Milloin HMS Fury -alus valmistui?
HMS Fury (H76)
Alus tilattiin 17. maaliskuuta 1933 J. Samuel White and Companyltä Cowesista Isle of Wightilta. Sen köli laskettiin 19. toukokuuta ja alus laskettiin vesille 10. syyskuuta 1934. Alus valmistui 18. toukokuuta 1935.
HMS Furious (1896)
HMS Furious oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Arrogant-luokan toisen luokan risteilijä (panssarikansiristeilijä). HMS Fencer
Alus oli rakenteilla Western Pipe and Steel Corporationille San Franciscossa C3-tyypin kauppalaivana, jonka köli laskettiin 5. syyskuuta 1941. Yhdysvaltain laivasto lunasti aluksen muutettavaksi saattuetukialukseksi nimellä "USS Croatan", jona se laskettiin vesille 4. huhtikuuta seuraavana vuonna. Alus valmistui 20. helmikuuta 1943 ja se siirrettiin 27. helmikuuta 1943 yhtenä kymmenestä luokkansa aluksesta Kuninkaalliselle laivastolle, jolloin vielä kymmenen vastaavaa alusta jäi Yhdysvaltain laivastolle. Se astui Kuninkaallisen laivaston palvelukseen nimellä "HMS Fencer". HMS Empress (D42)
Alus tilattiin Seattle-Tacoma Shipbuilding Corporation Seattlesta Yhdysvalloista. Sen köli laskettiin 9. syyskuuta 1942 ja alus laskettiin vesille vielä samana vuonna 30. joulukuuta. Alus päätettiin 8. elokuuta luovuttaa Britannian kuninkaalliselle laivastolle nimellä "HMS Empress". Alus valmistui 9. elokuuta, jolloin Yhdysvaltain laivasto otti aluksen palvelukseensa nimellä "USS Carnegie" (runkonumero CVE-38) ja se poistettiin palveluksesta kolme päivää myöhemmin sen saavuttua Vancouveriin, jossa Britannian kuninkaallinen laivasto otti aluksen palvelukseen. Vancouverissa alukselle tehtiin muutostöitä. Höyrylaiva
Toisen maailmansodan aikana Saksan sukellusveneet pystyivät tuhoamaan liittoutuneiden kauppalaivoja suuressa määrin. Vastauksena tähän hävikkiin Yhdysvalloissa Henry J. Kaiser ehdotti standardilaivoja, minkä johti liberty-aluksien rakentamiseen. Nämä olivat rakenteiltaan yksinkertaistettuja höyrylaivoja, joiden runko tehtiin lohkoista ja laivat koottiin hitsaamalla. Tämä tehosti rakennusta suuresti ja nopeimmillaan laiva koottiin kymmenessä päivässä. Näitä kantavuudeltaan 14000 tonnin aluksia rakensi vuosina 1941-45 18 telakkaa kaikkiaan 2710 kappaletta. Sodan lopulla alettiin valmistaa Victory-aluksia, jotka olivat hieman suurempia, tukevampia ja osassa oli myös dieselmoottori. Näitä rakennettiin 531 kpl. Sodan jälkeen hitsaus vakiintui laivarunkojen kokoonpanomenetelmäksi.
Charles A. Parsons oli irlantilainen insinööri, joka kehitti laivakäyttöön sopivan höyryturbiinin. Ensimmäinen turbiinikäyttöinen jahti Turbinia oli koekäytössä 1893, mutta ongelmaksi osoittautui potkurien kavitointi hieman ennen täyttä nopeutta 19,5 solmua. Amiraliteetti ei kiinnostunut uudesta koneesta, minkä vuoksi Parsons järjesti mielenosoituksen vuoden 1897 laivastoparaatissa. Turbinia-aluksen potkurijärjestelyä oli parannettu ja nyt se kulki 34 solmua, mikä oli ennennäkemätön nopeus. Parson ajoi aluksellaan ankkurissa olleiden sotalaivojen välistä, jolloin yksi alus lähti seuraamaan, mutta joutui naurunalaiseksi jäätyään huomattavasti jälkeen. Tämän seurauksena rakennettiin ensimmäinen turbiinikäyttöinen hävittäjä HMS Viper. Höyrykonetta värinättömämpi höyryturbiini tuli käyttöön sota- ja matkustajalaivoissa. Dreadnought-alus vuodelta 1906 oli ensimmäinen höyryturbiinilla varustettu taistelulaiva ja se kulki 23000 hevosvoimalla 21 solmua. Aseistus oli pääasiassa raskasta tykistöä. Torpedovaara teki pitkän matkan tykistötaisteluista välttämättömyyden. Esimerkiksi Tsushiman meritaistelussa venäläiset olivat avanneet torpedovaaran vuoksi tulen 16 km päässä kohteesta. 1908 englantilaiset loivat vielä suuremman aluksen, jota sanottiin taisteluristeilijäksi. Näillä sitten käytiin niin ensimmäinen kuin toinen maailmansotakin. HMS Glory (1899)
Alus tilattiin Laird, Son and Companyltä Birkenheadistä osana vuosien 1896-1897 laivasto-ohjelmaa. Sen köli laskettiin 1. joulukuuta 1896 ja alus laskettiin vesille 11. maaliskuuta 1899. Se valmistui lokakuussa 1900. HMS Gipsy (1897)
Alus tilattiin Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista osana vuosien 1896-1897 laivasto-ohjelmaa ja sen köli laskettiin 1. lokakuuta 1896 telakkanumerolla 395. Alus laskettiin vesille 9. maaliskuuta 1897 ja se valmistui heinäkuussa 1898. HMS Sluys
Alus tilattiin 12. elokuuta 1942 Cammell Lairdilta Birkenheadistä. Sen köli laskettiin 24. marraskuuta 1943 ja alus laskettiin vesille 28. helmikuuta 1945. Alus valmistui 30. syyskuuta 1946. FS Gloire (1935)
Alus tilattiin Forges et Chantiers de la Girondelta. Sen köli laskettiin 13. marraskuuta 1933 ja alus laskettiin vesille 28. syyskuuta 1935. Alus valmistui 15. marraskuuta 1937. HMS Ready (J223)
Alus tilattiin Harland and Wolffin telakalta Belfastista Pohjois-Irlannista. Aluksen köli laskettiin 14. huhtikuuta 1941 telakkanumerolla 1143 ja se laskettiin vesille 11. tammikuuta 1943. Alus valmistui samana vuonna 21. toukokuuta. HMS Felicity
Alus tilattiin Torontosta Kanadasta Toronto Ship Building Companylta nimellä "HMCS Coppercliff". Sen köli laskettiin 22. syyskuuta 1943 ja alus laskettiin vesille 9. tammikuuta 1944. Alus valmistui 10. elokuuta. HMS Favorite (1864)
Alus tilattiin 8. huhtikuuta 1859 Deptfordin telakalta 21-tykkisenä Jason-luokan korvettina, vaikka suunnitelmiin tehtyjen muutosten jälkeen luokka muutettiin myöhemmin North Star -luokaksi. Alus sai nimensä 1. lokakuuta ja sen köli laskettiin 23. elokuuta 1860, mutta työt keskeytettiin. Edward Reedin uusien suunnitelmien mukaisena aluksen tilaus uudistettiin 29. toukokuuta 1862. Muutostöiden jälkeen alus laskettiin vesille 5. heinäkuuta 1864, ja se valmistui 17. maaliskuuta 1866, jolloin sen hinta oli 152 374 puntaa. HMS Finisterre
Alus tilattiin 27. huhtikuuta 1942 Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista. Sen köli laskettiin vielä saman vuonna 8. joulukuuta ja alus laskettiin vesille 22. kesäkuuta 1944. Alus valmistui 11. syyskuuta 1945. HMS Dainty (H53)
Alus tilattiin 2. helmikuuta 1931 Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä osana vuoden 1930 laivasto-ohjelmaa. Sen köli laskettiin 20. huhtikuuta 1931 ja alus laskettiin vesille 7. heinäkuuta 1932. Alus valmistui vielä samana vuonna 22. joulukuuta ja se otettiin palvelukseen 3. tammikuuta 1933. Aluksen tarjoukseen perustuneet valmistuskustannukset olivat 229378 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä. HMS Fury (H76)
"HMS Fury" suojasi 17. kesäkuuta Kotilaivastosta Välimeren laivastolle Sisilian maihinnousua varten lähetettyä osastoa. Osaston saavuttua määränpäähän alus siirrettiin suojaamaan joukkojenkuljetussaattueita. Se liitettiin 10. heinäkuuta maihinnousua suojaavaan osastoon. HMS Decoy (D106)
Alus myytiin 1969 sisaraluksensa "HMS Dianan" kanssa Perun laivastolle. Se siirrettiin Cammell Lairdin telakalle Birkenheadiin modernisoitavaksi. Alus nimettiin huhtikuussa 1973 ennen palvelukseen ottoa Angamosin taistelussa kaatuneen Diego Ferrén mukaan "BAP Ferréksi". Modernisoitaessa aluksen etumasto muutettiin asennettaessa Plesseyn AWS-1 ilmavalvontatutka. Lisäksi alukselle asennettiin kahdeksan MM38 Exocet -ohjuksen laukaisualustaa. Hr. Ms. Fret (F818)
Alus tilattiin General Shipbuildersilta Yhdysvalloista. Sen köli laskettiin 18. joulukuuta 1952 ja alus laskettiin vesille 30. heinäkuuta 1953. Alus valmistui 4. toukokuuta 1954. HMS Chieftain
Alus tilattiin Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä Greenockista. Sen köli laskettiin 27. kesäkuuta 1943 ja alus laskettiin vesille 26. helmikuuta 1945. Alus valmistui 7. maaliskuuta 1946. Hr. Ms. Vos (F820)
Alus tilattiin General Shipbuildersilta Yhdysvalloista. Sen köli laskettiin 3. elokuuta 1952 ja alus laskettiin vesille 1. toukokuuta 1954. Alus valmistui 2. joulukuuta 1954. 811 Naval Air Squadron
Laivue perustettiin 3. huhtikuuta 1933 Gosportissa yhdistämällä 465 ja 466 lentueet, jotka oli perustettu alun perin Gosportissa 20. ja 31. maaliskuuta 1931. Laivueen kalustona oli 12 Blackburn Ripon IIC:tä. Laivue siirrettiin 8. toukokuuta "HMS Furiousille". Laivueen koneet vaihdettiin Blackburn Baffineiksi tammikuussa 1935 ja lokakuussa 1936 laivueen kalustoksi vaihdettiin Fairey Swordfishit. "HMS Furiousin" siirryttyä joulukuussa 1938 telakalle laivue merkittiin tukialuslentokouluksi ja se siirrettiin 31. tammikuuta 1939 "HMS Courageousille". Laivueen siirtyessä 24. toukokuuta Amiraliteetin valvontaan laivue nimettiin 767 laivueeksi. HMS Glatton (1914)
Amiraliteetti aloitti marraskuussa 1914 neuvottelut Norjan kanssa lunastaakseen valmisteilla olleen aluksen sekä sen sisaraluksen "KNM Nidarosin". Lopulta päästiin sopimukseen ja Norjalle maksettiin aluksesta 370000 puntaa. Tammikuussa 1915 telakka sai määräyksen muuttaa aluksen monitoriksi ja samalla muuttaa pääaseet Britannian kuninkaallisen laivaston standardien mukaiseksi sekä lisätä polttoaineen määrää toimintasäteen kasvattamiseksi. Muutostyöt keskeytettiin toukokuussa "HMS Courageousin" ja "HMS Furiousin" valmistamiseksi. Telakka sai pyynnön töiden jatkamisesta syyskuussa 1917 ja samalla toteuttaa uudistuksia jo hyväksyttyihin suunnitelmiin. Alukselle piti tehdä torpedovyöt ja kasvattaa pääaseiden korotuskulmaa. HMS Triumph (R16)
Alus tilattiin 1942 R & W Hawthorn Leslie and Companyltä. Sen köli laskettiin 27. tammikuuta 1943 ja alus laskettiin vesille 2. lokakuuta 1944. Alus valmistui 9. huhtikuuta 1946 sille asennettavien uusien järjestelmien toimitusviiveiden vuoksi. HMS Flirt (1897)
Alus tilattiin Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Jarrowista osana vuosien 1896-1897 laivasto-ohjelmaa. Sen köli laskettiin 5. syyskuuta 1896 telakkanumerolla 722 ja alus laskettiin vesille 15. toukokuuta 1897. Alus valmistui huhtikuussa 1899. HMS Affray
Alus tilattiin 7. huhtikuuta 1943 Cammell Lairdilta Birkenheadistä. Sen köli laskettiin 16. tammikuuta 1944 ja alus laskettiin vesille 12. huhtikuuta. Alus valmistui 25. marraskuuta 1945. Se oli sisaraluksineen maailmanparhaimmistoa ja osa sen ratkaisuista oli kopioitu haltuunsaaduista Saksan laivaston sukellusveneistä. Aluksen kokonaan hitsattu runko- ja elementtiratkaisut olivat ainutlaatuisia aikanaan. HMS Golden Fleece
Alus tilattiin Torontosta Kanadasta Toronto Ship Building Companylta nimellä "HMCS Humberstone". Sen köli laskettiin 25. lokakuuta 1943 ja alus laskettiin vesille 29. helmikuuta 1944. Alus valmistui 29. elokuuta. HMS Arrow (H42)
HMS Arrow (viirinumero H42) oli vuonna 1930 valmistunut Britannian Kuninkaallisen laivaston A-luokan hävittäjä. Alus palveli 1930-luvulla Välimeren laivaston 3. hävittäjälaivueessa, kunnes se vuonna 1937 sijoitettiin reserviin. Toisen maailmansodan alkaessa alus palautettiin palvelukseen 16. hävittäjälaivueeseen. Aluksi alus suojasi laivueen mukana saattueita ja osallistui muun muassa Kotilaivaston mukana Norjan taisteluihin. Norjassa tulleiden vaurioiden korjaamisen jälkeen alus siirrettiin Välimerelle, jossa se suojasi Maltalle matkaavia saattueita. Välimereltä alus siirrettiin Intian valtamerelle, missä se osallistui Madagaskarin valtaukseen. Alus määrättiin palaamaan Välimerelle tukemaan Sisilian maihinnousua. Ollessaan Algerin satamassa "Arrow" vaurioitui korjauskelvottomaksi, kun vieressä ollut ammuslaiva "Fort la Monten" räjähti 4. elokuuta 1943. HMS Fury (H76)
"HMS Fury" suojasi huhtikuussa "HMS Ark Royalia" tukialuksen siirtäessä lentokoneita Maltalle. Alus oli jälleen toukokuussa suojaamassa saattueita osana Force H:ta, kun siirrettiin panssarivaunuja Pohjois-Afrikassa taistelevalle 8. Armeijalle Egyptiin. Force H määrättiin 24. toukokuuta osallistumaan Saksan laivaston taistelulaivan "Bismarckin" metsästykseen Atlantille. "Bismarckin" upottua "HMS Fury" määrättiin 8. Hävittäjälaivueen mukana etsimään saksalaisia tukilaivoja, joiden tehtävänä oli huoltaa "Bismarckia" merellä. Hävittäjälaivue pysäytti 23. kesäkuuta saksalaisen tukilaiva "Alstertorin", jonka oma miehistö upotti ennen valtausta. Laivue palasi Gibraltarille. "HMS Fury" suojasi saattuetta 21. heinäkuuta operaatio Substancessa ja 24. syyskuuta operaatio Halberdissa. HMS Furious (1896)
Alus tilattiin Devonportin telakalta. Sen köli laskettiin 10. kesäkuuta 1895 ja alus laskettiin vesille 3. joulukuuta 1896. Alus valmistui 1. heinäkuuta 1898. Hawker Sea Fury
Kanadan kuninkaallinen laivasto käytti vuosina 1948–1956 74 Sea Fury FB.11- konetta (ja yhtä FB.10-konetta), jotka kaikki toimivat HMCS Magnificent-tukialukselta 871. laivueessa. Viimeiset lennot kanadalaisilla Sea Furyilla lensivät luutnanttikomentaja Derek Prout, joka lensi WG565:n Calgaryyn, Albertaan toimimaan koulutuskoneena paikallisessa tekniikkaopistossa, ja Lynn Garrison, joka lensi niin ikään WG565:tä 1. huhtikuuta 1958. HMS Fury (1911)
Alus myytiin 4. marraskuuta 1921 romutettavaksi. HMS Furious (47)
"Furious" palasi palvelukseen 1925, kunnes se siirrettiin 1931 telakalle muutostöitä varten. Aluksen palatessa seuraavana vuonna palvelukseen perän rakenteita oli muutettu sekä puolikansi oli korotettu kannen tasoon. Se oli modernisoitavana ennen toisen maailmansodan alkua, jolloin sen ilmapuolustusta vahvennettiin kuudeksi kaksiputkiseksi nelituumaiseksi ja kolmeksi kahdeksanputkiseksi kaksinaulaiseksi ilmatorjuntatykiksi sekä alukselle asennettiin kaksi tulenjohtojärjestelmää. HMS Verity
Alus tilattiin tammikuussa 1918 John Brown and Companyltä Clydebankista osana vuoden 1918 laivasto-ohjelman 13. tilausta. Sen köli laskettiin samana vuonna 17. toukokuuta ja alus laskettiin vesille 19. maaliskuuta 1919. Alus valmistui puoli vuotta myöhemmin 17. syyskuuta. Laivanrakennus
1906 Waterman yhtiö Yhdysvalloissa alkoi valmistaa perämoottoreita käytettäväksi pienissä veneissä. Menestynein varhainen perämoottorityyppi oli Ole Evinruden kehittämä ja se tuli markkinoille vuonna 1912. 
1920-luvun lopulla Saksassa rakennettiin Versailles'n sopimuksen mukaan kooltaan rajoitettuja taistelulaivoja ja sen vuoksi englantilaiset kutsuivat niitä "liivintaskutaistelulaivoksi, joista tunnettu on Admiral Graf Spee. Nämä olivat ensimmäisiä aluksia, jotka rakennettiin lohkoista ja joiden kokoamisessa käytettiin suurelta osin hitsausta. Toisen maailmansodan aikana Saksan sukellusveneet pystyivät tuhoamaan liittoutuneiden kauppalaivoja suuressa määrin. Vastauksena tähän hävikkiin Yhdysvalloissa Henry J. Kaiser ehdotti standardilaivoja, minkä johti liberty-aluksien rakentamiseen. Nämä olivat rakenteiltaan yksinkertaistettuja höyrylaivoja, joiden runko tehtiin lohkoista ja laivat koottiin hitsaamalla. Tämä tehosti rakennusta suuresti ja nopeimmillaan laiva koottiin kymmenessä päivässä. Näitä kantavuudeltaan 14 000 tonnin aluksia rakensi vuosina 1941–45 18 telakkaa kaikkiaan 2710 kappaletta. Rakennusmenetelmä oli uusi ja hitsausjännitykset aiheuttivat ongelmia. Kaikkiaan 12 alusta katkesi merellä. Syyksi todettiin haurasmurtuma, jonka aiheutti materiaalin säröherkkyys kylmissä vesissä, ja murtumaa edesauttoivat ylisuuret lastit. Sodan lopulla alettiin valmistaa Victory-aluksia, jotka olivat hieman suurempia ja tukevampia. Näitä rakennettiin 531 kpl. Sodan jälkeen hitsaus vakiintui laivarunkojen kokoonpanomenetelmäksi. HMS Meeanee (1848)
Alukselle päätettiin asentaa John Penn & Sonsin valmistama höyrykone, joka tuotti 1 456 hevosvoimaa mahdollistaen 9,701 solmun nopeuden. Muutostyö tilattiin 20. elokuuta 1856 Chathamin telakalta. Tilaus siirrettiin 26. marraskuuta Sheernessiin, missä työt aloitettiin 6. joulukuuta. Alus valmistui 31. lokakuuta 1857, ja varustaminen saatiin päätökseen syyskuussa 1858. Muutostyöt maksoivat 20 119 puntaa. Fuji (1896)
"Fuji" ja sen sisarlaiva "Yashima" olivat ensimmäiset sotalaivat, jotka rakennettiin Japanin keisarilliselle laivastolle. Japanilaiset eivät vielä kyenneet itse rakentamaan moderneja terässotalaivoja, joten alus tilattiin Thames Iron Worksiltä, Isosta-Britanniasta vuonna 1894 osana vuoden 1893 laivasto-ohjelmaa. Aluksen suunnitteli G. C. Macrow. Sen köli laskettiin vielä samana vuonna 1. elokuuta ja alus laskettiin vesille 31. maaliskuuta 1896. Alus valmistui 17. elokuuta 1897. HMS Euryalus (F15)
Alus tilattiin Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä Greenockista. Sen köli laskettiin 2. marraskuuta 1961 ja alus laskettiin vesille 6. kesäkuuta 1963. Alus valmistui 16. syyskuuta 1964. HMS Osprey (1897)
Alus tilattiin Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista osana vuosien 1896-1897 laivasto-ohjelmaa ja sen köli laskettiin 14. marraskuuta 1896 telakkanumerolla 397. Alus laskettiin vesille 7. huhtikuuta 1897 ja se valmistui heinäkuussa 1898. HMS Fury (H76)
"HMS Fury" purjehti 5. kesäkuuta Solentista osana saattuetta J-1. Alus saapui sillanpään edustalle ja se siirtyi 6. kesäkuuta omalle tulitoiminta-alueelleen yhdessä "HMS Venuksen" kanssa. Alukset suorittivat tulivalmistelun Corseullesista länteen. Alus palasi Itäisen laivasto-osaston yhteyteen. "HMS Fury" suoritti 7.-20. kesäkuuta erilaisia tukitehtäviä ja suojasi saattueita alueellaan, kunnes se palasi Portsmouthiin tankattavaksi ja täydennettäväksi. HMS Sturdy
Alus tilattiin kesäkuussa 1917 Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä Greenockista osana vuosien 1917-1918 laivasto-ohjelman 12. tilausta. Alus laskettiin vesille 25. kesäkuuta 1919. Se valmistui 15. lokakuuta, jolloin se oli varustettu miinalaivaksi. HMS Royal Sovereign (1786)
Sir Edward Huntin suunnittelema alus tilattiin 3. helmikuuta 1786 Plymouthin telakalta, missä sen rakennustöistä vastasi helmikuuhun 1775 Israel Pownoll ja sen jälkeen marraskuuhun 1784 John Henslow ja loppuajan Thomas Pollard. Sen köli laskettiin 7. tammikuuta 1774 ja alus laskettiin vesille 11. syyskuuta 1786. Alus valmistui syyskuussa 1787 osittain merikelpoiseksi varustettuna. Aluksen valmistuskustannukset olivat 67 458 puntaa yhdeksän shillinkiä ja neljä pennyä, mistä takiloinnin ja varustamisen osuus oli 6 203 puntaa 14 shillinkiä ja yhdeksän pennyä. Varustamisen täydentäminen maksoi vielä 6 760 puntaa seitsemän shillinkiä ja kaksi pennyä. HMS Howe (1860)
Alus tilattiin 3. huhtikuuta 1854 Pembroken telakalta ja Amiraliteetti nimesi aluksen 5. tammikuuta 1855. Köli laskettiin 10. maaliskuuta 1856 ja alus laskettiin vesille 7. maaliskuuta 1860. Alus valmistui 16. elokuuta 1860 Devonportin telakalla.
Alus nimettiin 3. joulukuuta 1885 "HMS Bulwarkiksi" ja edelleen 27. syyskuuta 1886 "HMS Impregnableksi". Aluksen nimi palautettiin "Bulwarkiksi" joulukuussa 1919 ja se myytiin romutettavaksi 18. helmikuuta 1921. HMS Diamond (H22)
Alus tilattiin 2. helmikuuta 1931 Vickers Armstrongin Barrowin telakalta osana vuoden 1930 laivasto-ohjelmaa. Aluksen köli laskettiin 29. syyskuuta 1931 telakkanumerolla 675. Alus valmistui 3. marraskuuta 1932, jolloin sen valmistuskustannukset olivat 223509 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä. HMS Glory (1788)
Sir John Williamsin suunnittelema alus tilattiin 16. heinäkuuta 1774 Plymouthin telakalta. Sen köli laskettiin 7. huhtikuuta 1775. ja se laskettiin vesille 5. heinäkuuta 1788. Se valmistui 23. joulukuuta 1793. HMS Fury (H76)
Italian antauduttua "HMS Fury" oli saattamassa Italian laivastoa Maltalle antautumaan. Alus oli 12. syyskuuta suojaamassa Salernon maihinnousua. Teollinen vallankumous
Kanavien rakentaminen Englannissa vauhdittui 1750-luvulla. Tärkeimmät jokireitit yhdistettiin toisiinsa. Vuodesta 1750 vuoteen 1820 kanavia rakennettiin lähes 5 000 km. Eniten historiaan kulkuun tänä aikana vaikutti Yhduysvalloissa rakennettu Erien kanava vuodelta 1825, kun se avasi reitin Hudson-joelta suurille järville ja lyhensi viljan kuljetusmatkoja huomattavasti. Viljaa oli aikaisemmin kuljettu Mississippi-joen kautta. Tämän seurauksena matka-aika lyheni kolmesta yhteen viikkoon ja kuljetuskustannukset laskivat huomattavasti. Kanavat ja joet tarjosivat höyrylaivoille hyvän paikan kehittyä, koska purjehtiminen oli vaikeaa ja laivoja vedettiin usein rannalla olevilla hevosilla. Läpimurto höyryn käytössä laivojen voimanlähteenä oli amerikkalaisen Robert Fultonin rakentama alus. Fulton oli koeajanut Englannissa Charlotte Dundasilla ja perehtynyt John Fitchin keksintöihin. Tähän 1807 Hudson-joella rakennettuun North River Steamboat (Clermont) höyryalukseen sijoitettiin 18 hevosvoiman Wattin ja Boultonin tehtaan valmistama höyrykone. Ensimmäisellä 12 tunnin matkallaan alus saavutti 4,7 solmun keskinopeuden. Samaan matkaan jokipurret käyttivät neljä vuorokautta. Yhdysvaltain rannikko- ja jokiliikenteessä oli viiden vuoden kuluttua jo yli viisikymmentä höyryalusta. Englannissa kaupallisen höyrylaivaliikennöinnin aloitti Henry Bellin rakentama PS Comet alus. Vuonna 1815 Englannissa oli jo parikymmentä höyrykäytöistä alusta. HMS Fury (H76)
"HMS Fury" siirrettiin 9. toukokuuta yhdessä sisaralustensa "HMS Fortunen" ja "HMS Foresightin" kanssa Noreen taistelemaan Pohjanmerellä olevia Saksan laivaston E-veneitä ja miinalaivoja vastaan. Alus suoritti useita purjehduksia yhdessä risteilijä "HMS Birminghamin" kanssa ja se suojasi E-veneitä vastaan taistellessaan vaurioituneen hävittäjän "HMS Kellyn" paluun Tyneen. HMS Surly (1894)
Alus tilattiin 3. marraskuuta 1893 J. & G. Thomsonilta Clydebankista osana vuosien 1893-1894 laivasto-ohjelmaa, jolloin sen valmistumisajaksi määrättiin 16 kuukautta. Köli laskettiin 14. helmikuuta 1894 telakkanumerolla 271 ja alus laskettiin vesille 10. marraskuuta 1894. Alus valmistui heinäkuussa 1895. HMS Hunter (D80)
Aluksen köli oli laskettu 15. toukokuuta 1941 nimellä "MV Mormacpenn" Meriministeriön sopimuksen nojalla Ingalls Shipbuildingin telakalla Pascagoulassa Mississippissä Yhdysvalloissa. Yhdysvaltain laivasto lunasti aluksen 26. joulukuuta 1941 muutettavaksi saattuetukialukseksi USS "Block Island". Se valmistui 9. tammikuuta 1943, jolloin se siirrettiin lend-lease sopimuksen mukaisesti Britannian Kuninkaalliselle laivastolle, joka nimesi aluksen HMS "Traileriksi". Alus nimettiin 11. tammikuuta uudelleen HMS "Hunteriksi". HMS Furious (47)
Alus valmistui näin rakennettuna 4. heinäkuuta 1917 ja se liitettiin koeajojen jälkeen Suureen laivastoon. Komentaja Dunning teki kaksi onnistunutta laskua alukselle 2. elokuuta Sopwith Pupilla. Dunning sai surmansa yrittäessään uusia suorituksensa 7. elokuuta. HMS Fawn (1897)
Alus tilattiin Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Jarrowista osana vuosien 1896-1897 laivasto-ohjelmaa. Sen köli laskettiin 5. syyskuuta 1896 telakkanumerolla 721 ja alus laskettiin vesille 13. huhtikuuta 1897. Alus valmistui joulukuussa 1898. USS Furse
USS Furse (runkonumerot DD-882 ja DDR-882) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1945 vesillelaskettu Gearing-luokan hävittäjä. HMS Euryalus (1901)
Alus tilattiin Vickers Armstrongilta Barrow-in-Furnessista. Sen köli laskettiin 18. heinäkuuta 1899 ja alus laskettiin vesille 20. toukokuuta 1901. Alus valmistui 5. tammikuuta 1904. HMS Victory (1737)
Alus tilattiin 11. syyskuuta 1733 Portsmouthin telakalta. Sen köli laskettiin 1726 ja alus laskettiin vesille 23. helmikuuta 1737. Höyrylaiva
Jokilaivoissa purjeiden käyttö oli vaikeaa ja niitä jouduttiin usein vetämään rannalta käsin. Höyrykoneen käyttöönotto jokilaivoissa oli vastaus selkeään tarpeeseen. Ensimmäisenä sen teki ranskalainen markiisi Claude François Jouffroy d'Abbans 1783 "Pyroscaphe"-höyryveneellä, sitten 1789 Yhdysvalloissa John Fitch ja seuraavana vuonna skotlantilaiset Patrick Miller ja William Symington. Ensimmäisten höyrykoneiden teho ei kuitenkaan riittänyt varsinaiseen liikennöintiin. Symington rakensi 1803 höyrykoneella toimivan kanavahinaajan, joka oli ensimmäinen kaupallisessa käytössä ollut höyryalus. Vuoden käytön jälkeen rantojen omistajat saivat aluksen käytön kiellettyä väittämällä sen aaltojen vahingoittavan rantoja. Läpimurto höyryn käytössä alusten voimanlähteenä oli amerikkalaisen Robert Fultonin rakentama alus. Fulton oli koeajannut Charlotte Dundasilla ja perehtynyt John Fitchin keksintöihin. Tähän 1807 Hudsonjoella rakennettuun North River Steamboat (Clermont) höyryalukseen sijoitettiin 18 hevosvoiman Wattin ja Boultonin tehtaan valmistama höyrykone. Ensimmäisellä 12 tunnin matkallaan alus saavutti 4,7 solmun keskinopeuden. Samaan matkaan jokipurret käyttivät neljä vuorokautta. Yhdysvaltain rannikko- ja jokiliikenteessä oli viiden vuoden kuluttua jo yli puolensataa höyryalusta. Englannissa kaupallisen höyrylaivaliikennöinnin aloitti Henry Bellin rakentama PS Comet alus. Vuonna 1815 Englannissa oli jo parikymmentä höyrykäytöistä alusta. Suomessa ensimmäinen höyryalus oli "Ilmarinen" 1833. Vuonna 1819 ensimmäinen höyryavusteinen laiva, SS Savannah, jossa oli siis myös purjeet, ylitti Atlantin. Pelkällä höyryllä matka tehtiin 1830-luvulla, vaikka tuokin alus, SS Sirius (1837), oli varustettu purjeilla. Pelkkään höyryyn ei luotettu ennen kuin 1800-luvun loppupuolella. Ensimmäinen rautainen höyrylaiva oli PS Aaron Manby, joka 1822 purjehti Englannista Pariisiin. HMS Liffey (1904)
Alus tilattiin Cammell Lairdilta Birkenheadistä osana vuosien 1903-1904 laivasto-ohjelmaa. Sen köli laskettiin 22. maaliskuuta 1904 ja alus laskettiin vesille 23. syyskuuta. Se valmistui toukokuussa 1905. HMS Burnet (K348)
Alus tilattiin 22. heinäkuuta 1942 Paisleystä Fleming and Fergusonilta. Sen köli laskettiin 2. marraskuuta 1942 ja alus laskettiin vesille 31. toukokuuta 1943. Alus valmistui 23. syyskuuta. HMS Victorious (S29)
Alus tilattiin 30. toukokuuta 1986 Vickers Shipbuilding and Engineeringiltä Barrow-in-Furnessista. Sen köli laskettiin 3. joulukuuta 1987 ja alus laskettiin vesille 29. syyskuuta 1993. Se otettiin laivaston palvelukseen 7. tammikuuta 1995. HMS Furious (47)
Alus siirrettiin Välimerelle 1941 kesällä. Lokakuussa alus oli huollossa Yhdysvalloissa, minkä jälkeen se palasi Välimerelle. Alus osallistui marraskuussa 1942 operaatio Soihtuun. Fusō (1877)
Alus tilattiin Lontoosta Poplarista Samuda Brothersilta osana vuoden 1875 laivasto-ohjelmaa. Sir Edward Reedin suunnitteleman aluksen köli laskettiin syyskuussa 1875 ja alus laskettiin vesille 14. huhtikuuta 1877. Alus oli pienennetty versio "HMS Iron Dukesta" ja se oli parkkitakiloitu. Sen koneiston toimitti Penn and Sons Greenwichistä, jolla se kykeni saavuttamaan 4 500 merimailin toimintasäteen 10 solmun nopeudella. Kruppin toimittamat tykit sijoitettiin samoin kuin Ranskan merivoimien "Redoutablella". HMS Fury (H76)
"HMS Fury" oli 23. maaliskuuta suojaamassa saattuetta PQ13 yhdessä risteilijä "HMS Trinidadin" ja hävittäjä "HMS Eclipsen" kanssa. Alus määrättiin 27. maaliskuuta etsimään saattueesta jääneitä, jolloin se ohjasi saattueeseen "SS Haraplionin". Saattue joutui 28. maaliskuuta Saksan laivaston Narvik-luokan hävittäjien kohteeksi, jolloin alus avusti hyökkäyksen torjunnassa. Alus suojasi oman torpedonsa vaurioittamaa "HMS Trinidadia" Kuolan niemimaalle. "HMS Fury" hyökkäsi Saksan laivaston sukellusvenettä "U-378" vastaan ilman tulosta. Alus viipyi Murmanskissa, kunnes se liitettiin 10. huhtikuuta palaavaan saattueeseen QP10. Alus suojasi samalla "HMS Trinidadia" sen palatessa Englantiin. "HMS Trinidad" upposi 15. huhtikuuta useiden ilmapommitusten jälkeen. Tekniikan historia
Jokilaivoissa purjeiden käyttö oli vaikeaa ja niitä jouduttiin usein vetämään rannalta käsin. Höyrykoneen käyttöönotto jokilaivoissa oli vastaus selkeään tarpeeseen. Ensimmäisenä sen teki 1789 Yhdysvalloissa John Fitch (1743–1798) ja seuraavana vuonna skotlantilaiset Patrick Miller (1730–1815) ja William Symington (1763–1831). Ensimmäisten höyrykoneiden teho ei kuitenkaan riittänyt varsinaiseen liikennöintiin. Symington rakensi 1803 höyrykoneella toimivan kanavahinaajan, joka oli ensimmäinen kaupallisessa käytössä ollut höyryalus. Vuoden käytön jälkeen rantojen omistajat saivat aluksen käytön kiellettyä väittämällä sen aaltojen vahingoittavan rantoja. Läpimurto höyryn käytössä alusten voimanlähteenä oli amerikkalaisen Robert Fultonin (1765–1815) rakentama alus. Tähän 1807 rakennettuun alukseen sijoitettiin 18 hevosvoiman Wattin ja Boultonin tehtaan valmistama höyrykone. Ensimmäisellä 12 tunnin matkallaan alus saavutti 4,7 solmun keskinopeuden. Samaan matkaan jokipurret käyttivät neljä vuorokautta. Yhdysvaltain rannikko- ja jokiliikenteessä oli viiden vuoden kuluttua jo yli puolensataa höyryalusta. Englannissa oli 1815 parikymmentä höyrykäytöistä alusta. Suomessa ensimmäinen höyryalus oli "Ilmarinen" 1833. Vuonna 1819 ensimmäinen höyryavusteinen laiva, jossa oli siis myös purjeet, ylitti Atlantin. Pelkällä höyryllä matka tehtiin 1830-luvulla, vaikka tuokin alus oli varustettu purjeilla. Pelkkään höyryyn ei luotettu ennen kuin 1800-luvun loppupuolella.
Ongelmina alkuaikojen höyryaluksissa olivat siipirattaan huono kesto merenkäynnissä ja hiilen runsas kulutus. Ensimmäinen parannus höyrykoneissa oli korkeapainekattiloiden käyttö, mikä pudotti hiilen kulutuksen kolmasosaan. Toinen parannus oli kaksivaiheinen paisunta, jolla kulutus laski vielä lähes puoleen. Potkuria oli kehitetty 1700-luvulla, mutta höyrykoneiden teho ei vielä ollut riittävä. Potkurin ideat jäivät elämään ja 1836 kaksikin potkuria sai patentin, ruotsalaisen John Ericssonin (1803–1889) rataspotkuri ja englantilaisen Francis Pettit Smithin ruuvipotkuri. Vuonna 1845 Britannian amiraliteetin järjestämässä kilpailussa samatehoiset potkuri- ja siipirataslaivat vetivät toisiaan. Smithin potkuri pystyi vetämään vastaanpanevaa höyrylaivaa 2,8 solmun nopeudella. Tämän jälkeen epäluulo potkureita kohtaan poistui. Potkurit ja höyrykoneet taas olivat niin voimakkaita, että alusten puurunko ei enää kestänyt. Tähän lujuusongelmaan otettiin avuksi rauta. Rautalevyjä oli alettu valssata 1780-luvulla ja ensimmäinen rautainen alus rakennettiinkin jo 1787. Rauta oli kuitenkin haurasta, ja 1870-luvulle saakka laivat tehtiin puusta rautavahvisteisina, kunnes 1865 alettiin käyttää terästä, jota silloin pystyttiin valmistamaan suuria määriä. 1800-luvun puolenvälin jälkeen höyrylaivoista tuli kilpailukykyisiä purjelaivoihin nähden. Britannian kauppalaivastosta vuonna 1885 yli puolet kulki höyryllä. Purjelaivatkin vielä kehittyivät ja kokivat pienen nousukauden 1850-luvulla, kun amerikkalaiset kehittivät kapearunkoisen ja nopean laivatyypin, klipperin. Suezin kanavan avaaminen 1869 antoi höyrylaivoille niin suuren edun Afrikan kiertämään joutuviin klippereihin nähden, että purjelaivoille jäi enää pisimmät Australian ja Etelä-Amerikan reitit. Viimeinen purjelaivojen kehitysaskel oli teräsrunkoinen rakenne ja vahvistetut mastot, mikä piti purjelaivoja vielä jonkin aikaa kilpailukykyisenä höyryaluksiin nähden. HMS Furious (47)
"Furious" oli lähes valmis Armstrong-Whitworthin telakalla Elswickissä, kun Amiraliteetti päätti 26. kesäkuuta 1916 aluksen muuttamisesta tukialukseksi. Syynä muutokseen oli Suuren laivaston lentokoneiden puute. Tässä vaiheessa aluksen keulaan tuleva tykkitorni oli edelleen asentamatta. Torni korvattiin nyt lentokonesuojalla sekä keulaan rakennettiin viisto lentoonlähtökansi. HMS Star
Alus tilattiin 23. joulukuuta 1895 Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Jarrowista Sen köli laskettiin 23. maaliskuuta 1896 telakkanumerolla 710 ja alus laskettiin vesille 11. elokuuta 1896. Alus valmistui syyskuussa 1896. HMAS Shropshire
Alus valmistui 12. syyskuuta 1929, ja se määrättiin palvelukseen Välimeren laivaston 1. risteilijäviirikköön, josta se palasi kotimaahansa huhtikuussa 1932. Alus siirrettiin 4. huhtikuuta 1932 Chathamin telakalle, josta se palasi jo seuraavana päivänä palvelukseen palaten Välimeren laivastoon. Alus saapui 29. huhtikuuta Gibraltarille, missä se aloitti kahden ja puolen vuoden köyhän palvelusrupemansa osana viirikköä. HMS Hasty (1894)
Alus tilattiin 12. lokakuuta Yarrow and Companyltä Poplarista, jolloin sen valmistusmisajankohdaksi määrättiin 12. joulukuuta 1894. Aluksen köli laskettiin joulukuussa 1893 telakkanumerolla 993 ja se laskettiin vesille 16. kesäkuuta 1894. Alus valmistui toukokuussa 1896. HMS Chameleon (J387)
Valmistajan koeajoihin alus siirrettiin syyskuussa 1944 ja se määrättiin 7. miinanraivaajalaivueeseen. Alus valmistui 15. syyskuuta ja se luovutettiin laivastolle vastaanottotesteihin, joiden päätyttyä alus siirtyi Tobermoryyn koulutettavaksi. Lokakuussa alus oli Firth of Forthissa miinanraivauskoulutuksessa, jonka päätyttyä se liittyi laivueeseensa Harwichissa aloittaen Scheldtin alueen raivaukset. Laivueen muut alukset olivat "HMS Pincher", "HMS Recruit", "HMS Rifleman", "HMS Plucky", "HMS Fancy", "HMS Squirrel" ja "HMS Vestal". Marraskuussa alus siirrettiin Plymouthin alueen alaisuuteen Falmouthiin sukellusveneidentorjuntaan ja miinanraivauksiin. Joulukuussa alus aloitti valmistautumisen ulkomaanpalvelukseen. HMS Fame (1759)
Joulukuussa 1799 alus nimettiin "HMS Guilfordiksi" ja se varustettiin vankilaivaksi. Alus myytiin vuonna 1814. HMS Witch
Alus tilattiin tammikuussa 1918 John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista osana 13. tilausta vuosien 1918-1919 laivasto-ohjelmia. Sen köli laskettiin 13. kesäkuuta 1918 ja alus laskettiin vesille 11. marraskuuta 1919. Aluksen valmistus viivästyi sotatoimien päätyttyä ja viivästysten vuoksi se hinattiin Devonportin telakalle vesillelaskun jälkeen viimeisteltäväksi. Alus valmistui maaliskuussa 1924. HMS Aries
HMS Aries (viirinumero J284) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja, joka palveli toisessa maailmansodassa. Alus oli alun perin Yhdysvaltain laivaston "USS AM327", joka luovutettiin Britannian kuninkaalliselle laivastolle lend lease -sopimuksen nojalla. HMS Furious (47)
Uudistettu alus otettiin palvelukseen 15. maaliskuuta 1918 Rosythissa Suuren laivaston lentolaivueeseen ja siitä tehtiin samalla kontra-amiraali Phillimoren lippulaiva. Laskeutumiskokeet aloitettiin huhtikuussa. Kokeissa lentokoneina käytettiin edelleen Sopwith Pupia, jossa oli sukset laskutelineinä, mutta ainoastaan kolme kolmestatoista laskeutumisesta onnistui. Suurin ongelma oli savu, joka aiheutti varjoja ja vääristymiä lentokannelle. Laskeutumista oli edelleen suunniteltava, mutta lentoonlähtö oli mahdollista. Alukselle myös siirrettiin uusia koneita, Sopwithin valmistamia 11/2 Struttereita ja 2F1 Cameleita. Hawker Sea Fury
Hawker Sea Fury oli Hawkerin suunnittelema brittiläinen hävittäjälentokone, joka suunniteltiin Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimille toisen maailmansodan aikana. Se oli viimeinen Kuninkaallisen laivaston käyttämä potkurikone ja yksi nopeimmista koskaan rakennetuista mäntämoottorikoneista. HMS Porpoise (S01)
Alus tilattiin 19. huhtikuuta 1951 Vickers Armstrongilta Barrow-in-Furnessista. Sen köli laskettiin 15. kesäkuuta 1956 ja alus laskettiin vesille vielä samana vuonna 25. huhtikuuta. Alus valmistui 16. huhtikuuta 1958. HMS Cressy (1899)
Alus tilattiin Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista. Sen köli laskettiin 12. lokakuuta 1898 ja alus laskettiin vesille 4. joulukuuta 1899. Alus valmistui 28. toukokuuta 1901. HMS Fury (H76)
"HMS Fury" palasi palvelukseen helmikuussa 1944 ja alus palasi maaliskuussa Scapa Flowhun, jossa se liitettiin 4. Tukiryhmään. Alus suojasi saattuetta HX231 ja avusti sukellusveneparven hyökkäyksen torjunnassa. Alus siirrettiin 13. toukokuuta osaksi Force J:tä operaatio Neptunessa Brittien maihinnousussa Ranskaan. Toukokuun lopun alus osallistui harjoituksiin. Alus liitettiin kesäkuussa tulitukiosasto E:hen tukemaan Brittien itäistä maihinnousualuetta. HMS Amphion (P439)
Alus valmistui 27. maaliskuuta 1945 ennen toisen maailmansodan päättymistä, mutta se ei kerennyt osallistua sotatoimiin. Alus todettiin koeajoissa epävakaaksi, mikä korjattiin rakentamalla keulaan ohjaussiivekkeet, muuttamalla polttoaineen paikkaa sekä eristämällä oikea ja vasen sukellustankki toisistaan. Pian sotatoimien päätyttyä alukselta poistettiin 20 millimetrin ilmatorjuntatykit. Se modernisoitiin 1960, jolloin Mk8 torpedoputket korvattiin Mk20 torpedoputkilla ja edelleen 1966 Mk23 putkilla. HMS Fury (1911)
Alus tilattiin A. & J. Inglisiltä Pointhousesta. Sen köli laskettiin 3. maaliskuuta 1910 ja alus laskettiin vesille 25. huhtikuuta 1911. Alus valmistui helmikuussa 1912. HMS Walrus (S08)
Alus tilattiin 11. helmikuuta 1954 Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä Greenockista. Sen köli laskettiin 12. helmikuuta 1958 ja alus laskettiin vesille 22. syyskuuta 1959. Alus valmistui 8. helmikuuta 1961. HMS Fury (H76)
"HMS Fury" jatkoi palvelustaan Kotilaivastossa ja se suojasi joulukuussa saattueita JW51A ja RA51 ja maaliskuussa 1943 saattuetta RA53. Hawker Sea Fury
Vuonna 1943 suunnitelmaa muokattiin sopivaksi Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimien pyyntöön N.7/43 tukialushävittäjäksi. Boulton-Paul Aircraft sai tehtäväkseen tehdä muunnoksen Hawkerin jatkaessa Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien version kanssa. Ensimmäinen Sea Fury-prototyyppi, SR661 lensi ensimmäistä kertaa Langleyssä, Berkshiressä 21. helmikuuta 1945, varustettuna Centaurus XII-moottorilla. Tässä prototyypissä oli pyrstökoukku tukialuslaskeutumisia varten, mutta ei taittuvia siipiä säilytystä varten. Toinen prototyyppi SR666 lensi 12. lokakuuta 1945, voimanlähteenä Centaurus XV, joka pyöritti uutta viisilapaista Rotol-potkuria, ja koneessa oli taittuvat siivet. Määritelmä N.7/43 muutettiin N.22/43:ksi, joka nyt tarkoitti tilausta 200:lle koneelle. Näistä sata rakennettiin Boulton-Paulilla. HMS Laforey
Alus tilattiin 31. maaliskuuta 1938 Yarrow and Companyltä Scotstounista Glasgow'sta osana vuoden 1937 laivasto-ohjelmaa. Sen köli laskettiin 1. maaliskuuta 1939 ja alus laskettiin vesille 15. helmikuuta 1941. Alus valmistui vielä samana vuonna 28. elokuuta laivueenjohtajaksi varustettuna. Aluksen tarjoukseen perustunut hinta oli 445684 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä. HMS Fury (H76)
HMS Fury (viirinumero H76) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston F-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa. HMS Viceroy
Alus tilattiin elokuussa 1916 John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista osana vuosien 1916-1917 laivasto-ohjelman 9. tilausta. Sen köli laskettiin vielä saman vuoden lopulla 12. joulukuuta ja alus laskettiin vesille 17. marraskuuta 1917. Alus valmistui 14. tammikuuta 1918. HMS Moon (J329)
HMS Moon (viirinumerot J329 ja M329) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1944 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja, joka palveli toisessa maailmansodassa. Aluksen piti olla alun perin Kanadan laivaston "HMCS Mimico", mutta siitä luovuttiin jo ennen vesillelaskua ja alus siirrettiin Britannialle. HMS Falcon (1899)
HMS Falcon oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1901 valmistunut Gipsy-luokan torpedovenehävittäjä. HMS Wakeful (H88)
Alus tilattiin 9. joulukuuta 1916 William Beardmore and Companyltä Dalmuirista osana vuosien 1916–1917 laivasto-ohjelma kymmenettä hävittäjätilausta. Aluksen köli laskettiin 17. tammikuuta 1917 ja se laskettiin vesille 6. lokakuuta. Alus valmistui 16. marraskuuta 1918. HMS Foam (1896)
Alus tilattiin 10. toukokuuta 1895 John I. Thornycroft and Companyltä Chiswickistä osana vuosien 1894-1895 laivasto-ohjelmaa ja sen köli laskettiin 16. heinäkuuta 1895 telakkanumerolla 307. Alus laskettiin vesille 8. lokakuuta 1896 ja se valmistui heinäkuussa 1897. HMS Forward (1904)
Alus tilattiin Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista. Sen köli laskettiin 22. lokakuuta 1903 ja alus laskettiin vesille 27. elokuuta 1904. Alus valmistui 22. elokuuta 1905. HMS Fairy (1897)
HMS Fairy oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Gipsy-luokan torpedovenehävittäjä. HMS Fame (1896)
Alus tilattiin 10. toukokuuta 1895 John I. Thornycroft and Companyltä Chiswickistä osana vuosien 1894-1895 laivasto-ohjelmaa ja sen köli laskettiin 4. heinäkuuta 1895 telakkanumerolla 306. Alus laskettiin vesille 15. huhtikuuta 1896 ja se valmistui kesäkuussa 1897. HMS Fury (H76)
"HMS Fury" liitettiin palvelukseen otettaessa Kotilaivaston 6. Hävittäjälaivueeseen, jonka mukana alus suoritti Espanjan sisällissodassa maihinnousun estämispartiointia Biskajan lahdella ja Välimerellä. Alus kuljetti 11. joulukuuta 1936 Windsorin herttuan Boulogne-sur-Meriin. HMS Fury (H76)
Toisen maailmansodan syttyessä "HMS Fury" oli laivueensa mukana sjoitettu Scapa Flowhon, mistä alus osallistui laivasto-osastojen suojaamiseen sekä sukellusveneidentorjuntapurjehduksiin. "HMS Royal Oakin" upottamisen jälkeen 14. lokakuuta 1939 alus siirrettiin Clydeen yhdessä Kotilaivaston alusten kanssa, kunnes Scapa Flown suojaa saatiin parannettua. Alus suojasi vuoden 1939 lopulla Kanadasta saapuvia saattueita. "HMS Fury" palasi vuoden 1940 alussa Scapa Flowhun.
"HMS Fury" suojasi 17. huhtikuuta Norjassa ilmahyökkäyksessä vaurioitunutta risteilijää "HMS Suffolkia" Scapa Flowhun. Alus suojasi lentotukialuksia "HMS Ark Royal" ja "HMS Glorious" näiden toimittaessa ilmasuojaa Tromssan ympäristön joukoille. HMS Welfare (J356)
HMS Welfare (viirinumerot J356 ja M356) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1944 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja, joka palveli toisessa maailmansodassa. HMS Charity (R29)
Alus tilattiin John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista. Sen köli laskettiin 9. heinäkuuta 1943 ja alus laskettiin vesille 30. marraskuuta 1944. Alus valmistui 19. marraskuuta 1945. M/S Finnforest
29. marraskuuta 1977 alus laskettiin vesille eteläkorealaisella Hyundai Shipbuilders & Heavy Industriesin telakalla (nyk. Hyundai Heavy Industries). Aluksen rakennusnumero on 648. Alus valmistui maaliskuussa vuonna 1978 kuudentena 11 aluksen sarjasta, jonka muodostavat valmistumisjärjestyksessä M/S Global Freighter (nimi valmistuessa "Merzario Ausonia"), M/S Stena Transfer ("Stena Runner"), M/S Tor Baltica ("Elk"), M/S Kilmore ("Norsky"), uponnut M/S Finnbirch ("Stena Prosper"), M/S Atlantic Freighter ("Tor Felicia"), M/S Stena Partner ("Alpha Enterprise"), M/S Global Carrier ("Imparca Express I"), M/S Stena Transporter ("Merzario Espania") ja M/S Diplomat ("Stena Trader"). HMS Juno (F46)
Alus tilattiin 25. maaliskuuta 1937 Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista Glasgow'sta osana vuoden 1936 laivasto-ohjelmaa nimellä "HMS Jamaica". Sen köli laskettiin vielä samana vuonna 5. lokakuuta ja alus laskettiin vesille 8. joulukuuta nimellä "HMS Juno", jotta alkuperäinen nimi voitiin antaa valmisteilla olevalle Colony-luokan risteilijälle. Alus valmistui 25. elokuuta 1939. Laivanrakennus
Jokilaivoissa purjeiden käyttö oli vaikeaa ja niitä jouduttiin usein vetämään rannalta käsin. Höyrykoneen käyttöönotto jokilaivoissa oli vastaus selkeään tarpeeseen. Ensimmäisenä sen teki ranskalainen markiisi Claude François Jouffroy d'Abbans 1783 Pyroscaphe-höyryveneellä, sitten 1789 Yhdysvalloissa John Fitch ja seuraavana vuonna skotlantilaiset Patrick Miller ja William Symington. Ensimmäisten höyrykoneiden teho ei kuitenkaan riittänyt varsinaiseen liikennöintiin. Symington rakensi 1803 höyrykoneella toimivan kanavahinaajan, joka oli ensimmäinen kaupallisessa käytössä ollut höyryalus. Vuoden käytön jälkeen rantojen omistajat saivat aluksen käytön kiellettyä väittämällä sen aaltojen vahingoittavan rantoja. Läpimurto höyryn käytössä alusten voimanlähteenä oli amerikkalaisen Robert Fultonin rakentama alus. Fulton oli koeajannut Charlotte Dundasilla ja perehtynyt John Fitchin keksintöihin. Tähän 1807 Hudsonjoella rakennettuun North River Steamboat (Clermont) höyryalukseen sijoitettiin 18 hevosvoiman Wattin ja Boultonin tehtaan valmistama höyrykone. Ensimmäisellä 12 tunnin matkallaan alus saavutti 4,7 solmun keskinopeuden. Samaan matkaan jokipurret käyttivät neljä vuorokautta. Yhdysvaltain rannikko- ja jokiliikenteessä oli viiden vuoden kuluttua jo yli puolensataa höyryalusta. Englannissa kaupallisen höyrylaivaliikennöinnin aloitti Henry Bellin rakentama PS Comet alus. Vuonna 1815 Englannissa oli jo parikymmentä höyrykäytöistä alusta. Suomessa ensimmäinen höyryalus oli "Ilmarinen" 1833. Vuonna 1819 ensimmäinen höyryavusteinen laiva, SS Savannah, jossa oli siis myös purjeet, ylitti Atlantin. Pelkällä höyryllä matka tehtiin 1830-luvulla, vaikka tuokin alus, SS Sirius (1837), oli varustettu purjeilla. Pelkkään höyryyn ei luotettu ennen kuin 1800-luvun loppupuolella. Ensimmäinen rautainen höyrylaiva oli PS Aaron Manby, joka 1822 purjehti Englannista Pariisiin. HMCS Huron
Alus tilattiin 5. huhtikuuta 1940 Vickers Armstrongilta Newcastlesta saman aikaisesti kolmen muun Kanadan laivastolle tilatun aluksen kanssa. Sen köli laskettiin 15. heinäkuuta 1941 Norjan operaatioiden ja Euroopan mantereelta tapahtuneiden vaurioiden korjaamisten viivästytettyä aluksen rakentamista. Alus laskettiin vesille 25. kesäkuuta 1942, jolloin se nimettiin huronien mukaan. Rakennustöiden aikana aluksen runkoa vahvistettiin , merivalvonta- ja tulenjohtotutkat asennettiin. Alus valmistui 28. heinäkuuta 1943, jolloin se liitettiin Kotilaivastoon. HMS Ferret (1893)
HMS Ferret oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1895 valmistunut Ferret-luokan torpedovenehävittäjä. HMS Grimsby (U16)
Alus tilattiin 1. marraskuuta 1932 Devonportin telakalta osana vuoden 1931 laivasto-ohjelmaa. Sen köli laskettiin 23. tammikuuta 1932 ja alus laskettiin vesille 19. heinäkuuta 1933 kumminaan rouva Forbes. Alus valmistui 17. toukokuuta 1934. S/S Furst Menschikoff (1836)
"S/S Furst Menschikoff" oli Åbo Ångfartysbolagin vuonna 1836 valmistunut kuunaritakiloitu siipiratashöyrylaiva. Se oli ensimmäinen Suomessa valmistettu avomerihöyrylaiva. HMS Sirius (F40)
Alus tilattiin Portsmouthin telakalta. Sen köli laskettiin 9. elokuuta 1963 ja alus laskettiin vesille 22. syyskuuta 1964. Alus valmistui 15. kesäkuuta 1966.