Ketkä perustivat SVUL ry:n?
Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
SVUL sai ensimmäisen kunniapuheenjohtajan vuoden 1924 liittokokouksessa, jolloin liiton perustaja ja monivuotinen puheenjohtaja Ivar Wilskman nimittiin tähän kunniatehtävään. SVUL:n puheenjohtaja vaihtui jo aiemmin, kun Majantie pyysi eroa pääkaupungista muuton takia, hänen seuraajakseen valittiin Aksel Ek, yleisurheilutaustainen urheilumies, joka oli ollut SVUL:n järjestötyössä jo 1910-luvulta lähtien. Hän toimi tehtävässä vuoden 1925 loppuun ja uudelleen vuoden 1927 lopulta vuoden 1931 loppuun. Puheenjohtajana välillä 1925–1927 toimi voimistelunopettaja, suojeluskuntajärjestön kapteeni Kustaa Emil Levälahti. Levälahti vetäytyi liiton johdosta 1927, kun Lauri Pihkalan esitys olympialaisista poisjäämisestä vuonna 1928 hyväksyttiin SVUL:n liittohallituksessa.
Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
SVUL:n toiminnan keskeisimpiin muutoksiin kuului 1930-luvun alussa siirtyminen erikoisliittoihin. Asia oli ollut esillä SVUL:n sisällä jo 1920. Asian esitteli silloin Kustaa Emil Levälahti. Asiaa käsiteltiin jo vuonna 1929, mutta esitys hävisi SVUL:n liittohallituksen äänestyksessä. Asiaa ajoivat tarmokkaasti erityisesti varatuomari, SOK:n silloinen johtaja ja myöhempi toimitusjohtaja ja vuorineuvos Väinö Niiniluoto. Niiniluoto oli ollut SVUL:n voimistelujaoston puheenjohtajana ja valittiin vuoden 1932 alusta SVUL:n puheenjohtajaksi. Niiniluodon lisäksi erikoisliittoratkaisua ajoivat muun muassa yleisurheilujaoston puheenjohtaja Urho Kekkonen. Vaihtoehtoja oli kaksi eli erikoisliitot, joille SVUL:n myös rahavarat siirrettäisiin jäsenäärän mukaisesti tai erikoisliitot SVUL:n säilyttäessä rahavarat. Äänestyksen jälkeen syksyllä SVUL:n liittokokous hyväksyi jälkimmäisen ratkaisun. Suomi 1920-luvulla
Suomen menestys urheilukisoissa oli koko 1920-luvun hyvä. Vuodesta 1925 alettiin järjestää joka toinen vuosi Suomi-Ruotsi-maaotteluita. 1920-luvulla vain miehet kilpailivat. Kisoista ensimmäisen voitti Suomi ja kaksi seuraavaa Ruotsi. Suomessa urheilujärjestöt olivat jakaantuneet vuonna 1919, kun Suomen Työväen Urheiluliitto TUL perustettiin. Urheilijoiden loikkaukset vasemmalta oikealle eli Työväen Urheiluliitosta Suomen Voimistelu- ja Urheiluliittoon (SVUL) herättivät runsaasti keskustelua 1920-ja 1930-luvun urheilulehdistössä. Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
TUL:nkin toiminta muuttui merkittävästi sodan jälkeen. Kommunistisen liikkeen tultua lailliseksi toimijaksi maanalaisen vaiheen jälkeen, sen kannattajat tulivat aktiivisti mukaan TUL:n toimintaan. TUL:n jäsenmäärän kasvu ja poliittisen vasemmiston kannatuksen kasvu aikaansaivat sen, että TUL irtisanoi syksyllä 1946 vuodesta 1940 voimassa olleen yhteistyösopimuksen. TUL:llä oli halu päästä vaikuttamaan SVUL:n alaisten erikoisliittojen siihen asti hoitamiin kansainvälisiin yhteyksiin. SVUL lajiliittoineen oli tilanteessa puolustuskannalla ja joutui antamaan myönnytyksiä TUL:lle. Maaliskuussa 1947 solmittu yhteistoimintasopimus toi keskusliittojen väliseksi uudeksi elimeksi yhteistoimintaneuvoston ja lajikohtaiseksi yhteistyövaliokunnat. Erikoisliittojen aiemmin hoitamat kansainvälisiä kilpailuja koskevat neuvottelut siirtyivät ao. lajikohtaisille valiokunnille. Osana yhteistyösopimusta sen alkuun kirjattiin osapuolien velvollisuus neuvotella myös valtakunnan liiton mahdollisuudesta. Yhteistyösopimus oli voimassa vuoden 1950 tammikuun puoliväliin saakka. Pesäpallon Suomenmestaruuskilpailut 1926
Vuonna 1926 SVUL:n pesäpallojaostoon kuului 19 jäsenseuraa. Näissä seuroissa oli 948 jäsentä. Vuoden aikana jaoston jäseneksi hyväksyttiin 11 uutta jäsenseuraa. Vaajakosken historia
Suomen Valtakunnan Urheiluliittoon kuulunut Vaajakosken urheilijat perustettiin 1919 (aluksi nimellä Haapakosken urheilijat), mutta sen toiminta loppui jo 1922. Seuran tunnettuja urheilijoita olivat keihäänheittäjä Urho Peltonen ja seiväshyppääjä Jussi Ruoho. Vuonna 1937 SOK perusti paikkakunnalle uuden SVUL:lilaisen seuran Vaajakosken Tehtaan Urheilijat. Seura harrasti muun muassa painia, uintia ja jääpalloa.Kolu, s. 134 SVUL:oon kuuluva Vaajakosken Terä perustettiin 1939. Se on panostanut vahvasti suunnistukseen. Suomen Sotilasurheiluliitto
Tiedot yhdistyksistä tai seuroista ovat puutteellisia, mutta ainakin vuonna 1896 perustettiin Lappeenrannassa Suomen Rakuunarykmentissä palvelevien keskuudessa "Sportklubben". Luutnantti August Lindemanin aloitteesta perustettu seura paneutui erityisesti ratsastuksen edistämiseen ja harrastamiseen. Matti Ahde
Matti Ahde toimi valtion liikuntaneuvoston puheenjohtajana vuosina 1975–1977. Hänet valittiin vuonna 1977 Suomen Työväen Urheiluliiton (TUL) puheenjohtajaksi. Hän jatkoi tehtävässä vuoteen 1995. Tänä aikana tapahtui TUL:n yhdistyminen 1978–1979 ja syksyllä 1993 vanhanmuotoisen TUL:n alasajo. TUL:n yhdistyessä palasivat lähes kaikki TUL:stä vuonna 1959 eronneet Työväen Urheiluseurojen Keskusliiton (TUK) seurat TUL:ään. Suomen urheilun eheytymisen seurauksena syksyllä 1993 SVUL ajettiin alas ja syntyi uusi keskusjärjestö Suomen Liikunta ja Urheilu (SLU). Ahteen rooli Suomen urheilun eheytyksessä johti TUL:n säilymiseen, vaikkakaan ei enää entisenlaisena kilpaurheilun keskusjärjestönä. Ahde toimi TUL:n edustajana Suomen olympiakomiteassa varapuheenjohtajana 1979–1996 ja sen jälkeen Suomen olympiayhdistyksen valtuuskunnan puheenjohtajana vuosina 1996–2004. Suomen Opiskelija-Allianssi – OSKU
OSKU perustettiin vuonna 2001 Suomen kauppaopiskelijoiden liitto SKOL ry:n sekä Suomen Terveydenhuolto- ja Sosiaalialan Opiskelijoiden Liitto TERHOL ry:n pohjalle. OSKUn perustivat ammattiin opiskelevat itse sitoutumattoman järjestön ammattiin opiskeleville tarjotakseen. Sortavalan Ponnistus
Sortavalan Ponnistus oli vuonna 1904 Sortavalassa Työväenyhdistyksen aloitteesta perustettu urheilun yleisseura. Seuran perustava kokous pidettiin 6. marraskuuta 1904. Seura kuului aluksi SVUL:n Viipurin ja vuodesta 1910 uuteen Itä-Karjalan piiriin. Työväenyhdistyksen alaisuudesta seura erosi vuonna 1911. Työväen Urheiluliiton jäseneksi seura tuli 11. joulukuuta 1919. Seura on rekisteröity 8. tammikuuta 1921. Ossi Sjöman
Sjöman valittiin vuonna 1971 TUL:n pääsihteeriksi, sillä järjestön puheenjohtajan tehtävä oli varattu sosiaalidemokraateille ja pääsihteerin tehtävä kommunisteille. Sjöman oli itse nuorena nyrkkeillyt Koiton Visassa ja pelannut pesäpalloa Töölön Vesassa. TUL:ssä häntä pidettiin maltillisena ja luotettavana neuvottelijana. Hänellä oli keskeinen rooli 1970-luvun lopulla käydyissä työväen urheiluliikkeen eheytysneuvotteluissa, jotka johtivat TUL:n ja oikeistososiaalidemokraattien perustaman Työväen Urheiluseurojen Keskusliiton (TUK) yhdistymiseen. Sjöman ja sosiaalidemokraattien Ulf Sundqvist olivat TUL:n pääneuvottelijat. Ehdotuksia TUL:n lähentämisestä porvarilliseen Suomen Valtakunnan Urheiluliittoon (SVUL) Sjöman vastusti päättäväisesti, mutta hän ehdotti TUL:n jäsenseurojen liittymistä lajikohtaisiin erikoisliittoihin, jos nämä liitot eroaisivat SVUL:stä. Hän kuului myös valtion urheiluneuvostoon vuosina 1979–1989. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1989, minkä jälkeen TUL:n pääsihteerin paikka siirtyi sosiaalidemokraateille. Sjöman kuoli syöpään 63-vuotiaana. Suomi-liitto
Suomi-liitto perustettiin joulukuussa 1944 Berliinissä, kun Suomi oli katkaissut suhteensa Saksan kanssa. Liiton puheenjohtajana toimi kontra-amiraali Gustav von Schoultz, ja sen muita keskeisiä vaikuttajia olivat vapaaherratar Ruth Munck, maisteri Yrjö von Grönhagen, professori Johannes Öhquist ja SS-Untersturmbannführer Claes Purjo. Munck hoiti liiton toimistoa Berliinissä huhtikuuhun 1945 saakka, jolloin hän lähti Saksasta. Suomi-liiton virallinen tarkoitus oli toimia Saksassa asuvien suomalaisten yhdyssiteenä, hoitaa heidän asioitaan ja valvoa heidän etujaan. On myös väitetty, että sen tarkoituksena olisi ollut tukea suomalaisten taistelua Saksan rinnalla loppuun saakka ja lähettää Suomeen vakoilijoita. Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
Kesä-heinäkuun vaihteessa 1947 järjestettiin 1. Suomen Suurkisat pääosapuolina SVUL ja Suomen Naisten Liikuntakasvatusliitto. Tapahtumaan osallistui yli 50 000 osanottajaa. Ulkopuolelle urheilujärjestöistä jäivät vain TUL ja Palloliitto. Tapahtuman järjestelytoimikunnan puheenjohtajana oli Akseli Kaskela ja pääsihteerinä Lauri Santala. Myöhemmin tarkasteltuna Suurkisat nähtiin suomalaisten 1950-luvun urheiluharrastukseen positiivisesti vaikuttaneena tapahtumana. Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
Olympialaisten menestysvuosina 1912–1936 SVUL:lla ja sen urheilujaostoilla oli keskeinen rooli luoda valmennustyöllään menestys Suomen joukkueelle. SVUL:lla ja sen urheilujaostoilla oli ollut Tukholman vuoden 1912 aikaisessa Suomen olympialaisessa komiteassa vain kaksi edustajaa, johon 1920-luvun alussa tuli kahden edustajan lisäys. Valmennustyön rahoituskin tapahtui pääosin urheiluliittojen ml. SVUL:n omalla vastuulla. Vasta vuonna 1932 rahoituskäytäntöön tuli muutos eli olympiakomitea myönsi lajiliitoille avutuksia valmentautumiseen. Harjoittelun päärahoittaja siinäkin tilanteessa oli edelleen SVUL. Olympialaisiin osallistumisen suhteen 1920-luvulla Suomessa oli myös kiistaa. Vuoden 1920 Antverpenin kesäkisoihin nosti keskustelua SVUL:n vuosikokouksessa vuonna 1920, koska jotkut edustajat – Aksel Ek ja Lauri Pihkala etunenässä – olisivat luopuneet olympialaisiin osallistumisesta, koska saksalaiset eivät saaneet osallistua kisoihin. Vuonna 1928 puuhattiin jälleen olympialakkoa ennen Amsterdamin kisoja puuhamiehinä Lauri Pihkala, Viljo. J. Penttala ja Yrjö Salminen. Tavoite heillä oli vaikuttaa Suomen liikuntakulttuurissa muuhunkin kuin huippu-urheiluun. Alustava päätös olympialakosta kuitenkin lopulta peruttiin. Suomen elektronisen urheilun liitto
SEUL perustettiin joulukuussa 2010 elektronisen urheilun suosion kasvun luotua tarve yhteiselle, kilpapelaamisen kattojärjestönä toimivalle elimelle. SEULin toiminta jakautuu elektronisen urheilun kehittämiseen, edunvalvonta- ja viestintätyöhön. Suomen elektronisen urheilun liiton arvot ovat avoimuus, yhtenäisyys sekä vastuunkanto ja näiden arvojen pohjalta SEUL haluaa kehittää elektronista urheilua eteenpäin. Suomen Reserviupseeriliitto
Ensimmäinen reserviupseerikerho perustettiin Helsinkiin vuonna 1925. Kyseessä oli Valtakunnallinen Reserviupseerikerho, jonka toiminta laajeni pian muihinkin kaupunkeihin. Näin valtakunnallisen keskusjärjestön perustaminen tuli ajankohtaiseksi muutamassa vuodessa. RUL perustettiin 17. toukokuuta 1931 Katajanokan Upseerikerholla eli nykyisellä Katajanokan Kasinolla. Ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin vänrikki N. A. Hildén (Osara vuodesta 1935 lähtien). Nykyinen puheenjohtaja Mikko Halkilahti (2014–) on järjestyksessä liiton kahdestoista puheenjohtaja. Ainoa RUL:n kunniapuheenjohtaja on ollut Suomen Marsalkka C.G.E. Mannerheim. Svante Kurikka
Elias Svante Kurikka (11. helmikuuta 1894 Kuortane – 21. elokuuta 1984 Alavus) oli suomalainen yritysjohtaja ja kauppaneuvos. Hän perusti Alavuden Puunjalostustehdas Oy:n yhdessä Vihtori Peltosen ja Esa Harjun kanssa Alavuden Rantatöysään kesäkuun 9. päivänä 1917. Nykyään se on Mattiovi Oy:n Alavuden tehdas, joka valmistaa sisäovia. Svante Kurikka sai kauppaneuvoksen arvon 16.3.1962.
Kauppaneuvos Kurikka toimi yhtiön toimitusjohtajana yhtäjaksoisesti yli 60 vuotta 11. helmikuuta 1979 saakka. Lisäksi hän oli omistajana, hallituksen puheenjohtajana sekä toimitusjohtajana lukuisissa muissakin teollisuus- ja liikelaitoksissa. Näitä olivat muun muassa Suolahden Puu Oy, Vuokalan Saha Oy Savonranta, Kouran Höyrysaha Oy, Viitasaaren Saha Oy, Helsingin Puu Oy, Koskenkorvan Tiilitehdas Oy, Vaasan Laiva Oy Helsinki, Kurikan Laiva Oy Vaasa, Koskelan Puutavara Oy ja Oy Vaasa Wood Ab. KOP:n Alavuden konttorin valvojana hän toimi 35 vuotta. Hän toimi myös Etelä-Pohjanmaan Urheilijain Tukijat ry:ssä (EPUT), jonka perustajajäseniin hän kuului. Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
SVUL:n asema keskeisimpänä keskusliittona ja toimijana tuli esille selvästi 1960-luvulla. Näkyvimpänä tapahtumana oli kesäkuussa 1966 järjestetyt III Suomen Suurkisat Helsingissä. Suurkisojen aikaan SVUL:ssa oli 36 lajiliittoa, 2 294 seuraa ja 609 450 jäsentä. SVUL:n rooli lajiliitojen kouluttajana oli tänä aikana saanut entistä suuremman roolin. Vuonna 1957 oli perustettu koulutustoimikunta ja vuonna 1967 koulutusosasto. Keskeinen koulutuspaikka oli SVUL:n omistama Suomen urheiluopisto Vierumäellä. TUL Cup
Suomen Työväen Urheiluliitto perustettiin sisällissodan jälkeen tammikuussa 1919. Aluksi jalkapallo ei kuulunut TUL:n ohjelmaan ja Helsingin Kullervo saikin samana vuonna luvan osallistua SPL:n sarjoihin TUL:n jäsenyydestään huolimatta. Elokuussa 1919 järjestetty TUL:n ensimmäinen liittokokous kuitenkin kielsi kaiken yhteistoiminnan porvariseurojen kanssa ja näin jalkapallo otettiin myös TUL:n kilpailuohjelmaan. Ensimmäinen TUL:n jalkapallomestaruus ratkaistiin lokakuussa 1920, jolloin Helsingissä järjestetyn turnauksen voittajaksi selvisi kotijoukkue Kullervo. Työväen Urheiluseurojen Keskusliitto
TUK:n syntyyn vaikuttivat Työväen Urheiluliiton sisällä valinneet ristiriidat ja ennen kaikkea sosiaalidemokraattisen puolueen sisäiset valtataistelut. Ajankohdan kiistojen keskeinen henkilö oli silloinen TUL:n puheenjohtaja Väinö Leskinen, joka toimi samaan aikaan SDP:n puoluesihteerinä. Lähtölaukauksena TUK:n synnylle on pidetty tammikuussa 1952 käynnistynyttä tapahtumaketjua: erikoisliitot olisivat menettäneet valtansa ja sosiaalidemokraatit olisivat merkittävästi vahvistaneet urheilupoliittista asemaansa. Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
Yhdentymisen liikkeellelähtö vuosina 1990–1991 oli nihkeä. TUL ja sen silloinen puheenjohtaja Matti Ahde lähtivät siitä, että TUL jää elämään urheilun saralla. Ainoastaan kilpa- ja huippu-urheilu siirretään uuden yhteisen perustettavan järjestön vastuulle. Eheytymisen teki vielä mutkikkaammaksi vuoden 1992 aikana paljastuneet SVUL:n taloussotkut. Niissä leimautui erityisesti silloinen SVUL:n pääsihteeri Mauri Oksanen. SVUL:lle oli 1980-lopun kasinopelaamisessa syntynyt useamman sadan miljoonan velkataakka. SVUL:lla oli lopputilinpäätöksessään velkaa 350 miljoonaa markkaa. Suomen Työväen Urheiluliitto
Sosialidemokraattien sisäiset riidat ulottuivat 1950-luvun loppupuolella myös urheiluliittoon. Hajaantuminen oikeastaan alkoi TUL:stä. Jo 1955 TUL:n puheenjohtaja Väinö Leskinen marssi kannattajineen ulos järjestön Helsingin piirin kokouksesta. Syynä oli SDP:n vasemmiston liittoutuminen kommunistien kanssa enemmistön muodostamiseksi. Sosiaalidemokraattien erimielisyydet koskivat varsinkin yhteistyötä SVUL:n ja muiden porvarillisten piirien kanssa. Leskisläiset olivat valmiita lähempään yhteistyöhön, jonka tarkoituksena oli mm. työläisurheilijoiden edustusmahdollisuuksien laajentaminen ja yhteisen kansallisen urheiluliiton perustaminen. Osa TUL:n jäsenseuroista jatkoi yhteistyötä SVUL:n kanssa välittämättä skogilaisen johdon kielteisestä kannasta, mikä johti kyseisten järjestöjen erottamiseen TUL:stä. Leskisläiset perustivat erotettujen seurojen yhteistyöelimeksi vuonna 1955 Urheilun Tuki -järjestön. Tältä pohjalta perustettiin 1959 Työväen Urheiluseurojen Keskusliitto (TUK). TUK jatkoi toimintaansa TUL:n rinnalla aina vuoteen 1979, vaikka pääosa skogilaisten perustamasta TPSL:stä palasi SDP:hen jo 1960-luvulla. Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
Virallisesti vuonna 1906 luodun SVUL:n keskeisiä toimintamuotoja oli kansallisten mestaruuskilpailujen järjestäminen. Yleisurheilussa syntyivät Kalevan kisat, kun vuonna 1909 Henkivakuutusyhtiö Kalevan virkailijat lahjoittivat arvokkaan kunniapalkinnon, Kalevan maljan, josta tuli kiertävä parhaan yleisurheiluseuran palkinto. Yleisurheilun mestaruuskisat saivat nimensäkin palkinnosta eli alkoivat Kalevan kisat. Vuonna 1909 perustettu Helsingin Kisa-Veikot ottikin kahdeksan ensimmäistä kiinnitystä Kalevan maljaan vuosina 1910–1918. Voimistelun puolella vuotuisia näkyviä tapahtumia olivat yleiset voimistelujuhlat, joita järjestettiin joka kolmas vuosi. Ensimmäiset yksilökohtaiset voimistelun mestaruusklilpailut järjestettiin Viipurissa keväällä 1916. Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
Lauri Pihkalan suurena tavoitteena oli aikaansaada SVUL:n oma Suomen urheiluopisto. Ajatusta hän oli jo markkinoinut 1910-luvulla. Itsenäisyyden alkuvuosina asia sai lisää vauhtia. Urheiluopisto aloitti ensin kurssimuotoisena eri puolilla Suomea vuodesta 1925 alkaen. Ensimmäiseksi johtajaksi nimitettiin voimistelunopettaja Akseli Kaskela vuodesta 1928 alkaen. Lopulta urheiluopistokin saa sijoituspaikan, joksi valittiin Heinolan pitäjän Vierumäki. Urheiluopiston vihkiäiset pidettiin 13.6.1937. Toinen suuri urheilulaitos, jonka perustamisessa SVUL:lla oli myös tärkeä roolissa, oli stadionin rakentaminen Helsinkiin. Sitä varten perustettiin Stadion-säätiö syksyllä 1927, jossa SVUL oli yhtenä mukana olleista urheilujärjestöistä. Armas Palamaa
Palmros oli aktiivinen pallonlyönnin kehittäjä, koska hän oli nuorena pelannut baseballia opiskellessaan Yhdysvalloissa. Pesäpallotoiminta siirtyi vuonna 1925 Palmrosin aloitteesta Suomen Palloliitosta SVUL:n alaisuuteen, jonne perustettiin vuonna 1925 oma pesäpallojaosto, josta muodostettiin vuonna 1931 Suomen Pesäpalloliitto. Svensk Ungdom
Svensk Ungdom (SU), josta käytetään myös nimeä Rkp-nuoret, on vuonna 1943 perustettu Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen nuorisojärjestö. Suomen Opettajaksi Opiskelevien Liitto SOOL
Opettajankoulutuksessa ja opettajajärjestöissä tapahtuneiden muutosten myötä Suomen Opettajaksi Opiskelevien Liitto SOOL ry on organisoitunut uudelleen kahteen otteeseen. Aineenopettajaksi opiskelevat tulivat mukaan toimintaan vuonna 1981, kun SOOL ja Suomen Auskultantit ry yhdistyivät. Nykyisessä muodossaan SOOL on toiminut vuodesta 1995, jolloin Suomen Lastentarhanopettajaksi Opiskelevien Liitto (SLOL) yhdistyi SOOLiin. Säteilyturvakeskus
1957 eduskunta sääti säteilysuojelulain, jossa määrättiin säteilyn valvontaa varten perustettavan tutkimuslaitoksen. STUK sai alkunsa vuonna 1958 lääkintöhallituksen alaisena Säteilyfysiikan laitoksena (SFL), jonka pääasiallisena tehtävänä oli tarkistaa sairaaloissa käytettäviä säteilylaitteita. Suomen Restonomit
Suomen Restonomit ry (SURE) on lokakuussa 2000 perustettu restonomien edunvalvonta- ja palvelujärjestö. Liiton tarkoituksena on edistää ja valvoa restonomien palkkauksellisia, oikeudellisia, ammatillisia ja yhteiskunnallisia etuja. Suomen Restonomeihin järjestäytyvät myös restonomiksi opiskelevat. Yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut 1907
SVUL:n ensimmäiset kuninkuus- ja mestaruuskilpailut vapaassa urheilussa järjestettiin vuonna 1907 Tampereella 3.–4. elokuuta. Kilpailupaikkana oli Tampereen vanha markkinatorin kenttä. Näissä Tampereen Pyrinnön järjestämissä kilpailuissa pelattiin myös jalkapalloturnaus, johon osallistui neljä joukkuetta. Virallista Suomen mestaruutta ei jalkapallossa kuitenkaan vielä ratkaistu. Suomen Liikunta ja Urheilu
Suomen Liikunta ja Urheilu ry (lyhenne SLU) oli vuosina 1993–2012 toiminut suomalaisten liikuntajärjestöjen katto- ja palvelujärjestö. SLU muodostui urheilun ja liikunnan järjestörakenteen uudistuksen seurauksena. Rakennemuutoksessa SVUL (Suomen Valtakunnan Urheiluliitto) lakkautettiin ja TUL (Työväen Urheiluliitto), Suomen Palloliitto ja CIF (Centralidrottsförbundet) menettivät keskusjärjestöaseman. Työväen Urheiluseurojen Keskusliitto
Työväen Urheilusseurojen Keskusliitto (lyh. TUK) oli suomalainen työläisurheiluseurojen keskusjärjestö. Liiton perustivat Työväen Urheiluliitosta eronneet sosiaalidemokraattijohtoiset seurat 13. joulukuuta 1959. TUK toimi itsenäisenä järjestönä aina 1970-luvun lopulle, jolloin se yhdistyi takaisin TUL:ään. Yhdistymisratkaisu hyväksyttiin lopullisesti TUK:n viimeisessä ylimääräisessä liittokokouksessa 25. toukokuuta 1979. Nils Hagman
Viipurin Urheilijoiden puheenjohtajuuden lisäksi Nisse Hagman osallistui näkyvästi yleisurheilun valtakunnallisen järjestön SUL:n toimintaan. Hän toimi Suomen Urheiluliiton varapuheenjohtajana ja kilpailuvaliokunnan puheenjohtajana osallistuessaan vuonna 1980 kilpaan SUL:n puheenjohtajuudesta, joka päättyi hieman yllättäen pankinjohtaja Pertti Eräkareen valintaan. Opiskelijoiden liikuntaliitto
Järjestön alkuperäinen tarkoituksena oli toimia helsinkiläisten korkeakoulujen akateemisia mestaruuskilpailuja järjestävänä organisaationa. Osaltaan tästä syystä SAUL ei kyennyt ensimmäisinä vuosikymmeninä nousemaan liikuntapoliittiseksi etujärjestöksi, jolla olisi ollut merkittävää vaikutusta yhteiskunnallisessa päätöksenteossa. Viipurin Reipas
Vuonna 1891 perustetun Viipurin Reippaan ja sen voimistelu-urheilun perustamisvaiheen kantava voima oli Väinö Pynninen, joka valittiin 19-vuotiaana seuran puheenjohtajaksi. Tässä tehtävässä Pynninen oli vuoteen 1909. Reipas oli 1900-luvun alussa Helsingin Ponnistuksen kanssa keskeisimpiä suomalaisseuroja, jotka ajoivat valtakunnallisen suomenkielisen urheiluliiton perustamista. Liitto, Suomalainen voimistelu- ja urheiluseurain Liitto eli SVUL:n edeltäjä, perustettiinkin kesällä 1900. Vaikka valtakunnan liitto ei saanut perustamislupaa, Viipurin Reipas järjesti kesällä 1903 valtakunnalliset voimistelujuhlat Viipurissa. Viipurilaisseurasta tulikin 1900-luvun alussa Suomen korkeatasoisin voimisteluseura, joka kiinnitti huomiota voimisteluharrastuksen levittämiseen maaseudulle. Voimistelumuodotkin laajenivat. Telinevoimistelusta tuli perinteisen sauva- ja vapaaliikevoimistelun ohella seuran päälaji. Viipurin Reippaan uraauurtavan työn tuloksensa virallaisesti perustetun SVUL:n voimistelujaoston sijoituspaikaksi tuli Viipuri. Suurin ansio tästä oli Reippaan vireällä ja tuloksekkaalla toiminnalla. Tämä viipurilaisjakso kesti vuodet 1910–1914. Sähkö- ja teleurakoitsijaliitto
STUL aloitti toimintansa vuonna 1933 nimellä Sähköliikkeiden liitto r.y. 1971 nimeksi tuli Suomen Sähköurakoitsijaliitto ry. Nykyinen nimi otettiin käyttöön 1996. Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
Pian tuli kysymykseksi määritellä suojeluskuntien ja urheilujärjestöjen, erityisesti suhde SVUL:oon. Lauri Pihkala esitti, että pienemmillä paikkakunnilla urheiluseurat voisivat sulautua osaksi suojeluskuntaa, kun taas suuremmilla paikkakunnilla oli vara pitää urheiluseurat ja suojeluskunta erillään. Suojeluskuntain ylipäällikkö kutsui voimistelunopettaja K. E. Levälahden puheenjohtajaksi komiteaan suunnittelemaan suojeluskuntien liikuntakasvatusta. Vuonna 1920 perustettiin suojeluskuntain yleisesikuntaan erityinen osasto liikuntakasvatuksen johtamista varten päällikkönään Levälahti. Suomen Huippu-urheilijoiden Unioni
Suomen Huippu-urheilijoiden Unioni (SHU) on suomalainen ammatti- ja huippu-urheilijoita edustavien yhdistysten kattojärjestö. SHU perustettiin vuonna 2002, ja marraskuusta 2012 alkaen liitto on kuulunut Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestö SAK:hon. Yhdistyksen tehtävänä on huippu-urheilijoiden yhteiskunnallisten, sosiaalisten ja koulutuksellisten etujen ajaminen. Opiskelijoiden liikuntaliitto
Opiskelijoiden Liikuntaliitto ry (OLL) on vuonna 1924 perustettu valtakunnallinen opiskelija- ja korkeakoululiikunnan yhteistyö- ja edunvalvontaorganisaatio, joka edustaa Suomen yliopisto- ja ammattikorkeakouluopiskelijoita. Alun perin liitto tunnettiin Suomen Akateemisena Urheiluliittona (SAUL). Vuonna 1971 nimi muutettiin Opiskelijoiden Liikuntaliitoksi. Tuberkuloosi
Vielä 1930-luvulla tuberkuloosiin kuoli vuosittain lähes 10 000 suomalaista. Vuonna 1929 perustettiin Suomen Tuberkuloosin Vastustamisyhdistys yhdistämällä vuonna 1907 toimintansa aloittaneet "Tuberkuloosin Vastustamisyhdistys" ja "Vähävaraisten keuhkotautisten avustamisyhdistys". Yhdistys ylläpiti eri puolilla maata useita parantoloita, jotka sittemmin tuberkuloositapausten vähentyessä lakkautettiin tai siirrettiin valtion tai kuntien omistukseen. Lisäksi yhdistys omisti Tampereella, Kuopiossa ja Oulussa toimineet joulumerkkikodit, joissa hoidettiin tuberkuloosia sairastavien äitien lapsia syntymästä keskimäärin puolitoistavuotiaiksi. Joulumerkkikotien toiminnan rahoittamiseksi myytiin joulumerkkejä, joita julkaistiin vielä hoitokotien toiminnan päätyttyäkin 1980-luvulle asti. Tuberkuloosin Vastustamisyhdistys vaikutti vuoden 1948 tuberkuloosilain säätämiseen. Suomen Urheiluliitto
Suomen Urheiluliitto (aiemmin Urheiluliitto) eli SUL on suomalaisen yleisurheilun lajiliitto. Liittoon kuuluu yli 600 jäsenseuraa, joiden toiminnassa on mukana 70 000 henkilöä. SUL on kansainvälisen yleisurheiluliitto IAAF:n jäsen. Suomen Kuvataidejärjestöjen Liitto
Suomen Kuvataidejärjestöjen Liitto eli SKjL perustettiin vuonna 1938 Helsingissä nimellä Suomen Kuvataiteilijain Liitto. Aloitteentekijöitä olivat Tampereen, Turun ja Viipurin taiteilijaseurat. Liiton tehtävänä oli ajaa maakuntien kuvataiteilijoiden asiaa ja tuoda kuvataidetta esille muuallakin kuin suurimmissa kaupungeissa. Työväen Urheilulehti
"Työväen Urheilulehden" perustaminen sai alkunsa 1910-luvun alkupuoliskolla, jolloin Suomen työväenliikkeen keskuudessa oli esillä myös oman työläisurheiluliiton perustaminen porvarillisen SVUL:n rinnalle. Liittohanke kuitenkin haudattiin jo vuonna 1913 ja tämän jälkeen tärkeämmäksi nousi työläisurheilijoille suunnatun lehden perustaminen. Aluksi oli esillä "Työläisnuoriso"-lehden ja sen seuraajan "Nuorison" laajentaminen, kunnes joulukuussa 1915 "Työmies"-lehdessä esitettiin kokonaan uuden lehden perustamista. "Työmiehen" mukaan Suomessa oli noin 150 000 urheilijaa, joista valtaosa kuului työväestöön, mutta "Suomen Urheilulehteä" pidettiin puolueellisena, sen ollessa kallellaan porvariston suuntaan. Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
1950-luvun lopulla oman värikkään vaiheensa toi TUL:n hajoaminen ja TUK:n syntyminen. Taustalla oli 1950-luvun TUL:n puheenjohtajan Väinö Leskisen vahva toiminta valtakunnan liiton synnyttämiseksi. Väinö Leskinen SDP:n keskeisenä poliitikkona oli mukana puolueen hajaantumisessa, jossa yhtenä ulottuvuutena oli useiden SDP-johtoisten seurojen ja urheilijoiden irtautuminen TUL:stä ja liittymisenä SVUL:n erikoisliittoihin kesästä 1956 alkaen. Näin entisiä seuroja oli SVUL:n lajiliittojen jäseninä ja TUL:n urheilujaostojen kautta SVUL:n lajiliittojen sarjoissa ja kilpailuissa. Tilanne ei tyydyttänyt TUL:ää, joka sanoi irti yhteistyösopimuksen SVUL:n lajiliittojen kanssa kesällä 1959. Irtisanomispäätös vauhditti TUK:n järjestöllistä virallistamista, joka tapahtui joulukuussa 1959. Kisakallion Urheiluopisto
Vuonna 1979 Kisakalliosäätiö ja SVUL sopivat yhteistyöstä, jonka puitteissa SVUL valitsi jäsenet Kisakalliosäätiön valtuuskuntaan. Sopimuksen myötä Kisakallion toiminta avautui miehille ja pojille, ja opistoon saatiin ensimmäinen miesopettaja. Myös opiston hallintoon tuli ensimmäistä kertaa miehiä. Suomen urheilu
Suomen Valtakunnan Urheiluliitto SVUL toimi vuosina 1906–1994 suurimpana suomalaisen urheilun ja liikunnan kattojärjestönä. Siitä kehittyi noin 1,2 miljoonan henkilöjäsenen ja 4 300 jäsenseuran järjestö. Vuoden 1918 Suomen sisällissodan yhteydessä SVUL erotti kaikki ne seurat, joilla oli liian läheiset yhteydet punakaarteihin. Erotetut seurat perustivat Suomen Työväen Urheiluliiton. Työväen Urheiluliitosta eronneet tai erotetut seurat perustivat puolestaan vuonna 1959 Työväen Urheilusseurojen Keskusliiton (TUK). TUK yhdistyi takaisin TUL:iin vuonna 1979, sen jäsenseurat liittyivät joko SVUL:iin tai TUL:iin. Voitto Sulander
1990-luvun alussa Sulander ideoi Stadin Slangi -kulttuuriyhdistyksen Klaus Bremerin kanssa, ja oli myöhemmin perustamassa yhdistystä vuonna 1995. Hän toimi myös Stadin Slangi ry:n ensimmäisenä puheenjohtajana sekä yhdistyksen julkaiseman "Tsilari"-lehden päätoimittajana vuosina 1995–1996. Suomen Veneilyliitto
Suomen Veneilyliitto - Finlands Båtförbund ry oli vuonna 1937 perustettu veneilyjärjestö. Yhdistyksen nimestä käytettiin lyhennettä SVEL. Vuoden 2011 alussa silloiset veneilyn keskusjärjestöt Suomen Purjehtijaliitto ja Suomen Veneilyliitto fuusioitiin. Käytännössä fuusio toteutettiin siten, että Veneilyliiton toiminnot siirrettiin Purjehtijaliittoon, Purjehtijaliiton nimi muutettiin muotoon Suomen Purjehdus ja Veneily ry (ruotsiksi Segling och Båtsport i Finland rf) ja Veneilyliitto lakkautettiin. Kustaa Levälahti
Kansallisena urheilujohtajana Levälahti osallistui SVUL:n toimintaan. Hän oli jo 1920-luvun alussa erikoisliittoajatusten kehittelijä, johon järjestelyyn päädyttiin seuraavan vuosikymmen alkupuolella vuoden 1932 alusta lähtien. Silloinen res. kapteeni K.E. Levälahti valittiin SVUL:n puheenjohtajaksi vuoden 1926 alusta lähtien, mutta tässä tehtävässä ura jäi lyhyeksi, sillä Lauri "Tahko" Pihkalan ehdottaman päätöksen olla osallistumatta Amsterdamin olympialaisiin hän koki epäluottamuslauseeksi, joten hän erosi tehtävästä. Hän toimi vielä vuosina 1936–1946 lempilajinsa voimistelun valtakunnallisen lajiliiton Suomen Voimisteluliiton puheenjohtajana. Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
Vaikka SVUL:n puolella oli aluksi epäilyksiä hajaannuksesta, tilanne kehittyi luottamukselliseksi järjestöjen välillä. Suojeluskuntien johtajakasvatus, kilpailutoiminta ja yleinen koulutus tukivat välillisesti myös SVUL:n toimintaa. Vallitsi siis eräänlainen personaaliunioni järjestöjen välillä. Suojeluskuntien liikuntakasvatukseen kuuluivat voimistelu, hiihto, pesäpalloilu, murtomaajuoksu, suunnistus ja poikaurheilu. Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
Erikoisliittoratkaisuun päädyttiinkin vuodesta 1932 alkaen, jolloin SVUL:iin liittyivät yleisurheilua edustava Urheiluliitto, Voimisteluliitto, Hiihtoliitto, Pesäpalloliitto, Painiliitto, Poikaurheiluliitto ja Pyöräilyliitto. Ajankohtaa voidaan pitää myös merkkipaaluna, sillä tähän ajankohtaan liittyy uuden urheilujohtajasukupolven esiinmarssi SVUL:n ja sen alaisiin lajiliittoihin. Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
Suomen itsenäistymistä seurannut kansalaissota vaikutti suomalaiseen urheiluelämään ratkaisevasti – se jakoi suomalaisen urheiluliikkeen kahtia so. porvarillisiin, jotka toimivat edelleen SVUL:n alaisuudessa ja kapinallisiin punaisiin, joiden osallistuminen SVUL:n toimintaan pyrittiin estämään kansalaissodan päätyttyä. Erottaminen eteni SVUL:n piirien järjestäessä vuosikokouksiaan syyskaudella 1918. Käytännöksi muodostui se, että SVUL:n piirit erottivat seurat, jotka avoimesti olivat olleet mukana punakaartissa. Asian lopullinen päätös tapahtui 24. marraskuuta 1918, jolloin SVUL:n keskusjohdon enemmistön kannaksi muodostui se, että oli erotettava ne seurat, jotka osastoina olivat osallistuneet kapinaan sekä ne seurat, joiden jäsenistä puolet tai enemmän oli tuomittu kapinaan osallistumisesta. Lisäksi kansalaisluottamuksensa menettäneet oli erotetteva. Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
Elokuussa 1940 solmittu yhteistyösopimus SVUL:n, TUL:n, Palloliiton ja SFI:n välillä oli kestänyt sotavuodet. Sopimus takasi kaikkien keskusjärjestöjen urheilijoille oikeuden edustaa Suomea. Kansainvälisestä yhteistyöstä vastasivat kuitenkin erikoisliitot ml. SVUL:n silloiset 11 erikoisliittoa. Syyskuussa 1944 päättynyt jatkosota ja sen jälkeinen poliittisen tilanteen muuttuminen heijastui myös urheiluun. Marraskuussa 1944 rauhansopimuksen perusteella lopetetun suojeluskuntatoiminnan varoja ja omaisuuksia siirtyi SVUL:n alaiseen toimintaan, koska osa suojeluskuntien urheiluseuroista liittyi nimeä muuttaen SVUL:n alaisiin erikoisliittoihin. Lisäksi useita suojeluskuntatoiminnassa mukana olleita henkilöitä siirtyi SVUL:n työntekijöiksi muun muassa sen piiritoimintaan. Asia henkilöityi erityisesti sodan aikaisen pääministerin Jukka Rangellin tapauksessa. Rangell oli valittu kesäkuussa 1945 jatkamaan SVUL:n johdossa, mutta ajankohdan poliittinen paine pakotti Rangellin vetäytymään. Viktor Damm
Viktor Damm (1864–1944) oli suomalainen urheiluvaikuttaja. Hän perusti vuonna 1887 Suomen ensimmäisen työväenurheiluseuran Helsingin Ponnistuksen jota hän johti noin 20 vuotta. Hän oli aloitteentekijänä valtakunnallisen suomenkielisen urheiluliiton SVULin perustamisessä ja suurten voimistelujuhlien järjestämisessä, jotta urheiluharrastus leviäisi myös tavallisen kansan keskuuteen. Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
Yhteistoimintaesityksen käsittely siirtyi nyt SVUL:n puolelle. SVUL:n puheenjohtaja Rangell suositteli yhteistyösopimuksen hyväksymistä TUL:n hyväksymässä muodossa. SVUL:n liittokokous hylkäsi "typistetyn ehdotuksen" huhtikuussa 1939. Tämän johdosta SVUL:n puheenjohtaja Rangell erosi. Rangell pyysi eroa myös Suomen olympiakomiteasta. Asia näytti ajautuneen umpikujaan. Näkyviin vastustajiin mediassa kuuluivat Suomen Urheilulehti ja Uusi Suomi. Niiden mielestä TUL:n vastahakoista apua ei tarvittu. Suomen Urheiulehti totesi, että yhteistoiminta ja olympiakisat oli sekoitettu toisiinsa aiheettomasti. Kekkosta ja Rangellia sekä heidän yhteistyöhalukkuuttaan TUL:n suuntaan urheilussa arvosteli erityisesti äärioikeisto eli IKL:n lehdistö. Heidän lehdistönsä mukaan TUL:n edustajien tilalle oli löydettävissä riittävästi urheilijoita. Kemin Into
Seuran kuului aina vuoteen 1918 asti SVUL:ään jäsenseurana, mutta Suomen sisällissodan jälkeen perustetusta Tyoväen Urheiluliitosta (TUL) tuli seuran keskusjärjestö vuodesta 1919 alkaen. Into kuului 1920-luvun lopulla TUL:ssä sosiaalidemokraattijohtoisen liiton oppositioon, jonka vuoksi seura erotettiin TUL:stä 1928. Seura kuului syksyllä 1929 perustetun Työläisurheilun Yhtenäisyyskomitean (TYK) alaisuuteen, jonka toiminta lakkautettiin syksyllä 1930 viranomaisten toimesta. Näin myös jäsenseurojen, kuten Innonkin, toiminta lakkautettiin. Suomen Ufotutkijat
Suomen Ufotutkijat ry (SUT) on suomalainen yhdistys, joka mainitsee tavoitteikseen ufotutkimuksen, ufotietouden hankkimisen ja levittämisen sekä ufotutkijoiden kouluttamisen. SUT on perustettu vuonna 1973 Tampereella, jossa sen arkisto sijaitsee. Yhdistys on valtakunnallinen. Nuori Suomi
Nuori Suomi -ohjelma syntyi vuonna 1987 SVUL:n alaiseksi projektiksi edistämään moniarvoista lasten ja nuorten urheiluseuratoimintaa. Itsenäiseksi ry:ksi se perustettiin 4. kesäkuuta 1993. Alkuperäisissä säännöissä yhdistyksen tarkoitukseksi kirjattiin lasten ja nuorten vireyden ja hyvinvoinnin tukeminen liikunnan, terveyskasvatuksen, kansalaistoiminnan ja yrittäjyyden avulla. 1990-luvulla toiminta laajeni päiväkoteihin ja kouluihin. Nuoren Suomen jäsenjärjestöinä oli 57 valtakunnallista liikunta-alan järjestöä. Nuori Suomi oli Suomen Liikunnan ja Urheilun jäsenjärjestö. Työväen Urheilulehti
"Työväen Urheilulehden" syntymisen jälkeen työläisurheiluliiton perustaminen nousi jälleen esille, mutta jäi kuitenkin toteutumatta vuoden 1917 levottomuuksien ja tammikuussa 1918 puhjenneen sisällissodan vuoksi. Suomen Työväen Urheiluliitto perustettiin vasta tammikuussa 1919, kun SVUL oli erottanut jäsenyydetään kaikki punaisten puolella taistelleet seurat ja urheilijat. "Työväen Urheilulehdestä" tuli uuden liiton äänenkannattaja, mutta sen julkaisijana säilyi edelleen osakeyhtiö. 1920-luvun kuluessa TUL:ssa puhkesi sosialidemokraattien ja kommunistien välinen valtataistelu, joka lopulta vuoden 1927 liittokokouksessa päättyi sosialidemokraattien voittoon. "Työväen Urheilulehti Osakeyhtiö" oli kuitenkin kommunistien hallussa, eivätkä sosialidemokraatit yrityksistään huolimatta saaneet sitä haltuunsa, vaikka vuoden 1927 liittokokouksessa tehtiinkin päätös lehtiyhtiön lakkauttamisesta ja lehden ottamisesta liiton julkaistavaksi vuoden 1928 alusta lähtien. Osakeyhtiön kommunistienemmistöinen johtokunta teki päätöksen jatkaa lehden julkaisemista, jonka seurauksena sosialidemokraatit päättivät marraskuussa 1927 perustaa oman "TUL-lehden". Lehdet ilmestyivät rinnakkain kahden ja puolen vuoden ajan, kunnes "Työväen Urheilulehti" lakkautettiin tammikuussa 1930 voimaantulleiden kommunistilakien nojalla. Jukka Lehtinen (urheiluvaikuttaja)
Lehtinen toimi Suomen Urheiluliiton (SUL) johtotehtävissä 24 vuotta vuosina 1949–1972. Hän kuului myös Suomen Valtakunnan Urheiluliiton (SVUL) liittohallitukseen. Hän oli yleisurheilun yhteistoimintavaliokunnan puheenjohtajana vuosina 1950–1957. Poliittinen vastakkainasettelu SVUL:n ja Työväen urheiluliiton (TUL) välillä oli tuolloin vahvana. Lehtinen toimi vahvasti myös yleisurheilun teknisen valiokunnan eli yleisurheilun järjestely- ja tuomaritoiminnan kehittämisessä. Tässä roolissa hän osallistui myös Kansainvälisen yleisurheiluliiton IAAF:n teknisen valiokunnan toimintaan vuosina 1965–1972. Hänelle myönnettiin vuonna 1972 IAAF:n kunniajäsenyys. Hän toimi SUL:n varapuheenjohtajana vuosina 1964–1972. Vuoden 1971 Helsingissä järjestetyissä Yleisurheilun EM-kisoissa Lehtinen toimi järjestelytoimikunnan puheenjohtajana. Omana seuranaan Lehtisellä oli Helsingin Kisa-Veikot (HKV), jonka puheenjohtajana hän toimi vuosina 1954–1962. Tänä aikana HKV hänen johdollaan loi yhteistyössä Apu-lehden kanssa Helsingin olympiastadionille kansainvälisen yleisurheilutapahtuman Maailmankisat, jotka järjestettiin ensimmäisen kerran 1959. Vuoden 1969 Ateenan yleisurheilun EM-kisoissa hän oli ylituomarina ja juryn jäsenenä. Lisäksi Lehtinen oli Yleisurheilun tuki-säätiön puheenjohtaja ja Stadion-säätiön hallituksen jäsen. Palloliiton ja Työväen Urheiluliiton yhteistoiminta
TUL perustettiin 26. tammikuuta 1919 sisällissodan jälkimainingeissa. Jalkapalloseuroja ei liitossa vielä keväällä 1919 juurikaan ollut, niinpä Helsingin Kullervo sai Palloliiton kanssa sovittua pelaamisesta SPL:n sarjoissa TUL-jäsenyydestä huolimatta. Elokuussa 1919 TUL:n ensimmäinen liittokokous kuitenkin kielsi kaiken yhteistoiminnan, jonka seurauksena jalkapallo otettiin myös TUL:n ohjelmaan. Palloliiton aloitteesta SVUL ja sen erikoisliitot tekivät 1926 TUL:lle esityksen yhteistyöstä, mutta TUL ei silloin suostunut neuvotteluihin kaikkien liittojen kanssa. Jalkapallossa sentään saatiin sovituksi Ruotsi -otteluista peräkkäisinä päivinä. Paul Sirmeikkö
Sirmeikkö oli tekemässä muutamia kirjoja. Hän toimitti muun muassa Suomen Urheiluliiton historiikit "Yleisurheilumme maineen tieltä : Suomen Urheiluliitto 1906–1956" (yhdessä Sulo Kolkan kanssa) ja "Yleisurheilumme maineen tieltä 2 : Suomen Urheiluliitto 1956–1966" sekä teki SVUL:n historiikin "Suomen Voimistelu- ja Urheiluliitto (SVUL) 1900–1960" yhdessä Aimo Halilan ja Kallio Kotkaksen kanssa. Suomen Työväen Urheiluliitto
Kansallisesti suurimpia näytön paikkoja ja järjestön urheilullisen voiman osoituksia olivat , joista ensimmäiset järjestettiin 1927 Helsingissä. TUL:n urheilijahuipuille loikkaukset SVUL:n riveihin herättivät aikanaan ankaraa keskustelua. Siirtyminen SVUL:en seuraan antoi mahdollisuuden osallistua olympialaisiin. Loikkauksen tehneitä tunnettuja urheilijoita olivat mm. yleisurheilijat Eino Purje, Volmari Iso-Hollo, Sulo Bärlund; nyrkkeilijä Gunnar Bärlund ja painijat Väinö Kokkinen sekä Lauri Koskela. Kaikkiaan loikanneet urheilijat saavuttivat 23 olympiamitalia. Sopuun edustusoikeudesta päästiin ensimmäisen kerran vasta omien kotiolympialaisten alla 1939. Talvisodan jälkeinen urheilusovun henki tuli parhaiten näkyviin heinäkuussa 1940 järjestetyissä kaatuneiden muistokisoissa, joissa niin SVUL:n kuin TUL:n edustajat olivat mukana. Solid (yhtye)
Solid on Ilkka Hannulan johtama suomenkielistä laulelmamusiikkia esittävä yhtye. Solid syntyi 1970-luvun puolivälissä, kun SDP:n puoluesihteeri Kalevi Sorsa otti Hannulaan yhteyttä tiedustellen mahdollisuutta perustaa myös sosialidemokraattinen Agit-Propin kaltainen lauluryhmä. Hannula tarttui Sorsan aloitteeseen ja syntynyt Solid muodostui suosituksi lauluryhmäksi niin sosialidemokraattien kuin muidenkin vasemmistolaisten tahojen järjestämissä tapahtumissa. SUKOL
SUKOL julkaisee Tempus-lehteä, joka ilmestyy 6–7 kertaa vuodessa. Tempus on perustettu vuonna 1966, ja se on kieltenopettajien ja kieltenopetuksesta kiinnostuneiden ammatti- ja asiantuntijalehti. SUKOLin jäsenet saavat lehden kotiin kannettuna. PSS-pistooli
PSS-pistooli tai MSS "VUL"  on viimeisin Neuvostoliiton äänettömien pistoolien kehitysprojektin tuotos. Pistooli kehitettiin 1980-luvulla ja ensimmäisenä KGB Spetsnaz sai käyttöönsä kyseisen pistoolin. Suomen Viro-yhdistysten liitto
Suomen Viro-yhdistysten liitto ry. (SVYL) on yhdistys, jonka tarkoituksena on edistää Suomen ja Viron suhteita. SVYL perustettiin vuonna 1991 nimellä "Viro-yhdistysten liitto". (VYL). Se kasvoi yli neljänkymmenen paikallisosaston valtakunnalliseksi liitoksi 1990-luvun toisella puoliskolla. Nykyään liittoon kuuluu 39 aktiivisesti toimivaa paikallista Viro-yhdistystä. SVYL kuuluu myös valtakunnalliseen Ystävyysseurojen liittoon. Työväen Urheiluseurojen Keskusliitto
Työväen Urheiluseurojen Keskusliiton TUK:n perustava kokous pidettiin Kauppakorkeakoululla Helsingissä 13. joulukuuta 1959. Läsnä oli 34 seuran edustajia, lähinnä TUL:sta erotetuista seuroista. Puheenjohtajaksi valittiin Arvi E. Heiskanen ja varapuheenjohtajaksi Pajulahden urheiluopiston rehtori Pentti Anttila. Suomen ylioppilaskuntien liitto
SYL:n perustivat vuonna 1921 Suomen Ylioppilaskunta (nykyään Helsingin yliopiston ylioppilaskunta) ja Åbo Akademis Studentkår opiskelijoiden tarpeesta osallistua järjestäytyneesti yhteiskunnalliseen keskusteluun ja kansainväliseen opiskelijayhteistyöhön. Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
Sopimukseton tilanne oli hankala sen vuoksi, että edessä oli olympiavuosi 1960 eli Squaw Valleyn talviolympialaiset ja Rooman kesäolympialaiset. Neuvotteluissa päästiin joulukuussa 1959 siihen, että TUL:n urheilijoita varten perustettiin "Olympia-60"-niminen seura, johon liittyvät olympiaehdokkaat ja seura edelleen tarvittaviin lajiliittoihin. Tämän mukaisesti Squaw Valleyn kisoissa kilpaili TUL:stä pikaluistelija Juhani Järvinen. SVUL:n lajiliittojen asenne tiukentui vielä, kun TUK perustettiin ja sen jäsenseurat liittyivät SVUL:n lajiliittoihin ja Palloliittoon. Rooman kisoja ajatellen lajiliitot vaativat, että Olympia-60 liittyy lajiliittoihin. TUL ei tätä hyväksynyt, vaan halusi katsastusten kautta olympialaisiin valitut liittyvän Olympia-60:n kautta lajiliittoon. Tilanne ajatui umpikujaan, koska yhteisiä katsastuksia ei saatu järjestettyä. SVUL:n lajiliitoista tiukinta linjaa vetivät paini puheenjohtajanaan Arvo Himberg ja voimistelu puheenjohtajanaan Erkki Palolampi. Entisenä urheilujohtajana presidentti Kekkonen pani arvovaltansa asian ratkaisemiseksi vielä kesällä 1960 kutsumalla SVUL:n johtajat sovintoneuvotteluun, mutta SVUL:n lajiliitot hylkäsivät presidentin sovintoesityksen. Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
SVUL:n ja TUL:n yhteistoiminta käynnistettiin elokuussa 1939, jolloin luotiin erityinen yhteistyötoimikunta eri urheilualoja varten. Heinäkuussa oli aloitettu vastaava toiminta jo Suomen Palloliiton ja TUL:n välillä. Suomi–Venäjä-Seura
Suomi–Venäjä-Seura (SVS) on Suomen ja Venäjän välinen ystävyysseura. Se perustettiin vuonna 1944 nimellä Suomi–Neuvostoliitto-Seura. Neuvostoliiton romahdettua nimeksi tuli Suomen ja Venäjän kansojen ystävyysseura ja lopulta nykyinen nimi. Suomen Urheiluliitto
SUL:n puheenjohtajat: Mäntyluodon Kiri
Ensimmäiset TUL:n liittojuhlat Helsingissä vuonna 1927 antoivat todennäköisesti viimeisen sysäyksen järjestöllisen urheilutoiminnan alkamiselle Mäntyluodossa. Tapaninpäivänä 1928 kerääntyi 15 urheiluhenkistä mäntyluotolaista (eli enimmäkseen uniluotolaisia) pohtimaan Mäntyluodossa toimivan urheiluseuran perustamista ja päätös syntyi yksimielisesti. Puheenjohtajana toiminut Kalle Joki löi päätöksen lukkoon ja Sulo Mäkinen sihteerinä kirjasi V- ja U-seura Kirin perustamisen. Ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Kalle Joki, jonka muutettua samana vuonna paikkakunnalta siirtyi puheenjohtajuus varapuheenjohtaja Arvo Nordlundille. Sihteeriksi valittiin Sulo Mäkinen ja muiksi toimikunnan jäseniksi: Tyyne Mäkinen (o.s. Tapio), Oiva Blomster, Ilmari Lahtinen, Leevi Joki, Taimi Joki (o.s. Tapio) ja Stiina Joensivu (o.s. Andersson). Suomen Urheiluliitto
SUL oli aluksi Suomen Valtakunnan Urheiluliiton (SVUL) alainen urheilujaosto, mutta itsenäistyi omaksi liitokseen vuonna 1932. SUL pysyi kuitenkin SVUL:n jäsenenä aina sen lakkauttamiseen saakka. Venny Snellman
Venny Snellman (21. marraskuuta 1893 Raahe – 29. tammikuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen sairaanhoitoalan uranuurtaja ja Suomen sairaanhoitajakoulutuksen sekä hoitotyön kehittäjä. Hän oli koulutukseltaan ylioppilas ja valmistui vuonna 1917 sairaanhoitajaksi. Snellman toimi Mannerheimin Lastensuojeluliiton lastenhuoltotyön tarkastajana vuosina 1922–1929 ja ensimmäisenä Lääkintöhallituksen sairaanhoitajakoulutuksen tarkastajana vuosina 1930–1958. Hän perusti Sairaanhoitajien koulutussäätiön (SHKS) vuonna 1944. Pitkis-Sport
SVUL:n Satakunnan piirin leiritoiminta alkoi jo 1950-luvulla Kokemäellä, kun raviradalla järjestettiin nuorten yleisurheiluleirejä. Varsinainen leiritoiminta Pitkäjärvellä alkoi 1963, kun järjestettiin ensimmäinen nuorisojohtajakurssi leirin muodossa. Alkuvuosina nimenä oli Pitkäjärven leiri ja vuonna 1976 otettiin käyttöön Pitkis-Sport liikuntaleiri. 1988 on ollut ainoa vuosi, jolloin Pitkäjärvellä ei leiriä pidetty, silloin järjestettiin Satakunnan kisat Porissa ja Pitkis-Sport oli osa sitä tapahtumaa. Suuren urheilujärjestöjen rakennemuutoksen aikana v. 1993 vanhat SVUL:n (Suomen Valtakunnan urheiluliitto) piirit lakkautettiin ja piirejä yhdistettiin. Samalla SVUL Satakunta ja SVUL Varsinais-Suomi yhdistettiin ja perustettiin Lounais-Suomen Liikunta ja Urheilu ry, joka jatkoi samoja tehtäviä, nyt vain uuden nimen alla. Pitkis-Sportin ympärille on muodostunut jo suuri Pitkis-liikuntaperhe, jota kehitetään jatkuvasti. Rosenlew
Uutena suvun henkilönä yrityksen johtotehtäviin vuonna 1936 astui Erikin poika fil.maisteri Sven-Erik Rosenlew, ensin maanviljelysosaston päällikkönä. Siihen liittyen hän oli järjestelemässä vuonna 1940 Suomen Maanviljelijäin Kauppa Oy:n (SMK) osakkeiden ostoa. Osake-enemmistön saaminen mahdollisti joustavan myyntiketjun kotimaassa Porin mekaniikkatehtaan maatalouskoneille. Uutena liiketoimintamuotona sodan aikana vuonna 1942 aloitettiin Porissa puutalojen rakentaminen.
Vaikka 1920-luku oli ollut varsin rauhaton työntekijöiden ja työnantajien välillä, päästiin 1930-luvulla lamakauden jälkeen parempaan yhteistyöhön. Niinpä syksyllä 1938 Rosenlew-yhtymän hallitus päätti tukea urheiluseuran perustamista. Yritysjohdon puolella keskeistä osaa näytteli Sven-Erik Rosenlew, josta tuli perustetun porilaisen urheiluseuran Rosenlewin Urheilijat-38:n puheenjohtaja. Seuran liittyminen porvarilliseen SVUL:ään aiheutti työntekijäpuolella kritiikkiä tiukan porvarillisen SVUL:n ja työväenliikkeen urheilujärjestön TUL:n vastakkainasettelun johdosta. SUKOL
Suomen kieltenopettajien liitto SUKOL ry on vuonna 1957 perustettu kieltenopettajien pedagoginen järjestö ja yhteistyöverkosto, joka toimii kieltenopettajien ja kieltenopetuksen aseman sekä kansainvälistymisen edistämiseksi. SUKOLissa on jäseniä yhteensä noin 5 500. Heitä yhdistää koulutustausta ja kiinnostus vieraisiin kieliin ja kulttuureihin. Jäsenistössä on opettajia kaikilta eri koulutusasteilta. Helsingin Kullervo
Kullervo perustettiin helmikuussa 1919, kun sisällissodan jälkeen entiset punakaartilaiset joutuivat eroamaan Hermannin Kiistasta. Seura liittyi samoihin aikoihin perustettuun Suomen Työväen Urheiluliittoon (TUL). Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
Helsingin kesäolympialaisiin SVUL suurimpana keskusjärjestönämme osallistui monella tavalla. Kisojen järjestelytoimikunnassa SVUL:n edustajia olivat Akseli Kaskela, Lauri Miettinen, Aaro Tynell ja Yrjö Valkama, joista Kaskela oli järjestelytoimikunnan I varapuheenjohtaja ja Valkama kisojen urheilujohtaja. Kisojen keskuskanslian päällikkö oli Kallio Kotkas. Niin kilpailujen valmistelutehtävissä kuin toimitsijoina oli SVUL:sta sen jäsenliitoista, piireistä ja seuroista yli puolet kokonaismäärästä. Jevhen Konovalets
Lopun elämänsä ajan Konovalets johti Puolaan liitetyssä Galitsiassa toimineita ukrainalaisten separatistien maanalaisia sotilasorganisaatioita. Hän päätteli Ukrainan kansantasavallan romahtaneen omaan heikkouteensa ja halusi luoda järjestön, joka nojaisi tiukempaan sotilaalliseen kuriin ja kansakunnan asettamiseen yksilöiden yläpuolelle. Hänen johdollaan perustettiin vuonna 1920 Ukrainan sotilasjärjestö (UVO). Hän johti UVO:n salaista toimintaa kesästä 1921 joulukuuhun 1922 Lvivissä ("Lwów"). Jouduttuaan siirtymään maanpakoon hän jatkoi UVO:n johtamista ensin Berliinistä Saksasta ja vuodesta 1929 alkaen Genevestä Sveitsistä käsin. Konovaletsin johdolla UVO ja joukko muita nationalistijärjestöjä yhdistyi vuonna 1929 Ukrainalaisten nationalistien järjestöksi (OUN), jota hän johti kuolemaansa asti. Autoritaarinen maanalainen järjestö tunnettiin muun muassa sabotaasi-iskuista ja puolalaisten viranomaisten salamurhista. Ukrainan demokraattiset puolueet vastustivat sen toimintaa, mutta sillä oli huomattava kannatus Galitsian nuorison keskuudessa.
OUN pyrki laajentamaan toimintansa myös Neuvostoliiton puolelle Ukrainan neuvostotasavaltaan, joten Neuvostoliitto järjesti Konovaletsin salamurhan Rotterdamissa Hollannissa vuonna 1938. OUN:iin peitenimellä "Valjuh" soluttautunut neuvostoagentti Pavel Sudoplatov antoi hänelle hotelli Atlantan kahvilassa suklaarasian, johon oli kätketty pommi. Räjähdyksessä kuollut Konovalets haudattiin Rotterdamiin. Sudoplatov suunnitteli myöhemmin myös bolševikkijohtaja Lev Trotskin salamurhan ja yleni lopulta KGB:n kenraaliluutnantiksi. Kun hänen osuutensa Konovaletsin murhassa tuli ilmi vuonna 1992, eräät ukrainalaisnationalistit vaativat Ukrainan valtakunnansyyttäjää nostamaan murhasyytteen Sudoplatovia vastaan. Jukka Rangell
Urheilun järjestötoimintaan Rangell tuli matkaan, kun hänet valittiin SVUL:n puheenjohtajaksi 1934–1945 sekä myöhemmin 1951–1953. Suomen olympiakomitean jäsen hän oli 1938–1967, josta ajasta hän oli sen puheenjohtaja 1961–1963. Pankinjohtaja Rangell oli keskeinen hahmo, kun Suomi ja Helsinki olivat järjestämässä XII olympiadin kesäkisoja vuodelle 1940. Hän toimi järjestelyorganisaation XII olympia-Helsinki järjestelytoimikunnan puheenjohtajana 1938–1940. Hänet valittiin Kansainvälisen olympiakomitean (KOK):n suomalaisjäseneksi vuonna 1938. KOK ei peruuttanut jäsenyyttä sotasyyllisyystuomiosta huolimatta, vaan Rangell säilytti sen vuoteen 1967. Kun hän lopulta erosi KOK:sta terveyssyistä, hänelle myönnettiin järjestön korkeimmat ansiomerkit. Suomen Kanttori-urkuriliitto
Suomen Kanttori-urkuriliitto (SKUL) on kanttoreiden ja urkureiden ammattijärjestö. Kanttori-urkuriliitto muodostaa yhdessä Suomen kirkon pappisliiton ja Suomen teologiliiton kanssa Kirkon akateemiset AKI r.y. -järjestön. Yhdistysten hallinto ja toiminta on nivottu yhteen. AKI:n toimisto hoitaa jäsenliittojensa palkka- ja palvelussuhde-edunvalvonnan sekä ulkosuhteet. Jäsenliitot vastaavat ammattiin ja koulutukseen liittyvistä asioista. Urho Rinne
Rinne valittiin TUL:n puheenjohtajaksi marraskuussa 1937 järjestetyssä liittokokouksessa. Syksyllä 1938 Rinne, TUL:n entinen puheenjohtaja Toivo Vilppula ja varapuheenjohtaja Arvi E. Heiskanen aloittivat lähestyvien Helsingin olympialaisten johdosta neuvottelut SVUL:n edustajien J. W. Rangellin, Urho Kekkosen ja Jussi Tossavaisen kanssa liittojen välisestä yhteistyöstä, mikä lopulta johti ns. yhteistoimintasopimuksen solmimiseen vuonna 1939. Rinne ehdotti 25. toukokuuta 1940 veikkaustoiminnan aloittamista muiden urheilujärjestöjen kanssa. Oy Tippaustoimisto Ab (myöhemmin Veikkaus Oy) perustettiin vielä samana vuonna yhdessä Suomen Palloliiton ja SVUL:n kanssa, jolloin Rinne siirtyi Postiliiton palveluksesta uuden yhtiön apulaisjohtajaksi. Nuori Suomi
Alun perin Nuori Suomi -projekti aloitettiin SVUL:ssa kasvatuksellisista syistä. Tavoitteena oli edistää lasten ja nuorten monipuolista liikkumista, jolla ei ollut kilpailullisia päämääriä. Varsinkin nuoret putoavat usein pois seuratoiminnasta, mikäli lopettavat kilpailun. Nuori Suomi kannusti siihen, että nuorille löydettäisiin seuroista nuoren omien intressien mukaisia tehtäviä ja toimintamuotoja, kuten harrasteurheilua, valmentamista, toimitsemista tai luottamustehtäviä. Hankiralli
Hankirallin syntyyn liittyy kiinteästi myös suomalaisten ralliautoilijoiden oman järjestön perustaminen, ja Fred Geitel ja Lauri Hurme olivat myös järjestäytymisajatuksen isät. Urheiluautoilijat-niminen yhdistys perustettiin epävirallisesti jo vuonna 1953, mutta yhdistysrekisteriin se merkittiin huhtikuussa 1955, hieman ensimmäisen Hankirallin jälkeen. Autourheiluharrastuksen kasvu ja alan paikallisyhdistysten perustaminen johti valtakunnallisen järjestön, Suomen Urheiluautoilijoiden Liiton (SUAL) perustamiseen vuonna 1963. Uuden järjestön aloittaessa toimintansa siihen kuului 13 paikallisyhdistystä ja niiden kautta noin 1 200 henkilöjäsentä. Suomen Hiihtoliitto
Suomeen perustettiin itsenäinen hiihdon kattojärjestö ensimmäisen kerran vuonna 1908. Se oli silloin nimeltään "Liitto Suomen hiihtourheilun edistämiseksi". Liitto ajautui kuitenkin talousvaikeuksiin ja se päätyi solmimaan yhteistyösopimuksen SVUL:n kanssa. SVUL:ään perustettiin vuonna 1910 oma hiihto-, luistelu- ja pyöräilyjaosto ja se johti siihen, ettei SVUL tunnustanut "Liittoa Suomen hiihtourheilun edistämiseksi" itsenäiseksi liitoksi ja SVUL:n jäsenet eivät saaneet osallistua sen kilpailuihin. Vuonna 1915 hiihtojaosto irtautui SVUL:n sisällä hiihto-, luistelu- ja pyöräilyjaostosta omaksi jaostokseen, koska maastohiihto oli kasvanut lajina. Itsenäinen Suomen Hiihtoliitto perustettiin uudelleen vuonna 1931.
Vuoden 1998 tammikuussa Suomen Tietotoimiston uutisessa väitettiin hiihtäjä Jari Räsäsen ostaneen ja käyttäneen kasvuhormonia. Lisäksi uutisessa väitettiin Hiihtoliiton johtohenkilöiden olleen kiinnostuneita kasvuhormoneista. Räsänen ja Hiihtoliitto vetivät asian oikeuteen ja vaativat suuria vahingonkorvauksia kunnianloukkauksesta. Näyttöä Räsäsen doping-yhteyksistä ei löytynyt, ja Helsingin käräjäoikeus tuomitsi STT:n päätoimittajan Kari Väisäsen ja toimittaja Johanna Aatsalo-Sallisen ehdollisiin vankeusrangaistuksiin. Lisäksi STT, Väisänen ja Aatsalo-Sallinen tuomittiin maksamaan noin 1,5 miljoonan markan korvaukset 19 vahingonkärsijälle. Sittemmin tuomiot ja korvaussummat lievenivät hovioikeudessa. Kauno Kleemola
Sodan jälkeisessä Suomessa Kleemola oli myös keskeinen urheiluvaikuttaja. Hän toimi Valtion Urheilulautakunnan puheenjohtajana vuosina 1951–1965. Vuosina 1951–1960 Kleemola toimi SVUL:n puheenjohtajana. Tähän ajankohtaan liittyvät urheilupoliittiset vastakkainasettelut SVUL:n sisällä, jossa Kleemola kuului presidentti Kekkosen tukemaan ryhmään, jossa vastapuolen keskeisiä toimijoita olivat sosiaalineuvos Akseli Kaskela ja pääkonsuli Arvo Himberg. Jukka Uunila
Urheilun keskusjärjestön SVUL:n puheenjohtajana Uunila joutui 1990-luvun alussa näkemään Suomen suurimman aatteellisen järjestön taloudellisen tuhon, kun nousukauden aikana SVUL sijoitti lainarahalla varojaan erilaisiin toimistotaloihin, laskettelukeskuksiin ja kelomajoihin, jotka 1990-luvun alun talouslamassa joutuivat ylivoimaisiin vaikeuksiin. Uunila oli vuosikymmeniä puhunut ja tehnyt työtä sen eteen, että Suomeen saataisiin yksi ja ainoa urheilun keskusjärjestö. Niitä oli 1990-luvun alussa vielä neljä: SVUL, Työväen Urheiluliitto (TUL), ruotsinkielisten urheilujärjestö CIF ja Suomen Palloliitto, jonka ohjelmassa tosin oli vain jalkapallo. Talouslaman takia valtiovalta ryhtyi toimiin säästöjen aikaansaamiseksi ja 1993 perustettiin uusi keskusjärjestö Suomen Liikunta ja Urheilu (SLU). Uunilan johtama SVUL oli kuitenkin lähes konkurssitilassa, eikä lähtenyt SLU:n jäseneksi. SVUL:n toiminta käytännössä loppui 1993, vaikka järjestöä ei ole koskaan virallisesti lakkautettu. Uunilan loistavaan maineeseen tuli pieni tahra. Hän todisteli vastustaneensa SVUL:n hallituksessa huikeimpia investointisuunnitelmia, mutta jääneensä demokraattisessa päätöksenteossa vähemmistöön. Arvo Vartia
1920- ja 30-luvuilla Vartia oli aktiivi toimija kahdessa merkittävässä urheilupoliittisessa tapahtumassa. SVUL:ssa oli 1920-luvun lopulla käynnistynyt keskustelu lajiliittorakenteeseen siirtymisestä, ja tässä keskustelussa Vartia kannatti pysymistä vanhassa keskusjärjestökeskeisessä toimintamallissa., Erikoisliittoratkaisuun päädyttiin kuitenkin 1930-luvun alussa. Toinen asia oli Suomen urheilun keskusliitto, johon oli tarkoitus saada mukaan myös Työväen Urheiluliitto (TUL). Näissä neuvotteluissa Vartialla oli keskeinen asema kouluhallituksen tarkastajatehtävän ja Valtion Urheilu- ja Voimistelulautakunnan puheenjohtajuuden vuoksi. Näissä neuvotteluissa ei keskusliittoajatus edennyt. SVUL ja TUL sopivat kuitenkin yhteistyöstä ennen vuodeksi 1940 Helsinkiin myönnettyjä, pitämättä jääneitä kesäolympialaisia. Jussi Tossavainen
Kotkassa asuessaan Tossavainen kuului muun muassa Kotkan Innon sekä SVUL:n Kymenlaakson piirin johtokuntiin. Helsinkiin muutettuaan hän oli mukana Helsingin Kisa-Veikkojen toiminnassa. Tossavainen valittiin 1930-luvulla myös SVUL:n liittohallitukseen ja Suomen Urheiluliiton talousvaliokuntaan. Lisäksi hän oli jäsenenä opetusministeriön 1935 asettamassa urheilun keskusliittotoimikunnassa, joka pohti SVUL:n ja TUL:n yhteistoimintaa. Keväällä 1938 Tossavainen valittiin J. W. Rangellin ja Urho Kekkosen kanssa SVUL:n edustajaksi neuvottelemaan yhteistyöstä TUL:n Toivo Vilppulan, Urho Rinteen ja Arvi E. Heiskasen kanssa. Arvo Vartia
Vartia siirtyi vuonna 1913 Jyväskylän seminaarin voimistelun ja terveysopin lehtoriksi. Tässä tehtävässä hän oli aina vuoteen 1926. Hänen Jyväskylä-aikanaan Keski-Suomen urheilutoiminta koki voimakkaan nousun, jossa hänen roolinsa oli aivan ratkaiseva. Vartia johti SVUL:n Keski-Suomen piiriä vuosina 1914–1926. Tänä aikana Vartia osallistui myös SVUL:n liittohallitukseen, ja hän otti Levälahden kanssa tiukan kielteisen kannan kansalaissodassa punakaartissa taistelleiden jäsenyyteen SVUL:ssä. Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
SVUL:n puheenjohtaja kauppaneuvos Jukka Uunilan aikana 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa yritettiin jälleen vakavasti SVUL:n ja TUL:n yhdistämistä. Eheytyksen lähtölaukauksen ampui Uunila SVUL:n liittokokouksessa 9. joulukuuta 1989. Sen mukaan ”suurimmat keskusjärjestöt SVUL ja TUL ryhtyvät välittömästi käymään keskusteluja yhden, kaikkia koskevan valtakunnallisen urheiluorganisaation perustamisesta.” Tästä käynnistynyt eheytymisprosessi kesti neljä vuotta aina 19. joulukuuta 1993 asti, jolloin SVUL:n liittokokous päätti organisaationsa alasajosta keskusliittona 31. maaliskuuta 1994 mennessä., Suomen Reserviupseeriliitto
Suomen Reserviupseeriliitto - Finlands Reservofficersförbund (RUL) on suomalainen, vuonna 1931 perustettu reserviupseeritutkinnon suorittaneiden reserviläisten liitto. Liitto on reserviupseerien valmiuksia kehittävä yhteistoimintajärjestö, joka vaikuttaa maanpuolustusedellytysten paranemiseen ja tukee valtakunnan turvallisuutta. RUL:n tehtävänä on ylläpitää reserviupseerien sotilaallisia tietoja, johtajakykyä ja valmiuksia sekä toimia reserviupseerikerhojen ja niiden jäsenten välisenä yhdyssiteenä. RUL on puoluepoliittisesti sitoutumaton. Liiton äänenkannattajana toimii "Reserviläinen"-lehti. Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
Naisten maapuolustushenkisen Lotta Svärd-järjestö perustettiin 1919. Aluksi naisjärjestön liikuntaasiat olivat järjestäytymättömiä, mutta vuodesta 1924 lähtien otettiin käyttöön hiihto- ja kävelykuntoisuusmerkit. Myöhemmin liikuntatoimintaan liitettiin voimistelu, pesäpalloilu, yleisurheilu ja soutu. Lotta Svärd-järjestön työ naisten liikuntakulttuurin hyväksi oli ennen kaikkea harrastusta herättävää eli aktiviisuus koitui SVUL:n hyväksi. Suomen Työväen Urheiluliitto
Vuoden 1993 urheilun järjestörakenteen uudistuksessa Suomen Valtakunnan Urheiluliitto SVUL lakkautettiin ja korvattiin perustetulla Suomen Liikunta ja Urheilulla, TUL menetti keskusjärjestöasemansa sekä maajoukkuetason toiminnan ja sen seurat liittyivät lajiliittoihin. TUL:n pääsihteerinä vuosina 1998–2009 toimineen Esko Rannon jälkikäteisarvion mukaan ei huippu-urheilun antaminen lajiliitoille ja olympiakomitealle nyt niin kauhean suuri menetys ollut. Lauri Pihkala
Pihkala oli taistellut Suomen sisällissodassa valkoisten puolella, mutta sodan jälkeen hän vastusti SVUL:n päätöstä sulkea vuonna 1918 liiton ulkopuolelle kaikki punaisten puolella sodassa olleet yhdistykset ja seurat. Suomen urheilun kuitenkin näin jakaannuttua poliittisesti Pihkala asettui tiukasti SVUL:n puolelle ja arvosteli Työväen Urheiluliittoa esimerkiksi sen läheisistä suhteista Neuvosto-Venäjään. Kooveen jääkiekko
Muuta mainittavaa: 1960 Koovee SVUL:n jäseneksi. 1968 Koovee Suomen kolmas tuplamestari (SM-kultaa ja Suomen cupin voitto saman kauden aikana). Suomi–Neuvostoliitto-Seura
Suomi–Neuvostoliitto-Seura (lyhenne SNS tai SN-Seura) oli suomalainen ystävyysseura, joka perustettiin 15. lokakuuta 1944 sen jälkeen, kun Suomi oli tehnyt aselevon Neuvostoliiton kanssa. Järjestön tehtävänä oli vaalia Suomen ja Neuvostoliiton välisiä ystävällisiä suhteita ja sille muodostui vahva valtiollinen ja puoluepoliittinen luonne. 1970-luvulla seuraan kuului yli 100 000 jäsentä.Neuvostoliiton hajottua yhdistyksen nimi muutettiin Suomen ja Venäjän kansojen ystävyysseuraksi ja lopulta Suomi–Venäjä-Seuraksi. Suomen Painiliitto
SVUL:in painijaosto eriytyi omaksi erikoisliitokseen, Suomen Painiliitoksi, 11. lokakuuta 1931.