nykypäivän Määrissä kuitenkin arkikieli on yhä useammin sekoitus eri paikkakuntien murteita, vanhoja paikallisia murteen ominaispiirteitä, kirjakieltä ja nykyään myös Böömin alueen murretta. Kirjakielen käyttö arkipäivän tilanteissa on Määrissä yleisempää kuin Böömissä. Tšekkoslovakia
Münchenin sopimuksen jälkeen valtion nimi muutettiin muotoon Tšekko-Slovakia "Česko-Slovensko". Tässä jäljelle jääneessä Tšekkoslovakian osissa muodostui maan hallintoa dominoineille tšekeille maan sisäisesti koossa pitämiseksi tarve osoittaa yhteistyöhalua muidenkin kuin saksalaisten osalta. Tšetšeenin kieli
Tšetšeenin kielessä on paljon konsonantteja, murteesta riippuen noin 40–60. Se on kieliopiltaan hyvin omintakeinen, ja kielitieteilijöille se on mielenkiintoinen tutkimuskohde. Kielessä on myös runsaasti vokaaleja (noin 44) ja diftongeja. Kielet Eurovision laulukilpailussa
Serbia ja Portugali ovat ainoat maat, jotka ovat voittaneet kielivapauden aikana täysin omakielisellä kappaleella (Marija Šerifović – "Molitva" 2007 serbiaksi ja Salvador Sobral – "Amar pelos dois" 2017 portugaliksi). Lisäksi Ukrainan molemmissa voittokappaleissa kuullaan omaa kieltä: 2004 ukrainaa (Ruslana – "Wild Dances") ja 2016 krimintataaria (Jamala – "1944"). Kielisäännön vapautumisen jälkeen 1999 mukana olleista maista jokainen on käyttänyt lauluissaan englantia. Vuoteen 2015 ja Bojana Stamenovin kappaleeseen "Beauty Never Lies" asti jälleen Serbia oli ainoa, joka oli esittänyt kaikki laulunsa kokonaan omalla kielellään. Sen sijaan useampi maa on käyttänyt joka kerta omaa kieltään ainakin osittain: Andorra, Italia, Monaco, Portugali ja Ranska. Vasta vuonna 2015 myös Israel esitti ensimmäistä kertaa täysin englanninkielisen kappaleen (Nadav Guedj – "Golden Boy") ja Espanja vuonna 2016 (Barei – "Say Yay!"). Myös Luxemburg ja Marokko ovat käyttäneet pelkästään omia kieliään, mutta maat eivät ole olleet mukana kielisäännön vapautumisen jälkeen. Tšekki
Heinäkuussa 2017 Tšekissä asui maan tilastokeskuksen mukaan 10 588 063 henkiöä. Tšekit ovat vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan selvästi suurin etninen ryhmä. Heitä oli 64,3 prosenttia väestöstä. Vuoden 2001 väestönlaskennassa tšekkejä oli 90,4 prosenttia, mutta kymmenen vuotta myöhemmin määrittelemättömien osuus oli noussut 1,7 prosentista 25,3 prosenttiin. Suurin vähemmistöryhmä oli määriläiset, joita oli 5,0 prosenttia. Slovakkeja oli 1,4 prosenttia, ukrainalaisia 0,5 prosenttia ja puolalaisia 0,4 prosenttia väestöstä. Tšekin kieli
Tšekissä on muiden slaavilaisten kielten tavoin runsaasti taivutusmuotoja. Kolmeen sukuun (maskuliineihin, feminiineihin ja neutreihin sekä näistä lisäksi elollisiin ja elottomiin maskuliineihin) jakautuvat substantiivit taipuvat seitsemässä sijamuodossa yksikössä ja monikossa. Myös muilla sanaluokilla on rikas taivutusjärjestelmä, ja oma lukunsa on slaavikielille ominainen verbien jakautuminen kahteen tekemisen tapaan eli aspektiin. Kde domov můj
Kde domov můj? (, suomeksi 'Missä on kotini?') on Tšekin kansallislaulu. Se on ollut käytössä Tšekin itsenäistymisestä alkaen eli vuodesta 1993. Tšekkoslovakian aikaan (vuoden 1992 loppuun) laulu muodosti ensimmäisen osan maan kansallislaulusta, ja nykyinen Slovakian kansallislaulu toisen osan. Serbian kieli
Serbian kieli (serb. Српски језик, "Srpski jezik") eli serbia (serb. Српски, "Srpski") on eteläslaavilaisten kielten läntiseen haaraan kuuluvan serbokroaatin kielen Serbiassa käytettävä standardisoitu muoto. Saman kielen muita standardeja ovat kroatian kieli, bosnian kieli ja montenegron kieli. Kaikki nämä muodot perustuvat läntisen eteläslaavin štokaaviseen murteeseen, joka jakautuu ekaavin, jekaavin ja ikaavin äänneryhmiin. Kaškain kieli
Kaškain kieli on hyvin läheistä sukua azerille ja jotkut kielitieteilijät pitävät kaškaita vain azerin murteena. Erona azeriin kaškaita kirjoitetaan edelleen arabialaisella kirjaimistolla tai tarkemmin sanottuna sen persialaisella versiolla. Monet kaškait puhuvat myös persiaa. Tšekin kieli
Verbit taipuvat kolmessa aikamuodossa – preesensissä, futuurissa ja preteritissä – sekä kolmessa tapaluokassa: indikatiivissa, imperatiivissa ja konditionaalissa. Lisäksi verbit taipuvat persoonan ja luvun mukaan. Verbeille on ominaista myös slaavilaisille kielille tyypillinen taipuminen aspektimuodoissa, joita on kaksi: Imperfektinen aspekti kuvaa päättymätöntä tai toistuvaa toimintaa, perfektinen taas loppuun asti suoritettua toimintaa. Skotin kieli
Kiistelyn aiheena on usein ollut skotin kielen asema suhteessa englantiin, sillä jotkut pitävät kieltä vain englannin murteena. On kuitenkin esitetty skotin olleen oma, englannista erillinen kielensä ennen vuoden 1707 unionisopimusta, joka liitti Englannin ja Skotlannin kuningaskunnat yhteen Ison-Britannian kuningaskunnaksi. Varmuudella voidaan sanoa kysymyksessä olevan kielijatkumon, samalla tavoin kuin Iberian niemimaan romaanisissa kielissä. Tšekin Sleesia
Väestö puhuu pääasiassa Tšekkiä muutetuilla vokaaleilla. Slovakki
Slovakista puuttuu tšekin vahvasti palatalisoitunut "r"-äänne, ř. Esimerkiksi nimeä "Jiří" vastaa slovakissa "Juraj". Toisaalta slovakissa tehdään ero liudentuneen ja liudentumattoman "l"-konsonantin välille, joka on tšekistä hävinnyt. Tšekki
Vuonna 1969 Tšekkoslovakia jaettiin kahteen osavaltioon, Tšekkiin ja Slovakiaan. Valtio siirtyi demokratiaan marraskuun 1989 lähes verettömällä "samettivallankumouksella". Patoutuneet kansallisuuskiistat halvaannuttivat demokratian oloissa liittovaltion toimintaa niin, että se lakkautettiin parlamentaarisella päätöksellä 1. tammikuuta 1993 alkaen, jolloin molemmat osavaltiot muuttuivat itsenäisiksi valtioiksi. Tšekki liittyi Natoon 1999 ja sekä Tšekki että Slovakia kuuluvat niihin kymmeneen valtioon, joista tuli Euroopan unionin jäseniä 1. toukokuuta 2004. Euroopan unioni
Euroopan unionilla on 24 virallista kieltä: bulgaria, englanti, espanja, hollanti, iiri, italia, kreikka, kroaatti, latvia, liettua, malta, portugali, puola, ranska, romania, ruotsi, saksa, slovakki, sloveeni, suomi, tanska, tšekki, unkari ja viro. Kaikki EU:n asetukset ja muu lainsäädäntö julkaistaan kaikilla näillä kielillä iiriä lukuun ottamatta, ja EU-kansalaisilla on oikeus kommunikoida unionin toimielinten kanssa millä tahansa virallisella kielellä. EU-maissa puhutaan yli 60:tä alkuperäistä alue- ja vähemmistökieltä, kuten saamea, ja näillä kielillä on noin 40 miljoonaa puhujaa. EU:lla on monikielisyyspolitiikka, jonka tavoitteena on tukea Euroopan kielellistä monimuotoisuutta sekä edistää kieltenoppimista. Tšekki
Historiallisista Böömistä, Määristä ja Sleesian kaakkoisosasta muodostuva Tšekki on historiansa aikana ollut osa Habsburgien valtakuntaa sekä 1900-luvulla osa Tšekkoslovakiaa. Nykyisin Tšekki kuuluu Euroopan unioniin ja sen passivapaaseen Schengen-alueeseen sekä Natoon. Tšeka
Vanhaa nimikettä käytettiin puhekielessä vielä Espanjan sisällissodassa (1936–1939). Vielä nykyisinkin venäläiset saattavat käyttää puhekielessä sanaa "tšekisti" tarkoittaessaan salaisen poliisin miestä. Puolan kieli
Kaukaisempaa sukua puolalle ovat itäslaavilaiset kielet, kuten venäjä. Ukrainan ja valkovenäjän sanasto on kuitenkin kehittynyt jossain määrin puolalaisten mallien mukaan, vertaa esimerkiksi puolan "przebudowa" = jälleenrakennus, ukr. "перебудова/perebudova", mutta ven. "перестройка/perestrojka" Vokatiivi
Puolassa ja tšekissä vokatiivi on yleisemmin feminiinissä -o-päätteinen ja maskuliinissa -e-päätteinen. Joissain taivutusluokissa on kuitenkin -u-pääte. Neutreilla ja monikolla vokatiivi ei eroa nominatiivista. Kroatian kieli
Kroatian kieli jakautuu kolmeen päämurteeseen: štokaaviin, kajkaaviin ja čakaaviin, joista kirjakieli perustuu štokaavin murteeseen, nimenomaan sen itähertsegovinalaiseen muotoon, joka valittiin kirjakielen perustaksi kun serbialle ja kroatialle kehitettiin yhteistä kirjakieltä 1850-luvulta lähtien. Kajkaavi
Pohjois-Kroatian ulkopuolella murretta puhutaan myös Itävallan Burgenlandissa ja useiden eksklaavien alueella Unkarissa pitkin Itävallan ja Kroatian rajaa, sekä Romaniassa. Vaikka kajkaavin puhujat ovat pääasiassa kroaatteja ja kajkaavia pidetään serbokroaatin murteena, sen lähin sukulainen on kuitenkin sloveenin kieli. Kajkaavi on osa murrejatkumoa, jossa ovat myös sloveeni ja čakaavi. Kielet Eurovision laulukilpailussa
Romanikieltä on käyttänyt laulussaan Makedonia 2013 (Esma & Lozano – "Pred da se razdeni"), Unkari 2017 (Joci Pápai – "Origo") ja laulunsa nimessä Tšekki 2009 (Gipsy.cz – "Aven Romale"). Tšekki
Tšekinkielinen kirjallisuus on ollut tärkeää jo 1800-luvun lopusta Itävalta-Unkarin ja myöhemmin natsien ja kommunistien hallituskausilla. Ehkä kuuluisin böömiläinen kirjailija Franz Kafka kirjoitti kuitenkin tuotantonsa pääasiassa saksaksi, vaikka hän tunsikin tšekin kielen. Toinen kuuluisa tšekkiläissyntyinen kirjailija, Milan Kundera, pakeni 1975 Ranskaan ja on kirjoittanut vuodesta 1989 ranskaksi. Muita kuuluisia kirjailijoita ovat Karel Čapek, Bohumil Hrabal, Pavel Kohout, Václav Havel ja Ivan Klíma. Kuuluisa on myös Jaroslav Hašek, jonka Kunnon sotamies Švejkin seikkailut maailmansodassa on laajalti tunnettu. Slovakki
Sanastoltaan slovakki on hyvin lähellä tšekkiä. Perussanasto taas on yhteistä lähes kaikille slaavilaisille kielille (ks. esim. lukusanat alla). Tšekin kielen vahvan kirjallisen tradition vuoksi tšekkiläistä lainasanastoa on paljon, myös niin sanottuja käännöslainoja. Lainasanastoa on runsaasti myös latinasta ja saksasta, jonkin verran unkarista ja romaniasta. Toisin kuin tšekissä, slovakin kielen uudistamisessa on kiinnitetty huomiota omaperäisyyteen luomalla neologismeja muun muassa murresanojen avulla. Tšekin kieli
Tšekki on synteettinen kieli, jonka sanat taipuvat hyvin monimuotoisesti. Nominit taipuvat seitsemässä sijamuodossa: nominatiivissa, genetiivissä, akkusatiivissa, datiivissa, vokatiivissa, lokatiivissa ja instrumentaalissa sekä lisäksi yksikössä ja monikossa. Sukuja on kolme. Lisäksi maskuliinisukuisilla sanoilla on joissakin sijamuodoissa erillinen taivutus elollisille ja elottomille kohteille. Tšekki
Nykyinen Tšekki koostuu kolmesta historiallisesta alueesta: Böömistä, Määristä ja Sleesian kaakkoisosasta. Alueen ensimmäisiin asukkaisiin kuului 500-luvulla eaa. boii-niminen kelttiheimo, jonka mukaan Böömi ("Bohemia") on saanut nimensä. Kelttejä seurasivat germaanit, ja heitä slaavit jotka saapuivat alueelle noin 400-luvulla jaa. Muinaisvenäjä
Eri kulttuuripiirien vaikutuksessa historian aikana syntyneestä eriytymisestä huolimatta venäjä, ukraina ja valkovenäjä muistuttavat suuresti toisiaan. Vielä noin 1000 jaa. slaavit ymmärsivät toisiaan. Todella lähellä venäjän kieltä on valkovenäjä eikä ukrainakaan eroa siitä kovin paljon. Ukrainan kielen sanastosta noin kaksi kolmasosaa on yhteistä venäjän kanssa. Ukrainan kieli kehittyi 1700-luvun lopulla enenevässä määrin omaksi kielekseen ja omaksui omaa sanastoa, oman lauserakenteen ja äänteet. Läheisyys Puolaan vaikutti kielen melodian ja sanaston kehitykseen. Venäjän äännejärjestelmälle ominainen piirre, joka kuuluu korviin, vaikkei itse kieltä osaisikaan, on se, että useimmilla konsonanteilla on pehmeä eli liudentunut, i:n tai j:n sävyinen vastineensa. Venäjän ja kaikkien nykyisten slaavilaiskielten erikoisuuksia on verbien aspektijärjestelmä. Verbit ovat sanastossa pareittain siten, että parin jäsenistä toinen viittaa päättyneeseen, loppuunsaatettuun tapahtumaan tai tekemiseen, toiseen ei tällaista oletusta sisälly. Suomessa vastaava ero voidaan tehdä objektin sijamuodolla: Luin kirjan ja Luin kirjaa, ja myös suomessa on aspektieron sisältäviä sanapareja, esimerkiksi lähteä ja mennä. Mutta venäjässä kaikki verbit – tai ainakin käytännöllisesti katsoen kaikki – kuuluvat jompaankumpaan luokkaan. Tšekki
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Itävaltaan kuuluneista Böömin kruunun maista sekä Unkarin slovakialaisesta alueesta, Ruteniasta ja muistakin Unkarin alueista muodostettiin uusi Tšekkoslovakian valtio. Sen ensimmäiseksi presidentiksi tuli Tomáš Masaryk ja pääkaupungiksi Praha. Valtioon jäi erittäin suuri saksalaisvähemmistö. Tšekki
Valtakieli oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan tšekki, jota puhui äidinkielenään 88,8 prosenttia väestöstä. Suurimmat kielivähemmistöt olivat slovakia (154 465 puhujaa), ukraina (48 250 puhujaa) ja puola (33 597 puhujaa). Serbokroaatin kieli
Monissa sanoissa on yhden kirjaimen muutoksia. 'Suola' on serbiassa 'so' ja haukka 'soko', kun kroatiassa sanat ovat 'sol' ja 'sokol'. Joissain sanoissa myös h ja v vaihtelevat (muva ↔ muha, 'kärpänen') Erot sanoissa kuten 'kemija' (Kroatiassa) ja 'hemija' (Serbiassa) ja niistä johdetuissa sanoissa (kemiallinen, kemisti, ...) ja 'Europa' ↔ 'Evropa' (eurooppalainen, euro, ...) johtuvat sanojen lainaamisesta eri kielistä. Tšekin talous
Tšekki on ollut Euroopan unionin jäsen vuodesta 2004, mutta se käyttää omaa valuuttaansa, Tšekin korunaa. Maaliskuussa 2018 Tšekin työttömyysaste oli koko EU:n alhaisin, 2,2 %. Maan suhteellinen köyhyysaste on OECD-maiden toiseksi pienin heti Tanskan jälkeen. Saksan kieli
Slaavilaisissa kielissä saksalaisia ja Saksaa kutsutaan nimellä, jonka kantana on 'mykkää' tarkoittava sana (ven. немецкий, tš. německý, pl. niemiecki), joka on ilmeisesti alun perin tarkoittanut slaavia osaamattomia ihmisiä. Italiassa termi on puolestaan 'tedesco', joka on lainattu latinaan (theodiscus) germaanisesta *þeudiskaz-sanasta (muinaisenglannin þéodisc, vrt. 'teutonit'), joka tarkoitti kansaan (*þeuda) kuuluvaa. Vastakohta tälle sanalle oli 'walhisk', jota sittemmin käytettiin kelteistä ja joka nykyisin näkyy Walesin nimessä. Š
Kaikki nykyiset itämerensuomalaiset kielet käyttävät "š"-kirjainta (poikkeuksina mahdollisesti meänkieli ja kveeni, jos ne lasketaan suomesta erillisiksi). Huomattava on kuitenkin, että paitsi suomessa myös virossa "š" esiintyy vain lainasanoissa; muissa itämerensuomalaisissa kielissä kuten karjalassa ja liivissä "š" on paljon yleisempi. Ainakin inkeroista on kirjoitettu lisäksi sellaisella aakkostolla, jossa "š":ää ei ollut: sen sijasta käytettiin 1930-luvulla "ş":ää. Myös kaikki suomessa puhuttavat saamelaiskielet – pohjoissaame, inarinsaame ja koltansaame – käyttävät "š":ää. Sen sijaan suomensukuisista kielistä unkari ei käytä "š":ää, ei myöskään eteläsaame. Venäjällä puhuttavat suomen etäsukukielet kuten mari ja udmurtti käyttävät kyrillisen aakkoston muunnelmia, joten niissä "š":ää ei esiinny. Kyseisten kielten kansanrunous- ynnä muuta aineistoa on kuitenkin julkaistu etenkin Suomessa, Unkarissa ja Saksassa huomattavia määriä käyttäen uralilaista foneettista aakkostoa ja siis myös "š"-kirjainta. Tsakonian kieli
Tsakonian kieli on Kreikassa Peloponnesoksen alueella puhuttu kreikan kielen murre, tosin sen asemasta kiistellään. Jotkut kielitutkijat luokittelevat sen omaksi kielekseen, koska kreikan ja tsakonian kielten puhujat eivät täysin ymmärrä toisiaan, noin 70 prosenttia tsakonian kielen sanoista on yhteneviä normaalin kreikan kielen kanssa. Tseziläiset kielet
Tseziläiset kielet toimivat yhteisöjen suullisen kanssakäymisen välineenä. Sivistyskielenään puhujat käyttävät avaaria. Gaeli
Gaeli ei ole koskaan ollut koko Skotlannin kieli. Se oli kuitenkin Skotlannin kuningaskunnan kansallinen kieli siihen asti, kunnes kuningas Máel Coluim mac Donnchada, joka meni naimisiin englantia äidinkielenään puhuneen prinsessan kanssa, muutti hovinsa kieleksi englannin (tai tarkkaan ottaen alamaan skottienglannin). Tällöin gaeli alkoi vetäytyä ylämaille ja jäi vähemmistökieleksi. Gaeli säilyi kuitenkin melko elinvoimaisena, kunnes sen alamäki alkoi Cullodenin taistelun jälkeen vuonna 1746. Tämän jälkeen alkoivat Ylämaan puhdistukset, jolloin suuri osa gaelia puhuneista muutti joko Skotlannin eteläosiin tai Britannian siirtomaihin. Tšetšeenin kieli
Tšetšeenin kieli (нохчийн мотт, noxçiyn mott) on tšetšeenien puhuma kieli joka kuuluu pohjoiskaukasialaiseen kielikuntaan. Tšetšeenin lähimmät sukukielet ovat naapuritasavallassa puhuttu inguušin kieli sekä Georgiassa batsin kieli (noin parituhatta puhujaa). Slovenian historia
Myös Slovenian kirjallinen kulttuuri kehittyi. Prekmurjen alueen murre oli säästynyt vastauskonpuhdistukselta, ja murteella oli kirjoitettu useita tekstejä.Franc Temlin oli vuonna 1715 julkaissut "Vähän katekismuksen", Štefan Küzmics vuonna 1754 laulukirjan "Vöre krsztsanszke krátki návuk" ja "Nouvi Zákon" (Uuden testamentin) vuonna 1771. Näiden protestanttikirjailijoiden jälkeen myös Prekmurjen katolilaiset julkaisivat teoksiaan. Tunnetuimmat heistä olivat Mikloš Küzmič ("Szvéti evangyeliomi" ja "Szlovenszki Silabikar" vuonna 1780) sekä Jožef Košič ("A Magyar Országi Vendus-Tótokról" 1824–1828 ja "Krátki Návuk Vogrszkoga Jezika za Zacsetnike" 1833). Vuonna 1768 pappi Marko Pohlin julkaisi kielioppikirjan, "Kranjska gramatika". Vuonna 1784 Ljubljanan piispa innosti sihteeriään Jurij Japeljia kääntämään Raamatun uudestaan sloveeniksi. Käännöstyö kesti Japeljilta kaksikymmentä vuotta. Ensimmäisen tieteellisen teoksen Slovenian historiasta julkaisi vuosina 1788–1791 Anton Tomaž Linhart. Linhartin teosta pidetään 1700-luvun suurimpana slovenialaisena kulttuurisaavutuksena ja kansallisen identiteetin tunnustamisena. Linhartin teoksen jälkeen Jernej Kopitar julkaisi vuonna 1808 saksankielisen teoksen "Grammatik der slavischen Sprache in Krain, Kärnten und Steyermark" ({'Krainissa, Kärntenissä ja Steiermarkissa puhutun sloveenin kielen kielioppi'), jonka jälkeen syntyi termi "slovenci" eli sloveenit. Pavel Jozef Šafárik
Šafárik kirjoitti pääosin tšekiksi ja saksaksi. Hän piti itseään kuitenkin slovakkina ja hän esimerkiksi kritisoi Ľudovít Štúrin ehdottamaa slovakian kirjakieltä. Slovakki
Slovakkia kirjoitetaan latinalaisin kirjaimin, joiden apuna käytetään monia diakriittisiä merkkejä. Niiden paljous voi oudoksuttaa kieltä osaamatonta, mutta todellisuudessa slovakin oikeinkirjoitus on poikkeuksellisen johdonmukainen, sillä se noudattaa melko tarkasti kielen fonologiaa ja lähes jokaista äännettä vastaa oma kirjaimensa. Puolan kieli
Puola kuuluu slaavilaisten kielten länsislaavilaiseen haaraan samoin kuin tšekki, slovakki, yläsorbi ja alasorbi. Länsislaavilaisten kielten joukossa puola kuuluu omaan, ns. lehiittiseen alaryhmäänsä yhdessä Gdańskin kaupungin länsipuolisella maaseudulla ja pikkukaupungeissa puhutun kašubin kielen kanssa. Kašubi eroaa puolasta riittävän paljon, jotta sitä voidaan pitää eri kielenä, mutta erityinen kašubinkielinen kirjallisuus on lähinnä murrekirjallisuutta, eivätkä kašubit pidä itseään erillisenä kansana. Lehiittinen, mutta puolasta eronnut, hyvin pieni kieli oli myös slovintsi eli Leba-kašubi, jota puhuttiin parissa kylässä Pommerissa ennen toista maailmansotaa. Koska slovintsin kielen puhujat pitivät itseään etnisinä saksalaisina, he muuttivat kaikki Saksaan alueen jouduttua Puolalle, jolloin kieli unohtui. Tällaisia saksalaisina itseään pitäviä, mutta slaavilaista murretta puhuvia ihmisryhmiä tunnetaan muualtakin saksan ja slaavilaisten kielten rajoilta, esimerkiksi Sleesiasta. Tšekin historia
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Itävaltaan kuuluneista Böömin kruunun maista sekä Unkarin slovakialaisesta alueesta, Ruteniasta ja muistakin Unkarin alueista muodostettiin uusi Tšekkoslovakian valtio. Sen ensimmäiseksi presidentiksi tuli Tomáš Masaryk ja pääkaupungiksi Praha. Valtioon jäi erittäin suuri saksalaisvähemmistö. Ř
Ř (ř), "r ja hattu", on tšekin, sleesian ja sorbin kielissä esiintyvä kirjain. Sorbissa se ääntyy soinnittomana postalveolaarisena frikatiivina  ja sleesiassa taas soinnillisena retrofleksisena frikatiivina . Tšekkiläinen ääntämys puolestaan on kuin hankausäänteen ja täryäänteen välimuoto  eli suunnilleen kuin tärytön r-äänne (ei kuitenkaan puolivokaali  niin kuin englannin r-kirjain). Tšekkilasten sanotaan oppivan sen lausumisen yleensä viimeisenä äidinkielensä äänteistä, ja muunkielisten on vaikea koskaan oppia ääntämään sitä oikein. Tšekin Sleesia
1.http://www.dictionary.com/browse/silesia Kazakin kieli
"Kazakin kirjaimisto"
Toisen maailmansodan jälkeen kazakin kielen käyttöala supistui voimakkaasti mm. väestönsiirtojen ja Kazakstaniin suuntautuneen muuttoliikkeen seurauksena. Käytännössä tasavallan pääkielenä toimi venäjä. Maan itsenäistymisen jälkeen kazakin käyttöä on pyritty laajentamaan. Vuonna 1997 hyväksytyn kielilain mukaan kazakki on tasavallan virallinen kieli. Sen rinnalla voidaan eräin rajoituksin käyttää myös venäjää, joka on edelleen pääkieli mm. korkeakouluopetuksessa ja kirjallisuuden julkaisemisessa. Yli puolet kazakeista ilmoittaa osaavansa venäjää, mutta todellisuudessa sen puhujia arvioidaan olevan huomattavasti vähemmän. Tšekin kieli
Tšekin konsonantit voidaan jakaa niin sanottuihin pehmeisiin, neutraaleihin ja koviin konsonantteihin. Kovia konsonantteja ovat "h, ch, k, g, r, d, t" ja "n", neutraaleja "b, f, l, m, p, s, v" ja "z", sekä pehmeitä "ž, š, č, ř, c, j, ď, ť" ja "ň", joista tosin vain "ť, ď" ja "ň" äännetään pehmeinä eli liudentuneina. Konsonantin kovuusaste vaikuttaa pieneen, mutta tärkeään oikeinkirjoitukselliseen ja sanojen taivutukseen liittyvään seikkaan: Kovien ja neutraalien konsonanttien jälkeinen [i]-äänne kirjoitetaan kirjaimella "y", pehmeiden jälkeinen kirjaimella "i". Kouluissa opetellaan kovat ja neutraalit konsonantit loruina ulkoa, ja muutenkin asian opettamiseen käytetään paljon aikaa. Aikuiset kielenkäyttäjät osaavatkin oikeinkirjoitusasian jo ”automaattisesti”, eivätkä tarvitse loruja avukseen. Rybka
Sana "rybka" merkitsee "pientä kalaa" tšekin kielessä (ja monissa muissa slaavilaisissa kielissä). Alexander Schmidt kysyi eräässä haastattelussa Vasik Rajlichilta, "Valitsitko nimen Rybka, koska ohjelma aina luiskahti käsistäsi kuin pieni kala?" Hän vastasi: "Nimestä Rybka puheenollen – olen pahoillani mutta se pysyy pienenä salaisuutenani." Länsislaavilaiset kielet
Länsislaavilaisia kieliä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin, joihin on tarvittaessa lisätty muutamia lisämerkkejä . Länsislaavilaisista kielistä puhujamäärältään suurin on puola. Lisäksi kielikuntaan kuuluvat tšekki, slovakki, kašubi, polabi,
sorbin muotoa (alasorbi, yläsorbi) ja keskiajalla kuollut juutalaisväestön knaani . Määrin kieli
Määrin kieli on länsislaavilainen kieli (tai tšekin kielen murre), jota puhuu äidinkieleenään Määrin alueella Tšekissä asuva 
väestö – määriläiset. Vuonna 2011 yli 108 000 ihmistä ilmoitti määrin äidinkielekseen. Slovenian historia
Itävallan saksankielinen porvaristo ja konservatiivinen eliitti ei kuitenkaan hyväksynyt sloveenien eikä tšekkien autonomiapyrkimyksiä, koska nämä alueet olivat olennainen osa saksalaista Itävaltaa. Itävallan porvariston mielestä osat olisikin pitänyt liittää Saksan liittoon. Sekä tšekit että sloveenit torjuivat kuitenkin nopeasti ajatuksen. Sloveenit alkoivatkin harrastamaan ahkeraa propagandaa Frankfurtin kansalliskokouksen vaaleja vastaan toukokuussa 1848. Frankfurtin kansalliskokousta vastustijat Matija Majar sekä sloveenipoliitikko Jožef Krajnc. Krajncin saksalaisvastaisen puheen jälkeen maantieteilijä Peter Kozler laati yksityiskohtaisen tutkimuksen sloveenien etnisestä rajasta, joka ilmestyi vuonna 1853. Kroatian kieli
Kajkaavi on laajasti maan pohjoisosissa puhuttu murre, joka muistuttaa sloveenia.
Sen puhujien onkin helpompi ymmärtää sloveenia kuin kroatiaa. Sen nimi tulee mitä-pronoministä "kaj". Čakaavia puhutaan Adrianmeren rannikon saarilla ja Istriassa. Tämä murteen puhujien on vaikea ymmärtää štokaavia, lisäksi johtuen laajasta maantieteellisestä ulottuvuudesta ja eristäytyneisyydestä Välimeren saarille murteen sisäiset erot ovat pohjoisen ja etelän välillä ovat suuria. Murre on saanut nimensä mitä-pronominin "ča" mukaan. Tšekki
Tšekin tasavalta () eli Tšekki (), joskus myös Tšekinmaa, on sisämaavaltio Keski-Euroopassa. Sen naapurivaltioita ovat Saksa, Itävalta, Slovakia ja Puola. Tšekin 10,6 miljoonasta asukkaasta suuren enemmistön muodostavat slaaveihin lukeutuvat tšekit. Maan pääkaupunki on Vltavajoen varrella sijaitseva Praha. Sleesia
Sleesia (vanhahtaen myös muodossa Šleesia, , vanhalla Sleesian murteella "Schläsing", , , lat. ja engl. "Silesia") on historiallinen alue Keski-Euroopassa. Suurin osa siitä on nykyisin Puolan rajojen sisällä, mutta pieni osa kuuluu Tšekkiin (sitä kutsutaan myös Määrin Sleesiaksi) ja toinen pieni osa, josta tuli osa Sleesiaa vasta vuonna 1815, Saksaan. Tšekki
Tšekin maantiede on vaihtelevaa. Läntinen Böömi muodostaa alangon, jota ympäröivät matalat vuoret kuten Sudeetit. Elbe (tšekiksi "Labe") ja sen sivujoki Vltava kuljettavat vedet pois alueelta. Elben lähteillä Sudeeteilla, Krkonošella sijaitsee 1 602 metriä korkea Sněžka, joka on Tšekin korkein kohta. Määri, Tšekin itäinen osa, on mäkistä, ja sieltä vedet laskevat enimmäkseen Moravajoen kautta, mutta myös Oderjoen lähde on Määrissä. Sudeettialueet
Sudeettialueet olivat ensimmäisen maailmansodan jälkeen uuteen Tšekkoslovakian valtioon liitettyjä, pääosin saksankielisiä alueita. Nimitys johtuu Tšekin pohjoisrajan tienoilla sijaitsevasta Sudeettien vuoristosta. Slovakia
Vuonna 1969 Tšekkoslovakia jaettiin kahteen osavaltioon, Tšekkiin ja Slovakiaan. Valtio siirtyi demokratiaan marraskuun 1989 lähes verettömällä ”samettivallankumouksella”. Patoutuneet kansallisuuskiistat halvaannuttivat demokratian oloissa liittovaltion toimintaa niin, että se lakkautettiin parlamentaarisella päätöksellä 1. tammikuuta 1993 alkaen, jolloin molemmat osavaltiot muuttuivat itsenäisiksi valtioiksi. Nad Tatrou sa blýska
Nad Tatrou sa blýska (Tatralla salamoi) on Slovakian kansallislaulu. Laulu syntyi vuonna 1844, kun joukko Bratislavan evankelis-luterilaisen lyseon oppilaita osoitti mieltään Levočan kaupungissa erään slovakialaisen patriootin maastakarkotusta vastaan. Laulun sanoitti Janko Matúška levottomuuksien aikaan 1844, mutta sen sävel on otettu slovakialaisesta kansallislausta "Kopala studienku". Laulusta tuli suosittu vuosien 1848/49 levottomuuksien aikaan. Mielenkiintoista kylläkin, ensimmäinen painettu versio julkaistiin vasta 1851. Vuonna 1920 laulun ensimmäisestä säkeistöstä tuli vastamuodostetun Tšekkoslovakian kansallislaulun osa. Se soitettiin välittömästi tšekkien kansallislaulun "Kde domov můj" jälkeen. Slovakian ollessa itsenäinen valtio vuosina 1939-1945, sen kansallislauluna oli panslaavilainen hymni "Hej, sloveni" sen alkuperäisessä, slovakiankielisessä muodossa "Hej, slováci". Vuonna 1945 Tšekkoslovakian yhtenäisyyden palautuessa maan kansallislaulu palautettiin ennalleen. Kun Slovakia itsenäistyi uudelleen vuonna 1993, tuli "Nad tatrou sa blýskan" kahdesta ensimmäisestä säkeistöstä maan virallinen kansallislaulu. Ľudovít Štúr
Ľudovít Štúr opiskeli luterilaisessa lukiossa Bratislavassa. Siellä hän liittyi tšekkiläis-slaavilaiseen järjestöön, jonka varapuheenjohtajaksikin hän nousi. Štúr otti 1836 yhteyttä tšekkiläiseen historioitsijaan František Palackýyn hakeakseen tukea yhdistetyn tšekkoslovakian kielen luomiseen. Tšekkiläiset vastustivat tällaista kieltä, minkä jälleen Štúr kumppaneineen aloitti kampanjan uudistetun slovakin puolesta. Tšetšenia
Viralliset kielet ovat tšetšeeni ja venäjä. Tšetšeenin kieli kuuluu pohjois-keskiseen kaukasialaiseen kieliryhmään, jonka sukulaiskieliä ovat inguuši ja batsb. Münchenin sopimus
1930-luvun lama ja kansallissosialismin nousu Saksassa siten, että se vaikutti myös sudeettimaahan muutti olosuhteet. Saksalaisten ja unkarilaisten lisäksi myös slovakit pyrkivät rajoittamaan tšekkien vaikutusvaltaa Tšekkoslovakiassa. Tasavertaisen liittosuhteen vertauskuvaksi yrittivät slovakit saada muutettua Tšekkoslovakian kirjoitetuksi muodossa Tšekko-Slovakia. Sudeettialueiden luovutuksen jälkeen maa muuttuikin slovakkien kannalta liittovaltiomaisemmaksi. Korjakin kieli
Kielen murrejako on kiistanalainen. Eri tutkijat erottavat neljästä yhteentoista murretta, joista eräät ovat jo hävinneet. Kansatieteellisin perustein korjakin kieli voidaan jakaa enemmistönä olevien poronhoitajien puhumaan "tšavtšuveniin" sekä paikallaan asuvien korjakkien puhumiin "nymylan"-murteisiin, joista jälkimmäisten katsotaan toisinaan kuuluvan alutorin kieleen. Hej, sloveni
Laulun alkuperäisen version kirjoitti slovakialainen pappi, historioitsija ja runoilija Samuel Tomášik Prahassa vuonna 1834. Havaittuaan kaupungin saksankielisen vähemmistön hallitsevan aseman Tomášik halusi kirjoittaa kansalleen hymnin, joka innoittaisi sitä nousemaan kansallsieen tietoisuuteen. Laulu saavutti slovakkien keskuudessa suuren suosion, ja sitä on jo pitkään pidetty eräänlaisena slovakkien epävirallisena kansallislauluna. Isä Josif Tison johtamassa n.k. Slovakian ensimmäisessä tasavallassa (joka todellisuudessa oli kansallismielisesti johdettu diktatuuri), laulu sai virallisestikin tämän aseman vuosina 1939-1945. Slovakian liityttyä II maailmansodan jälkeen uudelleen yhdeksi valtioksi tšekkiläisten kanssa maan kansallislauluksi valittiinkin toinen kansallinen laulu, Nad Tatrou sa blýska ("Tatralla salamoi"). Tämä soitettiin osana uuden Tšekkoslovakian kansallislaulua. Slovakian itsenäistyttyä uudelleen vuonna 1993, Nad tatrou sa blýska säilytti kansallislaulun asemansa. Hej, slováci on kuitenkin edelleenkin tunnettu laulu, erityisesti kansallisten piirien keskuudessa. Slovenia
Slovenian virallinen kieli on sloveeni (puhujia 91,1 %), joka on latinalaisilla aakkosilla kirjoitettu slaavilainen kieli. Italia ja unkari ovat virallisia kieliä kyseisen kielen vähemmistöjen asuttamissa kunnissa. Vuoden 2002 väestönlaskennassa sloveenin lisäksi merkittävin kieli oli serbokroatia (4,5 %), muiden kielten puhujia oli 4,4 %. Tšetšeenin kieli
Perinteisesti tšetšeenit ovat pitäneet kulttuuri- ja kirjakielinään arabiaa, turkkia ja venäjää. Kielessä onkin runsaasti venäläisiä ja arabialaisia lainasanoja. Sloveeni
Sloveeni on slaavilaisiin kieliin kuuluva indoeurooppalainen kieli. Sitä puhuu noin 2,2 miljoonaa ihmistä Sloveniassa sekä naapurimaissa Italiassa, Unkarissa ja Itävallassa. Tadžikin kieli
Tadžikin kieli eli tadžikki (tadžikiksi забони тоҷикӣ, "zaboni todžikí") on Tadžikistanissa ja sen lähialueilla asuvien tadžikkien puhuma indoeurooppalaisten kielten iranilaiseen ryhmään kuuluva kieli. Sitä voi pitää myös yhtenä persian kielen standardisoiduista muodoista. Se on Tadžikistanin virallinen kieli. Slovakki
Päämurteita on kolme: länsi-, keski ja itäslovakki. Tšekin puhujat pystyvät ymmärtämään läntisiä ja keskisiä murteita helpohkosti. Kirjoitetun ja puhutun kielen ero ei ole niin suuri kuin tšekissä. Kirjakieli perustuu etupäässä keskislovakialaisiin murteisiin. Näistä ovat peräisin slovakin kirjakielen ns. synkooppilaki, joka ei salli kahta pitkää vokaalia (diftongit lasketaan pitkiksi vokaaleiksi) peräkkäisissä tavuissa, sekä ä-kirjain, jota ei esiinny missään muussa slaavilaisessa kielessä. (Suurin osa slovakeista ääntää kirjaimen tavallisena e:nä; ä-murteet ovat vähemmistössä.) Länsislovakialaisten murteiden vokaalijärjestelmä muistuttaa paljon tšekkiä: "valkoinen" on sekä tšekiksi että länsislovakiksi "bílý", mutta slovakin kirjakielellä "biely" (huomaa, että diftongin "ie" perässä tulevassa tavussa on lyhyt y!). Itäslovakialaisissa murteissa puolestaan ei ole lyhyiden ja pitkien vokaalien eroa lainkaan. Kölschin kieli
ISO 639 -standardissa kölsch luetaan erilliseksi kieleksi germaanisten kielten länsisaksalaiseen haaraan muun muassa limburgin, luxemburgin ja pennsylvaniansaksan rinnalle. Myös "Glottolog"-tietokannassa kölschiä käsitellään omana kielenään. Slovakia
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Itävaltaan kuuluneista Böömin kruunun maista sekä Unkarin slovakialaisesta alueesta, Ruteniasta ja muistakin Unkarin alueista muodostettiin uusi Tšekkoslovakian valtio. Sen ensimmäiseksi presidentiksi tuli Tomáš Masaryk ja pääkaupungiksi Praha. Valtioon jäi erittäin suuri saksalaisvähemmistö. Ů
Ů (ů) on latinalaiseen aakkostoon sovellettu kirjain, jota käytetään tšekin kielessä. Sitä käytetään kirjaimen Ú asemesta muualla kuin sanan alussa. Kirjain lausutaan pitkänä u-kirjaimena []. Tšekki
Tšekin parlamentti (Parlament) on kaksikamarinen, edustajainhuoneessa (Poslanecká sněmovna) on 200 edustajaa, jotka valitaan suhteellisella vaalitavalla nelivuotiskaudelle. Ylähuoneen eli senaatin (Senát) 81 edustajaa valitaan kuusivuotiskausille, yksi kolmasosa edustajista vaihtuu kahden vuoden välein. Vuoden 2012 vaalien jälkeen senaatin paikkajako on sosiaalidemokraatit (ČSSD) 48, kansalaisdemokraattinen puolue (Občanská demokratická strana, ODS) 15, kristillisdemokraatit (KDU-ČSL) 4, TOP 09 4, muut 10. Vuoden 2013 vaalien jälkeen alahuoneen paikkajako on ČSSD 50, ANO 2011 47, ODS 16, TOP 09 26, kommunistit eli KSČM 33, Usvit 14 ja KDU-ČSL 14. Tšetšeenit
Tšetšeenit ovat pystyneet säilyttämään yhteiset kansalliset piirteet suojassa Kaukasus-vuoriston keskellä. Tšetšeenien lähimmät sukulaiskansat ovat Ingušiassa asuvat inguušit ja Georgiassa asuvat batsin kieltä puhuvat karjataloudesta elävät batsit. Tšetšeenien omat pääkielet ovat tšetšeeni ja venäjä. Tšekin talous
Tšekin teollisuudella on pitkät perinteet. 1800-luvulla nykyisen Tšekin alueella sijaitsevat Böömi ja Määri olivat keskeisiä alueita Itävalta-Unkarin taloudelle. Tšekin alueella tuotettiin jopa 70 % Itävalta-Unkarin teollisuustuotteista. Vuonna 1919 käyttöönotettu Tšekkoslovakian koruna oli eräs Euroopan vakaimmista valuutoista.