Milloin Afganistan itsenäistyi?
Afganistanin historia
Ensimmäisen maailmansodan aikana Afganistan pysyi puolueettomana, huolimatta saksalaisten kapinakiihotuksesta brittiläisen Intian raja-alueilla. Abdur Rahmanin poika ja seuraaja Habibullah murhattiin 1919. Mahdollisesti murhasta vastuussa olleet olivat brittejä vastustavia perheenjäseniä. Kolmas poika Amanullah (1919–1929) aloitti kolmannen afgaanisodan Intiaa vastaan ja sotaan väsyneet britit tunnustivat Afganistanin itsenäisyyden Rawalpindin sopimuksella 19. elokuuta 1919. Amanullah katkaisi maansa eristyksen ja teki matkan Euroopassa ja Turkissa 1927. Hän ihastui Atatürkin uudistuksiin ja otti itsekin käyttöön osan niistä. Hunnun kielto ja naisten koulutus herätti kuitenkin vastustusta heimoissa ja marraskuussa 1928 puhkesi sisällissota. Amanullah joutui luopumaan valtaistuimesta tammikuussa 1929 kun tadžikki Habibullah Kalakani (kutsumanimeltään "Bacha-i-Saqao", "vedenkantajan poika") valloitti pääkaupungin. Afganistanin sisällissota (1928–1929)
Amanullah Khan nousi valtaan isänsä emiiri Habibullah Khanin kuoltua vuonna 1919. Hän aloitti kolmannen afgaanisodan Intian brittiläisiä vallanpitäjiä vastaan. Amanullah Khan saikin sotaan väsyneet britit luopumaan maan hallinnasta Rawalpindin sopimuksella 19. elokuuta 1919 hankkien näin maalleen itsenäisyyden. Amanullah julisti itsensä kuninkaaksi 1926, lopetti maansa eristäytyneisyyden ja teki matkan Eurooppaan ja Turkkiin vuonna 1927. Hän ihastui Kemal Atatürkin Turkissa toteuttamiin uudistuksiin ja otti itsekin käyttöön osan niistä. Huntukielto ja naisten koulutus herätti kuitenkin vastustusta heimojen keskuudessa, ja marraskuussa 1928 uudistusten vastustajat nousivat laajaan aseelliseen vastarintaan. Tammikuun 1929 puolivälissä Amanullah luopui vallasta heikon vanhemman veljensä Inayatullah Khan hyväksi. Afganistan
1800-luvulla sodittiin kaksi afgaanisotaa, kun Iso-Britannia yritti valloittaa Afganistanin estääkseen Venäjää saamasta sitä. Afganistan joutui luovuttamaan määräysvallan ulkopolitiikasta Isolle-Britannialle, mutta säilytti itsenäisyytensä sisäisissä asioissaan. Kolmas afgaanisota käytiin heti ensimmäisen maailmansodan jälkeen brittiläistä Intiaa vastaan ja britit tunnustivat Afganistanin ulkopoliittisen itsenäisyyden 1919. Sodan jälkeen solmitun Rawalpindin sopimuksen allekirjoituspäivää 19. elokuuta juhlitaan nykyisin Afganistanin itsenäisyyspäivänä.
Afganistan (televisiosarja)
Afganistan on Subilla huhtikuussa 2011 alkanut dokumentaarinen televisiosarja. Ohjelma seuraa Afganistanin Mazar-i-Sharifissa työskentelevien suomalaisten rauhanturvaajien rauhanturvaoperaatiota sekä koulutusprosessia. Sarjaa tullaan esittämään perjantaisin klo. 21.30 alkaen. Angola
Vuonna 1961 Angolan itsenäisyysliike käynnisti sissisodan Portugalin valtaa vastaan. Itsenäisyys saavutettiin vuonna 1975, mutta sisäinen valtataistelu puhkesi heti kolmen ryhmittymän välillä: Angolan kansallinen vapautusrintama (FNLA), Kansanliike Angolan vapauttamiseksi (MPLA) ja Angolan täydellisen itsenäisyyden liitto (UNITA). FNLA oli näistä länsimielisin ja hyvissä väleissä Zairen diktaattorin Mobutu Sese Sekon kanssa, kun taas MPLA oli marxilainen ja itäblokin tukema. UNITA oli alun perin lähinnä maolainen. Myös liikkeiden kannatusalueet vaihtelivat. UNITA sai kannatusta lähinnä ovimbundujen, FNLA bakongojen kun taas MPLA:n kannattajiin kuului monia eri heimoja, vaikka liikkeen johdossa oli pääasiassa kimbunduja. Liittovaltion hallinnoima heimoalue
Afganistan ei ole virallisesti hyväksynyt rajaa. Afganistanin emiiri Abdur Rahman Khan solmi sopimuksen Intian ja itsenäisen Afganistanin rajasta Britannian kanssa, eikä Pakistania vielä silloin ollut olemassa. Siksi osa afganistanilaisista poliitikoista on esittänyt alueen liittämistä Afganistaniin. Afganistanin sota
Neuvostojoukkojen vetäydyttyä taistelut jatkuivat sisällissotana. Huhtikuussa 1992 mujahidin-joukot valtasivat Kabulin. Muhammad Zahir Šah
Zahir Šah nousi nyt setiensä varjosta Afganistanin hallituksen keulakuvaksi. Ennen vuotta 1963 hän oli viettänyt vuosia kierrellen maata ja keräten kansansuosiota. Keväällä 1963 kuningas ilmoitti uuden perustuslain laadinnasta. Sen valmistelussa kuultiin Afganistanin kansalaisia ennennäkemättömässä laajuudessa. Asiantuntijoiden valmistelema perustuslakiluonnon annettiin luja džergan käsiteltäväksi syyskuussa 1964. Luja džergassa olivat edustettuna suhteellisen todenmukainen otos maan väestöstä. Mukana oli myös yksi hindu ja neljä naista. Monet edustajista olivat lukutaidottomia, mutta lahjakkaita puhujia. Kymmenen päivää myöhemmin luja džerga hyväksyi perustuslain, jolla Afganistanista tuli perustuslaillinen monarkia ja maa otti askeleen kohti demokratiaa. Afganistanin sota (2001–)
Afganistan on käynyt sisällissotaa vuodesta 1978 lähtien. Afganistanilaisen islamilaisen valtion ajauduttua Talibanin hallintoon, se perusti Afganistanin islamilaisen emiraatin vuonna 1996. Emiraatti tuki mujahideenia ja salli muun muassa Al-Qaida-verkoston toiminnan maassa. Talibania vastustanut Pohjoinen liitto säilytti hallussaan 10 prosenttia Afganistanin pinta-alasta. Muhammad Zahir Šah
Heinäkuussa 1973 Zahir Šah matkusti Italiaan hoidattamaan noidannuoltaan mutakylpylässä lähellä Napolia. Muhammad Daudin johtama vallankaappaus käynnistyi 17. heinäkuuta. Sotilasosastot miehittivät Kabulin avainkohteet ja asevoimien komentaja 'Abd al-Wali Khan pidätettiin. Vallankaappaus oli lähes veretön ja Zahir Šah ei voinut vastata siihen kaukana Euroopassa. Daud julisti Afganistanin tasavallaksi ja itsensä maan presidentiksi. Zahir Šah ilmoitti 24. heinäkuuta luopuvansa kruunusta ja jäävänsä Roomaan. Näin sai päätöksensä Afganistanin 226 vuotta vanha Dorrani-dynastia. Saur-vallankumous
Saur-vallankumous oli Afganistanin kommunistien toteuttama vallankaappaus 27. huhtikuuta 1978 eli persialaisen aurinkokalenterin saur-kuussa. Kommunistit kukistivat Muhammad Daudin johtaman tasavallan ja valtaan nostettiin Nur Muhammad Taraki, jonka taustalla vaikutti Hafiz Allah Amin. Kommunistit ajautuivat pian sisäisiin välienselvittelyihin ja Afganistan ajautui vuoden 1979 puolella islamistisissien ja sotilaskapinoiden uhkaamana kaaokseen, johon Neuvostoliitto vastasi miehittämällä maan 27. joulukuuta 1979. Neuvostomiehitys johti Afganistanin sotaan. Afganistanin afgaani
Afgani (, ) on Afganistanin rahayksikkö. Sen valuuttatunnus on AFN. Se jakaantuu sataan puliin. Afganistanin kansandemokraattinen puolue
Afganistanin kansandemokraattinen puolue (PDPA) (, "Hezb-e dimūkrātĩk-e khalq-e Afghānistān", HDKA , "Da Afghanistān da khalq dimukrātīk gund") oli afganistanilainen marxilais-leninistinen kommunistipuolue, joka hallitsi maata vuosina 1978–1992. Albania
Nykyinen Albania kuului antiikin aikana Illyriaan. Sen jälkeen maata ovat hallinneet Rooma, Bysantti ja Osmanien valtakunta. Albania itsenäistyi vuonna 1912. Toisen maailmansodan jälkeen maata hallitsivat kommunistit Enver Hoxhan johdolla, ja maa eristäytyi. Se luopui kommunismista viimeisenä Euroopan maana, ensimmäiset monipuoluevaalit järjestettiin vuonna 1991. Ahmad Šah Dorrani
Ahmad Šah Dorrani (myös muoto "Durrani", alun perin Ahmad Khan, (), s. 1723 – k. 1772) oli Afganistanin Dorrani-valtakunnan perustaja ja maan hallitsija vuosina 1747–1772. Häntä pidetään nykyaikaisen Afganistanin valtion perustajana. Abhasian historia
Neuvostoliiton hajotessa Georgia julistutui itsenäiseksi 1991. Abhasian tasavalta julistettiin Georgiasta itsenäiseksi 1992. Itsenäistymisjulistusta seurasi Abhasian sota (1992–1993), jossa Georgia epäonnistui yrityksessään kukistaa itsenäisyyttä tavoitelleet separatistit ja näitä tukeneet pohjoiskaukasialaiset ja venäläiset vapaaehtoisjoukot. Konflikti johti lähes koko georgialaisväestön poistumiseen Abhasiasta. Abhasian itsenäisyys ei kuitenkaan saanut kansainvälistä tunnustusta, ja se pysyi osana Georgiaa. ISAF
YK:n turvallisuusneuvosto päätti ISAF-operaatiosta joulukuussa 2001 ja se alkoi tammikuussa 2002. ISAFin johtovastuu siirtyi Natolle 11. lokakuuta 2003. Ensimmäiset lähes kaksi vuotta operaation mandaatti käsitti vain Kabulin alueen, mutta 13. lokakuuta 2003 turvallisuusneuvosto laajensi sen koko maahan. Vuodesta 2011 alkaen vastuuta turvallisuudesta siirrettiin asteittain afganistaninlaisille joukoille, ja NATOn missio päättyi 2014. Neuvostoliitto
Vuonna 1979 neuvostoarmeija kuitenkin puuttui suoraan sisällissotaan Afganistanissa. Neuvostoliiton tavoitteena oli tukea sille ystävällismielistä maallista hallintoa, jota uhkasivat muslimisissit. Yhdysvallat ja Pakistan tukivat sissejä taloudellisesti ja sotilaallisilla varusteilla, muun muassa toimittamalla niille amerikkalaisia Stinger-ilmatorjuntaohjuksia, joilla oli tarkoitus taistella neuvostojoukkojen ilmaherruutta vastaan. Mihail Gorbatšov veti viimein joukot maasta 1988. Afganistanin lippu
Afganistanin lippu on trikolori, joka koostuu kolmesta pystykentästä. Vasemmalta oikealle niiden värit ovat musta, punainen ja vihreä, ja lipun keskiosaan on sijoitettu valkoinen Afganistanin vaakuna. Vaakunaan on kuvattu mihrab, jota reunustavat kaksi lippua ja vehnäntähkää. Vaakunaan on kirjoitettu šahada eli uskontunnustus, takbīr eli lause Allāhu akbar, "Jumala on suuri", nimi Afganistan ja islamilaisen aurinkokalenterin vuosi 1298 (eli 1919), jolloin maa julistautui itsenäiseksi Britanniasta. Šahadan ja takbīrin välissä on nouseva aurinko. Lipun suhteet ovat 2:3. Afganistanin sodan siviiliuhrit
Uusin Afganistanin sota alkoi lokakuussa vuonna 2001. Yhdysvallat pommittivat talibaneja Kabulissa, Kandaharissa ja Jalalabadissa. Guardian-sanomalehti arvioi pelkästään Afganistanin sodan saattaneen tappaa ensimmäisen neljän kuukauden aikana epäsuorasti noin 20 000 siviiliä, koska ihmiset joutuivat pakenemaan kodeistaan. YK:n arvion mukaan 160 000 ihmistä pakeni kodeistaan rajan yli Pakistanin puolelle. Iranin viranomaisten mukaan yli 60 000 ihmistä pakeni Iranin puolelle. Matkan aikana kuolleiden tarkkaa lukumäärää ei tiedetä. Ahmad Shah Massoud
Kun Neuvostojoukot vetäytyivät Afganistanista 1989, Massoudin johtamat mujahideenit valtasivat Kabulin 1992 ja syrjäyttivät presidentti Najibullahin. Burhanuddin Rabbani valittiin Afganistanin islamilaisen valtion presidentiksi ja Massoudista tuli hallituksen puolustusministeri ja armeijan komentaja. Afganistanin historia
Afganistan itsenäistyi emiraattina vuonna 1746 Ahmad Shad Durranin johdolla, kun persialaishallitsija Nadir Shah oli murhattu. Durranin valtakunta ulottui Mashadista lännessä Kashmiriin ja Delhiin idässä ja Amu Darya -joelta Arabianmerelle. Afganistanin islamilainen emiraatti
Afganistan islamilainen emiraatin ei ollut kansainvälisesti tunnustettu Yhdistyneissä kansakunnissa joka piti Pohjoisen liiton hallitsemaa Afganistanin islamilaista valtiota virallisena Afganistanin edustajana kansanvälisessä yhteisössä vaikka sen hallitsema alue koostui vain 10 prosenttia koko maan pinta-alasta. Muhammad Zahir Šah
Muhammad Zahir Šah (15. lokakuuta 1914 – 23. heinäkuuta 2007) oli Afganistanin kuningas vuosina 1933–1973. Zahir Šah hallitsi aluksi setiensä varjossa, mutta vuonna 1963 hän muuttui maansa hallituksen keulakuvaksi johtaen maatansa kohti demokratiaa uuden perustuslain siivittämänä. Maan sisäiset jännitteet johtivat kuitenin lopulta vallankaappaukseen vuonna 1973. Afganistan juklistettiin tasavallaksi ja Zahir Šahin serkku Muhammad Daud Khan sen presidentiksi. Tuolloin Italiassa matkustamassa ollut Zahir Šah luopui kruunusta ja jäi Roomaan. Kruunusta luopuminen päätti Afganistania 226 vuotta hallinneen Dorrani-dynastian vallan. Afganistanin historia
Silkkitien varrella sijaitsevalla Afganistanilla on myrskyinen historia. Afganistan kuului 500-luvulla eaa. Persian valtakuntaan, 300-luvulla eaa. Aleksanteri Suuren valtakuntaan. Islam levisi maahan perustamisensa jälkeen 600-luvulla arabivalloittajien myötä, syrjäyttäen idästä tulleen buddhalaisuuden. 900-luvun lopulla maan valloittivat turkkilaiset ghaznavidit. Mahmud Ghaznilainen (998-1030) yhdisti edeltäjiensä valloitukset ja hyökkäsi Intiaan asti. Vuonna 1219 maan valloittivat mongolit Tšingis-kaanin johdolla ja Timur Lenk seuraavalla vuosisadalla ja Persia jälleen 1700-luvulla. Afganistanin islamilainen valtio
Rabbani oli vaikeassa asemassa, kun hänen entiset liittolaisensa, kuten sotapäällikkö Rashid Dostum ja muut puolueisiin kuulumattomat klaanipäälliköt, eivät tunnustaneet Afganistanin islamilaisen valtion laillisuutta. Vuonna 1996 Afganistanin islamilainen valtio perusti "Afganistanin yhdistyneen islamilaisen pelastusrintaman", tunnetummin Pohjoisen liiton, sotilas-poliittiseksi kattojärjestöksi, joka kokoaisi kaikki yhteen Talibanin-vastaisen lipun alle siten, että eri sota- ja klaanipäälliköiden poliittisia mielipiteitä kunnioitettaisiin. Tämä löyhä sateenvarjo-organisaatio perustettiin Afganistanin islamilaisen valtion asevoimaksi. Kabul kuitenkin menetettiin samana vuonna ja Rabbani pakeni muiden johtohenkilöiden kanssa Pohjoiseen. Parhaimmillaan Afganistanin islamilainen valtio hallitsi 30 prosenttia maasta. Rabbanilla oli Pohjoisen liiton johtaja, mutta keskushallituksella oli heikosti valtaa ja henkilövaihdokset hallinnossa olivat tiheitä. Ainoaa vakautta oli se, että puolustusministereinä toimivat Ahmad Shah Massoud ja Mohammed Fahim. Afganistanin sota
Vuonna 1975 kommunistit erotettiin hallituksesta ja samana vuonna Neuvostoliitossa vieraillut Mohammed Daoud Khan riitautui Leonid Brežnevin kanssa. Presidentti oli sitä mieltä, että Neuvostoliiton ote maasta oli jo liian tiukka ja tämä vaarantaisi maan perinteisen puolueettomuuspolitiikan. Brežnev syytti Daoud Khania liukumisesta arabirahoituksen turvin länsileiriin, mikä oli lähestulkoon petturuutta. Afganistanin hallitus solmi tämän jälkeen kauppasuhteita Iranin ja Intian kanssa. Daoud Khanin ajatuksena oli ottaa etäisyyttä kommunistiblokista, mutta olla myöskään sitomatta Afganistania länsileiriin. Afganistanin historia
Mujahideen-ryhmittymät eivät olleet osallisena sopimuksessa ja kieltäytyivät sen ehdoista. Sisällissota jatkui Neuvostoliiton vetäytymisen jälkeen ja Afganistanin sen hetkinen Najibullahin hallitus romahti viimein vuonna 1992 uzbekkikenraali Abdul Rashid Dostumin loikkaukseen. Mujahideenit valtasivat Kabulin, jota seurasi uusi taistelu eri ryhmittymien välillä. Kabulia hallitsemaan perustettiin huhtikuussa 1992 islamilainen jihad-neuvosto. Toukokuussa itsensä presidentiksi valitutti kuitenkin professori Burhanuddin Rabbani. Elokuussa 1992 presidentin ja Gulbuddin Hekmatyarin Hezb-i-Islamin kannattajien välillä puhkesi raskaita taisteluja. Taistelut jatkuivat hajanaisina tammikuuhun 1994 asti, jolloin kenraali Abdul Rashid Dostumin puolenvaihto aiheutti raskaita taisteluja Kabulissa ja maan pohjoisosassa. Tadžikkien Rabbani ja Ahmad Shah Massoud Jamiat-liike piti hallissaan Kabulin. Muhammad Zahir Šah
Mosaheban-veljekset noudattivat pääministeri Muhammad Hašim Khanin johdolla puoluettomuuspolitiikkaa. Kansainliittoon Afganistan hyväksyttiin vuonna 1934. Toisen maailmansodan syttyminen vuonna 1939 koetteli Afganistanin puolueettomuuspolitiikkaa. Liittoutuneet vaativat maata karkottamaan akselivaltojen kansalaiset Afganistanista lokakuussa 1941. Tilanne oli vaarallinen. Esimerkiksi Iranin Reza Pahlavi oli syrjäytetty hitaan taipumisen jälkeen vastaavassa tilanteessa. Lopulta Afganistan päätti karkottaa tasapuolisesti kaikkien sotaa käyvien maiden kansalaiset. Toinen ulkopoliittinen ongelma maalle oli Brittiläisen Intian jakautuminen Intiaan ja Pakistaniin vuonna 1947. Niin sanotun Durand-linjan toisella puolella niin sanotuilla Heimoalueilla ja Luoteisprovinssissa oli huomattava paštuväestö. Intian jaon yhteydessä brittien noudattamaan tapaan provinssit saivat päättää liittyvänsä joko Pakistaniin tai Intiaan. Afganistanilaiset olisivat halunneet paštualueille kaksi muuta vaihtoehtoa, itsenäistymisen niin sanottuna Paštunestanina tai liittyminen Afganistaniin. Lopulta alueet liitettiin kuitenkin Pakistaniin Afganistanin kannoista huolimatta. Kysymys Paštunestanista tulehdutti Pakistanin ja Afganistanin välit pitkäksi aikaa. Afganistanin historia
Vuonna 1994 alkoi voimistua Taliban-liike, joka sai kyseisenä vuonna vallattua Kandaharin paikalliselta sotapäälliköltä. Talibanin voima kasvoi ja se sai syyskuussa 1996 haltuunsa Kabulin ja vuoden 1998 lopulla hallitsi 90 % maasta. Talibanin islamintulkinta perustui paštuheimojen traditioon ja se sai kuuluisuutta naisten kaltoinkohtelulla. Lisäksi Taliban vainosi vähemmistökansallisuuksia kuten šiialaisia hazaroita ja tuhosi vuonna 2001 lähellä Bamiyania sijaitsevat kuuluisat Buddha-patsaat vääräuskoisina. Suomi ISAF-kriisinhallintaoperaatiossa Afganistanissa
Suomen osuus ISAF-kriisinhallintaoperaatiossa Afganistanissa liittyy vuonna 2001 alkaneeseen Afganistanin sotaan. Vuodesta 2003 operaatiota johti Naton ja YK:n turvallisuusneuvoston laajentama mandaatti koski koko Afganistania. Yhdysvaltojen joukkoja osallistui samanaikaisesti taistelutehtäviin erillisessä Enduring Freedom -sotaoperaatiossa. Vuodesta 2006 lähtien Suomen pääkontribuutio sodassa oli ruotsalaisjohtoisessa alueellisessa jälleenrakennusryhmässä Mazar-e Sharifissa, jossa Suomen kontingentin komentaja toimi varakomentajana. Suomi osallistui Afganistanin kriisinhallintaoperaatioon enimmillään noin 200 sotilaan voimin vuodesta 2002. Vuonna 2013 maassa oli enintään 145 suomalaissotilasta. Vuonna 2013 painotusta siirrettiin koulutukseen, neuvonantoon ja siviilikriisinhallintaan. ISAF-operaatio päättyi vuoden 2014 lopussa, mutta käytännössä muuttui Resolute Support - operaatioksi. Nato
16. huhtikuuta 2003 Nato otti ensimmäisen kerran vastaan tehtävän maantieteellisen vastuualueensa ulkopuolella ottaessaan vastuun Afganistanin ISAF-rauhanturvajoukoista. Päätös tehtiin Saksan ja Alankomaiden ehdotuksesta ja kaikki Nato-maat hyväksyivät sen yksimielisesti. Toimivalta alueella siirrettiin Natolle 11. elokuuta. 31. heinäkuuta 2006 Nato-johtoinen joukko otti haltuunsa sotilasoperaatio Etelä-Afganistanissa Yhdysvaltain johtamalta terrorismin vastaiselta koalitiolta. Afganistanin sota (2001–)
Sodalla ei ole vakiintunutta nimeä, mutta se on osa 1978 alkanutta Afganistanin sisällissotaa. Yhdysvallat näkee sodan osana "terrorisminvastaista sotaa" – kenraalin Tommy Franksin johtama operaatio oli nimeltään "Enduring Freedom". Brittijoukkojen operaatio oli nimeltään "Operation Veritas". Afganistan
Afganistan on presidentillinen tasavalta, jossa on myös pääministerin virka. Presidentti on sekä valtionpäämies että hallituksen johdossa, ja hän nimittää ministerit. Käytännössä kuitenkin paikalliset ja alueelliset mahtimiehet käyttävät merkittävää valtaa. Afganistanin historia
Vuoden 1893 sopimus määräsi Afganistanin ja Brittiläisen Intian (nyk. Pakistan) rajaksi Sir Mortimer Durandin mukaan nimetyn ns. Durandin linjan. ’Abd al-Rahman Khan
’Abd al-Rahman kuoli Kabulissa 1. elokuuta 1901. Myöhemmin hänet haudattiin samaan kaupunkiin. Hänen seuraajakseen julistettiin hänen poikansa Habib Allah Khan ja nyt ensimmäistä kertaa pitkään aikaan Afganistanin historiassa vallanvaihdos sujui ilman ennen tyypillistä sisällissotaa eri kilpailijoiden välillä. Jälkeensä ’Abd al-Rahman oli jättänyt nykyaikaisen valtion perustan, jonka rajat oli varmistettu kansainvälisten sopimusten kautta. Hänen seuraajiensa onnistui myös irtautua brittien kontollista ja saavuttaa maalleen täysi itsenäisyys myös ulkopolitiikka koskien. Mujahidin
Tunnetuin asiayhteys sanalle löytyy Afganistanin sodasta 1979–1989, jossa mujahidin-sissit taistelivat Neuvostoliiton miehitysjoukkoja sekä sen valtaan nostamaa Afganistanin demokraattisen tasavallan kommunistihallitusta vastaan. Erilaisia islamilaisia ryhmittymiä edustaneita sissejä tukivat ennen kaikkea Pakistan, Saudi-Arabia ja Yhdysvallat. Presidentti Ronald Reagan kutsui mujahidineja 'Afganistanin vapaustaistelijoiksi'. Afganistanin kansallislaulu
Afganistanin kansallislaulu (paštun kielellä Da Melli Souroud; laululla ei toistaiseksi ole muuta virallista nimeä) on vuodesta 2006 Afganistanin uusi kansallislaulu. Laulun on sanoittanut Abdul Bari Jahani ja säveltänyt Babrak Wasa. Sekä laulun säveltäjä että sanoittaja elävät ulkomailla, jonne he joutuivat pakenemaan maan epävakaita oloja. Afganistan
Turvallisuusvastuu on 17. heinäkuuta 2011 alkaen siirtymässä vähitellen Isaf-joukoilta Afganistanin omille voimille. Afganistanin historia
Maahan virtasi pohjoisesta noin 120 000 miestä Neuvostoliiton joukkoja, jotka eivät kuitenkaan saaneet maasta hallintaansa kuin viidenneksen. Afganistanin sodassa Neuvostoliiton joukkoja ja sen valtaan nostamaa uutta Afganistanin hallitusta vastassa olivat mujahideen-sissit joita Kiina, Pakistan, Saudi-Arabia ja Yhdysvallat tukivat. Afganistanin islamilainen valtio
Taliban-liike lopulta valtasi Kabulin ja Rabbani pakeni tukijoineen Pohjois-Afganistaniin, jossa talibanin vastustajat muodostivat Pohjoisen liiton. Taliban perusti 1997 Afganistanin islamilaisen emiraatin, joka hallitsi parhaimmillaan 90 prosenttia maasta, kun taas Afganistanin islamilainen valtio supistui Pohjoisen liiton hallitsemaksi 10 prosentin maa-alueeksi. Tästä huolimatta Pakistania, Saudi-Arabiaa ja Arabiemiirikuntien liittoa lukuun ottamatta, kansainvälinen yhteisö tunnusti Afganistanin islamilaisen valtion Afganistanin ainoaksi lailliseksi hallinnoksi. Afganistanin sota (2001–)
Afganistanin sota ei kuitenkaan päättynyt Yhdysvaltojen vetäydyttyä. Levottomuudet ja talibanien hyökkäykset alkoivat lisääntyä heti Yhdysvaltojen joukkojen vetäytymisen alettua. Maaliskuussa 2015 kasvaneet väkivaltaisuudet pakottivat Yhdysvallat hidastamaan joukkojen lopullista vetäytymistä. Vetäytymisestä huolimatta Yhdysvallat on jatkuvasti tehnyt sotilasoperaatioita ja ilmaiskuja Afganistanissa. Lisäksi maassa on useita erikoisjoukkojen yksiköitä. Ensimmäinen afgaanisota
Intian kauppakomppania veti joukkonsa Afganistanista. Vaikkakaan brittejä ei ollut voitettu sotilaallisesti kokonaan, vetäytyminen Kabulista oli nöyryyttävin brittiarmeijan kärsimä tappio 1800-luvulla. Maan muut varuskunnat olivat pitäneet puolensa tähän saakka. Lumien sulettua kesällä seurasi brittien kostoretki. Kaksi armeijaa eteni jälleen Afganistaniin Kandaharista ja Jalalabadista. Kapinaan osallistumisesta epäiltyjä tapettiin ja Kabul ryöstettiin. Hajanainen vastarinta kukistettiin. Kauppakomppania ei kuitenkaan halunnut sitoa joukkojaan uuteen miehitykseen Afganistanissa. Alun perinkään tarkoituksena ei ollut Afganistanin pidempiaikainen miehitys vaan yksinkertaisesti hallitsijan vaihto. Nyt he päättivätkin vapauttaa Dust Muhammadin toivoen tämän palaamisen palauttavan jonkinlaisen järjestyksen Afganistaniin. Päätös olla sekaantumatta Afganistanin tilanteeseen liian suurellisesti osoittautui viisaaksi, sillä pian alkoivat kaksi sikhisotaa (ensimmäinen 1845–1846, toinen 1848–1849) ja sepoy-kapina vuonna 1857. Brittien kostoretkikunta lähti Kabulista lokakuussa 1842 ja se saapui takaisin Intian Firozpuriin 23. joulukuuta. Afganistanin islamilainen emiraatti
Afganistanin islamilainen emiraatti tai Afganistanin islamilainen emiirikunta oli Talibanin johtaman Afganistanin valtion nimi ja hallitusjärjestelmä tosiasiallisesti vuosina 1996–2001. Hallinto ei ollut kansainvälisesti tunnustettu missään kansainvälisessä järjestössä.
Afganistanin islamilainen emiraatti hallitsi suurimmillaan 90 prosenttia Afganistanin maa-alueesta. Afganistan
Afganistanin alueella sijaitsi Baktrian kuningaskunta 500-luvulle eaa. saakka, jolloin se liitettiin Persian valtakuntaan ja Baktriasta tuli Persian maakunta. Afganistan kuului Persiaan, kunnes Aleksanteri Suuri valloitti sen 300-luvulla eaa. Aleksanteri Suuren valtakuntaa seurasi Seleukidien valtakunta, jonka vallasta uusi Kreikkalais-baktrialainen kuningaskunta itsenäistyi 250-luvulla eaa. Baktria oli hellenistisen maailman itäisin kolkka. Argentiina
Kenraaleiden José de San Martín ja Simón Bolívar johtamissa itsenäisyyssodissa espanjalaiset lyötiin, ja Argentiina itsenäistyi 9. heinäkuuta 1816. Tämän jälkeen vallasta kamppailivat keskusvaltaa kannattavat "unitarios" ja liittovaltiota kannattavat "mazorqueros". Bolivia erosi liitosta 1825 ja Uruguay 1828. Tämän ajan merkittävä hahmo oli kenraali Juan Manuel de Rosas, joka hallitsi yksinvaltiaana 1829–1852. Uruguayn ja Brasilian tukemana kenraali Justo José de Urquiza johti vallankumousta, ja Argentiina sai perustuslain 1853. Vuosina 1865–1870 Argentiina, Brasilia ja Uruguay sotivat Kolmoisliiton sodan Paraguayta vastaan. Afganistanin sota
Kun Mihail Gorbatšov siirtyi vuonna 1985 Neuvostoliiton johtoon, alettiin sotaan etsiä ratkaisua. Gorbatšov ilmoitti sotilasjohdolle, että antaa näille mahdollisuuden ratkaista tilanteen sotilaallisesti, mutta ratkaisun on tapahduttava pian. Vuosina 1985–1986 neuvostojoukot ja niiden tukema Afganistanin hallituksen armeija suorittivat näyttäviä operaatioita, joilla vallattiin alueita sisseiltä. Alkoi olla kuitenkin jo selvää, että sotaa ei voi voittaa. Vuonna 1987 arviolta 35 prosenttia Afganistanista oli neuvostojoukkojen ja Afganistanin hallituksen valvonnassa, 45 prosenttia oli sissiryhmittymien valvonnassa ja 20 prosenttia ei ollut käytännössä kenenkään valvomaa aluetta. Afganistanin krikettimaajoukkue
Afganistan pelasi MM-kilpailuissa ensimmäisen kerran 2015. Se ei selviytynyt alkulohkosta jatkoon mutta saavutti kuitenkin yhden voiton kukistettuaan Skotlannin. Afganistan
Afganistan on pääasiassa ylänköalueella sijaitseva sisämaavaltio, ja noin kolme neljäsosaa maasta on vuoristoa. Maan laajin alue on harvaan asuttu keskiylänkö, joka kuuluu maan itä-länsi suunnassa jakavaan Hindukuš-vuoristoon. Hindukušilla sijaitsee Afganistanin korkein huippu on Noshaq, jonka korkeus on 7 485 metriä. Afganistanin historia
1800-luvulla sodittiin kaksi afgaanisotaa kun Iso-Britannia yritti valloittaa Afganistanin estääkseen Venäjää saamasta sitä. Ensimmäisessä sodassa 1838–1842 britit valtasivat maan Persian pyrittyä alueelle Venäjän kannustamana ja asettivat valtaistuimelle Shuja Shah Durranin. Afgaanit ajoivat miehittäjät maasta ja Kabulin 4 000 miehen varuskunnasta vain yksi pääsi pakoon Jalalabadiin. Tämän jälkeen toinen brittiläinen retkikunta kävi vapauttamassa vangit Kabulista.
Toinen afgaanisota käytiin 1878–1880 kun emiiri Shere Ali kieltäytyi hyväksymästä Ison-Britannian lähetystöä Kabulissa. Kenraali Sir Frederick Roberts valloitti Kabulin ja Kandaharin 1880 ja valtaistuimelle asetettiin emiiri Abdur Rahman Khan (1880–1901). Shere Ali joutui maanpakoon ja Afganistan joutui luovuttamaan ulkopoliittisen määräysvallan Isolle-Britannialle, mutta säilytti sisäisen itsehallinnon. Afganistan
Vuonna 1994 alkoi voimistua Taliban-liike, jonka sissit valtasivat Kabulin vuonna 1996 ja teloittivat miltei ensi töikseen julkisesti entisen presidentin Najibullahin. Maassa otettiin käyttöön šaria-laki erittäin ankarasti tulkittuna. Vuoden 1998 lopulla Taliban hallitsi 90 prosenttia maasta. He tuhosivat muun muassa yhtä maan tärkeimmistä vientiartikkeleista, unikkopeltoja, sillä islamin lakien mukaan päihteiden (alkoholi, huumeet ym.) käyttö on kiellettyä. Vuonna 2001 Yhdysvallat ja Britannia hyökkäsivät Afganistaniin syyttäen Talibaneja New Yorkiin ja Washingtoniin suunnattujen terrori-iskujen takana olleen Al-Qaida terrorijärjestön tukemisesta, ja Talibania vastustava Pohjoisen liittouma syöksi Talibanin vallasta. Yhdysvaltojen ja Iso-Britannian lisäksi useat muut länsimaat lähettivät maahan omia sotilaitaan osana Yhdistyneiden Kansakuntien valtuuttamia ISAF-joukkoja. Talibania vastustavat afganistanilaisryhmät tapasivat joulukuussa 2001 Bonnissa ja solmivat sopimuksen maan vakauttamisesta. Hamid Karzai nimitettiin väliaikaishallinnon (Afghan Interim Authority) puhemieheksi vuonna 2001, ja valittiin presidentiksi vuonna 2004 ja toiselle kaudelle marraskuussa 2009. Afganistanin sota
Leonid Brežneviä seurasi kommunistisen puolueen pääsihteerinä Juri Andropov vuonna 1982. Hän tajusi, että Neuvostoliitto oli juuttunut kestämättömään tilanteeseen. Puna-armeija ei ollut häviämässä sotaa, sillä afgaanisisseillä ei ollut voimia vallata tukikohtia eikä kaupunkeja. Toisaalta Neuvostoliitto ei voinut mitenkään voittaa sotaa. Vaikka neuvostosotilaat saivat vallattua alueita, sissit palasivat takaisin heti, kun neuvostojoukot poistuivat. Lisäksi sota oli yhä paheneva taloudellinen ja poliittinen taakka. Armeijan vetäminen pois Afganistanista ei tullut kysymykseen, sillä vetäytyminen ilman neuvotteluja olisi tulkittu tappioksi ja sitä olisi pidetty kasvojen menetyksenä. Andropov aloitti ensimmäiset varovaiset rauhantunnustelut sissijohtajien kanssa, mutta ehti kuolla ennen kuin mistään oli ehditty edes neuvotella. Kabul
1979 Neuvostoliitto aloitti Afganistanin valtaamisen. 1992 Nadzibullahin hallitus kaatui ja maa jäi sissiliikkeiden käsiin. Joulukuussa viimeiset 86 johdinautoa lakkasivat toimimasta. Kaupungin väkiluku oli noin miljoona ja julkista liikennettä hoidettiin noin 800 linja-autolla. Gulbuddin Hekmatyarin ollessa pääministerinä yritettiin kaupunki eristää etelästä käsin. Kabul jakautui ja Jamiat-e Islami (Afganistanin islamilainen neuvosto), Dostum sekä Hazara Hezb-e Wahdat taistelivat vallasta. Dust Muhammad Khan
Brittien kokoama 22 000:n sotilaan Induksen armeija lähti liikkeelle joulukuussa 1838 edeten Quettan kautta Bolanin solan läpi Afganistaniin. Kandahar kukistui huhtikuussa 1839 ja hieman myöhemmin myös Ghazni. Elokuussa joukot etenivät Kabuliin, jossa valtaistuimelle asetettiin Šudža' Šah. Dust Muhammad joutui pakenemaan pohjoiseen uzbekkiemiirien hallitsemille alueille, jossa hän oli käytännössä vankina. Myöhemmin hän yritti nostattaa brittienvastaista kapinaa Afganistanin pohjoisosissa, mutta epäonnistuttuaan hän antautui lopulta briteille. Vankina häntä kohdeltiin melko hyvin, joskin hänet vietiin Intiaan. Afganistanin sotaretken onnistuttua suurin osa briteistä palasi Intiaan, mutta Šudža' Šah osoittautui heikoksi hallitsijaksi. Brittien varuskunta Kabulissa joutui käytännössä piiritetyksi. Dust Muhammadin poika Muhammad Akbar Khan oli nostattanut tyytymättömiä afgaaneja brittejä vastaan. William Elphinstone päätti lopulta evakoida Kabulin tammikuussa 1842. Brittien Kabulista lähtenyt kolona väijytettiin ja lähes kaikki surmattiin tai otettiin vangeiksi. Šudža' Šah oli saanut surmansa Kabulissa. Britit päättivät nyt lopua Afganistanin seikkailuistaan. Dust Muhammad vapautettiin vankeudesta Intiassa ja hän valtasi Kabulin tammikuussa 1843 aloittaen näin toisen kautensa maan emiirinä. Guyana
Orjuus lopetettiin 1834, minkä seurauksena mustaihoisia siirtyi kaupunkeihin asumaan ja sokeriplantaaseille tuotiin työläisiä Intiasta, Kiinasta ja Portugalista. Tämä etninen sekoitus on ajoittain elävöittänyt myös politiikkaa. Guyana itsenäistyi vuonna 1966 ja siitä tehtiin tasavalta 1970. Se jäi Kansainyhteisön jäseneksi. Afganistanin sota
Afganistanin tapahtumat alkoivat vyöryä eteenpäin vuonna 1973, kun entinen pääministeri, kuningas Mohammad Zahir Shahin serkku, prinssi Mohammed Daoud Khan, kaappasi maassa vallan ja julisti sen tasavallaksi. Vallan kaapannut Dauoud Khan keskitti vallan itselleen. Hän toimi presidenttinä, pää-, puolustus- ja ulkoministerinä. Demokratiaa ei ylläpidetty edes kulissina. Afganistanin sota (2001–)
Merkittävä itsemurhapommi-isku tapahtui helmikuussa 2007 Yhdysvaltain hallussa olevalle Bagramin lentokentälle, samaan aikaan kun varapresidentti Dick Cheney vieraili maassa. Kesän 2007 suurimmat taistelut käytiin Choran kylästä Orūzgānin maakunnassa ja Musa Qulasta. Toinen merkittävä Talibanin isku oli hyökkäys vankilaan Kandaharissa 13. kesäkuuta 2008, jossa vapautettiin 400–1 000 vankia. Afganistanin sota (2001–)
Al-Qaidan johtaja Osama bin Laden surmattiin toukokuussa 2011 Pakistanin Abbottabadissa. Presidentti Barack Obama on asettanut joukkojen vetäytymisen takarajaksi vuoden 2014 loppuun. Päävastuu sodasta luovutettiin Afganistanin turvallisuusjoukoille 28. joulukuuta 2014. Afganistanin islamilainen valtio
Samana vuonna, kun viimeiset 15 000 neuvostosotilaasta vedettiin pois Afganistanista 1989, perustivat Afganistanin demokraattisen tasavallan kommunistista hallitusta vastustaneet mujahideen-sissipäälliköt Pakistanissa pakolaishallituksen. Mujahideenit aloittivat hyökkäyksensä kohti Kabulia ja valtasivat sen lopulta vuonna 1992 syrjäyttäen ulkoisen avun menettäneen presidentti Mohammad Najibullahin kommunistihallituksen. Mujahideenit perustivat Afganistanin islamilaisen valtion ja antoivat sille lipun, jossa oli vihreävalkomusta vaakasuoraan jaettu trikolori. Lipun ylimmässä vihreässä kentässä luki "Allah on kaikkivaltias" ja keskellä valkoisessa kentässä luki muslimien uskonnontunnustus "Ei ole muuta jumalaa kuin Allah ja Muhammed on hänen profeettansa". Tämä lippu oli käytössä vuoden, minkä jälkeen se korvattiin viimeisimmällä lipulla. Afganistanin sota
Afganistanin sota jatkui Neuvostoliiton vetäytymisen jälkeen sisällissotana. Najibullahin johtama kommunistihallinto menetti vähitellen otteensa tukialueistaan ja mujahideen-sissit valtasivat Kabulin vuonna 1992. Najibullah pelastautui tällöin YK:n suojaamaan kotiarestiin. Maassa on tämän jälkeen ollut vain lyhyitä rauhallisempia kausia ja maa on käytännössä sotatilassa tälläkin hetkellä. Hafiz Allah Amin
Neuvostoliiton Spetsnaz räjäytti kello 7.00 Kabulin telekeskuksen, mikä lamaannutti Afganistanin sodanjohdon. Kello 7.15 se oli vallannut sisäministeriön. Termezissä toiminut neuvostojoukkojen sodanjohto ei jäänyt odottamaan Aminin kiinni saamista, vaan ilmoitti Radio Kabulissa (lähetyksessä, johon oli etukäteen äänitetty Babrak Karmalin ilmoitus), että Afganistan oli vapautettu Aminin hallinnosta. Muhammad Ja’qub Khan
Toinen afgaanisota puhkesi vuonna 1878, mikä sai Šir Ali Khanin pakenemaan Afganistanin pääkaupungissa ja lopulta hän kuoli helmikuussa 1879 maan pohjoisosissa. Kuten Sher Ali seuraaja Ja’qub Khan allekirjoitti Gandamakin sopimuksen brittien kanssa toukokuussa 1879 ja antaen Afganistanin ulkopolitiikan brittien käsiin. Kapinaan tätä sopimusta vastaan johti Ja’qub Khan luopumiseen hallitsijan virasta saman vuoden lokakuussa, minkä jälkeen kapinaa johtanut Muhammad ’Aijub Khan nousi hänen tilalleen hallitsijaksi. George W. Bush
Yhdysvaltain ja Yhdistyneen kuningaskunnan joukot aloittivat 7. lokakuuta 2001 Afganistanin pommitukset, jotka johtivat Pohjoisen liiton joukkojen saapumiseen Kabuliin 13. marraskuuta. Joulukuuhun 2001 mennessä YK oli järjestänyt Bonnin sopimuksen, jonka perusteella asetettiin väliaikainen Afganistanin hallitus, jota johti Hamid Karzai, ja Afganistanin järjestyksen ylläpitoon tulivat kansainväliset ISAF-joukot. Yritykset surmata tai vangita al-Qaidan johtaja Osama bin Laden epäonnistuivat, kun hän pakeni joulukuussa 2001 vuoristoiselta Tora Boran alueelta. Myöskään al-Qaidan kakkosmiestä tohtori Aiman al-Zawahria tai Afganistanin Talibanin johtajaa Mullah Omaria ei saatu kiinni. Maata ei saatu täydellisesti hallituksen valvontaan. Vaikka Talibanin vastarinta näytti lyödyltä vuonna 2003, se alkoi myöhemmin voimistua. Nato otti ISAF-joukkojen komennon syyskuussa 2006, ja Yhdysvallat lupasi maahan 12 000 miestä lisää joukkoja. Lokakuussa 2006 maassa oli 41 000 ulkomaista sotilasta. Afganistanin sota (2001–)
Neuvostojoukkojen vetäydyttyä Afganistanista 1989 kymmenvuotisen sodan jälkeen taistelut jatkuivat maassa sisällissotana . Pataanien muodostama sunnilainen Taliban-hallinto salli Al-Qaidan toimia alueellaan. Al-Qaidan tuhoisien syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen Afganistanin sota laajeni kun 7. lokakuuta 2001 kun Yhdysvaltain, Yhdistyneen kuningaskunnan, Australian ja Afganistanin pohjoisosaa hallinneen pohjoisen liiton joukot hyökkäsivät Afganistaniin syrjäyttääkseen maan Taliban-hallinnon ja tuhotakseen Talibanin suojissa toimineen Al-Qaidan. Muhammad Nadir Šah
Muhammad Nadir Khan syntyi 9. huhtikuuta 1883 Brittiläisen Intian Dehradunissa. Nadir kuului Mosaheban-perheeseen ja Barzakai-klaaniin. Mosaheban-perheen kantaisä oli hallitsija Dust Muhammadin veli. Britit olivat karkottaneet hänen isoisänsä Afganistanista Intiaan vuonna 1879, mutta Muhammad Nadirin ollessa 18-vuotias hänen isoisänsä sai luvan emiiri 'Abd al-Rahmanila palata perheineen takaisin Afganistaniin. Perheen jäsenet saavuttivat tärkeitä asemia Afganistanin hovissa. Muhammad Nadir itse aloitti sotilasuran yleten kenraaliluutnantiksi vuonna 1912. Kuningas Aman Allah Khanin valtakauden alussa vuonna 1919 syttyi brittien vastainen kolmas afgaanisota, jonka aikana Nadir johti afgaanijoukkoja Kurramin laaksossa. Kurramissa afgaanien onnistui miltei vallata brittien hallussaan pitämä Thalin linnoitus. Lyhyen sodan saavutukset jäivät muuten pieniksi, mutta britit suostuivat sodan päättäneellä Rawalpindin sopimuksella antaa Afganistanin harjoittaa itsenäistä ulkopolitiikkaa. Sopimuksen allekirjoituspäivä 19. elokuuta tunnetaan nykyisin Afganistanin itsenäisyyspäivänä ja Muhammad Nadirin osallisuus teki hänestä sotasankarin. Sodan jälkeen Nadirista tuli Aman Allahin sotaministeri, mutta hänen välinsä hallitsijan kanssa huononivat myöhemmin. Nadir uskoi Aman Allahin ajamien uudistusten menevän liian pitkälle ja Aman Allah piti puolestaan Muhammad Nadiria vaarallisena etenkin, koska hänellä oli sodan aikana muodostunutta vaikutusvaltaa Afganistanin rajaseutujen heimojen parissa. Nadir joutui eroamaan marraskuussa 1923. Eronsa jälkeen hänet nimitettiin Afganistanin Ranskan lähettilääksi ja hän toimi virassaan marraskuuhun 1926. Nadir erosi virallisesti terveyssyistä myös lähettilään virastaan ja hän jäi Etelä-Ranskaan. Afganistanin sota (2001–)
Yhdysvaltojen erikoisjoukot surmasivat Al-Qaidan johtajan Osama bin Ladenin sotilasoperaatiossa Pakistanin puolella Abbottabadin kaupungissa. Presidentti Barack Obama asetti myöhemmin Yhdysvaltojen kaikkien joukkojen maasta vetäytymisen takarajaksi vuoden 2014 lopun. Lopulta päävastuu sodasta luovutettiin Afganistanin turvallisuusjoukoille 28. joulukuuta 2014. Afganistan
Uusi Baktria hävisi 100-luvulla Kiinan rajamailta tulleiden buddhalais-paimentolaisten Kušana-valtakunnan tieltä. Persian Sassanidien dynastia otti Afganistanin alueen jälleen hallintaansa 300-luvulla ja alue islamilaistui 600-luvulla. Afganistan oli Mahmud Ghaznilaisen valtakunnan keskus 1000-luvulla, mutta mongolit hävittivät sen 200 vuotta myöhemmin. Bosnian sota
Bosnia-Hertsegovina julistautui itsenäiseksi 5. huhtikuuta 1992. Belgradilainen mafioso Arkan hyökkäsi jo 4. huhtikuuta Bileljinaan joukkioineen, joka surmasi summamutikassa sata muslimia. Afganistanin historia
1980-luvulla Afganistanin sota sekä vei Neuvostoliiton resursseja että heikensi sen suhteita kaikkiin länsimaihin ja islamilaisiin maihin. Vuonna 1988 solmittiin Geneven sopimukset Pakistanin, Afganistanin, Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton välillä, joissa sovittiin etteivät suurvallat puuttuisi maiden sisäisiin asioihin ja luvattiin pakolaisten paluu maahan ilman pelkoa rangaistuksista. Neuvostoliiton joukkojen vetäytymisen sovittiin tapahtuvan 15. helmikuuta 1989 mennessä. Afganistanin sota
Kommunistihallintoa vastaan taistelleita muslimisissejä nimitettiin nimellä mujahideen. He saivat tukea muun muassa Pakistanista, arabimaista ja Yhdysvalloista. Neuvostoliittoa vastaan suunnattiin miehityksen vuoksi merkittäviä talouspakotteita ja vuoden 1980 Moskovan olympialaisiin kohdistui laaja boikotti. Kylmä sota saavutti 1980-luvun alussa uuden lakipisteensä. Neuvostoliitto vetäytyi pahoin raunioituneesta maasta 1989. Ihmisiä oli kuollut 1,3 miljoonaa ja noin kuusi miljoonaa eli pakolaisina. Sota aiheutti suhteellisesti ottaen maailman laajimman muuttoliikkeen sitten toisen maailmansodan. Afrikan historia
Siirtomaiden itsenäistyminen alkoi Libyasta 1951. Liberia, Etelä-Afrikka, Egypti ja Etiopia olivat jo vanhastaan itsenäisiä. Moni muu maa itsenäistyi pian sen jälkeen. Varsinainen itsenäistymishuippu oli vuonna 1960, kun suurin osa Ranskan Länsi-Afrikan siirtomaista sai itsenäisyyden. Suurin osa Afrikan maista itsenäistyi 1960-luvulla, mutta jotkin siirtomaavallat (erityisesti Portugali) vastustivat itsenäistymispyrkimyksiä, mikä johti katkeriin itsenäistymistaisteluihin. Viimeiset maat jotka itsenäistyivät olivat Portugalista itsenäistyneet Guinea-Bissau (1974), Mosambik (1975) ja Angola (1975), Ranskasta itsenäistynyt Djibouti (1977), Britanniasta itsenäistynyt Zimbabwe (1980), Etelä-Afrikasta itsenäistynyt Namibia (1990) ja Etiopiasta itsenäistynyt Eritrea (1993). Albania
1800-luvun lopulla albaanien toiveet itsenäistymisestä alkoivat nousta ja lopulta 1912 Ensimmäisen Balkanin sodan yhteydessä Albania itsenäistyi. Afganistan
Afganistanin hallitsija Rahman Khan kielsi rautateiden rakentamisen 1900-luvun taitteessa. Britit ja venäläiset sotivat seudulla ja rakensivat rautateitä, ja Rahman Khan toivoi kiellolla pitävänsä vallan maassa itsellään. Ensimmäinen afgaanisota
Nykyisen Afganistanin edeltäjä Dorrani-valtakunta oli 1830-luvulla lakannut olemasta. Valtakunta oli käytännössä jakaantunut eri paštupäällikköjen keskenään kahnaaviin pienoisvaltakuntiin. Dust Muhammad oli vallannut pääkaupungin vuonna 1826, mutta hän oli luopunut kuninkaan tittelistä "šah" ja alkoi käyttää titteliä emiiri. Poliittinen hajaannus merkitsi sitä, että lukuisat eri tahot etsivät omaksi tuekseen liittolaisia maan ulkopuolelta. Intian niemimaan osia hallinneet britit olivat huolestuneita Afganistanin tilanteesta. Intiaa uhkasi Venäjän vaikutusvallan leviäminen ja britit halusivat nostaa Afganistanin valtaistuimelle itselleen myötämielisen hallitsijan, joka olisi myös riittävän vahva torjumaan Venäjän laajenemisen alueelleen. Dust Muhammad oli heille huono vaihtoehto. Hän kiisteli Sikhivaltion kanssa Peshawarin kaupungin omistuksesta ja britit halusivat puolestaan pitää yllä hyviä suhteita sotilaallisesti vahvoihin sikheihin. Britit alkoivatkin tukea Šudža' Šahin pyrkimystä nousta hallitsijaksi. Vuonna 1834 hän yritti sikhien ja brittien tuella vallata Kabulia, mutta Dust Muhammad voitti hänen armeijansa Kandaharin lähistöllä. Saur-vallankumous
Loppuvuodesta 1978 viittaukset islamiin poistettiin virallisista tiedonannoista ja Afganistanin lippu korvattiin punalipulla. Yhä useampi hallinnon poliittinen vastustaja katosi AGSA:n vankiloihin ja maareformi epäonnistui. Afganistan alkoi sortua kaaokseen vuonna 1979. Iranin vallankumous aiheutti levottomuutta etenkin maan länsiosissa ja Heratissa alkoi suuri kansannousu. Kaupunki vallattiin takaisin vasta veristen taistelujen jälkeen. Amin syrjäytti Tarakin syyskuussa, jolloin tilanne näytti jo toivottomalta sotilaskapinoiden ja islamistisissien uhatessa. Amin yritti pelastaa tilanteen syyttämällä epäonnistumisista Tarakia ja hän itse alkoi esiintyä oikeudenmukaisena ja hurskaana hallitsijana. Maareformi peruttiin, AGSA lakkautettiin ja puheissa alettiin jälleen käyttää islamilaisia ilmaisuja. Neuvostoliitto sai tarpeekseen ja Amin yritettiin ilmeisesti syrjäyttää Neuvostoliiton tukemassa palatsivallankumouksessa, joka kuitenkin epäonnistui. Kommunistivallan romahtamisen pelättiin johtavan maan luisumiseen yhdysvaltojen piiriin, tai islamistien käsiin, josta he saattaisivat levitä Neuvostoliiton muslimialueiden puolelle. Vaihtoehtoa sotilaalliselle väliintulolle ei nyt nähty ja marsalkka Sergei Sokolovin komentaman neuvostojoukot ylittivät Afganistanin vastaisen rajan 27. joulukuuta 1979, mikä johti Afganistanin sotaan. Amin sai surmansa Neuvostoliiton erikoisjoukkojen käsissä samana päivänä. Afganistanin historia
Afganistan tarjosi myös turvapaikan Osama bin Ladenille ja hänen al-Qaida-ryhmittymälleen, joka oli tehnyt useita iskuja Yhdysvaltoja vastaan eri puolilla maailmaa. Yhdysvallat ampuikin risteilyohjuksia al-Qaidan leiriin elokuussa 1998. Yhdysvallat nimitti Osama bin Ladenin pääsyylliseksi syyskuun 11. päivän 2001 iskuista New Yorkiin. Talibanin mullahien kokous kieltäytyi 19. syyskuuta luovuttamasta häntä. 7. lokakuuta 2001 Yhdysvallat ja Britannia aloittivat hyökkäyksen Afganistaniin (Operation Enduring Freedom). Marraskuuhun mennessä Talibania vastustava Pohjoisen liittouma oli poistanut Talibanin vallasta. Viimeisenä Taliban-joukot poistuivat Kandaharista 7. joulukuuta. Afganistanin sota
Vuonna 1987 solmittiin ensimmäinen väliaikainen aselepo, jossa Neuvostoliiton tuen menettänyt Karmal syrjäytettiin vallasta. Uudeksi presidentiksi tuli Mohammed Najibullah. Marraskuussa 1987 Neuvostoliiton ulkoministeriön edustaja ilmoitti Neuvostoliiton tehneen "poliittisen päätöksen" joukkojensa vetämisestä Afganistanista 7–12 kuukauden kuluessa. Vuonna 1988 YK:n avulla solmittiin Afganistanin ja sissien suurimman tukijan Pakistanin välinen sopimus sekä sopimus Neuvostoliiton joukkojen vetämisestä maasta. Vetäytyessään pois Afganistanista Neuvostoliiton joukot halusivat vaikuttaa vastustajaansa suorittamalla häirintäluontoisia kostoiskuja ballistisilla Scud-ohjuksilla. Kaksi ohjusta osui Asadabadin kaupungin torille, jolloin 300 ihmistä kuoli ja 500 haavoittui. Helmikuussa 1989 viimeinen neuvostosotilas poistui Afganistanista. Jouluaattona 1989 Neuvostoliiton kansanedustajien kongressi tuomitsi – vuoden 1939 Molotov–Ribbentrop-sopimuksen ja siihen liittyneen salaisen lisäpöytäkirjan ohella – neuvostojoukkojen lähettämisen Afganistaniin joulukuussa 1979. Kolmas afgaanisota
Afganistanin emiiri Aman Allah Khan oli noussut valtaan setänsä Nasr Allah Khanin kustannuksella. Konservatiivisesta ja ulkomaalaisvastaisesta sedästään poiketen Aman Allah oli yksi Afganistanin modernistisen siiven johtohahmoista. Aman Allah halusi nostaa Afganistanin täysivaltaiseksi kansakunnaksi ja nykyaikaistaa sen yhteiskunnan. Hän kannatti myös kovaa linjaa brittejä vastaan, jotka olivat toisen afgaanisodan aikana asettaneet rajoituksia Afganistanin ulkopolitiikalle. Brittien vastustaminen toi muuten uudistuksia ajaneelle emiirille kannatusta myös maan konservatiivisissa piireissä. Afgaanit vaativat rajoitusten poistamista, mutta Intian brittiläiset virkamiehet eivät olleet valmiita muutosten tekemiseen, eikä afgaanien uhkauksia otettu vakavasti. Aman Allah oli kuitenkin valmis jopa sotaan ja kolmas afgaanisota alkoi 6. toukokuuta 1919. Burhanuddin Rabbani
Burhanuddin Rabbani (1940 – 20. syyskuuta 2011) oli Afganistanin presidentti. Hän hallitsi nimellisesti kommunistien Afganistanin demokraattisen tasavallan kaatumisen jälkeen 1992–1998, ennen kuin talibanit karkottivat hänet Kabulista. Rabbani oli kuitenkin kansainvälisesti tunnustettu Afganistanin presidentti vuoteen 2001. Hänen seuraajakseen tuli ISAF:n tukema Hamid Karzai. Eurooppalaisten siirtomaavalta
Afrikassa dekolonisaatio oli rauhanomaisempaa, joskin se lähti käyntiin muita maanosia myöhemmin. Vähitellen eurooppalaiset halusivat luopua Afrikan siirtomaistaan, joiden suurin itsenäistymisaalto oli 1960-luvulla. Portugali luopui siirtomaistaan vasta 1970-luvun puolivälissä ja Namibia ja Eritrea itsenäistyivät vasta 1990-luvulla. Algerian itsenäistyminen Ranskasta oli yksi Afrikan vaikeimmista, sillä maassa oli yli kolmen miljoonan ranskalaisen vähemmistö, joka vastusti siirtomaavallan päättymistä. Algerialaiset aloittivat vuonna 1954 Algerian itsenäisyyssodan, joka päättyi 1962 Algerian itsenäistymiseen. Afganistanin historia
Amanullahin serkku Nadir Khan voitti ja teloitti Habibullahin lokakuussa 1929, julistaen itsensä kuninkaaksi pastuheimojen tuella nimellä Nadir Shah. Hänet kuitenkin salamurhattiin neljä vuotta myöhemmin. Nadir Khanin 19-vuotias poika Mohammad Zahir Shah nousi valtaistuimelle ja hallitsi 1933–1973, jolloin maassa koettiin pitkä vakauden aika. Hamid Karzai
Hamid Karzai (paštoksi: حامد کرزي, dariksi: حامد کرزی; s. 24. joulukuuta 1957) oli Afganistanin presidentti 7. joulukuuta 2004 - 29. syyskuuta 2014. Ennen tätä Karzai toimi Afganistanin väliaikaishallinnon puhemiehenä 22. joulukuuta 2001 lähtien ja väliaikaisena presidenttinä 19. kesäkuuta 2002 lähtien. 3. marraskuuta 2004 Karzai julistettiin Afganistanin presidentinvaalien voittajaksi 55,4 % äänisaaliilla. Hän vannoi virkavalan 7. joulukuuta, jolloin hänestä tuli Afganistanin ensimmäinen demokraattisesti valittu johtaja kautta aikain. Aman Allah Khan
Kolmas afgaanisota oli tehnyt Aman Allahista juhlitun sotasankarin. Hallitsijana hän käytti mainettaan agressiivisen modernisoinnin aloittamiseksi. Uudistusten esikuvia olivat etenkin vastaavia uudistuksia toteuttaneet Turkki ja Persia. Uudeksi hallintokeskukseksi perustettiin Dar al-Aman hieman Kabulin lounaispuolelle. Täältä käsin aloitettiin maan uudistaminen. Aman Allah lakkasi käyttämästä vanhaa emiirin arvonimeä. Sen sijaan hän otti käyttöön suurkuningas- eli padešah-tittelin. Afganistanin hallitsijat olviat lakanneet käyttämästä kyseistä titteliä ensimmäisen afgaanisodan aikoihin. Afganistanin valuutta sai uuden nimen afgaani. Afganistanin ensimmäinen perustuslaki otettiin käyttöön vuonna 1923 ja sen esikuvana oli Persian perustuslaki vuodelta 1906. Pakkotyö, kidutus ja orjuus kiellettiin, kansalaisista tuli uhdenvertaisia ja heille taattiin koulutuksen, ykistyisomaisuuden, elinkeinon ja lehdistönvapaus. Maan viralliseksi uskonnoksi määriteltiin islam, mutta perustuslaki takasi myös muiden uskontojen oikeudet, ainakin sikäli kun ne eivät "häiritse yleistä järjestystä". Nykyaikainen suuntaus näkyi myös Aman Allahin yksityiselämässä. Aman Allahilla oli vain yksi vaimo, Soraja Tarzi, Mahmud tarzin tytär. Myös hänen vaimollaan oli sauuri merkitys Afganistanissa ja hän kamppanjoi esimerkiksi tyttöjen ja naisten tasa-arvon puolesta. Esimerkiksi huntupakko lakkautettiin ja naisten koulutus tehtiin mahdolliseksi. Toisaalta esimerkiksi uusi perustuslaki oli laadittu siten, että kuningas ei menettänyt valtaansa parlamentaristiselle demokratialle. Kuningas jatkoi henkilökohtaisesti hallituksen ja ministerineuvoston jäsenten nimityksiä. Ilmaisku Nangarhariin 2017
Isis-järjestön Afganistanin haara eli Vilayat Khorasan perustettiin tammikuussa 2015. Afganistanin haara oli Isisin ensimmäinen arabimaailman ulkopuolella. Haaraan liittyi jäseniä Afganistanin Helmandin, Zabulin, Farahin, Logarin ja Nangarharin maakunnissa. Järjestö menetti kuitenkin osan aluksi valtaamistaan alueista taisteluissa Afganistanin armeijaa ja Taliban-järjestöä vastaan. Järjestön päätukikohta Afganistanissa on ollut Nangarharissa, jonka itäosat Isis valtasi vuoden 2015 puolivälissä. Alue on lähellä Pakistanin heimoalueita, jolla monien järjestön johtajien uskotaan olevan. Yhdysvallat on tehnyt Isisiä vastaan useita ilmaiskuja, joissa on saanut surmansa satoja sen taistelijoita. Afganistanin jalkapallomaajoukkue
Afganistanin jalkapallomaajoukkue (dariksi: تیم ملی فوتبال افغانستان) edustaa Afganistania kansainvälisissä miesten jalkapallokilpailuissa ja sitä hallinnoi Afganistanin jalkapalloliitto. Se on perustettu vuonna 1922. Afganistanin historia
Loya jirga hyväksyi uuden perustuslain 4. tammikuuta 2004. Toinen afgaanisota
Brittiarmeija eteni Afganistanissa teknisen ylivoimansa ansiosta nopeasti. Kabul kukistui tammikuussa 1879 ja Šir 'Ali pakeni pohjoiseen. Šir 'Ali yritti epäonnistuen saada apua venäläisiltä ja hän kuoli lähellä Balkhia saman vuoden helmikuussa. Brittien aiemmin vangitsema Šir 'Alin vanhin poika Ja'qub Khan vapautettiin vankilasta ja hänen kanssaan solmittiin 26. toukokuuta 1879 Gandamakin sopimus, joka merkitsi käytännössä Afganistan luopumista itsenäisestä ulkopolitiikasta. Lisäksi britit asettivat delegaation Kabuliin. Emiirille sitouduttiin antamaan avustuksena 60 000 puntaa vuosittain ja Afganistan luovutti joitakin raja-alueitaan brittien linnoitettavaksi, vaikkakin ne säilyivät muodollisesti osana Afganistania. Sodan ensimmäinen vaihe oli näin ohi ja brittien armeija vetäytyi takaisin Intiaan. Afganistan
Vuoden 1928 sisällissotaa seurasi pitkä vakauden aika pääasiassa kuningas Muhammad Zahir Šahin alaisuudessa, kunnes hänen serkkunsa Mohammed Daoud Khan syöksi hänet vallasta 1973. Vuonna 1978 kommunistinen PDPA nousi valtaan saur-vallankumouksessa. Kommunistihallinto ajatui pian kaaokseen sotilaskapinoiden ja islamistisissien uhkaamana, mikä puolestaan uhkasi Neuvostoliittoa. Vonna 1979 Neuvostoliitto miehitti Afganistanin ja seuranneessa Afganistanin sodassa Neuvostoliiton joukkoja ja sen valtaan nostamaa uutta Afganistanin hallitusta vastassa olivat mujahideen-sissit, joita Kiina, Pakistan, Saudi-Arabia ja Yhdysvallat tukivat. Neuvostoliiton joukot vetäytyivät maasta 1989. Vuodesta 1986 presidenttinä toiminut Mohammad Najibullah menetti tärkeimmän tukijansa Neuvostoliiton luhistuttua 1991. Afganistanin demokraattinen tasavalta kukistui huhtikuussa 1992 kun mujahideen-joukot valtasivat Kabulin. Uudeksi presidentiksi tuli sissipäällikkö Burhanuddin Rabbani. Sota jatkui eri ryhmittymien välisenä sisällissotana, johon ulkovallat Saudi-Arabia, Pakistan ja Iran sekaantuivat. Farah
Neuvostoliitto teki sotilaallisen väliintulon Afganistanin sodassa vuonna 1979 ja Farahin alueella käytiin ankaria taisteluja neuvostojoukkojen ja paikallisten mujahidien välillä. 1980-luvun puolivälillä Neuvostoliitto rakennutti sotilas- ja lentotukikohdan läheiseen Shindandiin. Yhdysvaltojen johtama liittouma hyökkäsi Afganistaniin vuonna 2001 ja Farah on kärsinyt niin liittouman ilmaiskuista kuin Taliban-liikkeen toiminnasta alueella. Afganistanin islamilainen emiraatti
Afganistanin islamilaisen emiraatin tunnusti ainoastaan Saudi-Arabia, Pakistan sekä Yhdistyneet arabiemiirikunnat. Herat
Herat on näytellyt huomattavaa osaa myös Afganistanin nykyhistorian aikana. Heratilainen varuskunta kapinoi Afganistanin demokraattista tasavaltaa vastaan vuonna 1979 ja sata neuvostoliittolaista neuvonantajaa surmattiin. Tapahtumat käynnistivät Afganistanin sodan, jonka aikana Neuvostoliiton ilmavoimat pommittivat kaupunkia ja valtasivat sen vuonna 1980. Kaupungista tuli tärkeä tukikohta Neuvostoliitolle, mutta kapinalliset hallitsivat sitä ympäröivää seutua. Neuvostoliitto vetäytyi Afganistanista vuonna 1989 ja Heratin johtoon nousi yksi kapinallisten komentajista Ismail Khan. Taliban valtasi kaupungin vuonna 1995. Ismailista tuli yksi Pohjoisen liiton komentajista ja hän johti kaupungin takaisin vallannutta hyökkäystä uuden Afganistanin sodan sytyttyä vuonna 2001. Sittemmin hän on toiminut eri viroissa ainakin muodollisesti Hamid Karzain alaisuudessa, jonka lisäksi Heratissa vaikuttavat iranilaiset. Afganistanin sota
Neuvostojohtoa huolestutti heikosti mennyt sota mujahideen-sissejä vastaan. Afganistanin hallitus pyysi Neuvostoliitolta jatkuvasti lisää rahallista ja aseellista tukea, mutta ei suostunut ohjattavaksi Moskovasta. Aminin kaappaus sai maiden välit erityisen kireäksi, Neuvostoliiton tuettua tappiolle jäänyttä ryhmää valtapuolueen sisällä. Aminin kommunismi oli nationalistissävytteistä, ja hänen radikaalin uudistuspolitiikkansa nähtiin Neuvostoliitossa vaarantavan neuvostomielisen hallinnon jatkuvuuden, pyrkimyksenä oli vähentää riippuvuutta Neuvostoliitosta ja kehittää kommunismia Kiinaan turvaten. Kremlissä Aminin epäiltiin jopa suunnittelevan liittoutumista Yhdysvaltojen kanssa. Lisäksi pelättiin, että Iranin islamilainen vallankumous voisi saada kannatusta Afganistanissa ja levitä sieltä Neuvostoliiton islamilaisiin tasavaltoihin, kuten Turkmenistaniin ja Uzbekistaniin. Andrei Gromyko esitti politbyroon kokouksessa vuonna 1979, että Afganistania ei voida missään nimessä menettää. Sekavassa tilanteessa Neuvostoliitto päätti varmistaa maan pysymisen omassa kontrollissaan ja se ryhtyi sotilaalliseen interventioon. Badakhšan
Uzbekit valtasivat Badakhšanin timurideista polveutuvat suurmoguli Akbarin valtakaudella. Uzbekkien valtakunta oli jakautunut useisiin eri käytännössä itsenäisiin valtioihin, joista Badakhšan muodosti yhden. Yar Beg perusti paikallisen dynastian ja Faizabadin kaupungin. Paikalliset hallitsijat käyttivät arvonimeä "mir" (lyhene nimestä emiiri) ja heitä edeltäneiden hallitsijoiden tapaan he sanoivat polveutuvansa Aleksanteri Suuresta. Viimeinen Badakhšanin hallitsija Mahmud Šah vangittiin vuonna 1873 ja hänen alueensa liitettiin Afganistaniin. Venäjän keisarikunta valtasi oman puolensa Pamirin vuoristosta vuosina 1891–1892. Venäläiset ja britit tekivät sopimuksen Afganistanin vastaisen rajan kulusta vuonna 1895. Badakhšanin ydinalue jäi Afganistanille, kun taas alueet Pamirin länsipuolella liitettiin tuolloin Venäjän protektoraatin muodostaneeseen Buharan emiirikuntaan. Jotta brittien ja venäläisten hallitsemat alueet eivät koskettaisi toisiaan, Afganistanille annettiin niin sanottu Wakhanin käytävä. Buharan emiirikunta lakkautettiin ja Venäjän sisällissodan taistelujen jälkeen puna-armeijan joukot valtasivat alueen vuonna 1925. Vuoristo-Badahšanin autonominen alue perustettiin samana vuonna. Afganistanin islamilainen valtio
Syyskuun 11. päivän terrori-iskujen jälkeen Yhdysvallat aloitti sotilaallisen tuen Pohjoiselle liitolle ja aloitti ilmapommitukset. Pohjoinen liitto eteni nopeasti ja valtasi pian 14. marraskuuta 2001 Kabulin. Uuden valtion nimeksi tuli Afganistanin islamilainen tasavalta. Dust Muhammad Khan
Dust Muhammadilla oli edessään useita eri ongelmia. Brittien suhteen hän halusi noudattaa varovaista politiikkaa. Afgaanisodan yhteydessä suureen kansansuosioon noussut Dust Muhammadin poika Muhammad Akbar Khan kannatti kuitenkin sotaa brittejä vastaan. Muhammad Akbar kuoli Dust Muhammadille suotuisaan aikaan, joidenkin huhujen mukaan isänsä myrkyttämänä. Samaan tapaan kun britit joutuivat hankalaan asemaan Intiassa vuonna 1857 syttyneen sepoy-kapinan aikana, Dust muhammad ei käyttänyt hyväkseen brittien ahdinkoa Pešawarin tai muiden paštualueiden jälleenvaltaamiseksi. Britit suhtautuivat aluksi Dust Muhammadiin samaan tapaan pyrkien olematta puuttumatta maan asioihin. Lopulta briteistä ja Dust Muhammadista tuli kuitenkin liittolaisia. Britit tukivat emiiriä asein ja rahoin ja pakottivat myös Heratiin jälleen hyökänneen Persian vetäytymään uudelleen. Afganistan oli sisäisesti edelleen hajanainen, mutta Dust Muhammad alkoi toisella valtakaudellaan yhdistää hajanaisia alueita. Ensin valloitettiin uzbekkien ja tadžikkien alueet maan pohjoisosissa ja hieman myöhemmin valloitettiin myös Ghelzaiden hallussaan pitämä Kandahar. Vallattujen alueiden kuvernööreiksi Dust Muhammad nimitti poikiaan. Valtakautensa lopussa Dust Muhammadin onnistui liittää alueisiinsa myös Heratin. Afganistanin ulkopuolelle jäivät Badakhšan, sikhien aikanaan valtaamat paštualueet ja aikanaan Dorrani-valtakuntaan kuulunut Balučestan. Dust Muhammadia on joskus kuitenkin pidetty nykyaikaisen Afganistanin isänä, jonka toisella valtakaudella maa sai suurin piirtein nykyiset rajansa. Muhammad Rafiq Tarar
Kun Pakistan itsenästyi vuonna 1947, Tarar oli vapaaehtoistyössä leireillä, joita muslimiopiskelijoiden liitto järjesti Intiasta tulleille pakolaisille. Hän valmistui oikeustieteestä vuonna 1951. Ensimmäinen afgaanisota
Akbar Khan otti pian kunnian voittamattomina pidettyjen brittien ajamisesta Afganistanista. Tämä kohotti hänen arvovaltansa selvästi Afganistanin muiden hallitsijoiden ohitse. Sodan vähemmän kunniakkaat yksityiskohdat unohdettiin nopeasti ja tapahtumat värittyivät monien afganistanilaisten mielessä brittien sankarilliseksi karkottamiseksi, jollaisena se muistetaan usein Afganistanissa yhä edelleen. Ensimmäinen afgaanisota vaikutti myös eurooppalaiseen käsitykseen Afganistanista maana, jota on mahdoton valloittaa. Afganistanin naisten vallankumouksellinen liitto
Afganistanin naisten vallankumouksellinen liitto (RAWA, Revolutionary Association of the Women of Afghanistan) on vuonna 1977 Kabulissa perustettu itsenäinen järjestö. Sen muodostavat Afganistanssa ihmisoikeuksien ja sosiaalisen oikeudenmukaisuuden puolesta taistelevat naiset. Järjestö on ajanut maahan demokratiaa ja sekularismia. Perustaja, ensimmäinen johtaja Meena Keshwar Kamal murhattiin Quettassa vuonna 1987. RAWA on julkaissut "Payam-e-Zan"-lehteä vuodesta 1981. Aman Allah Khan
Toisin kuin konservatiivinen setänsä Aman Allah kuului Mahmud Beg Tarzin johtamiin nAfganistanin modernisteihin. Hän halusi nostaa Afganistanin täysvaltaisten valtioiden joukkoon ja uudistaa maan vanhoilillista yhteiskuntaa. Toisaalta hänellä oli esimerkiksi isäänsä kovempi linja ulkopolitiikan suhteen. Aman Allah oli valmis jopa sotaan vaikutusvaltaa maassa käyttänyttä Isoa-Britanniaa vastaan. Tämä toi osaltaan Aman Allahille kannatusta myös muuten konservatiivisten afgaanien piireissä. Britit rajoittivat Afganistanin ulkopolitiikka, mutta nyt Aman Allah alkoi vaatia rajoitteiden poistamista. Brittiläisessä Intiassanuoren emiirin vaatimuksia ei kuitenkaan otettu vakavasti. Tehdäkseen kantansa selväksi Aman Allah päätti ryhtyä niin sanottuun kolmanteen afgaanisotaan brittejä vastaan 6. toukokuuta 1919. Iso-Britannia oli ainakin näennäisesti paljon Afganistania voimakkaampiö. Maa oli kuitenkin vasta hieman aiemmin lopettunut ensimmäisen maailmansodan, eikä Britanniassa olut halua ryhtyä jälleen uuteen sotaan. Lisäksi Venäjällä valtaan nousseet bolševikit tukivat Afganistanin pyrkimyksiä. Käyty sota oli suhteellisen lyhyt, eikä kumpikaan osapuoli edennyt pitkälle. Sota mpäättyi aselepoon 2. kesäkuuta. 19. elokuuta allekirjoitettiin Rawalpindin sopimus, jolla britit myöntyivät Aman Allahin ydinvaatimukseen Afganistanin itsenäisestä ulkopolitiikasta. Sopimuksen allekijroituspäivää on sittemmin juhlittu Afganistanin itsenäisyyspäivänä. Kolmas afgaanisota
Kolmas afgaanisota käytiin vuonna 1919 Afganistanin ja Brittiläisen Intian välillä. Sota päättyi aselepoon ja myöhemmin solmittuun Rawalpindin sopimukseen 19. elokuuta 1919, jossa britit tunnustivat Afganistanin oikeuden itsenäiseen ulkopolitiikkaan. Sopimuksen allekirjoituspäivää juhlitaan nykyisin Afganistanissa maan itsenäisyyspäivänä. Toinen afgaanisota
Toinen afgaanisota käytiin vuosien 1878–1880 välillä brittien edettyä Afganistaniin. Sota oli osa Britannian ja Venäjän suurvaltapoliittista taistelua eli Suurta peliä ja sen syttymisen taustalla oli Venäjän vaikutusvallan pelko Afganistanissa, mikä olisi uhannut brittien hallitsemaa Intiaa, sekä Turkin sodan seurauksena kiristyneet suhteet Britannian ja Venäjän välillä. Britit valtasivat Afganistanin suhteellisen vaivattomasti, mutta he tajusivat nopeasti Afganistanin suoran hallitsemisen olevan hyvin kallista ja lopulta he päätyivät hallitsemaan sitä epäsuorasti heidän asettaessaan maan valtaistuimelle 'Abd al-Rahman Khanin. Habib Allah Kalakani
Habib Allah Kalakani (lempinimeltään "bačče-je saqqa", s. noin 1890 – k. 1. marraskuuta 1929) oli Afganistanin emiiri seitsemän kuukauden ajan vuonna 1929. Tadžikkitaustaisen Kalakanin kapinalliset olivat syrjäyttäneet uudistusmielisen paštutaustaisen Afganistanin kuninkaan Aman Allah Khanin ja palauttaneet maan konservatiivisten uskonnollisten johtajien käsiin. Kalakani itse julistautui emiiriksi. Lopulta kuitenkin Muhammad Nadir Khanin ja hänen veljiensä joukot kukistivat hänen hallintonsa ja Kalakani teloitettiin marraskuussa 1929. Etelä-Aasia
Etelä-Aasian valtioilla on oma valtioliitto, SAARC eli The South Asian Association for Regional Cooperation. Se perustettiin vuonna 1985 ja liittouman jäseniä oli seitsemän: Bangladesh, Bhutan, Intia, Malediivit, Nepal, Pakistan ja Sri Lanka. Vuonna 2006 Afganistan liittyi liittoumaan kahdeksantena jäsenenä. Kaikki liittouman jäsenet lukuun ottamatta Nepalia, Bhutania ja Afganistania ovat aiemmin olleet osa Brittiläistä imperiumia. Etelä-Aasian vapaan kaupan sopimuksen ovat allekirjoittaneet kaikki seitsemän alkuperäistä jäsenmaata.