Minkä muotoinen plootu tavallisesti oli?
Plootu
Ensimmäinen plootu valmistettiin vuonna 1644, ja se oli kooltaan ja massaltaan huomattavan suurikokoinen. Myöhemmin rahojen koko vaihteli, ja tavallisesti plootu oli suorakaiteen muotoinen kuparilevy, jonka nurkkiin oli kaiverrettu leima ja nimellisarvo. Painavin plootu painoi 19,7 kg.
Brauron
Temppelin pohjoispuolella oli kolmisiipinen, pii-kirjaimen muotoinen stoa eli pylväshalli. Se edusti myös doorilaista tyyliä ja rakennettiin noin vuonna 430–420 eaa. Stoan pohjois- ja länsisiivissä oli lukuisia huoneita, jotka olivat lähes kaikki kooltaan noin 6 x 6 metriä, kun taas pidempää itäsiipeä ei oltu jaettu huoneisiin. Huoneista on löydetty merkkejä sohvista ja pöydistä, ja niitä käytettiin ilmeisesti kulttiin osallistuneiden ruokailutilana. Lisäksi stoassa säilytettiin Artemiille annettuja votiivilahjoja. Osa stoan pohjoissiiven pylväiköstä on kunnostettu. Metasequoia foxii
Lehdet olivat muodoltaan puikeita tai tasasoukkia, 2–43 millimetriä pitkiä ja 0,5–4,5 millimetriä leveitä. Lehtien kärjen muoto vaihteli pyöristyneestä otapäiseen. Lehdet olivat yleensä asettuneet vastakkaisesti ristikkäin. Apollonin temppeli (Korintti)
Kummankin naoksen etupuolella oli pronaos, jonka edessä oli kaksi pylvästä. Lattian alla oli säiliö pyhälle vedelle. Temppeli on varhaisin tunnettu rakennus, jonka stylobaatissa käytettiin käyristystä siksi, että temppelin mittasuhteet näyttäisivät todellista symmetrisemmiltä. Myöhemmin samaa keksintöä sovellettiin tunnetummin Parthenonin temppelissä Ateenassa. Temppelin katto oli koristeltu terrakotasta tehdyillä sfinkseillä. Siikalatva
Kallioperä on vaihteleva. Yleisin kivilaji on graniitti. Alueella esiintyy myös dioriittia, migmatiitteja, porfyyrisia graniitteja ja granodioriitteja. Alueen itäosa kuuluu graniitti-gneissivyöhykkeeseen, jonka kivilajit ovat vahvasti suuntautuneita. Myös suogneissiä löytyy kunnan itäosasta. Kallioperä on lähes kaikkialla maaperän peittämä. Yleisimmät maalajit ovat moreeni ja turve. Jokilaaksoissa esiintyy savi-, hiesu- ja hiekkakankaita, joita on otettu hyvin paljon viljelykäyttöön. Tärkein harjumuodostuma on kunnan keskiosasto poikki kulkeva matala Pulkkiharju ja siihen kuulua Piippolanharju, joka on osa Siilinjärveltä aina Raaheen asti ulottuvaa harjujaksoa. Luettelo Pokémon-lajeista (387–400)
Prinplup on pokémon, joka muistuttaa pingviiniä. Se on sininen, ja sillä on keltainen nokka josta lähtee kaksi keltaista uloketta pään yli. Sillä on myös neljä valkoista pilkkua mahassa, Piplupilla ollessa vain kaksi. Prinplup kehittyy Empoleoniksi tasolla 34. Se on yksi Sinnohin aloituspokemonien toinen muoto. Myös Grotle ja Monferno ovat aloituspokemonien toisia muotoja, jotka ovat kehittyneet Turtwigista ja Monfernolla näillä aloituspokemoneilla on kehittymisvaihe toiseen muotoon sama. Esimerkiksi Turtwig kehittyy Grotleksi tasolla 18 ja Chimchar Monfernoksi tasolla 14. Zeus Polieuksen pyhäkkö
Pyhäkkö oli monikulmaisella peribolos-aitauksella ympäröity ulkoilmapyhäkkö. Se jakautui ainakin kahteen osaan: läntiseen aitaukseen ja sen koillispuolella olleeseen aitaukseen. Läntisen aitauksen koko oli noin 17 x 26 metriä. Sen pääsisäänkäynti, jonka yläpuolella tiedetään olleen päätykolmio, oli lounaiskulmassa. Läntisessä aitauksessa oli mahdollisesti härkätalli. Aitauksesta oli oviaukko toiseen, koillispuolella olleeseen aitaukseen, jossa oli mahdollisesti pieni temppeli ja Zeuksen kuvapatsas sekä alttari uhreja varten. Haloilmiö
Prismaattiset kiteet ovat tavallisesti kuusikulmaisen särmiön muotoisia, ja niissä on päätypintoja ja prismapintoja. Täysin säännöliset kuusikulmiot ovat harvassa, ja tavallisesti kiteiden prismapinnat ovat eri kokoisia. Mutaatio
Kasveilla yleisin tuotettava mutaatiotyyppi on kromosomistomutaatiollinen polyploidia. Silloin peruskromosomistoja on mutaation vuoksi useampi kuin kaksi. "Ylimääräiset" kromosomistot voivat olla samasta (autopolyploidia) tai eri lajista (allopolyploidia). Autopolyploidisilla mutaatiolla on kyetty jalostamaan muun muassa siemenettömiä lajikkeita banaaneista ja meloneista. Allopolyploidisilla mutaatiolla on jalostettu erilaisia risteytyksiä kuten ruisvehnää. Kaljuutti
Kaljuutti (galliot, kitsi) on 1600–1700-luvulla käytössä ollut purjealustyyppi, jonka nimitys tulee aluksen rungosta eikä takilasta, toisin kuin useimmilla laivatyypeillä. Kaljuutti on pienehkö, tasapohjainen, pyöreäperäinen rannikkopurjehtija, eikä sillä siis ole peräpeiliä. Alkuun kaljuutit oli varustettu alaslaskettavilla sivuköleillä. Myöhemmin kaljuutti rakennettiin perinteiselle kölille. Riippuen kaljuutin koosta ja takilasta sillä voi olla yhdestä kolmeen mastoa. Mahapullo
Vanhimpia Suomessa tehtyjä pullomalleja ovat ns. mahapullot. Niiden käyttötarkoitus oli toimia kotitalouden säilytysastiana tai viinapullona. Pullojen lasimassa on väritykseltään vihertävän tai ruskean värinen. Koko ja muoto vaihtelee huomattavasti tekijän ja tehtaan mukaan, mutta yleisesti ne ovat pyöreän muotoisia. Suurimmat ovat useia litroja ja noin puolemetrin halkaisijaltaan olevia pulloja. Pullojen suussa on yleensä kietaistu rinkilasi eli suurengas, jolla estettiin valmistamisen aikana pullon suun lohkeaminen. Pullojen pohjassa on punttelinjälki. Ison koon ja lasin hauraudesta johtuen useasti pullo suojattiin tuohipunoksella. Pulloja valmistettiin Suomessa jo 1700-luvulla ja niiden valmistaminen jatkui aina 1800-luvun loppuun asti, jolloin viinan polttaminen kotona kiellettiin. Kielo
Kielo kasvaa useimmiten laajoina kasvustoina. Sen japanilaisella alalajilla tehdyssä tutkimuksessa suurimmat havaitut kloonikasvustot olivat halkaisijaltaan yli 40 metriä; toisaalta samassa tutkimuksessa yhdeltä kasvupaikalta laskettiin jopa 56 eri yksilöä vastaavaa genotyyppiä. Aikaisemmissa geneettisissä tutkimuksissa on havaittu, että normaali diploidi kromosomiluku on 38, joten lajin solujen tumassa on 19 erilaista kromosomia. Niiden lukumäärä on sama ainakin japanilaisissa ja korealaisissa sekä eurooppalaisissa että yhdysvaltalaisissa kannoissa. Kielon kromosomistossa tapahtuu toisinaan myös polyploidisaatiota, joka voi johtaa uusien muotojen syntyyn. Ranskan lippu
Trikolorin kolme pystypalkkia olivat pitkään eri levyiset (Pariisin lipun pystypalkit olivat eri levyiset ja käytäntö säilyi vallankumouksen ajan lipussa). Myös värien järjestys vaihteli: joskus punainen puoli oli tankoa vasten, joskus sininen. Nykyinen malli määräytyi, kun Napoleon antoi siitä asetuksen: kaikkien kolmen pystypalkin tulee olla saman levyiset ja tangon pitää olla aina vasten sinisen väristä lipun osaa. Soima
Soimat olivat pituudeltaan 8–15-metrisiä limisaumaisia aluksia, jotka varustettiin varsin korkealla varalaidalla sekä jyrkästi nousevalla keulalla ja perällä suojaamaan alusta Laatokan järkältä ja vaaralliselta aallokolta. Runkomuodoltaan soimat olivat, etenkin aikakautensa loppupuolella, varsin sutjakoita ja suhteellisen nopeita purjehdittavia. Alustyypistä käytettiinkin toisinaan lempinimeä Laatokan vinttikoira. Alukset jakautuivat pienempiin, 8–10 metriä pitkiin kannettomiin "avosoimiin" sekä suurempiin "täkkisoimiin", jotka varustettiin kannella ja usein myös kajuutalla tai kahdella. Kluuvi
Sana "kluuvi" (ruotsiksi "glo", määräisessä muodossa "gloet") merkitsee kluuvifladaa eli matalaa ja umpeutuvaa lahtea. Nykyisen Kluuvin alueella sijaitsikin vielä 1800-luvun alussa pitkä ja kapea Kluuvinlahti, joka ulottui Töölönlahdelta Esplanadin puiston tienoille. Lahti oli jäännös salmesta, joka oli aikoinaan yhdistänyt Töölön­lahden ja Eteläsataman, mutta sen kapein kohta oli maankohoamisen vuoksi sulkeutunut jo 1500-luvulla. Samalla sen itäpuolella sijainnut saari muuttui niemeksi, joka sai nimen Vironniemi. Lahti täytettiin vähitellen 1800-luvulla. Brauron
Pyhäkköpihalla oli Artemiin temppeli, joka edusti doorilaista tyyliä. Se oli rakennettu porrastetulle korokkeelle ja sen koko oli noin 19,2 x 10,4 metriä. Temppelissä oli naos eli cella ja sen itäpuolella pronaos, jonka etupuolella oli kaksi pylvästä. Naoksen takaosassa oli adyton. Kaksi neljän pylvään riviä jakoivat naoksen kolmeen laivaan. Pyhä lähde oli temppelin luoteiskulmassa. Artemiin alttari oli tavan mukaan jossakin temppelin itäpuolella. Sen oletetulla paikalla on nykyisin pieni kirkko. Temppelistä on säilynyt vain sen perustukset. Poolo
Poolossa käytetään neljää peruslyöntiä, hevosen molemmilta puolilta eteen- ja taaksepäin. Muita lyöntejä ovat hevosen kaulan, vatsan sekä hännän alta tapahtuvat lyönnit. Maila on aina pelaajan oikeassa kädessä. Mailan swingin tulisi olla melko hidas ja pehmeä, jotta palloon osumisen todennäköisyys kasvaa ja samalla pystytään keskittymään pelitilanteen seurantaan. Lisäksi peli on näin hevosten kannalta miellyttävämpää sekä mailan käytön että pelaajan painopisteen muuttumisen näkökulmasta tarkasteltuna. Swingin ei tarvitse lähteä yläasennosta, vaan pelitilanteen mukaan valitaan sopiva swing: lähempänä maalia ja tarkkoja lyöntejä edellyttävissä pelitilanteissa swingit ovat yleensä maltillisia ja lähtevät matalalta, kun taas esimerkiksi pallon mentyä ulos kentän päädystä pelin aloituslyönnissä saatetaan käyttää täyttä swingiä ja enemmän voimaa pallon lyömiseksi kauempana sijaitsevalle oman joukkueen pelaajalle. Papuanpöllö
Se on keskikokoinen, sulavalinjainen pöllö, jolla on suhteellisen pieni pää, pitkä pyrstö ja lyhyet pyöreät siivet. Sen valkoinen naama on pieni ja erottuu huonosti, ja siinä on mustia viiruja ja valkoiset kulmakarvat. Sen selkäpuoli on ruskeankeltainen, ja alta se on musta-ruskeajuovainen. Silmät ovat kirkkaankeltaiset, ja nokka harmaa tai musta. Koiras on suurempi kuin naaras, mikä pöllöissä on harvinaista, sillä useimmissa lajeissa on päinvastoin. Ploidia
Polyploidia () tarkoittaa yleisesti useamman kuin kahden haploidisen kromosomiston esiintymistä samassa solussa. Esimerkiksi triploidisella (3n) solulla tai yksilöllä kromosomisto on kolminkertaisena, tetraploidisella (4n) nelinkertaisena jne. Joillain kasvilajeilla polyploidia on hyvin yleistä. Polyploidiset kasvit ovat useimmiten kookkaita ja ne kestävät äärioloja hyvin.
Ihmisellä spontaaneista keskenmenoista noin 10 % aiheutuu sikiön polyploidisuudesta, joka on aina ihmisellä letaali. Pluto
Ohut kaasukehä koostuu pääasiassa metaanista ja typestä, ja sen paine on hyvin alhainen, mikrobaarin luokkaa. Pinnan lähellä on ohutta utua. Pluton pakonopeus on 1,2 km/s. Pluton pinnalla arvioidaan olevan metaanijäätä. Pluton väri on punaisempi kuin Kharonin. Päiväntasaajan tienoilla on pitkulainen tummahko alue. Puolineliapilaliittymä
Puolineliapilaliittymä tai pelkästään puolineliapila on eritasoliittymä, joka on yksinkertaistettu neliapilaliittymä. Siinä on neliapilalle tyypilliset silmukkarampit, joita tosin on neljän sijasta kaksi ja kaksi-neljä suoraa ramppia, joita on myös puolet vähemmän tai saman verran kuin neliapilaliittymässä. Rombisen ja puolineliapilan risteytys on niin sanottu yhdistelmä liittymä. Yhdistelmä eritasoliittymät ovat Suomen yleisin eritasoliittymä -muoto. Nuotta
Nuotta on useista verkoista rakennettu kalastusväline, jonka perään kalaparvi yritetään saartaa. Nuotta lasketaan yleensä veneestä ja se voidaan vetää veneeseen tai rantaan. Talvinuottaa vedetään jään alla. Suomessa tavallisimpia nuotalla kalastettavia kaloja ovat muikku, silakka, siika ja kuore. Erilaisia nuottatyyppejä ovat mm. rantanuotta, talvinuotta, selkänuotta, muikkunuotta, silakkanuotta, kurenuotta, kierrenuotta ja laahusnuotta eli trooli. Lyhdyt
Lyhdyt ovat tavallisesti tuen ympärille kietoutuvia ruohovartisia köynnöksiä, harvoin pystykasvuisia ruohoja. Ne ovat kaljuja tai harvoin hieman karvaisia. Lehdet ovat muodoltaan vaihtelevia: pyöreähköjä, soikeita, pitkänomaisia tai keihäsmäisiä. Kukat sijaitsevat perällisissä ja sarjamaisissa viuhkoissa. Verhiö on viisiosainen, liuskat tasasoukkia, naskalimaisia, teräviä. Teriö on valkoinen tai vihertävä, tavallisesti purppuraviiruinen tai -täpläinen, ulkopinnaltaan kalju. Muodoltaan se on putkimainen, tyvestään laajentunut, ja sen liuskat ovat putken mittaisia tai sitä lyhyempiä sekä kärjestään yhteen kasvaneita. Heteet ovat kasvaneet yhteen, ja niiden muodostamaan pylvääseen kiinnittyy kaksiosainen lisäteriö (corona): ulkokiehkura koostuu viidestä tylpästä tai kaksijakoisesta osasta, sisäkiehkura viidestä osasta, jotka ovat hedeputkea pidemmät. Hedeputki on hyvin lyhyt ja jää lisäteriön tyviosan sisälle. Ponsissa ei ole kalvomaisia lisäkkeitä. Pölymyhkyt (polliniot) ovat pystyjä, läpikuultavareunaisia ja sijaitsevat yksittäin kukin lokerossaan. Hedelmä on kapea ja sileä tuppilo. Gallimimus
"Gallimimus" oli rakenteeltaan melko lintumainen. Sillä oli pieni pää, suuret silmät, pitkä kaula, lyhyet etujalat ja pitkät takajalat sekä pitkä häntä. Pitkä ja notkea kaula muistutti strutsin kaulaa. Kevyet luut ja vahvat lihakset viittaavat hyvään juoksukykyyn. Gallimimus oli noin kaksi kertaa suurempi kuin nykypäivän strutsit. Poolo
Pelaajan välineisiin kuuluvat maila, poolokypärä, pitkävartiset ruskeat saappaat sekä polvisuojat. Maila on 48–54 tuumaa eli 120–130 cm pitkä. Varsi on puuta (bambu), hiilikuitua tai komposiittikuidulla vahvistettua puuta (hybridimaila). Mailan pää valmistetaan esimerkiksi saarnesta tai vaahterasta, ja yleisin malli on sikarinmuotoinen. Palloa lyödään mailan sikarinmuotoisen pään keskikohdalla tavoitteena saada pallo osumaan sweet spot -alueeseen eli parhaaseen lyöntikohtaan mailan varren ja pään yhdistymiskohdassa. Partio Suomessa
Samoin osastojen alajako poikkesi nykyisestä: kolkkapojat ja tontut toimivat parvissa, jotka jakautuivat yleensä 4–5 pivoon. Pivojen tunnukset olivat värejä ja ne ilmaistiin huopakankaisella, pivon tunnusvärisellä kolmiolla, jota kannettiin vasemman hihan puolivälissä kärki ylöspäin. Sen alla oli pivon varajohtajalla yksi, pivonjohtajalla kaksi ja parven vanhimmalla kolme noin 6 cm:n pituista ja 1 cm:n levyistä valkoista nauhaa. Olkapääsauman alla oli paikkakunnan nimi painettuna tai ommeltuna sinisessä nauhassa valkoisin kirjaimin. Sen ja pivomerkin välissä kannettiin partiopoikapiirin merkkiä, jos sellainen oli olemassa – läheskään kaikilla piireillä ei ollut. Taitomerkit kannettiin oikeassa hihassa. Piritan luostari
Piritan luostarin ytimen muodosti nykyisin raunioitunut 1 360 neliömetrin kirkko. Luostaria rakjennettaessa kirkosta oli alun perin tarkoitus tulla basilika, jossa oli korkea keskilaiva ja matalammat sivulaivat. Alkuperäisestä suunnitelmasta luovuttiin, koska sitä pidettiin kuitenkin lopulta liian koreilevana ja tämän ei uskottu olevan Jumalan mieleen. Piritan luostarin kirkosta tuli lopulta Vadstenan luostarin kaltainen hallikirkko. Kirkon sisämitat ovat 24×56 metriä ja sen koko pinta-ala on 1 360 neliömetriä. Kirkko jakautui kahtia kahteen yhtä suureen osaan, joista toinen toimi kansankirkkona ja toinen luostarin käytössä. Flöitti
Flöitti on purjealustyyppi, jolla tarkoitetaan kolmimastoista tasapohjaista kauppalaivaa. Ensimmäiset flöitit rakennettiin Hollannissa 1600-luvulla. Ominaista oli pyöreäksi rakennettu perä, josta flöitin voi erottaa tasaperäisestä pinassista. Flöitin fokka- ja isomastoissa oli kaksi raakapurjetta ja mesaanimastossa latinalaispurje. Plootu
Plootu () on suurikokoinen, kuparista valmistettu metalliraha. Plootuja käytettiin Ruotsissa 1644–1777. Plootuja käytettiin hopearahan asemesta ja ne olivat huomattavan suurikokoisia ja raskaita, sillä kupari oli arvoltaan halvempi metalli kuin hopea. Siksi plootuista oli tehtävä suuria. Krepost Sveaborg
Linnoitteisiin kuuluneita kallioon louhittuja luolia käytettiin useimmiten ammus- tai muina varastotiloina. Luolien pohjamuoto on useimmiten suorakulmion, ristin tai kaaren muotoinen, ja niissä on yhdestä kahteen sisäänkäyntiä. Eturintaman luolat yhtyvät linnoitteisiin juoksuhaudoin taaempana sijaitsevien ollessa tykkiteiden varrella. Linnoitteiden suurimman varastoluolan pinta-ala oli 1 400 neliömetriä. Partio Suomessa
Tonttujen asu oli tummansininen, sotilasmallinen hiukan polven alapuolelle ulottuva mekko. Sen päällä pidettiin partiovyötä jonka keskiössä oli tyttöjärjestön apilatunnus. Huivia tontut käyttivät solmion tapaan sidottuna, eivät soljella kuten pojat. Huivin solmuun kiinnitettiin sinikultainen metallinen lupausmerkki, jossa oli sinisellä pohjalla kultainen kolmiapila kultaisen reunusrenkaan sisällä. Vartioikäiset tytöt käyttivät tummansinistä puolihametta, valkoista paitapuseroa ja huivin paikalla lupausmerkillä kiinnitettyä sinistä nauhaa. Tonttujen koulutus ja muu toiminta ei juurikaan poikennut kolkista, vaan hekin juoksivat metsissä ja pelasivat pallopelejä samalla tavoin kuin pojatkin. Tosin taitomerkkisuoritukset painottuivat – aikakauden yleishengen mukaan – enemmän ruoanlaittoon, käsitöihin ja kotitalouteen. Suomessa tosin ei välitetty englantilaisesta "tyttömäisyyden" korostuksesta läheskään yhtä paljon: partiotyttöjärjestön perustamiselle yllättävä hidaste oli se, että aikakauden englantilaisäitejä kauhistutti ajatus että heidän tyttäristään tulisi rasavillejä – koska Suomessa taas äidit inhosivat ajatusta tyttöjen "neitimäisyydestä". Pella
Alakaupunki sijaitsi akropoliiden eteläpuolella. Sen alueisiin viitataan tutkimuksessa nimillä Lohko (Section) I sekä IV–VI. Alakaupunki noudatti Hippodamoksen asemakaavaa. Ruudukon keskellä oli agora eli kauppa- ja kokoontumispaikka. Korttelit koostuivat hellenistiselle kaudelle tyypillisistä peristyylipihoilla varustetuista rakennuksista, joista ainakin osa on ollut kaksikerroksisia. Pylväiköt edustivat doorilaista tai joonialaista tyyliä. Alimpien kerrosten lattiat oli koristeltu monivärisin, luonnonkivistä tehdyin mosaiikein, jotka esittivät geometrisia aiheita tai sisälsivät kuvitusta, kuten kasvi- tai eläinaiheita, mytologisia aiheita tai metsästyskohtauksia. Talojen seinät oli koristeltu seinämaalauksin, joista on myös säilynyt jäänteitä. Lehtopöllö
Lehtopöllö on kolopesijä. Luonnonkoloista suosituimpia ovat erityisesti vanhojen tammien oksien lahottua ja pudottua syntyneet, joskus syvätkin onkalot. Palokärjenkolot ovat yleensä liian ahtaita. Suosituin pesäpaikka on suurikokoinen linnunpönttö tai uuttu, jonka lentoaukon halkaisija on vähintään 12–13 cm, pöntön korkeus 60–70 cm ja sisäpuolen halkaisija 20–25 cm. Lehtopöllö pesii mielellään myös rakennuksiin, esimerkiksi vintille, navettaan tai muuhun ulkorakennukseen, kunhan sinne on sopiva lentoaukko. Parthenon
Parthenon edustaa doorilaista tyyliä. Se on rakennettu Pentelikon-vuoren valkoisesta marmorista. Temppelin stylobaatin ylintä porrasta pitkin mitattuna rakennus on 30,9 metriä leveä ja 69,5 metriä pitkä. Temppelin ulkosivulla on lyhyellä sivulla 8 ja pitkällä sivulla 17 pylvästä, yhteensä 46 pylvästä. Pylväiden korkeus oli 10,4 metriä ja halkaisija 1,9 metriä. Nurkkapylväät ovat hieman paksummat. Stylobaatti on lyhyen sivun keskellä 60 mm korkeammalla kuin kulmissa ja pitkän sivun keskellä 110 mm korkeammalla. Plioseeni
Plioseenilla oli Pohjanmeressä Välimerelle tyypillisiä subtrooppisia koralleja ja nilviäisiä. 20 °C raja ulottui merivedessä noin leveysasteelle 29° ja 15 °C asteen raja leveysasteelle 40°. Varhaisplioseenilla oli Pohjanmeren rannikolla suosypressejä ("Taxodium") ja tulppaanipuita ("Liriodendron") ja ambrapuita ("Liquidambar"). Lohipato
Höyrylaivojen ja dieselmoottorin keksimisen jälkeen alkoi patoamiskalastaminen vähentyä troolikalastuksen myötä. Syynä oli mm. edellisten kalastusmenetelmien tehostumisen myötä saaliin väheneminen joissa. Nykyään kalapatoja käytetään lähinnä Pohjois-Suomessa nahkiaisen sekä vähäisessä määrin myös lohen ja siian pyynnissä. Käytetyt rakenteet ovat 5-20 metriin pitkiä. Nahkiaisrysiä ja -mertoja käytetään perinteiseen tapaan, mutta lohen ja siian pyynnissä käytetään verkkoja, jotka on sijoitettu useimmiten padon päähän virran suuntaisesti. Tarkoituksena on silloin pyydystää kaloja, jotka lepäävät padon muodostamassa kosteessa. Kalojen ohjaamiseen voidaan käyttää myös aitaverkkoa, joka on sijoitettu rannan ja padon väliin. Koko joen ylittävä patoaminen on nykyisin kielletty. Päällystakki
Paletot, ranskalainen sana, joka suomentuu palttooksi (nykyisin myös neuletakiksi) oli takkityyli, jonka universaali suosio kesti läpi 1800-luvun. Mosit
Peltojen ympäröimä maaseutuasutus on hajanaista. Savitiilestä rakennetuissa, yleensä pyöreissä taloissa on kartiomainen olki- tai nykyään peltikatto. Taloja ja talousrakennuksia ympäröi savimuuri. Päälliköt ja kuninkaat asuivat suuremmissa kylissä tai kaupungeissa, joissa oli myös käsityöläisiä ja kauppiaita. Siirtomaa-aikana ja sen jälkeen monet ovat muuttaneet kaupunkeihin, mutta säilyttäneet yhteytensä maaseudulle. Silokotilo
Silokotilo on levinneisyydeltään jokseenkin kosmopoliitti, jota tavataan joko alkuperäisenä tai vieraslajina ympäri maailmaa. Suomessa sitä tavataan koko maassa ja pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta se on yleisimpiä kotilolajeja. Partio Suomessa
Partiolupauksen antaminen edellytti III luokan suorittamista, koska kyseinen luokkamerkki oli myös lupausmerkki. Vartiolaisilla se oli noin tuuman läpimittainen vihreäpohjainen kultaisella köysireunuksella varustettu pyöreä merkki, jossa reunuksen sisällä on valkoinen paaluttain asetettu partiolilja. Merkkiä kannettiin vasemmassa hihassa hiukan kyynärpään yläpuolella. Platy
Platy on 3–6 cm pitkä, ja siitä on useita värimuunnoksia. Luonnossa esiintyvät platyt ovat vaaleita ja värittömiä, mutta siitä on jalostettu useita värimuunnoksia. Yleisin lienee "punainen wagtail", jolla on punaoranssi ruumis ja mustat evät. Muita värimuunnoksia on mm. kokonaan oranssi "coral", mustakylkinen "tuxedo" ja "mickey mouse", jolla on Mikki Hiiren pään muotoinen kuvio pyrstön tyvessä. Platyjen ruumiin väritys vaihtelee valkoisesta keltaisen kautta punaiseen ja niiden evien väritys läpinäkyvästä keltaiseen, punaiseen ja mustaan. Golfmaila
Putteri on viheriöllä lyömistä eli puttaamista varten. Puttereiden lapa ei ole täysin suora tai nostokulmaton, vaan yleisimmin käytetty nostokulma on 4°, mutta tarjolla on myös malleja, joiden nostokulma on 2–4°. Pallo on tarkoitus saada vierimään tasaisesti, joten nostokulmaan tarkoitus ei ole saada palloa korkealle ilmaan, vaan juuri sopivasti viheriön lyhyeksi leikatun ruohon päälle vierimään . Puttereita on monen mittaisilla varsilla, kunkin pelaajan mieltymysten mukaan. Normaalimittaisen putterin varsi on noin 33–35 tuumaa ja napa- ja leukaputtereissa selvästi pidempi. Skandinavisen pronssikauden pitkätalo
Talon lattiat olivat maalattioita, jotka olivat joko maanpinnan tasalla tai lattia oli kaivettu maanpintaa alemmaksi. Maanpinnalle tallattuja lattioita löytyy Ruotsissa Uplannista, Itägötanmaalla ja Blekingessä ja niin sanottuja laskettuja lattioita suosittiin Etelä-Ruotsissa Skånen alueilla. Laskettuja lattioita on käytetty pitkissä pitkätaloissa myös niin, että vain asutussa osassa taloa oli laskettu lattia. Talon lattia-ala tulisikin mitata tolpanreikien avulla. Pronssikauden alkupuoliskon talot olivat kaikki 9–35 metriä pitkiä ja 4–10 metriä leveitä. Niiden pituus oli yleensä 15–20 metriä. Ne olivat yleensä itä-länsi-suuntaisia ja niiden sisäänkäynnit sijaitsivat pitkällä seinillä vastakkaisilla sivuilla samoissa kohdissa. Ovi sijaitsi yleenä kohdassa, joka jakoi talon pitkään läntiseen osaan ja lyhyeen itäiseen osaan. Talon liesi sijaitsi länsipäässä ja tolppien sijainnin mukaan on taloissa päätelty olleen kaksi tai kolme osastoa. Maaperän fosfaattianalyysit osoittavat, että teurastus- ja muut jätteet hävitettiin talon itäpäässä. Athene Poliaan temppeli
Temppeli edusti doorilaista tyyliä, ja sen päissä olleet "pronaos" ja "opisthodomos" edustivat joonialaista tyyliä. Temppelin stylobaatin pituus oli noin 43,4 metriä ja leveys noin 21,3 metriä. Temppelissä oli pidemmällä sivulla 12 ja lyhyemmällä sivulla kuusi pylvästä. Naksoslaisten stoa
Stoa edusti joonialaista tyyliä. Se oli L-kirjaimen muotoinen ja avautui pohjoiseen ja itään pyhäkköalueelle päin. Rakennuksen eteläsiiven koko oli noin 26,5 x 4,7 metriä ja länsisiiven koko noin 43,0 x 5,1 metriä. Stoa oli yksilaivainen. Keskistoa
Stoa edusti doorilaista tyyliä ja se oli julkisivultaan kokonaan pylväiden ympäröimä. Rakennus oli sisältä kaksilaivainen eli jaettu pylväillä kahteen osaan. Sisäpuolen pylväät, joita oli 23 kappaletta, saattoivat olla joonialaisia. Stoa oli rakennettu kalkkikivestä ja sen katto terrakotasta. Pluton (ohjus)
650 mm (65 cm) paksuinen Pluton-ohjus oli 7,64 m pitkä ja kaksivaiheinen, sen laukaisupaino oli 2 423 kg. Ohjuksen suuntaus toimi inertiaohjauksen avulla. Pluton käytti kiinteätä ajoainetta lennon aikaisena polttoaineenaan. Laukaisualustana olivat toimineet AMX 30-tyypin panssarivaunut, joita valmistettiin 42 kpl tätä nimenomaista käyttötarkoitusta varten. AN-51 tyypin ydinkärkiä valmistettiin 70 kappaletta. Mauritiuksendodo
Ulkonäöltään drontti muistutti hieman kalkkunaa, vaikka olikin kyyhkylintu. Se kasvoi noin metrin mittaiseksi ja painoi noin 23 kilogrammaa. Sen ruumiinmuoto oli pyöreähkö. Koukkukärkinen nokka oli huomattavan suuri, noin 23 senttimetrin pituinen. Yleisväriltään lintu oli harmaa, ja surkastuneissa siivissä ja lyhyessä, kiharaisessa pyrstössä oli paikoitellen valkoista ja vaaleanruskeaa. Voimakkaat jalat olivat lyhyet ja väriltään keltaiset. Jaloissa oli neljä varvasta, joista kolme osoitti eteen ja yksi taakse. Kynnet olivat mustat. Pluto
Pluto poikkeaa planeetoista muutenkin kuin kokonsa puolesta. Sen rata on huomattavan kallellaan (17°) Maan ratatasoon eli ekliptikaan nähden. Rata on myös varsin elliptinen (eksentrisyys 0,25), ja Pluto tuleekin lähimmillään Aurinkoa Neptunuksen radan sisäpuolelle (esimerkiksi vuosina 1979–1999). Neptunus ja Pluto eivät silti voi törmätä toisiinsa, koska niiden kiertoaikojen suhde on lukkiutunut arvoon 2:3. Pluton lisäksi tällaisilla radoilla kiertää muitakin taivaankappaleita kuten Orcus ja Ixion. Plutoa ja näitä muita 2:3 resonanssissa Neptunuksen kanssa olevia kohteita sanotaan plutinoiksi Pluton mukaan. Plutoa pidetään tyypillisenä Kuiperin vyöhykkeen kohteena ja sen kierto Auringon ympäri kestää 248 vuotta. Rokokoo
Naisten muotiin kuuluivat etenkin muhkeat hameenhelmat ja kireät yläosat sekä korsetit. Pääntie oli neliön mallinen, kankaat kukkakuvioisia ja koristelu runsasta. Suurimmat hameet olivat ranskalaisnaisilla, jopa kolme metriä leveät, ja niissä saattoi olla pitkä laahus. Edessä olevasta halkiosta näkyi alushame. Englannissa puvut olivat yksinkertaisempia, ja avoimen yläosan kanssa käytettiin usein huivia. Myös Ranskan aatelismiesten pukeutuminen oli hyvin näyttävää. Pluto Automobilfabrik
Pluto perustettiin Ehrhardt-Szawen konkurssin jälkeen jatkamaan autonvalmistusta. Heinrich Ehrhardt oli mukana yrityksen perustamisessa. Yritys valmisti lisenssillä kaksipaikkaisilla urheilumallisilla koreilla sekä 20- ja 30-hevosvoimaisilla moottoreilla varustettuja Amilcar-malleja. Suurempaa mallia valmistettiin myös Roots-ahtimella varustettuna, jolloin sen teho oli 65 hevosvoimaa. Makarov-pistooli
Pistoolia suunniteltaessa lähtökohdaksi otettiin Boris V. Sjominin vuonna 1946 suunittelma 9 × 18 millimetrin patruuna. Sjominin patruuna pohjautui saksalaiseen 9 × 18 millimetrin Ultraan, joka puolestaan oli kehitetty 1930-luvulla tehokkaammaksi vaihtoehdoksi Walther PP:ssä käytetylle 9 × 17 millimetrin Browning-patruunalle. 9 × 18 millimetrin Makarov-patruunan luodin läpimitta on hieman suurempi kuin muiden yhdeksänmillisten pistoolien: 9,22 millimetriä. Samalle patruunalle on kehitetty lähinnä itäblokin maissa muitakin aseita. Vientimarkkinoille pistoolia on valmistettu myös .380 ACP -mallisena. Poolo
Ulkona nurmikentällä pelattavassa poolossa pallo on valkoinen ja se on valmistettu joko muovista tai maalatusta puusta. Pallon läpimitta on 3–3½ tuumaa (7,6–8,9 cm) ja paino on 3½–4½ unssia (99–128 g). Sisähallissa ja lumella pelattavassa talvipoolossa pallon läpimitta on noin 4½ tuumaa (11,4 cm) ja paino 170–182 grammaa. Ulkonäöltään pallo muistuttaa pienikokoista jalkapalloa, ja kirkasvärisen pallon yleisimmät värit ovat oranssi ja punainen. Maissa, joissa nurmikenttien rakentaminen ja ylläpito ei ilmasto-olosuhteista johtuen ole mahdollista, pelataan ulkona pintarakenteeltaan erityisen tasaisella hiekkakentällä hieman nurmikentällä käytettävää palloa suuremmalla pallolla. Joka sään kentällä eli tavanomaisemmalla joko seinärakenteilla reunustetulla tai muutoin rajatulla hiekkakentällä käytetään yleensä sisähalli- ja talvipoolopalloa.
Poolourheilun kehittymisen ja lajivalikoiman monipuolistumisen myötä käyttöön on otettu myös hieman kevyemmästä materiaalista valmistettu, kooltaan sisähalli- ja talvipoolopalloa muistuttava tekniikkapallo. Usein poolon aloittaminen on sekä helpompaa että miellyttävämpää tekniikkapallolla, ja toisaalta omaa mailatekniikkaa on helpompi hioa hevosen selässä käytettäessä satunnaisesti tekniikkapalloa, jolloin lyöntiin tarvitaan vähemmän voimaa kuin muita palloja käytettäessä. Lisäksi tekniikkapalloa pidetään erityisen turvallisena sekä pelaajien että hevosten kannalta. Lohipato
Lohipato oli jokeen asennettu pyydys, joka rakennettiin puoleenväliin asti jokea tai koko joen levyiseksi. Kalapadon rakennus aloitetaan A-kirjainta muistuttavalla kuoritulla puurakenteella, joka oli valmistettu yleensä mänty- tai kuusipuusta. Rakenteessa A-kirjaimen vaakaviivaa muistuttava osa ylitti rakenteen n. 1 m. Tämän ylittävän osan kohdalle rakennettiin kulkusilta, jota pitkin pyytäjät pystyivät liikkumaan kokiessaan pyydyksiä. Kulkusilta tehtiin laudasta tai samasta materiaalista kuin pysty rakenteet. Kun rakenteet ja kulkusillat oli asetettu jokeen, alkoi pato-osan rakennus. A-rakenteiden väliin, jotka oli asetettu jokeen n. 1-2 m välein, asetettiin sulkuaidat. Aita oli koottu kahden vaakapuun väliin asetetuilla pystypuilla, joiden välistä vesi pääsi läpi. Rakenne esti suurten kalojen, kuten lohien läpipääsyn. Sulkuaitojen väliin jätettiin aukkoja, joiden kohdalle asetettiin pyyntirysiä. Niiden molemmilla sivuilla oli nostopuut, joiden avulla pyydykset koettiin nostamalla ne ylös. Lisäksi padon yläosaan asetettiin kiviä painoksi, ettei virta veisi rakennelmia mukanaan. Padosta löytyi useita muunnelmia paikkakunnan tai tekijöiden mukaan. Myös kovat virtapaikat asettivat padon rakenteelle erityisiä lisärakenteita. Virtaisimmista paikoista saatettiin jättää sulkuportit pois. Niihin asetettiin rysiä tiheämpään ja pyydykset saatettiin käydä kokemassa veneen avulla. Veneitä varten piti rakentaa myös erityisiä puomipuita, joista veneen apumies saattoi ottaa kiinni. Pato purettiin syksyllä, kevään jäidenlähdön vuoksi. Polióchni
Punaisella kaudella asutus pieneni ja keskittyi kukkulan pohjoisosaan. Tällä kaudella rakennettiin ensimmäiset megaron-tyyppiset eli monumentaaliset, suorakulmion muotoiset talot. Yksi näistä oli mahdollisesti jonkinlainen palatsi. Sen koko oli noin 10,1 x 7,9 metriä, ja sen keskellä oli pilari ja sivuseinillä penkit. Toinen samantyyppinen rakennus oli mahdollisesti jonkinlainen julkinen rakennus. Ploidia
Polyploidia voidaan jakaa kahteen tyyppiin: autopolyploidiaan ja allopolyploidiaan. Autopolyploidiassa sama kromosomisto on monistunut useammaksi, ja allopolyploidiassa kromosomistot ovat erilaisia ja peräisin kahdelta tai useammalta lähilajilta. Esimerkiksi ruisvehnä on allopolyploidinen kasvilajike. Pluto
Pluto (virallisesti 134340 Pluto, symboli: ) on plutoidi ja kääpiöplaneetta, joka kiertää Aurinkoa pääosin Neptunusta kauempana Kuiperin vyöhykkeellä. Se on varsinaisen vyöhykkeen kappaleista suurin, mutta vasta toiseksi massiivisin kaikista transneptunisista kohteista (massiivisin on hajanaisen kiekon Eris, joka on suunnilleen saman kokoinen kuin Pluto). Pluto on jäästä ja kivestä koostuva pienehkö ulkoplaneettojen kuita muistuttava kappale, jonka läpimitta on hieman alle 2 400 kilometriä. Pluto on Auringosta niin kaukana, että sieltä katsoen Aurinko näyttäisi vain todella kirkkaalta tähdeltä. Pluto saattaa olla samankaltainen kuin Neptunuksen kuu Triton. Plutolla on viisi tunnettua kuuta: Kharon, Hydra, Kerberos, Nix ja Styx. Pluto
Keskimääräiset rataelementit epookin J2000.0 suhteen. Kaavoissa "t" on epookista J2000.0 kulunut aika vuorokausina ja "T" sama vuosisatoina. Siis kun juliaaninen päivämäärä on "J", on "t = J - 2451545.0 " ja "T = t/36525".19. tammikuuta 2006 NASA lähetti New Horizons -ohilentoluotaimen kohti Plutoa. Helmikuussa 2007 luotain ohitti Jupiterin käyttäen planeettaa painovoimalinkona. Luotain lensi Pluton ohi 14. heinäkuuta 2015 noin 12 500 kilometrin etäisyydellä hieman ennen kello 15 Suomen aikaa. Pisteporstua
Pisteporstua oli joko päädyn levyinen tai se ulottui vain toisesta nurkasta hiukan oven toiselle puolelle. Rakennuksen ovi oli tavallisesti keskellä ja pisteporstuan kulkuaukko joko keskellä tai toisessa sivussa. Lattian leveys oli noin puolitoista metriä. Pisteporstuan rakennetta oli helppo muunnella, sillä riukujen asentoa ja paikkaa muuttamalla eteisrakennelman kokoa ja umpinaisuutta saatiin säädeltyä tilantarpeen ja sään mukaan. Teepussi
Perinteisesti teepussit ovat olleet neliön tai suorakulmion muotoisia. Viime aikoina pyöreän tai pyramidin muotoiset teepussit ovat saapuneet kauppoihin valmistajien vakuutellessa tämän parantavan haudutusprosessin laatua. Uudet mallit ovat saaneet kuitenkin kritiikkiä valmistusmateriaaleistaan, kuten nailonista, jotka eivät ole biologisesti hajoavia. Stoa poikile
Stoa poikile yhdisteli doorilaista ja joonialaista tyyliä. Sen julkisivun pylväikkö oli doorilaisia pylväitä ja sisäpuolen pylväät puolestaan joonialaista tyyliä. Sisäpuolen pylväät jakoivat stoan kaksilaivaiseksi. Rakennuksen pituus oli noin 36 metriä ja leveys noin 12,5 metriä. Stoa oli rakennettu koillis-lounaissuunnassa niin, että se avautui etelään päin. Sen rakennusmateriaalina oli kalkkikivi. Pylväissä oli käytetty myös marmoria. Arotundra
Laajasti sanottuna arotundra kattoi jääkauden huippukaudella Etelä-Ranskasta Itä-Siperiaan ulottuvan noin 40–50 leveysasteen pohjoispuolisen alueen jossa esiintyi ikiroutaa ainakin epäjatkuvana ja oli ainakin paikoin lössiä ja mammutteja. Puustoa oli niukasti, lähinnä jokilaaksoissa ja vuorilla. Tällä alueella oli hyvin erilaisia ympäristöjä polaariaavikosta, tundrasta, arosta ja metsästä aavikkoon. Oli myös näiden välimuotoja pensastundraa, metsätundraa ja metsäaroa sekä metsäaron metsätundran välimuotoa. Poolo
Poolo on maila- ja pallopelilaji sekä joukkueurheilua, jossa kaksi kilpailevaa joukkuetta koettaa hevosen selästä käsin lyödä mailalla pallon maaliin. Poolourheilulajeja on ollut viime vuosiin saakka kolme: perinteinen, ulkona nurmella (tai joissain maissa hiekkakentällä) pelattava poolo ("traditional polo"), sisähallipoolo ("arena polo") sekä talvipoolo ("snow polo"). Perinteisessä poolossa joukkueeseen kuuluu neljä pelaajaa, sisähalli- ja talvipoolossa kolme pelaajaa lukuun ottamatta talvipoolo-otteluita isolla kentällä, jolloin pelaajia voi olla joukkueessa neljä. Jokaisella pelaajalla tulee olla käytössään vähintään yksi hevonen, useimmiten vaihtohevosia on pelaajaa kohti kuitenkin kahdesta neljään. Uusia poolourheilun lajeja kehittyy kaiken aikaa ja yksi tunnetuimmista on merenrantahietikolla pelattava beach polo, joka on hyvin ekologinen vaihtoehto poolourheilun harrastajalle samoin kuin talvipoolokin. Sikyonilaisten aarrekammio
Alkuperäinen aarrekammio oli suorakulmionmuotoinen "monopteros"-rakennus. Paikalla oli myös jonkinlainen "tholos". Myöhempi aarrekammio, jonka rauniot paikalla ovat nykyisin, edusti doorilaista tyyliä ja muistutti arkkitehtuuriltaan pientä kreikkalaista temppeliä. Rakennuksen "cella" avautui itään ja sen julkisivun puolella oli kaksi pylvästä. Se hyödynsi varhaisemman rakennuksen osia. Rakennuksesta on säilynyt perustukset sekä muun muassa metooppeja, joissa kuvataan erilaisia mytologisia aiheita, kuten Dioskuureja, Argo-laivaa sekä Kalydonin metsäkarjun metsästystä. Löydetyt koristeosat ovat Delfoin arkeologisessa museossa. Planckin pituus
missä Volosovon kulttuuri
Osa kirveistä oli tarkoitettu runkojen oksimiseen, mutta hienoimmin valmistetut taas veistotyöhön. Veistoterät hiottiin säännöllisen muotoisiksi, jotta veistely olisi riittävän tarkkaa. Käytössä oli tasasivuisia teriä, joilla tehtiin yleisimmät työt ja tavoiteltiin tasaisia pintoja. Kourun muotoiset terät olivat kovertamista varten. Jo mesoliittiselta kaudelta saakka Keski-Venäjällä oli valmistettu ruuhia, meloja, rekiä, suksia ja jousia. Myös pienempiä tarvekaluja, kuten puuastioita ja lusikoita, valmistettiin yleisesti. Luuteräiset kirveet ja taltat olivat myös käyttökelpoisia. Volosovolaiset asuivat osittain maahan kaivetuissa asumuksissa, joiden maanalainen osa oli rakennettu hirsikehikosta. Myös kattorakenteiden valmistaminen vaati osaavaa puutyötä. Pavut
Eurooppaan amerikkalaisia papuja tuotiin jo 1500-luvulla. Suomeen niitä tuotiin hiukan myöhemmin, 1600-luvulla, puna- tai valkoteriöinen tarhapapu ("Phaseolus vulgaris"), jolla on sileä vihreä, keltainen tai violetti, 8–16 cm pitkä palko. Sen viljelysmuotoja ovat muun muassa pensasmaisesti kasvava pensaspapu ja salkomainen salkopapu, joista kummastakin on olemassa useita lajikkeita. Pyöreäpalkoisista tarhapavuista käytetään nimeä taitepapu ja litteäpalkoisista leikkopapu. Pavut ovat yleensä pensaspapujen siemeniä, niitä on valkoisia, punaisia ja ruskeita. Punakukkainen, 3–4 metriä korkea ruusupapu on Suomessa yleinen koristekasvi, jonka pavut ovat myös syötäviä. 
Ulkomailla tunnetaan myös borlotto-, liman- ja adsukipapu. Sunion
Poseidonin pyhäkköalueen rakennuksiin kuului myös kaksi stoaa eli pylväshallia, jotka oli rakennettu muurien ympäröimän temenos-alueen pohjois- ja länsisivuille. Pohjoisstoa oli rakennettu noin vuonna 425–400 eaa. Stoan koko oli noin 38 x 10 metriä ja se avautui etelään. Sen sisällä oli kuusi pylvästä, jotka jatkoivat sen kahteen laivaan. Metroon (Olympia)
Temppelin naos eli cella avautui itään ja sen pronaoksen edessä oli kaksi pylvästä. Lännen puolella oli opisthodomos, jonka edessä oli myös kaksi pylvästä. Naoksen sisällä sen pohjois- ja eteläseinustalla oli mahdollisesti rivit pylväitä, joiden tyylisuuntaa ei tiedetä. Roomalaisella ajalla temppelissä on ollut ainakin Augustuksen, Claudiuksen, Tituksen, Vespasianuksen, Agrippina nuoremman ja Domitian patsaat. Temppeliin kuulunut alttari sijaitsi mahdollisesti sen länsipuolella tai pohjoispuolella aarrekammioiden alueella. Tholos (Ateena)
Pyöreän rakennuksen halkaisija oli noin 18,3 metriä. Siinä oli ulkoseinä, jossa oli yksi ovi ja joitakin ikkunoita, sekä sisäpuolella kuusi pylvästä, jotka tukivat kartiomaista kattoa. Rakennuksen pohjoispuolella oli pieni siipirakennus, joka toimi keittiönä. Yksinkertainen rakennus oli tehty kalkkikivestä ja savitiilestä. Rakennusta kutsuttiin usein aurinkohattuun viittaavalla nimellä "Skias", koska sen kartiomainen katto muistutti tällaista hattua. Rakennus ei ollut muotonsa puolesta erityisen sopiva ruokasaliksi, ja siksi on mahdollista, että siellä ei ruokailtu perinteiseen kreikkalaiseen tapaan sohvilla maaten, vaan yksinkertaisemmin. Wolofit
Wolofien hajanaiset tai moskeijan ympärille tiiviisti rakennetut kylät ovat yleensä pieniä. Perinteinen asumus on hirssinvarsista tai savesta pystytetty pieni pyöreä maja, jossa on maalattia ja kartiomainen olkikatto. Nykyään yleisempiä ovat neliskulmaiset talot, jotka varakkaammalla väellä on rakennettu sementistä ja varustettu tiili- tai peltikatolla. Taloja, eläinsuojia ja talousrakennuksia ympäröi hirssinvarsista tehty aita. Maaseudulla miehet pitävät leveitä housuja ja pitkiä paitoja, naiset hameita, puseroita ja leninkejä. Ruokavalio koostuu puuroista, keitoista ja kakkaroista, joita syödään maidon, lihan tai kalan kanssa. Hirssin ohella toinen peruselintarvike on riisi, joka yleensä ostetaan muualta. Adidas Tango
Pallo oli muodoltaan klassinen kolmiomalli. Artemis Brauronian pyhäkkö
Brauroneion sijaitsi Akropoliin lounaislaidalla kukkulan porttirakennuksen Propylaian eteläpuolella ja Khalkotheken länsipuolella. Rakennus oli pii-kirjaimen muotoinen stoa eli pylväshalli, jonka pituus oli noin 38 metriä ja leveys noin 7 metriä. Stoa avautui pohjoiseen, ja sen julkisivussa oli kymmenen pylvästä, jotka edustivat doorilaista tyyliä. Stoan kummassakin päässä oli siipirakennus, joiden koko oli 10 x 7 metriä. 400-luvulla eaa. itäsiipi uusittiin, ja sen kooksi tuli 17 x 7 metriä. Pyhäkkö oli ympäröity pohjoispuolelta aitauksella. Stoan takaseinä oli kiinni Akropoliin etelälaidan linnoitusmuurissa. Drongot
Drongot (Dicruridae) on pienikokoisten varpuslintujen heimo. Niitä esiintyy luonnonvaraisina trooppisilla alueilla Afrikassa, Aasiassa ja Euroopassa. Drongot ovat hyönteissyöjiä, ja ne viihtyvät avoimilla alueilla. Useimmat ovat mustia tai tummanharmaita pääväritykseltään, ja niillä on pitkä pyrstö sekä lyhyet jalat. Kokonaispituus on 18–36 cm. Drongot munivat 2–4 munaa korkealle puuhun. Ne ovat aggressiivisia ja pelottomia lintuja, jotka koostaan huolimatta hyökkäävät isompienkin lajien kimppuun, jos oma pesä tai poikaset ovat uhattuna. Potero
Potero on maahan tai lumeen kaivettu kuoppa, joka antaa suojaa ja toimii yhden tai useamman henkilön tai raskaamman aseistuksen, kuten kranaatinheittimen, tuliasemana. Pikalinnoitettu potero on yleensä avoin, mutta se pyritään peittämään puurakenteen varaan sijoitetulla 20–30 cm maakerroksella jo linnoittautumisen ensimmäisessä vaiheessa. Kattaminen voidaan tehdä myös erityisillä katelevyillä, jotka ovat joko metalli-, komposiitti- tai betonirakenteisia. Patagoniansypressi
Patagoniansypressi on geneettisesti polyploidinen laji, mikä on hyvin harvinaista havupuille. Tutkitut yksilöt ovat tetraploidisia eli niillä on nelinkertainen kromosomisto. Ainoa toinen tunnettu säännöllisesti polyploidinen havupuulaji on heksaploidinen punapuu ("Sequoia sempervirens") kaikkien muiden lajien ollessa diploidisia. Lajin kromosomiluku on n = 11. Tholos
Kupolikattoisia, pyöreäpohjaisia majoja ja taloja rakennettiin Lähi-idässä hyvin varhain, ja niitä esiintyi varhaisella esikeraamisella ajalla laajalti. Mehiläispesää muistuttavia asuintaloja ilmestyi noin 7000 eaa. Choirokoitíaan Kyprokselle. Myöhemmin esikeraamisella ajalla yleistyi suorakaiteen muotoinen talotyyppi. Tholos saattaa olla näiden kahden tyypin yhdistelmä. Tabloidi
Tabloidi on sanomalehti, joka on kooltaan puolet suurikokoisesta niin sanotusta broadsheet-formaatista. Suomessa tabloid-sivuformaatin leveys on yleisesti 280 millimetriä ja korkeus 400 millimetriä. Piilukkopistooli
Piilukkopistooli on suustaladattava pistooli, jossa ruutipanoksen sytytys perustuu oikealla tavalla karkaistuun lukon teräksiseen osaan jousivoimalla iskevän piikiven aikaansaamiin kipinöihin. Piilukkopistoolit yleistyivät 1600-luvulla ja olivat tavallisia 1800-luvun puoleenväliin asti, jolloin piilukko korvautui luotettavammalla ja helppohoitoisemmalla nallilukolla ( 1810-luvulta alkaen ). Vergina
Palatsin sisäänkäynti oli itäpäästä doorilaisen stoan eli pylväshallin kautta. Keskellä olleen peristyylipihan koko oli noin 45 x 45 metriä, ja sen jokaisella sivulla oli 16 doorilaista pylvästä, yhteensä siis 60 pylvästä. Rakennuksessa oli käytetty myös joonialaista tyyliä. Monet pylväikköä ympäröineistä huoneista ovat olleet androneita eli pitohuoneita, ja niiden lattiat oli koristeltu mosaiikein. Osa huoneista oli tarkoitettu hallinnolliseen ja uskonnolliseen käyttöön. Monopteros (Ateena)
Monopteros oli pyöreä rakennus, joka toimi todennäköisesti jonkinlaisena suihkulähteenä tai muuna lähdekaivona. Tämä on päätelty muun muassa siitä, että sille johtaa vesijohto. Rakennusta on ehdotettu myös jonkinlaiseksi temppeliksi tai herooniksi. Monopteroksen halkaisija oli noin 8,1 metriä. Siinä oli kahdeksan pylvästä ja kupumainen katto. Pylväät edustivat korinttilaista tyyliä. Rakennus oli tehty vihreästä sekä Pentelikon-vuoren marmorista. Plombi
Plombi eli kaksipuolinen lyijysinetti oli keskiajalla yleinen tapa todistaa asiakirjan tai tavaran aitous. Kangaskaupassa plombeja käytettiin kangaspakkojen merkitsemiseen 1200-luvulta aina 1600-luvulle saakka. Asiakirja saatettiin todentaa myös bullalla, joka oli tehty savesta tai vahasta. Petit Trianon
Petit Trianon on tunnettu esimerkki siirtymävaiheesta 1700-luvun alkupuolen rokokootyylin ja sitä seuranneen hillitymmän ja hienostuneemman uusklassisen arkkitehtuurin välillä. Se on muodoltaan kuutiomainen, ja siinä kiinnittävät huomiota neljä julkisivua, joista jokainen on suunniteltu ottaen tarkoin huomioon ne rakennukset ja puutarhan osat, joita kohti kukin niistä on kääntynyt. Korinttilainen pylväsjärjestelmä on vallitsevana. Yhdeltä puolelta palatsi rajoittuu muodolliseen ranskalaiseen puutarhaan, ja sillä puolella on kaksi täysin ja kaksi osittain julkisivuseinän ulkopuolella olevaa pylvästä. Sen sijaan pihan ja Ludvig XV:n aikaisempien kasvihuoneiden puolella jukisivussa on pilasterit. Neljäs, kuninkaan entisen kasvitieteellisen puutarhan puoleinen julkisivu jätettiin paljaaksi. Epätasaisessa maastossa olevien korkeuserojen vuoksi rakennuksen sivustoilla on taitavasti käytetty portaikkoja. Plootu
Suurin osa tunnetuista plooturahoista on peräisin vuonna 1783 Etelä-Afrikan rannikon edustalla uponneesta "Nicobar"-laivasta. Intiaan matkalla olleessa laivassa oli noin 3000 plooturahaa. Paikalliset kalastajat löysivät hylyn vuonna 1987. Partio Suomessa
Ennen uudistusta 7–11-vuotiaita kutsuttiin pääsääntöisesti kolkkapojiksi ja tyttöjä tontuiksi. Kolkkapoikien tunnus oli mustaan vinoneliöön sijoitettu, kolkkanuolella eli vasamalla ladattu, paaluttain asetettu jännitetty kultainen kaarijousi. Kolkkajohtajalla tunnus oli lehvänvihreäpohjainen ja ohuella keltaisella reunalla varustettu. Pluto (koira)
Pluto on The Walt Disney Companyn piirroselokuva- ja sarjakuvahahmo. Pluto esiintyi ensimmäisen kerran vihikoirana Mikki Hiiri -piirroselokuvassa "The Chain Gang" (1930). Sittemmin Plutosta tuli Mikki Hiiren lemmikki, ja se esiintyi sivuhenkilönä lukuisissa Disneyn piirroselokuvissa, joihin kuuluu mm. "Fishin’ Around" vuodelta 1931. Suosion myötä Pluto sai oman elokuvasarjansa, jonka ensimmäinen piirroselokuva oli "Pluto's Quin-puplets" (1937) ja viimeinen "Cold Turkey" (1951); kaikkiaan Pluto-piirrettyjä tehtiin 48. Toisen maailmansodan aikana Pluto esiintyi sotapropagandapiirretyissä, joista tunnetuimpia lienevät "Pluto vartiossa" (1943) – maaoravat Tiku ja Taku ilakoivat tässä ensimmäistä kertaa – ja "Dog Watch" (1945). Lyhytelokuva "Lend a Paw" (1941) sai Oscar-palkinnon. Pluto ei ole antropomorfinen samassa mielessä kuin valtaosa muista Disney-sarjakuvien vakiohahmoista, joskin Pluto on huomattavasti älykkäämpi ja kasvonpiirteiltään inhimillisempi kuin oikeat koirat. Sauropodit
Sauropodit (Sauropoda) on sukupuuttoon kuollut liskonlantioisten dinosaurusten osalahko tai kladi, jonka lajeilla oli pitkä häntä ja kaula, pieni pää, massiivinen ruumis ja neljä paksua, pilarimaista raajaa. Jotkin lajit saavuttivat valtavan koon, ja ryhmä sisälsi suurimpia koskaan eläneitä maaeläimiä, vaikka jotkin uurteisvalaat voivat ohittaa ne painossa. Tunnettuja sauropodisukuja ovat esimerkiksi "Apatosaurus", "Brontosaurus", "Brachiosaurus" ja "Diplodocus". Pluto (koira)
Pluto on haalean oranssi. Sillä on musta kuonon pää, mustat korvat ja siimahäntä. Pluto on hieman Hessua muistuttava hahmo. Pluton esikuva ja malli on unkarinvizsla. Tarkkailemalla unkarinvizsloja huomaa helposti paljon yhtäläisyyksiä ulkonäössä sekä luonteessa. Mikropaalu
Mikropaalujen käyttö yleistyi Suomessa 1980-luvulla. Aluksi käytettiin paljon "täysteräspaaluja" eli pyöröterästankoja paaluina, mutta 1990-luvun alusta alkaen on siirrytty pelkästään teräsputkesta tehtyihin paaluihin. Aikaisemmin putkissa käytettiin yleisesti pallografiittivalurautaa, mutta nykyiset paalut ovat suurimmaksi osaksi S440- tai S550-luokan terästä. Sunnuntaistrippi
Vielä 1900-luvun alkupuolella lehdet saattoivat julkaista hyvin suuria, jopa sivun kokoisia sunnuntaistrippejä suosituista sarjakuvista, mutta myöhemmin niiden koko on huomattavasti pienentynyt. Amerikkalainen lehdistö on vakiinnuttanut sunnuntaistripin standardipohjan, jota useat syndikoidut sarjakuvat käyttävät. Sen ruutujako on suunniteltu siten, että lehdet voivat halutessaan julkaista stripin useassa eri muodossa tai koossa tarpeittensa mukaan. Normaalissa muodossaan standardimuotoinen sunnuntaistrippi on kolmirivinen ja jokaisella rivillä on vähintään kaksi ruutua. Ensimmäinen ruutu on otsikkoruutu, joka sisältää sarjan nimen. Nibiru
Kun Pluto vuonna 1930 löydettiin läheltä Lowellin laskemaa paikkaa, se aluksi samastettiin Lowellin olettaman Planeetta X:n kanssa. Myöhemmin kuitenkin osoittautui, että Pluton massa on aivan liian pieni, jotta se olisi voinut aiheuttaa häiriöitä Uranuksen tai Neptunuksen ratoihin. Vuonna 1992 tähtitieteilijä Myles Standish osoitti, että planeettojen radoissa havaitut häiriöt olivat näennäisiä ja johtuivat siitä, että Neptunuksen massa oli arvioitu liian suureksi. Pluto löytyi siis täysin sattumalta. Nykyisten tähtitieteilijöiden mukaan Planeetta X:ää ei ole olemassa. Koti ja Koulu
Aikansa muiden lehtien tavoin "Koti ja Koulu" oli kvarttokokoinen, nelisivuinen ja kaksipalstainen. Artikkelit veivät palstatilasta noin puolet ja uutiset, tiedotukset ja ilmoitukset yli neljänneksen. Jyväskylän-osasto käsitti toisinaan eräänlaisen pääkirjoituksen, tietoja kulttuuririennoista, säätilasta, markkinoista ja maataloustuotteiden myynnistä. Varsinaista uutisosastoa värikkäämpiä olivat kuulutukset ja ilmoitukset, jotka tarjosivat paikalliselle liike-elämälle ensimmäistä kertaa tilaisuuden mainostaa tuoteitaan ja palveluitaan. "Koti ja Koulu" oli ladottu fraktuuralla, mutta ilmoituksissa käytettiin myös antiikvaa. Muutamia alkeellisia mainoskuvia lukuun ottamatta lehdessä ei ollut lainkaan kuvitusta. Crow’t
Crowt olivat tunnettuja silmiinpistävästä ulkonäöstään. Naisten asut koostuivat lampaan tai peuran nahasta valmistetuista mekoista, jotka oli koristeltu hirven hampailla. Varsinkin juhlatilaisuuksissa pidettävät vaatteet oli koristeltu geometrisin kuvioin, kirkkain värein ja piikkisian piikein. Jalassa pidettiin säärystimiä ja mokkasiineja. Toisin kuin miehillä, naisilla oli lyhyet hiukset. Miehet pukeutuivat paitaan, säärystimiin, vyöhön, lannevaatteeseen ja mokkasiineihin. Kylmällä säällä ympärille kietaistiin puhvelinvuota. Miesten hiukset olivat pitkät, toisinaan niitä oli jatkettu takaa erilaisin hiuslisäkkein kuten hevosenjouhin. Miehet omaksuivat näyttävän pompidou-kampauksen, jossa hiukset kohotettiin edestä ja jäykistettiin rasvalla. Talvisin molemmat sukupuolet käyttivät turkishattuja. Osa miehistä ja naisista tatuoi itsensä. Trombi (pyörremyrsky)
Tornadoja voi esiintyä maailmanlaajuisesti kaikkialla, missä esiintyy myös ukkospilviä. Eniten niitä tavataan kuitenkin Pohjois-Amerikan keskilännessä ja lounaisosissa, ”Tornado Alley” -nimellä kutsutulla alueella, missä kylmä ja kuiva Kalliovuorilta peräisin oleva ilma törmää Meksikonlahdelta pohjoiseen virtaavaan lämpimään ja kosteaan ilmamassaan luoden suotuisat olosuhteet supersolu-ukkosmyrskyjen synnylle. Siellä myös tavataan ylivoimaisesti eniten tuhoisia F4- ja F5-luokkien tornadoja. ”Tornado Alleyssa” otollisin vuodenaika on maaliskuusta lokakuuhun. Vuosittain Yhdysvalloissa havaitaan keskimäärin 1 200 tornadoa. Muita tornadoille verraten alttiita maita ovat muun muassa Japani, Brasilia, Uruguay, Australia, Uusi-Seelanti ja Bangladesh. Euroopassa havaitaan arviolta 160 tornadoa ja 170 vesipatsasta vuosittain; todellinen luku lienee kuitenkin suurempi (katso alla). Euroopassa lukumääräisesti eniten tornadoja havaitaan Saksassa ja Isossa-Britanniassa; pinta-alaan suhteutettuna eniten Alanko­maissa. Pohjoismaissa trombi on melko harvinainen ilmiö: Suomessa niitä esiintyy lähinnä loppukesällä, etenkin silloin, kun Suomeen virtaa kaakosta lämmintä ja kosteaa ilmaa. Merialueilla syntyy vesipatsaita loppukesällä ja syksyllä, jolloin merivesi on lämmintä. Nämä pyörteet voivat kulkeutua myös maalle aiheuttaen tuhoja. Keskimäärin Suomessa havaitaan noin 10–20 trombia tai vesipatsasta vuosittain. Virossa ja muissa Baltian maissa trombit ovat suhteessa jonkin verran yleisempiä. Kuten monessa muussakin Euroopan maassa, Suomessakin trombeja on ryhdytty järjestelmällisesti tilastoimaan vasta viime vuosien aikana; perusteellisempi raportointi ja uutisointi ovat johtaneet havaintoon, että tornadot ovat Euroopassa aiemmin luultua yleisempiä. Trussi
Yleisimmät trussipalkit ja -pilarit ovat kaksi- ("ladder"), kolmi-, ("triangular") tai neliputkisia ("rectangular"). Muita yleisiä trussityyppejä ovat mm. "folding truss" (kokoontaittuva), "catwalk truss" (trussiin integroitu huoltosilta) ja "pre-rigged truss", jonka sisällä voidaan kuljettaa valaisimet valmiiksi esiasennettuina. Pallokivi
Pallokivi on nimitys syväkivestä, jolla on omalaatuinen pallokivirakenne. Tällaiseen kiveen on kehittynyt pallomaisia tai ellipsoidimaisia kivirakenteita jotka ovat läpimitaltaan tyypillisesti 5–10 cm. Pallokivien pallot ovat tyypillisesti konsentrisia, jolloin niissä vuorottelevat koostumukseltaan vaihtelevat kehät. Kivilajeja, joissa pallokivirakennetta saattaa esiintyä ovat muun muassa graniitti, gabro ja dioriitti. 
Pallokivien pallot muodostuvat magmasäiliössä kiinteiden kiteytymiskeskusken, tyypillisesti mineraalikiteen ympärille yhtäkkisen paineenlaskun seurauksena. Classic lolita
Tyylissä suositaan usein hillittyjä ja murrettuja värejä, kuten roosaa ja luonnonvalkoista, sekä ruskeaa, mustaa, viininpunaista, laivastonsinistä ja tummanvihreää. Printeissä yleisimpiä kuvioita ovat kukkakuviot ja muut ornamentit, mutta myös eläimet, vanhanaikaiset lelut, hedelmät ja marjat ovat tyypillisiä. Röyhelöä ja pitsiäkin on vähemmän, koska classic lolitassa vähemmän on enemmän. Pilleus
Pilleus tai pilos oli antiikin Roomassa ja Kreikassa käytetty matkahattu. Se oli yleensä valmistettu huovasta, villasta tai nahasta, ja muodoltaan se oli pyöreä, ylöspäin suippeneva, hieman kartiomainen. Muinaisen kreikan asukkaille matkahatussa esiintyvä ihminen tiedettiin matkustavaiseksi ja siten taiteessa sillä oli symbolista merkitystä eli sitä käytettiin ilmaisemaan esitetyn henkilön matkalla oloa. Esimerkiksi Hermes, kulkevien ihmisten suojelija, kuvattiin usein matkahattu päässään. Litu
Litu on yksi kasvien hedelmätyypeistä. Litu on kuiva, tavallisesti aukeava ja koostuu kahdesta kalvon erottamasta emilehdestä. Litujen ulkonäkö vaihtelee kasvilajista riippuen ja toisinaan se voi muistuttaa palkoa. Litu on tyypillinen hedelmä ristikukkaiskasvien (Brassicaceae) heimossa, kuten esimerkiksi lutukalla ("Capsella bursa-pastoris"), peltotaskuruoholla ("Thlaspi arvense") ja peltoukonnauriilla ("Erysimum cheiranthoides"). Kellohattu
Kellohattu on soittokellon muotoinen hattu, joka oli suosituimmillaan 1920-luvulla. Sen englanninkielinen nimitys on "the cloche hat"; "cloche" on ranskaa ja tarkoittaa kelloa. Kellohatut valmistettiin yleisimmin huovasta, jolloin niistä tuli helpommin pään muotoon mukautuvia. Hattu oli suunniteltu varjostamaan otsaa, jolloin sen käyttäjän silmät jäivät vain vähän lierin alapuolelle. Atlantis
Luonnonvaroiltaan Atlantis oli paratiisin kaltainen, ja sen hyveelliset asukkaat elivät rauhassa ja nauttivat yltäkylläisyydestä. Poseidonin ja Kleiton vuorelle atlantislaiset rakensivat palatsin. Saarelle he rakensivat maasiltoja yhdistämään keskussaarta ja sitä ympäröiviä vesikehiä, sekä kaivoivat kanavia ja tunneleita, joiden läpi alukset pääsivät kulkemaan vesikehästä toiseen. Samankeskisiä renkaita muistuttavat maakehät olivat noin 540 m leveitä ja vesikehät 180-540 metriä leveitä. Keskussaari oli halkaisijaltaan 900-metrinen. Siten kaupunkialueen läpimitta ensimmäisestä vesikehästä alkaen oli 5 220 metriä. Kaupunki sijaitsi ylängöllä, joka laskeutui jyrkähkösti mereen. Saaren pohjoisosa oli vuoristoa ja eteläosa alankoa, jonka mitat olivat 540 x 360 kilometriä. Se oli tasainen, suorakulmion muotoinen ja vuorten ympäröimä. Tasankoa ympäröi 180 metriä leveä ja 30 metriä syvä kanava. Sen pituus oli 10 000 stadionia eli 1 800 kilometriä. Kanava kokosi vuorilta tulevat valumavedet johtaen ne kaupunkiin ja sieltä viimein mereen. Alue oli jaettu palstoihin suorilla 30 metriä leveillä kanavilla, joita taas oli yhdistelty poikittaisilla kanavilla. Platonin antamien mittojen mukaan oli koko Atlantis-saaren pinta-ala noin 400 000 km².