Oliko Pyhä Pietari ensimmäinen paavi?
Paavi
On olemassa erilaisia näkemyksiä siitä, kuka oli historian ensimmäinen paavi. Katolinen kirkko pitää Taivasten valtakunnan avaimien luovutusta apostoli Pietarille merkkinä tämän julistamisesta kaikkien muiden apostolien johtajaksi ja ensimmäiseksi Rooman piispaksi eli paaviksi. Pietarinkirkon kupolin sisäreunaan onkin kirjoitettu: "Tu es Petrus et super hanc petram aedificabo ecclesiam meam et tibi dabo claves regni caelorum" (suomeksi "Sinä olet Pietari, ja tälle kalliolle minä rakennan kirkkoni. Minä olen antava sinulle taivasten valtakunnan avaimet") kuten Jeesuksen kerrotaan sanoneen Pietarille Matteuksen evankeliumin mukaan. Pietari (apostoli)
Puolueettoman tutkimuksen puuttuessa ei voida varmuudella osoittaa, että hautamuistomerkki ja luulöydöt kuuluisivat nimenomaan Uudessa Testamentissa mainitulle Pietarille. Näin ollen ei ole varmoja todisteita siitä, että Pietari olisi kuollut marttyyrikuoleman tai edes käynyt Roomassa. Kysyttäessä sitä, oliko Pietari Rooman piispa ja täten ensimmäinen paavi, sekä moderni katolinen että protestanttinen tutkimus vastaavat kieltävästi Todennäköisesti Rooman seurakunta syntyi jo ennen vuotta 50 eli ennen Paavalin saapumista kaupunkiin. Tällöin seurakunnista puuttuivat piispanvirat, sillä seurakuntajärjestys kehittyi vähitellen kohti yhtenäisempiä muotoja. Piispanvirka seurakunnan johtoasemana kehittyi alkujaan Vähässä-Aasiassa, josta se hiljalleen levittyi muualle ja saapui Roomaan noin vuonna 160. Tämän perusteella ei voida puhua Pietarista ensimmäisenä paavina eikä edes Rooman seurakunnan johtajana. Paaviuden historia
On olemassa erilaisia näkemyksiä siitä, kuka oli historian ensimmäinen paavi. Katolinen kirkko pitää Taivasten valtakunnan avaimien luovutusta apostoli Pietarille merkkinä siitä, että hänet on julistettu kaikkien muiden apostolien johtajaksi ja ensimmäiseksi Rooman piispaksi eli paaviksi. Pietarinkirkon kupolin sisäreunaan onkin kirjoitettu: "Tu es Petrus et super hanc petram aedificabo ecclesiam meam et tibi dabo claves regni caelorum" (suomeksi "Sinä olet Pietari, ja tälle kalliolle minä rakennan kirkkoni. Minä olen antava sinulle taivasten valtakunnan avaimet") kuten Jeesuksen kerrotaan sanoneen Pietarille Matteuksen evankeliumin mukaan (Matt. 16: 18–19). Paavi
Pisimpänä pontifikaattina pidetään Pyhän Pietarin 35 vuoden kautta, joskin sekä hänen kautensa alkamis- että päättymisvuodet ovat pikemminkin legendaarisia kuin historiallisia. Kriittiset historioitsijat myös kiistävät ajatuksen siitä, että Pietari ylipäätään olisi toiminut Rooman piispana. Vatikaanin virallisen luettelon mukaan pisimpään hallinneita paaveja ovat:Lyhyimpiä pontifikaatteja ei ole yhtä yksinkertaista määrittää, sillä joitain hyvin vähän aikaa hallinneita paaveja pidettiin aikanaan vastapaaveina, eikä heidän nimiään ole sisällytetty katolisen kirkon viralliseen paaviluetteloon. Esimerkiksi Dioscorus kuoli 22 päivää valintansa jälkeen. 1900-luvulla hallinneista paaveista Johannes Paavali I kuoli 34. hallituspäivänään. Virallisista paaveista lyhyimpään vallassa ollut paavi on Urbanus VII, joka ehti olla virassa 13 päivää. Pietari (apostoli)
Roomalaiskatolisen kirkon piirissä Pietaria pidetään ensimmäisenä Rooman piispana eli paavina. Katolinen kirkko katsoo Pietarin paaviuden alkaneen hänen saatuaan Jeesukselta Taivasten valtakunnan avaimet ja päättyneen hänen marttyyrikuolemaansa 60-luvulla. Nykytutkimuksen mukaan Pietari ei ollut Rooman piispa, sillä käsite syntyi seuraavalla vuosisadalla ja Rooman seurakunta oli perustettu ennen hänen saapumistaan.
Pedro I
Pedro I (suomeksi myös Pietari I; "Pedro de Alcântara Francisco António João Carlos Xavier de Paula Gonzaga Pascoal Cipriano Serafim de Bragança e Bourbon", 12. lokakuuta 1798 Lissabon– 24. syyskuuta 1834) oli itsenäisen Brasilian ensimmäinen keisari. Hän oli Portugalin kuninkaan Juhana VI:n (João VI) poika ja Portugalin kuningas Pietari IV. Katolisen kirkon historia
Merkittävä virstapylväs katolisen kirkon historiassa oli Rooman seurakunnan perustaminen. Seurakunnan kehittyessä alettiin laatia myös luetteloita sen johtohenkilöistä. Vanhin säilynyt lista Rooman piispoista on vuodelta 185, ja siinä tunnettiin vain muutama silloisen piispan edeltäjistä. Listaa kuitenkin jatkettiin Pietariin saakka, koska aseman periytyminen apostoliruhtinaasta oli seurakunnalle oikean opin tae. Todennäköisesti listassa Pietarin ja piispan viran kaupunkiin tuoneen Anicetuksen välissä olevat nimet eivät ole keksittyjä, vaan kyseessä ovat mahdollisesti seurakunnan johtoryhmän jäsenet. Katolisen kirkon historia
Vasta Viktor I:n toimintaa pääsiäisenviettokiistassa toisen vuosisadan lopussa voidaan pitää Rooman piispan ensimmäisenä arvovaltaisena väliintulona, jolla hän pyrki säilyttämään kirkon yhtenäisyyden. Kertoman mukaan Viktor I vaati Vähän-Aasian piispoja mukautumaan muun maailman tapaan pääsiäisenvieton päivämäärästä. Tälle tapaukselle ei kuitenkaan ole olemassa muuta välitöntä lähdeaineistoa kuin Eusebios Kesarealaisen välittämät kahden muun piispan kirjeet Rooman piispalle. Eusebios kertoo Rooman piispan myös koettaneen erottaa Vähän-Aasian seurakunnat ja kristityt ehtoollisyhteydestä, vaikka tämä herätti paljon protesteja ihmisten keskuudessa. Nykypäivänä ei voida olla varmoja siitä, mihin Viktor I perusti etuoikeutensa muiden piispojen keskuudessa ja vaatimustensa oikeutuksen. Venäjän historia
Jo Iivana IV:nnen itselleen ottama arvonimi "tsaari" tuli Caesarista. Ensimmäiseksi Venäjän keisariksi kruunattiin 1721 Pietari Suuri, josta oli tullut yksinvaltias 1696. Pietari (apostoli)
Paavin aseman vuoksi katolinen kirkko väittää ja pitää tärkeänä, että Pietari kärsi ja kuoli Roomassa. Toisen näkemyksen mukaan ei ole todisteita siitä, että Pietari olisi koskaan edes käynyt Roomassa. Asiasta ei kerrota Raamatussa, eikä Uusi testamentti muutenkaan kerro hänen elämänsä loppuvaiheista. Kriittisten näkemysten mukaan Pietaria ei voida pitää ensimmäisenä paavina eikä paaviutta instituutiona voi perustella väitetyillä yhteyksillä apostoliin. Nykyisin kuitenkin useimmat tutkijat pitävät todennäköisenä, että Pietari todella asui viimeiset vuotensa Roomassa. Pietari Iberialainen
Prinssi lähto yhdessä oppi-isänsä Mithradatesin kanssa palatsista ja karkasi tehdäkseen pyhiinvaellusmatkan Palestiinaan. Hän alkoi käyttää nimeä Pietari ja tuli munkki Jerusalemissa. Myöhemmin, vuonna 430, hän perusti oman luostarinsa Betlehemiin (myöhemmin tunnettu nimellä Betlehemin Georgialainen luostari). Vuonna 445 hänet vihittiin papiksi. Yhdessä Mithradatesin (silloin tunnettu nimellä Johannes) kanssa he matkustivat monen Lähi-idän maan läpi asettuen vihdoin Gazan läheisyydessä sijaitsevaan Majumaan. Pyhä Leo I
Myös Länsi-Rooman keisari Valentinianus III tuki Leo I:n vaatimusta paavin ylivallasta kirkon sisällä asettumalla Leon puolelle tämän ja Arlesin piispan välisessä kiistassa. Keisari määräsikin kiistan lopputuloksena, että apostoli Pietarille oli myönnetty ylimmän tuomarin virka sekä ylin hallintovalta kirkossa, kuten myös korkein opetusvirka. Henryk Górecki
1970-luvulla Krakovan kardinaali Karol Wojtyła tilasi Góreckilta oratorion "Beatus vir". Sillä oli tarkoitus juhlistaa päivää, jona Pyhän Stanislauksen kuolemasta tuli kuluneeksi 900 vuotta. Teoksen säveltämisen aikana Wojtyła valittiin uudeksi paaviksi. Oratorion valmistumisen jälkeen ilmeni, ettei kukaan kapellimestari suostunut johtamaan sen esitystä. Góreckin mukaan tämä johtui uskalluksen puutteesta. Niinpä hän toimi lopulta itse kapellimestarina sävellyksensä esityksessä, jossa kuulijoiden joukossa oli ensimmäinen puolalainen paavi. Górecki piti huomattavana saavutuksena konsertista selviytymistä ja sitä, että hän oli ensimmäinen paavin pyynnöstä säveltänyt puolalainen säveltäjä. Pietari (apostoli)
Pietaria pidetään varsinkin katolisessa kirkossa myös ensimmäisenä Rooman piispana eli paavina sekä häntä että muita paaveja Jeesuksen "edustajana" tai sijaisina maan päällä. Tämä johtuu siitä, että Matteuksen evankeliumin mukaan Jeesus antoi hänelle "Taivaan valtakunnan avaimet": Pietari (kaupunki)
Nikolai I toteutti äärikonservatiivista hallintoa. Pietarista tuli sotilaallisen tarkasti hallittu kaupunki, ja jopa siviilihallinnossa oli vallalla sotilasakatemioiden hallintokulttuuri. Vaikka maa ajautui Nikolain politiikan seurauksena taloudelliseen taantumaan ja takapajuisuuteen, Venäjällä otettiin samalla teollisen yhteiskunnan ensiaskeleita. Vuonna 1837 valmistui maan ensimmäinen rautatie, joka yhdisti Pietarin ja Tsarskoje Selon, jossa sijaitsi Romanovien kesäpalatsi "Katariinanpalatsi". Pietari kasvoi ja kehittyi. Palatsiaukiolle pystytettiin Aleksanterin pylväs, ja Talvipalatsia vastapäätä rakennettiin yleisesikunnan rakennukset. Paaviuden historia
Vuosien kuluessa paavi pysyi konservatiivisessa linjassaan. Samalla hän mm. julisti opin Neitsyt Marian tahrattomasta sikiämisestä. Uudet rautatiet toivat katolisia eri puolilta maailmaa pyhiinvaellukselle Roomaan, minkä seurauksena Pius IX:stä tuli ensimmäinen kansainvälisesti tunnettu paavi. Paavi myös laati kuuluisimman kiertokirjeensä 1864, jonka liitteenä oli myös "Syllabus errorum", erehdysten luettelo. Luettelossa paavi tuomitsi kahdeksankymmentä modernia harhaoppina pitämäänsä asiaa, mm. omantunnonvapauden, protestantismin, siviiliavioliiton sekä sosialismin. Luettelon kahdeksaskymmenes kohta tuomitsi väitteen, jonka mukaan ""Rooman paavi voisi ja että hänen tulisi sopia edistyksen, vapaamielisyyden ja modernin kulttuurin kanssa"". Toteamuksen nimittäminen harhaopiksi loi syvän kuilun vanhoillisen paaviuden ja uudistuvan Euroopan välille. Kysymys ensimmäisestä paavista
Maallisen vallan heikkous, eli Bysantin keisarin kykenemättömyys puolustaa Roomaa viholliskansojen uhatessa, pakotti – tai toisesta näkökulmasta katsottuna mahdollisti – paavin ottamaan itselleen myös huomattavaa maallista valtaa. Kriittisimpien tulkintojen mukaan ketään Gregoriuksen edeltäjää – ei edes Leo Suurta – voida pitää aitona paavina näiden heikon valta-aseman (suhteessa Gregoriukseen) vuoksi. Kriittisimpien mielipiteiden mukaan paavius siis alkoi vasta Gregorius Suuresta ja hän olisi täten ensimmäinen paavi. Pietari (apostoli)
Kirkkohistorioitsija Eusebiuksen kirjoitusten mukaan Pietari oli Antiokian kaupungin ensimmäinen piispa. Samoin Origenes ja Paavali kertovat molemmat Pietarin oleskelleen Antiokiassa. Antiokiassa Pietarin kerrotaan tavanneen Paavalin, jonka kanssa hän joutui riitoihin kysymyksestä juutalais- ja pakanakristillisyydestä. Kysymys ensimmäisestä paavista
Toinen mahdollinen kohta Raamatussa, jonka voidaan tulkita kertovan Pietarin olleen Roomassa, on Ilmestyskirjan 11. luku. Kyseisessä luvussa jakeesta kolme eteenpäin puhutaan "kahdesta todistajasta". "Ja heidän ruumiinsa viruivat sen suuren kaupungin kadulla, jota hengellisesti puhuen kutsutaan Sodomaksi ja Egyptiksi ja jossa myös heidän herransa ristiinnaulittiin". Mikäli kyseessä on vertauskuvallista tulkintaa, silloin kohdassa mahdollisesti tarkoitettaisiin kaikkea jumalattomuutta edustavaa maailmankaupunkia. Joidenkin tulkintojen mukaan nämä kaksi todistajaa saattaisivat olla Pietari ja Paavali ja maailmankaupunki olisi Rooma. Pietari (kaupunki)
Suuren Pohjan sodan alussa venäläiset joukot valloittivat alueen Ruotsilta ja Pietari Suuri perusti vuonna 1703 Pietarin Nevanlinnan paikalle. Kaupungin nimeksi tuli hollanninkielinen "Sankt Pieterburg", "Pyhän Pietarin linna" apostoli Pietarin mukaan. Alkujaan kaupunki oli tarkoitettu ainoastaan linnoitukseksi ruotsalaisten uusia hyökkäyksiä vastaan ja sen ensimmäinen rakennus olikin Pietari-Paavalin linnoitus. Paavit 1800-luvulta nykypäivään
Vuosien kuluessa paavi pysyi konservatiivisessa linjassaan. Samalla hän muun muassa julisti opin Neitsyt Marian tahrattomasta sikiämisestä. Uudet rautatiet toivat katolisia eri puolilta maailmaa pyhiinvaellukselle Roomaan, minkä seurauksena Pius IX:stä tuli ensimmäinen kansainvälisesti tunnettu paavi. Paavi myös laati kuuluisimman kiertokirjeensä 1864, jonka liitteenä oli myös "Syllabus errorum", erehdysten luettelo. Luettelossa paavi tuomitsi kahdeksankymmentä modernia harhaoppina pitämäänsä asiaa, muun muassa omantunnonvapauden, protestantismin, siviiliavioliiton sekä sosialismin. Luettelon kahdeksaskymmenes kohta tuomitsi väitteen, jonka mukaan ""Rooman paavi voisi ja että hänen tulisi sopia edistyksen, vapaamielisyyden ja modernin kulttuurin kanssa"". Toteamuksen nimittäminen harhaopiksi loi syvän kuilun vanhoillisen paaviuden ja uudistuvan Euroopan välille. Kysymys ensimmäisestä paavista
Kysymys ensimmäisestä paavista on tärkeä, koska katolinen kirkko perustelee paaviuden valtaa sen väitetyillä yhteyksillä apostoli Pietariin. Pietari (kaupunki)
Pietari Suuri perusti vuonna 1710 Nevski prospektin eteläpäähän Aleksanteri Nevskin lavran eli luostarin. Luostariin sijoitettiin uuden pääkaupungin suojelupyhän Aleksanteri Nevskin pyhäinjäännös. Se sai "lavran" aseman vuonna 1797. Luostarin alueella ovat myös Lasarevin ja Tihvinän hautausmaat, joihin on haudattu monia merkittäviä venäläisiä, muun muassa Modest Musorgski, Feodor Dostojevski ja Pjotr Tšaikovski. Paavius varhaiskirkossa ja myöhäisantiikin aikana
Paavilla oli oma merkityksensä jo ensimmäisessä ekumeenisessa kirkolliskokouksessa, joka pidettiin Nikeassa. Kirkolliskokouksen kutsui koolle keisari Konstantinus Suuri paavi Sylvester I:n ja Hosius Kordubalaisen suosituksesta. Kokoukseen osallistui yli 220 piispaa, mutta paavi itse ei päässyt osallistumaan kokoukseen. Paavi kuitenkin lähetti edustajansa paikalle. Nikean ensimmäisessä kirkolliskokouksessa mm. tuomittiin areiolaisuus harhaoppina. Ensimmäinen Pietarin kirje
Kirjoittaja sanoo aloitusjakeessa olevansa "Pietari, Jeesuksen Kristuksen apostoli". Modernit tutkijat ovat kuitenkin olleet skeptisiä tämän suhteen, sillä kirjeen kultturelli kreikan kieli ei sovi galilealaisen kalastajan kirjoittamaksi. Kirje ei myöskään kerro mitään kirjoittajan henkilökohtaisesta suhteesta Jeesukseen. Kirjeen kreikka tosin voidaan selittää ajalle tyypillisellä kirjurin käytöllä. Pietarin kirjurina toimi Klemens Aleksandrialaisen mukaan evankelista Markus. Pietari Suuri
Pietari I Suuri (, Pjotr I, Pjotr Veliki; "Pjotr Aleksejevitš Romanov", ; 9. kesäkuuta 1672 Moskova – 8. helmikuuta 1725 Pietari) oli Venäjän valtakunnan hallitsija vuosina 1682–1725, ensin tsaarina ja 2. marraskuuta 1721 alkaen Uudenkaupungin rauhan juhlistamiseksi keisarina (""Imperator""). Hän länsimaisti Venäjän hallintoa, ja hänen aikanaan Venäjästä tuli eurooppalainen suurvalta. Pietari Suuren johdolla Venäjällä aloitettiin 1700-luvun ensimmäisellä neljänneksellä tieteellinen opetus, valtion hallintoa uudistettiin kovalla kädellä ja Venäjä rakensi Euroopan valtioiden esimerkkiä seuraten vahvan laivaston. Pietari Suuren valtakaudella Venäjään liitettiin alueita Itämeren ja Asovanmeren rannikoilta, millä oli valtava merkitys Venäjän laivaston kehityksessä. Paavali
Paavalia kunnioitetaan katolisessa kirkossa 25. tammikuuta pyhän apostoli Paavalin kääntymyksen juhlana ja 29. kesäkuuta pyhien apostolien Pietarin ja Paavalin juhlapyhänä. Hänen mukaansa nimettyjä sääntökuntia ovat esimerkiksi "Congregatio Clericorum Regularium S. Pauli, Missionalis Societas Sancti Pauli, Societas a Sancto Paulo Apostolo" ja "Societas Sacerdotum Missionariorum a Sancto Paulo Apostolo". Tähän mennessä kuusi paavia on ottanut nimekseen Paavali ja kaksi nimen Johannes Paavali. Muita Paavali-nimisiä pyhimyksiä ovat pyhä Paavali Yksinkertainen (kuollut 339), pyhä Theban Paavali (229-342) ja pyhä Ristin Paavali (1694-1775). Paavali Tarsolainen on esimerkiksi missioiden, teologien, ei-juutalaisten kristittyjen, telttojen valmistajien, kirjoittajien, journalistien, julkaisijoiden, Maltan, Rooman, Puolan, Pennsylvanian, Kentuckyn ja Massachusettsin suojeluspyhimys. Hänen symboleitaan ovat muun muassa kirja ja miekka. Pietarinkirkko
Pietarinkirkko () on Vatikaanivaltiossa sijaitseva kirkko, joka myös toimii maan pääkirkkona. Rooman arkkihiippakunnan ja siten paavin tuomiokirkko on kuitenkin Lateraanikirkko. Pietarinkirkko on pääosin peräisin 1600-luvulta, vaikkakin sen rakennustyöt aloitti jo paavi Julius II vuonna 1506. Kirkon fasadi valmistui vuosien 1612 ja 1616 välillä, ja paavi Urbanus VIII vihki kirkon virallisesti käyttöön marraskuun 18. päivänä vuonna 1626. Paavius varhaiskirkossa ja myöhäisantiikin aikana
Hautamuistomerkin ja luulöytöjen perusteella voidaan siis vastata ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen ja olettaa Pietarin tosiaan olleen Roomassa ja kuolleen marttyyrikuoleman. Kolmanteen kysymykseen moderni tutkimus vastaa kieltävästi. Todennäköisesti Rooman seurakunta syntyi jo ennen vuotta 50 eli ennen Paavalin ja Pietarin saapumista kaupunkiin. Tällöin seurakunnista puuttuivat piispanvirat, sillä seurakuntajärjestys kehittyi vähitellen kohti yhtenäisempiä muotoja. Piispanvirka seurakunnan johtoasemana kehittyi alkujaan Vähässä-Aasiassa, josta se hiljalleen levittyi muualle ja saapui Roomaan noin vuonna 160. Tämän perusteella ei voida puhua Pietarista ensimmäisenä paavina eikä edes Rooman seurakunnan johtajana. Paavius varhaiskirkossa ja myöhäisantiikin aikana
Kunnia-asemasta huolimatta varsinaisesta paaviudesta ei voida vielä myöhäisantiikin alussa puhua, koska paavin valta oli hyvin rajattua ja vähäistä Rooman ulkopuolella. Esimerkiksi vielä 300-luvun lopulla läntisen kristikunnan vaikutusvaltaisin teologi ja kirkkopoliitikko oli Milanon piispa Ambrosius. 400-luvun aikana Rooman piispan asema kuitenkin vahvistui; erityisen merkittävä oli Leo I:n panos (paavina 440–461), jonka aikana Rooma oli selkeästi kristikunnan merkittävin piispanistuin. Leo myös kehitti voimakkaasti teologisia perusteluja paavinvallalle, ja hänen aikanaan vakiintuikin käsitys paavin ylivallasta kirkon sisällä. Leo I katsoikin paavinistuimen nauttivan Jumalan antamaa oikeutusta. Leo I:n mukaan taivasten valtakunnan avainten luovutus ja Jeesuksen sanat apostoli Pietarille pätivät myös muihin Rooman seurakunnan johtajiin. Teologiassaan paaviuden ylivallasta Leo I nojautui Matteuksen evankeliumin sanoihin: Pietari (apostoli)
Varhaisissa kristillisissä lähteissä Pietari mainitaan useasti. Esimerkiksi 180-luvulta peräisin olevassa ensimmäisessä tunnetussa luettelossa paaveista mainitaan Pietari. Kirjoitus itse on piispa Irenaeuksen käsialaa: Johannes Paavali II
Krakovan kardinaaliarkkipiispa Wojtyła valittiin kahdeksannen äänestyskierroksen jälkeen uudeksi paaviksi. Näin hänestä tuli paavi ja pontifex Johannes Paavali II. Nimen hän valitsi osaksi kunnioittaakseen edeltäjänsä muistoa ja lyhyeksi jäänyttä kautta. Hänestä tuli ensimmäinen puolalaissyntyinen paavi. Katolisen kirkon historia
Leo I ei ollut ainoastaan voimakas paavi, vaan myös merkittävä teologi. Khalkedonin kirkolliskokouksessa hän esitti kirjoituksensa "Epistola dogmatica ad Flavianum", jossa esiteltiin oppi Kristuksen kahdesta luonnosta. Paavin kirjoitus sai kirkolliskokouksessa yleisen hyväksynnän, kuten piispat myös vaikuttivat hyväksyvän Leo I:n vaatimuksen Rooman piispan erityisasemasta verrattuna muihin piispoihin. Leo I oli myös ensimmäinen, joka esitti vaatimuksen paavin erehtymättömyydestä perustaen vaatimuksensa Raamattuun. Idän kristinuskon näkemysten mukaan Rooman kaupunki oli vain yksi viidestä tasa-arvoisesta patriarkaatista, eikä täten Rooman piispan valta ollut muita piispoja korkeampi. Paavin kunnia-asema tunnustettiin idässä, mutta samalla katsottiin ylimmän päätäntävallan kuuluvan ekumeenisille kokouksille eikä paaville. Ensimmäinen Pietarin kirje
Yhden teorian mukaan kirjeen kirjoitti Silvanus, joka mainitaan kirjeen lopussa: "Silvanuksen, luotettavaksi tietämäni veljen, välityksellä lähetän teille tämän lyhyen kirjeen" (5:12). Seuraavassa jakeessa kirjoittaja lähettää seuraavat terveiset: "Teille lähettää tervehdyksen Babylonissa oleva seurakunta, valittu niin kuin tekin. Samoin tervehtii teitä poikani Markus". "Babylon" on mahdollisesti ollut alkukristillisessä kielenkäytössä sama kuin Rooma, aivan niin kuin Ilmestyskirjassakin. Jotkut tutkijat ovat kuitenkin sitä mieltä, ettei tällaisesta ilmaisusta ole näyttöä ennen Ilmestyskirjan julkistamista noin vuosina 90–96. Heidän mielestään Babylon tarkoittaa alkuperäistä Kaksoisvirranmaan Babylonia. Kysymys ensimmäisestä paavista
Merkittävää "aidon" ja vaikutusvaltaisen paavi-instituution muodostumisessa oli varsinkin Pyhä Leo I:n pontifikaatti (paavina 440-461), jonka aikana Rooma oli selkeästi kristikunnan merkittävin piispanistuin. Leo myös kehitti voimakkaasti teologisia perusteluja paavinvallalle. Leo katsoikin paavinistuimen nauttivan Jumalan antamaa oikeutusta. Leo I oli myös ensimmäinen, joka esitti vaatimuksen paavin erehtymättömyydestä perustaen vaatimuksensa Raamattuun. Osittain Leo I:n ansiosta käsitys paaviuden juurien yhteyksistä apostoli Pietariin vakiintui. Joidenkin näkemysten mukaan Leo I:stä voidaan pitää ensimmäisenä aitona paavina, koska vasta hänen hallintokaudellaan paavius alkoi saada suurta vaikutusvaltaa lännen kristikunnassa ja koska hänen valtansa oli paljon suurempaa hänen edeltäjiinsä nähden. Paavius varhaiskirkossa ja myöhäisantiikin aikana
Käsitys Pietarin olevan ensimmäinen Rooman piispa ja paavi syntyi toisella vuosisadalla ajanlaskun alun jälkeen. Pian tämän käsityksen synnyttä silloinen Rooman piispa alkoi vaatia itselleen ylintä valtaa kristityssä kirkossa. Paavi Stefanus I oli ensimmäinen, joka esitti teologisen perustelun paaviudelle ja juuri tähän perusteluun onkin vedottu aikojen saatossa useaan kertaan. Stefanus I:n mukaan Jeesuksen sanat apostoli Pietarille olisi sanottu myös tämän seuraajille, jolloin Rooman piispoilla eli paaveilla olisi sama valta käytössään kuin apostoliruhtinaalla. Raamatussa ei kuitenkaan vihjaistakaan mitenkään sanojen ollen tarkoitettuja myös Pietarin seuraajille, minkä vuoksi Stefanus I:n perustelut eivät saaneet jalansijaa alkukirkossa. Paavin asema nousi kuitenkin jonkin verran läntisessä Euroopassa, mutta syynä ei ollut Stefanus I:n esittämät uskonnolliset perustelut vaan Rooman asema suurkaupunkina ja sen seurakunnan arvovalta ja varallisuus. Paavius varhaiskirkossa ja myöhäisantiikin aikana
Useimmissa kriittisissä näkemyksissä ei kyseenalaisteta tätä kohtaa raamatussa tai sen tapahtumista, vaan kyseenalaistetaan Pietarin asema Rooman seurakunnan johtajana ja täten myös paavina. Asiasta esitetäänkin yleensä kolme kriittistä kysymystä: Kysymys ensimmäisestä paavista
Käsitys Pietarin olevan ensimmäinen Rooman piispa ja paavi syntyi toisella vuosisadalla ajanlaskun alun jälkeen. Suhteellisen pian tämän käsityksen synnyttyä silloinen Rooman piispa alkoi vaatia itselleen ylintä valtaa kristityssä kirkossa. Paavi Stefanus I (paavina 254-257) oli tiettävästi ensimmäinen, joka esitti teologisen perustelun paaviudelle, ja juuri tähän perusteluun onkin vedottu aikojen saatossa useaan kertaan. Stefanus I:n mukaan Jeesuksen sanat apostoli Pietarille olisi sanottu myös tämän seuraajille, jolloin Rooman piispoilla eli paaveilla olisi sama valta käytössään kuin apostoliruhtinaalla. Raamatussa ei kuitenkaan vihjaista mitenkään sanojen olleen tarkoitettu myös Pietarin seuraajille, minkä vuoksi Stefanus I:n perustelut eivät saaneet jalansijaa alkukirkossa. Paavin asema nousi kuitenkin jonkin verran läntisessä Euroopassa, mutta syynä eivät olleet Stefanus I:n esittämät uskonnolliset perustelut vaan Rooman asema suurkaupunkina ja sen seurakunnan arvovalta ja varallisuus. Moskovan Venäjä
Jo Iivana IV:n itselleen ottama arvonimi "tsaari" juontuu Caesarista. Ensimmäiseksi Venäjän keisariksi kruunattiin 1721 Pietari Suuri, josta oli tullut yksinvaltias 1696. Pyhä Leo I
Leo I Suuri (k. 461) oli kirkonopettajana ja paavina 29. syyskuuta 440 – 10. marraskuuta 461."The Book of Saints", s. 341. Hän syntyi luultavasti Toscanassa. Hän kehitti ajatuksen ”primus inter pares” (”ensimmäinen vertaistensa joukossa”), joka tarkoitti Rooman piispan ylivertaisuutta muiden piispojen suhteen. Leo tunnettiin tuotteliaana kirjoittajana, häneltä on jäänyt enemmän kirjeitä ja kirjoitelmia kuin yhdeltäkään muulta paavilta kuuden ensimmäisen vuosisadan ajalta. Paavi
Keskiajalla Paavin valtaa perusteltiin myös niin sanotun Konstantinuksen lahjakirjan avulla. Se kuitenkin 1400-luvulla osoitettiin Kirkkovaltion syntymisen aikoihin tehdyksi väärennökseksi. Lahjakirjan mukaan keisari Konstantinus olisi luovuttanut paavi Sylvester I:lle ja hänen seuraajilleen vallan Roomassa ja Länsi-Rooman kaupungeissa. Tämä oli niin sanottu Pyhän Pietarin perintö. Lisäksi asiakirjan mukaan paaville olisi annettu keisarin arvomerkit ja papeille senaattorin arvo. Konstantinukselle olisi lahjakirjan mukaan jäänyt vain Itä-Rooma. Lahjakirjan mukaan lahjoituksen syynä olivat paavin keisarille antamat kristinuskoa koskevat neuvot. Paavi oli lahjakirjan mukaan myös kastanut hänet. Katolinen kirkko myönsi lahjakirjan väärennökseksi vasta 1800-luvulla. Pyhä Leo IX
Leo IX oli vakuuttunut siitä, että Kristus oli suonut kristikunnan johtamisen ja ohjaamisen apostoli Pietarille sekä hänen seuraajilleen paavinistuimella. Luonnollisestihan asia oli jo tunnettu jo ajat sitten, mutta Leo IX oli yksi ensimmäisistä paaveista, jotka nostivat asian esille voimallisemmin. Täten häntä voidaan pitää aatteellisena oppi-isänä Gregorius VII:lle ja Innocentius III:lle. Pyhä Leo I
Leo I oli myös ensimmäinen, joka esitti vaatimuksen paavin erehtymättömyydestä perustaen vaatimuksensa Raamattuun. Idän kristinuskon näkemysten mukaan Rooman kaupunki oli vain yksi viidestä tasa-arvoisesta patriarkaatista, eikä täten Rooman piispan valta ollut muita piispoja korkeampi. Paavin kunnia-asema tunnustettiin idässä, mutta samalla katsottiin ylimmän päätäntävallan kuuluvan ekumeenisille kokouksille eikä paaville. Pietarinkirkko
Pietarinkirkon alle on haudattu useita paaveja, minkä lisäksi itse kirkossa on useita paavien hautoja. Tämän lisäksi kirkkoon on haudattu muun muassa kruunusta luopunut ja katolilaisuuteen kääntynyt Ruotsin kuningatar Kristiina, jonka hauta sijaitsee Johannes Paavali II:n haudan vieressä. Pietarinkirkon kryptan pyhimpänä paikkana pidetään oletettua apostoli Pietarin hautaa. Yhteensä Pietarinkirkkoon on haudattu kymmeniä paaveja, kuten kaikki vuonna 1903 kuolleen paavi Leo XIII:n seuraajat. Paavien lisäksi Pietarinkirkkoon on haudattu kuningatar Kristiinan kaltaisia hallitsijoita ja ylimyksiä. Pietarinkirkon "Sagre Grotte Vaticane" -kryptaan ovat haudattuna muun muassa paavit Nikolaus I, Gregorius V, Hadrianus IV, Bonifatius VIII, Nikolaus V, Paavali II sekä Aleksanteri VI ja keisari Otto II. Myös paavi Pius IX:n sydän on haudattu pieneen uurnaan kyseiseen kryptaan. Kysymys ensimmäisestä paavista
Vasta Viktor I:n toimintaa pääsiäisenviettokiistassa toisen vuosisadan lopussa voidaan pitää Rooman piispan ensimmäisenä arvovaltaisena väliintulona, jolla hän pyrki säilyttämään kirkon yhtenäisyyden. Kertoman mukaan Viktor I vaati Vähän-Aasian piispoja mukautumaan muun maailman tapaan pääsiäisenvieton päivämäärästä. Tälle tapaukselle ei kuitenkaan ole olemassa muuta välitöntä lähdeaineistoa kuin Eusebios Kesarealaisen välittämät kahden muun piispan kirjeet Rooman piispalle. Eusebios kertoo Rooman piispan myös koettaneen erottaa Vähän-Aasian seurakunnat ja kristityt ehtoollisyhteydestä, vaikka tämä herätti paljon protesteja ihmisten keskuudessa. Nykypäivänä ei voida olla varmoja siitä, mihin Viktor I perusti etuoikeutensa muiden piispojen keskuudessa ja vaatimustensa oikeutuksen. Paavi
Useimmissa kriittisissä näkemyksissä ei kyseenalaisteta tätä kohtaa Raamatussa tai sen tapahtumista, vaan kyseenalaistetaan Pietarin asema Rooman seurakunnan johtajana ja täten myös paavina. Asiasta esitetäänkin yleensä kolme kriittistä kysymystä: Paavius keskiajalla
Lahjakirjassa keisari Konstantinus antaa paavi Sylvester I:lle ja hänen seuraajilleen vallan Roomaan ja Länsi-Rooman kaupunkeihin. Tämä oli niin sanottu Pyhän Pietarin perintö. Lisäksi asiakirjan mukaan paaville annettiin keisarin arvomerkit ja papeille senaattorin arvo. Konstantinukselle jäi lahjakirjan mukaan Itä-Rooma. Lahjakirjan mukaan lahjoituksen syynä oli paavin keisarille antamat kristinuskoa koskevat neuvot. Paavi oli lahjakirjan mukaan myös kastanut hänet. Katolinen kirkko myönsi lahjakirjan väärennökseksi vasta 1800-luvulla. Filippoi
Apostoli Paavali saarnasi Filippoissa vuonna 49 tai 50 jaa. Kyseessä oli hänen ensimmäinen saarnansa Euroopan maaperällä. Paavali vieraili kaupungissa myöhemmin kahdesti. Kaupunkiin syntyi pieni kristillinen yhteisö, mistä todistaa mm. Paavalin "Filippiläiskirje". Seurakuntaa pidetään koko Euroopan ensimmäisenä. Filippoin ensimmäinen piispa oli perimätiedon mukaan Paavalin asettama Epafroditos. Pyhän Pietarin istuin
Alkuperäinen pyhäinjäännös oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Kaarle Kaljupään vuonna 875 antama lahja paavi Johannes VIII:lle. Pyhäinjäännöstä on tutkittu useita kertoja ja viimeisin tutkimus on tapahtunut vuosina 1968–1974. Tutkimuksessa todettiin, että istuin on valmistettu ennen 500-lukua. Pyhä Viktor I
Viktor I oli ensimmäinen paavi, joka tunsi asemansa niin vahvaksi, että antoi koko kristikuntaa koskevia määräyksiä. Hän muun muassa katkaisi Rooman välit Vähä Aasian seurakuntiin, jotka eivät viettäneet pääsiäistä roomalaisen käytännön mukaisesti. Tosin tämä hänen ukaasinsa ei tuottanut toivottua tulosta. Paavi
Joidenkin historioitsijoiden mielestä ensimmäinen varsinainen paavi oli Leo I ja joidenkin mielestä Gregorius I, sillä he käyttivät yleiskirkollista valtaa huomattavasti enemmän kuin edeltäjänsä. Kysymys ensimmäisestä paavista
Varsinaisen paaviuden voidaan katsoa alkaneen aikaisintaan Anicetuksen tuotua piispanviran Roomaan vuoden 160 tienoilla. Tämän ajattelutavan mukaisesti vasta Anicetus voisi olla ensimmäinen aitona paavina pidettävä henkilö. Anicetuksella tuskin oli valtaa Rooman seurakunnan ulkopuolella, joten hänenkään ei voida katsoa olleen ensimmäinen todellista valtaa käyttänyt paavi. Tosin Anicetuksen katsotaan kuuluneen keinotekoisesti ja postuumisti paaviluetteloon lisättyihin henkilöihin, joten hän ei välttämättä edes ollut seurakunnan johtaja vaan ainoastaan johtoryhmän jäsen. Paavali I
Paavali I oli johanniittain ritarikunnan "de facto" suurmestari vuosina 1799–1801, vaikka olikin ortodoksi.
Paavalin isä oli tsaari Pietari III ja äitinsä Pietari III:n puoliso Katariina, myöhempi Katariina II Suuri. Eräissä yksityiskirjeissään Katariina väitti, että pojan isä ei olisi ollut Pietari, vaan hänen rakastajansa kamariherra Sergei Saltykov, joka kuului ikivanhaan pajarisukuun ja oli myös sukua Romanoveille. Asiaa on nykyaikana mahdotonta todistaa. On kuitenkin todennäköistä, että Katariina valehteli ja että Pietari III oli sittenkin Paavalin biologinen isä – Paavali syntyi 1. lokakuuta 1754 eli Katariina tuli raskaaksi joko aivan joulukuun 1753 lopulla tai vuoden 1754 tammikuussa; tällöin Katariinan tiedetään olleen Pietari III:n tädin keisarinna Elisabetin luona joulun ja uudenvuoden vietossa ja hän joutui siis viettämään aikaansa rakastajiensa sijaan Pietarin kanssa. Paavali myös muistutti suuresti ulkonäöltään ja käytökseltään Pietari III:tta, ja Pietari uskoi itsekin Paavalin olevan hänen poikansa vaikka tiesikin Katariinan rakastajista. Pius IX
Pius IX, alkuperäiseltä nimeltään Giovanni Maria Mastai-Ferretti, (13. toukokuuta 1792 – 7. helmikuuta 1878) oli katolisen kirkon johtaja eli paavi 16. kesäkuuta 1846 – 7. helmikuuta 1878. Pius IX:n virkakausi paavina on ollut – mikäli Pyhän Pietarin kiisteltyä paaviutta ei oteta huomioon – toistaiseksi pisin eli 31 vuotta. Paavit 1800-luvulta nykypäivään
Gregorius XVI:n seuraaja Pius IX (ristimänimeltään Giovanni Maria Mastai-Ferretti) oli pisimpään hallinnut paavi mikäli apostoli Pietarin väitettyä kautta ei oteta huomioon. Paaviksi noustessaan Pius IX oli hyvin liberaali ja uudistusmielinen. Hänen ensimmäisiä tekojaan paavina oli armahtaa poliittiset vangit, mikä järkytti konservatiivista Eurooppaa. Jo tällöin Itävallan kansleri Metternich ennusti liberaalin paavin johtavan lopulta Kirkkovaltion tuhoon. Pietari Bartolomeus
Pietari Bartolomeus (kuoli 20. huhtikuuta 1099) oli ranskalainen sotilas ja pappi, joka osallistui ensimmäiseen ristiretkeen. Pietari (apostoli)
Pietarin kunnioitus oli jo 200-luvulla laajalle levinnyttä kirkon sisällä. Pyhimyksenä Pietarin katsotaan toimivan portinvartijana Taivaassa, minkä vuoksi häneltä pyydetään katolisessa kirkossa pitkäikäisyyttä. Samoin Pietarin katsotaan olevan kirkon sekä paaviuden suojelija Taivaissa. Katolinen kirkko
Katolinen kirkko on yhtenäinen verrattuna protestanttisiin kirkkoihin, ortodoksiseen kirkkoon tai orientaaliortodoksiseen kirkkoon. Yksi keskeisimpiä ajatuksia katoliselle kirkolle on ajatus siitä, että Jeesus uskoi apostoli Pietarille kirkon ylimmän esipaimenen tehtävän, jota paavi tämän seuraajana hoitaa. Kirkon ykseyden tärkeimpänä takaajana on tämän vuoksi paavi. Vuonna 1870 Vatikaanin ensimmäisessä kirkolliskokouksessa paavi julistettiin erehtymättömäksi, kun hän puhuu viran puolesta ("ex cathedra") uskon tai moraalin asioista. Kirkon oppi, seitsemän sakramenttia ja hallinto ovat kaikkialla samat ja muuttumattomat. Liturgian eli jumalanpalvelustoimituksen luonne kuitenkin vaihtelee maantieteellisesti, ja latinalaista jumalanpalvelusjärjestystä eli riitusta käyttävien paikalliskirkkojen lisäksi katoliseen kirkkoon kuuluu 22 idän katolista osakirkkoa, joiden hengellinen perintö, kirkkojärjestys ja liturginen elämä ovat pitkälti samankaltaisia ortodoksisen kirkon kanssa. Kysymys ensimmäisestä paavista
Katolinen kirkko pitää Taivasten valtakunnan avaimien luovutusta apostoli Pietarille merkkinä tämän julistamisesta kaikkien muiden apostolien johtajaksi ja ensimmäiseksi Rooman piispaksi eli paaviksi. Pietarinkirkon kupolin sisäreunaan onkin kirjoitettu: "Tu es Petrus et super hanc petram aedificabo ecclesiam meam et tibi dabo claves regni caelorum" (suomeksi "Sinä olet Pietari, ja tälle kalliolle minä rakennan kirkkoni. Minä olen antava sinulle taivasten valtakunnan avaimet") kuten Jeesuksen kerrotaan sanoneen Pietarille Matteuksen evankeliumin mukaan (Matt. 16: 18–19). Katolisen kirkon historia
Huomattavaa on katolisen kirkon näkemys paaviuden alkamishetkestä. Kysymys ensimmäisestä paavista on sikäli merkittävä, että myöhemmin Rooman seurakunta alkoi perustella johtajansa valta-asemaa suhteessa muihin piispoihin paaviuden väitetyillä juurilla apostoli Pietariin. Katolinen kirkko pitääkin Taivasten valtakunnan avaimien luovutusta apostoli Pietarille merkkinä tämän julistamisesta kaikkien muiden apostolien johtajaksi ja ensimmäiseksi Rooman piispaksi eli paaviksi. Pietarinkirkon kupolin sisäreunaan onkin kirjoitettu: "Tu es Petrus et super hanc petram aedificabo ecclesiam meam et tibi dabo claves regni caelorum" (suom. "Sinä olet Pietari, ja tälle kalliolle minä rakennan kirkkoni. Minä olen antava sinulle taivasten valtakunnan avaimet") kuten Jeesuksen kerrotaan sanoneen Pietarille Matteuksen evankeliumin mukaan (Matt. 16: 18–19). Parta
Venäjällä Pietari Suuri (1672–1725) halusi istuttaa keinoja kaihtamatta eurooppalaisen muodin kansan keskuuteen, joten hän määräsi partaveron ja jopa pakkoajeli henkilökohtaisesti jotkut pajarit ja aatelismiehet parrattomiksi. Pietari Suuren kaukainen edeltäjä Iivana Julma (1530–1580) sen sijaan oli sitä mieltä, että parran pois ajaminen oli synti, jota ”ei edes kaikkien marttyyrien veri kykene pesemään pois”. Benedictus XVI
Benedictus XVI on Vatikaanin virallisten luetteloiden mukaan 265. paavi ja ensimmäinen saksalainen paavi sitten Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan muodostamisen 1100-luvulla. Edeltäjänsä Johannes Paavali II:n kuolemaan saakka kardinaali Ratzinger toimi katolisen kirkon johtavana teologina uskonopin kongregaation johdossa ja valintaansa saakka kardinaalikollegion dekaanina. Kysymys ensimmäisestä paavista
Kysymyksellä ensimmäisestä paavista tarkoitetaan kysymystä siitä, kuka oli ensimmäinen Rooman piispa eli paavi, sekä samalla apostoli Pietarin mahdollista yhteyttä paaviuteen. Eri tahoilla on tästä asiasta erilaisia näkemyksiä. Katolinen kirkko katsoo paavin nykyään kirkossa käyttämän vallan sisältyneen Rooman piispan virkaan Pietarin elinpäivistä asti, mutta tulleen kirkolle tarpeelliseksi ja siten otetuksi käyttöön vasta ajan myötä.. Muut kirkot ja kristilliset yhteisöt katsovat, ettei koko kirkkoa koskeva valta kuulunutkaan Pietarille, ja monet niistä katsovat myös, ettei Rooman piispa ole Pietarin seuraaja. Katolisen kirkon historia
Ensimmäisen maailmansodan alussa hallinnut paavi Pius X yritti omalta osaltaan estää maailmansodan syttymisen. Hän puuttui alkavaan kriisiin jo Itävalta-Unkarin vaatiessa Serbiaa rankaisemaan Frans Ferdinandin salamurhan osallisia sekä muuttamaan sisäpolitiikkaansa. 23. heinäkuuta 1914 paavi Pius X yritti vielä neuvotella sopua Itävalta-Unkarin ja Serbian välille, mutta tuloksetta. Viisi päivää myöhemmin Itävalta-Unkari julisti sodan, joka tuli vaatineeksi noin 10 miljoonaa ihmishenkeä. Paavi Pius X oli kuitenkin sympatioineen Itävalta-Unkarin puolella, koska Ranskan politiikan muutosten takia se oli viimeinen jäljellä oleva katolinen eurooppalainen suurvalta. Joidenkin väitösten mukaan Itävalta-Unkarin keisari olisi jopa pyytänyt paavia siunaamaan maan aseet, mihin paavi ei kuitenkaan suostunut. Pietarin ja Paavalin kirkko
Pietarin ja Paavalin kirkko on apostoleille Pietari ja Paavali omistettu kristillinen kirkkorakennus. Usein kirkon alkuperäinen ja täydellinen alkukielinen nimi on muotoa Pyhien (apostolien) Pietarin ja Paavalin kirkko tai katedraali. Matkaoppaissa, kartoissa ja arkikielessä käytetään usein erilaisia yksinkertaistettuja, epävirallisia nimimuotoja. Erilaisia Pietariin ja Paavaliin viittaavia kirkkoja on maailmassa satoja. Esimerkiksi Iso-Britanniassa, Ranskassa, Saksassa, Venäjällä ja Yhdysvalloissa runsaasti kirkkoja ja katedraaleja on nimetty Pietarin ja Paavalin mukaan. Paaviuden historia
Katolisen kirkon piirissä paavien erityisasemaa perustellaan ensimmäisenä Rooman piispana pidetyn apostoli Pietarin (kuollut vuonna 64 tai 67 Roomassa) kunnia-asemalla apostolien keskuudessa. Jo toisella vuosisadalla jaa. vakiintui kristinuskon piirissä käsitys, jonka mukaan Jerusalemin, Antiokian, Aleksandrian ja Rooman piispat ovat arvossa muita ylempiä, ja näiden keskuudessa Rooman piispalla on erityinen kunnia-asema Pietarin seuraajana. Itse nimitystä "papa" (kreikan sanasta p?p(p)a?, pap(p)as, "isä", vrt. suomen "pappi") saatettiin käyttää alkukirkon aikana kenestä tahansa paikalliskirkon johtajasta. Vasta 400-luvulla se alkoi siirtyä vain suurimpien kaupunkien johtavien piispojen, metropoliittojen, käyttöön. Keskiajalla läntisessä kristikunnassa se lopulta jäi yksin Rooman piispan kunnianimeksi, mutta on yhä esimerkiksi Aleksandrian patriarkan arvonimen osa. Paavi
Leo I oli myös ensimmäinen, joka esitti vaatimuksen paavin erehtymättömyydestä perustaen vaatimuksensa Raamattuun. Idän kristinuskon näkemysten mukaan Rooman kaupunki oli vain yksi viidestä tasa-arvoisesti patriarkaatista, eikä täten Rooman piispan valta ollut muita piispoja korkeampi. Paavin kunnia-asema tunnustettiin idässä, mutta samalla katsottiin ylimmän päätäntävallan kuuluvan ekumeenisille kokouksille eikä paaville. Papinristi
Alun alkaen papinristi oli kunniamerkki, joka myönnettiin ansioituneille papeille. Näin se on yhä Kreikan kirkossa ja eräissä pienemmissä paikalliskirkoissa. Venäjällä siitä tuli kuitenkin pappien yleistunnus, kun tsaari Pietari Suuri erehtyi kerran pyytämään siunausta papin asemesta diakonilta. Pyhien apostolien Pietarin ja Paavalin kirkko (Minsk)
Pyhien apostolien Pietarin ja Paavalin kirkko (, ), lyhyemmin Pyhien Pietarin ja Paavalin kirkko () on Minskin historiallisessa keskustassa sijaitseva, vuosina 1611–1612 rakennettu, Valko-Venäjän pääkaupungin vanhin yhä kirkkona toimiva rakennus, joskin Valko-Venäjän SNT:n aikana se oli vuosina 1933–1991 sotavuosia lukuun ottamatta suljettu kirkollisesta käytöstä. Se on yhä Minskin suurimpia ortodoksisia kirkkoja.
Kaupunkilaisten lahjoitukset ja huoli ortodoksisen uskon säilymisestä tekivät kirkon syntymisen mahdolliseksi. Uniaattikirkko oli edeltävinä vuosina ottanut haltuunsa yhä suuremman osaa Liettuan suuriruhtinaskunnan itäisen, itäslaavilaisen osan aiemmista ortodoksisista kirkoista ja luostareista. Monet katolisen kirkon viitan alle kuuluvan uniaattikirkkoon käännytystä vastustaneet Minskin asukkaat vetosivat kivisen, Pyhien apostolien Pietarin ja Paavalin kirkon ja luostarin rakentamiseksi kaupunkiin. Yksi kaupungin aatelisnaisista lahjoitti yksityistä maata kirkolle ja kaupunkilaisten keräämät varat siirrettiin Vilnassa toimineen Pyhän hengen luostarin munkeille, joita pyydettiin johtamaan luostarialueen rakentamista. Vaikutteita kirkkoon saatiin muun muassa Njasvižin palatsikompleksin Kristuksen ruumiin kirkosta. Anterus
Pyhä Anterus oli katolisen kirkon johtaja eli paavi 21. marraskuuta 235 – 3. tammikuuta 236. Hänen paaviuskautensa jäi hyvin lyhyeksi, sillä hän koki edeltäjänsä tavoin marttyyrikuoleman 3. tammikuuta 236. Hänet haudattiin ensimmäisenä paavina pyhän Callistuksen katakombiin. Paaviuden historia
Kunnia-asemasta huolimatta varsinaisesta paaviudesta ei voida vielä myöhäisantiikin alussa puhua. Esimerkiksi vielä 300-luvun lopulla läntisen kristikunnan vaikutusvaltaisin teologi ja kirkkopoliitikko oli Milanon piispa Ambrosius. 400-luvun aikana Rooman piispan asema kuitenkin vahvistui; erityisen merkittävä oli Leo I:n panos (paavina 440–461), jonka aikana Rooma oli selkeästi kristikunnan merkittävin piispanistuin. Leo myös kehitti voimakkaasti teologisia perusteluja paavinvallalle. Leo katsoikin paavinistuimen nauttivan Jumalan antamaa oikeutusta. Leo I oli myös ensimmäinen, joka esitti vaatimuksen paavin erehtymättömyydestä perustaen vaatimuksensa Raamattuun. Idän kristinuskon näkemysten mukaan Rooman kaupunki oli vain yksi viidestä tasa-arvoisesti patriarkaatista, eikä täten Rooman piispan valta ollut muita piispoja korkeampi. Paavin kunnia-asema tunnustettiin idässä, mutta samalla katsottiin ylimmän päätäntävallan kuuluvan ekumeenisille kokouksille eikä paaville. Kysymys ensimmäisestä paavista
Apostoli Pietarin asema paavina on kielletty niin protestanttisissa kuin myös moderneissa katolisissa tutkimuksissa. Kriittisten mielipiteiden mukaan Pietaria ei voida pitää paavina, eikä täten paaviuden erityisasemaa kristinuskossa voida mitenkään perustella. Paavin kirkollis-hierarkkinen asema on aina ollut Rooman seurakunnan johtaja, eikä kriittisten mielipiteiden mukaan paaviudelle voida antaa suurempia erityisoikeuksia ainakaan teologisilla perusteilla. Kriittisten mielipiteiden mukaan paavius ei liity mitenkään suoranaisesti apostoli Pietariin, eikä Rooman piispalla eli paavilla pitäisi olla enempää vaikutusvaltaa Rooman ulkopuolella kuin muillakaan eri kaupunkien piispoilla. Useiden apostoli Pietarin paaviuden kieltävien tutkijoiden mielestä paaviuden historian voidaan katsoa alkaneen aikaisintaan 100-luvulla, jolloin Anicetus toi Aasian seurakunnista Roomaan piispa-instituution. Myös myöhäisempiä ajankohtia paaviuden synnylle on esitetty. Paaviuden historia
Ensimmäistä kertaa Rooman seurakunnan ja sen johtajan voidaan katsoa vaikuttaneen muihin seurakuntiin merkittävällä tavalla Klemens I:n lähettäessä kirjeen Korintin seurakunnalle. Vaikka jotkin muutkin seurakunnat lähettivät toisilleen kirjeitä, Klemens I:n kirje poikkesi niistä sävyltään ja oli suorastaan käskevä. Klemens I kuuluu niihin paaveihin, joiden asemaa seurakunnassa ei voida todistaa ja jotka lienee lisätty paaviluetteloon vasta myöhempinä aikoina, mutta todennäköisesti hän kuului Rooman seurakuntaa johtavaan ryhmään. Kirjettä ei kuitenkaan voida pitää osoituksena siitä, että Rooman seurakunta tuntisi vastuuta ja velvollisuutta pyrkiä ratkomaan muiden seurakuntien kiistoja ja puuttua niiden asioihin, vaan sen oli pikemminkin tarkoitus osoittaa Rooman seurakunnan tuntevan huolta itselleen läheisen Korintin seurakunnan ongelmista ja korostaa näiden seurakuntien läheisyyttä toisiinsa.
Vasta Viktor I:n toimintaa pääsiäisenviettokiistassa toisen vuosisadan lopussa voidaan pitää Rooman piispan ensimmäisenä arvovaltaisena väliintulona, jolla hän pyrki säilyttämään kirkon yhtenäisyyden. Kertoman mukaan Viktor I vaati Vähän-Aasian piispoja mukautumaan muun maailman tapaan pääsiäisenvieton päivämäärästä. Tälle tapaukselle ei kuitenkaan ole olemassa muuta välitöntä lähdeaineistoa kuin Eusebios Kesarealaisen välittämät kahden muun piispan kirjeet Rooman piispalle. Eusebios kertoo Rooman piispan myös koettaneen erottaa Vähän-Aasian seurakunnat ja kristityt ehtoollisyhteydestä, vaikkakin tämä herätti paljon vastustusta. Nykypäivänä on epävarmaa, mihin Viktor I perusti etuoikeutensa muiden piispojen keskuudessa ja vaatimustensa oikeutuksen. Paavi
Leo I Suuri oli paavina 440–461. Hän kehitti ajatuksen ""Primus inter pares"" ("ensimmäinen vertaistensa joukossa"). Tämä tarkoitti Rooman piispan ylivertaisuutta muiden piispojen suhteen. Paavina hän kehitti voimakkaasti teologisia perusteluja paavinvallalle, ja hänen aikanaan vakiintuikin käsitys paavin ylivallasta kirkon sisällä. Leo I katsoikin paavinistuimen nauttivan Jumalan antamaa oikeutusta. Leo I:n mukaan taivasten valtakunnan avainten luovutus ja Jeesuksen sanat apostoli Pietarille pätivät myös muihin Rooman seurakunnan johtajiin. Paaviuden historia
1. joulukuuta 1799 konklaavi kokoontui vanhimman kardinaalin johdolla San Giorgion saarelle Venetsiaan, missä valittiin seuraavaksi paaviksi usean kuukauden pattitilanteen jälkeen Pius VII. Uusi paavi palasi Roomaan, joka nyt oli käytännössä osa Ranskaa. Napoleonista oli tullut Ranskan tosiasiallinen hallitsija ja hän halusi nyt tehdä sovinnon paavin ja katolisen kirkon kanssa. Napoleon allekirjoitti konkordaatin 15. heinäkuuta 1801. Siinä sanottiin katolilaisuuden olevan Ranskan kansalaisten enemmistön uskonto ja sen harjoittaminen sallittiin. Katolinen kirkko ei kuitenkaan saanut lainkaan takaisin Ranskan suuressa vallankumouksessa menettämäänsä omaisuutta, vaikkakin Ranskan valtio lupasi korvauksena maksaa papistolle palkkaa kirkon puolesta. Jonkin aikaa Napoleonin ja paavin välillä vallitsi sopu, mutta pian välit jälleen huononivat. Kun Napoleon vaati paavia sulkemaan Kirkkovaltion satamat brittiläisiltä aluksilta, paavi kieltäytyi. Ranskan joukot tunkeutuivat jälleen Roomaan ja paavin lippu vaihdettiin trikoloriin. Vatikaani oli nyt liitetty osaksi Napoleonin imperiumia. Paavi taas kuljetettiin Genovan länsipuolella sijaitsevaan Savonaan, missä häntä pidettiin kolme seuraavaa vuotta kotiarestissa. Napoleon ei saanut paavia taipumaan tahtoonsa, joten hän salakuljetti tämän Pariisiin ja pakotti sairaan paavin siirtämään kaiken maallisen valtansa rippeetkin itselleen. Paavi tuli pian katumapäälle ja peruutti allekirjoituksensa, mutta Napoleon salasi sen. Napoleon kuitenkin kärsi pian tappion liittoutuneille, ja paavi pääsi palaamaan Roomaan. Paavin onnistui Wienin kongressissa palauttaa Kirkkovaltiolle sille ennen kuuluneet alueet Avignonia lukuun ottamatta. Paavi kuoli 20. elokuuta 1823. Pietari (apostoli)
Pyhän Pietarin mukaan on perustettu 18. lokakuuta 1988 roomalaiskatolinen sääntökunta "Fraternitas Sacerdotalis Sancti Petri" (F.S.S.P) eli Pyhän Pietarin veljeskunta, joka keskittyy tridentiinisen messun viettämiseen ja toimii ainakin 13 maassa. Muita Pietari-nimisiä pyhimyksiä ovet esimerkiksi pyhä Peter Chrysologus (406–450), pyhä Pavian Pietari (kuollut 735), pyhä Anagnin Pietari (kuollut 1105), pyhä Tarentaisen Pietari (1102–1174), pyhä Peter Damian (1007–1072), pyhä Pietari Pareuzi (kuollut 1199), pyhä Veronan Pietari (1206–1252), pyhä Alcántaran Pietari (1499–1562), pyhä Peter Claver (1581–1654) ja pyhä Peter-Louis-Marie Chanel (1802–1841). Pietari on muun muassa paavien, kalamiesten, verkkojen tekijöiden ja laivojen rakentajien suojeluspyhimys. Pyhä Leo IV
Pyhä Leo IV oli paavina tammikuusta 847 – 17. heinäkuuta 855. Hän oli syntyjään roomalainen. Ennen paaviuttaan hän oli benediktiinimunkkina San Martinon luostarissa Napolissa. Paaviksi hänet valittiin yksimielisesti Sergius II:n seuraajaksi. Hänen paaviuskauttaan leimasivat pyrkimykset korjata vahinkoja, joita saraseenien hyökkäykset olivat aiheuttaneet kaupungin kirkoille, etenkin Pietarinkirkolle ja Paavalinkirkolle. Englannin kuningas Alfred Suuri vieraili hänen luonaan Roomassa vuonna 853, jolla vierailulla Leo toimi hänelle kummisetänä hänen konfirmaatiotilaisuudessa. Pietari Suuri
Pietari Suuri perusti Pietarin kaupungin Nevan suistoon 27. toukokuuta 1703. Nimensä kaupunki sai Pietarin nimikkopyhimyksen, apostoli Pietarin mukaan. Tällöin alue kuului vielä virallisesti Ruotsiin, mutta oli Venäjän miehittämä. Ruotsin kuningaskunta luovutti alueen Venäjälle vasta 1721 Uudenkaupungin rauhassa. Pietari perustettiin symboloimaan uudistuksia ja juhlistamaan maallistuneen ja valistuneen Venäjän syntyä. Johannes Paavali I
Johannes Paavali I astui vaatimattomin seremonioin paavinvirkaansa. Hän oli silloin myös 1900-luvun ainoa paavi, joka asetettiin piispanistuimelle ilman aiemmin tavanomaista paavin kolmikerroksista tiaaraa eli paavinkruunua. Samoin Johannes Paavali I oli ensimmäinen paavi, joka ei puheissaan käyttänyt itsestään monikon ensimmäistä persoonaa, vaan siirtyi "me" -muodosta "minä" -muotoon. Paavin julistus tulevasta ohjelmastaan ei sisältänyt yllätyksiä, ja siinä hän lupasikin jatkaa Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen työtä. Tarkoituksena oli estää kirkolliskokouksen uudistusten jarruttaminen, varmistaa järjestys Paavali VI:n aikana riitautuneessa kirkossa ja edistää kirkkojen välistä yhteyttä. Itseään paavi luonnehti seitsemän minuutin puheessaan seuraavanlaisesti: Sergei Okulov
Vuonna 1891 Suomen alue, joka oli kuulunut Pietarin hiippakuntaan, erotettiin omaksi itsenäiseksi hiippakunnakseen ja ensimmäiseksi piispaksi nimitettiin apulaispiispa Antonij (Aleksander Vadkovskij); hän sai piispanistuimensa paikaksi Sortavalan. Paavi
Paavillisista nimistä neljä suosituinta ovat Johannes (23), Benedictus (16), Gregorius (16) ja Clement (14). Paaveista 80 kunnioitetaan pyhimyksenä ja 9 autuaana. Kolme paavia on saanut lisänimen "Suuri": pyhä Leo I (kuollut 461), pyhä Gregorius I (540–604) ja pyhä Nikolaus I (kuollut 867). Paavien suojeluspyhimyksinä kunnioitetaan pyhää Pietaria ja pyhää Gertrude Suurta. Paavi
Hautamuistomerkin ja luulöytöjen perusteella voidaan siis vastata ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen ja olettaa Pietarin tosiaan olleen Roomassa ja kuolleen marttyyrikuoleman. Kolmanteen kysymykseen moderni tutkimus vastaa kieltävästi. Todennäköisesti Rooman seurakunta syntyi jo ennen vuotta 50 eli ennen Paavalin ja Pietarin saapumista kaupunkiin. Tällöin seurakunnista puuttuivat piispanvirat, sillä seurakuntajärjestys kehittyi vähitellen kohti yhtenäisempiä muotoja. Piispanvirka seurakunnan johtoasemana kehittyi alkujaan Vähässä-Aasiassa, josta se hiljalleen levittyi muualle ja saapui Roomaan noin vuonna 160. Tämän perusteella ei voida puhua Pietarista ensimmäisenä paavina eikä edes Rooman seurakunnan johtajana. Paavius varhaiskirkossa ja myöhäisantiikin aikana
Leo I:n mukaan taivasten valtakunnan avaimien luovuttaminen apostoli Pietarille merkitsi tämän kohottamista muiden apostolien yläpuolelle. Vastaavasti Leo katsoi Pietarin seuraajina pitämiensä Rooman piispojen eli paavien olevan muiden piispojen yläpuolella. Vetoaminen teologiaan paavin asemasta poikkesi tietoisesti Konstantinopolin patriarkkojen vaatimuksista, jotka perustuivat pääosin poliittisille syille. Pietari (apostoli)
Ensimmäiset maininnat Pietarista löytyvät Raamatusta, jonka luotettavuutta lähteenä käsillä olevassa kysymyksessä voidaan pitää melko hyvänä, vaikka ei täysin varmistaa. Paavali mainitsee Pietarin useita kertoja kirjoituksissaan. Paavalin seitsemää kirjettä pidetään kuitenkin yleisesti varmasti aitoina. Ne ovat Roomalaiskirje, 1. ja 2. Korinttilaiskirje, Galatalaiskirje, Filippiläiskirje, 1. Tessalonikalaiskirje sekä Kirje Filemonille. Näistä parhaina todisteina Pietarin historiallisuudesta ovat 1. Korinttilaiskirje sekä Galatalaiskirje, joissa Paavali mainitsee molemmissa Pietarin useita kertoja. Galatalaiskirjeessä hän kertoo jopa kolmesta eri kohtaamisestaan Pietarin kanssa. Kreeta
Apostoli Paavali saapui Kreetalle vuonna 59 jaa. tuoden mukanaan kristinuskon ja Tituksen, josta tuli Kreetan ensimmäinen piispa. Tituksella oli kuitenkin vaikeuksia käännyttää pakanallisia kreetalaisia, ja lopulta hän kuolikin marttyyrina. Vähitellen kristinusko kuitenkin pääsi vallalle saarella ja kehittyi edelleen ortodoksisuudeksi. Myöhemmin Tituksesta tehtiin Kreetan suojeluspyhä. Puolan historia 1945–1989
Paavi Johannes Paavali II:n valinta paaviksi ensimmäisenä puolalaisena oli odottamatonta vuonna 1978. Tapahtuma voimisti kommunismin vastustusta Puolassa. Gdanskin satamassa alkoi lakko elokuussa 1980. Riippumaton ammattiyhdistysliike ”Solidaarisuus” perustettiin syyskuussa 1980. ”Solidaarisuus” pakotti Wojciech Jaruzelskin julistamaan sotatilan joulukuussa 1981 ja vangitsemaan suurimman osan opposition johtajista. Muutos oli kuitenkin väistämätön. Mihail Gorbatšovin uudistukset Neuvostoliitossa vähensivät katolisen kirkon, ammattiyhdistysliikkeen ja ulkomaisten tukijoiden painostusta. Kommunistien oli pakko neuvotella vastustajiensa kanssa. Pyöreän pöydän neuvottelut muuttivat radikaalisti Puolan hallitusta ja yhteiskuntaa 1989. Solidaarisuus laillistettiin uudelleen ja se pääsi mukaan tuleviin vaaleihin. Solidaarisuuden ehdokkaat saavuttivat voiton rajoitetuissa vaaleissa kesäkuussa 1989, mikä mahdollisti Keski- ja Itä-Euroopassa rauhanomaisen siirtymisen kommunismista demokratiaan. Jaruzelski erosi Puolan johdosta 1990. Häntä seurasi presidenttinä Lech Wałęsa joulukuussa 1990. Solidaarisuusjohtoinen koalitiohallitus oli muodostettu. Kommunistisesta Puolan kansantasavallasta oli jälleen tullut Puolan tasavalta. Ensimmäinen Pietarin kirje
Jotkut tutkijat hylkäävät sekä Pietarin että Silvanuksen kirjoittajina ja ajoittavat kirjeen keisari Domitianuksen valtakaudelle eli vuosille 81–91. Kirje nimittäin viittaa kristittyjen vainoihin. Ne saivat alkunsa keisari Neron aikana, jolloin myös Pietari itse koki marttyyrikuoleman. Näin hän ei olisi itse kyennyt juurikaan kirjoittamaan vainoista. Konklaavi
Kun päätös on tehty, valitulta kysytään suostumus paavin tehtävään. Paavin seuraajan ensimmäisiin tehtäviin kuuluu uuden nimensä valitseminen. Nimen valinnalla uusi paavi voi esimerkiksi osoittaa kunnioitustaan aikaisemmille paaveille. Paavi voi valita kutsumanimekseen myös ristimänimensä latinankielisen version tai jonkun pyhimysnimen. Uskonnollisista nimistä sellaisia, joita paavi ei voi itselleen valita, on oikeastaan vain Pietari, sillä Pietari oli "ensimmäinen paavi", ja hänen pyhyyttään halutaan kunnioittaa. Nimen valinnan jälkeen uutta paavia pyydetään ilmoittamaan uusi nimensä. Muut kardinaalit osoittavat alamaisuutensa uudelle paaville. Paavi puetaan paavinviittoihin, joita on etukäteen valmisteltu eri kokoisia. Benedictus XVI
Loppuvuodesta 2007 Ravennassa pidetty katolilaisten ja ortodoksien kokous tuli siihen tulokseen, että molemmat osapuolet ovat valmiita tunnustamaan paavin aseman "ensimmäisenä piispojen joukossa". Vaikka päätös oli yksimielinen, syntyi eriäviä kantoja siitä, mitä tämä asema käytännössä takaa paaville. Lisäksi perusteluissa oli eroa, sillä ortodoksisen kannan mukaan paavin ensimmäisyyden taustalla on lähinnä Rooman seurakunnan varhainen kunnia-asema, eivätkä sen väitetyt juuret apostoli Pietariin. Kokouksen päätöstä arvioitaessa on myös huomattava, että Venäjän ortodoksisen kirkon edustusto oli jo aikaisemmin marssinut ulos kokouksesta. Syynä ulosmarssiin ei kuitenkaan ollut ajatus paavin ensimmäisyydestä, vaan valtasuhteisiin liittyvät riidat Konstantinopolin kanssa. Paavali
Paavali oli ensimmäisen kristillisen sukupolven merkittävin uskonoppinut. Hän julisti evankeliumia ja perusti seurakuntia kolmen vuosikymmenen ajan Rooman valtakunnan itäosiin. Paavalin kirjeet näyttivät suunnan kristinuskolle ja sen tulkinnalle. Uudessa Testamentissa on 13 Paavalin nimissä laadittua kirjettä, mutta nykytutkimuksen yleisimmän näkemyksen mukaan Paavalin aidoiksi kirjeiksi luetaan vain seitsemän tekstiä. Teksteissään Paavali otti etäisyyttä juutalaisiin tapoihin, joten myös pakanoiden oli helpompi kääntyä kristinuskoon.. Paaviuden historia
Paaviuden historialla tarkoitetaan paavien ympärille rakentuvaa historiaa. Katolinen kirkko katsoo paaviuden alkaneen Jeesuksen antaessa Taivasten valtakunnan avaimet apostoli Pietarille, vaikkakin ensimmäiset teologiset perustelut paaviudelle esitettiin vasta 200-luvun puolivälissä. Tulkinnoista riippuen paaviuden historian voidaan katsoa alkaneen joko vuodesta 33 tai viimeistään 600-luvulta ja jatkuvan edelleen. Pietari (apostoli)
Mikäli Pietaria ei voida pitää ensimmäisenä paavina, voidaankin ihmetellä, miten paavius sitten kehittyi ja liitettiin apostolien johtajana pidettyyn Pietariin. Luetteloa Rooman piispoista alettiin laatia vasta piispanviran vakiinnuttua seurakunnan johtajaksi. Myös muissa kristinuskolle tärkeissä kaupungeissa kuten Jerusalemissa, Antiokiassa ja Aleksandriassa laadittiin samantyylisiä apostolista alkavia luetteloita, jotka pyrittiin johtamaan seurakunnan silloiseen piispaan. Vanhin säilynyt lista Rooman piispoista on vuodelta 185, ja siinä tunnettiin vain muutama silloisen piispan edeltäjistä. Listaa kuitenkin jatkettiin Pietariin saakka, koska aseman periytyminen apostoliruhtinaasta oli seurakunnalle oikean opin tae. Todennäköisesti listassa Pietarin ja piispan viran kaupunkiin tuoneen Anicetuksen välissä olevat nimet eivät ole keksittyjä, vaan kyseessä ovat mahdollisesti seurakunnan johtoryhmän jäsenet. Myös ajallinen järjestys on mahdollisesti oikea, mutta vuosiluvut lienevät epävarmoja. Pyhien apostolien Pietarin ja Paavalin kirkko (Minsk)
Rakennus on ollut ortodoksisena kirkkona vuodesta 1613 lähtien. Koulu, köyhäintalo ja kirjapaino avattiin kirkon naapurissa toimineen luostarin yhteyteen. Toiminta jatkui vahvana lähes 200 vuoden ajan, joskin 1700-luvun jälkimmäisellä puoliskolla kirkko ja sen viereinen luostari rapistuivat.
Minsk siirtyi Puolan 2. jaossa vuonna 1793 osaksi Venäjän keisarikuntaa. Kaupungista muotoutui maakunnan (kuvernementin) hallintokeskus. Kirkkorakkennus kunnostettiin ja sitä uudistettiin uuden hallitsijan, keisarinna Katariina II Suuren lahjoitusten turvin. Kirkko pyhitettiin hiippakunnan keskuspyhäköksi uudella nimellä Pyhän Katariinan katedraali. Se oli ortodoksisen Moskovan patriarkaatin vuonna 1793 perustetun Minskin hiippakunnan ensimmäinen katedraali. Paavius varhaiskirkossa ja myöhäisantiikin aikana
Kirjoituksessana piispa Ireneus perusteli kristillisen opin oikeaoppisuutta juuri sillä, että se juontaa juurensa kahteen suuren apostoliin eli Pietariin ja Paavaliin. Juuri tämä tae opin puhtaudesta oli syynä sille, että piispanviran vakiinnuttua Rooman seurakunnan johtajan viraksi, jatkettiin piispaluetteloa aina Pietariin asti. Paavius varhaiskirkossa ja myöhäisantiikin aikana
Leo I oli myös ensimmäinen, joka esitti vaatimuksen paavin erehtymättömyydestä perustaen vaatimuksensa Raamattuun. Idän kristinuskon näkemysten mukaan Rooman kaupunki oli vain yksi viidestä tasa-arvoisesti patriarkaatista, eikä täten Rooman piispan valta ollut muita piispoja korkeampi. Paavin kunnia-asema tunnustettiin idässä, mutta samalla katsottiin ylimmän päätäntävallan kuuluvan ekumeenisille kokouksille eikä paaville. Pietari (apostoli)
""Confíteor Deo omnipoténti, beátæ Maríæ semper Vírgini, beáto Michaéli Archángelo, beáto Ioánni Baptístæ, sanctis Apóstolis Petro et Páulo, ómnibus Sanctis, et vobis, fratres: quia peccávi nimis cogitatióne, verbo, et ópere: percutit sibi pectus ter, dicens: mea culpa, mea culpa, mea máxima culpa. Ideo precor beátam Maríam semper Virginem, beátum Michaélem Archángelum, beátum Ioánnem Baptístam, sanctos Apóstolos Petrum et Páulum, omnes Sanctos, et vos, fratres, oráre pro me ad Dóminum Deum nostrum."" Johannes Paavali II
Paavi Pyhä Johannes Paavali II (, oikealta nimeltään Karol Józef Wojtyła, 18. toukokuuta 1920 Wadowice, Puola – 2. huhtikuuta 2005 Vatikaanivaltio), oli Rooman piispa ja katolisen kirkon johtaja vuosina 1978–2005. Hänestä tuli ensimmäinen ei-italialainen paavi 455 vuoteen sitten hollantilaisen Hadrianus VI:n 1522–1523 ja ensimmäinen puolalainen paavi. Pietari (apostoli)
Pietari mainitaan lisäksi järjestyksessä neljäntenä kokonaisuudessaan viiden pyhimyksen, eli pyhän Neitsyt Marian, pyhän arkkienkeli Mikaelin, pyhän Johannes Kastajan ja pyhän Paavalin kanssa perinteisessä, osittain 700-luvulla laaditussa "Confiteor"-rukouksessa, jota käytetään myös tridentiinisen messun alussa: Paaviuden historia
Useimmissa kriittisissä näkemyksissä ei kyseenalaisteta tätä kohtaa raamatussa tai sen tapahtumista, vaan kyseenalaistetaan Pietarin asema Rooman seurakunnan johtajana ja täten myös paavina. Asiasta esitetäänkin yleensä kolme kriittistä kysymystä: Kysymys ensimmäisestä paavista
Maallisten todisteiden lisäksi Raamattu antaa joidenkin tutkijoiden mukaan epäsuoria viitteitä Pietarin oleskelusta Roomassa, vaikkei kuitenkaan kerro suoraan apostoliruhtinaan elämän loppuvaiheista. Esimerkiksi Pietarin ensimmäisen kirjeen lopussa sanotaan: "Tervehdyksen lähettää teille Babylonissa oleva seurakunta, valittu niin kuin tekin, ja minun poikani Markus." Mikäli oletetaan Pietarin kirjoittaneen kirjeen itse - vaikkakin useat tutkijat kyseenalaistavat tämän - sekä Babylonin olevan Rooman salanimi, on todennäköistä, että Pietari on ollut aikanaan Roomassa. Raamatussa Babylon -nimellä tarkoitettiin harvoin itse Babylonin kaupunkia, vaan sillä tarkoitettiin rappioituneita maailmankaupunkeja. Tällöin voisi olettaa, että kyseessä olisi juuri Rooma. Tätä väitettä tukee myös Markuksen nimen mainitseminen, sillä kirkkohistorioitsijat mainitsevat tämän olleen Roomassa Pietarin tulkkina. Kysymys ensimmäisestä paavista
Paavi Pius XII:n ollessa paavina 1950-luvun Pietarinkirkon alla suoritettiin kaivauksia, joiden tuloksena löydettiin hautamuistomerkki. Sen viereen on raapustettu kreikaksi sanat: "Pietari on täällä". Paikalla, josta hautamuistomerkki löydettiin, sijaitsi aikanaan keisari Neron aikainen hautausmaa, jonne osa vainoissa teloitetuista kristityistä haudattiin. Paikalta löydettiin myös luita, ja tiedotuksessaan Vatikaanivaltio totesikin kyseessä olevan "mitä suurimmalla todennäköisyydellä" apostoliruhtinaan maalliset jäännökset. Kaikki eivät ole samaa mieltä Vatikaanivaltion kanssa, sillä kriittisimpien tutkijoiden mukaan "oli kyllä odotettavissa, että hautausmaalta löytyy luita". Pietari Suuri
Fjodor kuoli ilman perillisiä, joten vuonna 1682 Pietarista tuli Venäjän tsaari yhdessä veljensä Iivana V:n kanssa. Vallasta taisteli kuitenkin myös tytär Aleksein ensimmäisestä avioliitosta: Sofia Aleksejevna. Sofia oli Venäjän todellinen hallitsija vuoteen 1689, jolloin Pietari sulki hänet Novodevitšin nunnaluostariin. Iivanan kuoltua vuonna 1696 Pietarista tuli ainut hallitsija. Venäjän keisarikunta
Pietari oli kiinnostunut sotimisesta, erityisesti tykistöstä ja merenkäynnistä. Hän soti tataareja ja osmaneja vastaan ja valloitti Azovin 1696 ja sai Venäjälle ensimmäisen sataman Mustallemerelle. Jatkaakseen sotaa osmaneja vastaan, Pietari matkusti ensimmäisenä tsaarina Länsi-Eurooppaan etsimään liittolaisia Brandenburgista, Alankomaista, Englannista ja Pyhästä roomalaisesta keisarikunnasta. Matkalla hän värväsi satoja asiantuntijoita ja mestareita. Matka jäi lyhyeksi Sofian yritettyä kaappausta, jonka Pietarin tukijat kukistivat. Pietari teloitutti satoja salaliittoon osallistuneita ja jätti ruumiit näytille varoitukseksi muille. Pyhä Caius
Pyhä Caius (k. 296)The Book of Saints: 233 oli Katolisen kirkon paavina 17. joulukuuta 283 – 22. huhtikuuta 296. Hän oli ensimmäinen paavi, joka määräsi, että tullakseen piispaksi, täytyy miehen olla ensin diakoni ja pappi. Hänen muistopäivänsä on 19. huhtikuuta. Vatikaanin ensimmäinen kirkolliskokous
Kirkolliskokouksen lopuksi määriteltiin dogmi, jonka mukaan paavi on erehtymätön niissä asioissa, mitkä on hän lausunut piispanistuimeltaan "ex cathedra" (lat. istuimelta). Tämä perustuu kolmeen ensimmäisen paavin, Pietarin, aseman määrittävään raamatun kohtaan (Matteus 16:18–19, Luukas 22:31–32 ja Johannes 21:15–17).