Mitä limnologia tutkii?
Limnologia
Limnologia tutkii sisävesiä: makea- ja suolavetisiä järviä, lampia ja jokia; erityisesti elävän luonnon ja sen ympäristön välisiä suhteita ja vuorovaikutuksia. Sana "limnologia" tulee kreikan sanoista Λίμνη (limne) eli järvi ja λόγος (logos) eli tieto. Tärkeimpiä limnologian tutkimusta ja opintoja tukevia perustieteitä ovat hydrologia, geologia, mikrobiologia, kasvitiede, eläintiede, fysiikka ja kemia. Limnologian sisartieteitä ovat hydrobiologia ja kalataloustiede. Meriä taas tutkii meritiede eli oseanografia. Akvaattiset tieteet
Eri tieteenaloilla on omat tutkimuskohteensa. Esimerkiksi limnologia tutkii sisävesien luonnontaloutta, vesistöissä tapahtuvia ja vesistöihin liittyviä ilmiöitä sekä niiden välisiä yhteyksiä. Hydrobiologian tutkimus puolestaan suuntautuu lähinnä murto- ja merivesiin.
Kriminologia
Kriminologia tutkii rikollisuutta yhteiskunnallisena ilmiönä pääasiassa empiirisin menetelmin. Tutkimuskohteena voi olla rikollisuuden määrä, rakenne, kehitys, rikollisuuteen vaikuttavat tekijät ja sen syyt. Kriminologia on monitieteellistä ja sen voidaan sijoittuvan omana tieteenalanaan oikeussosiologian tai rikosoikeuden yhteyteen. Sillä on yhteyksiä myös taloustieteeseen, sosiaalipolitiikkaan ja tilastotieteeseen. Hydrologia
Hydrologia voidaan jakaa kolmeen alueeseen sen mukaan, mitä vesikehän osaa tarkastellaan. Hydrometeorologia tutkii ilmakehän vettä, pintavesihydrologia ilmakehän ja maanpinnan välissä olevan veden alkuperää ja esiintymistä ja geohydrologia maanalaisia vesiä. Hydrometeorologia käsittelee erityisesti ilmakehän veden alkuperää, esiintymistä ja määrää sekä sen vaihtelua. Pintavesihydrologia voidaan jakaa edelleen kryologiaan, joka tutkii lunta ja jäätä, potamologiaan, joka tutkii virtaavia vesiä, ja limnologiaan, joka tutkii järviä. Limnologian lasketaan käsittävän usein myös virtaavien vesien ja murtovesien tutkimisen. Geohydrologia tutkimuskohteisiin kuuluvat sekä vedellä kyllästyneen kerroksen että sen yläpuolelta maanpintaan ulottuvan kerroksen vedet. Ala on läheistä sukua geologialle ja pedologialle. Primatologia
Primatologia on muita kädellisiä kuin ihmistä koskevaa tutkimusta. Ala on poikkitiedettä, ja se hyödyntää esimerkiksi eläintiedettä, antropologiaa ja psykologiaa. Primatologiassa tutkitaan kädellisten kieltä, psykologiaa ja tapoja, mutta myös esiapinoiden anatomiaa. Primatologia auttaa myös ymmärtämään, mikä ihmisten käyttäytymisessä, kulttuurissa ja kommunikaatiossa on luonnollista ja mikä keinotekoista. Filologia
Filologia on oppiaine, joka tutkii kielen, tekstien ja kulttuurien välistä yhteyttä. Perinteisesti filologialla käsitetään lähinnä vanhojen tekstien (esimerkiksi keskiaikaiset saagat) tutkimus, mutta useimmat nykyfilologit tutkivat myös moderneja tekstejä liikkuen näin samoilla alueilla kirjallisuustieteen ja kielitieteen kanssa. Etymologia
Sanan levikin tutkimuksella tarkoitetaan sanan esiintymistä samaan tai eri kielikuntiin kuuluvissa kielissä. Yleensä jos sanalla on laaja levikki yhteen kielikuntaan kuuluvissa kielissä kyseessä on vanha perussana, joka palautuu kantakieleen. Jos sana taas esiintyy eri kielikuntiin kuuluvissa naapurikielissä kyseessä on lainasana kielestä toiseen. Antropologia
Lingvistinen antropologia eli etnolingvistiikka tutkii puhetta ja kieltä, niiden rakenteita, ominaisuuksia ja sosiaalisia merkityksiä. Etnolingvistiikkaa laajempi kielen tutkimuksen alue on semiotiikka. Kosmologia
Kosmologia ( - κόσμος, kosmos, 'kaikkeus' ja -λογία, -logia, 'oppi') on maailmankaikkeuden rakennetta ja historiaa tutkiva tiede. Kosmologia tutkii kaikkeutta kokonaisuutena ja liittyy näin vahvasti niin tähtitieteeseen kuin fysiikkaankin. Erityisesti nykyajan kosmologia keskittyy kaikkeuden alkuperään liittyviin kysymyksiin. Palynologia
Palynologia on tieteenala, joka tutkii siitepölyä. Jos palynologiaa tarkastellaan botaniikan näkökulmasta, tutkitaan nykyisten kasvien siitepölyä. Jos sitä tarkastellaan geologian näkökulmasta, tutkitaan fossiloitunutta muinaista siitepölyä. Ihmiskunnan varhaisina aikoina siitepölyä kerättiin ja sitä muokattiin asioita, joita käytettiin hyväksi monenlaisissa arkisissa esineissä. Melissopalynologia on palynologian osa-alue, joka tutkii hunajassa olevaa siitepölyä ja josta on hyötyä hunajantuottajille. Palynologiaa hyödynnetään useissa yhteyksissä, muun muassa aerobiologian kanssa siten, että siitä on hyötyä siitepölyallergikoille. Kriminologia
1900-luvun alun positivistinen kriminologia näki rikollisuuden useimmiten yksilön ominaisuuksiin sidottuna. Tätä suuntausta edustivat muun muassa Cesare Lombroso ja Hans Eysenck. Koska rikollisuuden syyt nähtiin yksilötasolla, myös ratkaisuja haettiin yksilötasolta. Lombroso painotti rikollisen biologisia ja geneettisiä ominaisuuksia, ja myöhemmät kriminologit ovat suhtautuneet arvostelevasti hänen tutkimusmetodeihinsa. Positivistinen kriminologia otti myös rikollisuuden käsitteen määritelmän itsestäänselvyytenä, ja keskittyi tutkimaan rikollisuutta ja rikostilastoja käyttäen yleisesti käytössä olleita rikosten määritelmiä. Enologia
Enologia on suomeksi viinitutkimus ja viinioppi. Se on viinien ja viinivalmistuksen tutkimusta tai tuntemusta rypäleiden korjaamisesta pullotukseen saakka. Sana on peräisin kreikan kielen viiniä tarkoittavasta sanasta "oenos", (οίνος), johon on liitetty suffiksi "-logia", kreikan λόγος. Enologian asiantuntija on enologi. Oikeuslingvistiikka
Vertaileva oikeuslingvistiikka tutkii eri oikeuskielten kehitystä, rakennetta ja sanavarastoa. Tällaisen perustutkimuksen avulla saadaan selville eri oikeuskielten vaikutuksia toisiinsa. Tutkimuskohteena on esimerkiksi eri maissa käytettävät lakimieslatinat ja vierassanojen kulkeutuminen kielestä toiseen. Terminologia
Terminologia on tieteenala, joka tutkii erikoiskielten käsitteitä, termejä ja termistöjä. Terminologia-sanaa käytetään usein virheellisesti viittaamaan tiettyyn erikoisalaan kuuluvien termien joukkoon eli termistöön . "Termi" eli "ammattisana" on jollakin erikoisalalla yleiskäsitteen nimityksenä käytettävä kielellinen ilmaus. Termi voi olla esimerkiksi sana, sanaliitto tai lyhenne. Neurolingvistiikka
Neurolingvistiikka on monitieteinen tutkimusala, ja se yhdistelee ainakin kielitiedettä, neurobiologiaa ja tietojenkäsittelytiedettä. Tutkijat tulevat alalle monista eri lähtökohdista ja tuovat useita eri testimenetelmiä ja näkökulmia omasta tieteenalastaan. Terminologia
Terminologinen tutkimus on varsin uusi ala Suomessa, ja tutkijoita on melko vähän. Johtava sanastotyön tekijä Suomessa on Sanastokeskus TSK. Myös yliopistojen käännöstieteen laitokset tekevät terminologista tutkimusta. Pisimmälle terminologisessa tutkimuksessa on edennyt Vaasan yliopiston viestintätieteiden laitos. Herpetologia
Herpetologia (kreikan kielen sanoista "ερπετολογία", jossa "ἑρπετόν", erpetón ’matelija’ ja "-λογία" logia, ’oppi’) on tieteenala, joka tutkii matelijoita ja sammakkoeläimiä eli ”herppejä”. Herpetologi on tämän tieteenalan harjoittaja. Ornitologia
Saksalainen Erwin Stresemann yhdisti 1920-luvun alussa museoperustaisen ornitologian ja kenttähavintoihin perustuvan tutkimuksen. Hän tunnisti, että lintujen fysiologia, toiminnallinen morfologia, ekologia ja käyttäytyminen olivat myös oleellisia tutkimusalueita. Hänen lintuja käsittelevä osionsa "Handbuch der Zoologie" -teoksessa oli siihen asti laajin linnuista tehty kirjoitus. Immunologia
Immunologian keskeinen piirre on tutkia soluja ja molekyylejä, niiden toimintaa ja interaktiota. Immuunijärjestelmä jakautuu "synnynnäiseen" ja "hankittuun" immuunipuolustukseen, hankittu puolestaan "humoraaliseen" ja "soluvälitteiseen" immuniteettiin. Klassista immunologiaa ei voi ymmärtää tuntematta "antigeenin" ja "vasta-aineen" ("antibody") vuorovaikutusta. Immunologia on kasvanut ulos klassisesta viitekehyksestään 2000-luvulla. Semantiikka
Semantiikka eli merkitysoppi tutkii esimerkiksi sanojen ja ajatusten merkitystä. Kielen merkitystä tutkiessaan se on kielitieteen alalaji, joka tutkii esimerkiksi sanan, virkkeen tai kokonaisten tekstien merkitystä ja viittauksia. Semantiikalle oleellista ovat ilmaisujen väliset suhteet, kuten antonymia, homonymia, hyponymia, metonymia, polysemia ja synonymia. Gemmologia
Geologia tutkii maapalloa ja sen aktiivisuutta. Sen alatiede mineralogia on mineraaleja koskeva tiede. Gemmologia kehittyi mineralogiasta omaksi tieteen alaksi 1800-luvun lopulla. Kraniometria
Kraniometria eli kallonmittaus tarkoittaa ihmispääkallon mittasuhteiden selvittämistä tieteellistä tarkoitusta varten. Nykyisin kraniometriset mittaukset kuuluvat biologiseen antropologiaan ja osteologiaan. Aikaisemmin on puhuttu myös kraniologiasta ihmisen kallon mittasuhteiden ja koon mittauksiin ja tutkimukseen keskittyneenä tieteenä, jota harjoitettiin frenologian yhteydessä. Kielitieteellinen taistelu
Generatiivisesta semantiikasta kehittyi myöhemmin vaihtoehtoinen kielitieteellinen malli, joka tunnetaan psykolingvistiikkana. Psykolingvistiikka tutkii kielen ymmärtämisen yhteyttä neurologisiin funktioihin. Generatiiviset semantikot olettavat, että kielen omaksumiselle on aivoissa oma erityinen alueensa, kun taas kognitiiviset kielitieteilijät kiistävät sen. Sen sijaan he väittävät, että kielen ymmärtämiseen tarvittava tiedonkäsittelytaito on vastaava kuin ei-kielellisiin tehtäviin tarvittavat taidot. Nykyään tieteenalasta käytetään yleisemmin nimeä neurolingvistiikka. Toksikologia
Vesitoksikologia on tutkimusta haitta-aineiden toksisista vaikutuksista vesieliöihin. Vesitoksikologian juuret ovat limnologiassa ja saastuneiden vesien biologisessa tutkimuksessa. Jo vuonna 1887 ymmärrettiin, että tiettyjen lajistojen läsnäolosta tai poissaolosta voidaan tehdä johtopäätöksiä saastuneisuudesta huomattavan paljon paremmin kuin kemiallisilla tai fysikaalisilla tutkimusmenetelmillä. Vesitoksikologiassa tutkitaan haitta-ainepitoisuuksien vaikutuksia vesieliöihin, esimerkiksi kaloihin. Tutkimuksen kohteena ovat akuutin toksisuuden lisäksi pitkäaikaiset vaikutukset kasvuun, lisääntymiseen, käyttäytymiseen, kudosjäämiin ja biokemiaan. Haitta-aineet voivat olla tyypillisesti esimerkiksi torjunta-aineita. Nimistöntutkimus
Nimistöntutkimus eli "onomastiikka" on kielitieteellinen tutkimusala, joka tutkii erisnimiä. Nimistöntutkimuksen keskeisiä tutkimuskohteita ovat paikannimet ja henkilönnimet. Iktyologia
Yleisten biologian osa-alueiden lisäksi iktyologialla on liittymiä erityisesti meribiologian, limnologian ja kalataloustieteeseen tieteenaloihin. Heikki Järnefelt
Heikki Järnefelt (23. kesäkuuta 1891 Muuruvesi – 22. lokakuuta 1963 Helsinki) oli limnologian tutkija ja professori. Fennistiikka
Suomen kielen tutkimus eli fennistiikka on humanistinen tieteenala, jonka opetus- ja tutkimuskohteita ovat muun muassa suomen kielen käyttö eri tilanteissa ja ympäristöissä, kielen rakenne syntaktiselta, fonologiselta tai morfologiselta kannalta sekä muut kielen variaatiot. Kyseisiä osa-alueita voidaan lähestyä niin synkroniselta, nykytilannetta tutkivalta, kuin diakroniselta kannalta, jolloin keskitytään historialliseen muutokseen ja tutkitaan suomen kielen kehitystä. Luonnonmaantiede
Luonnonmaantiede tutkii erillisinä kokonaisuuksina ilmastoa (klimatologia), veteen liittyviä alueellisia ilmiöitä (hydrogeografia), maanpinnan muotoja ja maan rakennetta (geomorfologia) sekä eliöiden levinneisyyttä maapallolla (biogeografia). Biogeografia jakaantuu edelleen kasvien levinneisyyttä tutkivaan geobotaniikkaan eli kasvimaantieteeseen ja eläinten levinneisyyttä tutkivaan zoogeografiaan tai geozoologiaan eli eläinmaantieteeseen. Silloin tällöin klimatologia, hydrogeografia ja geomorfologia ryhmitellään fyysisen maantieteen alaluokiksi, jolloin luonnonmaantiede jakaantuu ainoastaan fyysiseen maantieteeseen ja eliömaantieteeseen. Limnologia
Suomen ensimmäinen limnologian professori oli Heikki Järnefelt ja häntä seurasi virassa Reino Ryhänen. Heikki Järnefelt
Järnefeltistä tuli Helsingin yliopiston ensimmäinen limnologian eli sisävesien tutkimuksen professori 1931 ja hän tutki 1930-1950-luvuilla Suomen järvien vesibiologiaa sadoissa eri järvissä. 1950-luvulla Järnefelt oli jäsenenä Suomen vesistöjen likaantumista tutkineesta vesiensuojelukomiteassa joka jätti mietintönsä 1958. Kaarlo Mainio Levander
Kaarlo Mainio Levander (1. marraskuuta 1867 Loviisa – 7. joulukuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen vesieläimiin perehtynyt biologi ja Suomen limnologian isä. Iknologia
Iknologia on tieteenala, joka tutkii kaikkia eliöistä jälkeen jääneitä jälkiä, erityisesti fossiilisia jälkiä. Joskus eliöstä ei jää näkyvää fossiilia, kuten eläinten luurangot tai kivettyneet kasvit. Tällöin eliöstä on kuitenkin voinut jäädä jälkeen eräänlainen muotti tai valos. Näitä on syntynyt, kun eliön ympärillä ollut maa-aines on kivettynyt. Iknologian haara neoiknologia tutkii nykyisten eliöiden jälkiä. Useiden vuosikymmenien aikana iknologisten tutkimusten avulla on selvitetty evoluutiota, muinaisten eläinten käyttäytymistä, ja muinaisten ympäristöjen oloja, kuten ekosysteemejä sekä vesi- ja ilmastosysteemejä. Iknologiaan liittyviä tieteenaloja ovat paleontologia, geomorfologia, sedimentologia, stratigrafia, pedologia ja biologia. Hymnografia
Termiä hymnologia on pidetty suunnilleen samaa tarkoittavana, ei välttämättä ortodoksisuuteen liittyvänä, ja se selittää myös virsien musiikillista puolta. Hymnologia
Hymnologia eli virsioppi on käytännöllisen teologian haara, joka tutkii virsihistoriaa, virsiteoriaa, muuta hartauksissa käytettyä laulurunoutta ja virsien sekä laulujen sävelmiä. Hammaslääketiede
Hammaslääketiede on lääketieteellinen tieteenala, joka tutkii purentaelimen, hampaiston, suun ja leukojen anatomiaa ja fysiologiaa ja lisäksi suusairauksien, vammojen ja kehityshäiriöiden etiologiaa, diagnosointia ja hoitoa. Oikeuslingvistiikka
Oikeuslingvistiikka on tieteenala, joka tutkii oikeuskielen kehitystä, ominaisuuksia ja käyttöä. Se sijoittuu tieteenalojen jaottelussa oikeustieteen ja kielitieteen osa-alueen semantiikan välille. Oikeuslingvistiikassa on tärkeää sanojen merkitysten tutkimus eli leksikologia, joka seuraa siitä, että oikeuskieli poikkeaa yleiskielestä erityisesti ammattisanojen osalta. Leksikologiaa sovelletaan muun muassa oikeussanakirjojen laatimisessa. Oikeustieteestä oikeuslingvistiikka eroaa siten, että kun oikeustieteessä mielenkiinto kohdistuu termien merkityssisältöihin, oikeuslingvistiikassa sen sijaan huomio kohdistetaan termeihin itsessään, mutta niitä tutkittaessa tarvitaan kuitenkin oikeustieteestä saatavaa tukea. Semiotiikka
Ferdinand de Saussuren kielitieteellisiin käsityksiin perustuvaa semiotiikkaa kutsutaan strukturalistiseksi semiotiikaksi tai Saussuren omaa terminologiaa seuraten, semiologiaksi. De Saussure edustaa eritoten semiotiikan lingvististä suuntausta. De Saussure erottaa kielessä kaksi eri näkökulmaa: kielisysteemin tason ("langue") ja puhunnan tason ("parole"). Kielisysteemi on se järjestelmä, jonka puitteissa yksittäisiä puhuntoja voidaan tuottaa. Kielen systeemiä ei yksittäinen puhuja voi muuttaa, mutta kukin puhunta on yksilöllinen. Indologia
Indologia on kulttuurintutkimuksen ala, joka tutkii Intian niemimaan alueen, eli nykyisen Intian, Nepalin, Sri Lankan, Bangladeshin ja Pakistanin kieliä, kirjallisuutta, historiaa ja kulttuuria. Veksillologia
Veksillologia on lippuja käsittelevä tiede. Nimitys tulee muinaisessa Roomassa käytettyjen sotastandaarien lipuista nimeltä "vexillum". Veksillologia on heraldiikan läheistiede. Toisin kuin heraldiikassa, veksillologiassa ei yleensä käytetä metalleja väreinä ja värisäännöissä ollaan jonkin verran joustavampia. Ornitologia
Ornitologiaan kuuluu muun muassa lintujen elintapojen, laulun, lentotapojen ja rakenteen havainnointi sekä lintujen luokittelu. Usein kaikkia lintubongareita tai -harrastajia kutsutaan ornitologeiksi, vaikka vain harva heistä on varsinainen lintutieteilijä, ornitologi. Lintutiedettä tehdään Suomessa etenkin Helsingin ja Turun yliopistojen biologian laitoksissa. Gemmologia
Gemmologia eli jalokivioppi on tieteenala, joka tutkii jalokiviä. Typpipitoisuus (limnologia)
Tutkimuksissa on huomattu, että kokonaistypen pitoisuudet ovat lineaarisesti riippuvia humuksen määrästä ja että samanlainen riippuvuus on löytynyt vedenvärin ja humuksen välillä. Latina
Uuslatinalla tarkoitetaan renessanssin jälkeistä latinaa. Uuslatina on tieteen kielenä. Carl von Linnén eliöluokitus on tärkeä esimerkki tieteellisestä latinasta. Isaac Newton kirjoitti tärkeimmän teoksensa "Philosophiae Naturalis Principia Mathematica" uuslatinaksi. Latina oli tuolloin Euroopassa tieteilijöiden ymmärtämä yhteinen kieli. Myös diplomatian kielenä latinalla oli merkitystä. Diplomatian kielenä latinaa voitiin pitää vaihtoehtona, joka oli kieli kaikille osapuolille. Louis Pasteur, Marie Curie ja monet muut jatkoivat latinan kielen säilymistä tieteen alalla.
Tänä aikana latina yhteisöllisenä viestinnän kielenä menetti merkitystään. Etymologia
Etymologian tutkimuskohteena ei siis ole ainoastaan yksittäisen sanan alkuperä jossakin tietyssä kielessä vaan myös sanan historia kaikissa kielissä, joihin se on historiansa aikana kuulunut. Lisäksi etymologia tutkii myös sanaluokkien historiaa. Kirkko-oppi
Kirkko-oppia eli "ekklesiologiaa" tutkitaan ja siitä luodaan teoriaa dogmatiikassa, joka on akateeminen teologinen oppiaine yliopistossa. Koska kristinuskon jakautuminen eri kirkkokuntiin ja toisistaan erillisiin kristillisiin yhteisöihin vaikuttaa suoraan kirkkojen yhteyspyrkimyksiin eli ekumeniaan, ekumeniikassa tutkitaan kirkko-opin ekumeenisia vaikutuksia ja seurauksia. Nefrologia
Nefrologia on munuaisten rakennetta ja toimintaa tutkiva lääketieteen ala. Sana tulee kreikan kielen munuaista tarkoittavasta sanasta "nephros". Nefrologia tutkii myös erilaisia munuaisten sairauksia ja niiden hoitoa. Munuaisten ongelmiin erikoistunutta lääkäriä kutsutaan nefrologiksi. Nefrologiaa tarvitaan muun muassa seuraavista syistä: Patologia
Patologia on oppia taudeista (kreikan sanoista πάθος (pathos, "kärsimys") ja -λογία (-logia)). Patologia on tutkimusta tautien aiheuttajien ja ruumiin vuorovaikutuksesta sekä tästä seuraavista muutoksista kudoksissa, elimissä ja koko eliössä. Patologi tekee diagnoosin taudista kudos- ja eritenäytteiden tai ruumiinavauksen perusteella. Patologian eri aloja ovat kasvi-, eläin- ja ihmispatologia. Sinologia
Sinologia on Kiinan kielten ja kulttuurin tutkimusta. Henkilö, joka harjoittaa sinologiaa on sinologi. Ulkomaalaisille tämä vaatii yleensä kiinan kielen oppimista. Kiinassa sinologeja kutsutaan joskus "Kiinan asiantuntijoiksi" (中國通). Pneumatologia
Pneumatologia (< , "henki" ) tarkoittaa kristinuskossa oppia Pyhästä Hengestä ja toisaalta sitä tutkivaa akateemisen teologian osa-aluetta. Akateeminen pneumatologia on osa dogmatiikkaa ja systemaattista teologiaa. Leksikologia
Leksikologia eli sanasto-oppi tutkii sanojen alkuperää (etymologia), esineiden ja asioiden nimitysperusteita (onomasiologia) ja sanaston kuvauksen ja esittämisen periaatteita (leksikografia). Käytännössä leksikografi on sanakirjankirjoittaja. Typpipitoisuus (limnologia)
Kokonaistypen pitoisuus mitataan yleisesti Kjeldahl–menetelmällä, joka on tarkka ja hieman hidas suorittaa. Menetelmän keksi Johan Kjeldahl vuonna 1883. Aluksi vesinäytteen hiilipitoinen aines poltetaan rikkihapolla hiilidioksidiksi, joka haihtuu pois liuoksesta. Samalla orgaanisen aineksen typpi muuttuu ammoniumsulfaatiksi. Myös nitriitit ja nitraatit pelkistetään Dewardin reagenssillä ammoniumyhdisteeksi. Tämän jälkeen seos höyrytislataan ja typpi mitataan titraamalla. Määrityt tulokset muunnetaan yksiköiksi µg/l. Topologia (matematiikka)
Topologia on matematiikan alue, joka käsittelee topologisiksi avaruuksiksi kutsuttuja piste­joukkoja ja niiden sellaisia ominaisuuksia, jotka säilyvät homeo­morfis­meissa, toisin sanoen sellaisissa jatkuvissa bijektiivi­sissä kuvauksissa, joiden käänteis­kuvaukset ovat myös jatkuvia. Entomologia
Entomologia on merkittävä tiede biologian sisällä, sillä hyönteiset ovat monenlaisessa vuorovaikutuksessa ihmisten ja maapallon muiden elämänmuotojen kanssa. Eri hyönteislajeja tunnetaan 1,3 miljoonaa, mikä on yli kaksi kolmannesta kaikista tunneista organismeista. Entomologi eli hyönteistieteilijä voi tehdä tutkimusta pelkästään hyönteistutkimuksen vuoksi tai taloudellisen hyödyn saamiseksi. Tämä jakaa tieteenalan perus- ja sovellettuun entomologiaan. Entomologisia tutkimustuloksia voidaan hyödyntää hyvin monilla aloilla, esimerkiksi rikostutkinnassa ja käyttäytymistieteissä. Paikannimi
Maantieteessä paikannimien tutkimus eli toponymia voidaan lukea myös osaksi kielimaantiedettä eli geolingvistiikkaa. Suomessa paikannimiä maantieellisestä näkökulmasta ovat tutkineet muiden muassa Väinö Tanner ja Karl Nickul Lapissa ja Petsamossa. Typpipitoisuus (limnologia)
Ammoniakin pitoisuuden mittauksessa käytetään Nesslerin reagenssia (K[HgI]), jonka keksi Julius Nessler. Se sisältää ongelmajätteeksi luokiteltua elohopea(II)jodidia. Vesinäyte saatetaan alkaaliseksi ja siihen lisätään reagenssia. Silloin liuokseen muodostuu vaikealiukoinen aminoelohopeajohdin, jonka sakan väri on kellanruskea. Liuoksen värivoimakkuus on verrannollinen ammoniakkipitoisuuteen, joka halutaan selvittää. Värin määrä tutkitaan spektroskopisesti valon 436 nm aallonpituudella. Tämän jälkeen saatu tulos ilmoitetaan yksiköissä mgNH3-N/l tai μgNH3-N/l. Menetelmän tarkkuus ei alita 0,1 mgNH3-N/l. Hydrobiologia
Hydrobiologia on tieteenala, joka tutkii vesieliöitä, vesien eliöyhteisöjä ja niiden vuorovaikutuksia elinympäristönsä kanssa. Hydrobiologiaa tukevia tieteitä ovat muun muassa fysiikka, kemia, geologia, ekologia ja taksonomia. Hydrobiologian sisartieteitä ovat limnologia ja meritiede. Suudelma
Suutelemista tutkiva tiede on nimeltään "philematologia". Folkloristiikka
Folkloristiikka on humanistinen tieteenala, joka tutkii ihmisten elämismaailmaa ja kansanomaisia ajattelumalleja, eli kansan tietämystä. Folkloristiikka tunnettiin ennen kansanrunouden tutkimuksena tai kansanrunoustieteenä; sen tutkimuskenttä oli siis kapeampi kuin nykyään. Muualla Euroopassa folkloristiikka luetaan usein kuuluvaksi kansatieteeseen eli etnologiaan, joka Suomessa tarkoittaa aineellisen ja sosiaalisen kulttuurin tutkimusta. Henkisen kansankulttuurin tutkimuksena folkloristiikkaa voidaan pitää kulttuuriantropologian osa-alueena. Limnologia
Limnologeja työskentelee esimerkiksi Suomen ympäristökeskuksessa ja alueellisissa ympäristökeskuksissa, vesiensuojeluyhdistyksissä, kuntien ympärisösihteereinä sekä tutkijoina yliopistoissa ja tutkimuslaitoksissa. Etologia
Lukuisat luonnontieteilijät ovat tutkineet eläinten käyttäytymistä kautta aikojen. Yleinen mielipide on, että modernin etologian tieteenhaara alkoi 1930-luvulla hollantilaisen biologin Nikolaas Tinbergenin ja itävaltalaisten biologien Konrad Lorenzin ja Karl von Frischin työn johdosta, josta he saivat Nobelin lääketieteen palkinnon vuonna 1973. Etologia on yhdistelmä laboratorio- ja kenttätutkimusta, jolla on vahvat siteet neuroanatomian, ekologian ja evoluution kaltaisiin tieteenhaaroihin. Etologit ovat tyypillisesti kiinnostuneita tietystä käyttäytymismallista (tietyn eläinlajin sijaan) ja usein tutkivat yhden tyyppistä käyttäytymistä (esimerkiksi aggressiota) lukuisissa toisiinsa liittymättömissä eläinlajeissa. Mielenfilosofia
Psykologia on ihmisen toimintaa ja käyttäytymistä tutkiva tiede, joka tutkii mielentiloja suoraan. Se hyödyntää yleensä empiirisiä menetelmiä tutkiessaan sellaisia konkreettisia mielentiloja kuten ilo, pelko tai pakkomielle. Psykologia tutkii niitä lainmukaisuuksia, jotka sitovat nämä tilat toisiinsa tai ihmiseliön ”syötteisiin” ja ”tulosteisiin”. Lea Kauppi
Lea Kauppi (s. 1952) on suomalainen limnologi. Hän on koulutukseltaan maatalous- ja metsätieteiden tohtori. Kauppi työskentelee Suomen ympäristökeskuksen (SYKE) pääjohtajana. Rikosoikeus
Kriminologia on monitieteellinen tieteenala, joka voidaan katsoa osaksi rikosoikeutta tai vaihtoehtoisesti osaksi oikeussosiologiaa. Se on pääasiassa empiirinen tiede, joka tutkii rikollisuutta yhteiskunnallisena ilmiönä. Tutkimuskohteita ovat muun muassa rikollisuuden määrä, laatu, kehitys ja sen syyt. Hymnologia
Virsihistorian osalta tieteenala keskittyy etenkin virsien syntyyn ja kehitykseen. Virsiteoria sisältää virsille kuuluvien ominaisuuksien analyysin. Luettelo systematiikassa yleisistä latinan- ja kreikankielisistä sanoista
Luettelo systematiikassa yleisistä latinan- ja kreikankielisistä sanoista on tarkoitettu helpottamaan eliöiden tieteellisten nimien ymmärtämistä ja muistamista. Eliölajien nimeämisessä käytetty binominen nimistö koostuu suurelta osin kreikan- ja latinan kielen sanoista, samoin kuin osa korkeampien taksonien kuten luokkien ja lahkojen nimistä. Kun Carl von Linné (1707–1778) julkaisi aikanaan binomisen nimistön perustana pidetyt teoksensa, latina oli länsieurooppalaisen tieteen kieli. Linné jatkoi tätä perinnettä kreikan ja latinan käytöstä tieteellisessä nimistössä. Konnotaatio
Ferdinand de Saussuren mukaan kielellinen merkki on kuulokuvan ("image acoustique") ja käsitteen ("concept") erottamaton ykseys. Tämä merkin kuulijalähtöinen määrittely sopii kyllä luonnollisen (verbaalisen) kielen synkronisen rakenteen ("langue") luonnehdintaan, mutta kun Saussure pyrki viime kädessä hahmottelemaan yleistä merkkitiedettä ("sémiologie") yleisen kielitieteen laajennukseksi, hän valitsi kattavamman määrittelyn, jonka mukaan mikä tahansa merkki on merkitsijän ("signifiant") ja merkityn ("signifié") ykseys. Saussuren henkiset jälkeläiset Louis Hjelmslev ja Roland Barthes kutsuivat tätä "ensimmäisen tason" suhdetta denotaatioksi. Barthes kuitenkin totesi, että tällainen deskriptiivisesti suljettu merkki on pelkkää rakennetta, eikä se tavoita sitä, mitä kielenkäyttäjä merkeillä tekee kulttuurisessa kontekstissa. Niinpä Barthes postuloi "toisen tason", jota hän kutsui konnotaatioksi, kuvaamaan merkin denotaation lukijoissa herättämiä elämyksellisiä prosesseja.
Semiologian eli semiotiikan alaan kuuluvat kaikenlaiset merkit, joiden joukossa kielelliset merkit ovat sikäli erikoistapaus, että niiden denotaatiot ovat keskeisiltä osiltaan selväpiirteiset: esimerkiksi suomen kielen sanan "sika" denotatiivinen merkitys 'sika' tiedetään varmasti (samoin sen nykyiset konnotaatiot). Myös useat kuvasymbolit ovat denotatiivisesti yksiselitteisiä. Esimerkiksi ristin kuvan † denotaatio on 'risti', mutta sen konnotaatiot, tietystä konventionaalisuudesta huolimatta, eivät ole vättämättä yhtä jaettuja; tyhjän ristin teologinen konnotaatio on 'ylösnousemus (ja siitä seuraava tie pelastukseen)', kun taas vulgaaritulkinnassa (joka on näkyvillä esimerkiksi eläinten hautausmailla ja ilmeisesti useimmiten myös sanomalehtien kuolinilmoituksissa) ristin konnotaatio on 'kuolema(ntapaus)'. Yleisessä merkkitieteessä on kuitenkin kyse mitä moninaisimmista merkeistä — tai voidaan puhua myös meemeistä — joiden konnotaatiot eivät välttämättä ole kovin vakaita; päinvastoin, ne saattavat liittyä päiväkohtaisiin uutisiin, ja siten ne saattavat olla hyvinkin ohimeneviä. Sitä paitsi visuaalisiin ja auditiivisiin merkkeihin liittyy usein henkilökohtaista elämyksellisyyttä. Musiikkitiede
Etnomusikologia tutkii musiikkia sen kulttuurisessa kontekstissa; toisin sanoen musiikkia tutkitaan kulttuurina ja kulttuurissa. Perinteisesti etnomusikologia on keskittynyt ulkoeurooppalaisiin musiikkikulttuureihin ja kansanomaisen musiikin tutkimukseen. Etnomusikologia ei kuitenkaan sulje pois mitään tiettyä musiikkia tutkimuksensa piiristä, ja viime aikoina myös länsimaisen taidemusiikin ja populaarimusiikin tutkimuksia on tehty etnomusikologian parissa.
Musiikinteoria tarkastelee erityisesti taidemusiikin sävellysteosten taiteellis-teknisiä lainalaisuuksia. Tutkimuskohteena ovat esimerkiksi sävelistöt, intervallit, asteikot ja soinnut sekä teoksen melodinen, rytminen, harmoninen ja kontrapunktinen muoto ja arkkitehtoninen rakenne. Tutkimuksessa on tavoiteltu yleisiä lainalaisuuksia, jotka pätisivät kaikkeen musiikkiin. 1900-luvun lopulla on kuitenkin omaksuttu relativistisempia näkökantoja, joissa otetaan huomioon tyylihistorialliset näkökohdat, eikä enää uskota, että olisi olemassa esimerkiksi "ajatonta" harmoniaoppia. Musiikinteoria on läheisessä yhteydessä musiikkiestetiikkaan.
Musiikkiestetiikka tutkii musiikin erityisominaisuuksia, vaikutustapaa ja tarkoitusta. Antiikissa ja keskiajalla musiikkiesteettinen tutkimus oli filosofis-spekulatiivista, mutta empiirinen ja psykologinen tarkastelu on tullut 1700-luvulta alkaen yhä keskeisemmäksi. 1900-luvulla tuli keskeiseksi niin sanottu fenomenologinen musiikkiestetiikka, jonka mukaan musiikillisilla tapahtumilla on oma, puhtaasti musiikillinen logiikkansa: musiikin ”sisältö” muodostuu musiikillisten voimien – melodisten, harmonisten ja rytmisten jännitysten ja niiden purkautumisen – objektiivisista vaikutuksista. Tämä suuntaus keskittyy kuitenkin absoluuttiseen soitinmusiikkiin. Pelitutkimus
Pelitutkimus (ludologia) on tieteenala, joka tutkii pelejä ja niihin läheisesti liittyviä ilmiöitä. Pelitutkimuksen piiriin voidaan lukea myös pelikulttuuri(e)n tutkimus ja pelaajan kokemuksen tutkimus. Ludologian tutkimuskohteita ovat kaikenlaiset pelit, kuten lautapelit, roolipelit ja korttipelit ja tietokonepelit. Pelitutkimusta käytetään usein synonyyminä tietokonepelitutkimukselle, sillä nykypäivänä tietokonepelit muodostavat yhden pelitutkimuksen tärkeimmistä tutkimuskohteista. Siihen läheisesti liittyviä ilmiöitä ovat esimerkiksi moninpelien ympärille muodostuneet yhteisöt ja pelaamisen mahdolliset seuraukset Ihmisääni
Vokologia on tiede, joka tutkii ja harjoittaa ihmisääntä. Fonetiikka on tiede, joka tutkii puhetta sen kaikissa muodoissa. Artikulatorinen fonetiikka tutkii kaikkea äänenmuodostukseen liittyvää. Äänentuottoa voidaan tutkia monin keinoin, kuten kurkkupeilitutkimuksella, stroboskopialla, digitaalisella ylinopeuskuvauksella, EMG-menetelmällä tai ultraäänitutkimuksella. Ferdinand de Saussure
Lingvistiikasta alkanut strukturalismi keskittyy kielen, varsinkin kielen rakenteen tutkimiseen, kuten jo nimikin (struktuuri = rakenne) sanoo. Kieli on kuitenkin vain yksi ihmisen käyttämistä monista eri merkkijärjestelmistä, vaikkakin yksi keskeisimmistä. Strukturalismiin liittyy läheisesti yleinen merkkitiede, semiologia tai semiotiikka, jossa tarkastellaan mitä tahansa merkkejä, olivatpa ne sitten mainoksia, maalauksia tai myyttejä. Strukturalismiin lukeutuu monenlaisia teoreetikkoja, kuten Roland Barthes, Gérard Genette, Julia Kristeva, Jacques Lacan ja Tzvetan Todorov. Myös Claude Lévi-Strauss ja hänen kehittämänsä strukturalistinen antropologia, jonka vaikutus myös muihin tieteen aloihin oli huomattava 1950-luvulla, lasketaan usein strukturalismiin, vaikka hän onkin kiistänyt yhteyden. Geolingvistiikka
Geolingvistiikka eli kielimaantiede on yleisnimitys monenlaiselle dialektologiselle ja sosiolingvistiselle tutkimukselle, jonka piirissä voidaan analysoida murteita ja muita puhekielen muotoja, kuten slangia tai esimerkiksi paikannimiä. Geolingvistiikka yhdistää maantiedettä ja kielitiedettä toisiinsa. Pintavesien hydrologia
Pintavesihydrologia on vesitutkimuksen osa-alue, jonka tutkimuskohteisiin kuuluu maanpinnalla olevien vesien eli pintavesien ilmiöt. Sen piiriin kuuluvat siis esimerkiksi jokien virtauksen ja vedenkorkeuden sekä veden alkuperän, alueellisen vaihtelevuuden ja laadun tutkiminen. Pintavesihydrologia haarautuu tutkimuskohteittensa perusteella järvitutkimukseen (limnologia), lumi- ja jäätutkimukseen (glasiologia), virtavesitutkimukseen (potamologia) ja meritutkimus (oseanografia). Lingvistinen typologia
Universaalitypologia, jonka tunnetuimpia nimiä on Joseph L. Greenberg, etsii ja kartoittaa ihmiskielen yleisiä lainalaisuuksia, universaaleja. Nämä voivat olla ehdottomia (kaikissa kielissä on vokaaleja), tendenssimäisiä (useimmissa maailman kielissä foneemien määrä on 20:n ja 40:n välillä) tai implikatiivisia ("jos, niin", esimerkiksi: jos kielessä on perussanajärjestys subjekti-objekti-verbi ja genetiivimäärite sijaitsee ennen pääsanaa, silloin myös määritteenä oleva adjektiivi sijaitsee ennen pääsanaansa). Silmätautioppi
Silmätautioppi eli oftalmologia on lääketieteen osa-alue. Siihen kuuluu silmäsairauksien ennaltaehkäisyä ja hoitoa, silmäkirurgiaa sekä taittovirheiden hoitoa. Suomessa silmätautien erikoislääkäriksi eli silmälääkäriksi erikoistuvat lääkärit suorittavat noin viisi vuotta kestävän erikoistumiskoulutuksen, johon sisältyy harjoittelua ja teoriaopintoja. Ethnologue
Ethnologue: Languages of the World on SIL Internationalin teos, joka sisältää tietoja maailman kielistä. Siitä julkaistaan muutaman vuoden välein uusi painos, jonka tiivistetty versio on ollut luettavissa myös Internetissä. Seitsemännestätoista painoksesta alkaen online-versio on ollut ensisijainen ja vuosittain päivitettävä. Kielioppi
Kielioppi tarkoittaa kielen järjestelmää sääntömuotoon puettuna kuvauksena tai sellaisena kuin se elää kielen käyttäjien (puhujien ja kuulijoiden tai kirjoittajien ja lukijoiden) mielissä. Kieliopin keskeiset osa-alueet ovat kielen äänteistöä koskeva äänneoppi eli fonologia, sanojen taivutusta koskeva muoto-oppi eli morfologia ja lauseiden rakentumista koskeva lauseoppi eli syntaksi. Perinteinen kielioppi ei ota kantaa semantiikkaan eli sanojen merkityksiin, vaan ainoastaan niiden keskinäisiin suhteisiin. Endodontia
Endodontia on hammaslääketieteellinen tieteenala, joka tutkii pulpan anatomiaa ja fysiologiaa sekä pulpaan liittyvien sairauksien etiologiaa, epidemiologiaa, patogeneesia, diagnostiikkaa, ehkäisyä ja hoitoa. Etnografia
Etnografia on kansojen ja kultuureiden systemaattista tutkimusta. Se on suunniteltu sellaisten kultuuristen ilmiöiden tutkimiseksi, joissa tutkija tarkkailee yhteisöä tutkimuksen aiheen näkökulmasta. Etnografia on keino, jolla voidaan esittää graafisesti ja kirjallisesti jonkin ryhmän kulttuuri. Sanalla voidaan sanoa olevan kaksoismerkitys, joka riippuu osaksi siitä, käytetäänkö sitä jaottomana vai jaollisena substantiivina.. Tuloksena oleva kenttätutkimus tai tapausraportti heijastaa kulttuuriryhmän elämässä olevaa tietoa ja merkitysjärjestelmää. Paleolimnologia
Paleolimnologinen tutkimus perustuu niin sanottujen paleobioindikaattorien tutkimiseen ja määrittämiseen sedimentistä otetusta näytteestä. Paleobioindikaattori on sellainen sedimentissä hyvin säilyvä ja yleinen eliö tai eliöyhdyskunta, jonka tiedetään olevan herkkä ympäristössään tapahtuville muutoksille. Mitä kapeampi eliön toleranssi ympäristömuutoksille on, sitä parempi indikaattori se on. Tällaisen eliön esiintyminen kertoo hyvin siitä ympäristöstä, jossa se on aikanaan elänyt. Käytettyjä paleobioindikaattoreita voivat olla muun muassa piilevien, vesikirppujen, pohjaeläinten tai siitepölyjen jäänteitä. Limbus
Anatomiassa "limbus" tarkoittaa "reunusta", kuten aivokuoren sisäpuolen reunaa; tai sarveiskalvon ja silmän valkuaisen välistä reunaa ("limbus corneae"). Se viittaa myös limbiseen järjestelmään, aivoalueiden joukkoon, joka osallistuu mm. autonomisten toimintojen, motivaation ja tunteiden säätelyyn. Kansatiede
Kansatiede eli etnologia on ihmisyhteisön henkisen ja aineellisen kulttuurin tutkimusta Per-Edvin Persson
Perssonin oma tieteenala on limnologia, ja hän on julkaissut noin 50 tieteellistä artikkelia veden ja kalojen haju- ja makuhaitoista sekä vesistöjen rehevöitymisongelmista. Persson johti erikoisalansa kansainvälistä tieteellistä yhteistyötä vuosina 1982–1991 ja toimitti mm. alan tieteellisten kokousten julkaisut. Kriminologia
Nykykriminologiassa keskeisenä kehityksenä on ollut lisääntynyt uhrien huomioon ottaminen sekä oikeusjärjestelmässä että teoreettisesti. Uhrien näkökulmaan keskittyvää kriminologiaa kutsutaan joskus viktimologiaksi. Gynekologia
Gynekologia (kreikan sanoista γυνή "gynē" ’nainen’, genetiivissä γυναικός "gynaikos", ja λόγος "logos" ’oppi’) eli "naistentautioppi" on lääketieteen ala, joka tutkii ja hoitaa naisen sukupuolielimiä. Gynekologian tutkimusalaan kuuluvat muun muassa emättimen ja kohdunseudun sairaudet sekä synnyttäminen. Alan erikoislääkäriä kutsutaan gynekologiksi. Vastaavaa oppia miehen sukupuolielimistä kutsutaan andrologiaksi. Leimautuminen (etologia)
Leimautuminen on yksilönkehitykseen liittyvä biologinen käsite etologiassa eli eläinten käyttäytymisen tutkimuksessa. Itävaltalainen lääkäri ja biologi Konrad Lorenz (1903–1989) havaitsi tutkimuksissaan, että yleensä linnut leimautuvat ensimmäiseen kuoriutumishetkellä näkemäänsä liikkuvaan esineeseen. Suomen kielioppi
Suomen kielioppi käsittää suomen kielen muoto-opin eli morfologian ja lauseopin eli syntaksin. Äännerakennetta eli fonologiaa käsittellään artikkelissa Suomen kielen äännerakenne. Pertti Eloranta
Pertti Vesa Eloranta (s. 1943) on suomalainen limnologi. Hän on Helsingin yliopiston emeritusprofessori. Hän oli limnologian vuodesta 1989. Zhuangologia
Zhuangologia (Zhuangin.: Hagcueŋь / Hagcuengh; yksink.: 壮学, perint.: 壯學; pinyin: Zhuàngxué) on Zhuangien kieltä, kirjallisuutta, historiaa, uskontoa, taidetta, taloutta, etiikkaa ja kulttuuria tutkiva monitieteinen ala. Nykyajan zhuangologia tieteellisen tutkimuksen muodossa sai alkunsa jo 1900-luvun, mutta todellisesti se alkoi kehittyä vasta, kun Huang Xianfan julkaisi teoksen "Zhuangin historiasta" (1957). Logopedia
Logopediaan kiinteästi liittyviä tieteenaloja ovat mm. lääketiede, neurologia, psykologia, neurolingvistiikka ja kielitiede.Logopediaa voi Suomessa opiskella viidessä eri yliopistossa: Helsingin, Oulun, Tampereen ja Turun yliopistoissa sekä Åbo Akademissa. Logopedia kuuluu humanistiselle koulutusalalle, joten logopediaa opiskelleet ovat koulutukseltaan "humanististen tieteiden kandidaatteja" tai "filosofian maistereita, lisensiaatteja" tai "tohtoreita". Tutkintonimikkeestään huolimatta logopedia sijoittuu yliopistoissa humanistiseen tiedekuntaan enää ainoastaan Oulun yliopistossa, muissa joko lääketieteelliseen, käyttäytymistieteelliseen, yhteiskuntatieteelliseen tiedekuntaan tai vastaavaan yksikköön, yleisesti psykologian koulutuksen kanssa samaan yksikköön. Kladistiikka
Biologisen systematiikan tehtävänä on eliöiden nimeäminen ja luokittelu sekä eliömaailman monimuotoisuuden jäsentäminen. Perinteisesti, esimerkiksi linnéläisessä systematiikassa, luokittelu on perustunut lähinnä lajien (morfologisiin) samankaltaisuuksiin riippumatta siitä, miten ja milloin nämä samankaltaisuudet ovat syntyneet. 1900-luvun jälkipuolella käyttöön tulleen, erityisesti Willi Hennigin ajatuksiin perustuvan, fylogeneettisen systematiikan tarkoituksena on luokittelu, jossa taksonit vastaavat yksikäsitteisesti evoluutiopuun haaroja, monofyleettisiä ryhmiä eli kladeja (kehityslinjoja). Informaatio siitä, mitkä eliöt muodostavat monofyleettisen ryhmän, sisältyy vain niihin ominaisuuksiin tai tuntomerkkeihin, jotka ovat syntyneet kyseisessä kehityslinjassa sen eriydyttyä muista kehityslinjoista. Kladistinen analyysi pyrkii tunnistamaan tällaiset "synapomorfiset" tuntomerkit ja rekonstruoimaan evoluutiopuun niiden perusteella. Sen sijaan jo ajalta ennen kyseessä olevan ryhmän eriytymistä periytyvät samankaltaisuudet, "synplesiomorfiat", eivät kerro linjan historiasta. Toksikologia
Kliininen toksikologia tutkii pääasiassa terapeuttisiin tarkoituksiin käytettyjen aineiden (esimerkiksi lääkkeet ja luontaistuotteet) toksisia vaikutuksia. Väljemmän määritelmän mukaan kliiniseen toksikologiaan kuuluvat myös aineet, joita ei käytetä terapeuttisessa tarkoituksessa, kuten alkoholi ja huumeet. Kliinisen toksikologian saatetaan lukea myös teollisuuden päästöt ja torjunta-aineet. Ihmiselimistön vasteet edellä luetelluille aineille voivat olla esimerkiksi kemikaaliallergioita, yliherkkyyksiä, elimistön systeemisiä reaktioita tai mutageenisia, teratogeenisia tai karsinogeenisia vaikutuksia. Etnomusikologia
Etnomusikologia on musiikin tutkimusta sen kulttuurisessa kontekstissa. Etnomusikologia tutkii musiikkia sekä tanssia kulttuurina ja kulttuurissa. Perinteisesti etnomusikologia on keskittynyt ulkoeurooppalaisiin musiikkikulttuureihin ja kansanomaisen musiikin tutkimukseen ja jättää siis ulkopuolelle länsimaisen taidemusiikin, jota tutkii niin sanottu yleinen musiikkitiede. Etnomusikologia ei kuitenkaan sulje pois mitään tiettyä musiikkia tutkimuksensa piiristä. Myös länsimaista taidemusiikkia ja populaarimusiikkia on tutkittu etnomusikologisin menetelmin. Vuonna 1974 perustettu Suomen Etnomusikologinen Seura ry toimii alan kattojärjestönä Suomessa. Oologia
Oologia on eläintieteen haara, joka tutkii linnunmunia. Logopedia
Logopedia on tieteenala, joka tutkii laaja-alaisesti ihmisäänen, puheen, kielen ja kommunikaation normaalia toimintaa sekä sen häiriötiloja ja näiden kuntoutusta. Logopedian tutkimustuloksia sovelletaan käytännön puheterapiassa. Pelitutkimus
Nykymuotoisen pelitutkimuksen voidaan nähdä syntyneen 90-luvun lopulla ja 2000-luvun alussa, jolloin tieteenalan tutkimuskohteen olemusta määriteltiin "ludologia vastaan narratologia" -keskustelussa. Narrativistit rinnastivat tietokonepelit tarinoita kertoviin välineisiin, kuten kaunokirjallisuuteen, elokuviin ja teatteriesityksiin. Ludologien mukaan pelejä, niin tietokone-, kuin vaikkapa lautapelejäkin, tuli tutkia 
ensisijaisesti peleinä; sääntöihin, käyttöliittymiin ja pelaamiseen perustuvina järjestelminä. Ludologisen käsityksen mukaan tarinankerrontaan keskittyvä näkökulma jättää huomiotta suuren osan pelien erityispiirteistä. Tämän vuoksi ludologit näkivät "uusmediatutkimuksen" lähestymisyritykset uhkana niin tieteenalan itsenäisyydelle, kuin tuotetun tiedon pätevyydellekin. Ludologia-käsite on peräisiin Gonzalo Frascan artikkelista "Ludologia kohtaa narratologian", joka käsittelee edellä mainittua ongelmakenttää. Otologia
Otologia on lääketieteen osa-alue, joka käsittelee korvan anatomiaa ja fysiologiaa, kuuloaistia, sisäkorvan tasapainoelimiä sekä korvan alueeseen liittyviä sairauksia ja niiden hoitoja. Lingvistinen typologia
Syntaktisen typologian alaan voidaan lukea lauseen rakenteeseen ja lauseenjäsenten suhteisiin liittyvä typologinen tutkimus. Paljon tutkittuja kysymyksiä: Eläinekologia
Eläinekologia on tieteenala, joka tutkii eläinlajien yksilömäärään ja populaatioiden levinnesyyteen vaikuttavia tekijöitä. Tähän sisältyy muun muassa eläinten luokitus, eläinten rakenteen tutkiminen ja eläinmaantiede. Eläinekologiaan kuuluu myös populaatioiden eläinyhteisöjen ja eläinten käyttäytymisen tutkimus. Esimerkiksi lintujen ravinnon hankintatavat vaikuttavat siihen, millaisella alueella ne elävät ja tietyn tyyppisillä alueilla on yleensä ravinnonhankintatavoiltaan samanlaisia lintuja. Rikollisuus
Rikollisuuden tutkimus eli kriminologia on yhteiskunta- ja oikeustieteellistä tutkimusta, joka tutkii rikoksia ja rikollisuutta. Limnió
Limnió on vanha lajike ja tunnettiin jo antiikin aikana yli 2 000 vuotta sitten, jolloin Lemnoksen eli nykyisen Límnoksen viini oli hyvin arvostettua. Sen mainitsevat antiikin kirjailijoista muun muassa Homeros ja Aristoteles. Nykyisin lajiketta kasvatetaan pääasiassa Chalkidikín niemimaalla kreikkalaisessa Makedoniassa sekä Rapsánin alueella Thessaliassa, kun taas kotisaarellaan sitä kasvatetaan enää vain vähän. Romaaninen filologia
Romaaninen filologia tarkoittaa terminä perinteisesti kaikkien latinasta periytyvien romaanisten kielten, kuten ranskan, italian, espanjan ja portugalin, tutkimusta. Filologia tarkoittaa suppeassa merkityksessä kielihistoriallisten tekstien tutkimusta. Oppiaineena se tarkoittaa laajemmin kielen, tekstien ja kulttuurien välistä yhteyttä.