Voiko unilääkkeillä hoitaa unettomuutta?
Unettomuus
Yleisesti käytetään myös unensaantia edistäviä unilääkkeitä eli hypnootteja. Unilääkkeet ovat yksi maailman käytetyimmistä lääkeryhmistä ja Suomessa käytetään unilääkkeitä enemmän kuin muualla Euroopassa. Unilääkkeet eivät kuitenkaan tarjoa pysyvää ratkaisua unettomuuden hoitoon, koska ne menettävät yleensä tehonsa elimistön tottumisen seurauksena. Unilääkkeiden teho alkaa heiketä usein jo kuukauden käytön aikana. Yli 60-vuotiaiden unettomuutta ei suositella hoidettavaksi lääkeaineilla. Toisaalta vanhoilla henkilöillä käytetään usein nukahtamislääkkeitä vuosia koska lopettaminen tuo enemmän haittaa kuin hyötyä. Unettomuus
Alkoholin liikakäyttö on suurin yksittäinen unihäiriöriskiä lisäävä elämäntapatekijä, sillä se viisinkertaistaa unihäiriöriskin. Myös unilääkkeiden käyttö on unettomuuden yleinen aiheuttaja, sillä unilääke menettää yleensä tehoaan säännöllisessä käytössä, ja käytettävää annostusta joudutaan lisäämään. Masennuksen ja migreenin on todettu kaksinkertaistavan unihäiriön riskin.Fyysiset sairaudet voivat aiheuttaa unettomuutta joko kivun, epämukavuuden tai metabolisten häiriöiden välityksellä. Lisäksi sairastamiseen liittyvä pelko ja ahdistus voivat lisätä unettomuutta. Unilääkkeet
Unilääkkeet eli hypnootit ovat yksi maailman käytetyimmistä lääkeryhmistä. Suomessa käytetään unilääkkeitä enemmän kuin muualla Euroopassa. Bentsodiatsepiinia tai niiden johdannaisia sisältävät unilääkkeet eivät kuitenkaan tarjoa pysyvää ratkaisua unettomuuden hoitoon, koska ne menettävät yleensä tehonsa elimistön tottumisen seurauksena. Unilääkkeiden teho alkaa heiketä usein jo kuukauden käytön aikana. Yli 60-vuotiaiden unettomuutta ei suositella hoidettavaksi lääkeaineilla. Toisaalta vanhoilla henkilöillä käytetään usein nukahtamislääkkeitä vuosia, koska lopettaminen tuo enemmän haittaa kuin hyötyä. Unilääkkeet
Unilääkkeitä ei voida pitää unettomuuden perushoitona, vaan niitä suositellaan vain tilapäiseen käyttöön (esimerkiksi korkeintaan 3–4 iltana viikossa, kunnes unettomuus korjaantuu). Unilääkkeiden jatkuvaan kuukausia kestävään käyttöön tulisi olla selvä syy. Kyseessä voi olla esimerkiksi niin sanotun idiopaattisen unettomuuden hoito. Oikea diagnoosi perustuu huolellisiin unilääketieteellisiin tutkimuksiin. Unilääkkeet
Unilääkkeet aiheuttavat pitkäikaiskäytössä myös riippuvuutta, joka ilmenee käytön lopettamisen yhteydessä ilmaantuvina vieroitusoireina, kuten rebound-unettomuutena. Tällöin unihäiriö palaa takaisin aiempaa voimakkaampana. Unettomuus
Edellä mainituista syistä unilääkkeitä ei voida pitää unettomuuden perushoitona, vaan niitä suositellaan vain tilapäiseen käyttöön (esimerkiksi korkeintaan 3–4 iltana viikossa kunnes unettomuus korjaantuu). Unilääkkeiden jatkuvaan kuukausia kestävään käyttöön tulisi olla selvä syy. Kyseessä voi olla esimerkiksi niin sanotun idiopaattisen unettomuuden hoito. Oikea diagnoosi perustuu huolellisiin unilääketieteellisiin tutkimuksiin. Unettomuus
Unilääkkeet aiheuttavat pitkäaikaiskäytössä myös riippuvuutta, joka ilmenee käytön lopettamisen yhteydessä ilmaantuvina vieroitusoireina kuten rebound-unettomuutena. Tällöin unihäiriö palaa takaisin aiempaa voimakkaampana.
Bentsodiatsepiinit
Bentsodiatsepiineja käytetään oireenmukaiseen hoitoon, mikä tarkoittaa sitä, että ne lievittävät oireita, mutta eivät poista oireiden aiheuttajaa. Bentsodiatsepiinit ovat lyhytaikaisesti käytettynä usein tehokkaita, nopeavaikutteisia ja suhteellisen edullisia Bentsodiatsepiinivalmisteiden pitkäaikaiskäyttöä ei kuitenkaan suositella, koska siihen liittyy riippuvuus- ja toleranssisriski sekä myös riski saada joissakin tapauksissa merkittäviä haittavaikutuksia. Bentsodiatsepiinit menettävät tehoaan esimerkiksi pitkittyneen unettomuuden hoidossa siten, että ne auttavat potilaita nukahtamaan vain keskimäärin 17 minuuttia plaseboa nopeammin. Lääkkeiden yhteisvaikutukset
Ruoka estää joidenkin lääkkeiden imeytymistä, ja siksi niiden ottamisajat on sovitettava ruokailuaikoihin. Kipu- ja unilääkkeet sekä muut lääkkeet, joilta toivotaan kerta-annoksella nopeaa vaikutusta, suositellaan otettavaksi tyhjään mahaan vesilasillisen kanssa. Esimerkiksi penisilliini ja osteoporoosiin käytettävä alendronaatti on otettava kokonaan erillään aterioista, koska ruoka estää niiden tehokkaan imeytymisen. Unettomuus
Suomessa on hyvin vähän unettomuuden hoitoon pätevöityneitä terapeutteja. Lisäksi tällainen terapia on hyvin kallista.. Unettomuus
Rentoutusterapia voi auttaa nukahtamisessa eli pienentää nukahtamisviivettä. Unilääkkeet
Klonatsepaami on erittäin pitkävaikutteinen bentsodiatsepiini. Myös se voi aiheuttaa muistihäiriöitä ja väsymystä. Klonatsepaami aiheuttaa helposti vaikean riippuvuuden. Klonatsepaamin liian nopea lopettaminen voi aiheuttaa hankalia vieroitusoireita. Lormetatsepaami
Kemikaalia ei ole hyväksytty lääkekäyttöön Yhdysvalloissa tai Kanadassa, mutta sitä myydään Alankomaissa 1 ja 2 mg tabletteina tuotenimillä "Lormet" ja "Noctamid". Sitä myydään myös Yhdistyneissä kansakunnissa 0,5 ja 1 mg tabletteina lyhytaikaiseen keskivaikean tai vaikean unettomuuden hoitoon. Ahdistus (tunne)
Monet lääkeaineet voivat aiheuttaa sivuvaikutuksena ahdistuneisuutta. Tällaisia lääkeaineita ovat mm. analgeetit, anestesia-aineet, väsyttävät antihistamiinit, antikolinergiset aineet, ehkäisytabletit, epilepsialääkkeet, sympatomimeetit, insuliini, kilpirauhashormonit, litium, masennuslääkkeet, Parkinsonin taudin lääkkeet, psykoosilääkkeet, sydänlääkkeet ja verenpainelääkkeet. Nukkuminen
Jokaisen ihmisen unen määrällä on tietty ihannetaso, joka useimmilla ihmisillä on noin kahdeksan tuntia. Ihannepituutta lyhemmät tai pidemmät unet voivat aiheuttaa terveysongelmia. Riittävän pitkä ja laadukas yönuni pitää ihmisen suhteellisen virkeänä aina nukkumamenoaikaan asti. Butabarbitaali
Butabarbitaali (joskus myös "sekbutabarbitaali") on barbituraattijohdannainen lääkeaine. Sitä käytetään unilääkkeenä. Antipsykoottiset lääkkeet
Pieninä annoksina psykoosilääkkeitä käytetään unettomuuden, masennuksen, Touretten oireyhtymän ja tunne-elämän epävakauden hoitoon. Nokturia
Uniapneaan liittyy usein myös nokturia. Jos uniapneaa hoidetaan maskilla, on siitä apua myös nokturian hoitoon. Melatoniini
Vaikka melatoniini aiheuttaa usein unen katkonaisuuden lisääntymistä, se ei muuta unen varsinaista rakennetta, kuten bentsodiatsepiinijohdannaiset tai niiden tavoin vaikuttavat lääkkeet. Mahdollinen voimakas yönaikainen verenpaineen aleneminen melatoniin haittavaikutuksena voi kuitenkin johtaa melatoniinin unta edistävän tehon menettämiseen. Melatoniini
Lyhytvaikutteisen melatoniinin tehoa on tutkittu unihäiriöstä kärsivillä aspergerinsyndroomaisilla. Tutkimuksessa havaittiin, että 3 milligramman melatoniiniannos nopeutti huomattavasti nukahtamista kolmellatoista prosentilla ja kuudellakymmenellä prosentilla nukahtaminen nopeutui jonkin verran. Unen osuus nukkumiseen käytetystä ajasta ei kuitenkaan lisääntynyt merkitsevästi, koska melatoniini lisäsi yöunen katkonaisuutta. Univelka
Kalifornian yliopiston Cousins Centren tutkimuksessa tutkittiin unen vaikutusta immuunijärjestelmään. Yhdenkin yön univajeen huomattiin heikentävän immuunijärjestelmää. Jopa muutama valvottu tunti keskellä yötä voi aktivoida immuunijärjestelmän hyökkäämään omia kudoksia vastaan. Pitkäkestoisen univajeen terveysongelmat on tunnettu jo pitkään, mutta uutta on se, että pienikin univelka heikentää terveyttä. Naiset ovat miehiä herkempiä univajeen aiheuttamille tulehduksille. Tutkimus selittää, miksi univaje on niin haitallinen terveydelle ja kuinka paras lääke univajeen aiheuttamille terveyshaitoille on hyvä yöuni. Univelka
Univajetta lisäävät monet unta häiritsevät tekijät, kuten vuorotyö. Terveydenhuollon ammateissa aamu- ja iltavuorot ovat epäloogisia. Teollisuudessa vuorotyörytmi on parempi. Unen ja unihäiriöiden tutkimus tuottaa jatkuvasti uutta tietoa. Ihmisen toimintaa säätelevien kellogeenien löytyminen on merkittävästi vauhdittanut unitutkimusta. Tämän kellon rytmihäiriöt eivät kuitenkaan häiritse pelkästään unta vaan vaikuttavat koko elimistöön, jopa solujen jakautumiseen. Liian lyhyt (alle 6 tuntia) tai liian pitkä (yli 9 tuntia) yöuni on liitetty moniin terveyshaittoihin, kuten masennukseen. Jo runsaan tunnin vuorokautinen jatkuva univaje näyttää ennustavan lapsilla lihavuutta. Masennuslääkkeet
Masennuslääkkeet eivät sovellu pitkäaikaisen unettomuuden hoitoon, sillä ne menettävät tehoaan säännöllisesti käytettynä siten, että potilaat nukahtavat keskimäärin vain 7 minuuttia nopeammin kuin lumelääkkeen avulla. Uniapnea
Koska 2/3 uniapneetikoista on ylipainoisia ja ylipaino selvästi lisää apneoita, tulee painon hallinnan olla aina osa uniapnean kokonaisvaltaista hoitoa. Laihdutus onnistunee parhaiten laihdutusryhmissä, joista on saatu hyviä tuloksia. Jos vaikeasti ylipainoinen (BMI > 35) henkilö onnistuu pudottamaan painoaan tasolle BMI alle 30, saattaa uniapnea parantua täysin. Jo 10 prosentin laihdutus merkitsee huomattavaa vähennystä uniapneoiden lukumäärässä ja kestossa. Laihtumisella on suuri merkitys myös muiden sairauksien ja terveysriskien kannalta, kuten esimerkiksi kohonnut verenpaine, diabetes, masennus ja tulehdusvaivat. Parhaita esimerkkejä ovat henkilöt, jotka ovat voineet luopua laihdutuksen avulla CPAP-laitehoidosta. Laihdutuksen asiantuntijat painottavatkin, että jokainen osaa laihduttaa, mutta saavutetun painon säilyttäminen on vaikeaa. Tulisikin puhua painon hallinnasta, mikä edellyttää aina ruokailu- ja liikuntatapojen pysyvää muuttamista. Barbituraatit
Barbituraattien käyttö on vähentynyt lähes olemattomiin niiden yliannostukseen liittyvän kuolemanriskin vuoksi. Barbituraatteja saa Suomessa nykyään vain Lääkehallinnon erikoisresepteillä esimerkiksi erittäin vaikean unettomuuden hoitoon. Toinen harvoista jäljellä olevista käyttötarkoituksista on eläinlääketieteessä, jossa on käytössä vielä valmiste Barbivet Vet, jonka vaikuttavana aineena on fenobarbitaali. Kolmas harvoista käyttökohteista on lääketehtaiden lopettama tuote Bellergal, jonka valmistusta on jatkanut Yliopiston Apteekki, tuotenimellä Ergotamin Tart. Kyseinen lääke on suunnattu migreenin sekä vaihdevuosioireiden hoitoon. Kamomillasaunio
Kamomillateetä on käytetty luonnonlääkkeenä vatsavaivoihin sekä lievän ahdistuksen ja unettomuuden hoitoon. Se sisältää apigeniini-nimistä flavonoidia. Nukahtamista auttavaa ominaisuutta ei ole tutkittu kontrolloiduissa kliinisissä tutkimuksissa. Tsopikloni
Tsopikloni on syklopyrrolonien ryhmään kuuluva unilääke, joka on tarkoitettu tilapäisen tai lyhytaikaisen unettomuuden hoitoon. Sen vaikutus keskushermostossa välittyy bentsodiatsepiinireseptoreiden kautta. Suomessa sitä myydään muun muassa tuotenimillä Imovane ja Zopinox. Myyntilupa Imovanelle myönnettiin Suomessa 22. heinäkuuta 1987. MS-tauti
Spastisiteetin hoidossa ovat peruslääkkeitä baklofeeni ja titsanidiini. Baklofeeni on keskushermoston välittäjäaineen gamma-aminovoihappon (GABA) johdannainen, joka vaimentaa selkäytimen yliaktiivisia refleksejä. Pistoksina lihakseen annettava botuliini on käyttökelpoinen lääke joidenkin lihasten spastisuuteen. Botuliini on hermomyrkky, joka on tullut tunnetuksi käytöstään kosmeettisissa hoidoissa. MS-tautiin liittyviä kipuja hoidetaan mm. gabapentiinillä, pregabaliinilla ja amitriptyliinillä, jotka nostavat hermojen kipu- ja ärsytyskynnystä. Gabapentiini on epilepsialääke, joka tehoaa hyvin myös neuropaattisiin kipuihin. Amitriptyliini on vanha depressiolääke, joka toimii kivun lievityksessä eri tavalla ja huomattavasti pienempinä annoksina kuin depression hoidossa. Tulehduskipulääkkeet eivät yleensä tehoa neuropaattisiin kipuihin, eivätkä myöskään opioidit. Poikkeuksena on opioideihin luettu tramadoli, jolla on osoitettu olevan tehoa myös neuropaattisiin kipuihin. Myös kognitiivisia oireita voidaan uusimpien tutkimusten mukaan mahdollisesti lievittää eräillä lääkkeillä. Kognitiivisia toimintoja voidaan myös harjaannuttaa neuropsykologisella kuntoutuksella. Virtsarakon toiminnan häiriöihin on käytettävissä useita lääkkeitä. Uupumuksen hoidossa on kokeiltu amantadiinia. Sen tehosta ei kuitenkaan ole vahvaa näyttöä. Unettomuus
Noin 15 prosentissa tapauksista unettomuuden syynä on muista syistä johtumaton, ns. primaarinen unettomuus. Vähintään kuukauden jatkuva unettomuus, jonka syy ei ole mielenterveyden häiriö eikä elimellinen sairaus voi olla primaarista unettomuutta. Primaarinen unettomuus alkaa yleensä jo lapsuusiässä ja jatkuu muuttumattomana, mutta se voi myös vaikeutua. Jos uni-valverytmin säätely on synnynnäisesti niin puutteellista, että ihminen on kärsinyt jatkuvasta unettomuudesta lapsuudestaan asti myös suotuisissa olosuhteissa, puhutaan idiopaattisesta unettomuudesta. Primaarista unettomuutta on erittäin vaikea hoitaa. Univelka
Unihäiriöillä on yhteys myös huonoon koulumenestykseen. Riittämätön yöuni voi näkyä esimerkiksi päiväväsymyksenä, levottomuutena, keskittymisvaikeuksina, alakuloisuutena, päänsärkynä tai muina kipuina. Univaje on yhteydessä myös lisääntyneeseen psyykkiseen oireiluun koulussa. Uneen vaivuttaminen
Uneen vaivuttaminen eli palliatiivinen sedaatio on lääketieteellinen menetelmä, jossa potilas vaivutetaan uneen saattohoidon viimeisessä vaiheessa. Hoitomenetelmässä käytetään kipulääkkeitä (opioideja), joiden vaikutuksesta keskushermosto lamaantuu (sedaatio) ja potilas kokee hyvänolontunteen. Unettomuus
Sekä unettomuus että unettomuuden hoitoon käytettävät hypnoottiset ja sedatiiviset lääkkeet voivat aiheuttaa kognitiivisia häiriöitä, jotka lisäävät liikenneonnettomuusriskiä Autismi
Autismiin liittyy tutkimusten mukaan usein tai joskus poikkeuksia myös unihormoni melatoniinin erityksessä. Erään tutkimuksen mukaan suurimmalla osalla autisteja olisi epänormaalin niukka melatoniinineritys, mikä saattaa selittää heidän heikkoa unenlaatuaan ja sitä, että heillä on usein epätyypillinen uni-valverytmi Toisen tutkimuksen mukaan vain osa autistien univaikeuksista selittyisi puuttuvalla melatoniininerityksellä. Toinen selittävä tekijä saattaa olla se, että
autistien aivoissa on tavallista vähemmän elimistön vuorokausirytmiä sääteleviä RORA-geenejä (retinoic acid-related orphan receptor-alpha gene). Myös kortisolin vuorokausivaihtelu poikkeaa valtaväestöstä siten että Kannerin autisteilla on aamuisin pienemmät ja iltaisin suuremmat kortisolipitoisuudet. Kannerin autistien kortisoliprofiilissa on toisaalta myös huomattavan suuria yksilöllisiä eroja. Melarsoproli
Melarsoprolia on käytetty unitaudin hoitoon vuodesta 1949 lähtien. Se tehoaa sekä Länsi-Afrikassa tavattavaan loisioon "Trypanosoma brucei gambienses", että Itä-Afrikassa tavattavaan loisioon "T. b. rhodesiensis". Eläinlääketieteessä sitä voidaan käyttää hevosille unitautia aiheuttavan loision "T. equinum" aiheuttamaa infektiota vastaan. Melarsoprolin vaikutusmekanismi ei ole täysin tiedossa ja on todennäköistä, että se vaikuttaa usealla tavalla. Sen on todettu aiheuttavan useiden entsyymien kuten pyruvaattikinaasin ja trypanotionireduktaasin inhibitiota. Inhibitio johtuu siitä, että arseeni sitoutuu näiden proteiinien kysteiiniaminohappojen tioliryhmiin. Lisäksi melarsoproli indusoi solujen hajoamista eli lyysiä. Melarsoprolia käytetään erityisesti pitkälle edenneen unitaudin hoitoon, koska yhdisteen aktiivinen metaboliitti melarseenioksidi kykenee läpäisemään veri-aivoesteen ja tehoaa aivoihin päässeisiin loisioihin. Melarsoprolia annostellaan suonensisäisesti ja liuos sisältää vaikuttavaa ainetta 2–3,6 mg/kg. Usein melarsoprolin kanssa käytetään myös suramiinia. Väsymys
Unilääkkeillä voidaan edesauttaa nukahtamista. Kemiallinen uni ei kuitenkaan aina palauta kehon vireyttä ja toimintakykyä. Yökastelu
Lääkehoitoa käytetään eniten sen helppouden takia. Lääkkeitä on Suomessa käytössä vain yksi (desmopressiini). Lääkkeen teho perustuu yöllisen virtsanerityksen vähentämiseen. Desmopressiini vastaa elimistön omaa hormonia. Lääke ei vaikuta lapsen omaan kehitykseen. Anoreksia nervosa
Anoreksia nervosan hoidossa on kokeiltu erilaisia psyykenlääkkeitä, mutta kontrolloiduissa tutkimuksissa on esimerkiksi neurolepteistä ja masennuslääkkeistä todettu kiistatonta hyötyä vain silloin, kun anoreksia nervosaan liittyy selvää masentuneisuutta. Unihäiriö
Unihäiriö on häiriö ihmisen tai eläimen unijaksoissa. Unihäiriöt voivat häiritä ihmisen kognitiivista, emotionaalista ja fyysistä toimintaa. Unihäiriöt voivat johtua psyykkisistä tai esimerkiksi neurologian piiriin kuuluvista elimellisistä poikkeavuuksista tai sairauksista. Unihäiriöiden ja psyykkisten oireiden välinen yhteys saattaa olla myös kaksisuuntainen: psyykkisiin häiriöihin liittyy usein muutoksia unen määrässä ja laadussa, mutta myös liian lyhyt tai huono yöuni voivat aiheuttaa masennusta tai muita psyykkisiä ongelmia.Parasomniat ovat unen erityishäiriöitä, joiden yhteydessä esiintyy sensorisia, motorisen tai autonomisen hermoston toiminnan muutoksia. Parasomnioita ovat esimerkiksi unissakävely, unissapuhuminen, unihalvaus, yöllinen kauhukohtaus, painajaiset ja yökastelu.Fyysiset sairaudet voivat aiheuttaa unettomuutta joko kivun, epämukavuuden tai metabolisten häiriöiden välityksellä. Lisäksi sairastamiseen liittyvä pelko ja ahdistus voivat lisätä unettomuutta. Univelka
Hyviä tuloksia on saatu vanhempien ja nuoren opastuksesta säännöllisten nukkumaanmenoaikojen noudattamiseen riittävän unen takaamiseksi nuorelle. Tämä voi liittyä myös kognitiivis-behavioraaliseen terapiaan. Viivästynyt unijakso
Elimistön sisäinen kello voi häiriytyä myös esimerkiksi epäsäännöllisten työaikojen tai sairauden vuoksi. Lisäksi on todettu, että keinovalon käyttäminen myöhentää ihmisen luontaista unirytmiä etenkin iltavirkuilla henkilöillä. Myös eräät psyykenlääkkeet saattavat laukaista uni-valverytmin häiriön. Meklokvaloni
Meklokvaloni eli "3-(o-kloorifenyyli)-2-metyyli-4(3H)-kinatsolinoni" (myyntinimillä Nubarene ja Casfen) on metakvalonin johdos, joka kehitettiin vuonna 1960, ja sitä myytiin pääasiassa Ranskassa ja joissakin muissa Euroopan maissa. Sillä on sedatiivinen, hypnoottinen ja ahdistusta poistava vaikutus, ja sitä käytettiin unettomuuden hoitoon. Meklokvaloni vaikuttaa nopeammin, mutta vaikutus kestää lyhyemmän aikaa kuin metakvalonilla, joten sitä on käytetty ainoastaan unilääkkeenä. Meklokvalonia on käytetty myös ahdistusta poistavana lääkkeenä, mutta sitä ei ole käytetty yhtä laajalti kuin metakvalonia, eikä sitä enää valmisteta. Tämä johtuu siitä, että sen on pelätty aiheuttavan yliannostuksia, ja sillä on mahdollinen väärinkäyttöpotentiaali. Agomelatiini
Kontrolloidut kokeet ihmisillä ovat näyttäneet, että agomelatiini on verrattavissa paroksetiiniin masennuksen hoidossa. Agomelatiini näytti merkittäviä hyötyjä paroksetiiniin verrattuna, koska SSRI-lääkkeille tyypillisiä hankalia seksuaalisia sivuvaikutuksia ei ollut lainkaan. Koska lääke toimii melatoniinireseptoreissa, agomelatiini näyttää merkille pantavaa paranemista unen laadussa. Kuitenkaan lääke ei aiheuta päiväaikaista väsymystä muiden sedatiivisten masennuslääkkeiden tapaan. Agomelatiinilla on myös ahdistusta poistavia ominaisuuksia, ja se voikin osoittautua hyvin käyttökelpoiseksi ahdistuneisuushäiriöiden hoidossa. Bentsodiatsepiinit
Bentsodiatsepiineillä on neljä pääasiallista hoitovaikutusta. Ne vaikuttavat rauhoittavasti eli anksiolyyttisesti lievittäen esiintymisjännitystä, paniikkia ja ahdistuneisuutta. Lisäksi ne nopeuttavat nukahtamista ja rentouttavat poikkijuovaisia lihaksia, estävät kouristuksia ja turruttavat tuntoaistia, minkä vuoksi niitä käytetään myös unettomuuden, epilepsian, jännityspäänsäryn ja kroonisen kivun hoitoon. Masennuslääkkeet
Masennuslääke, myös antidepressantti tai mielialalääke, on masennusta tai sen oireita lievittämään tai ehkäisemään tarkoitettu lääkeaine. Masennuslääke ei tehoa tavanomaiseen suruun, vaan sen käyttö rajoittuu kliinisen masennuksen hoitoon. Mielialalääkkeitä käytetään myös muiden psykiatristen tilojen, kuten ahdistuneisuuden, pelkotilojen, paniikkihäiriön, syömishäiriöiden ja pakko-oireisen häiriön, hoidossa. Diksyratsiini
Diksyratsiinia on käytetty ahdistuneisuuden, levottomuuden sekä tuskaisuuden lievitykseen sekä vieroitushoitona alkoholismiin. Se kohottaa masentunutta mielialaa ja auttaa unettomuuteen. Sitä käytetään myös leikkausoperaatioiden esilääkityksenä, joskus myös postoperatiivisen eli leikkauksen jälkeisen pahoinvoinnin ehkäisyyn. Fluratsepaami
Aine on pitkävaikutteinen, ja sitä käytetään myös potilailla joilla on vaikeuksia pysyä unessa yön aikana. Bentsodiatsepiineja, kuten muitakin keskushermostoon vaikuttavia unilääkkeitä (esimerkiksi barbituraatit) tulisi käyttää ainoastaan tilapäisesti, ei säännöllisesti. Kyseisten lääkkeiden pitkäaikaiseen käyttöön liittyy voimakas riippuvuusriski, ja lopetettaessa lääkitys, unettomuus saattaa huomattavasti pahentua. Yleisanestesia
Nykyaikaisessa yleisanestesiassa on ainakin kaksi osaa: kivun lievitys, sedaatio eli nukuttaminen ja tarvittaessa lisäksi lihasrelaksaatio. Kipua lääkitään opioidijohdoksilla, joilla on myös unettava vaikutus. Varsinainen nukahtaminen saadaan aikaan anestesia-aineilla. Anestesia-aineita annetaan tavallisesti ensin suoneen, jolloin aikaansaadaan anestesiainduktio. Tämän jälkeen annetaan hengitettävää anestesiakaasua tai laskimonsisäistä nukutusainetta anestesian ylläpitämiseksi. Anestesia-aineilla on myös kipua vähentävä vaikutus. Kolmanneksi joissakin leikkauksissa annetaan lihasrelaksanttia lihasjänteyden alentamiseksi. Meprobamaatti
Meprobamaattia on käytetty siihen aikaan hysteriaksi ja neurooseiksi kuvailtujen tilojen hoidon ohella myös tensio-tyyppiseen päänsärkyyn ja alkoholismiin liittyvän rauhattomuuden hoidossa. Lääkettä on käytetty myös unettomuuden hoitoon. Pyrittiin saamaan aikaan lääkeaine, joka ei väsyttäisi sanottavasti ja soveltuisi myös päiväkäyttöön. Tässä yrityksessä jokseenkin kuitenkin epäonnistuttiin. Ensimmäinen "toimiva" päiväsedatiivi oli bentsodiatsepiini medatsepaami kauppanimiltään "Nobrium" ja "Vegatar". Jälkimmäisen suomalainen valmistaja oli nykyinen Orion-Pharma. Oksatsepaami
Oksatsepaami on bentsodiatsepiineihin lukeutuva lääkeaine. Oksatsepaamin vaikutus on rauhoittava, ja sitä käytetään pääasiassa ahdistuneisuuden ja unettomuuden hoitoon. Oksatsepaami on diatsepaamin lopullinen metaboliitti. Sitä myydään Suomessa kauppanimillä Opamox sekä Oxamin. Kannabinoidit
CBD:n on lisäksi havaittu olevan monien kannabiksen lääkinnällisten vaikutusten takana, esimerkiksi sen on todettu vähentävän epileptisiä kohtauksia, auttavan kroonisesta unenpuutteesta kärsiviä, vähentävän haitallista lihasnykimistä. Unettomuus
Unihäiriöiden ja psyykkisten oireiden välinen yhteys on kaksisuuntainen: psyykkisiin häiriöihin liittyy usein muutoksia unen määrässä ja laadussa, mutta myös liian lyhyt tai huono yöuni ja unettomuus voi aiheuttaa psyykkisiä ongelmia. Unen puute nostaa stressitasoa, mikä voi vaikeuttaa nukahtamista entisestään. Ketiapiini
Ketiapiini (kauppanimillä Seroquel, Seroquel Prolong (depottabletti), Ketipinor ja Quetiapin) on piperatsiinijohdannaisiin kuuluva toisen polven psykoosilääke, joka vaikuttaa keskushermostossa useisiin hermosolujen välittäjäaineen vastaanottajiin. Sitä käytetään kaksisuuntaisen mielialahäiriön mania- ja masennusvaiheiden sekä skitsofrenian hoitoon. Ketiapiinia käytetään myös virallisen käyttöaiheensa ulkopuolella kroonisen ja vaikeahoitoisen unettomuuden hoitoon. Univelka
Univaje heikentää henkistä suorituskykyä ja lisää Alzheimerin taudin, ylipainon, sydänsairauksien, diabeteksen ja aivoverenkierron häiriöiden riskiä. Univaje aiheuttaa elimistön tulehdusten aktivoitumista, heikentää vastustuskykyä, pienentää kasvuhormonin tuotantoa ja sokerinsietokykyä. Univaje johtaa usein stressiin, ylipainoon, muistin, tarkkaavaisuuden ja päättelykyvyn heikentymiseen sekä tapaturmiin. Liika valvominen aiheuttaa torkahtelua, ärtymystä, keskittymiskyvyn heikkenemistä ja kipukynnyksen alenemista. Voi esiintyä myös mikrounia. 24 tunnin valvominen vastaa promillen alkoholihumalaa. Elimistö pyrkii turvaamaan riittävän unensaannin homeostaattisen säätelymekanismin avulla: jos valvoo normaalia pitempään, myös nukkuu pitempään ja uni on syvempää. Suuri univelka ei normalisoidu vielä yhden yön pitkillä unilla. Jatkuva univelka estää normaaliin unirytmiin pääsemistä. Univelka on nukuttava pois. Yleisestä tiedosta poiketen unta voi nukkua ennalta "varastoon". Kuitenkaan ennalta nukkumista ei voida pitää pysyvänä ratkaisuna uniongelmille. Unirytmin säännöllisyys on tärkeää. Unettomuus
Tryptofaanin on osoitettu nopeuttavan nukahtamista ilman että se heikentäisi unen laatua tai vähentäisi unen määrää, kuten useimpien muiden unilääkkeiden kohdalla tapahtuu. Melatoniinia voidaan käyttää unettomuuden tilapäiseen hoitoon. Se ei sovellu unihäiriöiden pysyväksi hoitomuodoksi, koska melatoniinin teho katoaa pitkäaikaiskäytössä. Pitkävaikutteinen melatoniini nopeuttaa nukahtamista kolmen kuukauden käytön jälkeen enää 10 prosentilla tutkittavista, ja kuuden kuukauden kuluttua kukaan ei enää hyödy melatoniinilisästä. Lormetatsepaami
Lormetatsepaami on bentsodiatsepiini jolla on hypnoottinen, ahdistusta poistava, antikonvulsiivinen, sedatiivinen ja lihaksia rentouttava vaikutus. Sitä käytetään yleensä unettomuuden hoitoon. Midatsolaami
Tablettimuodossa midatsolaamia käytetään nopeavaikutteisena unilääkkeenä lyhytkestoiseen, lähinnä nukahtamisvaikeuksia sisältävään unettomuuteen. Suuonteloon annosteltavaa midatsolaamia käytetään epilepsian kohtaushoidossa ja se kuuluu epilepsian erityskorvattaviin lääkkeisiin. Unilääkkeet
Unilääkkeet luokitellaan lääketieteellisen puoliintumisajan mukaan lyhytvaikutteisiin nukahtamislääkkeisiin ja varsinaisiin unilääkkeisiin, joilla on pidempi puoliintumisaika. Unettomuus
Suomessa ovat jotkut unettomat käyttäneet myös disykloveriinihydrokloridia (disykloveriini, disykloamiini, disyklamiini). Yleensä lääkettä on annettu nestemäisessä muodossa. Kyseessä on keskushermoston, lihasten ja sydämen kolinergisiä reseptoreja salpaava lääkeaine. Disykloveriinin haittoja ovat mm. muistihäiriöt, sydämen rytmihäiriöt, sekavuus, harhojen näkeminen, väsymys, lihasheikkous, hengityskatkokset, ummetus ja virstaamishäiriöt. Disykloveriini rentouttaa lihaksia ja uneton saattaa kokea sen myönteiseksi. Lääkkeen haitat ovat kuitenkin selvästi suuremmat kuin sen edut. Disykloveriinin kehittyy myös riippuvuutta. Vuode
Valaistus vähentää ihmisen kehossa melatoniinin tuotantoa. Melatoniini aiheuttaa ihmisessä uneliaisuutta. Nukkumaan käydessä on hyödyllistä vähentää tarpeetonta valaistusta. Jos yöllä joutuu nousemaan sängystä käydäkseen jossain, on hyödyllistä välttää turhaa valojen sytyttelyä. Unihäiriö
Primaarisen unihäiriön hoito on tyypillisesti hyvin vaikeaa, mutta osa potilaista hyötyy jostain edellä kuvatuista hoidosta tai niiden yhdistelmästä. Lääkkeillä saavutetaan tyypillisesti nopea mutta tilapäinen hoitotulos, mistä syystä niitä ei suositella pitkäaikaisen unihäiriön ensisijaiseksi hoidoksi. Dissosiatiivinen identiteettihäiriö
Itse dissosiatiiviseen identiteettihäiriöön ei ole lääkitystä, mutta siihen liittyviä muita psykiatrisia oireita, kuten ahdistusta, masennusta ja unettomuutta, voidaan hoitaa lääkkein. Lääkityksellä voidaan myös tasata traumatisoituneiden, itsetuhoisten tai muiden negatiivisia tunteita kantavien persoonallisuuden osien vointia. Viivästynyt unijakso
Viivästyneeseen unijaksoon ei ole löydetty parantavaa hoitoa, mutta unijaksoa voidaan varhentaa tilapäisesti ja vähäisessä määrin osalla VUJ-potilaita melatoniinilisän, kronoterapian, kirkasvalohoidon tai B12-vitamiinin avulla taikka edellä mainittujen hoitojen yhdistelmällä. Aamuun sekä varhaisiltaan ajoittuva liikunta saattaa parantaa edellä mainittujen hoitojen tehoa. Oreksiinit
Päinvastaisessa tapauksessa unettomuudesta kärsivät kokevat, etteivät he saa tarpeeksi unta, vaikka tutkittaessa heidän yöuniensa voidaan usein todeta olleen lähes normaalin pituista. Aivosähkökäyrätutkimuksissa on todettu, että näillä henkilöillä esiintyy normaalisti vain hereillä ollessa havaittavaa gamma-aktiivisuutta (> 30 Hz) myös unen aikana. Aivoissa tapahtuvan yhtäaikaisten valve- ja unitila-aktiivisuuden vuoksi ylivireydestä kärsivät tuntevat itsensä unen jälkeen edelleen väsyneiksi ja kokevat enimmäkseen valvoneensa unen aikana. Kliinisen lääketutkimuksen toiseen vaiheeseen edenneet ensimmäiset oreksiini-reseptoriantagonistit ovat tuottaneet lupaavia tuloksia ylivireydestä johtuvan unettomuuden hoidossa Unettomuus
Kognitiivisia menetelmiä pidetään kroonisen unettomuuden hoidossa ensisijaisina, koska ne vaikuttavat unettomuutta ylläpitäviin tekijöihin ja koska niiden vaikutus säilyy hoidon lopettamisen jälkeen. Lääkkeettömän hoidon avulla vältetään lisäksi lääkkeiden vaaralliset sivuvaikutukset ja riippuvuus lääkkeiden käytöstä. Kognitiivisilla menetelmillä tarkoitetaan terapioita, joissa tutkitaan potilaan mielen toimintamallien ja niistä johtuvan toimintatavan vaikutusta unettomuuteen sekä sitä, mitä terapian myötä tulevat muutokset kokemisen tavassa ja käyttäytymisessä vaikuttavat hyvinvointiin. Kognitiivisessa terapiassa pyritään löytämään ne mekanismit, jotka ylläpitävät juuri tämän potilaan unettomuuden noidankehää, ja katkaisemaan ne. Hoito tapahtuu yleisimmin 5–8 hengen ryhmissä ja tapaamiskertoja on 4–8. Kognitiivis-behavioraalinen terapia voi sisältää unen rajoittamista, unihygieniaa, ärsykkeiden hallintaa, paradoksaalisia tehtäviä ja oppimiseen perustuvaa uudelleenjäsentelyä. Unilääkkeet
Unettomuuden hoidossa käytetään myös yleisesti sedatiivisia eli väsyttävän tai rauhoittavan vaikutuksen omaavia masennuslääkkeitä (esimerkiksi mirtatsapiini) ja pieninä annoksina myös neurolepteja eli antipsykoottisia lääkkeitä (esimerkiksi ketiapiini), vaikka unettomuuden hoito ei olekaan edellä mainittujen lääkeryhmien virallisesti hyväksytty käyttöaihe. Masennuslääkkeet eivät sovellu pitkäaikaisen unettomuuden hoitoon, sillä ne menettävät tehoaan säännöllisesti käytettynä siten, että potilaat nukahtavat keskimäärin vain 7 minuuttia nopeammin kuin lumelääkkeen avulla. Ketiapiinilla saattaa olla tehoa primaarisen unettomuuden lyhytkestoisessa hoidossa. Psykoosilääkkeiden tehosta pitkäaikaisen unettomuuden hoidossa ei ole kuitenkaan olemassa tutkimusnäyttöä Masennus
Nuoruusiällä alkanut masennus paranee lähes aina, mutta saattaa kuitenkin uusiutua myöhemmin. Varhainen hoito, kuten psykoterapia usein lyhentää masennuksen kestoa ja jopa ehkäisee uusien masennusjaksojen syntyä. Kun masennuksen syynä on unenpuute, masennuslääkkeet eivät auta. Tällöin hyviä tuloksia on saatu vanhempien ja nuoren opastuksesta säännöllisten nukkumaanmenoaikojen noudattamiseen riittävän unen takaamiseksi nuorelle. Psykoosi
Psykoosin taustalla oletetaan yleensä olevan aivojen epätasapaino dopamiinin, serotoniinin tai glutamiinin määrissä ja antipsykoottiset neuroleptilääkkeet vaikuttavat pääasiassa näiden aineiden reseptoreihin aivoissa. Lääkkeet kuitenkin hoitavat vain välitöntä psykoosioiretta eivätkä ne korjaa tai poista psykoosin aiheuttanutta tekijää. Univelka
Väsymyksen sijaan lapsilla ilmenee levottomuutta ja käyttäytymisongelmia, jotka johtavat helposti moniin sosiaalisiin ongelmiin. Jos lapsella ilmenee päivisin levottomuutta, käytöshäiriöitä, keskittymisvaikeuksia tai masennusoireita, liian lyhyen yöunen tai nukkumisvaikeuksien mahdollisuus on syytä ottaa huomioon. Toisaalta on muistettava myös se mahdollisuus, että kaksi tai useampia itsenäisiä sairauksia esiintyy samanaikaisesti. Taustalla voi olla esimerkiksi huomaamatta jäänyt masennus. Lasten nukkumisvaikeuksia selvitettäessä on syytä kysyä myös lapsen omaa mielipidettä, sillä vanhemmat eivät välttämättä ole tietoisia varsinkaan vähän isompien lasten nukkumisvaikeuksista. Jukka Alihanka
Alihanka oli unitutkija ja hänen klinikkansa Uniklinikka Li toimi Turussa vuodesta 1983. Alihanka oli mukana kehittämässä SCSB-unipatjamenetelmää. Hänen mukaansa unettomuuden hoidon perusongelmana on se, että sitä on aiemmin hoidettu psyykkisenä sairautena. Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto Valvira rajoitti vain muutama viikko ennen Alihangan kuolemaa Iltalehden ja Helsingin Sanomissa julkaistun muistokirjoituksen mukaan Alihangan lääkärinoikeuksia niin, ettei tämä saanut määrätä mitään lääkkeitä toimitettavaksi apteekista. Valviran lakimiehen Iltalehdelle kertoman mukaan syynä tähän oli epäily siitä, että Alihanka olisi määrännyt epäasianmukaisin perustein potilaille suuria määriä keskushermostoon vaikuttavia lääkkeitä, lisäksi lakimiehen mukaan oli syytä epäillä hänen määränneen potilaille suurempia annoksia lääkkeitä kuin mitä on lääketieteellisesti perusteltavissa. Alihanka ei kuitenkaan menettänyt muutoin lääkärinlupaansa eikä hänen toimiaan ehditty todeta epäasianmukaisiksi tai tutkia loppuun ennen hänen kuolemaansa. Lääkkeiden määräämistä koskeva rajoitus olisi ollut voimassa vuoden 2014 loppuun saakka. Viivästynyt unijakso
Melatoniinilisä on osoittautunut tehokkaimmaksi yksittäiseksi hoitomuodoksi, ja kuuden viikon pituinen melatoniinikuuri auttaa 97 prosenttia potilaista nukahtamaan jonkin verran nopeammin. Melatoniini normalisoi potilaan unirytmin kuitenkin vain siinä tapauksessa, että on kyse lievästä häiriöstä, sillä melatoniinia nauttineet VUJ-potilaat nukahtavat vain noin 40 minuuttia nopeammin kuin lumelääkettä nauttineet. Melatoniinin teho katoaa lisäksi yleensä pitkäaikaiskäytössä. Kolmen kuukauden käytön jälkeen pitkävaikutteinen melatoniini nopeuttaa nukahtamista enää 10 prosentilla tutkittavista, ja kuuden kuukauden kuluttua kukaan ei enää hyödy melatoniinilisästä. Unilääkkeidenkin avulla voidaan saavuttaa ainoastaan oireiston hetkellistä lievittymistä. Vuorokausirytmin tahdistamisessa lähemmäs muiden ihmisten rytmiä on huomioitava myös se, että rytmin siirtäminen tunnilla eteenpäin aiheuttaa unen laadun heikkenemistä viikoksi eteenpäin. Unettomuus
Jos unen saanti on hankalaa ja yölliset heräilyt ovat toistuvia, on syytä tarkistaa, voiko unta parantaa elintapojen muutoksilla (alkoholin, kahvin ja tupakan käyttö sekä liikunta). Kannattaa myös selvittää, onko unihäiriön taustalla jokin elimellinen sairaus, jonka hoito voisi parantaa unta. Levottomien jalkojen aiheuttamassa nukahtamisvaikeudessa mahdollinen kudosraudan puute tulee korjata rautalääkityksellä. Sedatiivit
Bentsodiatsepiineja ei suositella enää määrättäväksi jokapäiväiseen pitkäaikaiseen käyttöön niihin liittyvän riippuvuusriskin ja sivuvaikutusten takia. Kaikki lääkärit eivät kuitenkaan noudata tätä suositusta, vaan määräävät bentsodiatsepiineja sisältäviä lääkevalmisteita esimerkiksi jatkuvan unettomuuden tai epilepsian hoitoon. Psykoosilääkkeiden käyttöön liittyy vielä suurempi sivuvaikutusriski kuin bentsodiatsepiineilla. Univelka
Unihäiriöt ja unenpuute vaikuttaa lapsiin eri tavalla kuin aikuisiin. Huonosti nukkunut aikuinen on väsynyt, mutta lapsella unihäiriö voi ilmetä levottomuutena ja käyttäytymisoireina. Lapsilla päiväväsymys voi puuttua tyystin. Sen sijaan lapsilla tuppaa unen puutteen yhteydessä esiintymään ylivilkkautta, käytöshäiriöitä, keskittymisvaikeuksia ja sosiaalisia ongelmia. Unitutkijoiden mukaan aikuistenkin tulisi nukkua vuorokaudessa 7-9 tuntia. Nukkuminen
Ihmisaivojen vuorokausirytmi riippuu kahden molekyylin pitoisuuksien vaihtelusta. Aamulla aivoissa alkaa syntyä vireysmolekyyli oreksiinia, joka aktivoi hermosoluja ja pitää aivot hereillä. Päivän aikana aivoissa muodostuu adenosiinia, joka väsyttää aivoja. Iltapäivällä vireysmolekyyli oreksiinin tuotanto alkaa hiipua. Myöhään illalla adenosiinipitoisuus aivoissa on niin suuri, että ihminen nukahtaa. Aivojen käpyrauhanen alkaa pimeän tullen tuottaa yöhormoni melatoniinia, joka edistää unta. Triklofoosi
Triklofoosi ("Tricloryl") on eräs lääkeaine. Sitä on käytetty unettomuuden hoitoon sekä päiväkäytön sedatiivina ja esilääkkeenä erinäisiin lääkinnällisiin toimenpiteisiin, kuten synnytyksissä. Ainoa tunnettu lääkeaineen annostelutapa on ollut suun kautta lääkesiirappina otettava. 1970-luvulla sitä suositeltiin käytettäväksi kloraalihydraatin sijasta. Pharmaca Fennica 1976 esittää lisäksi lääkkeen soveltuvan lapsille ja pienokaisille, esim. barbituurihapon johdoksia paremmin. Triklofoosia on valmistanut Glaxo-lääkeyhtymä. Yskänlääkkeet
Yskänärsytystä estävää lääkettä kutsutaan nimellä antitussiivi. Tuoreissa tutkimuksissa on ilmennyt, että kaakaon sisältämä teobromiini ehkäisee yskää tehokkaammin kuin reseptilääkkeiden kodeiini. Marsuilla 32 mg/kg annostus tehosi vielä neljän tunnin jälkeen. Teobromiini tukahduttaa kurkun takaosassa olevan hermon kutinaa aiheuttavan signaalin, joka aiheuttaa yskärefleksin. 60-kiloinen ihminen saa riittävän määrän teobromiinia syömällä noin 200 g tummaa suklaata. Teobromiini ei myöskään aiheuttanut kaksoissokkokokeissa sivuvaikutuksia. Kodeiini aiheuttaa myös väsymystä kun taas suklaan sisältämä teobromiini ja kofeiini virkistävät. Heptabarbitaali
Sitä on käytetty aikaisemmin Euroopassa unettomuuden hoitoon 1950-luvulta lähtien, mutta sitä ei nykyisin enää valmisteta. Univelka
Unihäiriöt liittyvät usein neurologisiin ongelmiin, kuten autismin kirjon oireyhtymiin ja ADHD:hen, sekä psykiatrisiin ongelmiin, kuten masennukseen. Näissä univajeen vaikutus on kaksisuuntainen. Neuropsykiatrinen oire aiheuttaa univajetta, joka puolestaan lisää lapsilla mm. ylivilkkautta ja haastavaa käytöstä. Nukkuminen
Yöunta voi parantaa ja unettomuutta torjua kiinnittämällä huomiota esimerkiksi nukkumisolosuhteisiin, liikuntaan ja rentoutumiseen, nukkumisaikoihin ja ravintoon. Pimennetyssä ja viileässä makuuhuoneessa voi nukahtaa helpoimmin. Säännölliset nukkumisajat parantavat unta, myös viikonloppuisin. Runsas alkoholi sekä piristävät kahvi, vahva tee, kaakao ja tumma suklaa voivat myöhään illalla nautittuina vaikeuttaa nukkumista. Sokeripitoiset ruoat sen sijaan auttavat nukahtamista. Rasittava liikunta häiritsee nukahtamista vielä noin kahden tunnin ajan. Kehon ja mielen rentouttaminen helpottaa nukahtamista. Unettomuus
Vain puolet kroonisesti unettomista saavuttaa kliinisesti merkitsevän hoitotuloksen kognitiivisen terapian avulla, näistäkin osa ilmeisesti jatkaen samalla unilääkkeiden käyttöä. Noin kolmasosasta tulee hyvin nukkuvia. Bentsodiatsepiinit
Bentsodiatsepiinien säännöllisen käytön loputtua saattaa ilmetä myös ns. rebound-oiretta, joka tarkoittaa sitä, että oire, jonka hoitoon lääke määrättiin (esim. unettomuus tai paniikkihäiriö) palaa tilapäisesti takaisin alkuperäistä voimakkaampana. Tsaleploni
Tsaleploni on bentsodiatsepiinien tavoin vaikuttava unilääke. Se sitoutuu samantyyppisiin aivojen reseptoreihin ja sen vaikutukset ovat vastaavanlaiset: ahdistuksen tunteen lievittyminen sekä unen saamisen helpottuminen ja unen pidentyminen. Vaikutukseltaan tsaleploni on suhteellisen lyhytvaikutteinen, eli samaa tasoa tsolpideemin kanssa. Tsopikloni on pidempivaikutteinen saman lääkeaineryhmän tuote. Unilääkkeet
Tryptofaanin on eräissä tutkimuksissa osoitettu nopeuttavan nukahtamista ilman, että se heikentäisi unen laatua tai vähentäisi unen määrää, kuten useimpien muiden unilääkkeiden kohdalla tapahtuu. Tryptofaani on ihmiselle välttämätön aminohappo, jota tarvitaan muun muassa serotoniinin ja melatoniinin tuotantoon elimistössä. Univelka
Univelka (tunnetaan myös nimillä univaje ja unenpuute) on unen saannin ja tarpeen välinen epäsuhta, joka johtuu univajeesta. Univaje merkitsee nukkumattomuudesta johtuvaa väsymystä. Univajetta kertyy, kun ihminen ei saa unta, vaikka hän sitä tarvitsisi. Silloin ihminen valvoo tahallisesti tai tahattomasti (unettomuus). Tavallisesti univelka huomataan vasta silloin, kun sitä on kertynyt pidemmän aikaa. Riittävä uni on sellainen määrä unta, joka takaa optimaalisen toimintakyvyn seuraavana päivänä. Univaje siis määritelmänsäkin mukaan haittaa ihmisen toimintakykyä. Selektiiviset serotoniinin takaisinoton estäjät
SSRI-lääkkeet lisäävät osteoporoosia ja kaksinkertaistavat luumurtumien määrän ikääntyneillä. SSRI-lääkkeet aiheuttavat vähintään 10–15 prosentille potilaista motorista levottomuutta, ahdistuneisuutta, kiihtyneisyyttä tai unettomuutta. Joskus SSRI-lääkkeet aiheuttavat potilaalle manian tai hypomanian kaltaisia mielialan muutoksia. Tämä täyttää diagnostiset kriteerit kaksisuuntaisen mielialahäiriön diagnoimiseen huolimatta siitä, että lääkkeen lopettamisen jälkeen potilaalla ei esiintyisi näitä mielialanvaihteluita enää koskaan. Kuitenkaan huumeista tai alkoholista aiheutuva mania tai hypomania ei riitä kaksisuuntaisen mielialahäiriön diagnoosiin vaan SSRI-lääkkeillä on tässä erityisasema sen ollessa juridisesti lääke. SSRI-lääkkeet saattavat aiheuttaa myös vapinaa tai kiusallisen voimakasta hikoilua. Lisäksi SSRI-lääkkeet voivat lisätä vatsa- ja pohjukaissuolen haavojen vuotoa tai muuta verenvuotoalttiutta. SSRI-lääkkeiden käyttö lisää niin ikään luunmurtumien riskiä ja voi aiheuttaa akatisia-tyypin pakkoliikkeitä. Unettomuus
Lasten unettomuutta on tutkittu viime aikoina yhä enemmän. Kiinnostavaa on voiko lasten unenpuute olla yhtenä syynä lasten levottomuuteen, keskittymisvaikeuksiin ja häiriökäyttäytymiseen. Tutkimustulokset lasten ja nuorten epäsäännöllisestä vuorokausirytmistä, lyhentyneestä yöunesta. lisääntyneestä päiväväsymyksestä, unihäiriöistä ja niiden yhteydestä psyykkisiin oireisiin on tarkentanut käsitystä unen merkityksestä lasten hyvinvointiin. Mirtatsapiini
Mirtatsapiini on tarkoitettu aikuisten masennustilojen hoitoon. Sitä käytetään myös pieninä annoksina pitkäaikaisen unettomuuden hoitoon. Krooninen väsymysoireyhtymä
Kofeiini ja muut piristeet eivät yleensä ole avuksi, mutta narkolepsialääkkeenäkin käytetty piriste modafiniili saattaa helpottaa uupumuksen tunnetta. Oireenmukaiseen hoitoon käytetään esimerkiksi särkylääkkeitä, unilääkkeitä ja masennuslääkkeitä. Kortikosteroideja on kokeiltu vaihtelevin tuloksin. Koska ortostaattinen hypotensio saattaa itsessäänkin aiheuttaa väsymystä, saattaa ortostaattisen hypotension hoitaminen etilefriinillä helpottaa myös potilaan yleistilaa. Yleensä potilaat hyötyvät selvästi suolavedestä/liuoksesta (juotuna tai suonensisäisesti), koska tämä nostaa verenpainetta, sekä lisää kehon ja kudosten nesteytystä. Unihalvaus
Stressin, masennuksen ja ahdistuneisuuden ei suoraan ole havaittu lisäävän unihalvausten riskiä, vaikka ne vaikuttavatkin uniin ja unenlaatuun. Altistavia tekijöitä ovat stressin ohella univaje, voimakas ruumiillinen rasitus, alkoholi ja selällään nukkuminen. Viimeksi mainittu saattaa aiheuttaa kielen valahduksen taaksepäin ja sitä kautta hengityskatkoksen, johon ihminen herää, vaikka osa hänen aivoistaan ovat yhä REM-unessa. Narkoleptikoilla unihalvaus on tavallisempi kuin muilla ihmisillä, sillä narkoleptikon lihashalvausmekanismi ei toimi kunnolla. On arvioitu, että noin 40–60 prosenttia narkoleptikoista kärsii myös unihalvauksista. Unihäiriö
Tutkimukset viittaavat siihen, että unenpuute on yleistymässä. Lasten nukkumaanmenoajat ovat myöhentyneet ja nukahtamisvaikeudet lisääntyneet. Univajeen yleistymiseen viittaa se, että kouluikäiset lapset nukkuvat viikonloppuna pitempään kuin arkisin. Lasten univaje voi johtua riittämättömästä unen määrästä tai huonosta unen laadusta. Yleisimpiä lasten ja nuorten unenpuutteen syistä lienevät liian myöhäiset nukkumaanmenoajat, jotka johtuvat muun muassa internetin käytöstä, tietokonepeleistä tai television katselusta. Tällöin unenpuutteen syynä on se, että vanhemmat eivät pidä huolta lastensa nukkumaanmenoajoista ja siten huolehdi lasten riittävästä unen saannista. Lisäksi varsinaiset unihäiriöt voivat altistaa univajeelle. Migreeni
Huttusen ja Simosen (1990) mukaan migreenin hoidossa ei yleensä ole hyötyä tavanomaisista kotiapteekin lääkkeistä, ja migreeni reagoi tunnusomaisesti vain erityisesti migreenin hoitoon tarkoitettuihin lääkkeisiin. Lockleyn (1996) sekä Koulun ja Mervaalan (2013) mukaan kuitenkin riittävä hoitoteho voidaan saavuttaa tavallisilla kipulääkkeillä kuten ibuprofeenilla, ketoprofeenilla, asetyylisalisyylihapolla tai parasetamolilla. Lääkkeiden imeytymisestä verenkiertoon tulee huolehtia, sillä migreeni heikentää lääkkeiden imeytymistä ruoansulatuskanavassa. Oreksiinit
Tutkijat ovat selvittäneet, olisiko oreksiiniin vaikuttavalla lääkkeellä hyviä ominaisuuksia unilääkkeenä. Lääkkeeltä toivotaan puuttuvan perinteisten unilääkkeiden haittavaikutuksia, kuten tokkuraisuutta ja huonomuistisuutta. Myös laihdutuslääkkeenä sillä on toivottu olevan tehoa. Tsolpideemi
Pieni osa koomapotilaista reagoi tsolpideemiin niin, että heidät kyetään herättämään koomasta. Vaikutus huomattiin ensimmäisen kerran vuonna 1999 Etelä-Afrikkalaisen potilaan kanssa. Ei vielä tiedetä miksi koomapotilaat heräävät lääkkeestä, joka vaivuttaa terveen ihmisen uneen. Tsolpideemin vaikutusta on kuitenkin tutkittu koomapotilaiden hoidon lisäksi myös lievempien aivovammojen hoidossa. Barbituraatit
Bentsodiatsepiinit ovat korvanneet barbituraatit lähes täysin rauhoittavina ja unilääkkeinä pienemmän vaarallisuutensa takia. Barbituraattien vaikuttavan annoksen ja tappavan yliannoksen ero on pieni, ja lisäksi ne kertyvät kehoon. Barbituraatteja käytettiin myös usein väärin aivan kuten bentsodiatsepiineja nykyään. Amitriptyliini
Amitriptyliinia voidaan käyttää kivun hoidossa annostuksella 25–75 mg/vrk, unettomuuteen annostukset ovat pienempiä. Masennuksen lääkityshoidolla annostus liikkuu tavanomaisesti alueella 75–200 mg/vrk. Ylärajaa ei saa ylittää missään tapauksessa, sillä lääke on sydäntoksinen. Nokturia
Joskus yliaktiivisen rakon hoitoon tarkoitettu lääke (esim. mirabegroni tai antimuskariinivalmiste) saattaa auttaa iltaisin otettuna myös nokturiaan. Myös eturauhasvaivaan tarkoitettu lääke (esim. finasteridi, alfutsosiini tai tamsulosiini) saattaa vähentää nokturiaa, jos kyseessä ei ole munuaisten liiallinen yöaikainen virtsaneritys eli . Polyuriasta kärsivät potilaat hyötyvät desmopressiinihoidosta, joka vähentää yöllistä virtsaneritystä. Melatoniini
Massachusetts Institute of Technologyssa tehdyssä professori Richard Wurtmanin johtamassa tutkimuksessa havaittiin, että vain noin 0,3 mg melatoniinia on riittävä annos nukahtamisen helpottamiseksi. Tutkimuksen mukaan pieni annos myös auttaa nukahtamaan uudelleen yöllisten heräämisten jälkeen. Valtaosa kaupallisista melatoniinivalmisteista sisältää melatoniinia kymmenkertaisen määrän. Tutkimusta johtanut Wurtman totesi suurten annosten toimivan vain muutaman päivän, minkä jälkeen aivojen melatoniinireseptorit lakkaavat reagoimasta melatoniiniin. Masennuslääkkeet
Joitakin masennuksen hoitoon kehitettyjä lääkkeitä käytetään myös kroonisen kivun hoitoon. SSRI-lääkkeiden seksuaalitoimintoihin liittyviä sivuvaikutuksia hyödynnetään ennenaikaisen siemensyöksyn hoidossa. Sedatiivisia eli rauhoittavia masennuslääkkeitä käytetään myös unettomuuden ja nukahtamisvaikeuksien hoitoon. Unitauti
Taudin ehkäisemiseksi tehdään tartuntavaarassa olevalle väestölle verikokeita, joista etsitään T.b.g.-loista. Hoito on helpompaa, kun tauti on havaittu varhaisessa vaiheessa ja ennen kuin neurologisia oireita ilmenee. Ensimmäisessä vaiheessa tautia lääkitään pentamidiinilla tai suramiinilla. Toisen vaiheen hoidossa käytetään eflornitiinia ja T.b.g.-tartunnan hoidossa nifurtimoksin ja eflornitiinin yhdistelmää. Vaikka melarsoproli tehoaa lääkkeenä kumpaankin, sitä käytetään vakavien sivuvaikutustensa vuoksi yleensä vain T.b.r.-tartunnan hoitoon. Unettomuus
Unettomuuden hoidossa käytetään myös yleisesti sedatiivisia eli väsyttävän tai rauhoittavan vaikutuksen omaavia masennuslääkkeitä (esimerkiksi mirtatsapiini) tai neurolepteja (esimerkiksi ketiapiini) eli antipsykoottisia lääkkeitä (pieninä annoksina). Viivästynyt unijakso
Uni ei virkistä optimaalisesti, jos nukkumisen ajankohta ei sijoitu optimaalisesti suhteessa elimistön biologiseen unijaksoon. Jos lääkkeiden avulla keinotekoisesti tapahtuva nukahtaminen osuu väärään aikaan, ei uni ole siten samanarvoista kuin elimistön oma, luonnollinen uni. Uniapnea
Uniapnealla oletetaan olevan myös yhteyttä lasten kätkytkuolemiin. Sairauden hoito ja tutkimus vaatii lääkäreiden ja hoito- ja kuntoutushenkilöstön yhteistyötä useammalla erikoisalalla. Viivästynyt unijakso
Viivästyneeseen unijaksoon liittyvää päiväaikaista väsymystä voidaan lievittää hiukan kirkasvalohoidon ja ilta-aikaisen valoaltistuksen rajoittamisen yhdistelmällä. Kahden tunnin pituinen aamuinen kirkasvalohoito yhdistettynä aurinkolasien käyttöön klo 16 jälkeen sekä iltojen viettämiseen korkeintaan kahden lukulampun valossa vähentää viivästyneestä unijaksosta kärsivien potilaiden päiväaikaista väsymystä siten, että he nukahtavat neljä minuuttia hitaammin, mikäli he käyvät päiväunille kello 11. Unettomuus
Unihäiriöitä aiheuttavia lääkeaineita ovat bentsodiatsepiinit (etenkin erittäin lyhytvaikutteiset midatsolaami ja triatsolaami), ehkäisypillereiden ja kofeiinin rinnakkaiskäyttö, epilepsialääkkeet (lamotrigiini ja topiramaatti), kalsiumkanavan salpaajat, klonidiini ja jotkut kipulääkkeet voivat säännöllisesti käytettyinä aiheuttaa unettomuutta. Muita tällaisia lääkkeitä ovat mm. efedriini, kilpirauhashormonit (tyroksiini) ja antikolinergit sekä beeta-2-adrenoreseptoreita stimuloivat valmisteet. Diureetit taasen täyttävät rakon virtsalla ja yö voi sen johdosta olla levoton. Muita unettomuutta aiheuttavia lääkeaineita ovat kortisoni, beetasalpaajat, metyylifenidaatti, hydroksitsiini, metoklopramidi, sympatomimeetit ja teofylliini.Rakastuminen, jännittyneisyys ja ahdistuneisuus vaikeuttavat nukahtamista, masennukseen taas liittyy varhainen herääminen. Ärtynyt suoli
Tiettyjen rauhoittavien ja unettavien lääkkeiden krooninen käyttö, erityisesti bentsodiatsepiinien, voi aiheuttaa ärtyvää suolta muistuttavia oireita, jotka voivat johtaa virheelliseen ärtyneen suolen oireyhtymän diagnoosiin. Adderall
Adderall on neljää amfetamiinisuolaa sisältävä lääkevalmiste, jota käytetään ADHDn ja narkolepsian hoitoon. Kyseessä on psykostimulantti, jonka otaksutaan toimivan nostamalla aivojen dopamiini- ja noradrenaliinitasoja. Lisäksi lääke toimii vahvana dopamiinin ja noradrenaliinin takaisinoton estäjänä. Lääkettä on saatavilla kahdessa muodossa: IR (Instant Release) ja XR (Extended Release), joissa on eroa sen suhteen, miten nopeasti lääkeainetta vapautuu elimistöön. Narkolepsiaan käytetään vain lääkkeen IR-muotoa. Lääke on laillinen Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Brotitsolaami
Brotitsolaami on bentsodiatsepiini jolla on sedatiivinen, hypnoottinen ja lihaksia rentouttava vaikutus. Se kuuluu tienotriatsolobentsodiatsepiineihin. Sen vaikutukset ovat samankaltaisia triatsolaamin kanssa.
Kemikaalia käytetään lyhytaikaiseen vaikean unettomuuden hoitoon. Brotitsolaamilla on todettu olevan ahdistusta poistavia vaikutuksia 8-100 mikrogramman annoksilla, mutta yleensä unettomuuden hoitoon käytetään 125-250 mikrogramman annoksia.