Mitä polyteismi tarkoittaa?
Polyteismi
Polyteismi eli monijumalaisuus on uskonnollinen käsitys, jonka mukaan on olemassa useita jumalia. Monijumalaisissa uskonnoissa palvotaan useita eri jumalia. Nämä jumalat ovat henkilöllisiä olentoja, joilla on usein toisistaan poikkeavia luonteenpiirteitä. Jumalilla saattaa olla arvojärjestys ja heillä voi olla eri tehtäviä. Monoteismi
Monoteismi eli yksijumalisuus on käsitys, jonka mukaan on olemassa yksi jumala. Monoteismi esiintyy useissa muodoissa, esimerkiksi:Monoteismi on vastakkainen ilmaisu polyteismille, jonka perusta on käsitys monista jumalista. Dualismi tarkoittaa teismin yhteydessä käsitystä, että on kaksi itsenäistä jumalista olentoa tai ikuista periaatetta, joista toinen on hyvä ja toinen paha. Dualismia edustavat esimerkiksi zarathustralaisuus ja manikealaisuus. Uskonnonfilosofia (Hick)
Hick toteaa, että käsitettä teismi, usko Jumalaan yleensä, käytetään usein monoteismin eli yksijumalisuuden vastineena – teismillä tarkoitetaan tavallisesti uskoa persoonalliseen Jumalaan. Monoteismin mukaan on olemassa yksi persoonallinen jumala. Juutalainen ja kristillinen jumalakäsitys on ehdottoman yksijumalinen. Muita jumalaa koskevia ajattelutapoja ovat ateismi (jonka mukaan jumalaa ei ole), agnostismi (sananmukaisesti tietämättömyysoppi, jumalan olemassaolosta ei ole tietoa), deismi, polyteismi eli monijumalisuus, henoteismi ja panteismi eli kaikkijumalisuus.
Defaitismi
Käsitteellä älyllinen defaitismi voidaan tarkoittaa eri asioita, johon ajattelevan ihmisen tai älymystön edustajan voidaan katsoa syyllistyvän. Termi määräytyy käyttötarpeen mukaan, mutta yleensä sillä tarkoitetaan luovuttamista liian monisyiseksi tai ratkaisemattomaksi koetun ongelman edessä. Filosofiassa sillä voidaan esimerkiksi tarkoittaa ajatusta, jonka mukaan jokaisen ajatuksen on jo keksinyt joku muu, jolloin yritys luoda uutta olisi pohjimmiltaan turhaa. Henoteismi
Henoteismi (kreikkaa: , "heis" 'yksi' + , "theos" 'jumala') tarkoittaa monijumalaista uskontoa, jossa on yksi pääjumala tai jumalten joukosta kulloinkin palvonnan kohteeksi valitaan korkein tai jopa "ainoa" jumala. Henoteismi on toisinaan toiminut välivaiheena tavallisesta polyteismista monoteismiin siirryttäessä. Käsite henoteismi on Max Müllerin kehittämä. Duaalikappale
Duaalisuus voidaan yleistää mihin tahansa "n"-ulotteiseen avaruuteen, jolloin puhutaan duaalisista polytoopeista. Kahdessa ulottuvuudessa niitä sanotaan duaalisiksi monikulmioiksi. Polykratia
Polykratia on päätöksentekojärjestelmänä autokratian vastakohta, jossa valta on yhden sijasta usealla. Nimitys tulee kreikan kielen sanoista "poly", ’monta’, ja "kratos", ’hallita’. Monitieteisyys
Monitieteisyys viittaa akateemiseen instituutioon, jossa on edustettuna useita tieteenaloja, tai tutkimukseen, jossa hyödynnetään eri tieteenaloja. Platonin kappale
Mitä tulee kreikkalaiseen matematiikkaan, jotkin lähteet (kuten Proklos) antavat kunnian viiden säännöllisen monitahokkaan keksimisestä Pythagoraalle, kun taas osa todisteista viittaa siihen, että hän olisi tuntenut vain tetraedrin, kuution ja dodekaedrin, ja että oktaedrin ja ikosaedrin olisi keksinyt Platonin aikalainen Theaitetos. Joka tapauksessa Theaitetos kuvaili monitahokkaiden matemaattiset ominaisuudet ja oli ehkä myös ensimmäinen, joka todisti, ettei säännöllisiä monitahokkaita ole enempää kuin tunnetut viisi. Apateismi
Apateismi on asenne, jonka mukaan kysymys jumalan tai jumalien olemassaolosta on merkityksetön. Apateistisen agnostismin mukaan riittävää todistusaineistoa jumalan tai jumalien olemassaolon todistamiseksi tai kiistämiseksi ei voida antaa ja siksi tämänkaltaisilla uskonkysymyksillä ei ole merkitystä henkilön elämälle. Ateismi
Filosofi Julian Baggini on kuvaillut ateismin luonnetta seuraavasti. Tavallisesti henkilöistä, jotka eivät usko jonkin mielikuvitusolennon olemassaoloon, ei käytetä mitään eritystä nimitystä. Oletetaan, että niiden ihmisten määrä, jotka uskovat tiettyyn taruolentoon, alkaa kasvaa. Pian heitä aletaan kutsua erityisellä nimellä, kuten teisteiksi eli jumalaan uskoviksi. Kun teistejä alkaa olla paljon, teistejä aletaan pitää normaaleina, vaikka jumalan olemassaolosta ei ole mitään näyttöä. Niitä, jotka eivät ole teistejä, aletaan kutsua ei-teisteiksi eli ateisteiksi. Tavallisella ihmisellä on erilaisia todellisuutta koskevia käsityksiä. Teistit sanovat, että tämän lisäksi todellisuuteen kuuluu jumala. Jos teistejä ei olisi, olisi kuitenkin ateisteja, mutta heitä ei kutsuttaisi ateisteiksi. Ateistien käsitys olisi sama vaikka teistejä ei olisi ollut koskaan olemassa. Polyrytmi
Polyrytmi on kahden tai useamman itsenäisen rytmin kuuluminen samaan aikaan.
Alla esimerkki polyrytmiikasta, jossa toinen ääni, soitin, melodia tms. etenee kaksi- toinen kolmijakoisena. Joka kuudennella tahdinosalla molemmille esiintyjille tulee isku yhtaikaa. Polyrytmejä esiintyy tyypillisesti jazz-musiikissa sekä afrikkalaisessa kansanmusiikissa. Tomismi
Tomismi tiivisti ennen kaikkea keskiaikaisen filosofian skolastisen perinteen 1200-luvun lopun siirtymisen Augustinuksen platonistisista tulkinnoista Aristoteleen suuntaan. Siirtymään vaikutti suuresti silloinen arabialainen filosofia, sen edustajista erityisesti Averroës eli Ibn Rušd. Tomisteille oli tärkeää tehdä tiukka ero luonnollisen ja yliluonnollisen todellisuuden välillä, koska platoninen ideaoppi johti heidän mielestään panteismiin tehden arkitodellisuudestakin jumalaisen. Prometeismi
Prometeismi (engl. "Prometheism" tai "Prometheanism") on puolalaisen Józef Piłsudskin luoma poliittinen käsite. Prometeismin tarkoituksena oli heikentää Venäjän keisarikunnan ja sen seuraajan Neuvostoliiton sisäistä eheyttä tukemalla nationalistisia liikkeitä Venäjän rajojen sisäpuolella. Kyse oli siitä, että Itämeren, Mustanmeren ja Kaspianmeren alueilla olevat kansat irtautuisivat Venäjästä ja muodostaisivat itsenäisten valtioiden puskurivyöhykkeen Venäjää vastaan. Prometeismi liittyy läheisesti Piłsudskin toiseen ideaan, Intermariumiin. Mitä uusateismi tarkoittaa?
Mitä uusateismi tarkoittaa? on Jussi K. Niemelän toimittama kirjoituskokoelma, jonka julkaisi Savukeidas vuonna 2011. Kirjoittajat ovat uskontotieteilijät Matti Kamppinen, Kimmo Ketola, Tiina Mahlamäki ja Ilkka Pyysiäinen, toimittaja Jaakko Wallenius, Seinäjoen vapaa-ajattelijat ry:n entinen puheenjohtaja Nora Luoto, kirjailija Tiina Raevaara sekä toimittaja Jussi K. Niemelä. Traité d’athéologie
Traité d’athéologie () on ranskalaisen filosofin Michel Onfrayn vuonna 2005 ilmestynyt kirja. Teos on ilmestynyt vuonna 2007 englanniksi nimellä "Atheist manifesto" (Ateistinen manifesti). Kirja suuntautuu monoteistisia uskontoja, kristinuskoa, juutalaisuutta ja islamia vastaan. "”Kuten monisatavuotinen historia osoittaa, Jumalan nimissä kolme monoteistista uskontoa ovat saaneet aikaan uskomattoman vuolaat verivirrat!”" Forsyteismi
Forsyteismi (Forsyteism) on John Galsworthyn suurromaanista "Forsytein taru" peräisin oleva termi, jota käytetään kuvaamaan Euroopan ylemmän keskiluokan hengetöntä ja vain omaa etua tavoittelevaa elämänkatsomusta vuosina 1830–1920. Pääasiassa se tarkoittaa omaisuuden hankkimista hinnalla millä hyvänsä sekä ylenkatseellista suhtautumista alempiin yhteiskuntaluokkiin. Tiede
Käsitteet "monitieteisyys", "tieteidenvälisyys" ja "poikkitieteellisyys" ovat yleistyneet 1990-luvulta lähtien. Erottelut ovat useimmiten sopimuksenvaraisia. "Kielitoimiston sanakirjan" mukaan sanaa "poikkitieteellinen" on svetisisminä (ruots. "tvärvetenskaplig") vältettävä ja sen asemesta käytettävä adjektiivia "monitieteellinen" tai "tieteidenvälinen". Evidentialistinen teismi
Evidentialistinen teismi on näkemys, jonka mukaan uskontoon ei ole järkevää osallistua, ellei sen hypoteesin (eli 'on olemassa teismin määritelmän mukainen Jumala') puolesta ole evidenssiä eli todistusaineistoa Polygynia
Polygynia on yleisin muoto polygamiasta eli moniavioisuudesta. Polygynia tarkoittaa tilannetta, jossa yhdellä uroksella on useita naaraita samanaikaisesti. Ihmisellä polygynia, kuten polyandriakin, on jatkuvasti harvinaistunut. Islamissa ja eräissä mormoniryhmissä polygyniaa esiintyy edelleen. Yhteisöissä, joissa polygyniaa esiintyy, se on useimmiten supistunut yläluokkaan ja tavalliset kansalaiset ovat yksiavioisia. Polystratos
Polystratos katsoi, että itsensä tiedostaminen on välttämätöntä onnellisuudelle. Hän katsoi skeptikkojen olevan väärässä väittäessään, ettei arvostelmilla ole totuutta tai epätotuutta, koska arvostelmat vaihtelevat eri aikoina ja paikoissa. Polystratoksen mukaan suhteellisetkin arvostelmat voivat olla tosia, koska esimerkiksi tietyt ruoat ovat tosiasiallisesti hyödyllisiä toisille ja haitallisia toisille. Hänen mukaansa sellaiset käsitteet kuin "kohtuullinen" tai "typerä" tulisi käsittää samalla tavalla kuin käsitteet "suurempi" tai "terveellinen" — mikään ei voi olla "suurempaa" sinällään vaan suhteessa johonkin muuhun, mutta tällaiset suhteelliset ilmaisut ovat silti yhtä lailla tosia. Tiedemiehen mietteitä uskosta
Deistisen jumalakäsityksen ja täyden ateismin välinen ero on Cantellista mitätön. Panteistinen ajatus jumalasta jää hänen mielestään kovin epämääräiseksi. Cantell on samaa mieltä Arthur Schopenhauerin kanssa, että kyse on vain ”kohteliaasta ateismista”. Kolmas keskeinen vaihtoehto tässä yhteydessä on perinteisen teismin Jumala, joka loi kaikkeuden ja seuraa tarkasti kaikkia sen tapahtumia. Asteekkien filosofia
Asteekkien filosofiassa käsite "teotl" ymmärrettiin perustavaksi ykseydeksi, joka oli koko kaikkeuden taustalla. Teotl muodostaa ja muovaa kaikki asiat ja on niissä. Jopa päinvastaiset asiat – kuten valo ja pimeys, elämä ja kuolema – nähtiin saman ykseyden, teotlin, ilmentyminä. Usko ykseyteen, jolla oli dualistisia eli kaksijakoisia ilmentymiä, vertautuu vastaaviin dialektisen monismin mukaisiin ajatuksiin sekä länsimaisessa että itämaisessa filosofiassa. Yhtälö
Yhtälön molemmilla puolilla olevat lausekkeet voivat sisältää mitä tahansa matemaattisia funktioita. Jos molemmat ovat polynomeja tai niistä lisäksi vain jakolaskun ja juurenoton avulla muodostettuja algebrallisia lausekkeita, on kyseessä "algebrallinen yhtälö". Jokainen algebrallinen yhtälö voidaan laskutoimitusten avulla muokata polynomiyhtälöksi, jolla on (alkuperäisen yhtälön määrittelyjoukossa) samat ratkaisut. Polynomiyhtälön "aste" kertoo, kuinka moneen potenssiin muuttuja suurimmillaan korotetaan. Ensimmäisen asteen yhtälöä sanotaan myös lineaariseksi yhtälöksi. Ontologia
Jotkut filosofit, erityisesti platonilaiset, ovat ajatelleet, että kaikki käsitteet viittaavat todellisiin olioihin (ideaoppi, ominaisuus-olemassolokäsitys eli käsiterealismi). Toiset filosofit taas ovat katsoneet, että jotkin käsitteet eivät viittaa sinänsä todellisiin asioihin vaan ne ovat enemmänkin vain viittauksia asioiden tai tapahtumien kokonaisuuksiin. Tällöin esimerkiksi sana ”mieli” viittaisi mielen varsinaisen olemassaolon sijasta joukkoon henkilön kokemia mielellisiä tapahtumia, ”yhteiskunta” viittaisi joukkoon yhteen kuuluvia henkilöitä, ja ”geometria” viittaisi joukkoon tietynlaisia älyllisiä toimintoja (olio-olemassaolokäsitys eli nominalismi). Polygamia
Käsitettä käytetään usein myös laajemmin, jolloin sillä voidaan tarkoittaa myös parisuhdetta, jossa henkilöillä on ulkopuolisia kumppaneita (avoin suhde) tai suhdetta, jossa on useampi kuin kaksi osapuolta (monisuhteisuus). Luonnonuskonto
Suurin osa luonnonuskonnoista perustuu vanhoihin, kristinuskoa edeltäviin uskontoihin kansanperinteen tai ennallistamisen kautta. Luonnonuskonnoiksi luetaan esimerkiksi aasainusko, wicca, uussamanismi, druidismi ja perinteisen suomalaisen uskonnon harjoittaminen. Luonnonuskovaisten keskuudessa on yleistä panteismi eli kaikkeuden pitäminen pyhänä tai animismi eli käsitys kaiken sielullisuudesta. Kolmas näkemys on polyteismi, usko että jumalalla on useita ilmenemismuotoja tai että on useita eri jumalia, jotka edustavat luonnon ja elämän eri puolia, kuten miehisiä ja naisellisia. Polysynteettinen kieli
Polysynteettiset kielet inkorporoivat lekseemejä kompositionaalisiksi yhdyssanoiksi. Se tarkoittaa, että yksi tällainen sana sisällöltään vastaa muiden kielten kokonaista lausetta. Erilaiset lekseemit ja morfeemit, sanat ja sanankaltaiset liitteet, yhdistetään eli inkorporoidaan yhdeksi yhdyssanaksi, jonka osat voivat olla jopa eri sanaluokista. Polysynteettisiä kieliä ovat esimerkiksi inuktitut, grönlanti ja ketšua. Dualismi (filosofia)
Hyvin tyypillinen idealistinen oppi maailman kaksijakoisuudesta on Platonin ideaoppi, jossa muuttumaton antimateria nostetaan maailman hallitsevaksi voimavaraksi. Vaikka Platon puhuu kahdesta maailmasta, ei oppia suoraan pidetä dualistisena, sillä materian nähdään opissa olevan näennäistä. Lähestyttäessä keskiaikaa ja kirkon valtaannousua antimateria sai vahvan kristillisen ja jumaluuteen liittyvän leiman. Teologian tutkimusta ja ajattelua ohjasi vahvasti tällöin Tuomas Akvinolaisen tomismi. Sofisti (dialogi)
Asetelmansa puolesta dialogi kuuluu kolmen samanlaisen dialogin ”trilogiaan”, kahden muun ollessa "Theaitetos" ja "Valtiomies". Näistä "Sofisti" ja "Valtiomies" muodostavat vielä tiukemman parin. Ne liittyvät siihen kirjoitusajan tilanteeseen, että Platon joutui filosofiansa kehittyessä yhä tarkemmin määrittelemään filosofien aseman suhteessa toisaalta sofisteihin ja toisaalta poliitikkoihin. "Sofisti" käsittelee nimensä mukaisesti ennen kaikkea ”sofistin” määritelmää ja sitä, miten tämä eroaa ”filosofista”. Dialogin alussa Platon asettaa kysymyksen, joka koskee sekä ”sofistin”, ”valtiomiehen” että ”filosofin” määritelmää. Tutkijat ovat tästä ja muista dialogien yksityiskohdista päätelleet, että Platonin tarkoituksena olisi ollut kirjoittaa trilogian täydennykseksi neljänneksi myös ”filosofin” määritelmää käsittelevä dialogi; tällaista dialogia ei kuitenkaan koskaan kirjoitettu. Thesleffin mukaan Platon on saattanut ajatella, että ”filosofin” määritelmä tulee ilmi jo "Sofistin" ja "Valtiomiehen" esityksistä. Toisaalta dialogit ovat filosofisia harjoituksia, ja niin Platon on saattanut jättää filosofin määrittelyn eräänlaiseksi ”kotitehtäväksi” lukijoille. Skientismi
Skientismi eli tieteiskatsomus, joskus myös ”tiedeusko” tai ”tieteisuskovaisuus”, on näkökanta, jonka mukaan kaikki todellinen tieto on tieteellistä tietoa — että ei ole olemassa järkevää, objektiivisia tapaa tehdä tutkimusta, joka ei ole osa tiedettä. Skientismiin voi kuulua joko käsitys, jonka mukaan tiede pystyy ratkaisemaan kaikki ongelmat, tai käsitys, jonka mukaan tieteellä (ja erityisesti luonnontieteillä) on etusija elämän ja todellisuuden tulkitsemisessa ohi niin humanististen tieteiden kuin uskonnollisten, myyttisten tai hengellisten selitysten. Skientismillä voidaan tarkoittaa myös näkemystä, jonka mukaan luonnontieteillä on tieteessä etusija ohi muiden tieteenalojen, kuten yhteiskuntatieteiden. Platonismi
Platonilainen tiede koostui dialektisista ajatuskokeiluista. Vaikka Platonin ajattelun mukaan vain ikuisista ideoista voitiin saada todellista tietoa, tietoa voitiin kuitenkin lähestyä myös yleisten uskomusten kautta dialektisesti – ihmisillä oli asioista hyvin monenlaisia uskomuksia, mutta dialektiikan avulla voitiin löytää se, mikä niissä on aina samaa, eli muuttumaton ydin. Platonilaisessa dialektiikassa oli sekä synteettinen että analyyttinen puoli, joka ilmeni käsiteanalyysissä ("dihairesis"). Synteettinen dialektiikka etsi juuri käsitteiden yhteisiä nimittäjiä, niiden ikuista ja muuttumatonta ydintä. Analyyttinen dialektiikka taas pilkkoi käsitteitä osiin selvittääkseen mistä osista ne koostuvat. Ateismin määritelmä
Väitelauseena jumalausko eli teismi on väite, jonka mukaan on olemassa jumala tai jumalia: "Jumala on olemassa". Tällöin jumalauskon vastaväite on "Jumala ei ole olemassa". Henkilö X, joka on sitä mieltä, että jumala on olemassa on jumalauskoinen eli "teisti". Henkilö X, joka on sitä mieltä että jumala ei ole olemassa on "jumalaton" eli "ateisti".Niiniluoto, Ilkka: ”Ateismi”. Teoksessa S. 130Esimerkiksi George H. Smithin mukaan ateismi on väitelause: ”ei ole olemassa jumalaa tai jumalia”. Tämä määritelmä esittää ontologisen eli olemassaoloa koskevan käsityksen. Ksenokrates
Ontologiansa Ksenokrates rakensi Platonin asettamalle perustukselle: Yhdessä Platonin kanssa hän piti selvänä, että ideat tai luvut ovat luonnon orgaanisten tuotteiden syynä, ja että ne ovat johdettuja ykseydestä (joka on aktiivinen) ja moneudesta (joka on passiivinen). Hän loi tälle perustavanlaatuiselle dogmalle kuitenkin uuden tulkinnan. Platonin mukaan olemassaolo on mieli moneutena: Mieli ykseytenä, eli universaali mieli, käsittää oman moneutensa ikuisina, muuttumattomina, älyllisinä ideoina; ja mieli moneutena, eli erityinen mieli, hahmottaa oman moneutensa lyhytaikaisina, muuttuvina ja aistittavina asioina. Ateismi
Suomessa naturalistinen evoluutioteoria innoitti 1880-luvulta lähtien muun muassa tutkija Edvard Westermarckia. Työväenliike omaksui Suomessa marxilaisen ateismin ohjelman haasteena luterilaiselle valtionkirkolle. Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen vuoden 1903 Forssan ohjelmassa todettiin: ”Uskonto on julistettava yksityisasiaksi. Kirkko on erotettava valtiosta ja kirkolliset sekä uskonnolliset yhdyskunnat katsottava yksityisiksi yhdistyksiksi, jotka itse järjestävät sisälliset asiansa. Uskonnonopetus on poistettava kouluista.” Ylioppilasyhdistys Prometheuksen toimintaan (1905–14) osallistuivat muun muassa Edvard Westermarck, Rafael Karsten, Rolf Lagerborg, Wilhelm Bolin, Viktor Heikel ja Ernst Lampén. Yhdistys vaati kirkon ja valtion eroa sekä tunnustuksellisen uskonnonopetuksen poistamista kouluista. Ateismi
Lucretius mainitsee ihmisten nähneen unissaan jumalia ja sillä perusteella uskoneen jumaliin. Toiseksi hän mainitsee, että kun ihmiset eivät tunteneet ilmiöiden syitä, he selittivät tapahtumia jumalilla. Kolmanneksi hän mainitsee eräiden luonnon ilmiöiden synnyttämän pelon. Materialismi
Koska materialismi kieltää henkiset olennot ja voimat, se yhdistetään usein ateismiin tai agnostismiin. Polykrates (sofisti)
Polykrates () (300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen sofisti ja reettori. Hän opetti Ateenassa ja myöhemmin Kyproksella. Polykrates kirjoitti retorisia puheita aiheista, jotka voidaan nähdä paradoksaalisina: ylistyksen ("enkomion") Klytaimnestralle, antiikin "femme fatalelle"; syytekirjelmän Sokrateelle ("Sokrateen syyte"), jonka kuolemantuomiota oli yleisesti alettu pitää vääränä; sekä ylistyksen Busirikselle, joka oli epäinhimillisyydestään tunnettu Egyptin myyttinen kuningas. Sen lisäksi hän kirjoitti puheita esimerkiksi hiiristä ja ruukuista. Isokrates hyökkäsi voimakkaasti Busirikselle osoitettua ylistystä vastaan omassa "Busiris"-nimisessä teoksessaan, joka on edelleen säilynyt. Dionysios Halikarnassoslainen luonnehti Polykrateen tyyliä kylmäksi, karkeaksi ja hienostumattomaksi. Energeia
Plotinos pyrki "Enneadeissaan" yhdistämään Aristoteleen ajattelun Platonin dialektiikkaan. Plotinos ei voinut yhdistää "energeiaa" Aristoteleen tavoin ensimmäiseen todellisuuteen ja kaikkeen olevaan, koska hänelle ensimmäinen todellisuus oli Yksi, tai monadi. Sen sijaan hän yhdisti "energeian" toiseen todellisuuteen ja ykseyteen moneudessa. Yksi sen sijaan oli dynaaminen voima ("dynamis tōn pantōn"). Plotinos vaikuttaa yhdistäneen "energeian" sekä tekemisen ("poiein") kategorian toisiinsa. Doketismi
Muhammad sai doketismista vaikutteita islamilaiseen oppiin, jossa Jeesus on vain eräs profeetoista. Vrt. monofysitismi. Doketismin vastakohta on ebionitismi. Ateismi
Ateismi voidaan määritellä kahdella tavalla. Ensiksi väitelauseena, joka koskee sitä, kuuluuko todellisuuteen jumala tai jumalia vai ei. Ontologisena eli olemassaoloa koskevana käsityksenä ateismi on väitelause ”jumalaa ei ole olemassa”. Ateismi ja sen vastakohta teismi ovat tällöin ainoat mahdolliset kannat: jumala on olemassa tai jumalaa ei ole olemassa. Toisessa määritelmässä ateismi on jonkin yksilön tiedollinen käsitys. Tällöin ateistit voidaan jakaa positiivisiin ateisteihin, jotka ovat sitä mieltä, ettei jumalia ole, ja negatiivisiin ateisteihin, joilta puuttuu usko jumalan olemassaoloon. Suomalainen muinaisusko
Suomalainen muinaisusko tarkoittaa ennen kristinuskon valtakautta Suomen seudulla harjoitettuja uskonnollisia tapoja ja uskomuksia. Suomalaista muinaisuskoa luonnehtivat muun muassa polyteismi eli monijumalisuus, vainajien palvonta sekä tietäjälaitos. Muinaisusko ei ollut Suomessa yhtenäistä tai muuttumatonta, vaan tavat ja uskomukset vaihtelivat eri aikoina ja eri alueilla. Universaalikiista
Tiettyjen universaaleihin liittyvien tulkintojen teologiset seuraamukset tekivät ongelmasta entistä monimutkaisemman. Substanssin ja universaalien käsitteet liittyivät enemmän tai vähemmän muun muassa kolminaisuusopin ja ehtoollisen transsubstantiaatio-opin tulkintoihin. Lisäksi liian tiukka käsiterealismi saattoi johtaa käytännössä panteismiin, jossa kaikki käsitettiin lopulta Jumalan substanssin ilmentymäksi. Sabellianismi
Sabellianismi syntyi, koska pelättiin kolminaisuusopin sisältävän salaista polyteismia. Varhainen Rooman kirkolliskokous tuomitsi sabellianismin vuonna 262, mutta se sai kannatusta laajoissa piireissä ja tärkeän sijan 200-luvun teologisessa väittelyssä. Lännessä johtavat kristityt ajattelijat torjuivat sabellianismin, mutta välienselvittely pakotti heidät säilyttämään kolminaisuusopissaan monarkiaperiaatteen. Idässä puolestaan Origeneen kolminaisuusoppi ja logoskristologia hyökkäsi sabellianismia vastaan ja torjui sen. Mimesis
Platon ja Aristoteles kutsuivat mimesistä luonnon jäljittelyksi. Platonin mukaan kaikki taideteokset ovat imitointia, teokset heijastavat niiden taustalla olevia todellisia ideoita. Kaikki, minkä ihmiset näkevät, on vain etäistä heijastumaa ihanteellisista muodoista ja ajatuksista. Tällä perusteella taiteilijat ovat Platonin mielestä vain jäljitelmien jäljittelijöitä. Aristoteles puolestaan tähdensi tragedian analyysissään, että taide jäljittelee ihmisten toimintaa. Aristoteles myös katsoi, että taideteos ei kopioi todellisuutta, vaan on jotain sellaista, mitä ei ole ollut aiemmin olemassa. Taideteos on kuin elävä organismi, jossa kaikki on kohdallaan loogisessa järjestyksessä. Monismi
Ontologinen monismi on käsitys, jonka mukaan on vain yksi todellisuus. Monismi poikkeaa dualismista eli kaksijakoisesta todellisuuskäsityksestä, jonka mukaan on olemassa kahdenlaista todellisuutta sekä pluralismista eli monijakoisesta todellisuuskäsityksestä, jonka mukaan todellisuuksia on useita. Polyamoria
Polykuvio tai -verkosto on polyamorisissa suhteissa elävistä piirretty verkosto. Siinä usein hahmotetaan erilaisia seurustelu, teksuaalisia ja/tai romanttisia suhteita, joita piirtäjällä on. Nimityksellä voidaan myös viitata yleisemmin puhujasta ja hänen kumppaneistaan ja kumppanin kumppaneistaan jne. muodostuvaan ihmissuhdeverkostoon. Pettäminen polyamorisissa suhteissa määräytyy tehtyjen ihmissuhdesopimusten mukaan. Esimerkiksi seksuaalisesti avoimessa suhteessa seksi jonkun kanssa ei ole pettämistä, mutta suojaamaton seksi voi olla mikäli on sovittu, että seksissä käytettävä suojaus on keskeinen keino suojautua seksitaudeilta ja estää niiden leviäminen polyverkostossa. Ateismi
Ateismi eli jumalattomuus tarkoittaa jumalauskon puuttumista tai käsitystä, jonka mukaan jumalia tai jumalaa ei ole olemassa. Ateismin vastakohta on jumalausko eli teismi. Uskontokriittisenä käsityksenä ateismi voimistui länsimaissa vähitellen valistuksen johdosta uudella ajalla, mutta saavutti merkittävän aseman vasta 1900-luvulla ajatuksenvapauden turvaavan lainsäädännön myötä. Duaalikappale
Duaalisuudessa moni­tahokkaan symmetria säilyy. Niinpä monilla moni­tahokkaiden luokilla, jotka on määritelty symmetria­ominaisuuksiensa avulla, on duaali­kappaleet, jotka myös kuuluvat samaan symmetria­luokkaan. Niinpä esimerkiksi jokaisen säännöllisen Platonin kappaleen duaali­kappale on toinen Platonin kappale, ja myös tähden­muotoisten Keplerin–Poinsot’n kappaleen duaali­kappale on toinen Keplerin–Poinsot’n kappale. Platonin kappaleista yksin­kertaisin, säännöllinen tetraedri, on itse itsensä duaali­kappale. Jos moni­tahokas on "isogonaalinen" eli sen kaikki kärjet ovat yhteneviä, sen duaali on "isoedrinen", eli sen kaikki tahkot ovat yhteneviä. Jos monitahokas on "isotoksinen" eli sen kaikki särmät ovat yhtä pitkät, sen duaali on myös isotoksinen. Antiteismi
Antiteismi (muinaiskreikan sanoista "anti", vastaan ja "theismos", jumala) tarkoittaa jumaluskon eli teismin vastustamista. Diteismi
Diteismi eli kaksijumalisuus on oppi, jonka mukaan on olemassa kaksi erillistä jumalaa. Varhaisen kristillisen diteismin mukaan Jeesus Kristus oli toinen jumala Isän rinnalla. Nykyisin kristinusko nojaa kaksijumalisuuden sijasta kolminaisuusoppiin. Triteismi
Kappadokialaiset isät esittivät 300-luvun loppupuolella triteismin platonistisen tulkinnan: kolmella erillisellä persoonalla on sama universaali (eli yläkäsite tai ylempi luokka): jumalallisuus. (Isä kuitenkin on jollakin lailla Pojan ja Hengen yläpuolella, vrt. subordinationismi.) Mm. Roscellinus kannatti triteismiä. Mieli–ruumis-ongelma
Dualismilla tarkoitetaan kaksijakoista käsitystä todellisuudesta. Mielenfilosofiassa se on näkemys, jonka mukaan mieli ja ruumis ovat erillisiä. Sen lähtökohtana on väite, että henkiset ilmiöt ovat ei-fysikaalisia. Länsimaisessa filosofiassa dualismi esiintyy ensimmäisenä Platonin ja Aristoteleen teoksissa. He katsoivat, että ihmisen ”järkeä” (mielen tai sielun kyky) ei voinut identifioida samaksi kuin ruumis eikä selittää sen kautta. Aristotelismi
Aristotelismiksi kutsutaan Aristoteleelle ominaista filosofista ajattelua ja Aristoteleen filosofian myöhempää systematisointia. Aristotelismi on saanut alkunsa Platonin ajatusten kriittisestä edelleenkehittelystä. Aristotelismia kuvaa teleologia, jossa Platonin ideat on palautettu maan pinnalle eri lajeille ominaisiksi sisäisiksi päämääriksi, jotka toteutuvat yksilöiden toiminnassa. Tämä näkyy muun muassa aristoteelisessa etiikassa ja aristoteelisessa käytännöllisen järjen ("fronesis") hyveessä. Panpsykismi
Panpsykismi (kreik. "pan" 'kaikki' + "psykhē" 'sielu') on mielenfilosofinen näkemys, jonka mukaan tietoisuus tai mieli on todellisuuden perustava ominaispiirre, joka on yhtä alkuperäistä tai alkuperäisempää kuin aine ja on olemassa kaikkialla universumissa.< Platonismi
Keskiajan skolastiikassa pyrittiin yhdistämään antiikin Kreikan ajattelua kristinuskoon ja Raamattuun. Aluksi skolastikot yrittivät tulkita kristinuskoa platonismin valossa, mutta painopiste siirtyi myöhemmin aristotelismiin. Tämä näkyi myös keskiajan universaalikiistan kehityksessä, jossa käsiterealismista siirryttiin kohti konseptualismia. Platonin opetusten tulkitsemista vaikeutti se, ettei oppineilla ollut pääsyä Platonin teoksiin joitakin poikkeuksia, kuten "Timaioksen" osia, lukuun ottamatta. Platon tunnettiinkin enimmäkseen Aristoteleen välityksellä. Hänen kirjoituksensa eivät kuitenkaan antaneet Platonin opetuksista täysin oikeaa kuvaa. Polysytemia
Polysytemia on veritautien laji, jossa veren punasolujen määrä tilavuusyksikköä kohti lisääntyy liialliseksi. Siihen liittyy usein valkosolujen ja verihiutaleiden tavallista suurempi määrä. Monikulttuurisuus
Nykyinen käsite syntyi 1900-luvulla. Ennen sitä oli amerikkalainen "melting potin" käsite, ilmiö, joka käytännössä on toiminut satoja ja tuhansia vuosia ihmisten kulttuurissa. Luonnollinen kulku tarkoittaa sitä, että hyvät ja merkittävät tavat ja asiat otetaan yhteiskunnassa käytöön, muut jäivät sivuun. Esimerkiksi ”länsimaailma” otti Kiinasta paperin ja ruudin, arabimaista arabialaiset numerot ja monen tieteenalan alkeet (kemia, tähtitiede jne.). Ibn Arabi
Ibn Arabi tulkitsi islamilaista uskontunnustusta "La ilaha illa Allah" siten, että Allah on kaikki ja kaikki on Allah; että ainoa olevainen on Allah. Tämä oli eräiden islamtulkitsijoiden mukaan panteismia eli kaikkijumalaista uskoa siihen, että Allah ja kaikki maailmankaikkeudessa ovat yhtä. Polyteismi
Niin sanotuista suurista maailmanuskonnoista hindulaisuutta pidetään monijumalaisena uskontona. Siihen sanotaan kuuluvan useita kymmeniä miljoonia jumalia. Niin ikään muun muassa Egyptin, Kreikan ja Rooman uskonnot olivat monijumalaisia. Erilaiset kansanuskonnot (kuten suomalainen muinaisusko) ovat usein monijumalaisia. Jumala
Teismi eli "jumalausko" on käsitys, jonka mukaan on olemassa persoonallinen, vaikuttava Jumala tai jumalia. Polyteismi eli "monijumalaisuus" on käsitys, jonka mukaan jumalia on useita. Monoteismiin eli "yksijumalaisuuden" mukaan on vain yksi Jumala. Deismi on käsitys, jonka mukaan Jumala ei kaikkeuden luotuaan ole puuttunut sen kehitykseen tai käsitys jonka mukaan Jumala on kaiken alkusyy. Panteismi eli "kaikkijumalaisuus" samastaa Jumalan kaikkeuden kanssa. Polysemia
Polysemia (, "poly-", "monta" ja σῆμα, "sêma", "merkki") tarkoittaa merkin (esimerkiksi sanan) monimerkityksellisyyttä. Se erotetaan yleensä homonymiasta, jossa sanan eri merkitykset ovat toisistaan selvästi erillisiä. 
Ero polysemian ja homonymian välillä on sumea, sillä homonyymiset merkitykset voivat erkaantua sanan semanttisesta kentästä semanttisen siirtymän kautta. Ploidia
Polyploidia () tarkoittaa yleisesti useamman kuin kahden haploidisen kromosomiston esiintymistä samassa solussa. Esimerkiksi triploidisella (3n) solulla tai yksilöllä kromosomisto on kolminkertaisena, tetraploidisella (4n) nelinkertaisena jne. Joillain kasvilajeilla polyploidia on hyvin yleistä. Polyploidiset kasvit ovat useimmiten kookkaita ja ne kestävät äärioloja hyvin.
Ihmisellä spontaaneista keskenmenoista noin 10 % aiheutuu sikiön polyploidisuudesta, joka on aina ihmisellä letaali. Islamin uskonkappaleet
Islamin näkemys Jumalasta on äärimmäisen monoteistinen. Jumalan ykseyteen viitataan sanalla "tawḥīd" (). Koraanin suurassa 112 Jumalaa kuvataan seuraavanlaisesti: "Sano: Hän, Jumala, on yksi, Jumala, Ikuinen. Ei Hän ole siittänyt eikä syntynyt, eikä Hänellä ole vertaista." Islam torjuu kristinuskon kolminaisuusopin ja Jeesuksen jumalallisuuden; kolminaisuusoppia verrataan polyteismiin, mutta Jeesusta kunnioitetaan profeettana. Jumala on ihmisten käsityskyvyn ulottumattomissa ja muslimien ei odoteta visualisoivan Jumalaa, jota kuvaillaan ja johon viitataan nimillä ja ominaisuuksilla, joista yleisimmät ovat "ar-raḥmān" (), erittäin armelias, ja "ar-raḥīm" (), jatkuvasti armollinen. Monismi (ontologia)
Ontologinen monismi on käsitys, jonka mukaan todellisuus koostuu vain yhdestä substanssista. Monismi poikkeaa dualismista, jossa todellisuus muodostuu kahdesta eri substanssista, ja pluralismista, jonka mukaan substansseja on monta. Tyypillisimpiä monismin muotoja ovat materialismin ja idealismin eri muodot. Monismiksi voidaan myös kutsua joidenkin uskontojen tapaa ajatella, että kaikki koostuu esimerkiksi jumaluudesta tai että kaikki on pohjimmiltaan yhtä. Hindulaisuus luokitellaan usein monistiseksi uskonnoksi. Monikulttuurisuus
Monikulttuurisuus tarkoittaa asiayhteydestä riippuen joko kulttuurista monimuotoisuutta yhteiskunnan tilana; normatiivista ajattelutapaa tai ideologiaa, jossa monikulttuurisuuden tilaa arvostetaan, vaalitaan tai lisätään ("multikulturalismi", "monikulturismi"); tai politiikkaa, jonka avulla pyritään ylläpitämään ja löytämään yhteisiä sääntöjä kulttuuriselle monimuotoisuudelle ja kulttuurien väliselle vuorovaikutukselle. Monoteismi
Egyptologi Jan Assmannin mukaan siirtyminen polyteismistä monoteismiin on yksi ihmiskunnan historian suurimmista vallankumouksista, ja se muotoutui Jahvea palvonneiden juutalaisten parissa, vaikka sitä olikin esiintynyt jo Akhenatenin Egyptissä. Polyptyykki
Polyptyykki on useammasta kuin kolmesta osasta koostuva maalaus tai alttarin läheisyyteen sijoitettu koristeellinen rakennelma. Osien lukumäärä on yleensä pariton. Polyptyykin keskiosana olevan kiinteän maalauksen tai veistoksen molemmille puolille on kiinnitetty vähintään kaksi maalausta eli siipikuvaa. Nämä ovat joskus saranoituja, jotta ne voidaan kääntää keskiosan päälle sitä suojaamaan. Polyteismi
Monet luonnonuskonnot voivat olla polyteistisia, panteistisia tai animistisia. Ideaoppi
Platonin päämääränä oli määritellä, mitkä olivat niitä yleisiä entiteettejä, jotka ovat ajattelun kohteina silloin kun ihminen ajattelee. Tällaiset yleiset entiteetit näyttäytyvät todellisuuden ongelmallisena piirteenä monella tavalla: Voidaan havaita, että joku yksi ominaisuus voi ilmetä useissa yksilöolioissa. Toiseksi, sellaisia yleisiä termejä ja käsitteitä kuin ”vihreys” voidaan käyttää monista olioista. Kolmanneksi, sellaiset abstraktit käsitteet kuin ”kolmikulmaisuus” vaikuttavat nimeävän jotakin, vaikkakaan ne eivät nimeä mitään yksilöoliota. Neljänneksi, voimme ajatella sellaisia yleisiä piirteitä kuin ”vihreys” ja sellaisia yleisiä tosiseikkoja kuin ”kolmio on kolmisivuinen tasokuvio” ilman, että ajattelemme niiden koskevan jotakin yksilöoliota. Viidenneksi, sellaisia käsitteitä kuin ”kolmikulmaisuus” ei pelkästään ajatella, vaan niistä samalla "tiedetään" tiettyjä tosiseikkoja. Aristoteleen teologia
Aristoteleen teologia () oli Aristoteleen nimiin laitettu uusplatonilainen teos, joka koostui tosiasiassa Plotinoksen "Enneadien" IV-VI materiaalista, sekä Porfyrioksen kommentaarista, jotka oli käännetty arabian kielelle. Teoksella oli suuri vaikutus varhaiseen islamilaiseen filosofiaan, koska islamilaiset oppineet olivat kiinnostuneita Aristoteleen ajattelusta. Muun muassa al-Kindi ja Avicenna saivat vaikutteita teoksesta. Kääntäjä pyrki yhdistämään Aristoteleen ajatuksia Plotinoksen ajatuksiin samalla, kun pyrki tekemään Plotinoksesta yhteensopivan kristinuskon ja islamin kanssa, mistä seurasi ainutlaatuinen synteesi. Realismi (ontologia)
Matematiikassa realismi on matematiikanfilosofinen kanta, jonka mukaan matemaattiset entiteetit ovat olemassa itsenäisesti ihmismielestä riippumatta. Siksi emme tee matemaattisia keksintöjä vaan löytöjä, ja jos kaikkeudessa olisi muita älykkäitä olentoja, ne tekisivät samoja löytöjä. Tämän johdosta on olemassa vain yhdenlaista matematiikkaa löydettäväksi. Esimerkiksi kolmiot ovat todellisia entiteettejä, eivät ihmismielen luomuksia. Dualismi (filosofia)
Dualismin vastakohta on monismi, yhtenäisyyden oppi, sekä joskus myös pluralismi eli monijakoinen todellisuuskäsitys, useiden alkuperusteiden olettaminen. Monikulttuurisuus
"Stanford Encyclopedia of Philosophyn" mukaan monikulttuurisuus/monikulturismi pitää suvaitsevaisuutta riittämättömänä ja vaatii siksi eri oikeuksia eri ryhmille. Esimerkiksi yksilöille myönnetään poikkeus yleisistä laeista uskonnon perusteella tai ryhmälle kokonaisuutena annetaan yhteinen oikeus kuten itsemääräämisoikeus. Jälkimmäinen on läheisessä liitossa nationalismin kanssa. Antiikin Kreikan uskonto
Nykyaikana uuspakanallinen liikehdintä on koskenut myös antiikin kreikkalaista polyteismiä. Tästä on käytetty nimitystä helleeninen rekonstruktionismi tai "hellenismos". Liike on pyrkinyt herättämään antiikin aikaisia uskonnollisia käytäntöjä ja kulttitoimituksia uudelleen henkiin säilyneiden lähteiden puitteissa. Polynomi
Matematiikassa polynomi on lauseke, joka saadaan yhdestä tai useammasta muuttujasta ja vakioista yhteen-, vähennys- ja kertolaskulla, sekä positiiviseen kokonaislukueksponentin osoittamaan potenssiin korottamisella. Esimerkiksi lauseke formula_1 on polynomi. Lausekkeet, joissa on muuttujia myös jakajassa, eivät ole polynomeja. Polynomit ovat samalla yksi laji matemaattisia funktioita. Pluralismi (yhteiskuntatieteet)
Pluralismi tarkoittaa näkemystä, joka korostaa moniarvoisuutta yksiarvoisuuden sijaan. Sosiaalitieteissä sillä tarkoitetaan kehyksiä, joiden sisällä ihmisten joukko toimii keskenään kunnioittaen moniarvoisia periaatteita ja tekee yhteistyötä ilman konfliktia tai assimilaatiota. Filosofiassa pluralismi on ontologinen näkemys, jonka mukaan maailmassa on monia tai monenlaisia substansseja. Roscellinus
Tämä Anselmin ja Abélardin mielestä tunnusmerkillinen triteismi on suoraa tulosta Roscellinuksen käsiterealismin vastaisista anti-realistisista, nominalistisista näkemyksistä. Anti-realismin mukaan jokainen substanssi muodostaa yksilön. Tämän vuoksi substansseja tulee olla yhtä monta kuin yksilöitä, ja päinvastoin — tässä tapauksessa kumpiakin on oltava kolme. Näkeminen
Antiikin Kreikassa oli kaksi koulukuntaa, jotka yrittivät selittää näkemistä. Eukleides ja Ptolemaios uskoivat, että näkeminen tapahtuu silmistä lähtevien säteiden kohdatessa näkemisen kohteen. Aristoteles ja Galenos uskoivat, että näkeminen tapahtuu kun silmiin saapuu jotakin mikä edustaa näkemisen kohdetta. Molemmat teoriat olivat pelkkää spekulointia, eivätkä perustuneet kokeisiin.
Platon sanoi, että näemme silmien läpi, muttemme niillä. Vaikka näkö on ihmisen suurin lahja, Platon varoitti täysin luottamasta silmiimme. Tieto alun perin tarkoitti näkemistä. Se merkitsi kreikkalaisessa filosofiassa myös pysyvyyttä ja ikuisuutta (Jay 1994, 22, 24). Platonin mukaan fyysinen maailma on vain varjo ideoiden maailmasta. Aluksi oli idea, mielikuva. Ulkoisen maailman ja havainnon vastaavuus on askarruttanut filosofeja kautta historian. Kreikkalaisille näkö oli ylevin kaikista aisteista. Platon kysyy luolavertauksessaan miten ihmisen mielikuvat vastaavat todellisuutta. Mitä kertovat luolan seinillä häilyvät varjot luolien asukeille ulkopuolella vallitsevasta todellisuudesta. Platon osoittaa luolavertauksella alkuperäiskohteen ja kuvan välistä eroa. Kuva ei voi toistaa kaikkia alkuperäisen kohteensa ominaisuuksia, jos se on kuva. Jos se toistaisi kaikki ominaisuudet, se olisi kaksoisolento, eikä kuva. Kuva on sen vuoksi epätäydellinen edustaen yhdennäköisyyttä ja erilaisuutta. On virhe ajatella, että totuus on seurausta tarkasta alkuperäisen kohteen jäljentämisestä, sillä kuva on aina epätäydellinen. Samoin on virhe ajatella, että tieto tulee ilman kohteen nimeä, kuvaa tai käsitettä. Positiivinen ja negatiivinen ateismi
Ateismista on kaksi määritelmää. Perinteisesti ateismi on ulkoista todellisuutta koskeva eli ontologinen väite, joka koskee jumalan olemassaoloa. Ateismi on siis väitelause ”jumalaa ei ole olemassa.” Ateismi ja sen vastakohta teismi ovat tällöin ainoat mahdolliset kannat: jumala on olemassa tai jumalaa ei ole olemassa. Toisessa määritelmässä ateismi on jonkin yksilön tietoa koskeva käsitys. Koska inhimillinen tieto on eriasteista, voidaan periaatteessa erottaa positiiviset ateistit, jotka kieltävät jumalan olemassaolon, ja negatiiviset ateistit, joilta puuttuu usko jumalan olemassaoloon.
Filosofi Michael Scriven on muotoillut taulukossa olevan tunnetun ateismin tietoteoreettiseen määritelmän, jossa käsitys tiedosta jumalien olemassaolosta määritellään asteikkona. Filosofi Michael Martin on muotoillut tietoteoreettisen jaottelun positiiviseen ateismiin ja negatiivisen ateismiin. Antiikin tiede
Esisokraatikoiden ajatusten kirjo päättyi klassisen kauden kahteen synteesiin. Ensimmäisestä vastasi Platon ja seuraavasta Aristoteles. Molempien ajatukset säilyivät vallitsevina eurooppalaisessa tieteessä uuden ajan alkuun asti. Monet aiemmat teoriat jäivät näiden synteesien ulkopuolelle, jääden siten vähälle huomiolle. Aleksanteri Suuren valloitusretkien myötä kaupunkivaltioiden aika oli ohitse ja Aleksanteri perusti osia Egyptistä, Vähän-Aasian, Persian ja Indus-jokilaakson käsittäneen valtakunnan. Valtakunnan eri osat olivat läheisessä yhteydessä Kiinan, Intian ja Egyptin korkeakulttuureihin, joiden saavutuksiin kreikkalaiset pääsivät käsiksi kaupanteon ja valtakunnan laajenemisen yhteydessä. Hellenistinen aikakausi oli antiikin tieteen kukoistusaikaa. Ksenofanes
Tämän sijaan Ksenofanes muotoili ajatuksen yhdestä jumalasta, joka on abstrakti, universaali, muuttumaton, liikkumaton sekä aina ja kaikkialla läsnä oleva. Tämä jumala ei ollut ihmisenmuotoinen eikä tällä ollut mitään inhimillisiä elimiä tai heikkouksia. Se oli luonto ilman rajoja. Hänen ajatteluaan pidetään panteistisina. Ksenofanesta pidetään ensimmäisenä monoteistina länsimaisen filosofian historiassa. Islamilainen filosofia
Aristoteles pyrki kyllä osoittamaan, että Jumala on yksi, mutta hänen näkemyksensä oli, että materia on ikuista, ja siitä seurasi, että Jumala ei voinut olla maailman luoja. Hän oli myös sitä mieltä, että Jumalan tiedot ovat ainoastaan maailmankaikkeuden yleisten lakien mukaisia, eikä Jumala voi tietää yksityisistä ja aksidentaalisista asioista. Tämä tekee profetoimisen mahdottomaksi. Toinen mutakallamineja shokeerannut seikka oli peripateetikoiden teoria älystä. Peripateetikot opettivat, että ihmisen sielu oli ainoastaan passiivinen kyky, joka kykeni ottamaan vastaan erilaisia aistimuksia — ja että tiedon ja hyveen kautta se sai kyvyn yhdistyä Jumalasta alkunsa saavan aktiivin järjen kanssa. Tämän myöntäminen olisi tarkoittanut sielun kuolemattomuuden kieltämistä. Tiede
"Monitieteisyys" tarkoittaa sitä, että eri alojen edustajat tekevät yhteistyötä tarkastelevat samaa aihetta omilla menetelmillään. Yhteistyön tuloksena syntyy kokoava ja moniulotteinen käsitys tutkimuksen kohteesta. "Tieteidenvälisyys" menee monitieteisyyttä pitemmälle: tieteenalojen rajat voidaan ylittää ja ne voivat hämärtyä, mutta tieteenalojen itsenäisyys ei häviä. "Poikkitieteellisyydessä" tieteenalojen välinen yhteistyö tuottaa uusia yhteisiä teorioita, menetelmiä ja näkökulmia. Koko tutkimus rakennetaan yhdessä, ongelmanasetteluista alkaen. Plotinos
Näin Plotinos ei ole samaa mieltä kuin esimerkiksi kristityt, joiden mukaan luominen on tapahtunut ”"ex nihilo"” (ei mistään, tyhjästä), mutta häntä ei voi leimata myöskään panteistiksi, koska hän sanoo aina, että "Yksi" ei ole millään tavalla muuttunut tai vähentynyt ”luomisessa” tapahtuneen virtaamisen seurauksena. "Yksi" ei jaa itseään moniksi vähäisemmiksi olennoiksi, tai pura itseään pala palalta. Plotinos vertaa "Yhtä" tässä mielessä aurinkoon, josta virtaa valoa loputtomasti ilman että se vähenisi (mikä ei tosin nykyaikaisen tieteen mukaan pidä paikkaansa), ja peiliin, joka heijastaa objektista peilikuvan ilman että alkuperäinen objekti vähenisi.
Ensimmäinen "Yhdestä" syntynyt on Plotinoksen mielestä "Ajatus" tai "Järki" ("nous"), jota vastaisi Platonin "Timaioksessa" esiintyvä demiurgi, luojajumala. Sitä seurasi "Maailmansielu", jonka Plotinos jakaa ”ylempään” ja ”alempaan”, joista alempi vastaa luontoa. "Maailmansielusta" seuraavat yksittäiset ihmisten sielut, ja lopulta aine, olemisen ja täydellisyyden alhaisimpana tasona. Kaikkivaltius
Kaikkivaltius eli kaikkivoipuus (omnipotenssi, ’kaikkeen kykenevä’) tarkoittaa rajoittamatonta mahtia. Monoteistisissa uskonnoissa (esimerkiksi kristinusko ja islam) yleensä uskotaan yhdellä jumalalla olevan vallan mihin tahansa. Usein tällaisella jumalalla ajatellaan olevan kaikkivaltius, kaikkitietävyys, läsnäolo kaikkialla sekä täydellinen hyvyys. Toteemi
Toteemi on mikä tahansa luonnollinen tai yliluonnollinen kohde, yleensä luonnonilmiö, kasvi, olento tai eläin, johon ihmisen uskotaan olevan maagisessa yhteydessä. Maailmassa on arvioitu olevan yli 500 toteeminimikettä. Ihminen, jolla on toteemi, kokee omaavansa toteeminsa voimia ja olemusta. Toteemi voi yhdistää myös joukkoa ihmisiä tai kokonaista heimoa. Toteemiuskoon kuuluu käsitys, että eri ihmisillä tai ryhmillä on eri toteemit, joiden mukaan osa näiden ihmisten piirteistä määräytyy. Totemismi tarkoittaa uskoa toteemeihin. Toteismissa palvonnan kohteena on toteemin symbolinen kuva. Toteemi on symboli, joka symboloi kahta asiaa. Ensinnäkin se on jumalan, yhteiskunnan tai toteemisen periaatteen symboli. Toiseksi se on klaaniyhteisön tunnusmerkki, klaanin lippu, vaakuna, merkki, jonka perusteella se tunnistetaan toisista klaaneista. Toteemi ei ole pelkkä nimi tai tunnus, vaan uskonnollisten seremonioiden yhteydessä se on osa liturgiaa. Ateismi
Ateismi voidaan käsittää joko väitelauseena, joka ottaa kantaa kysymykseen jumalan olemassaolosta, tai käsityksenä, että jumalien olemassaolosta ei ole tietoa. Tietoteoreettisena käsityksenä ateismi voidaan jakaa positiiviseen ateismiin, jossa otetaan jumalien olemassaolon vastainen kanta, ja negatiiviseen ateismiin, joka on uskon puutetta jumalien olemassaoloon. Monitieteisyys
Monitieteisyydelle läheisiä käsitteitä ovat "tieteidenvälisyys" ja "poikkitieteisyys". Tieteidenvälisyydessä tutkimuksellisen integraation oletetaan toteutuvan myös analyysin muotoutumisessa ja sisällössä itse tutkimusprosessin kuluessa. Poikkitieteisyys edellyttää lisäksi käsitteellistä ja metodologista yhtenäisyyttä sekä prosessia, jossa teoreettinen viitekehys yhdistää erilliset osa-analyysit. Triteismi
Triteismi on yleisnimitys heresioille eli harhaopeille, joiden mukaan Kolminaisuus koostuu kolmesta samanarvoisesta autonomisesta jumalallisesta olennosta. Triteismin vastakohta on modalismi. Polymeeri
Polymeeri on molekyyli, jossa useat (vähintään 50 kpl) pienet molekyylit eli monomeerit ovat liittyneet toisiinsa kemiallisin sidoksin katalyyttien vaikutuksesta prosessissa, jota kutsutaan "polymerisaatioksi". Mikäli polymeeri sisältää vain yhdenlaisia monomeereja, sitä kutsutaan homopolymeeriksi ja useampia erilaisia monomeereja sisältäviä polymeereja kutsutaan kopolymeereiksi. Maimonides
Maimonidesta inspiroi kaikessa hänen filosofisessa toiminnassaan skolastiikan ylin periaate: Jumalan ilmaisemien totuuksien, ja ihmisten tieteen ja filosofian avulla löytämien totuuksien välillä ei voi olla pienintäkään ristiriitaa. Tieteellä ja filosofialla hän tarkoitti nimenomaan Aristoteleen tiedettä ja filosofiaa. Joissakin tärkeissä kohdissa hän kuitenkin saattoi poiketa Aristoteleen opetuksista. Hän esimerkiksi hylkäsi Aristoteleen opin siitä, että Jumalan huolenpito koskee ainoastaan ihmiskuntaa, eikä ihmisyksilöitä.
Maimonides ihaili myös uusplatonilaisia filosofeja, ja omaksui sitä kautta monia käsityksiä, joita skolastikot eivät voineet hyväksyä. Hän esimerkiksi kannatti ns. negatiivista teologiaa, jossa Jumala pyritään määrittelemään negatiivisten attribuuttien kautta. Esimerkiksi, ei tulisi sanoa, että Jumala on olemassa olemisen tavallisessa merkityksessä — sen sijaan voimme turvallisesti sanoa vain, että Jumala ei ole olematon. Ei tulisi sanoa, että Jumala on viisas, mutta voimme sanoa että Jumala ei ole tietämätön eli jossain mielessä Jumalalla on tietoa. Ei tulisi sanoa että Jumala on yksi, mutta voimme sanoa, että Jumalan olemuksessa ei ole moneutta. Periaatteena on siis hankkia ja määritellä tieto Jumalasta kuvaamalla mitä hän ei ole, sen sijaan että yrittäisi kuvata mitä hän on. Dualismi (filosofia)
Dualismi (latinan sanasta "duo" ’kaksi’) on oppi kahtalaisuudesta tai kahtiajaosta. Filosofiassa dualismilla tarkoitetaan kaksijakoista käsitystä todellisuudesta.
Filosofiassa, tarkemmin ontologiassa, dualismilla tarkoitetaan kahden itsenäisen alkuperusteen eli substanssin olettamista. Yleensä tällä viitataan maailman kaksijakoisuuteen hengen ja materian välillä. Näin ajatteli muun muassa René Descartes. Maailmassa voidaan näin ajatella olevan niin henkeä kuin materiaa. Vaikka perinteisesti henkisen puolen on ajateltu liittyvän jollakinlailla jumaluuteen, voidaan sillä käsittää myös maailman abstraktit ilmiöt ottamatta kantaa siihen, ohjaako jokin niitä tai mistä antimateria on peräisin. Abstraktioihin voidaan laskea myös tunteet erotettuina fyysisistä reaktioista. Maailman kaksijakoisuuden voidaan ajatella ulottuvan siis myös tunteen ja järjen vastakohtaan. Uniforminen monitahokas
McMullen ja Schulte esittivät vuonna 2003 monitahokkaan käsitteelle yleisemmän määritelmän. Heidän mukaansa monitahokas on kaksiulotteinen abstrakti polytooppi, jolla on ei-degeneroitunut kolmiulotteinen realisaatio. Tässä abstrakti polytooppi on sen sivutahkojen yhdistelmä, joka toteuttaa useita ehtoja, ja realisaatio on kuvaus sen kärkien joukosta johonkin avaruuteen, ja realisaatiota sanotaan ei-degeneroituneeksi, jos millä tahansa kahdella abstraktin polytoopin tahkolla on erilliset realisaatiot. Polyamoria
Polyamoria on yksi monisuhteisuuteen kuuluva ihmissuhdemuoto ja ajattelu- ja elämäntapa. Sitä noudattavalla henkilöllä voi olla yhtäaikaisesti useampi seksuaalisia ja/tai romanttisia piirteitä sisältävä ihmissuhde. Kukin suhteeseen osallistuja on tietoinen suhteen muodosta ja suostunut osaksi polyamorista suhdekuviota. Perinnöllinen sairaus
Polygeenisillä eli monitekijäisillä sairauksilla tarkoitetaan monen viallisen geenin ja ympäristön yhteisvaikutuksen takia ilmeneviä sairauksia, kuten synnynnäisiä epämuodostumia, sydän- ja verisuonitauteja, diabetestä sekä mielenterveyden häiriötä. Tyypillistä polygeenisille sairauksille on se, että vaikka tautia esiintyykin ”suvussa”, sen esiintyminen ei noudata Mendelin sääntöjä. Polygeenisissä sairauksissa on erotettavissa kolme eri päätyyppiä. Polyproportionaalisuus
Polyproportionaalisuus eli monisuhteisuus on nykymusiikissa käytetty rytmin sävellysmenetelmä, jonka mukaan pyritään välttämään selkeää samanaikaista iskutusta ja useiden instrumenttien rytmistä unisonoa. Tällöin tietty perusaika-arvo jaetaan erilaisiin alajakoihin eri instrumenteille, jolloin esimerkiksi yksi instrumentti voi soittaa kvintolin, toinen sekstolin ja kolmas septolin. Instrumenttien väliset rytmiset rakenteet saadaan aikaan tällä tavoin varsin monimutkaisiksi, eikä kuulija enää kykene hahmottamaan yksittäisiä ääniä musiikin kokonaistekstuurista. Näin tuotetaan vaikutelma, jossa musiikin kokonaiskudos kuulostaa eräänlaiselta yhtenäiseltä "soitinkentältä" - myös silloin, kun kokoonpanossa on suhteellisen vähän instrumentteja. Kreikkalaiset
Antiikin Kreikan uskonto oli polyteistinen. Tärkeimpiä jumalia olivat olympolaiset jumalat, joista pääjumalan asemassa oli Zeus. Vaikka tämä uskonto sinänsä on kauan sitten hävinnyt, se on jättänyt jälkeensä rikkaan jumalais­taruston, jolla myöhempinäkin aikoina on ollut suuri vaikutus kuvataiteisiin ja kirjallisuuteen. Pluralismi (ontologia)
Pluralistinen ontologia eli monijakoinen todellisuuskäsitys on filosofis-ontologinen näkökulma, jonka mukaan perusaineksia joista todellisuus rakentuu, on olemassa useampia kuin yksi (monistinen ontologia) tai kaksi (dualistinen ontologia). Jumala
Sana ateismi viittaa näkemyksiin, joiden mukaan Jumalaa tai jumalia ei ole olemassa tai käsityksiin, joista puuttuu käsitys jonkin jumalan olemassaolosta tai siihen, ettei katso Jumalan olemassaolon puolesta olevan vakuuttavaa näyttöä. Ateismi jaetaan toisinaan negatiiviseksi ja positiiviseksi ateismiksi, joista ensimmäinen katsoo, ettei ole olemassa mitään vakuuttavaa evidenssiä Jumalan olemassaolon puolesta, missä jälkimmäisen mukaan on olemassa evidenssiä Jumalan olemassaolon olettamusta vastaan. Agnostisismiksi kutsutaan näkemyksiä, joiden kannattajat ovat tavalla tai toisella tiedollisesti epävarmoja sen suhteen, onko Jumala olemassa vai;. Karl Christian Friedrich Krause
Karl Krause voidaan lukea ns. identiteettifilosofien joukkoon. Hän pyrki sovittamaan uskolla saavutettavat Jumalaa koskevat ajatukset sopusointuun aisteilla havaittavien maailmaa koskevian ajatusten kanssa. Jumala ei ollut hänelle persoona vaan "olemus" tai "luonto" (), joka sisältää koko kaikkeuden. Tätä hän kutsui panenteismiksi, joka juontaa kreikan sanoista πᾶν (pân) "kaikki", ἐν (en) "jossakin, -ssa" ja θεός (theós) "jumala”). Sanan mukaisesti panenteismi tarkoittaa siis teististä käsitystä, jonka mukaan maailma ja Jumala eivät ole ontologisesti erillään, vaan kaikki oleva on Jumalassa. Krausen näkemykset maailmasta ja ihmiskunnasta olivat universaaleja ja idealistisia. Kaikkeus ja ihmiskunta sen korkeimpana osana muodostivat organismin ("Gliedbau"), ja näin kaikkeus oli jumalallinen organismi ("Wesengliedbau"). Nonteismi
Nonteismi on oppi, joka tarkoittaa uskon puuttumista jumaliin tai Jumalaan. "Nonteisti" on vastaavasti henkilö, joka pitää jumalien tai Jumalan olemattomuutta tai olemassaoloa epäolennaisena. Nonteisti pitää teismiä, ateismia ja agnostismia vähämerkityksellisinä ja hylkää ne. Polytonaalisuus
Polytonaalisuus on musiikissa käytettävä tonaalisuus eli sävellajisuus. Siinä käytetään yhtäaikaisesti useampaa kuin kahta sävellajia. Polytonaalisuus vaikutti 1900-luvulla, mutta myös nykypäivän taidemusiikissa sitä käytetään paljon.