Milloin Suomen eduskunta on perustettu?
Eduskunta
Suomen parlamentti sai nykyisen muotonsa eduskuntauudistuksessa vuonna 1906. Eduskuntauudistuksen taustalla on Venäjälle tappiollinen Venäjän–Japanin sota vuosina 1904–1905. Sota vei Venäjän levottomuuksiin ja suurlakkoon sekä johti esimerkiksi Venäjän parlamentin, duuman perustamiseen. Levoton aika johti myös Suomessa suurlakkoon loka-marraskuussa 1905. Lakolla suomalaiset protestoivat erityisesti sortokautena tunnettuihin laittomina pitämiinsä venäläistämistoimiin. Suurlakon seurauksena keisari Nikolai II antoi marraskuun manifestin, johon ensimmäisen sortokauden katsotaan päättyneen. Samassa yhteydessä annettiin lupaus yleiseen ja yhtäläiseen äänioikeuteen perustuvan kansanedustuslaitoksen luomisesta ja monista ihmisoikeuksista. Manifestin saneli sortokauden passiivista vastarintaa johtanut Leo Mechelin, jonka johtama senaatti (hallitus, 1905–1908) toteutti sen sisällön ja siten muodollisesti toi Suomeen liberaalin demokratian, joskin käytännössä suuriruhtinas rajoitti sen toteutumista.
Suomen perustuslaki
Keisari Aleksanteri II aloitti vuonna 1863 valtiopäivien säännöllisen koollekutsumisen, ja vuonna 1869 säädettiin uusi valtiopäiväjärjestys. Suomen perustuslakien kodifikaatiota eli järjestelmällistämistä yritettiin saada aikaiseksi koko vuosisadan loppupuolen ajan, mutta venäläis-suomalaiset erimielisyydet estivät tämän. Uutena perustuslakina voimaan tuli kuitenkin vuoden 1906 valtiopäiväjärjestys, jonka vuoden 1905 säätyvaltiopäivät hyväksyivät. Tämän lain järjestyksessä säädettiin lopulta vuonna 1919 Suomen hallitusmuoto sekä sitä täydentäneet laki eduskunnan oikeudesta tarkastaa valtioneuvoston jäsenten ja oikeuskanslerin sekä eduskunnan oikeusasiamiehen virkatointen lainmukaisuutta eli ns. ministerivastuulaki (274/1922) ja laki valtakunnanoikeudesta (273/1922). Lopulta Valtiopäiväjärjestys sai uuden, ajanmukaisen muodon vuonna 1928. Suomen suuriruhtinaskunta
Venäjän ja Suomen suuriruhtinaskunnan välisen valta-asetelman vuoksi oli luonnollista, etteivät suomalaisten toimenpiteet voineet muuttaa kehitystä. Sen sijaan ensimmäinen venäläistämiskausi päättyi loka–marraskuussa vuonna 1905 suurvaltasuhteiden vaikutuksesta, Venäjän kärsittyä tappion sodassa Japania vastaan. Itsevaltiaan keisarin arvovallan menetys purkautui Pietarin verisunnuntaihin 22. tammikuuta 1905 ja muihin levottomuuksiin koko Venäjän alueella, sekä lopulta laajaan yleislakkoon lokakuussa 1905. Vallan menetyksen uhka taivutti keisari Nikolai II lopulta merkittäviin poliittisiin myönnytyksiin myös Suomen suuriruhtinaskunnassa, jossa noin viikon mittainen suurlakko pantiin toimeen 29. lokakuuta- 8. marraskuuta 1905. 20. heinäkuuta vuonna 1906 suuriruhtinaskunnassa toteutettiin tuon ajan oloissa lähes vallankumouksellinen poliittinen uudistus, kun säätyvaltiopäivät korvattiin yleiseen ja yhtäläiseen äänioikeuteen perustuen koko kansaa edustavalla eduskunnalla. Suomen historian ensimmäiset eduskuntavaalit toimitettiin 15.–16. maaliskuuta vuonna 1907. Suurlakon ja sitä seuranneena kumouksellisena aikana, normaalin järjestysvallan lakattua toimimasta, maassa ilmeni sisäisiä levottomuuksia ja jännitteitä, jotka johtivat ihmishenkien menetyksiin. Suomen suuriruhtinaskunnassa ylimmän vallan lyhytaikainen romahdus johti kuitenkin enemmän demokratisoitumiseen ja kansalaisyhteiskunnan kehityksen voimistumiseen kuin väkivaltaan ja sisäiseen hajoamiseen. Monissa muissa Venäjän keisarikunnan osissa, esimerkiksi Baltian maissa tilanne oli päinvastainen. Suomen äänioikeuden historia
Keisarikunnan huono menestys sodassa Japania vastaan laukaisi Venäjällä vallankumouksen vuoden 1905 aikana ja lokakuun lopussa tsaari Nikolai II myöntyi antamaan lokakuun manifestin, jossa luvattiin perustaa laajalla äänioikeudella valittava lakia säätävä parlamentti eli duuma. Myös Suomessa puhkesi suurlakko, jonka aikana työväenliike sai ajettua läpi vaatimuksensa äänioikeusuudistuksesta. Asiaa ei osin työväen toiveiden mukaisesti saanut ratkaista kansalliskokous, vaan sen hyväksyminen jäi vanhan järjestelmän käsiin. Tsaarin 4. marraskuuta Suomelle antamaan marraskuun manifestiin sisältyi toimeksianto uudelle senaatille valmistella yleiseen ja yhtäläiseen äänioikeuteen perustuva valtiopäiväjärjestys, mikä oli perustuslaillisten ja venäläisen esivallan myönnytys työväenliikkeelle ja kansanjoukoille. Poikkeuksellinen kumouksellinen tilanne mahdollisti vain hieman aiemmin mahdottomina pidettyjen uudistusten toteuttamisen ja toisaalta konservatiiviset tahot katsoivat välttämättömäksi taipua radikaalien vaatimuksiin.
Uusi Mechelinin senaatti nimitti 4. joulukuuta 1905 eduskuntauudistusta valmistelemaan 14-henkisen komitean, jonka puheenjohtajaksi tuli professori Robert Hermanson ja jäseniksi ruotsalaisista Emil Schybergson, Felix Heikel ja T. J. Boisman, nuorsuomalaisista P. E. Svinhufvud, Th. Rein, E. N. Setälä ja Santeri Alkio, vanhasuomalaisista J. R. Danielson-Kalmari, J. K. Paasikivi ja Juho Torppa sekä sosiaalidemokraateista Edvard Valpas, Heikki Lindroos ja Yrjö Sirola. Naisten vaalioikeus hyväksyttiin komiteassa lähes keskusteluitta, mutta naisten vaalikelpoisuudesta jouduttiin äänestämään lähinnä ruotsalaisten vastustaessa sitä. Vain puheenjohtaja Hermanson vastusti molempia ja jätti yksinään komiteamietintöön vastalauseensa naisten äänioikeudesta. Miesten osalta yleinen vaalioikeus ja -kelpoisuus oli jo etukäteen selvä komitean toimeksiannon johdosta. Vaalioikeuden alaikärajaksi komitea esitti vanhaa 21 vuotta, mutta vaalikelpoisuuteen 24 vuotta. Pitkän kiistelyn jälkeen komitea pääti myös, että eduskunnasta tulisi yksikamarinen ja vaalitavasta suhteellinen. Se jätti mietintönsä 28. helmikuuta 1906. Lopullisessa laissa äänioikeus toteutui komitean esittämässä muodossa, tosin senaatin esityksestä myös vaalioikeuden ikäraja korotettiin 24 vuoteen – äänioikeutetun tuli olla täyttänyt 24 vuotta ennen vaalivuotta. Viimeiset säätyvaltiopäivät hyväksyivät lopulta uuden valtiopäiväjärjestyksen ja vaalilain 1. kesäkuuta 1906 oleellisilta osiltaan muuttumattomina ja keisari vahvisti ne 20. heinäkuuta. Venäjä hyväksyi radikaalin uudistuksen, sillä se ei kuitenkaan kaventanut hallitsijan valtaoikeuksia Suomessa.
Ensimmäiset eduskuntavaalit pidettiin 15.–16. maaliskuuta 1907. Siihen asti muita Euroopan maita demokratian suhteen jäljessä ollut Suomi siirtyi niiden edelle. Suomessa naiset saivat ensimmäisinä Euroopassa sekä vaalioikeuden että -kelpoisuuden ja uuteen eduskuntaan valitut 19 naisedustajaa olivat maailman ensimmäiset naispuoliset kansanedustajat. Säätyvaltiopäivien ajan lopulla äänioikeutettuja oli Suomessa noin 126 000, mutta ensimmäisissä eduskuntavaaleissa 1 272 873, eli eduskuntauudistus kymmenkertaisti valitsijakunnan. Myös moderni puoluelaitos syntyi Suomessa yleisen äänioikeuden myötä vuoden 1906 aikana. Matti Aalto
Ensimmäiseen eduskuntaan vuonna 1907 Matti Aalto valittiin Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä. Hän oli eduskunnan jäsenenä vain tämän eduskunnan istuntoajan, sillä eduskunta hajotettiin ennenaikaisesti jo vuonna 1908. Aalto oli sosiaalidemokraattisen eduskuntaryhmän jäsen. Eduskunnassa hän kuului jäsenenä sivistysvaliokuntaan, talousvaliokuntaan sekä suureen valiokuntaan. Äänioikeus
Ensimmäisissä eduskuntavaaleissa 15.–16.3.1907 valittiin 19 maailman ensimmäistä naiskansanedustajaa (eduskunnan ensimmäinen täysistunto oli 23.5.1907). Heistä tunnetuimpia olivat kenties kolme naisasianaista: Nuorsuomalaisen puolueen Lucina Hagman (1853–1946), Sosialidemokraattisen puolueen Miina Sillanpää (1866–1952) ja Suomalaisen puolueen Aleksandra Gripenberg (1857–1913). Luettelo kansanedustajista
1900- tai 1910-luvulla eduskuntaan nousseet
1920-luvulla eduskuntaan nousseet
1930- tai 1940-luvulla eduskuntaan nousseet
1950- tai 1960-luvulla eduskuntaan nousseet
1970- tai 1980-luvulla eduskuntaan nousseet
1990- tai 2000-luvulla eduskuntaan nousseet
2010-luvulla eduskuntaan nousseet
Edustajat on jaoteltu sen mukaan, minä vuonna he aloittivat kansanedustajana. Eduskuntavaalit 1930
Suomen 14. eduskuntavaalit järjestettiin 1.–2. lokakuuta. Presidentti Lauri Kristian Relander oli antanut määräyksen eduskunnan hajottamisesta ja uusien vaalien järjestämisestä vain runsas vuosi edellisten vaalien jälkeen. Aiheena uusien vaalien pitämiseen oli se, että eduskunta oli jättänyt kommunistilait lepäämään yli vaalien. Suomen kunnat
Suomen itsenäistyttyä säädettiin vuosina 1917–1919 kuntalait ja perustuslait, jotka määrittelivät yleiset, yhtäläiset, salaiset ja suhteelliset vaalit myös kunnallishallinnon perustaksi. Aikaisemmin äänioikeus oli riippunut veronmaksukyvystä. Valtiollisissa vaaleissa vastaava uudistus oli toteutunut säätyvaltiopäivien lakkauttamiseen ja eduskunnan perustamiseen vuoden 1906 ensimmäisissä eduskuntavaaleissa. Santeri Nuorteva
Ensimmäiset eduskuntavaalit pidettiin keväällä 1907, ja Nuorteva oli ehdokkaana Hämeen eteläisessä vaalipiirissä sosiaalidemokraattien listalla. SDP menestyi vaaleissa hyvin, ja Nuortevakin oli valittujen joukossa. Eduskunta hajotettiin huhtikuussa 1908, ja tätä seuranneissa vaaleissa Nuorteva ei ollut ehdokkaana. Seuraava eduskunta hajotettiin vuoden 1909 alussa, ja tämän jälkeisissä kolmansissa eduskuntavaaleissa Nuorteva oli taas ehdokkaana, nyt Turun läänin eteläisessä vaalipiirissä, ja tuli valituksi. Loppuvuonna 1909 oli jälleen vaalit, joissa Nuorteva myös valittiin eduskuntaan. Suomen senaatti
Suomen senaatin toimintaa ohjasi sille annettu ohjesääntö. Alkuperäisen hallituskonseljin ohjesääntö annettiin elokuussa 1809, ja se oli voimassa osittain muutettuna vuoteen 1892 saakka. Uusi senaatin ohjesääntö annettiin 13. syyskuuta 1892, jolla korvattiin aiempi ohjesääntö. Hilda Käkikoski
Vuoden 1907 eduskuntavaaleissa Käkikoski oli Suomalaisen puolueen ehdokkaana, ja hänet valittiinkin Suomen ensimmäiseen eduskuntaan. Käkikosken eduskuntatyössä korostuivat naisten aseman parantaminen ja kouluasiat. Hän teki aloitteen kouluruokailun järjestämisestä, ja vuonna 1908 tavoite toteutui. Käkikoski joutui jättämään eduskuntatyön 1910 pahenevan sydän- ja munuaissairauden vuoksi. Käkikoski asui poliittisen uransa ajan Karjalohjalla ystävänsä Hildi Ennolan ja tämän miehen luona ja kuoli sairauteen Helsingissä syksyllä 1912. Suomen senaatti
Senaatti perustettiin vuonna 1809 nimellä keisarillinen hallituskonselji. Nimi muuttui 1816 Keisarilliseksi senaatiksi. Sen virallisena puheenjohtajana toimi Suomen kenraalikuvernööri, mutta hän ei yleensä käytännössä osallistunut sen työskentelyyn. Vuodesta 1822 kummassakin osastossa toimi erityinen varapuheenjohtaja, joka tosiasiallisesti johti käytännön toimintaa. Sitä ennen osastoja oli johtanut niiden vanhin jäsen. Senaatin talousosaston varapuheenjohtaja vastasi periaatteessa nykyistä Suomen pääministeriä ja korkeimman hallinto-oikeuden presidenttiä. Senaatin oikeusosaston varapuheenjohtaja vastasi korkeimman oikeuden presidenttiä. Luettelo suomalaisista Euroopan parlamentin jäsenistä
Suomalaiset Euroopan parlamentin jäsenet ovat poliitikkoja, jotka on valittu vaaleilla Euroopan parlamenttiin Suomesta. Suomalaisia on ollut Euroopan parlamentissa viidellä vaalikaudella: 1994–1999; 1999–2004; 2004–2009; 2009–2014 sekä 2014–2019. Ensimmäiset suomalaisedustajat parlamenttiin valitsi Suomen eduskunta vuoden 1995 alusta, sillä maa ei ehtinyt osallistua Europarlamenttivaaleihin 1994. Seuraavana vuonna uudet jäsenmaat järjestivät välikauden Europarlamenttivaalit 1996, jotka olivat Suomelle ensimmäiset vaalit. Suomi osallistui normaalisti muiden EU-maiden tavoin Europarlamenttivaaleihin 1999, 2004, 2009 ja 2014. Seuraavat vaalit ovat Europarlamenttivaalit 2019 normaalin viiden vuoden toimikauden jälkeen. Eduskuntavaalit 1945
Suomen 18. eduskuntavaalit järjestettiin 17.–18. maaliskuuta 1945. Suomessakin edellisen, vuoden 1939 vaaleissa valitun eduskunnan toimikautta oli kaksi kertaa jouduttu sodan vuoksi pidentämään poikkeuslailla. Kun vaalit lopulta pidettiin, sota ei ollut vielä päättynyt Suomenkaan osalta, sillä Lapin sota oli silloin vielä käynnissä ja vuonna 1939 julistettu sotatila voimassa. Taideyliopiston Sibelius-Akatemia
Suomen eduskunta kokoontui Sibelius-Akatemian konserttisalissa vuosina 2015–2017 Eduskuntatalon peruskorjauksen ajan. Suomen perustuslaki
Yhdeksi laiksi Suomen perustuslaki säädettiin vasta vuonna 1999. Tällöin hallitusmuodossa ja ministerivastuulaissa olleet säädökset siirrettiin enimmäkseen muutoksitta uuteen perustuslakiin. Sen sijaan valtiopäiväjärjestyksestä perustuslakiin siirrettiin vain olennaiset, eduskunnan kokoonpanoa, vaalitapaa, edustajien loukkaamattomuutta sekä muita vastaavia asioita koskeneet säädökset. Valtakunnanoikeudesta säädettiin perustuslaissa vain lyhyesti. Sen sijaan kaikki molempien valtioelinten normaalia, päivittäistä toimintaa koskeneet säädökset siirrettiin tavanomaisen lain tasoisiin Eduskunnan työjärjestykseen ja lakiin valtakunnanoikeudesta. Tämä vähensi tarvetta muuttaa perustuslakia aina kun päivittäisissä rutiineissa tehdään vähäisiä muutoksia, mikä vähensi eduskunnan työtä ja toisaalta lisäsi perustuslain koskematonta asemaa. Suomen presidentinvaali 1946
Ensimmäistä kertaa sitten vuoden 1919 presidentinvaalin suoritti eduskunta. Vuonna 1939 julistetun sotatilan takia vaaleja ei katsottu voitavan pitää normaalissa järjestyksessä, vaan säädettiin poikkeuslaki, jonka nojalla vaalin toimitti eduskunta. Lisäksi saman lain mukaan tällöin valitun presidentin toimikausi ulottui vain 1944 alkaneen kauden loppuun eli vuoteen 1950. Suomen senaatti
Keisarillinen Suomen senaatti oli vuosina 1809–1918 toiminut Suomen suuriruhtinaskunnan korkein siviilihallintoelin ja tuomioistuin. Se jakautui kahteen erilliseen osastoon, talousosastoon ja oikeusosastoon, jotka vastasivat nykyisiä valtioneuvostoa ja korkeinta hallinto-oikeutta (talousosasto) ja korkeinta oikeutta (oikeusosasto). Talousosasto oli edelleen jaettu toimituskuntiin, jotka vastasivat nykyisiä ministeriöitä. Senaatin jäseniä kutsuttiin senaattoreiksi vuodesta 1858 alkaen. Senaattorin tehtävä oli luottamustoimi, ei virka. Suomen valtiopäivät
Ennen vuotta 1906 kokoontuivat säätyvaltiopäiville keisarin kutsusta 3–5 vuoden välein. Valtiopäivät toivat Suomeen monia uudistuksia. Ensimmäisellä matkallaan Suomeen keisari Aleksanteri II antoi 1863 kieliasetuksen. Sen mukaan suomi oli ruotsin rinnalla virallinen hallinto- ja oikeudenkäyntikieli. Toisen vierailunsa aikana keisari lupasi palauttaa säädyille niiden erityisoikeudet. Aatelittomien säätyjen kokoontumispaikaksi rakennettiin Säätytalo 1890. Vuosina 1899 ja 1905 kutsuttiin koolle ylimääräiset valtiopäivät. 1. kesäkuuta 1906 säädyt hyväksyivät uuden valtiopäiväjärjestyksen ja vaalilain. Eduskunta kokoontui ensimmäiseen täysistuntoonsa 23. toukokuuta 1907. Suomen senaatti
Senaatti oli luonteeltaan keisarillinen hallintovirasto, jonka jäsenet olivat vastuunalaisia ainoastaan keisarille, eikä sillä ollut parlamentaarista vastuuta säätyvaltiopäiville tai eduskunnalle ennen keisarivallan kukistumista maaliskuussa 1917. Senaattorit nimitettiin keisarillisella valtaluvalla periaatteessa kolmeksi vuodeksi kerrallaan, joskin erityisesti autonomian ajan lopulla senaattia uusittiin tiheämminkin. Toisaalta samat henkilöt saattoivat jatkaa senaattoreina vuosikymmenten ajan luvan aina uusiutuessa. Senaatti jatkoi toimintaansa vielä jonkin aikaa Suomen itsenäistymisen jälkeen. Loppuvuodesta 1918 senaatin talousosasto nimettiin valtioneuvostoksi ja senaattorit ministereiksi. Oikeusosaston tilalle oli vähän aiemmin perustettu korkein oikeus. Talousosaston lainkäyttötehtävät siirtyivät samoin 1918 perustetulle korkeimmalle hallinto-oikeudelle. Eduskunta
Vuonna 2000 voimaan tulleen perustuslain, kuten jo 1991 muutetun hallitusmuodon, mukaan tasavallan presidentti voi pääministerin perustellusta aloitteesta eduskunnan puhemiestä ja eduskuntaryhmiä kuultuaan sekä eduskunnan ollessa koolla hajottaa eduskunnan ja määrätä toimitettavaksi ennenaikaiset eduskuntavaalit. Eduskuntatalo
Eduskunnan käytössä olevat eri kiinteistöt peruskorjattiin vuosina 2007-2017. Itse Eduskuntatalon peruskorjaus alkoi keväällä 2015. Viimeinen peruskorjausta edeltävä täysistunto Eduskuntatalossa pidettiin 14. maaliskuuta 2015. Päärakennusremontin ajan eduskunta kokoontui väistötiloissa viereisen Sibelius-Akatemian konserttisalissa. Tavoitteena oli saada korjaustyöt valmiiksi vuoteen 2017 mennessä, jolloin vietetään Suomen itsenäisyyden satavuotisjuhlaa. Emanuel Aromaa
Aromaa nousi eduskuntaan Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä vuoden 1907 vaaleissa, jotka olivat Suomen ensimmäiset yksikamarisen eduskunnan vaalit. Kreikka
Nykyinen Kreikan perustuslaki tuli voimaan 11. kesäkuuta 1975 ja sitä on täydennetty vuosina 1986, 2001 ja 2008. Perustuslain mukaan Kreikka on parlamentaarinen tasavalta, jossa valta on kansalla. Lainsäädäntövaltaa käyttävät Kreikan parlamentti ja presidentti, toimeenpanovaltaa presidentti ja hallitus, ja tuomiovaltaa riippumattomat oikeusistuimet.
Kreikan parlamentti on yksikamarinen ja koostuu 300:sta nelivuotiskaudelle valitusta kansanedustajasta. Enemmistö parlamentissa vaihteli aiemmin kahden valtapuolueen, PASOKin (sosiaalidemokraatit) ja Uuden demokratian (oikeisto), välillä. Vuoden 2015 parlamenttivaaleista lähtien maan suurin puolue on kuitenkin ollut vasemmistolainen Syriza. Eduskunnan kirjasto
Eduskunnan kirjasto on eduskunnassa toimiva kaikille avoin eduskuntatiedon, oikeudellisen tiedon ja yhteiskuntatiedon keskuskirjasto. Se hankkii kokoelmaansa eduskuntatyössä tarvittavaa kirjallisuutta ja muuta aineistoa sekä välittää tietoa eduskunnasta ja sen päätöksistä, laeista, oikeudesta ja yhteiskunnasta. Kirjasto on perustettu vuonna 1872, ja se on ollut kaikille avoin vuodesta 1913. Suomen Keskusta
Keskusta on ollut eduskunnan suurin puolue vuosien 1929, 1948, 1962, 1991, 2003, 2007 ja 2015 eduskuntavaaleissa. Santeri Alkio
Tämän lisäksi komitea todella onnistui toisessa päätehtävässään, sillä sen luonnoksen pohjalta eduskunta sääti kesällä 1919 itsenäisen Suomen hallitusmuodon, joka oli voimassa aina vuoteen 2000 saakka.
Komitea oli Alkiolle todellinen näköalapaikka, minkä lisäksi hän oli eduskunnan varapuhemies ja oman eduskuntaryhmänsä puheenjohtaja. Hän oli tuolloin Suomen valtiollisen elämän eturivissä ja poliittisen uransa huipulla. Niin voi sanoa huolimatta siitä, että hän myöhemmin oli ministerinäkin.
Ståhlbergin komitean itsestään selvänä lähtökohtana oli, että Suomi jatkaa osana Venäjän imperiumia, mutta Alkiolle kävi pian selväksi valtiosuhteen jatkumisen syvä ongelmallisuus. Kaikki vaihtoehdot olivat ilmassa ja kaikki huonoja, sillä ne kahlitsivat sitä uudistusohjelmaa, jota hän halusi ajaa. Hän seurasi kärsimättömänä kiistelyä muotoseikoista ja Suomen suhteesta Venäjän väliaikaiseen hallitukseen. Hän katsoi, että suomalaisten on itsensä nopeasti valmisteltava tasavaltalainen hallitusmuoto ja tehtävä siitä ehdotus Venäjän nykyiseen hallitukseen nojautuen. (Tarkoitti aluksi ruhtinas Georgi Lvovin, sitten heinäkuusta alkaen Aleksandr Kerenskin johtamaa hallitusta.) Alkiolle oli selvää, että uudistunut tsaarinvalta ei tunnusta Suomen asemaa, jos vastavallankumous palauttaa Venäjälle monarkian. Eduskuntavaalit 2007
Suomen 35. eduskuntavaalit järjestettiin 18. maaliskuuta 2007, jolloin tuli kuluneeksi lähes päivälleen sata vuotta ensimmäisistä eduskuntavaaleista. Ennakkoäänestys pidettiin 7.–13. maaliskuuta. Vaaleissa valittiin 200 kansanedustajaa 15 vaalipiiristä. Suomen poliittinen historia
Suomessa säädettiin 1906 yleinen ja yhtäläinen äänioikeus – sekä naisille että miehille. Naiset käyttivät äänioikeuttaan ensimmäisenä maailmassa 1907 valtiopäivän vaaleissa. Tuolloin oli vielä "Suomen Suuriruhtinaan Valtiopäiväjärjestyksessä" rajattu äänioikeuden ulkopuolelle esimerkiksi vaivaisapua saavat henkilöt. Nykyisessä perustuslaissa äänioikeus on yleinen ja yhtäläinen kaikille 18 vuotta täyttäneille. Suomen äänioikeuden historia
Yleisen ja yhtäläisen äänioikeuden toteuttaminen myös kunnallisella tasolla kuitenkin lykkääntyi vielä vuosikymmenellä. Eduskunta hyväksyi asiaa koskevan lain jo vuonna 1908 pääasiassa vanhasuomalaisten ja sosiaalidemokraattien äänin 146–41, mutta amiraalisenaatti viivytteli sen esittelyä keisarin vahvistettavaksi vuoteen 1914 saakka. Lopulta antamassaan lausunnossa senaatti totesi yleisen ja yhtäläisen äänioikeuden ”epäoikeudenmukaiseksi” ja hallitsija jätti lain vahvistamatta. Vasemmistoenemmistöinen eduskunta hyväksyi heinäkuussa 1917 uudet yleiseen ja yhtäläiseen äänioikeuteen perustuvat kunnallislait, joissa lisäksi oli äänioikeusikärajana 20 vuotta ja mahdollisuus kunnallisiin kansanäänestyksiin. Venäjän väliaikainen hallitus ei vahvistanut näitäkään lakeja, vaan hajotti eduskunnan valtalain vuoksi. Kahdeksan tunnin työaikalain ohella kunnallislakien toimeenpano oli samana syksynä yhtenä päävaatimuksista sosiaalidemokraattien ”Me vaadimme” -ohjelmassa, jonka toteuttamiseksi järjestettiin marraskuussa uusi yleislakko. Julistauduttuaan 15. marraskuuta korkeimman vallan haltijaksi Suomessa uusi eduskunta vahvisti välittömästi nämä lait. Ensimmäiset yleiseen ja yhtäläiseen äänioikeuteen perustuvat kunnallisvaalit päästiin sisällissodan vuoksi järjestämään vasta joulukuussa 1918, mutta tuolloisen käytännön mukaisesti niissäkin valittiin vasta kolmannes valtuutetuista. Kokonaisuudessaan yleisellä äänioikeudella valitut valtuustot saatiin siis vasta vuoden 1920 kunnallisvaalien myötä. Lisäksi porvarienemmistöinen eduskunta poisti vuoden 1919 aikana kunnallisvaalilaeista niiden radikaaleimmat piirteet: äänioikeusikäraja nostettiin ensin 24:een ja tasattiin sitten 21:een vuoteen, minkä lisäksi kansanäänestysten mahdollisuus poistettiin. On arveltu, että kunnallisen demokratian puuttumisella oli merkittävä vaikutus sisällissotaan johtaneeseen kehitykseen, sillä varsinkin syksyllä 1917 harvainvaltaisten valtuustojen ja järjestäytyneen työväestön välit kiristyivät monilla paikkakunnilla hyvin jyrkiksi. Eduskuntavaalit 1954
Vaalien jälkeen eduskunta päätti pidentää vaalikauden kolmivuotisesta nelivuotiseksi. Valitun eduskunnan vaalikausi päättyi eduskuntavaalien 1958 jälkeen ja on lähes neljällä vuodella ja neljällä kuukaudella eduskunnan pisin normaaliaikana. Tokoin senaatti
Maaliskuussa 1917 tapahtuneen, keisarivallan kukistaneen helmikuun vallankumouksen jälkeen tasavaltaiseen valtiomuotoon pyrkinyt Venäjän väliaikainen hallitus antoi julistuksen, joka palautti Suomelle sortovuosia edeltäneen ajan oikeudet. Suomessa alkoi hallituksen kokoaminen. Eduskuntavaaleissa 1916 sosiaalidemokraatit olivat saaneet enemmistön eduskuntaan, mutta heillä oli tuolloin periaate, etteivät voi osallistua porvarilliseen hallitukseen. Monipuoluehallitus kuitenkin syntyi maaliskuun lopulla. Luettelo suomalaisista Euroopan parlamentin jäsenistä
Vuoden 1999 keväällä kolme edustajaa, Outi Ojala, Kirsi Piha ja Sirkka-Liisa Anttila, valittiin Suomen eduskuntaan, ja he jättivät heti paikkansa Euroopan parlamentissa. Heidän tilalleen europarlamenttiin kolmeksi kuukaudeksi kevätkesällä 1999 nousivat varaedustajat. Eduskuntavaalit 1939
Suomen 17. eduskuntavaalit järjestettiin 1.–2. heinäkuuta 1939. Tällöin valittu eduskunta toimi poikkeuksellisesti lähes kuusi vuotta, sillä jatkosodan takia eduskuntavaaleja ei voitu järjestää, vaan eduskunnan toimikautta pidennettiin kahdesti poikkeuslailla. Vuonna 1939 valittua eduskuntaa onkin sittemmin kutsuttu "pitkäksi parlamentiksi". Seuraavat eduskuntavaalit pidettiin vasta maaliskuussa 1945. Suomen itsenäistyminen
Suomen eduskunta julistautui korkeimmaksi valtiomahdiksi 18. heinäkuuta hyväksytyllä valtalailla. Laki siirsi kaiken siihen asti tsaarille ja suuriruhtinaalle kuuluneen vallan eduskunnalle, poikkeuksena ulko- ja sotilaspolitiikka – Suomi oli siihen aikaan sotatilassa olleen vallan miehittämänä vailla omaa sotaväkeä. Valtalaki hyväksyttiin kiireellisenä äänin 135–55. Lakia vastustaneet porvarilliset puolueet toivoivat vallan keskittämistä senaatin talousosastolle eikä eduskunnalle. Eduskunta päätti olla lähettämättä lakia vahvistettavaksi Venäjän väliaikaiselle hallitukselle, jolle se ei enää sosialistisen enemmistön mielestä olisi kuulunutkaan. Osa porvareista tätä kuitenkin edellytti ja sosialistit taipuivat myöhemmin Pietariin lähetettävään tiedonantoon. Valtalaki ei koskaan tullut voimaan, sillä sitä vastustanut sisäisten ristiriitojen vaivaama Venäjän hallitus hajotti eduskunnan. Vaaliliittoon yhdistynyt porvaristo sai syksyn vaaleissa uuteen eduskuntaan enemmistön. Porvaristo
Vuonna 1879 säädettiin useita lakeja elinkeinovapauden toteuttamiseksi. Tällöin porvariston säätyerioikeudet kumottiin siltä osin, kuin ne koskivat porvareita henkilöinä. Osa kaupunkeja julkisyhteisöinä koskevista erioikeuksista kuitenkin pysyi voimassa sen jälkeenkin ja kumottiin lopullisesti vasta vuonna 1995. Vuoden 1879 jälkeen äänioikeus porvarissäädyn vaaleissa edellytti muun muassa asumista kaupungissa ja tiettyä varallisuusasemaa, mutta ei enää erityisten porvarisoikeuksien hankkimista. Säätyvaltiopäivät jatkoivat määräaikaisia ja ylimääräisiä valtiopäiväkokoontumisia vuoteen 1906, jolloin ne päättivät eduskuntauudistuksesta. Ensimmäinen valtiosäädyt korvaavan eduskunnan vaalit järjestettiin 1907. Suomen perustuslaki
Suomen perustuslaki (, ) on yhtenäinen, 1. maaliskuuta 2000 lähtien Suomessa voimassa ollut perustuslaki, joka korvasi aikaisemmin voimassa olleet neljä erillistä perustuslain tasoista lakia. Uuteen perustuslakiin on koottu aikaisempien perustuslakien, vuoden 1919 hallitusmuodon, vuoden 1928 valtiopäiväjärjestyksen sekä vuoden 1922 ns. ministerivastuulain ja valtakunnanoikeudesta annetun lain, samoin kuin niihin myöhemmin tehtyjen muutosten pohjalta kansalaisten oikeuksia ja velvollisuuksia sekä keskeisiä valtioelimiä ja niiden keskinäisiä suhteita – Suomen kansanvallan perusteita – koskevat säännökset keskitetyssä ja nykyaikaisessa muodossa. Helsingin työväenjärjestöjen eduskunta
Helsingin työväenjärjestöjen eduskunta oli Helsingissä vuosina 1917–1918 toiminut hallinnollinen elin, joka syntyi Venäjän helmikuun vallankumouksen jälkeen porvarien hallitseman Helsingin kaupunginvaltuuston rinnalle. Myöhemmin sisällissodan aikana se syrjäytti kaupunginvaltuuston kokonaan. Työväenjärjestöjen eduskunnan puheenjohtajana toimi Jussi Tuominen. Se käytti Helsingissä korkeinta kunnallista valtaa yksinään 30. tammikuuta – 8. huhtikuuta 1918, jolloin punaisten johto saksalaisten hyökkäyksen uhatessa pakeni Viipuriin. Suomi 1990-luvulla
Suomessa järjestettiin vuosikymmenen aikana kolmet eduskuntavaalit vuosina 1991, 1995 ja 1999. Vuoden 1991 vaalien selkein voittaja oli Suomen Keskusta, kun taas hallitusvastuussa olleet Kokoomus ja SDP kärsivät ankarat tappiot. Vuoden 1995 vaaleissa SDP saavutti suurimman paikkamääränsä toisen maailmansodan jälkeen (63 kansanedustajaa). Kannatustaan menettänyt ja sisäisistä riidoista kärsinyt Suomen Maaseudun Puolue puolestaan koki kohtalonsa samoissa vaaleissa, jolloin se menetti miltei kaikki eduskuntapaikkansa. SMP ajautui vaalien jälkeen konkurssiin ja sen raunioille perustettiin syksyllä 1995 uusi puolue Perussuomalaiset. Liberaalinen Kansanpuolue oli eduskuntapuolueena viimeisen kerran vaalikauden 1991−1995 yhden kansanedustajan voimin. Nuorsuomalaiset-puolueen ja niin sanottu ”Eko-Vihreiden” ainoaksi eduskuntakaudeksi jäi vaalikausi 1995−1999, jolloin edellisellä oli kaksi kansanedustajaa ja jälkimmäisellä yksi.
Vuonna 1990 Suomeen perustettiin uusi puolue Vasemmistoliitto, jolle siirrettiin SKP:n poliittinen toiminta; samalla lakkautettiin SKDL. SKP päätettiin säilyttää puolueena, mutta se teki konkurssin syksyllä 1992 pääosin epäonnistuneiden kiinteistökauppojensa vuoksi. Vasemmistoliiton ulkopuolelle jättäytyneet kommunistit jatkoivat poliittista toimintaansa Kommunistisessa Työväenpuolueessa ja myöhemmin uudelleen perustetussa SKP:ssa, joiden keskinäiset välit ja suhteet Vasemmistoliittoon olivat huonot. Vasemmistoliitto oli hallituspuolueena eduskuntavaaleista 1995 alkaen, jolloin se oli mukana Lipposen ensimmäisessä ja toisessa hallituksessa. Eduskuntavaalit 1919
Suomen yhdeksännet eduskuntavaalit järjestettiin 1. ja 3. maaliskuuta. Vaalit olivat ensimmäiset itsenäisessä Suomessa järjestetyt. Suomen sisällissodan jälkeen sosiaalidemokraatit olivat jääneet pois eduskuntatyöstä ja eduskunta täten vajaalukuiseksi. Tästä syystä pidettiin tarpeellisena järjestää ennenaikaiset eduskuntavaalit, ja valtionhoitaja Carl Gustaf Emil Mannerheim antoikin määräyksen eduskunnan hajottamisesta ja uusien vaalien järjestämisestä. Muussa tapauksessa seuraavat vaalit olisivat olleet vasta vuoden 1920 heinäkuussa. Vaalit olivat myös osa Ranskan, Englannin ja Yhdysvaltojen asettamia ehtoja Suomen valtion tunnustamiselle. Suomen sisällissota
Keisari Nikolai II luopui vallasta 15. maaliskuuta 1917. Venäjällä vallan otti duuma ja sen asettama väliaikainen hallitus. Suomen suuriruhtinaskunnassa toinen ja samalla viimeinen venäläistämiskausi päättyi 20. maaliskuuta väliaikaisen hallituksen niin sanotun maaliskuun manifestiin, joka palautti Suomen ja emämaan välisen tilanteen aikaan ennen Nikolai Bobrikovin valtakautta. Suomen eduskunta sai ensimmäistä kertaa valta-aseman, joka sille vuonna 1906 oli asetettu. SDP:n vuoden 1916 eduskuntavaaleissa saavuttaman vaalivoiton pohjalta maahan nimitettiin 26. maaliskuuta Tokoin senaatti, jonka jäseninä oli kuusi sosialistia ja kuusi ei-sosialistia. Senaatin ohjelma sisälsi pyrkimykset demokratian laajentamiseen ja väliaikaisen hallituksen veto-oikeuden poistamiseen. Lisäksi tavoitteena oli kunnallisdemokratian ja työolojen kehittäminen, muun muassa työaikalait ja sosiaalivakuutus sekä oppivelvollisuus- ja uskonnonvapauslain säätäminen. Konservatiivien (RKP, Vanhasuomalaiset ja Nuorsuomalaiset ”pääskyt”) sekä muiden porvarillisten, ei-sosialistien, (liberaalit Nuorsuomalaiset ”varpuset” ja Maalaisliitto) piirissä oltiin tyytyväisiä väliaikaisen hallituksen porvarillisuuteen sekä lähes diktatorisen keisarinvallan kaatumiseen ja sortokauden päättymiseen. Tulevaisuus näytti lisäävän mahdollisuuksia yrittäjyyden sekä taloudellisen toiminnan monipuolistamiseen ja kehittämiseen. Väliaikaisen hallituksen porvarillisuudesta huolimatta työväenliikkeen näkökulmasta kehitys oli vielä mullistavampi; sosialistienemmistöisen eduskunnan valta kasvoi ja työväen toimintaa rajoittaneet säädökset, muun muassa lakkokielto, sanan- ja painovapauden esteet, kaatuivat. Työväestöllä näytti olevan vihdoin mahdollisuus saavuttaa sille jo väestömääränsäkin puolesta kuuluva asema yhteiskunnassa. Vaalikauden 2015–2019 eduskunta
Vaalikauden 2015–2019 eduskunta valittiin vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Suomalainen puolue
Suomi itsenäistyi vuonna 1917 nuorsuomalaisen P. E. Svinhufvudin johdolla, mitä seuranneen sisällissodan jälkeen Suomalainen ja Nuorsuomalainen puolue lakkautettiin ja tilalle perustettiin Kansallinen Kokoomuspuolue ja Kansallinen Edistyspuolue (1918), jotka eivät täysin noudattaneet puoluerajoja, vaan mm. nuorsuomalaisten "pääskyset" ja monarkistit liittyivät pääosin Kokoomukseen ja jotkut vanhasuomalaiset Edistyspuolueeseen. Ensimmäinen sortokausi
Nikolai II annettua manifestin laillisten olosuhteiden palauttamisesta hän määräsi kutsuttavaksi ylimääräiset valtiopäivät käsittelemään Suomen eduskuntalaitoksen uudistamista yleisen ja yhtäläisen äänioikeuden periaatteelle. Nämä viimeiset säätyvaltiopäivät pidettiin 22. joulukuuta 1905 – 18. syyskuuta 1906. Vanhan nelikamarisen säätyeduskunnan tilalle tuli yksikamarinen eduskunta, johon valittiin 200 edustajaa salaisella vaalilla käyttäen suhteellista vaalitapaa. Eduskunta
Eduskunta ( eli valtiopäivät) on Suomen parlamentti eli valtion lainsäädäntövaltaa ja budjettivaltaa käyttävä elin. Lisäksi eduskunta valvoo hallituksen toimintaa ja osallistuu Euroopan unionin päätöksentekoon. Suomi
Perustuslain mukaan valta kuuluu Suomessa kansalle ja hallitusvaltaa Suomessa käyttävät tasavallan presidentti sekä valtioneuvosto, jonka jäsenten tulee nauttia eduskunnan luottamusta. Eduskunta on 200-jäseninen, suhteellisilla vaaleilla valittava yksikamarinen parlamentti. Eduskuntavaalit pidetään neljän vuoden välein. Eduskunnan enemmistö voi pakottaa hallituksen eroamaan antamalla istuvalle hallitukselle epäluottamuslauseen. Eduskunta säätää lait ja hyväksyy valtion budjetin. Eduskunnan perustuslakivaliokunta valvoo valmistavien lakien perustuslain mukaisuutta. Suomen äänioikeuden historia
Suomen äänioikeuden historia alkaa jo sääty-yhteiskunnan ajalta. Varsinkin 1900-luvun aikana äänioikeutta on Suomessa merkittävästi laajennettu. Ruotsin vallan ja autonomian aikana Suomen kansanedustuslaitoksena toimivat nelisäätyiset säätyvaltiopäivät. Porvarissäädyssä äänioikeus määräytyi veronmaksukyvyn, talonpoikaissäädyssä maaomistuksen ja pappissäädyssä virka-aseman perusteella. Aatelissäädyn edustajia ei valittu lainkaan vaaleilla. Yleinen ja yhtäläinen äänioikeus toteutettiin Suomessa valtiollisella tasolla vuonna 1906 samassa yhteydessä kun säätyvaltiopäivät korvattiin eduskunnalla. Tuolloin naiset ja myös suurin osa miespuolista väestöä saivat ensi kertaa äänioikeuden ja äänioikeutettujen määrä kymmenkertaistui. Kunnallisella tasolla vastaava uudistus toteutettiin 1917. Myöhemmin äänioikeudesta on vielä poistettu eräitä rajoituksia sekä äänioikeusikärajaa alennettu. Tynkäeduskunta
Tynkäeduskunta oli Suomen sisällissodan jälkeen vuonna 1918 kokoontunut vajaalukuinen eduskunta, josta puuttuivat lähes kaikki sosialidemokraattisen puolueen (SDP) kansanedustajat. Syksyn 1917 vaaleissa eduskuntaan oli valittu 92 sosialidemokraattia ja 108 porvarillisten puolueiden edustajaa, joten lähes puolet eduskunnasta oli poissa. Tynkäeduskunta toimi maaliskuussa 1919 pidettyihin seuraaviin eduskuntavaaleihin saakka. Suurimmillaan tynkäeduskunnan koko oli 111 kansanedustajaa. Eduskunta
Suomessa kutsuttiin koolle ylimääräiset säätyvaltiopäivät joulukuussa 1905 toteuttamaan eduskuntauudistuksen. Samalla otettiin käsittelyyn muitakin demokraattisen kehityksen kannalta keskeisiä lakeja, eli laki eduskunnan oikeudesta valvoa hallituksen jäsenten virkatointen laillisuutta, laki sanan-, kokoontumis- ja yhdistymisvapaudesta sekä painovapauslaki. Uutta valtiopäiväjärjestystä valmistelemaan asetettiin professori Robert Hermansonin johtama komitea. Ehdotus esiteltiin keisarille maaliskuussa 1906 ja toukokuussa hallitus antoi säädyille esityksen uudesta valtiopäiväjärjestyksestä ja vaalilaista. Säädyt hyväksyivät lait äänestyksen jälkeen 1. kesäkuuta 1906. Nikolai II vahvisti lait ja määräsi uudistuksen tulemaan voimaan 1. lokakuuta 1906. Suomi 1970-luvulla
Suomessa järjestettiin neljät eduskuntavaalit vuosina 1970, 1972, 1975 ja 1979. Presidentti Urho Kekkonen hajotti eduskunnan kahdesti, ensin syksyllä 1971 ja toisen kerran kesällä 1975. Suomen Maaseudun Puolue saavutti suurvoiton vuoden 1970 vaaleissa, mutta hajosi kahtia sisäisten kiistojensa vuoksi jo pari vuotta myöhemmin. Tällöin puolueen oppositio muodosti uuden Suomen Kansan Yhtenäisyyden Puolueen, joka kuitenkin putosi pian eduskunnasta. Lisäksi Kokoomuksessa ja Ruotsalaisessa kansanpuolueessa puhjenneet linjariidat johtivat Perustuslaillisen Kansanpuolueen syntyyn. Työväen ja Pienviljelijäin Sosialidemokraattinen Liitto (TPSL) katosi puoluekartalta, kun taas Suomen Kristillinen Liitto nousi uutena puolueena eduskuntaan. TPSL:n lakkauttamista vastustaneet puolueen jäsenet perustivat Sosialistisen Työväenpuolueen, mutta se ei saanut kansanedustajia yksissäkään eduskuntavaaleissa. Puolue poistettiin rekisteristä vuonna 1979. Eduskuntavaalit 1911
Valitut kansanedustajat muodostivat eduskunnan ensimmäisen kokoonpanon, joka istui säännöllisen vaalikauden ajan eli tuolloin kolme vuotta. Kausi päättyi helmikuussa 1914, vaikka jo puoli vuotta aikaisemmin oli järjestetty uudet eduskuntavaalit 1913 elokuussa. Suomen sisällissota
Ei-sosialistiset puolueet toivoivat kykenevänsä vähentämään bolševikkien vaikutusta maassa ja kontrolloimaan vasemmistoa eduskuntaenemmistönsä turvin. Niinpä 15. marraskuuta 1917 Suomen eduskunta julistautui maassa korkeimman vallan haltijaksi. Maahan muodostettiin 27. marraskuuta P. E. Svinhufvudin johtama porvarillinen Svinhufvudin senaatti, jota on kutsuttu myös itsenäisyyssenaatiksi, ja 6. joulukuuta 1917 eduskunta hyväksyi senaatin esityksen Suomen itsenäisyysjulistukseksi. Peilikuvana heinäkuun 1917 valtalakiäänestykseen sosialistit äänestivät joulukuussa porvarillisen senaatin esitystä vastaan ja laativat oman esityksensä itsenäisyysjulistukseksi. Eduskuntavaalit 2019
Suomen 38. eduskuntavaalit järjestetään sunnuntaina 14. huhtikuuta 2019 ja niissä valitaan kansanedustajat eduskuntaan vaalikaudelle 2019–2023. Luettelo suomalaisista Euroopan parlamentin jäsenistä
Vuonna 2007 Paavo Väyrynen valittiin Suomen eduskuntaan, ja saatuaan ministerinsalkun hän jätti paikkansa europarlamentissa. Hänen tilalleen parlamenttiin nousi 23. huhtikuuta 2007 alkaen Samuli Pohjamo. Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmä
Valtiopäiväkaudella 2011–2015 Kokoomuksen eduskuntaryhmään kuului eduskuntavaalien 2011 jälkeisestä ryhmän järjestäytymisestä, huhtikuusta 2011 alkaen, 44 kansanedustajaa. Samalla Kokoomuksen eduskuntaryhmä nousi ensimmäistä kertaa Suomen historiassa vaalien jälkeen eduskunnan suurimmaksi eduskuntaryhmäksi. Eduskuntaryhmien kesken tehdyn herrasmiessopimuksen mukaisesti suurin ryhmä voi yrittää valtioneuvoston (hallituksen) ja hallitusohjelman muodostamista ensimmäisenä, joten Kokoomuksen eduskuntaryhmä nimitti hallitustunnustelijaksi puheenjohtajansa, kansanedustaja Jyrki Kataisen. Kokoomuksen eduskuntaryhmä ja puoluevaltuusto vahvistivat yhteisessä kokouksessaan kesäkuussa 2011 hallitustunnustelija Kataisen esityksen perusteella ehdokkaansa pääministeriksi sekä valtioneuvoston jäseniksi, ehdotuksen hallitusohjelman hyväksymisestä ja päätöksen näiden edellä mainittujen ehdotusten siirtämiseksi eduskunnan hyväksyttäväksi. Suomi 1940-luvulla
Heinäkuussa 1939 valittu eduskunta istui sotien takia peräti kuusi vuotta. Eduskuntavaalit Suomessa järjestettiin 1940-luvulla kahdesti, vuosina 1945 ja 1948. Eduskuntavaalit 1917
Suomen kahdeksannet eduskuntavaalit järjestettiin 1.–2. lokakuuta 1917. Venäjän väliaikainen hallitus oli antanut määräyksen uusien vaalien toimeenpanosta sen jälkeen, kun vuonna 1916 valittu eduskunta oli säätänyt valtalain. Eduskunta
On myös mahdollista hajottaa eduskunta ja järjestää ennenaikaiset eduskuntavaalit. Näin on viimeksi tehty vuonna 1975. Parlamentti
Kansalliskokous on valittujen edustajien kokous, joka laatii maalle perustuslakeja. Esimerkiksi Ranskan vallankumouksen aikana säätyvaltiopäivien kolmas sääty julistautui kansalliskokoukseksi. Saksassa on kokoontunut vuosina 1848–1849 Frankfurtin kansalliskokous ja 1919 Weimarin kansalliskokous. Sama nimitys on joissakin maissa vakiintunut tarkoittamaan parlamenttiakin. Yksinomaan perustuslain säätämiseen tarkoitetuista kansalliskokouksista on käytetty myös nimeä perustuslakia säätävä kansalliskokous erotukseksi sellaisista kansalliskokouksista, jotka voivat säätää muitakin lakeja. Eduskuntavaalit 1930
Näissä vaaleissa valittu eduskunta muutti Heimolan talosta uuteen Eduskuntataloon Helsingin Arkadianmäelle vuonna 1931. Uudenmaan maakunta
Uudenmaan maakunta on jaettu Uudenmaan ja Helsingin vaalipiireihin. Helsingin vaalipiiri perustettiin vuonna 1952. Sen osuus eduskuntapaikoista oli vuoden 2015 eduskuntavaaleissa 22 paikkaa 200:sta. Vuosina 1954–2015 määrä on vaihdellut 19–22 välillä. Korkeimmillaan osuus oli vaaleissa 1970, 1972 ja 2015. Uudenmaan vaalipiirin osuus eduskuntapaikoista oli vuoden 2015 eduskuntavaaleissa 35 paikkaa. Maakunnan väestöosuuden kasvaessa määrä on kohonnut vähintään yhdellä edustajapaikalla jokaisissa vaaleissa 1950-luvulta lähtien lukuun ottamatta vuoden 2015 vaaleja. Yhteensä Uudenmaan ja Helsingin vaalipiireistä valituilla edustajilla oli 57 kansanedustajapaikkaa vuoden 2015 vaaleissa (28,5 % paikoista). Suomen Keskusta
Eduskunta valitsi Suomen edustajat Euroopan parlamenttiin vuosiksi 1995–1996, jolloin keskusta sai viisi paikkaa. Sen jälkeen edustajat on valittu vaaleilla. Vuosien 1996, 1999 ja 2004 vaaleissa keskusta sai neljä edustajanpaikkaa ja vuoden 2009 ja 2014 vaaleissa kolme paikkaa. Keskustalaiset kuuluvat parlamentissa Euroopan liberaalidemokraattien liiton (ELDR) ryhmään. Suomen suuriruhtinaskunnan valtiopäivät
Ruotsin kuningaskunnassa oli siirrytty säätyvaltiopäivistä 1865 kaksikamariseen valtiopäiväjärjestykseen, joka Ruotsissa muuttui yksikamariseksi verrattain myöhään. Suomessa yksikamariseen valtiopäiväkäytäntöön siirryttiin eduskunnan ja ensimmäisten eduskuntavaalien yhteydessä 1907. Lisäksi eduskunta kokoontui joka vuosi jatkuvasti valtiopäiville eikä vain pääsääntöisesti joka kolmas vuosi niin kuin säätyvaltiopäivät Suomessa. Emanuel Pohjaväre
Ensimmäisen kerran eduskuntaan nimensä suomalaistanut Helin eli Pohjaväre valittiin vuoden 1907 vaaleissa. Kun hänen ähtäriläinen puoluetoverinsa Edvard Valpas-Hänninen käytti vähintään yhden puheenvuoron kaikissa merkittävissä keskusteluissa, ei Pohjaväre käynyt lainkaan puhuja-aitiossa ensimmäisen eduskuntakautensa aikana. Eduskunta hajotettiin jo vuoden päästä, mutta Pohjaväre valittiin uudestaan. Tämä 1908 valittu eduskunta hajosikin sitten jo 1909. Pohjaväre palasi leipurin ammattiin, mutta tuli jälleen valituksi kansanedustajaksi 1911. Vuonna 1913 Pohjaväre valittiin eduskuntaan Mäntän työväen ehdokkaana. Venäjän, Suomen ja SDP:n sisäisen kuohunnan vuotena, 1917, Pohjaväre tuli viimeisen kerran valituksi eduskuntaan. Eduskuntakausinaan Pohjaväre toimi suuressa valiokunnassa, sivistys-, työväenasiain- ja toimitusvaliokunnassa. Suomen äänioikeuden historia
Porvoon valtiopäivillä 1809 ja vuodesta 1863 alkaen kokoontuneilla Suomen säätyvaltiopäivillä noudatettiin aluksi Ruotsin aikaista lainsäädäntöä, jonka pohjalle myös vuoden 1869 valtiopäiväjärjestys muotoiltiin. Siihen sisällytettiin muodollisesti myös kansanedustuksen periaate, sillä ensimmäisen pykälän mukaan valtiopäiville kokoontuneet säädyt edustivat Suomen kansaa. Äänioikeusikäraja oli kaikissa säädyissä 21 vuotta, joka oli myös täysi-ikäisyyden raja. Suomen poliittinen historia
Tämä artikkeli käsittelee Suomen poliittista historiaa esihistorialliselta ajalta alkaen, Ruotsin vallan ajalla (Ruotsi-Suomi, n.1200-1808), Venäjän vallan ajalla (Suomen suuriruhtinaskunta, 1809-1917) ja itsenäisen Suomen ajalla (1917-). Suomella tarkoitetaan tässä yhteydessä suurpiirteisesti sitä maantieteellistä aluetta, jossa sijaitsee nykyinen Suomen valtio. Eduskunta
Heimolan talossa eduskunta hyväksyi Suomen itsenäisyysjulistuksen 6. joulukuuta 1917. 1919 vahvistettiin Suomen hallitusmuoto, joka määritteli eduskunnan aseman seuraavasti: "Valtiovalta kuuluu Suomessa kansalle, jota edustaa valtiopäiville kokoontunut eduskunta." Sama teksti sisältyy Suomen nykyiseen perustuslakiin. Vuonna 1928 valtiopäiväjärjestystä uudistettiin. Samuli Häkkinen
Samuli (Samuel) Häkkinen (28. elokuuta 1857 Saarijärvi – 6. toukokuuta 1918 Viipuri) oli kansakoulunopettaja ja yksi Suomen ensimmäisen eduskunnan jäsenistä. Häkkinen toimi eduskunnassa SDP:n ryhmässä vuosina 1907–1908 sekä 1914–1918. Hänet valittiin kansanedustajaksi Vaasan läänin itäisestä vaalipiiristä. Talollinen
Talonpoikaissäädyn poliittinen vaikutusvalta vaihteli ajasta toiseen. Suomen autonomian aikana talonpoikaissäädyn asema ja merkitys korostuivat 1800-luvun lopun valtiopäivillä, jolloin periaatteessa mitään asiaa ei voitu päättää ilman säädyn suostumista. Toisaalta talonpoikaissääty edusti vain pientä osaa maaseudun väestöstä, ja tämä oli omiaan kärjistämään yhteiskunnallisia suhteita. Suomessa säätyvaltiopäivät lakkautettiin vuonna 1906, jolloin perustettiin yksikamarinen eduskunta. Eduskuntavaalit 1907
Suomen yksikamarisen eduskunnan ensimmäiset vaalit järjestettiin 15. ja 16. maaliskuuta 1907. Eduskuntaan valittiin 181 miestä ja 19 naista. Ensimmäiset kansanedustajat ehtivät istua täysistuntojaan vain runsaan vuoden ajan, sillä eduskunta hajotettiin 6. huhtikuuta 1908. Kauhajoki
Suomen eduskunta kokoontui salaisesti Kauhajoella talvisodan aikana 5. joulukuuta 1939–12. helmikuuta 1940. Kokoontumispaikka sijaitsi Sanssin koulun puisen osan yläkerrassa. Tämän vuoksi Kauhajoen vaakunassa on kaksi puhemiehen nuijaa. Kauhajokisista talvisotaan osallistuneista 46 kaatui. Eduskuntavaalit 1916
Eduskuntavaalit 1916 järjestettiin 1. ja 3. heinäkuuta. Vaalit voitti 103 kansanedustajaa saanut Suomen Sosialidemokraattinen Puolue (SDP). Kyseessä on ainoa kerta, jolloin yksi puolue on saanut enemmistön eduskuntapaikoista. SDP ei kuitenkaan saanut enemmistöä annetuista äänistä. Euroopan parlamentti
Euroopan parlamentin edeltäjiä olivat Euroopan hiili- ja teräsyhteisön yleinen edustajakokous, joka muodostui jäsenvaltioiden parlamenttien edustajista, sekä samalla periaatteella koottu Euroopan yhteisöjen yhteinen Euroopan parlamentaarinen edustajakokous. Nykyisen kaltaisen Euroopan parlamentin jäsenet eli europarlamentaarikot tai ”mepit” on vuodesta 1979 valittu suorilla vaaleilla. Suomen kansanedustaja
Kansanedustaja (lyhenne kansaned.) on parlamentaarikko eli kansalaisten valitsema edustaja eduskunnassa, Suomen parlamentissa. Kansanedustajat ovat edustuksellisen demokratian vallankäyttäjiä. Suomen eduskunnassa on 200 kansanedustajaa, joiden kausi kestää normaalisti neljä vuotta. Eduskuntavaalit 1975
Suomen 27. eduskuntavaalit järjestettiin 21.–22. syyskuuta 1975. Presidentti Urho Kekkonen oli tuolloin antanut määräyksen eduskunnan hajottamisesta ja uusien vaalien järjestämisestä; muussa tapauksessa vaalit olisivat olleet seuraavan vuoden maaliskuussa. Tämä on ollut toistaiseksi viimeisin kerta, kun niin on tehty. Aiheena edus­kunnan hajottamiseen oli varsinkin Keskustapuolueen edus­kunta­ryhmän ilmoitus, ettei se voinut hyväksyä kehitysalueita koskevia lain­säädäntö­hankkeita sellaisina kuin hallitus­puolueet olivat asiasta sopineet. Parlamentti
Parlamentti tai kansanedustuslaitos on valtion hallintoelin, johon vaaleilla valitut edustajat kokoontuvat säätämään lakeja. Sana "parlamentti" on yleisnimitys kansanedustuslaitoksille ja käytössä muun muassa englanninkielisillä alueilla ("parliament"). Useissa maissa käytetään jotakin muuta nimitystä, kuten Suomen eduskunta, Viron riigikogu (Kansankokous) ja Ruotsin Riksdag (Valtiopäivät). Kansallinen Edistyspuolue
Kansallinen Edistyspuolue oli suomalainen liberaalinen puolue, joka toimi vuosina 1918–1951. Eduskuntapuolueena se oli 1919–1927 keskisuuri (10–26) ja 1927–1951 pieni puolue (5–11 paikkaa). Edistyspuolue syntyi 8. joulukuuta 1918 fuusiossa, jossa yhtyivät tasavaltaa kannattaneet Nuorsuomalaisen Puolueen ja Kansanpuolueen enemmistö sekä Suomalaisen puolueen vähemmistö. Eduskunta
Historiansa aikana eduskunta on kokoontunut ainoastaan kerran Helsingin ulkopuolella. Eduskunta kokoontui täysin salaisesti Kauhajoella Sanssin koulussa talvisodan aikana 1. joulukuuta 1939 – 12. helmikuuta 1940. Pommitusten alettua eduskunta piti kaksi salaista täysistuntoa Vallilan työväentalolla Helsingissä. Istuntojen ulkopuolisessa salaisessa neuvottelussa päätettiin, että eduskunta siirtyy Kauhajoelle, jonne muutto tapahtui välittömästi kello kolme joulukuun 1. päivän vastaisena yönä. Kauhajoki valittiin, koska se sijaitsi kaukana itärajasta eikä siellä ollut Neuvostoliiton pommituksille kiinnostavia kohteita kuten satamaa tai lentokenttää. Kansanedustajilla avustajineen oli vain muutama tunti aikaa koota tavaransa pimeästä eduskuntatalosta, ennen kuin kaksitoistatuntinen junamatka Kauhajoelle alkoi. Kauhajoella eduskunnan tulosta tiedettiin vain tunti ennen junan saapumista kello 14.30. Ensimmäinen istunto pidettiin 5. joulukuuta. Koko Kauhajoella olon ajan eduskunnan toiminta oli niin salaista, etteivät edes kaikki kauhajokelaiset tienneet, mitä pitäjässä tapahtui. Suomen Keskusta
Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Keskusta sai suuren vaalivoiton ja eduskuntaan 49 kansanedustajaa. Keskusta on tähän mennessä parhaiten vaaleissa menestynyt puolue 2000-luvulla. Eduskunta
Vuoden 1906 valtiopäiväjärjestyksen mukaan Venäjän keisarilla oli rajoittamaton oikeus hajottaa eduskunta ja määrätä uudet vaalit toimitettavaksi. Vuoteen 1911 saakka vaalit pidettiinkin tämän vuoksi joka vuosi. Keisarin luovuttua vallastaan katsottiin tämän oikeuden siirtyneen Venäjän hallitukselle, joka määräsi eduskuntavaalit 1917. Vihtori Aromaa
Hänet valittiin eduskunnan jäseneksi ensimmäisissä toimitetuissa eduskuntavaaleissa vuonna 1907. Hänen kautensa jäi hyvin lyhyeksi, sillä kun eduskunta seuraavana vuonna (1908) hajotettiin, häntä ei valittu enää uuteen eduskuntaan. Eduskuntakautensa aikana hän ehti toimia vain suuren valiokunnan jäsenenä. Suomen senaatti
1. lokakuuta 1918 voimaan tulleella lailla senaatin oikeusosasto lakkautettiin, ja sen tilalle perustettiin korkein oikeus. Samalla perustettiin myös korkein hallinto-oikeus, jolle siirtyivät ne hallinto-oikeudelliset valitusasiat, jotka aiemmin oli ratkaistu Senaatin talousosastossa. Eduskunta
Suomen perustuslain mukaan valtiovalta kuuluu Suomessa kansalle, "jota edustaa valtiopäiville kokoontunut eduskunta" (PL 2 §). Eduskunta koostuu 200 kansanedustajasta, jotka valitaan neljän vuoden välein eduskuntavaaleilla (PL 24–25 §). Hallitusvaltaa käyttävän valtioneuvoston tulee – parlamentaaristen periaatteiden mukaisesti – "nauttia eduskunnan luottamusta" (PL 3 §). Suomen senaatti
15. marraskuuta 1917 Eduskunta julistautui korkeimman valtiovallan haltijaksi. Sisällissodan aikana 29. tammikuuta – 3. toukokuuta 1918 Senaatti toimi Vaasassa (Vaasan senaatti). Suomen valtiopäivät
Vuoden 1906 valtio­päivä­järjestyksen mukaan sääty­valtio­päivien tilalle tuli yksikamarinen edus­kunta. Nimitys valtio­päivät pysyi kuitenkin käytössä tarkoittaen edus­kunnan vuotuisia kokoontumis­kausia. Eduskunta kokoontui valtio­päiville vuosittain 1. helmikuuta, tai sen sattuessa pyhä­päiväksi seuraavana arki­päivänä. Keisari ja Suuri­ruhtinas saattoi kuitenkin määrätä, että valtio­päivät oli aloitettava muuna aikana vuodesta. Valtio­päivät kestivät vuosittain 90 päivää, ellei keisari toisin määrännyt. Jos edus­kunta oli keisarin määräyksestä hajotettava ja uudet vaalit pantava toimeen, valtio­päivät lopetettiin hänen määräämänään päivänä ja uusi edus­kunta kokoontui valtio­päiville sen kuu­kauden ensimmäisenä päivänä, joka lähinnä alkoi 90 päivän kuluttua hajotus­käskyn antamisesta. Jos kuitenkin hajotus­käsky annettiin sen jälkeen, kun valtio­päivät oli jo lopetettu, eikä uusia vaaleja ehditty pitää ennen seuraavan helmi­kuun alkua, uusi edus­kunta kokoontui valtio­päiville vaalien tulosten julkaisemista seuraavan kuukauden ensimmäisenä päivänä. Tämän vuoksi sellaisina vuosina, jolloin edus­kunta hajotettiin, pidettiin monesti kahdet varsinaiset valtio­päivät, joita sanotaan kyseisen vuoden ensimmäisiksi ja toisiksi valtio­päiviksi. Parlamentarismi
Parlamentarismi on peräisin Englannista ja on erityisesti Euroopalle ominainen hallintomuoto. Suomessa parlamentarismi tuli virallisesti voimaan Suomen itsenäistyessä vuoden 1917 lopussa. Kreikan parlamentti
Kreikan parlamentti perustettiin vuonna 1843, jolloin kuningas Otto pakotettiin myöntämään maalle uusi perustuslaki syyskuun 3:n päivän vallankumouksen jälkeen ja Kreikasta tuli perustuslaillinen monarkia. Tuolloin parlamentti oli kaksikamarinen ja koostui varsinaisesta parlamentista sekä senaatista. Lainsäädäntövalta kuului kuninkaalle yhdessä parlamentin ja senaatin kanssa.
Kreikan valtiomuodon vaihtuessa myös parlamenttia koskeva lainsäädäntö on vaihtunut usein. Alkuvaiheen perustuslaillisen monarkian kausi kesti vuodet 1843–1862. Tämän jälkeen seurasi kaksi niin kutsuttua kruunatun demokratian kautta vuosina 1864–1909 ja 1911–1924, jolloin parlamentin oikeudet lisääntyivät. Varsinainen parlamentaarinen demokratia nykyisessä mielessä Kreikasta tuli ensimmäistä kertaa vuoden 1927 perustuslain myötä. Tuolloin parlamentista tuli ylin lakiasäätävä elin, presidentin valtaoikeuksia vähennettiin, puolueiden asema tunnustettiin ja todettiin ensimmäistä kertaa, että hallituksen on nautittava parlamentin luottamusta. Suomi-Seura
Järjestön toiminta taantui 1990-luvulla, mutta elpyi taas 1990-luvun lopulla. Vuonna 1997 perustettiin Ulkosuomalaisparlamentti, joka on ulkosuomalaisille tarkoitettu edustuksellinen elin tiedon ja "tunteiden" välittämiseksi Suomeen ja Suomesta. Toiminnan suojelija on Suomen tasavallan presidentti. Vuodesta 1997 lähtien järjestön pääasiallinen tulonlähde ja toiminnan perusta on jälleen ollut valtionapu. Eduskunta
Suomen ensimmäiset eduskuntavaalit toimitettiin 15. ja 16. maaliskuuta 1907. Ensimmäiseen täysistuntoonsa uudet kansanedustajat kokoontuivat 23. toukokuuta 1907 ja eduskunnan juhlalliset avajaiset pidettiin kaksi päivää myöhemmin. Koska 200 kansanedustajaa eivät mahtuneet Säätytaloon, täysistunto pidettiin Helsingin Vapaaehtoisenpalokunnan talossa, joka sijaitsi Ateneumin naapurissa Hakasalmenkadun (nykyisen Keskuskadun) varrella. Eduskunta kokoontui siellä aina vuoteen 1911 asti, jolloin uudeksi kokoontumispaikaksi tuli Heimolan talo Vuorikadun ja Hallituskadun (nykyisen Yliopistonkadun) kulmassa. Nämä molemmat rakennukset, joissa eduskunta alkuvuosinaan kokoontui, purettiin 1960-luvulla uusien liiketalojen tieltä. Antti Junes
Antti Junes oli ehdokkaana jo yksikamarisen eduskunnan ensimmäisissä vaaleissa 1907 Tornion maalaisliittolaisten muodostamalla ehdokaslistalla – kaikki ehdokkaat olivat vanhoillislestadiolaisia. Junes onnistui pääsemään seuraavissa vaaleissa 1910 eduskuntaan. Vuonna 1910 alkanut ura kesti vuoteen 1914. Uudelleenvalinta tapahtui itsenäisen Suomen tasavallan rakennusvaiheen alkaessa 1919 eduskuntavaaleissa. Toiminta jatkuikin vaalikautta 1933–1936 lukuun ottamatta maaliskuuhun 1945, jolloin sodanajan pitkä parlamentti lopetti toimintansa. Riigikogu
Riigikogun jäsenet valitaan joka neljäs vuosi, ja vaaleissa käytetään suhteellista vaalitapaa. Viron ensimmäiset parlamenttivaalit pidettiin vuonna 1920. Viron itsenäistyessä uudelleen Neuvostoliitosta vuonna 1991 pidettiin ensimmäiset vaalit 1992 saman vuoden kesällä laaditun perustuslain mukaisesti. Riigikogussa on 101 jäsentä. Nykyinen parlamentti valittiin maaliskuussa 2015. Jäsenten valinnassa käytetään suhteellista vaalitapaa 5 % äänikynnyksellä. Luettelo kansanedustajista
1900- tai 1910-luvulla eduskuntaan nousseet
1920- tai 1930-luvulla eduskuntaan nousseet
1940- tai 1950-luvulla eduskuntaan nousseet
1960- tai 1970-luvulla eduskuntaan nousseet
1980- tai 1990-luvulla eduskuntaan nousseet
2000- tai 2010-luvulla eduskuntaan nousseet 1900-vuosikymmenellä ensimmäistä kertaa eduskuntaan nousseet:
1910- tai 1920-luvulla ensimmäistä kertaa eduskuntaan nousseet:1930- tai 1940-luvulla ensimmäistä kertaa eduskuntaan nousseet:
1950- tai 1960-luvulla ensimmäistä kertaa eduskuntaan nousseet:
1970- tai 1980-luvulla ensimmäistä kertaa eduskuntaan nousseet:
1990- tai 2000-luvulla ensimmäistä kertaa eduskuntaan nousseet:
2010-luvulla ensimmäistä kertaa eduskuntaan nousseet: Suomen poliittinen järjestelmä
Suomen kansanedustuslaitos eli parlamentti on eduskunta. Sen tärkein tehtävä on säätää lakeja. Uusi laki säädetään tai vanhaa lakia muutetaan hallituksen esityksestä tai kansanedustajan aloitteesta. Valtiosääty
Suomessa oli neljä valtiosäätyä vuoden 1906 valtiopäiväjärjestykseen (26/1906) saakka. Sillä luotiin yhtäläiseen äänioikeuteen perustuva kansanedustuslaitos. Valtiosäädyt olivat Jenny Upari
Suomen ensimmäiset eduskuntavaalit toimitettiin 15.–16.3.1907. Tuolloin Upari oli täyttänyt juuri 25 vuotta. 24 vuoden ääni- ja vaalioikeusikärajan hän oli ylittänyt edellisenä vuonna. Eduskunta
Eduskuntavaalit järjestetään normaalisti neljän vuoden välein 200 kansanedustajan valitsemiseksi. Äänioikeus on kaikilla 18-vuotiailla ja sitä vanhemmilla Suomen kansalaisilla. Ehdokkaan tulee olla 18-vuotias tai sitä vanhempi Suomen kansalainen, joka ei ole vajaavaltainen. Vaaleissa Suomi on jaettu vaalipiireihin. Paikkojen jaossa käytetään d'Hondtin menetelmää. Viimeksi eduskuntavaalit pidettiin huhtikuussa 2015 ja seuraavan kerran vaalit on määrä järjestää huhtikuussa vuonna 2019. Vuoden 1905 suurlakko
Lopulta Suomen suuriruhtinaskunnan säädyt hyväksyivät uuden valtiopäiväjärjestyksen 29. toukokuuta 1906. Työväestö ja muut äänioikeuden ulkopuolella olleet väestöryhmät seurasivat tilannetta tarkoin ja painostivat tarvittaessa päättäjiä. Tsaari Nikolai II vahvisti suuriruhtinaskunnan uuden vaalilain ja valtiopäiväjärjestyksen 20. heinäkuuta 1906. Suomeen oli siten luotu moderni yksikamarinen eduskuntalaitos ja maan historian ensimmäiset yleiseen ja yhtäläiseen äänioikeuteen perustuneet eduskuntavaalit järjestettiin 15-16. maaliskuuta vuonna 1907. Säätyjärjestelmään verrattuna äänioikeutettujen määrä kohosi uudessa järjestelmässä 126 000 suomalaisesta miehestä 1 273 000 yli 24-vuotiaaseen suomalaiseen naiseen ja mieheen. Suomessa naiset saivat äänioikeuden ja vaalikelpoisuuden ensimmäisinä Euroopassa. Ensimmäisissä vaaleissa eduskuntaan valittiin 19 naista. Eduskuntatalo
Eduskunta toimi 1930-luvun alkuun tilapäistiloissa. Vuodet 1907–1910 istunnot pidettiin Helsingin VPK:n talossa Hakasalmenkadulla (nyk. Keskuskatu) ja 1910–1930 Heimolan talossa Hallituskadulla (nykyisin Yliopistonkatu) Vuorikadun kulmassa. Molemmat rakennukset on sittemmin purettu. Valiokunnat sekä eduskunnan hallinto-osasto ja kirjasto toimivat Säätytalossa, jonka laajentamista eduskuntataloksi pidettiin pitkään yhtenä vaihtoehtona. Parlamentin hajottaminen
Suomen itsenäisyyden aikana eduskunta on hajotettu kaikkiaan kahdeksan kertaa: Senaatin oikeusosasto
Suomen senaatin oikeusosasto (vuoteen 1816 "hallituskonseljin oikeusosasto") oli vuosina 1809–1918 Suomen ylin oikeusaste. Se oli toinen Suomen keisarillisen senaatin kahdesta osastosta; toinen oli toimeenpanovaltaa käyttänyt talousosasto. Oikeusosaston seuraajaksi perustettiin vuonna 1918 korkein oikeus. Talousosasto muutti samana vuonna nimensä valtioneuvostoksi.