Mitä paradigma tarkoittaa?
Paradigma
Paradigma on jonkun tieteenalan kulloinkin yleisesti hyväksytty oppirakennelma, ajattelutapa, suuntaus. Yleensä paradigma viittaa tieteellistä toimintaa ohjaaviin ajatuskulkuihin tai muihin tietoteoreettisiin näkökulmiin. Selkokielellä paradigma tarkoittaa oikeana pidettyä, yleisesti hyväksyttyä ja auktoriteetin asemassa olevaa teoriaa tai viitekehystä, kuten esimerkiksi evoluutioteoriaa tai suhteellisuusteoriaa. Paradigma tulee kreikan sanasta "παράδειγμα" ("paradeigma"), "malliesimerkki", "esimerkki", "näyte". Tieteellinen vallankumous
Thomas S. Kuhn sovelsi tieteenfilosofiassaan aiemmin kehitettyä paradigma-käsitettä. Hän ymmärsi tieteen kehittymisen perustuvan vallitseviin paradigmoihin, etenkin niiden muutoksiin. Paradigmalla tarkoitetaan sen hetkisen näkemyksen mukaista oikeaksi todettua teoriaa tai tietoa. Esimerkkinä paradigmasta voidaan antaa se, kuinka 1800-luvun alkuun saakka luultiin aurinkokunnassa olevan seitsemän planeettaa. Urbain Le Verrierin laskelmien ansiosta nykyisin tiedetään, että on olemassa kahdeksaskin planeetta, Neptunus (kun Plutoa ei lasketa planeetaksi). Kuhnia siteeraten paradigma on ”universaalisti tunnustettu tieteellinen saavutus, joka tuottaa jonkin aikaa tieteenharjoittajien yhteisön malliongelmat ja niiden ratkaisut”.
Imre Lakatos
Tieteenfilosofiassa Lakatos käsitteli erityisesti Kuhnin tiedekäsitystä. Hän syytti sitä irrationaalisuudesta, koska Kuhn ei selittänyt tarpeeksi sitä, mikä tieteen paradigma tulee milloinkin valituksi ja millä perusteilla. Jos paradigmat ovat yhteismitattomia, niiden vertaileminen on mahdotonta. Lakatos pyrki rationaalistamaan mallia. Vangin dilemma
Vangin dilemma on matemaattinen malli, jossa muiden tekijöiden kuin vankien päätöksenteon oletetaan olevan muuttumattomia. Malli ei siis vastaa tosielämää. Kyseisessä mallissa esimerkiksi oletetaan vangeilta luottamusta vasikoinnin etujen toteutumiseen. Kyseinen malli saisi aivan toisen luonteen jos vankien luottamus toisen paljastamisesta saatavaan palkintoon olisi heikko. William R. Catton, Jr.
Cattonin yhdessä Riley Dunlapin kanssa 1970-luvulla kirjoittamat artikkelit edistivät huomattavasti 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa syntyneen ympäristösosiologian kehitystä. Vuoden 1978 artikkelissa "Environmental Sociology: A New Paradigm" Catton ja Dunlap määrittelivät uuden ekologisen paradigman (New Ecological Paradigm, NEP) ja kritisoivat samalla klassisen sosiologian antroposentrisyyttä. Hallitsevan näkökulman ihmiskeskeisyyden he johtivat Émile Durkheimin maksiimiin, jonka mukaan sosiaaliset tekijät ovat selitettävissä vain toisilla sosiaalisilla tekijöillä. Ihmiskeskeistä paradigmaa, joka ei vallitse vain sosiologiassa vaan myös taloustieteessä ja koko länsimaisessa maailmankuvassa, he kutsuivat ihmisen poikkeuksellisuudeksi (Human Exceptionalism) tai ihmisen erivapauksellisuuden paradigmaksi (Human Exemptionalism Paradigm, HEP). Tämän näkemyksen mukaan ihminen poikkeaa muista eläinlajeista siinä, että ihminen on kulttuurin avulla voinut irrottautua ympäristön asettamista rajoista. Kulttuurinen kehitys oletetaan ylivertaiseksi biologiseen kehitykseen verrattuna, minkä väitteen avulla voidaan perustella ympäristöön kohdistuva dominointi sekä olettaa ihmisen voivan kumulatiivisen innovatiivisuuden kautta ratkaista kaikki fyysiseen todellisuuteen liittyvät ongelmat. Näin ihmisen katsotaan määräävän oman kohtalonsa, eikä ympäristöä nähdä oleelliseksi tekijäksi yhteiskuntien kehityksessä. Pragmatismi
James ja Dewey olivat mitä suurimmassa määrin empiristejä: heille kokemus on lopullinen koe ja samalla se, mitä tulee selittää. He olivat tyytymättömiä tavalliseen empirismiin, koska Humea seuranneessa perinteessä empiristit ovat olleet taipuvaisia pitämään kokemusta pelkästään yksittäisinä aistimuksina. Pragmatisteille tämä oli empirismin hengen vastaista: meidän tulisi pyrkiä selittämään kaikki, minkä saamme kokemuksen kautta, mukaan lukien asioiden väliset yhteydet ja merkitys, sen sijaan että selittäisimme ne pois ja asettaisimme aistitiedon lopulliseksi todellisuudeksi. Radikaali empirismi, tai Deweyn sanoin välitön empirismi, haluaa antaa paikan merkitykselle ja arvoille sen sijaan, että selittäisi ne pois subjektiivisina lisäyksinä kiitävistä atomeista koostuvaan todellisuuteen.
F. C. S. Schillerin ensimmäinen teos "Riddles of the Sphinx" julkaistiin ennen kuin hän tuli tietoiseksi tuolloin Yhdysvalloissa suosiotaan kasvattaneesta pragmatismista. Teoksessa Schiller kannatti materialismin ja absoluuttisen metafysiikan väliin sijoittuvaa metafysiikkaa. Schiller katsoi, että näiden kahden selitysmallin, joita voi verrata siihen mitä William James kutsui voimakastahtoiseksi empirismiksi ja hellämieliseksi rationalismiksi, välisen jaon tuloksena mekanistinen naturalismi ei voi saada selkoa filosofian tutkimusalueen "korkeammista" puolista (kuten vapaa tahto, tietoisuus, tarkoitus, universaalit, Jumala), kun taas abstrakti metafysiikka ei voi saada selkoa maailmamme "alemmista" piirteistä (epätäydellisyys, satunnaisuus, muutos, fysikaalisuus). Vaikka Schiller ei kuvaa selvästi, millainen tämä hänen tavoittelemansa välimaasto olisi, hän ehdottaa metafysiikkaa tutkimusta auttavaksi työkaluksi ja katsoo sen olevan arvokasta ainoastaan niin kauan, kuin se todella auttaa todellisuuden selittämisessä. Suorituskykypyramidi
Mallin idea on yhdistää strategia ja toimenpiteet määrittämällä tavoitteet hierarkkisesti visiosta alaspäin ja niihin liittyvät mittarit alhaalta ylös. Lähtökohtana on siis visio, josta tavoitteet johdetaan hierarkkisesti eri organisaatiotasoille. Menettely on tyypillinen tavoitejohtamisessa käytetty tavoitteiden ja keinojen hierarkia. Quantum Reality
Herbert esittää EPR paradoksin ja sen tarkaisuksi Bellin teoreemaa. EPR paradoksi perustuu paikalliseen reaalisuureen ja esittää, että todellisuuden elementit – todelliset ei-mitatut kvanttiattribuutit – ovat olemassa, mutta kvanttiteoria ei ennusta niitä. Bellin teoreema ratkaisee paradoksin esittäessään, että havainto pyyhii pois pakallisuus reaalisuuden. Täten jokaisen havainnoitsijaan perustuvan todellisuusmallin pitää sallia ei-paikallinen vuorovaikutus. Kuitenkin Herbert huomauttaa, että Bellin teoreema ei tarkoita suoraan havainnoitavan ei-paikallisen ilmiön kokeellista ennustamista. Teoreema ei myöskään salli superluminaarista kommunikaatiota (ylivalonopeutta). Dharma
Hindulaisuudessa dharmalla on monta merkitystä, muun muassa jumalallinen laki, olemassaolon laki, elämäntapa, oikeudenmukaisuus, uskonto, elämänohje, velvollisuus, hyve, oikeus, hyvyys ja totuus, "se joka ylläpitää kaikkeutta". Dharmalla voidaan tarkoittaa hindulaisuuden opetusta ja siksi se toimii myös uskonto-sanan vastineena. Dharma merkitsee uskonnon sisäisiä periaatteita. Esimerkiksi ihmisen dharma on oivaltaa jumalallisuus itsessään. Occamin partaveitsi
Occamin partaveitsi ei kuitenkaan ole teoria siinä merkityksessä, että se olisi induktiiviseen päättelyyn perustuva malli, jota voidaan käyttää havaintojen selittämisessä ja ennustamisessa; sen sijaan se on heuristinen maksiimi valinnan tekemiseksi teorioiden välillä. Näin sitä ei voida oikeuttaa jotain toista hypoteettista vaihtoehtoa vasten, koska tämä johtaisi helposti kehäpäätelmään. Dialogi
Dialogisessa lähestysmistavassa ajatellaan, että asioita voidaan parhaiten ymmärtää ja tutkia yhteisessä vuoropuhelussa. Tarvitaan yhteistä ajattelua, niin ettei yksi taho sanele, miten asiat ovat. Yhteiskunnallisesti dialogia tarvitaan, jotta arkielämää voidaan ymmärtää eri näkökulmista ja löytää entistä parempia ratkaisuja. Stream processing
Stream processing on SIMD-malliin perustuva ohjelmointiparadigma, jonka avulla eräät sovellukset pystyvät ratkaisemaan rinnakkaislaskennan haasteita. Paradigman mukainen ohjelmistorajapinta tarjoaa sovelluskehittäjälle mahdollisuuden käyttää raskasta laskentaa vaativissa operaatioissa hyväkseen esimerkiksi grafiikkakortin liukulukuyksiköitä kehittäjälle läpinäkyvän laitteistorajapinnan kautta. OpenCL ja CUDA ovat Stream processing -ohjelmistorajapintoja. Arthur Danto
Taidemaailma on teoreettinen paradigma, ja sen, mitä taiteeksi lasketaan nyt, on välttämättä lunastettava ”paikkansa” tuossa ylhäisessä kaupungissa. Kaikkien hyvien paradigmojen tavoin taidemaailman on pystyttävä sopeutumaan eri aikoihin, sen täytyy pystyä mukautumaan uusiin kieliin ja ajatuksiin ja olemaan valmis jatkuvaan käsitteelliseen muutokseen. Uusi retoriikka
Burken keskeisiä ajatuksia on ajatus neljästä perustroopista, jotka ovat paitsi kielikuvia ja kielellisiä ilmiöitä, myös ajattelun ja ymmärryksen perusulottuvuuksia. Neljä perustrooppia ovat metafora, metonymia, synekdokee ja ironia. Metafora tarkoittaa jonkin asian ymmärtämistä toisen asian kautta. Metonymia on jonkin abstraktin ilmaisemista konkreettisen kautta. Synekdokeessa ilmiön jokin piirre edustaa koko ilmiötä, kuten osa kokonaisuutta tai muoto sisältöä. Ironia tarkoittaa jonkin näkökulman kyseenalaistamista tuomalla esiin vastakkaisen näkökulman mahdollisuus. Imperialismi
Imperialismi tulee käsitteestä imperiumi, joka tarkoittaa antiikin Rooman valtakunnan kaltaista maailmanvaltakuntaa tai keisarikuntaa, joka hallitsee useita perusväestönsä asuinalueen ulkopuolisia maita ja jolle on alistettu omien maakuntiensa lisäksi myös aikaisemmin itsenäisiä kuningaskuntia, ruhtinaskuntia tai muita valtiokokonaisuuksia. Michael Billig
Billig näki ideologian eli uskomusjärjestelmän antavan ainekset ajattelulle. Tästä juontuu arkiajattelun ristiriitaisuus, jota Billig kutsui dilemmaattisuudeksi. Dilemmattisessa ajattelussa molemmat vaihtoehdot olivat joko yhtä huonoja tai yhtä hyviä. Billigin mukaan vallitsevat ideologiat ilmenevät ihmisten ajatteluista ja puheista.
Hän tutki minkälaisia ajatuksia ideologia antaa arkiajattelulle, ja miten se heijastuu osana laajempaa yhteiskunnallista kontekstia. Esimerkkinä heijastumisesta arkipuheessa oli kuningaskuntien alamaisten aseman suhteuttaminen suhteessa kuninkaallisiin ja näin ollen eriarvoisuuksien oikeuttaminen. Bayesiläinen tilastotiede
Jotkut tilastotieteen klassisen paradigman kannattajat ovat esittäneet, että priorin ja posteriorin käsitteet ovat ontologisesti ongelmallisia, tai peräti kokonaan virheellisiä. Toisaalta bayesiläistä paradigmaa on puolustettu informaatio- ja päätösteoreettisilla perusteluilla. Monien kannattajiensa mielestä bayesiläinen paradigma antaa tilastotieteelle teoreettisen perustan, joka on yhtenäisempi ja helpommin omaksuttava, kuin klassisen paradigman antama perusta. Paradigma
Koska vanhassa paradigmassa on taustalla suuri määrä valtaa ja yhteiskunnallisia suhteita ja erilaisten tieteellisten organisaatioiden olemassaolo voi olla kiinni jostain paradigmasta, paradigman vaihtumisen tunnustaminen ei ole aina helppo ja nopea tapahtuma. Lopulta uusi paradigma muuttaa kuitenkin tiedettä, sitten teknologiaa ja lopulta ihmisten elämää ja yleistä näkemystä olemassaolosta. Esimerkiksi Galileo Galilein voidaan katsoa romuttaneen tai asettaneen epäilyksenalaiseksi ihmisten uskon kirkon erehtymättömyyteen ja ihmisen ainutlaatuiseen asemaan luonnossa. Samaa tekivät Charles Darwin ja DNA:n löytäjät. Conceptio immaculata
Conceptio immaculata (lat.), kirjaimellisesti tahraton sikiäminen mutta yleensä suomeksi perisynnitön sikiäminen, joskus myös "saastaton sikiäminen", on katolisen kirkon dogmi Neitsyt Marian peri­synnittömästä sikiämisestä. Muut kirkkokunnat eivät tunnusta dogmia. Conceptio immaculata on myös yksi Neitsyt Marian kuvatyyppi. Didaktiikka
Didaktiikka voidaan tiedeluonteeltaan jakaa kahteen osaan, deskriptiseen ja normatiiviseen. Deskriptiivinen didaktiikka on teoriapohjaista tutkimusta, joka tukeutuu empiiris-analyyttiseen tiedekäsitykseen. Deskriptiivinen didaktiikka ei itsessään anna käytännön opetusohjeita. Normatiivinen didaktiikka on sananmukaisesti opetusoppina normatiivinen rakennelma siitä, miten opetus olisi järjestettävä, jotta päästäisiin asetettuihin tavoitteisiin. Normatiivinen didaktiikka pyrkii antamaan mallin siitä millainen on hyvä ihminen ja millaista on hyvä opetus.Didaktinen kolmio on Herbartin nimeen liitetty opetuksen (opetusprosessin)perusosien havainnollistaja. Komponentteja on perinteellisesti kuvattu kärkinä: opettaja, oppiaines ja oppilas. Kolmio määrittelee opettajalle kaksi suhdetta oppilaaseen: pedagogisen ja didaktisen. Pedagogisessa suhteessa he ovat kasvattaja ja kasvatettava, joiden välinen suhde muodostuu pedagogiselle kiintymykselle. Didaktisella suhteella opettaja säätelee oppilaan ja oppiaineksen kohtaamista. Pedagoginen suhde mahdollistaa didaktisen suhteen onnistumisen. Ideaoppi
Platonin päämääränä oli määritellä, mitkä olivat niitä yleisiä entiteettejä, jotka ovat ajattelun kohteina silloin kun ihminen ajattelee. Tällaiset yleiset entiteetit näyttäytyvät todellisuuden ongelmallisena piirteenä monella tavalla: Voidaan havaita, että joku yksi ominaisuus voi ilmetä useissa yksilöolioissa. Toiseksi, sellaisia yleisiä termejä ja käsitteitä kuin ”vihreys” voidaan käyttää monista olioista. Kolmanneksi, sellaiset abstraktit käsitteet kuin ”kolmikulmaisuus” vaikuttavat nimeävän jotakin, vaikkakaan ne eivät nimeä mitään yksilöoliota. Neljänneksi, voimme ajatella sellaisia yleisiä piirteitä kuin ”vihreys” ja sellaisia yleisiä tosiseikkoja kuin ”kolmio on kolmisivuinen tasokuvio” ilman, että ajattelemme niiden koskevan jotakin yksilöoliota. Viidenneksi, sellaisia käsitteitä kuin ”kolmikulmaisuus” ei pelkästään ajatella, vaan niistä samalla "tiedetään" tiettyjä tosiseikkoja. Paradigma
Uusi paradigma sisältää yleensä vanhan erikoistapauksena. Uusi tapa tehdä tiedettä on siis laajempi: se selittää enemmän ja paremmin. Eräs esimerkki on kvanttimekaniikka suhteessa klassiseen mekaniikkaan. Teorioiden korvautuminen paremmilla on yleistä tieteen perusolemusta, tieteen täydentymistä. Uudesta teoriasta tulee paradigma vasta silloin, kun se on perustavanlaatuinen muutos tieteellisessä selityksessä ja se edustaa laajempaa muutosta ajattelussa. Dharma Initiative
Lääkintäasema on pääsaarella oleva lääketieteellinen tutkimusasema, joka myöhemmin suunniteltiin oleskelutilaksi raskaana oleville naisille. Asemalla on pitkä käytävä, joka johtaa operointihuoneeseen, päiväkotiin ja lukollisiin kaappeihin, joista yhdessä on katkaisin, joka avaa piilotetun holvin, joka sisältää lääkintävälineitä ja hoitopöydän. Empirismi
1800-luvun loppupuolella ja 1900-luvun alussa kehittyi erilaisia pragmatismin muotoja. Pragmatismin ideat kehittyivät lähinnä niistä keskusteluista, joita käytiin 1870-luvulla kun Charles Sanders Peirce ja William James vaikuttivat Harvardissa. James teki tunnetuksi termin "pragmatismi" antaen Peircelle kunnian sen keksimisestä. Peirce kuitenkin irtaantui myöhemmistä pragmatismin kehityskuluista ja nimesi alkuperäisen ajatuksen uudelleen "pragmatisismiksi". Tämä näkökulma yhdistää yhdessä pragmaattisen totuusteorian kanssa empiirisen (kokemusperäisen) ja rationaalisen (ideaperäisen) ajattelun. Overshoot: The Ecological Basis of Revolutionary Change
Catton määrittelee yltäkylläisyyden aikakaudella syntyneen paradigman seuraavien väittämien avulla: Bayesiläinen tilastotiede
Edellisen kaavan avulla pyritään tekemään tilastollisia päätelmiä "ei-havaittavasta" muuttujasta x "havaittavan" muuttujan y perusteella. Ehdollistettua jakaumasymbolia p(x|y) sanotaan x:n "posterioriksi". Jakaumasymboli p(y|x) on "likelihood" (joskus myös "otantajakauma", "otantamalli"), jota käytetään myös klassisen tilastotieteen uskottavuuspäättelyssä. Jakaumasymboli p(x) on puolestaan x:n "priori". Tekijä 1/p(y) ei vaikuta x:ää koskevaan tilastolliseen päättelyyn, vaan se on luonteeltaan normitusvakio.Jotta voimme muodostaa posteriorijakauman tuntemattomalle formula_3, tarvitaan:
Näistä ensimmäinen on uskottavuusfunktio formula_8.
Priorijakauma on ennakkokäsitys tuntemattomasta formula_3, ja usein se riippuu hyperparametreistä formula_4. Priori voidaan esittää jakaumana formula_11.
Jos priori valitaan siten, että se kuuluu samaan jakaumaperheeseen posteriorijakauman kanssa, sitä kutsutaan konjugaattiprioriksi. Tällöin syntyy myös laskennallisesti mukavampi tilanne. Jos havaintojen yhteisjakauma kuuluu eksponenttiseen perheeseen, aina on olemassa konjugaattipriori (Morris, 1983). Byrokratia
Vaikka Weberin esittämä malli kuuluu johtamisen opintojen perusteisiin, hän ei kuitenkaan tarkoittanut omaa malliaan esikuvaksi eikä hän kirjoittanut teostaan liikkeenjohdon tutkijoille. Weberin tarkoitus oli kuvata länsimaiden rationalisoitumisen prosessia. Tämän prosessin yksi osa oli byrokraattisen vallan lisääntyminen karismaattisen vallan kustannuksella, jossa valta oli henkilökohtainen ominaisuus ja säännöt olivat "ad hoc" -sääntöjä. Weber oli myös hyvin tietoinen ”seurauksien paradoksista”, jonka mukaan keinot usein estävät tavoitteiden toteutumisen. Esimerkiksi tiettyyn pisteeseen asti säännöt auttavat organisaatiota toimimaan, mutta sääntöjen aiheuttamaan paperisotaan voi myös hukkua, ja säännöillä on tapana lannistaa työntekijöiden oma-aloitteisuutta. Olio-ohjelmointi
Olio-ohjelmointi on hallitseva paradigma myös tietojärjestelmien suunnittelussa. Reaalimaailman käsitteet mallinnetaan olioanalyysissä ja käsitteitä vastaavat luokat toteutetaan ohjelmointikielellä. Yleinen ongelma tietojärjestelmissä on olioiden avulla esitetyn mallin tallentaminen relaatiotietokantaan, sillä relaatiomalli voi esittää käsitteiden välillä monesta moneen suhteita, mutta ei toisaalta pysty esittämään perintäsuhteita. Benjamin R. Barber
Barberin tunnetuin teos lienee "Jihad vs McMaailma" (engl. "Jihad vs McWorld"), missä Barber pohtii todellisen demokratian selviytymismahdollisuuksia, toisaalta Jihadin (jolla Barber ei tarkoittanut vain ääri-islamia, vaan Jihadiin hän sijoitti kaikki äärinationalistiset ja kaiken tiukkaa kontrollointia vaativat aatteet) ja toisaalta McMaailman puristuksessa. McMaailmalla Barber tarkoitti lähinnä rajat ylittävää kauppaa, jättiläisyritysten ylivaltaa ja maailman kulttuurien sulattamista yhdeksi McMaailmaksi. Barberin mukaan McMaailmassa kansalaisuudet katoavat, ja kansalaisten päätehtävänä on toimia aivottomina kuluttajina. Hän kritisoi myös median keskittymistä harvojen ja valittujen käsiin. Esimerkkinä hän mainitsi mediamoguli Rupert Murdochin ja tämän mediaimperiumin. Symbolinen yleistys
Paitsi, että symbolinen yleistys saattaa muodostaa kaavan, se saattaa olla väite, joka liittyy uuteen mullistavaan paradigmaan. Aikanaan se todistetaan oikeaksi tai hylätään, tai se voi jäädä huomiotta. Esimerkki sanallisesta väitteestä, jota myös voidaan pitää symbolisena yleistyksenä: ""vaikutus on yhtä suuri kuin vastavaikutus"". Atlantismi
Atlantismi on aate, joka pyrkii läheiseen yhteistyöhön Länsi-Euroopan ja Pohjois-Amerikan maiden, erityisesti Kanadan ja Yhdysvaltain välillä varsinkin politiikkaa, taloutta ja puolustusta koskevissa asioissa. Tarkoituksena on pitää yllä osallistuvien maiden turvallisuutta ja suojella niitä yhdistäviä arvoja, ”demokratiaa, yksilönoikeuksia ja lakia.” Propagandamalli
Propagandamalli näkee yksityisen median yrityksinä, jotka ovat kiinnostuneita tuotteen – lukijoiden ja yleisön – myymisestä muille yrityksille (mainostajille) ennemmin kuin laadukkaiden uutisten julkaisemisesta. Teoria esitettiin ensimmäisen kerran vuonna 1988 Hermanin ja Chomskyn kirjassa "Manufacturing Consent: The Political Economy of the Mass Media". Teoria kuvaa median yhteiskunnallista tarkoitusta. Sen mukaan instituutioiden tutkimus ja niiden toiminta täytyy jättää hyvin tarkasti huomioimatta, lukuun ottamatta marginaalisia elementtejä tai melko hämärää tieteellistä kirjallisuutta. Teoria esittää viisi yleistä kategoriaa, ”suodatinta”, jotka määrittävät minkälaisia uutisia tiedotusvälineissä esitetään. Nämä viisi kategoriaa ovat: tiedotusvälineen omistus, tiedotusvälineen rahoittavat lähteet, lähteiden hankinta, ryöpytys, antikommunismi ja pelon ideologia. Hermanin ja Chomskyn mukaan ensimmäistä kolmea kategoriaa pidetään yleisesti tärkeimpänä. ISA-tunnus
ISA-tunnus symboloi palvelua tai tilaa, jota pyörätuolia käyttävän tai muulla tavoin vammaisen henkilön on mahdollista hyödyntää esteettömästi. Tunnus esiintyy muun muassa liikuntarajoitteisille tarkoitettujen parkkipaikkojen, sisäänkäyntien sekä WC-tilojen yhteydessä. Universaalissa suunnittelussa pyritään ottamaan huomioon jokaisen tarpeet. Kyseisen suunnitteluideologian periaatteita noudattamalla tavoitellaan tilannetta, jossa kyseistä tunnusta tai muita samankaltaisia merkkejä ei tarvittaisi, vaan jokaisella olisi yhdenvertainen mahdollisuus toimia samoissa rakennetuissa ympäristöissä ja käyttää samoja palveluita ja tuotteita. Dharma
Dharma (sanskritia; devanagari धर्म, paaliksi धम्म "dhamma" '(luonnon)laki', 'oikeus', 'luonnollinen järjestys', 'hyve' jne.) on lukuisten intialaisten tai intialaisperäisten uskontojen keskeinen teoreettinen käsite, jolla tarkoitetaan ihmisestä riippumatta olemassa olevaa luonnollista järjestystä sekä tämän järjestyksen mukaista elämää. Occamin partaveitsi
Occamin partaveitsi on looginen periaate, joka mukaan tieteilijä arvioi todennäköisesti yksinkertaisimmat mahdolliset selitykset havaintoaineistolle. Yksinkertaisuus ja monimutkaisuus ovat kuitenkin suhteellisia käsitteitä, joiden merkitys riippuu asiayhteydestä jossa niitä sovelletaan ja soveltajan ymmärryksestä. Ilman objektiivista kriteeriä yksinkertaisuudelle Occamin partaveitsi itsessään ei tue objektiivisten valintojen tekemistä. Freemium
Freemium on markkinointi- ja tuotekehitysstrategia, jonka ydinajatus on antaa asiakkaalle joitakin asioita ilmaiseksi ja sitoumuksetta ja siten vaikuttaa mielikuviin, synnyttää kiinnostus yrityksen maksullisiin palveluihin ja tuotteisiin sekä sitouttaa asiakas yrityksen puolestapuhujaksi. Platon
Sokrateen ajatus, että hyve on käytännöllistä tietoa, tulee esille dialogissa "Protagoras" ja siihen liittyvissä pienemmissä dialogeissa. Ne luovat Platonin etiikan perustan kumoamalla yleisiä näkemyksiä, joita moraaliin ja hyveisiin liitettiin. Vaikka sanoja etiikka ja fysiikka ei edes esiinny Platonin teoksissa eikä dialektiikkaakaan esitetä erillisenä alana, Platonia voidaan silti pitää filosofian klassisen kolmijaon – dialektiikka (ja logiikka), fysiikka ja etiikka – alullepanijana. Hänellä oli todennäköisesti tavoitteenaan kehittää sokraattinen menetelmä tieteelliseksi dialektiseksi (loogiseksi metafyysiseksi) järjestelmäksi, joka tarjoaisi perustan sekä inhimilliselle tiedolle (fysiikka) että toiminnalle (etiikka). Tämän vuoksi hän erotti yleisen tietoon tähtäävän tutkimuksen ja ymmärryksen ainakin jossain määrin fysiikkaan ja etiikkaan liittyvistä asioista. Dialogeista "Theaitetos", "Sofisti", "Parmenides" ja "Kratylos" ovat etupäässä dialektisia, "Protagoras", "Gorgias", "Valtiomies" ja "Filebos" etupäässä eettisiä, ja "Timaios" käsittelee etupäässä fysiikkaa. Platonin voidaan kuitenkin nähdä olleen menestyksekkäämpi dialektiikassa ja etiikassa kuin fysiikassaan. Falsifiointi
Siinä missä Popper oli kiinnostunut pääasiassa tieteen logiikasta, Thomas Kuhn tutki vaikutusvaltaisessa teoksessaan "Tieteellisten vallankumousten rakenne" (1962) tieteen historiaa. Kuhn katsoi, että tieteilijät työskentelevät sellaisen käsitteellisen paradigman sisällä, joka vaikuttaa vahvasti siihen, miten he tulkitsevat havaintoja. Tieteilijät puolustavat paradigmaansa pitkään kaikkia falsifiointiyrityksiä vastaan lisäämällä olemassa oleviin teorioihin "ad hoc" -hypoteeseja. Paradigman vaihtaminen on vaikeaa, koska se vaatii tutkijalta vahvaa poikkeamista työtovereiden näkemyksistä ja epäortodoksisen teorian puolustamista. Atman
Itseoivallus ja jälleensyntymien kierrosta vapautuminen tapahtuvat eri filosofisten koulukuntien ja rituaaliperinteiden (esimerkiksi vaishnavismi, shaivismi ja shaktismi) mukaan hieman eri tavoin. Jotkut painottavat tietoa jñána ja toiset Jumalalle antautumista bhakti. Kolmannet painottavat ihmiselle ja hänen sosiaalisille rooleilleen ominaisten tekojen ja velvollisuuksien tekemistä. Näitä tekoja ja velvollisuuksia kutsutaan Dharmaksi. Dharman noudattaminen on Intian suurten ihmisjoukkojen parissa ehkä käytetyin menetelmä ja elämäntapa. Tasavalta
Poliittisessa teoriassa "tasavallaksi" kutsutaan sellaista valtiota, jossa hallituksen poliittinen valta riippuu yksinomaan kansan hyväksynnästä, huolimatta siitä, kuinka marginaalista se on. Tämä käytäntö johtaa kahteen problemaattiseen määritelmään. Ensimmäiseksi on olemassa valtioita, jotka ovat luonteeltaan oligarkkisia, mutta jotka eivät ole perinnöllisiä, kuten monet diktatuurit. Toiseksi on olemassa valtioita, joissa kaikki tai melkein kaikki poliittinen valta on demokraattisilla instituutioilla, mutta valtionpäämies on monarkki, kuten perustuslailliset monarkiat. Ensimmäisessä tapauksessa monet valtion ulkopuoliset ovat sitä mieltä, ettei valtiota tulisi pitää tasavaltana. Toisessa tapauksessa esiintyy aktiivisia tasavaltalaisia liikkeitä, jotka ajavat pienimpienkin monarkkisten tunnusmerkkien hävittämistä, ja ratkaisevat tämän semanttisen ongelman kutsumalla valtiota demokratiaksi. Pragma-dialektiikka
Keskustelu ymmärretään erimielisyyden ratkaisuun pyrkivänä toimintana. Siihen pyritään sulkemalla pois puheenvuorot, jotka viivästyttävät tai estävät ratkaisuun pääsyä. Kriittisessä keskustelussa osapuolten oletetaan arvioivan toistensa keskustelua rationaalisin standardein, ja että keskustelu seuraa ihanteellisessa mielessä tiettyjä käytäntöjä; protagonisti puolustaa näkökantaansa antagonistin kriittisiä vastaväitteitä vastaan noudattaen keskustelua ohjaavia sääntöjä. (Pajunen, 2015, 274 - 278.) Timanttipolku-buddhalaisuus
Järjestön nimen lisäksi 'timanttipolku' tarkoittaa myös yhtä kolmesta buddhalaisuuden pääsuuntauksista (ks. Vajrayāna) , johon Lama Ole Nydahlin välittämän ja opettaman opetuslinjan voidaan katsoa kuuluvan. Timanttipolussa - kuten muussakin buddhalaisuudessa - painotetaan erityisesti kriittistä ajattelua, sillä buddhalaisuus on kokemusperäinen uskonto, jossa ei ole dogmia eikä sokeaa uskoa. Jokaisen opetuksen soveltuvuuden käytäntöön voi harjoittaja tarkistaa itse. Tärkeässä asemassa on myös meditaatio, jonka järjestäminen onkin kaupunkiryhmien tärkein tehtävä. Timanttipolulla meditaatiossa samaistutaan usein lamaan, jonka ajatellaan edustavan valaistunutta tilaa, ja pyritään ylläpitämään tämän samaistumisen kautta tavoiteltavaa puhdasta näkemystä jokapäiväisessä elämässä nauttien elämän iloista ja kokien vaikeudet mielekkäinä haasteina. (Lama Ole Nydahl: Kuinka asiat ovat, Like Kustannus 2003) Tieteenfilosofia
Kuhnin mukaan paradigmanvaihdos tapahtuu silloin, kun vanha paradigma on kohdannut tarpeeksi ongelmia (anomalioita) niin, että uusi paradigma alkaa osoittautua hyödyllisemmäksi. Paradigman valinta perustuu tällöin havaintoihin, vaikka ne asettuvatkin vanhaan paradigmaan liittyneitä oletuksia vastaan. Uusi paradigma valitaan, koska se ratkaisee tieteellisiä ongelmia paremmin kuin vanha. Demokratia
"Radikaali demokratia" perustuu idealle, että yhteiskunnassa on olemassa hierarkkisia ja painostavia valtasuhteita. Demokratian tehtävä on näiden suhteiden saattaminen näkyville ja niiden haastaminen sallimalla erilaisuus, mielipide-erot ja vastakohtaisuus päätöksentekoprosessissa. Aukkojen jumala
Filosofisesti argumentaatiovirheeseen liittyy todisteisiin nojaamisen sijasta vetoamista niiden puutteeseen ja todistustaakan siirtämistä perusteettomasti vastapuolelle.
Virheelliseksi dilemmaksi "Aukkojen jumala" -argumentti muuttuu, jos se esitetään "vaihtoehtoisena selitysmallina", jonka hyväksyminen uutena paradigmana on selviö pelkän virallisen selitysmallin epäilemisen ja arvostelun seurauksena, vaikka jumalaa tai hänen toimintamenetelmäänsä ei voida löytää, tutkia eikä ymmärtää, jolloin se ei tee asiaa tieteellisesti ymmärrettäväksi eli ei selitä mitään. Teoreettinen viitekehys
Viitekehyksen tarkoituksena on tavoittaa tutkittavassa ilmiössä keskeiset tekijät ja niiden väliset suhteet. Tutkimuksen tekijältä edellytetään oman tutkimuksensa kannalta toimivan teoreettisen viitekehyksen ja siihen sisältyvien elementtien valintaa. Viitekehyksiin liittyvät valinnat voivat olla luonteeltaan paradigmaattisia eli toisensa poissulkevia: tiettyyn koulukuntaan, tutkimussuuntaukseen tai tutkimusmenetelmään ajatellaan liittyvän joidenkin teoreettisten viitekehysten edellyttämistä, hyväksymistä tai torjuntaa. Tutkimusongelma
Tutkimusongelman asettaminen tietyllä tavalla merkitsee yleensä sitoutumista johonkin tutkimuksen paradigmaan. Tutkija ottaa tällöin huomioon tietyt oletukset tutkimuksen metodologiasta, tiedosta ja ihmisyydestä, viime kädessä olevaisen todellisuuden luonteesta, ontologiasta. Tutkimusongelman muotoilu voi paikantaa tutkimuksen myös useiden kilpailevien paradigmojen keskelle. Hermeneuttinen menetelmä
Hermeneutiikan keskeisimpiä käsitteitä on "hermeneuttinen kehä". Teoksessa "Hermeneuttisen pedagogiikan pääsuuntaukset" Pauli Siljander kertoo kolmesta eri merkityksestä, joissa hermeneuttisen kehän käsitettä voidaan käyttää. Ensimmäinen liittyy tiedonmuodostamisen tapahtumasarjaan ja tulee esiin siten, että tiedonmuodostuksella ei voi olla mitään varsinaista alkua. Voidaan käyttää käsitettä "esiymmärrys", jonka täytyy aina olla kaiken uuden ymmärtämisen taustalla. Esiymmärrys muuttuu ja korjautuu ymmärtämisen ja tulkinnan edetessä. Se ei kuitenkaan muutu täysin, vaan säilyttää kosketuksen aikaisempaan. Hermeneuttista kehää voidaan kutsua myös "hermeneuttiseksi spiraaliksi" eli kierteeksi eteenpäin pääsemisen mahdollisuuden vuoksi. Imperatiivinen ohjelmointi
Imperatiivinen paradigma on tietokonelaitteiston luonnollinen tapa toimia. Empirismi
John Locke (1632-1704) vastasi erityisesti René Descartesin puolustamaan mannermaiseen rationalismiin, filosofiseen lähestymistapaan jota ei tulisi sekoittaa yleiseen rationalismiin, ja ehdotti teoksessaan "An Essay Concerning Human Understanding" (1689) uutta ja lopulta hyvin vaikutusvaltaista näkemystä, jossa kaikki inhimillinen tieto on a posteriori -tyyppistä eli kokemukseen perustuvaa. Locke tunnetaan erityisesti näkemyksestään, jonka mukaan ihmisen mieli on "tabula rasa" eli 'tyhjä taulu' tai Locken sanoin "valkoinen paperi", jolle aistihavainnoista seuraavat kokemukset kirjoitetaan ihmisen elämän mittaan. Ideoillamme on kaksi lähdettä: aistiminen ja ajatteleminen. Kummassakin tapauksessa tehdään ero yksinkertaisten ja monimutkaisten ideoiden välillä. Yksinkertaiset ideat eivät ole analysoitavissa, ja voidaan jakaa primaarisiin ja sekundaarisiin ominaisuuksiin. Monimutkaiset ideat yhdistelevät yksinkertaisia ideoita ja jaetaan substansseihin, moodeihin (tiloihin) ja suhteisiin. Lockelle tietämyksemme asioista on havaintoja ideoista, ja nämä havainnot ovat joko yhtäpitäviä tai ristiriitaisia keskenään, mikä on kaukana Descartesin harjoittamasta varmuuden etsinnästä. Pāramitā
Pāramitā eli paramiitta (Sanskriitti, Pali) tai pāramī (Pāli), "täydellisyys" tai "täyteläisyys" tarkoittaa buddhalaisuudessa kaikkea valaistumiseen johtavaa tai siitä syntyvää viisautta ja tietämystä. Ahimsa
Jainalaisuudessa ahimsa on äärimmäisen keskeinen periaate, jota noudatetaan niin luostarilaitoksessa kuin myös maallikoiden keskuudessa. "Ahimsā paramo dharmaḥ" on yksi jainalaisuuden tunnuslauseista ja tarkoittaa väkivallattomuuden olevan uskonnon korkein laki. Jainalaisuudessa pyritään välttämään yhtä lailla sekä tahallista että tahatonta väkivaltaa. Jainalaiset käsittävät myös laiminlyönnin olevan väkivaltaa; ahimsan periaatteen mukaisesti heidän tiedetään hoitaneen sairaita ja loukkaantuneita eläimiä jo tuhansia vuosia ennen kuin eläinsuojat yleistyivät lännessä. Mahaviran opetuksissa jopa pelkkää väkivallan ajattelua pidetään tuomittavana. Dogmi
Dogmi () eli "opinkappale", "oppilause" tai "uskonkappale" on jonkun uskonnon, kirkkokunnan tai uskonnollisen auktoriteetin uskoa tai oppia koskeva - usein kodifioitu - väite. Filosofiassa dogmi merkitsee todistamatta päteväksi katsottua lausetta. Deliberatiivinen demokratia
Deliberatiivinen demokratia eli keskusteleva demokratia on demokratian muoto, jossa julkinen keskustelu muodostaa keskeisen osan legitiimissä lainsäädännön valmistelussa. Keskustelussa edellytetään yhdenvertaista mielipiteiden huomioon ottamista kaikilta asianosaisilta väestöryhmiltä. Deliberatiivisessa demokratiassa on sekä konsensus-päätöksenteon että enemmistösäännön elementtejä, ja se eroaa perinteisestä demokraattisesta teoriasta siinä, että kansalaisen osallistumisessa korostetaan päätössääntöjen arviointikriteerien määrittelyyn tähtäävää keskustelua perinteisen äänestämisen sijaan. Fermin paradoksi
Fermin paradoksi on astrobiologiaan, älyllisen elämän olemassaoloon liittyvä paradoksi ja astrobiologian kulmakivi. Se voidaan muotoilla seuraavasti: jos maailmankaikkeudessa on muuta älyllistä elämää kuin ihmiskunta, miksi tätä ei ole havaittu? Pelkästään omassa galaksissamme Linnunradassa pitäisi olla miljardeja ja taas miljardeja planeettoja, ja jo suhteellisen alkeellisella tekniikalla koko Linnunradan olisi pitänyt jo olla asutettuna 5–50 miljoonassa vuodessa eli maailmankaikkeuden ikään nähden hyvin lyhyessä ajassa. Hans Driesch
Filosofiassa Drieschin ajattelu oli vitalistista. Hän katsoi, että sikiönkin kehityksessä havaittava elämän autonomia ja organismissa vaikuttava muodon antava tekijä on Aristoteleelta lainatulla termillä "entelekheia", jotain jolla on oma päämääränsä itsessään. Hän käytti tästä myös nimitystä "psykoidi", jolla hän tarkoitti entiteettiä, jolla on psyykkistä potentiaalia, joka ilmenee ei-avaruudellisena, intensiivisenä ja kvalitatiivisena ennemmin kuin avaruudellisena, ekstensiivisenä ja kvantitatiivisena. Drieschin ajattelu kohtasi suurta vastustusta. Bibliodraama
Saksalainen Gerhard Marcel Martinin, joka on itse alusta asti ollut kehittämässä bibliodraaman menetelmiä, määrittelee: "Bibliodraama on kokemus- ja tekstipainotteinen: omat kokemukset pyritään saattamaan kosketuksiin niiden kokemusten kanssa, joita Raamattu kuvaa eri kertomuksissa, tilanteissa ja henkilöiden elämässä, mutta myös rukous-, meditaatio- ja opetusteksteissä." Oliomalli
Mallin keskeisin tavoite on antaa liiketoiminnan varsin abstrakti simulaatiomalli, joka selittää kohdealueen rakenteen ja toiminnan valitulla yksityiskohtaisuuden tasolla. Näin varmistutaan siitä, että mallin koko ja sen seurauksena kompleksisuus eivät kasva käyttökelvottomiksi vaan tätä kompleksisuutta hallitaan. "( kts. Stuart Kauffman:.”At home in the universe” ja NK-kompleksisuus)"
Luokkamalli antaa kohdetodellisuuden rakenteellisen kuvan, joissa kuitenkin tulee näkyä luokan keskeiset liiketoimintapalvelut. Nämä yhdistyvät yhteistoimintakaavioiden viesteihin. Näin oliomalli on aina kokonainen maailman simulaatiomalli ja kuvaa abstraktisti mutta täydellisesti koko kohdetodellisuuden (sekä rakenteen että toiminnan). Toisaalta olioparadigma on uloin ja kokonaisvaltainen lähestymistapa. Kun toiminta kuvataan olioiden välisenä yhteistoimintana, sitä oikeastaan voi (ainakaan tarvitse) kuvat enää millään muulla tavoin. Näin funktionaalinen dekompositio ja olioiden yhteistoiminta ovat toisensa poissulkevia esitystapoja. 
Liiketoimintamallien keskeisenä voimavarana on olioitetut tapahtumat (kts. ed. värikoodaus).Liiketoiminnan abstraktissa mallissa periytyvyydelle on harvoin oikeata käyttöä ja usein miten liiketoimintamallissa on tyypillisesti 0 – 3 käyttökelpoista periytyvyysrakennetta. Deklaratiivinen ohjelmointi
Deklaratiivinen ohjelmointi on ohjelmointiparadigma, joka on imperatiivisen ohjelmoinnin vastakohta. Formaali ajattelu
Formaalin ajattelun jälkeisenä uutena kehitysvaiheena on pidetty postformaalia ajattelua, mutta tätä ei pidetä yleisesti hyväksyttynä kehitysvaiheena. Tällaiseen "postformaaliin ajatteluun" katsotaan sisältyväksi relativistinen (suhteellinen) ja dialektinen (ristiitoja yhdistävä) ajattelu (Kallio, 2016). Tutkimuksessa on väitetty (Kallio, emt.) että ristiriitoja ratkaiseva ajattelu on osa viisautta , tosin viisauteen ilmiönä sisältyy myös laajemmin personallisuuteen, tunteisiin ja eettiseen arviointiin liittyviä piirteitä. Patriarkaatti (yhteiskuntatieteet)
Patriarkaatti ("πατριαρχία" < "πατήρ", "patér" 'isä', "αρχή", "arché" 'valta') tarkoittaa kirjaimellisesti isänvaltaa. Sanan alkuperäisessä merkityksessä se on yhteiskunta, jossa vanhat miehet ovat hallitsevassa asemassa. Patriarkaalinen-sanaa käytettiin myöhemmin merkityksessä isäntävaltainen. Tällaisella yhteisöllä on (miespuolinen) johtaja, jolla on ehdoton määräysvalta yhteisössä. Hän huolehtii silti monin tavoin alaistensa hyvinvoinnista. Tämän vastineeksi alaisten on oltava uskollisia ja kuuliaisia. Klassinen liberalismi
Klassinen liberalismi on poliittinen aate, jonka ytimessä ovat yksilönvapaudet,yksityisyrittäjyys, vapaa markkinatalous sekä valtion roolin minimointi. Klassinen liberalismi ei ole kuitenkaan sama asia kuin nykyisin yhdysvaltalaisessa politiikassa käytetty termi "liberal". Pragma-dialektiikka
Kommunikaatio nähdään vastavuoroisena toimintana, missä esimerkiksi antagonisti vastaa protagonistin esittämään argumenttiin. Protagonisti ja antagonisti ovat rooleja, joihin sisältyy määriteltyjä oikeuksia ja velvollisuuksia, jotka sitten määrittävät erimielisyyden ratkaisuprosessia argumentaation eri vaiheessa. Pragmatistinen kasvatusfilosofia
Pragmatismin mukaan totuus on kuitenkin muuttuva, sillä tilanteet eivät toistu samanlaisina ja ihmisen elämää ohjaavat periaatteet muuttuvat historiallisen kehityksen vaikutuksesta. Tietyissä tilanteissa toimineet ideat ja ratkaisut eivät välttämättä toimi enää uusissa yhteyksissä. Siten ihminen ja hänen tapansa mieltää maailma nähdään pragmatismissa jatkuvan muutoksen alaisina. Myös kasvatuksessa menestyksekkäät periaatteet muuttuvat historian saatossa, koska ideoita joudutaan soveltamaan koko ajan uudelleen. Joskus yhteiskunnalliset muutokset ovat niin rajuja, että ideat joudutaan vaihtamaan kokonaan uusiin. Trauma
Trauma on kreikan kielestä tuleva sana, jolla tarkoitetaan ulkoisten tekijöiden vaikutuksesta aiheutuvaa henkistä tai ruumiillista vammaa. Platon
Platon tuo Sokrateen suulla näkemyksensä esille kolmella tavalla: kyselemällä, argumentoimalla ja esittämällä myyttejä. Kaikki tulevat esille toisiinsa kietoutuneina filosofin, yleensä Sokrateen, johtamassa dialektisessa keskustelussa. Platon halusi korostaa dialektiikan eroa sofistien ja puhetaidon opettajien eli reetorien luennointiin. Kyselevässä esitysmuodossa Sokrates esittää yleensä tietämätöntä niistä asioista, joista hän esittää kysymyksiä, ja haluaa selvittää muiden käsityksiä muun muassa moraalin avainkäsitteistä. Keskustelut toimivat näin käsiteanalyysinä, jossa käsitteitä pilkotaan alkutekijöihinsä ja etsitään niiden varsinaista ydintä. Keskustelun edetessä päädytään paitsi määrittelemään käsitteitä uudestaan, usein myös umpikujaan eli "aporiaan". Tällaisessa tilanteessa vapauduttiin ennakkoasenteista ja todellinen ratkaisun etsiminen saattoi vasta alkaa. Argumentoivassa esitysmuodossa keskustelun johtaja esittää ajatuksensa enemmän luennoivalla tyylillä, pyytäen kuitenkin kuulijalta myöntymystä uusille määritelmille ja logiikkansa etenemiselle. Myyttejä Platon käytti esittäessään sellaisia asioita, joita oli vaikea esittää rationaalisella argumentaatiolla, välittämättä historiallisesta totuudesta. Myöhempinä aikoina jotkut Platonin esittämistä myyteistä, kuten kertomus Atlantiksesta, on virheellisesti ymmärretty historiallisiksi. Yhteiskuntatieteiden standardimalli
Yhteiskuntatieteiden standardimalli (YSM) on niin sanotun Santa Barbaran koulukunnan evoluutiopsykologien esittämä nimitys teoreettiselle paradigmalle, jonka he väittävät olevan perusta suurimalle osalle yhteiskuntatieteistä. John Tooby ja Leda Cosmides väittävät kirjassaan "The Adapted Mind", että standardimallin teoriat olettavan mielen sisällön rakentuvan enimmäkseen oppimisen kautta. Toobyn ja Cosmidesin kannattaman näkemyksen mukaan mielen sisältö ja rakenne aiheutuu huomattavasti enemmän evolutiivisista sopeumista. Santa Barbaran koulukunta puolustaa voimasta adaptationismia. Tieteenfilosofia
Kuhnin mukaan paradigman valinnassa on kyse loogisesta prosessista, mutta se ei lopulta määrity pelkästään loogisilla perusteilla. Tieteilijä valitsee paradigmansa niin, että asettaa kaksi tai useampia todellisuuden ”kuvia” toisiaan vastaan ja päättää, mikä niistä muistuttaa eniten todellisuutta. Kun joku paradigma saa yleisen hyväksynnän, se edustaa Kuhnin mukaan tiedeyhteisön konsensusta. Näin jonkun paradigman hyväksymisessä tai hylkäämisessä on hänen mukaansa kyse yhtä lailla sosiaalisesta kuin loogisesta prosessista. Kuhnin kanta ei kuitenkaan ollut relativistinen. Pragma-dialektiikka
Argumentaatio kuvataan prosessina, jossa on käsitteellisesti erotettavissa erimielisyyden ratkaisemisen eri vaiheet: vastakkainasettelu, avaus, argumentaatio ja päätös. Vastakkainasetteluvaiheessa on tarkoitus selvittää mistä asiasta erimielisyys vallitsee. Avausvaiheessa selvitetään ovatko osapuolet valmiita omaksumaan roolinsa (protagonisti = väittäjä, antagonisti = vastaväittäjä), lähtökohdat ja onko osapuolilla edellytykset ratkaista erimielisyys. Argumentaatiovaiheessa protagonisti puolustaa näkökantaansa antagonistin kriittisiä hyökkäyksiä vastaan, ja päätösvaiheessa todetaan keskustelun tulos. Kaikki vaiheet eivät käytännössä tule aina tarkasti käytyä läpi. Arkikeskustelussa avausvaiheeseen kuuluva säännöistä sopiminen jää usein tekemättä. Pragma-dialektiikka ei kuvaa argumentaatioita siten että jokainen käytännössä esiintyvä argumentaatio seuraisi ideaalista mallia. Malli ei siis ole deskriptiivinen. Idiomi
Osa idiomeista on täysin opaakkeja eli läpinäkymättömiä, mikä tarkoittaa sitä, ettei kokonaisuuden merkitys ole pääteltävissä ilmauksen yksittäisten sanojen merkityksistä. Tämä johtuu juuri vertauskuvallisesta käytöstä. Ilmauksia, joiden merkitys puolestaan on pääteltävissä osiensa perusteella, kutsutaan transparenteiksi eli läpinäkyviksi. Esimerkkinä läpinäkyvyydestä käy esimerkiksi se, että suomalaisellekin saattaa valjeta, mitä tarkoittaa kun englantilainen sanoo "jonkun jäävän kiinni verta kynsien alla", vaikka suomenkielinen vastine 'jäädä kiinni rysän päältä' ei vastaa rakenteeltaan englanninkielistä. Tieteellinen konsensus
Merkittävimpiin haastajiin tämänkaltaiselle ajattelulle lukeutui Thomas Kuhn, joka väitti että kokeelliset tulokset tuottavat aina jotain tietoa mikä ei sovi täydellisesti tiettyyn teoriaan, ja että falsifiointi yksinään ei johtanut tieteelliseen muutokseen tai tieteellisen konsensuksen heikkenemiseen. Hän esitti että tieteellinen konsensus toimi "paradigmojen" muodossa. Nämä olivat hänen mukaan tietyn tieteenalan tutkijoita yhdistäviä yhteenliitettyjä teorioita ja taustaoletuksia itse teorian luonteesta. Kuhn väitti, että vain sen jälkeen kun monet "merkittävät" poikkeavuudet olivat kasaantuneet, tieteellinen konsensus siirtyisi "kriisin" ajanjaksoon. Tässä vaiheessa pyrittäisiin löytämään uusia teorioita, ja lopulta yksi paradigma kukistaisi vanhan — sykli paradigmanvaihdoksia lineaarisen totuutta kohti etenemisen sijaan. Kuhnin malli korosti myös selkeämmin teorioiden muutoksien sosiaalisia ja henkilökohtaisia näkökohtia, osoittaen historiallisten esimerkkien kautta ettei tieteellisessä konsensuksessa koskaan todella ollut kysymys pelkästään logiikasta tai tosiasioista. On kuitenkin huomattava, että nämä 'kriisitieteen' ja 'normaalitieteen' jaksot eivät ole toisiaan poissulkevia. Tutkimukset ovat osoittaneet, että nämä ovat eri toimintatapoja, eivät eri historiallisia ajanjaksoja. Demokratia
Demokratia eli kansanvalta on kansan valtaan perustuva valtiojärjestys tai hallitusmuoto. Demokratian perusajatuksena on, että hallintovallan edustajat nousevat kansan joukosta ja että hallintovalta toteuttaa kansan tahtoa. Demokratia tulee sanoista "demos" (tavallinen kansa) ja "kratos" (valta, hallita). Psykopatologia
"Psykoanalyyttinen" eli psykodynaaminen paradigma pohjautuu suurelta osin Sigmund Freudin esittämille ajatuksille. Tässä lähestymistavassa huomio keskitetään alitajuisiin prosesseihin, joiden oletetaan usein kytkeytyvän varhaisen lapsuuden konflikteihin. Psyykkisten konfliktien ja niiden tukahduttamisen oletetaan saattavan liikkeelle alitajuisia psykodynaamisia prosesseja, joista mielenterveyshäiriöiden syitä pyritään etsimään. Tähän paradigmaan kuuluu myös uudempi ego-analysoinnin menetelmä, jossa painotetaan tietoisen minän toimintaa. Paradigman mukaisissa terapioissa painottuvat tukahdutettujen asioiden tiedostaminen ja niihin liittyvien pelkojen käsittely. Keskeinen terapiamuoto on psykoanalyysi. Sokraattinen menetelmä
Sokraattinen menetelmä (, "elenkhos", 'kumoaminen') on Sokrateen kehittämä dialektinen, dialogia hyödyntävä kysely- ja opetusmenetelmä. Se on eräänlainen kyseenalaistava ristikuulustelu tiedon tai mielipiteiden löytämiseksi tai väitteiden kumoamiseksi. Menetelmän on kuvannut ja formalisoinut Platon varhaisemmissa niin sanotuissa sokraattisissa dialogeissaan, kuten "Euthyfronissa" ja "Theaitetoksessa", esittäen Sokrateen keskustelujen pääkuulustelijana. Sokrates käytti menetelmää erityisesti moraalin avainkäsitteiden selvittämiseen. Menetelmä on yksi merkittävimmistä panoksista, jonka Sokrates on antanut länsimaiseen ajatteluun. Pragma-dialektiikka
Pragma-dialektista teoriaa tai tutkimusohjelmaa ohjaa neljä metodologista periaatetta: Funktionalisaatio, eksternalisaatio, sosialisaatio ja dialektifikaatio. Jaakobin kirje
Näin Jaakobia voidaan pitää enemmän didaktisena (opettavana) kuin kerygmaattisena (saarnaavana). Hän ei pyri esittämään evankeliumin ydintä, vaan siitä seuraavan eettisen järjestelmän, myöntävillä ja kieltävillä esimerkeillä. Tämä dualistinen paradigma (kaksi tietä, valo ja pimeys, oikea ja väärä, jne.) esiintyy myös Jeesuksen opetuksissa, Qumranista löydetyissä dokumenteissa sekä "Didakheen" ensimmäisessä osassa. Yleisön voisaan päätellä olevan varhaisia juutalaiskristittyjä ennen vuotta 70. Seurakunnan kokoontumispaikkana on edelleen synagoga. Emanaatio
Tämän paradigman mukaisesti luominen etenee vuodatuksena alkuperäisestä absoluuttisesta Korkeimmasta Olennosta, tai jopa muutoksena siinä. Korkein Valo tai Tietoisuus polveutuu siitä erilaisten tasojen, asteitten tai hypostaasien (olemusten) kautta. Samalla siitä tulee yhä enemmän ja enemmän materiaalinen ja ruumiillistunut, kunnes se kääntyy lopulta ympäri palatakseen vastakkaisessa järjestyksessä takaisin lähtöpisteeseensä. Useimmissa käsityksissä emanaatioprosessi lähtee yhdestä, joka muuttuu kahdeksi ja sitten kolmeksi, ja lopulta seitsemäksi, joista eri käsitysten mukaan voi emanoitua lukemattomia uusia tasoja. Dharma
Buddhalaisuudessa dharma merkitsee Buddhan ja muiden valaistuneiden opettamaa oppia eli kaikkia niitä opetuksia, jotka auttavat ihmistä kehittymään kohti valaistumista. Platonismi
Platonin filosofisen järjestelmän keskeisin osa oli hänen "ideaoppinsa" eli dualistinen ontologiansa. Platonin päämääränä oli määritellä, mitkä olivat niitä yleisiä käsitteitä, jotka ovat ajattelun kohteina silloin kun ihminen ajattelee. Hänelle oli selvää, etteivät ne voineet olla aistien kohteita, koska ne olivat jatkuvassa muutoksen tilassa. Tämän vuoksi niiden tuli olla ymmärryksen kautta käsitettyjä kohteita, jotka olivat muuttumattomia ja saattoivat toimia tieteen ja tiedon kohteina. Kukin tällainen asia oli "eidos" eli idea, yleiskäsite. Tästä seuraa, että oli olemassa "eidos" kaikille asioille, joita kutsutaan jollakin yleisellä nimellä. Näin universaali ei ollut vain "hen", ”ykseys”, niin kuin elealaiset sanoivat, tai vain "polla", ”moneus”, niin kuin Herakleitos sanoi, vaan "hen kai polla", ”ykseys ja moneus”. Radikaali keskusta
Radikaali sentrismi yhdistelee sekä vasemmiston että oikeiston näkemyksiä . Kyse ei ole kuitenkaan keskitien politiikasta vaan laajemmista näkymistä. Käytännölliset ratkaisut ja radikalismille tyypillinen järjestelmien uudistaminen ovat sille tärkeitä. Keskustaradikaaleihin aatteisiin kuuluu eräänlainen riippumattomuus. Käsitteen siinä merkityksessä, jossa sitä on käytetty poliittisessa keskustelussa ainakin Yhdysvalloissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, siinä yhdistyvät yhteiskunnallinen suvaitsevaisuus ja jyrkkä talouskuri, toisin sanoen politiikkaa, jossa poliittis-taloudellisilla toimenpiteillä pyritään vähentämään valtion tulojen alijäämää. Pragma-dialektiikka
Teorian ovat kehittäneet Frans H. van Eemeren ja Rob Grootendorst Amsterdamin yliopistosta. He ovat määritelleet argumentaation seuraavasti: ”Argumentaatio on verbaalista, sosiaalista ja rationaalista toimintaa, jonka tavoitteena on vakuuttaa järkevä kriitikko näkökannan hyväksyttävyydestä, ilmaisemalla näkökannassa ilmaistun proposition oikeuttavan tai kumoavan konstellaation propositioita.” (Pajunen, 2015, 272 - 273.) Brahman
Brahman (sanskritia; devanagari: ब्रह्मन्; IAST: "brahman") on hindulaisuuteen liittyvä käsite, joka tarkoittaa maailman sielua, kaikkeuden taustalla olevaa perimmäistä totuutta. Brahmanin katsotaan olevan muuttumaton, voittamaton, kaikkialla läsnä oleva, sukupuoleton, kaikkivoipa ja kaikkitietävä voima. Siksi sitä ei tarvitse enempää kuvailla. Draamakasvatus
Osallistujien draamassa luodaan kuvitteellinen maailma, jonka sisällä voidaan eri tavoin ja aktiivisesti työskennellä yhdessä osallistujien kanssa. Osallistujien draamaan kuuluvia genrejä ovat puolestaan prosessidraama, työpajateatteri sekä forum-teatteri. Prosessidraamassa ei ole ulkopuolista yleisöä, ja siinä keskeisiä asioita ovat muun muassa opettajan tuoma draamatarina, joka ohjaa työskentelyä, fiktion ja roolien rakentaminen yhdessä sekä asioiden tutkiminen, niillä leikkiminen ja merkitysten etsiminen ja luominen. Työpajateatteri (TIE, Theatre in Education) kehittyi teattereiden tehdessä yhteistyötä koulujen kanssa. Työpajateatterin tavoitteena on koulussa vaikeasti opetettavien ja käsiteltävien asioiden, kuten koulukiusaamisen, yhdistäminen teatteriin. Teatteriryhmä esittää lyhyen näytelmän, jonka jälkeen näytelmää tutkitaan esimerkiksi keskustelun ja improvisoinnin avulla. Lopuksi työpajan jälkeen pohditaan heränneitä tunteita ja ajatuksia. Forum-teatterissa pyritään luomaan tilanteita, joissa tapahtuu sortoa. Luodussa tilanteessa pyritään sorretun näkökulmasta löytämään tilanteelle erilaisia ratkaisuja. Forum-teatterissa katsojasta voi tulla katsoja-näyttelijä eli hän voi ottaa sorretun roolin näytelmässä ja pyrkiä roolinsa kautta vaikuttamaan tilanteeseen. Fundamentalismi
Fundamentalismi (latinan sanasta "fundamentum" ’perustus, pohja’) on etenkin uskontoon liittyvä ideologia, jossa pyritään palaamaan johonkin alkuperäiseen väittämään ja näkemykseen sekä oikaisemaan sellaiset uudemmat piirteet, joiden katsotaan hämärtävän totuutta. Alkuperältään fundamentalismi on 1900-luvun alussa syntynyt pohjoisamerikkalainen kristillinen protestanttinen liike, joka korostaa Raamatun sanatarkkaa erehtymättömyyttä. Nykyisin fundamentalismia tunnistetaan myös muihin uskontoihin kuin kristinuskoon pohjaavista liikkeistä, kuten islamista, juutalaisuudesta, hindulaisuudesta ja buddhalaisuudesta. Yleisemmällä tasolla fundamentalistinen raamatuntulkinta tarkoittaa niin ikään Raamatun erehtymättömänä pitämistä. Markkinointi
1990-luvulla markkinoinnin hallitsevaksi paradigmaksi nousi suhdemarkkinointi, jolla pyritään luomaan asiakasuskollisuutta, jotta yritys ei olisi kilpailussa niin haavoittuvainen esimerkiksi kilpailijoiden hinnanalennuksille. Suhdemarkkinointi edellyttää tuotteen kehittämistä asiakkaan toiveiden näkökulmasta ja korostaa erityisesti osa-aikamarkkinoijien eli kaikkien asiakassuhteissa olevien työntekijöiden roolia. Suhdemarkkinnin toimeenpanovälineitä ovat kanta-asiakaskortit, kuten S-ryhmän S-etukortti, Keskon K-Plussa-kortti ja Suomen Lähikauppa Oyn Bonus-kortti sekä käsite asiakasomistajuudesta. Järjestelmien ylläpitäminen maksaa noin 2% liikevaihdosta. Klassinen liberalismi
Klassinen liberalismi ei ole aatesuuntana yhtenäinen teoria, vaan usean eri koulukunnan pirstaloitunut teoriaperhe, jonka eri jäsenillä ei ole varsinaista yhteistä nimittäjää. Usein koulukuntien väliset erot ovat verrattain pieniä, ja sen jäsenet hyväksyvät tietyn liberalismin käsityksen kuten yrittäjyyden tai vapaan markkinatalouden, mutta he saattavat kuitenkin tulkita ja tutkia niitä erilaisin menetelmin ja lähestymistavoin. Eri koulukunnat saattavat myös painottaa eri asioita, tai suhtautua myönteisemmin tai kielteisemmin tiettyihin liberalismin ilmiöihin. Julian Lincoln Simon
Vaikka kaikkia Simonin ajatuksia eivät kaikki hyväksyneet, ne tuottivat paradigmanmuutoksen: vanha malthusilainen uskomus väestönkasvun suuresta haitallisuudesta muuttui neutraalimmaksi. Hänen teoreettisemmat ajatuksensa demografinen osinko ja demografinen ikkuna ovat tuottaneet toisen muutoksen pois keskustelusta väestönkasvusta joko hyvänä tai pahana. ML (ohjelmointikieli)
ML:ää on kutsuttu "epäpuhtaaksi" (impure) funktionaaliseksi kieleksi. Se voidaan käsittää moniparadigmaiseksi: se yhdistää imperatiivista ja funktionaalista paradigmaa. Braanikosmologia
Pääidea on se, että näkyvä neliulotteinen universumi rajoittuu braaniin korkeaulotteisemmassa avaruudessa, jota kutsutaan "bulkiksi" tai "hyperavaruudeksi". Jos lisäulottuvuudet ovat kompakteja, havaitussa universumissa on lisäulottuvuuksia ja silloin ei ole tarpeen puhua bulkista. Bulkkimallissa ainakin osa lisäulottuvuuksista on laajakantoisia (mahdollisesti äärettömiä) ja muut braanit voivat liikkua bulkin läpi. Vuorovaikutus bulkin ja mahdollisesti muiden braanien kanssa voi vaikuttaa omaan braaniimme luoden standardikosmologiamallien ulottumattomissa olevia ilmiöitä. Järjestelmä (holismi)
Thomas Kuhnin tieteen paradigma on tasomuutos, jossa tiede siirtyy seuraavalle selitystasolle, kun uusia havaintoja ja niitä tukevia teorioita on syntynyt kriittinen määrä. Pragmatistinen kasvatusfilosofia
Pragmatismi kuvaa ihmisen kehitystä nojaten toisaalta biologiseen evoluutioteoriaan ja toisaalta luovuuteen. Evolutiivinen kehitys tuottaa dynaamisuutta ja muutosta ihmiseen lajina. Luovuus puolestaan palvelee ihmisen sopeutumista ja ongelmanratkaisukykyä edistäen uuden tiedon luomista. Keskeisessä asemassa ihmisen kehityksessä on kieli. Katalepsis
Käsite on keskeinen stoalaisessa tietoteoriassa ja havainnon filosofiassa. Stoalaisuuden mukaan kaikki vaikutelmat ("fantasia") ovat joko tavoittavia ("katalēptikē") tai ei-tavoittavia ("akatalēpton"). Tavoittavat vaikutelmat vastaavat täysin ulkoisessa todellisuudessa olevaa kohdettaan. Ei-tavoittavat vaikutelmat joko eivät vastaa kohdettaan, tai edustavat sellaista kohdetta, jota ei ole todellisuudessa edes olemassa. "Katalepsis" tarkoittaa tavoittavan vaikutelman saavuttamista. Pragmatismi
Filosofi Sami Pihlströmin mukaan pragmatistit korostavat toiminnallista ja arvosidonnaista kuvaa ihmisestä todellisuuteen monenlaisten käytäntöjen kautta kiinnittyvänä olentona, joka älyllisen ongelmanratkaisutoimintansa avulla pyrkii toteuttamaan erilaisia inhimillisiä pyrkimyksiään ja siten selviytymään ongelmallisista tilanteistaan. Filosofiset käsitteet ja ongelmat nähdään pragmatismissa kiinteästi käytäntöön kietoutuvina, ”käytäntöpitoisina”. Ihmiset toimivat monenlaisten käytännöllisten näkökohtien ja tavoitteiden ohjaamina, ja nämä tavoitteet säätelevät sitä, millaisina todellisuus ihmisille hahmottuu. Pragmatistin voidaan sanoa kyseenalaistavan ”periaatteen” (tai ”teorian”) ja ”käytännön” välisen rajan. Pragmatismi
Suomalaisessa filosofiassa virikkeitä pragmatismista ovat Ilkka Niiniluodon kirjoittaman pragmatismin yleisesityksen (1986) mukaan saaneet muun muassa Oiva Ketosen naturalistinen ja emergentistinen tieteenfilosofia, Jaakko Hintikan uuskantilainen ajatus olioista sinänsä tiedonhankintaan liittyvien käsitteellisten toimintojen kautta saavutettavina raja-arvoina sekä Raimo Tuomelan episteeminen eli tiedollinen totuusmääritelmä. Pragmatismia esiteltiin suomenkielisille lukijoille käännösten kautta jo 1910-luvulla, kun maailmalla käytiin vilkasta keskustelua erityisesti William Jamesin tunnetuksi tekemästä pragmatismin versiosta. Keskusteluun osallistuivat myös eräät suomalaiset ajattelijat. Esimerkiksi Eino Kaila laati nuoruudessaan esittelyjä ja arvosteluja William Jamesin ajattelusta. Oiva Ketonen kirjoitti "Ajatus"-vuosikirjaan muistokirjoituksen Deweyn kuoltua vuonna 1954. Kaukovaikutus
Tämä ajatuskoe, joka tunnetaan EPR-paradoksina, perustuu lokaliteetin peri­aatteeseen. Paradoksi esitetään usein seuraavassa muodossa: kaksi hiukkasta vuoro­vaikuttaa ja lentää sen jälkeen päinvastaisiin suuntiin. Vielä sittenkin, kun hiukkaset ovat niin kaukana toisistaan, että mikään klassinen vuoro­vaikutus niiden välillä ei olisi mahdollinen, toisen hiukkasen mittaaminen kuitenkin määrittää toista hiukkasta koskevien mittausten tulokset. Tämä näyttää olevan ristiriidassa sen suhteellisuusteorian perus­peri­aatteen kanssa, ettei mikään signaali kahden paikan välillä voi kulkea valoa nopeammin. Einstein kutsui tätä kvantti­mekaniikan ennustamaa ilmiötä, jonka hän yritti osoittaa mahdottomaksi, "aavemaiseksi kaukovaikutukseksi." Demokratia
Senaikaisessa läntisessä käytössä termillä “demokratia” tavallisesti viitataan kansan valitsemaan joko suoraan tai edustukselliseen hallitukseen.  Termillä "tasavalta" on monia eri merkityksiä, mutta nykyään usein sillä viitataan edustukselliseen demokratiaan ja erityisesti valtioihin, joissa presidentti tai muu valtionpäämies valitaan yleisillä vaaleilla määrä­ajaksi, toisin kuin monarkioissa, joissa valtion­pää­miehen asema on yleensä perinnöllinen, joskin monissa sellaisissakin vallitsee edustuksellinen demokratia, jossa hallituksen päämiehenä on vaaleilla valittu pääministeri. Tämän vuoksi tasavalta-nimitystä on käytetty myös esimerkiksi Saksan demokraattisesta tasavallasta ja Neuvostoliitosta. DIANA-malli
DIANA-toimintamalli ("Dialogical Authentic Netlearning Activity") kuvaa dialogista ja autenttista oppimista ja opettamista verkossa. Vaikka toimintamalli on alun perin kehitetty verkossa tapahtuvaa oppimista varten, sen periaatteet soveltuvat mihin tahansa oppimisympäristöön. Toimintamallin kehittäjien (Aarnio ja Enqvist) tavoitteena on ollut luoda malli, jonka avulla osaamisen rakentaminen virtuaalisessa ympäristössä on innostunutta ja yhteisöllistä. DIANA-mallin mukainen oppimisprosessi etenee autenttisesti ja dialogisesti. Dialogi tarkoittaa ihmisten tasavertaiseen osallistumiseen perustuvaa yhdessä ajattelemista ja perehtymistä johonkin asiaan tai toimintaan. Dialogissa luodaan kokonaiskuvaa jostakin asiasta. Siihen kuuluu aktiivinen osallistuminen ja sitoutuminen keskusteluun ja sen jatkamiseen myös vaikeissa tilanteissa. Dialogissa välitetään toisista ja suhtaudutaan toisiin kunnioittaen ja vilpittömästi, toiselle hyvää tarkoittaen. Dialogissa voidaan olla yhtä hyvin samaa mieltä kuin eri mieltä toisten kanssa. Oman näkökulman julki tuominen on tärkeää, ei se, kenen tai minkä asian puolelle näkökulma asettuu. Dialogissa ei taistella siitä, kuka on oikeassa vaan jokaisen osallistuminen on tärkeää ja arvokasta. Erilaiset käsitykset ja mielipiteet ovat alku yhteiselle uudelle ymmärtämiselle, jota ei ole olemassa ilman dialogia vaan joka kehittyy dialogin aikana. Dialoginen filosofia
Dialoginen filosofia ei tue hallinnallisin motiivein perusteltua tietokäsitystä (kuten niin sanottu hallintatiede) vaan emansipatorista eli vapauttamaan pyrkivää tiedon ihannetta. Siten sen voidaan katsoa vahvistavan liberaaleja ja demokraattisia poliittisia järjestelmiä, kuten asia oli jo antiikin Kreikassa. Dialogiin perustuvan demokratian vastakohta onkin latinan sanasta "”dicto”" (suom. ”sanella”) johdeltu diktatuuri joka perustuu diktaattorin harjoittamaan sanelupolitiikkaan ja sen mukaiseen oligarkiaan eli harvainvaltaan tai tyranniaan eli hirmu- tai yksinvaltaan. Psykopatologia
"Kognitiivisen" paradigman lähtökohtana on kokemuksien mentaalinen strukturointi. Ajatusten oletetaan toimivan voimakkaina vaikuttimina tunnetilojen syntymiseen. Poikkeavan käyttäytymisen pääasiallisina vaikuttimina nähdään toimimattomat ajatusprosessit ja irrationaaliset tulkinnat. Kognitiivinen paradigma on usein hyvin lähellä behavioraalista paradigmaa, jolloin voidaan puhua "kognitiivis-behavioraalisesta" lähestymistavasta. Ohjelmointiparadigma
Ohjelmointiparadigma on ohjelmointikielen taustalla oleva perustavanlaatuinen tapa ajatella ja mallintaa ohjelmointitehtävän ratkaisu. Ohjelmointiparadigmat eroavat toisistaan siinä, millaisista eri osista ohjelma rakentuu (esim. olioista, funktioista, muuttujista jne.) ja miten kontrollin ja laskennan eteneminen esitetään. Usein ohjelmointikielen ajatellaan noudattavan yhtä paradigmaa, mutta kieli voi tukea useitakin paradigmoja, jolloin sen sanotaan olevan "moniparadigmainen". Dilemma
Dilemma (, "kaksois-olettamus") eli pulma on ongelma, johon on olemassa vähintään kaksi mahdollista vastausta. Retoriikassa vastaukset ovat usein epätyydyttäviä, mutta vastausten ei välttämättä pidä olla epätyydyttäviä, jotta ongelma voitaisiin luokitella dilemmaksi. Tyydyttävätkin vastaukset tekevät siis ongelmasta dilemman. Propositiologiikassa käytettäven symbolein dilemma voidaan esittää muodossa:
formula_1
Selväsanaisesti sanottuna se tarkoittaa: ”Lause A tai lause B tiedetään todeksi, mutta molemmat tuottavat lauseen C, joten lauseiden A ja B saamista totuusarvoista riippumatta ne tuottavat joka tapauksessa lauseen C.” Ideologia
Marxilaisittain ideologian käsite ei viittaa niinkään tietoiseen oppijärjestelmään kuin historiallisesti kehittyneisiin yhteiskunnallistaviin käytäntöihin ja instituutioihin, kulttuuriset muodostumat mukaan luettuna. Ideologialla, etenkin hallitsevalla ideologialla, on piiloista vaikutusvaltaa ihmisten tapaan elää, toimia ja ajatella elämänsä ja toimintansa ehtoja. Ideologinen johtoasema eli hegemonia toteutuu usein epäsuorasti, sillä se ei perustu vain julkilausuttuihin päätelmiin tai kohdattuihin pakkoihin vaan myös kutsuihin, suostumuksiin ja huomaamattomasti suuntaaviin paineisiin. Käsitteen sisältöön ovat vaikuttaneet mm. Antonio Gramsci, Raymond Williams ja Louis Althusser.