Missä maassa Josefina Maximiliana Eugenia Napoleona av Leuchtenberg syntyi?
Josefina (Ruotsin kuningatar)
Josefina ("Joséphine") syntyi Milanossa vanhempinaan Italian varakuningas Eugène de Beauharnais ja Baijerin prinsessa Augusta. Hänen isänpuoleinen isoäitinsä ja kaimansa oli Joséphine Tascher de La Pagerie, joka oli Ranskan keisari Napoleon I:n ensimmäinen vaimo. Äidinpuoleinen isoisä oli Baijerin kuningas Maksimilian I.
Nadežda Mandelštam
Nadežda Mandelštam syntyi Saratovissa keskiluokkaiseen juutalaisperheeseen ja vietti nuoruusvuotensa Kiovassa. Lukion suoritettuaan hän alkoi opiskella taidetta. Hän avoitui Osip Mandelštamin kanssa vuonna 1921. Pariskunta asui Ukrainassa, Petrogradissa, Moskovassa ja Georgiassa. Osip pidätettiin vuonna 1934 Josif Stalinin vastaisesta runoudestaan ja karkotettiin Cherdyniin Permin alueelle ja myöhemmin Voronnezhiin. Hänen kuoltuaan vuonna 1938 Nadežda Mandelštam yritti vältellä pidätystään muuttamalla asuinpaikkaa ja vaihtamalla työpaikkaa usein. Kertaalleen Kalininissa NKVD saapui etsimään Mandelštamia vain päivää sen jälkeen kun hän oli jättänyt kaupungin. Mandelštam otti elämäntehtäväkseen miehensä runoperintöjen säilyttämisen ja julkaisemisen. Hän opetteli suurimman osan ulkoa, koska ei luottanut paperiin. Stalinin kuoleman jälkeen hän sai väitöskirjansa valmiiksi vuonna 1956. Vuonna 1958 hänelle annettiin lupa palata Moskovaan. Mandelštam luovutti arkistonsa Princetonin yliopistolle 1979, ja hän kuoli vuotta myöhemmin Moskovassa 81-vuotiaana. Anne-Joseph Théroigne de Méricourt
Anne-Joseph syntyi Itävallan Alankomaiden maaseudulla hyvin toimeentulevaan maanviljelijäperheeseen vuonna 1762. Hän muutti 14-vuotiaana Lontooseen, jossa asettui asumaan erään ranskalaisen naisen talouteen. Lontoossa Méricourt opiskeli musiikkia ja järjesti useita konsertteja. Vuonna 1784 hän matkusti Pariisiin, jossa otti käyttöönsä taiteilijanimen Madame de Campinados. Hänen ”hyväntekijänään” toiminut markiisi de Persan maksoi hänelle 5 000 frangin vuosittaisen korvauksen vastineeksi kurtisaanin työstä Pariisissa ja Lontoossa. Rakkaus musiikkiin veti Méricourtia puoleensa niin paljon, että hän lopetti työnsä kurtisaanina ja matkusti Italiaan jatkamaan musiikkiopintojaan. Méricourtin haaveena oli päästä laulamaan Genovan suurille näyttämöille, ja markiisi jatkoi hänen tukemistaan rahallisesti. Elizabeth Stefan
Stefan syntyi Itävalta-Unkariin kuuluneessa Transilvanian alueella, mutta muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1913. Hänen uskotaan olleen kaikkien aikojen pitkäikäisin unkarilainen. Maksimilian I Joosef
Maksimilian Joosef liittyi vuonna 1799 Itävallan painostuksesta sotaan Napoleonin Ranskaa vastaan. Hän kuitenkin teki vuonna 1801 Ranskan kanssa erillisrauhan, jossa hän luopui perintömaistaan Reinin länsipuolella ja sai hyvityksenä lupauksen kompensaatiosta. Napoleon palkitsi hänen uskollisuutensa liittämällä hänen valtakuntaansa vuonna 1803 Würzburgin, Bambergin, Freisingin ja Augsburgin ruhtinaspiispakunnat, vuonna 1805 Ansbachin ja vuonna 1809 osia läntisestä Itävallasta. Joulukuussa 1805 allekirjoitetussa Pressburgin rauhassa Baijeri korotettiin kuningaskunnaksi ja Maksimilian Joosef kruunautti itsensä kuninkaaksi 1. tammikuuta 1806 nimellä Maksimilian I. Hän pysyi Ranskan liittolaisena Napoleonin sodissa, osallistui Reinin liittoon ja lähetti 30 000 miestä Napoleonin Venäjän-sotaretkelle vuonna 1812. Ranskan sotaonnen käännyttyä Maksimilian Joosef vaihtoi puolta ja liittoutui lokakuussa 1813 Itävallan kanssa sillä ehdolla, että saisi pitää kuningaskuntansa. Hän joutui palauttamaan joitain alueita Itävallalle 1814 ja 1816, mutta sai vastineeksi Napoleonin sotien jälkeisissä rauhanjärjestelyissä takaisin Reinin länsipuolisia alueita.
Maksimilian I Joosef oli aikanaan Saksan vapaamielisimpiä hallitsijoita. Hän antoi jo vuonna 1808 Baijerille perustuslain, ja korvasi sen toukokuussa 1818 uudella perustuslailla, jonka yhteydessä perustettiin muun muassa kaksikamarinen parlamentti. Hän kehitti ja modernisoi Baijerin hallintoa yhdessä luotetun ministerinsä Maximilian von Montgelasin kanssa, kunnes erotti tämän vuonna 1817 poikansa, kruununprinssi Ludvigin pyynnöstä. Maksimilian Joosef perusti myös kuninkaallisen Münchenin taideakatemian vuonna 1808. Joseph Pennell
Joseph Pennell (4. kesäkuuta 1857 – 23. huhtikuuta 1926) oli yhdysvaltalainen taiteilija ja kirjailija. Pennell syntyi Philadelphiassa, mutta kuten läheinen ystävänsä James McNeill Whistler matkusti myöhemmin Eurooppaan ja asettui Lontooseen. Pennell julkaisi lukuisia kirjoja (monet niistä yhteistyössä vaimonsa Elizabeth Robins Pennellin kanssa), mutta hänen ominta alaansa oli taidegrafiikka, erityisesti etsaukset ja litografiat, ja hänet tunnettiin arvostettuna kuvittajana. Pennellien läheinen suhde Whistleriin johti taiteilijan elämäkerran kirjoittamiseen vuonna 1906. Maria Edgeworth
Edgeworthin perhe muutti 1802 ulkomaille, ensin Brysseliin ja sitten Ranskaan Amiensin rauhansopimuksen aikana, joka oli lyhyt rauhanaika Napoleonin sotien lomassa. Siellä he tapasivat lukuisia merkkihenkilöitä, ja Maria sai avioliittotarjouksen ruotsalaiselta hovimieheltä kreivi Edelcrantzilta, jota hän äitipuolen mukaan suri pitkään. He palasivat Irlantiin 1803 sodan kynnyksellä, ja Maria jatkoi kirjoittamistaan. Adolf Heusinger
Adolf Heusinger syntyi Holzmindenissä elokuussa 1897. Hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan jo vuonna 1915. Heinäkuussa 1916 hänet ylennettiin luutnantiksi. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Heusinger palasi Saksaan ja värväytyi Reichswehriin. Vuonna 1925 Heusingeristä tuli yliluutnantti ja vuonna 1932 kapteeni. Alexandra Oehler
Alexandra Oehler (s. 22. helmikuuta 1970 Ronneburg) on saksalainen pianisti. Hän sai ensimmäiset oppituntinsa viiden vuoden iässä Günter Fuhrmannilta Zeitzin Anna Magdalena Bach -musiikkikoulussa ja jatkoi opintojaan vuosina 1981–87 Halle an der Saalen erikoismusiikkikoulussa. Vuonna 1987 Oehler aloitti opiskelun Leipzigissä Herbert Sahlingin johdolla, ja vuoden 1990 jälkeen hän suoritti opintoja Ulrich Urbanin johdolla. Valmistuttuaan vuonna 1995 hän on yhä osallistunut Urbanin mestarikursseille. Oehler on saanut sekä kansallisia että kansainvälisiä palkintoja ja diplomeja; myönnettyjen tunnustusten joukossa on palkinto Liszt-kilpailusta Weimarista. Josefina (Ruotsin kuningatar)
Laivan ollessa Tukholman edustalla kuningatar Desideria ja Josefina siirtyivät sluuppiin, joka laski heidät maihin Manillassa Djurgårdenin eteläosassa. Sillalla odottivat kuningas ja kruununprinssi. Naiset nousivat juhlavaunuun, joka kahdeksan valkoisen hevosen vetämänä Hagan linnaan, jossa vastaanottamassa oli edesmenneen kuninkaan Kaarle XIII:n sisko prinsessa Sofia Albertina. Josefina lepäsi muutaman päivän Hagan linnassa ennen kuin katolilainen vihkivala vahvistettiin Suurkirkossa pidetyssä tilaisuudessa 19. kesäkuuta 1823. Tämän jälkeen seurasi sarja juhlia, jotka päättyivät Kuninkaallisessa Teatterissa, jossa esitettiin Per Adolf Granbergin näytelmä "Frejas högtid" säveltäjä Franz Berwaldin kokoamalla musiikilla Mozartin oopperasta "Titus". Ennen häitä sulhasen isä kuningas Kaarle XVI Juhana oli poistanut aiempia kuninkaallisia hääperinteitä, kuten hitaan soihdut kädessä tanssittavan poloneesin ("fackeldans"), seremoniallisen banketin ("publik spisning") ja sänkyynjohtamisen ("sängleding"). Rosa Luxemburg
Rosa Luxemburg syntyi juutalaiseen perheeseen Zamośćissa, lähellä Lublinia nykyisessä Puolassa. Paettuaan uhkaavaa pidätystä Sveitsiin, hän opiskeli Zürichin yliopistossa muiden ajan sosialististen vaikuttajien, kuten Anatoli Lunatšarski ja Leo Jogiches, kanssa. Vuonna 1897 Luxemburg väitteli Zürichissä tohtoriksi tutkimuksellaan "Polens industrielle Entwicklung" (Puolan teollinen kehitys). Juhana I Josef
Juhana I Josef (koko nimi "Johann Baptist Josef Adam Johann Nepomuk Aloys Franz de Paula" 26. kesäkuuta 1760 – 20. huhtikuuta 1836) oli Liechtensteinin ruhtinas vuodesta 1805 kuolemaansa asti vuonna 1836, eli yli 30 vuoden ajan. Joseph Bonaparte
Syntyjään Bonaparte oli "Giuseppe Nabulion Buonaparte". Hänen vanhempansa olivat Carlo Bonaparte ja Laetitia Bonaparte, nuoremmat veljensä Ranskan keisari Napoleon I, Lucien Bonaparte, Westfalenin kuningas Jérôme Bonaparte ja Hollannin kuningas Louis Bonaparte (Ludvig I). Élisa Bonaparte
Marie Anna Élise Bonaparte (13. tammikuuta 1777 – 7. elokuuta 1820), alun perin Maria Anna Elisa Buonaparte, oli Napoleon Bonaparten sisar ja vanhin Carlo Bonaparten ja Laetitia Bonaparten aikuiseksi selvinneistä tyttäristä. Josef von Sternberg
Sternberg syntyi 29. toukokuuta 1894 Wienissä ortodoksijuutalaiseen perheeseen. Isä muutti New Yorkiin 1897 ja perhe seurasi perässä 1901. Perhe palasi Wieniin 1904 ja lopulta pysyvästi takaisin Yhdysvaltoihin vuonna 1908. 17-vuotiaasta lähtien hän joutui hankkimaan oman elantonsa erilaisilla tilapäistöillä, myös elokuva-alalla. Nähin aikoihin hän muutti etunimensä Jonaksesta Josefiksi. Elisabeth Lupka
Lupka syntyi Damnerissa Saksassa. Hän meni naimisiin 1934, mutta ei saanut lapsia ja liitto päättyi avioeroon. 1937 hän meni Berliiniin töihin lentokonetehtaaseen. 1942 hän jätti työpaikkansa ja meni Ravensbrückiin opiskelemaan leirinvartijaksi. Lupka valmistui ja hänestä tuli Aufseherin useisiin työkohteisiin. Maaliskuussa 1943 hänet siirrettiin Auschwitz-Birkenaun leiriin Puolassa. Ensin hän oli Aufseherin ja sitten Blockfǖhrerin (lohkonvalvoja). Hän hakkasi siellä vankeja piiskalla ja valitsi monia kaasukammioihin. Lupka jäi leiriin sen viimeisiin evakuointeihin asti ja tammikuussa 1945 hän oli mukana kuolemanmarssilla Loslauhun. Hän palasi tammikuussa 1945 Ravensbrückiin, jossa jatkoi kauhua herättävää työtään. Elisabeth Schwarzkopf
Schwarzkopf syntyi preussilaisessa Jarotschinin pikkukaupungissa, joka nykyisin kuuluu Puolaan. Hän kiinnostui musiikista jo varhain ja esiintyi ensimmäisen kerran oopperassa vuonna 1928. Kyseessä oli magdeburgilaisen koulun esitys Gluckin oopperasta Orfeus ja Eurydike. Vuonna 1934 nuori laulajatar aloitti musiikkiopinnot Berliinin Hochschüle für Musikissa, aluksi mezzosopraanona. Josef Dietrich
Josef Dietrich syntyi Hawangenissa lähellä Memmingeniä, joka kuuluu Schwabenin hallintopiiriin Baijerissa. Hänen isänsä Palagius Dietrich toimi työnjohtajana tehtaalla. Josef Dietrich itse astui työelämään leipurin apupoikana, joidenkin tietojen mukaan teurastajan oppilaana , Dietrich värväytyi armeijaan 1911 ja hän palveli lyhyesti Augsburgiin sijoitetussa 4. kenttätykistörykmentissä, kunnes putosi hevosen selästä loukaten itsensä. Maria Antonia Itävaltalainen
Maria Antonia Itävaltalainen ("Maria Antonia Josepha Benedicta Rosalia Petronella"; s. 18. tammikuuta 1669 – 24. joulukuuta 1692) oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisari Leopold I:n ja tämän vaimon Margaret Teresia Espanjalaisen vanhin tytär ja ainoa aikuiseksi asti elänyt lapsi. Hänestä tuli Baijerin vaaliruhtinatar mentyään naimisiin vaaliruhtinas Maksimilian II Emanuelin kanssa vuonna 1685, mutta hän kuoli ennenaikaisesti jouluaattona vuonna 1692. Elisabet I
Elisabet syntyi Greenwichin palatsissa 7. syyskuuta 1533. Hänen isänsä Henrik VIII oli odottanut saavansa kauan kaivatun miespuolisen kruununperijän. Hänen toiveensa ei toteutunut, sillä kuningatar Anna Boleyn synnytti tyttövauvan, ja prinssin syntymää juhlistavat turnajaiset ja kulkueet peruttiin. Elisabet nimettiin isoäitinsä Yorkin Elisabetin mukaan. Elämänsä ensimmäiset kolme kuukautta Elisabet eli Greenwichissä äitinsä kanssa, minkä jälkeen hän sai oman taloutensa Hatfieldiin. Palveluskuntaan kuului myös hänen sisarpuolensa Maria, jolta oli viety kuninkaalliset arvonimet ja joka tunnettiin nyt virallisesti äpäränä.
Elisabet I oli ainoa hengissä säilynyt Henrik VIII:n lapsi tämän avioliitosta Anna Boleynin kanssa. Elisabet I kasvatettiin protestantiksi ja hyvin sivistyneeksi; hän osasi puhua ja kirjoittaa kuutta kieltä: englantia, latinaa, kreikkaa, ranskaa, italiaa ja espanjaa. Nuoruudessaan Elisabet vieraili harvoin hovissa. Hän piti kuitenkin yhteyttä nuorempaan velipuoleensa Edvardiin latinankielisin kirjein. Heitä yhdisti protestanttinen usko. 1543 Elisabet palautettiin sisarpuolensa kanssa kruununperimysjärjestykseen Edvardin jälkeen. 1546 Elisabet palasi hoviin opiskelemaan uuden äitipuolensa Katariina Parrin valvonnassa. Henrik VIII kuoli 28. tammikuuta 1547, ja valtaistuimelle nousi hänen poikansa Edvard VI. Elisabet lähetettiin isänsä kuoleman jälkeen asumaan Katariina Parrin luokse Chelseaan. Katariina avioitui pian Thomas Seymourin kanssa. Seymourin käytös nuorta Elisabetia kohtaan oli kaikkea muuta kuin isällistä ja aiheutti ikäviä huhupuheita varsinkin talon palveluskunnan keskuudessa. Episodi osaltaan johti myöhemmin Thomas Seymourin teloittamiseen vuonna 1549. Tätä aiemmin kuolemansairas ja raskaana oleva Katariina oli lähettänyt Elisabetin pois taloudestaan. Napoleon Orda
Napoleon Orda (, ; 11. helmikuuta 1807 – 26. huhtikuuta 1883 Varsova) oli merkittävä valkovenäläinen, puolalaiseen aatelistaustaiseen insinööriperheeseen syntynyt kuvataiteilija, pianisti ja säveltäjä. Napoleon Orda tunnetaan nykyisin hänen lukuisista 1800-luvun puolivälin jälkeen tekemistään aiemman Puola-Liettuan eli nykyisen Valko-Venäjän, Puolan, Liettuan ja Ukrainan luoteisosien kaupunkeja, linnoja, kartanoita ja maisemia koskevista litografioistaan ja akvarelleistaan.
Napoleon Orda syntyi helmikuussa 1807 Pinskin piirin Varatsevitšyn kylässä, Minskin alueella Venäjän keisarikunnassa, nykyisen Ivanavan hallintopiirissä Valko-Venäjän Brestin alueella. Hän aloitti 1823 fysiikan ja matematiikan opinnot Vilnan yliopistossa. Hän liittyi kiellettyyn opiskelijajärjestöön, jossa toimimisen tuloksena hänet vuonna 1827 erotettiin yliopistosta ja hän joutui 15 kuukaudeksi vankilaan. Vuosina 1830–1831 hän osallistui tsaarinvaltaa aiemman Puola-Liettuan alueella vastustaneeseen marraskuun kansannousuun; tämän seurauksena hänen kotitalonsa takavarikoitiin ja hänet – Siperian vaihtoehtona – karkotettiin pois Venäjältä. Capucine
Germaine Lefebvre syntyi Saint-Raphaëlissa, Varissa. Hänen ollessaan 17-vuotiaana ajamassa vaunuissa Pariisissa, mainoskuvaaja huomasi hänet. Hänestä tuli pian menestynyt vaatemalli. Hän työskenteli mm. Christian Diorille. Malliaikanaan hän otti uuden nimen Capucine (ranskaa koristekrassille). Tänä aikana hän tapasi tulevan näyttelijättären Audrey Hepburnin. Molemmat olivat malleina Ranskassa ja heistä tuli ystävät Capucinen elämän loppuun asti. Hepburn esti monta kertaa Capucinen itsemurhayritykset (he asuivat kummatkin Sveitsissä). Joseph Kessel
Kesselin isä Samuel Kessel oli alkujaan liettuanjuutalainen ja ammatiltaan lääkäri. Isän matkustelun vuoksi Kessel syntyi Argentiinassa, mutta asui elämänsä ensimmäiset vuodet Venäjällä Orenburgissa. Perhe muutti Ranskaan 1908. Hän opiskeli Nizzassa ja Pariisissa ja toimi lentäjänä ensimmäisessä maailmansodassa. Leopold II (Belgia)
Leopold II syntyi Brysselissä kuningas Leopold I:n ja prinsessa Louise-Marie Thérèse Charlotte Isabelle d'Orléansin toiseksi vanhimmaksi, mutta vanhimmaksi eloonjääneeksi pojaksi. Hän liittyi nuorena Belgian armeijaan ja meni Brysselissä 22. elokuuta 1853 naimisiin Marie Henriette Anne von Habsburg-Lothringenin, Itävallan arkkiherttuattaren kanssa. Tämä oli Itävallan arkkiherttua Josephin (1776–1847) tytär ja hänen isoisoisänsä oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Leopold II (1747–1792). Ludwig Wittgensteinin elämäkerta
Ludwig Wittgensteinin äiti Leopoldine Wittgenstein (o.s. Kalmus) syntyi Wienissä vuonna 1850. Hän oli isänsä puolelta juutalainen, mutta hänet oli kasvatettu katolilaiseksi. Leopoldine oli lahjakas pianisti, ja hänen ansiostaan Wittgensteinien koti oli yksi Wienin musiikkielämän keskuksista: Wittgensteinien iltamissa vierailivat muun muassa säveltäjät Johannes Brahms, Gustav Mahler ja Josef Labor. Lisäksi Karl Wittgenstein toimi kuvataiteilijoiden mesenaattina.
Karl ja Leopoldine Wittgenstein menivät naimisiin vuonna 1873. Heillä oli kahdeksan lasta: Hermine, Hans, Kurt, Rudolf, Margarete, Helene, Paul ja Ludwig. Lapset saivat katolisen kasteen. Pojista kolme teki itsemurhan: Hans, joka oli lahjakas säveltäjä, katosi laivaltaan Chesapeakenlahdella vuonna 1902, Rudolf otti syanidia berliiniläisessä pubissa vuonna 1904 ja Kurt ampui itsensä ensimmäisen maailmansodan loppupuolella, kun hänen joukkonsa kieltäytyivät noudattamasta hänen käskyjään. Ainakin osasyyllinen Hansin ja Rudolfin itsemurhiin oli Karl Wittgenstein, joka painosti poikiaan lähtemään kaupalliselle uralle. Paul Wittgensteinista tuli myöhemmin kuuluisa konserttipianisti, ja hän jatkoi uraansa, vaikka menetti oikean kätensä ensimmäisessä maailmansodassa. Vanhimmasta tyttärestä Herminestä tuli isänsä suosikki ja myöhemmällä iällä perheen johtohahmo. Sisarista Ludwigille läheisin oli Margarete, ja hän vaikuttikin merkittävästi veljensä kehitykseen. Napoleon II
Napoleon II, syntymästään Rooman kuningas, syntyi Pariisissa keisari Napoleon I:n ja hänen toisen vaimonsa arkkiherttuatar Marie-Louisen poikana. Kolme vuotta myöhemmin Ranskan ensimmäinen keisarikunta kuitenkin lyötiin, ja Napoleon luopui kruunusta poikansa hyväksi, jonka keisarinna vei Château de Bloisiin huhtikuussa 1814. Napoleon luopui toisenkin kerran kruunusta poikansa hyväksi hävittyään Waterloossa. Elizaveta Zarubina
Zarubina syntyi Bessarabiassa Rozensweigin juutalaisperheeseen. Hän liittyi paikalliseen kommunistinuorten järjestöön vuonna 1919. Vuonna 1924 hän sai työn Neuvostoliiton lähetystössä ja siirtyi 1925 vastaavaan tehtävään Wienissä. Vuodesta 1929 hän toimi Turkissa laittoman kommunistipuolueen tehtävissä. Vuonna 1929 hän avioitui Jakob Blumkinin kanssa. Yhdessä he toimivat vakoilutehtävissä Tanskassa, Ranskassa ja Yhdysvalloissa. Tanskassa oleskellessaan hän urkki ydinaseen toimintaperiaatteen tieteilijä Niels Bohrilta. Joseph Schumpeter
Schumpeter syntyi Trestissä (joka kuuluu nykyään Tšekin tasavaltaan, mutta tuolloin Itävalta-Unkariin), ja aloitti uransa tunnetun talousteoreetikon, Eugen von Böhm-Bawerkin, opetuksessa. Schumpeteristä tuli antropologian professori Czernowitzin yliopistoon (joka kuuluu nykyään Ukrainaan, mutta oli tuolloin saksankielinen) vuonna 1911. Hän siirtyi myöhemmin Grazin yliopiston professoriksi ja toimi tuossa virassa ensimmäiseen maailmansotaan asti. Vuosina 1919–1920 hän toimi Itävallan valtiovarainministerinä ja vuosina 1920–1924 hän oli Biederman Bank -nimisen liikepankin johtaja. Näissä viroissa Schumpeter ei saavuttanut suurempaa menestystä. Vuosina 1925–1932 hän oli professorina Bonnin yliopistossa. Natsien nousun myötä hän siirtyi Yhdysvaltoihin, Harvardiin, jossa hän opetti vuosina 1932–1950 eli kuolemaansa asti. Schumpeteria ei pidetty erityisen hyvänä opettajana, koska hän yritti aina laittaa suuren määrän asiaa yhteen luentoonsa. Kuitenkin hän sai oppilaidensa joukosta uskollisten seuraajien koulukunnan. Aleksandra Gripenberg
Alexandra (Aleksandra) Gripenberg (30. elokuuta 1857 Kurkijoki – 24. joulukuuta 1913 Helsinki) oli suomalainen naisasianainen, joka tunnettiin myös kirjailijana ja Suomalaisen puolueen poliitikkona. Suomen Naisyhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1889–1904 ja 1909–1913 toiminut Gripenberg kuului Suomen naisasialiikkeen pioneereihin, mutta lukeutui siinä samoin kuin omassa puolueessaan vanhoilliseen siipeen. Hän oli yksi ensimmäisistä naiskansanedustajista, mutta toimi eduskunnassa vain kaksi vuotta 1907–1909. Gripenberg oli aktiivinen myös kansainvälisessä naisliikkeessä. Karl Philipp zu Schwarzenberg
Schwarzenberg oli vuosina 1808–1809 Itävallan lähettiläänä Venäjällä ja sai taivuteltua keisari Aleksanteri I:n viivyttelemään sotilaallisen tuen antamista Ranskalle. Palattuaan Venjältä Schwarzenberg komensi joukkoja Wagramin taistelussa, minkä jälkeen hänet ylennettiin ratsuväenkenraaliksi. Sen jälkeen hän toimi Itävallan lähettiläänä Pariisissa, ja onnistui saavuttamaan Napoleonin luottamuksen. Schwarzenberg järjesti vuonna 1810 Napoleonin avioliiton Itävallan arkkiherttuatar Marie Louisen kanssa ja sopi 1812 Itävallan osallistumisesta Napoleonin Venäjän-sotaretkeen. Schwarzenberg johti henkilökohtaisesti sotaretkeen osallistuneita Itävallan joukkoja, mutta Itävallan hallituksen tahdon mukaisesti hän veti joukkonsa pois ja perääntyi talven 1812–1813 aikana Itävallan maaperälle. Sen jälkeen hän kannatti uuden sodan aloittamista Ranskaa vastaan. Maria Anna Mozart
Maria Anna Mozart syntyi Salzburgissa Itävallassa vuonna 1751. Hänen isänsä Leopold ryhtyi opettamaan Maria Annalle klaveerin soittoa tämän ollessa seitsenvuotias, ja Maria Anna menestyi opinnoissaan niin hyvin, että vuosina 1762–1773 perhe kiersi Euroopan hoveja ja suurkaupunkeja esittelemässä Mozartin sisaruksia lapsineroina. Anna Mariaa pidettiin usein alkuaikoina veljeään parempana muusikkona, sillä hän oli taitava klaveerin ja fortepianon soitossa. Molemmat sisaruksista osasivat soittaa vaikeatakin musiikkia sekä säveltää, ja heillä oli erinomainen sävelkorva. Charlotte (Belgian prinsessa)
Marie Charlotte Amélie Augustine Victoire Clémentine Léopoldine (7. kesäkuuta 1840 – 19. tammikuuta 1927) oli Belgian kuningas Leopold I:n tytär, Meksikon keisarinna sekä Itävallan arkkiherttua Maksimilian I:n vaimo. Maximilian Theodor Buch
Maximilian Buch syntyi Liivinmaalla, nykyisen Viron alueella, tuli ylioppilaaksi Tarton kymnaasista vuonna 1869 ja opiskeli lääketiedettä Tarton yliopistossa. Hän valmistui lääketieteen tohtoriksi vuonna 1877 ja työskenteli aluksi tehtaanlääkärinä Iževskin kivääritehtaassa Vjatkan kuvernementissa Venäjällä vuodet 1877–1880. Hän teki kansatieteellisiä havaintoja udmurttien (votjakkien) keskuudessa ja julkaisi tutkimuksen "Die Wotjäken, eine Ethnologische Studie" vuonna 1882. Erich Ludendorff
Ludendorff syntyi entisen Preussin alueella Kruszewniassa lähellä Posenia (nyk. Poznań Puolassa). Vaikkakaan Ludendorff ei itse tiukasti ottaen ollut junkkeri, hänellä oli yhteyksiä aatelistoon äitinsä Klara von Tempelhoffin kautta. Ludendorff kasvoi pienellä perhetilalla. Hänen äidinpuoleinen tätinsä antoi hänelle perusopetusta. Pääasiassa hänen erinomaiset lahjansa matematiikassa ja hänen koko elämänsä läpi kestänyt poikkeuksellinen työetiikkansa toivat hänelle sisäänpääsyn kadettikouluun Plönissä. Samassa kadettikoulussa opiskeli myöhemmin myös Heinz Guderian, ja koulu tuotti useita erinomaisesti koulutettuja saksalaisupseereita. Aleksandra Iosifovna
Suuriruhtinatar Aleksandra Iosifovna (; 8. heinäkuuta 1830 Altenburg – 6. heinäkuuta 1911 Pietari) oli suuriruhtinas Konstantin Nikolajevitš Romanovin puoliso. Suuriruhtinas oli Venäjän keisari Nikolai I:n toiseksi vanhin poika. Syntyjään Aleksandra Iosifovna oli Saksi-Altenburgin hallitsijasukuun syntynyt prinsessa Alexandra. Georg Leibbrandt
Hän syntyi saksalaisille vanhemmille Torosovossa (Hoffnungsfeld) lähellä Odessaa Zebrikovon alueella Ukrainassa. Nuorena hän muutti Saksaan opiskelemaan. Hän opiskeli filologiaa ja historiaa, ja 1926, 1928 ja 1929 hän matkusteli Neuvostoliitossa. Hänestä tuli filosofian tohtori vuonna 1928. Hän työskenteli historian professorina Leipzigin yliopistossa, filosofian tohtorina ja ulkomaansaksalaisten tutkijana Stuttgartissa. Hän jatkoi opintojaan Pariisissa ja Yhdysvalloissa 1931–1933. Hän julkaisi opintojensa seurauksena kirjan Mustanmeren alueen saksalaisista. Hän hyväksyi 1933 Alfred Rosenbergin pyynnön palata Saksaan ja liittyi samana vuonna Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen. Hän työskenteli kansallissosialistisen puolueen ulkomaalaistoimiston itäisten alueiden osastossa, ja hänet sijoitettiin myös anti-neuvostoliittolaisen ja antikommunistisen propagandan tuottajaksi. Vuonna 1941 Rosenberg sijoitti hänet vallatun Neuvostoliiton alueiden poliittiseen johtoon. Hänestä tuli Ukrainan, Kaukasian ja Venäjän yhteyshenkilö. Máxima
Hän syntyi Buenos Airesissa Jorge Horacio Zorreguieta Stefaninin ja Maria del Carmen Cerruti Carricartin perheeseen. Hänellä on yksi sisar ja kaksi veljeä sekä kolme sisarpuolta. Hänen isänsä toimi maatalousministerinä Jorge Videlan sotilasdiktatuurin aikana vuosina 1976–1981. Máxima opiskeli Universidad Católica Argentinassa ja valmistui vuonna 1995, jonka jälkeen hän työskenteli investointipankkiirina Argentiinassa, New Yorkissa ja Euroopassa. Vilhelm II (Alankomaat)
Vilhelm syntyi tulevan Vilhelm I:n ja Preussin kuninkaan Fredrik Vilhelm II:n tyttären, (Frederica Louisa) Wilhelminan ensimmäisenä lapsena. Hänen ollessaan kolmevuotias perhe lähti maanpakoon Englantiin, kun Ranskan vallankumousarmeija hyökkäsi Alankomaihin. Vilhelm vietti nuoruutensa Berliinissä Preussin hovissa. Siellä hän osallistui sotilaskoulutukseen ja palveli Preussin armeijassa. Myöhemmin hän opiskeli Oxfordin yliopistossa. Vuonna 1799 Vilhelm yritti paluuta, mutta vasta 1813 Napoleonin hävittyä Leipzigin taistelussa Ranskan joukot perääntyivät ja Vilhelm kutsuttiin takaisin maahan. Georges d’Anthès
D'Anthès syntyi Colmarissa, Elsassin alueella ja opiskeli sotilasakatemiassa. Hän palveli myöhemmin Preussissa ja Venäjällä, ja vuonna 1836 hänestä tuli luutnantti. Anthès tapasi Venäjällä ollessaan Puškinin vaimon Natalian. Maksimilian II Emanuel
Maksimilian II Emanuel nai vuonna 1685 keisari Lepold I:n tyttären Maria Antonian, joka kuoli 1692. Heidän poikansa Joosef Ferdinand määrättiin vuonna 1698 Espanjan kruununperilliseksi, mutta hän kuoli jo seuraavana vuonna. Maksimilian Emanuel meni vuonna 1694 uudelleen naimisiin Puolan kuningas Juhana III Sobieskin tyttären Theresa Kunigunda Sobieskan kanssa. Emma Goldman
Goldman syntyi juutalaiseen perheeseen Liettuan Kaunasissa, jossa hänen perheensä omisti pienen majatalon. Poliittisen sortokauden aikana, joka sai alkunsa Aleksanteri II:n murhasta, hän muutti perheensä mukana Pietariin kolmentoista vanhana. Pietarissa taloudellinen tilanne pakotti hänet lopettamaan koulunkäynnin ja työskentelemään tehtaassa. Tehdastyö sai Goldmanin kiinnostumaan vallankumouksellisista ideoista. Nikolai Tšernyševskin romaani "Mitä on tehtävä?" sai hänet innostumaan vallankumouksellista ajatuksista. Erich Hoepner
Hoepner syntyi Frankfurt an der Oderissa 1886. Hänen isänsä oli armeijan lääkintäupseeri Kurt Hoepner ja äitinsä Elisabeth o.s. Kienast. Pian hänen syntymänsä jälkeen perhe muutti Charlottenburgiin, jonne isä-Kurt perusti vastaanoton. Erich varttui ja kävi koulua kaupungissa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Keisarinna Augustan lukion parhaana ja sai arvonimen "primus omnium". Hän menestyi erityisesti historiallisissa ja kansallisissa aineissa. Hoepner käsitteli kirjoittamissaan kouluesseissä mielellään vapauden tärkeyttä. Marie Kinsky von Wchinitz und Tettau
Marie Kinsky von Wchinitz und Tettau on Liechtensteinin ruhtinatar. Hän syntyi Prahassa, Tšekkoslovakiassa 14. huhtikuuta 1940 neljäntenä kreivi Ferdinand Carl Kinsky von Wchinitz und Tettaun ja kreivitär Henrietten seitsemästä lapsesta. Monien muiden saksalaisten perheiden tavoin Kinsky von Wchinitz und Tettaun kreiviperhekin karkotettiin 1945 Tšekkoslovakiasta, ja perhe pakeni Saksaan. Woldemar von Daehn
Woldemar von Daehn syntyi saksalaisperäiseen, Venäjälle ja edelleen Suomeen asettuneeseen sotilassukuun, joka omisti Sippolan kartanon. Hän kävi Haminan kadettikoulun ja Nikolain yleisesikunta-akatemian Pietarissa, minkä jälkeen palveli upseerina Kaukasiassa, jossa nai ruhtinatar Nina Svjatopolsk-Mirskin. Vuonna 1873 hän pelasti Kaukasian käskynhaltijan, suuriruhtinas Mihail Nikolajevitš Romanovin (keisari Aleksanteri II:n veli), pillastuneilta hevosilta teloen samalla pysyvästi toisen jalkansa. Sen myötä hänen uransa kenttäupseerina päättyi, mutta ura hovin suosikkina alkoi. von Daehn oli kuvernöörinä Stavropolissa ja vuodesta 1882 Viipurin läänissä. Vuonna 1885 hänet nimitettiin Suomen senaattiin siviilitoimituskunnan päälliköksi. Senaatissa hän joutui jatkuvasti vastakkaiselle kannalle svekomaanien sekä nuoruudenystävänsä Leo Mechelinin kanssa, jonka autonomiataistelua hän piti vaarallisena Venäjän ärsyttämisenä. Von Daehn samastui enemmän fennomaanien politiikkaan, vaikkei juuri suomea taitanutkaan. Josefina (Ruotsin kuningatar)
Katolilainen vihkitilaisuus järjestettiin Oscarin poissaollessa 23. toukokuuta 1823 Baijerin hovissa Münchenissä. Josefinan alttarille saattoi hänen isänsä Eugène ja kruununprinssi Oscaria edusti hänen enonsa Baijerin prinssi Karl Theodor, joka oli kuningas Maximilian I:n poika. Kaksi päivää myöhemmin Josefina jätti kotinsa yhdessä kreivitär Tascher de la Pagerien, paronitar Wurmsin ja kamarineitinsä kanssa matkustaakseen Ruotsiin. Lyypekissä hän tapasi saattajansa Mariana Koskullin ja kreivitär Brahen ja astuivat Carl XIII-linjalaivaan. Matkaseurueeseen kuului myös itse kuningatar Desideria, joka oli asunut jo yli 12 poissa Ruotsista. Vaxholmissa kruununprinssi Oscar astui laivaan ja alus saapui Tukholmaan 13. kesäkuuta kymmenientuhansien ihmisten seuratessa rannasta. Juhana I Josef
Juhana I Josef lähti nuorena sotilasuralle ja osallistui Napoleonin sotiin. Vuonna 1810 hän lopetti sotilasuran ja siitä lähtien keskittyi maansa taloudellisten olojen parantamiseen. Hänen hallintokaudellaan Liechtenstein hyväksyttiin Reinin liittoon ja Saksan liittoon, mikä pohjusti maan tunnustamista itsenäiseksi valtioksi. Joseph Conrad
Joseph Conrad eli Józef Teodor Nałęcz Konrad Korzeniowski syntyi 1857 Berdytšivissä nykyisen Ukrainan Žytomyrin alueella, joka tuohon aikaan kuului Venäjään. Hänen isänsä oli maaton puolalainen aristokraatti ja runoilija-kääntäjä. Venäläiset vangitsivat Józefin isän vuonna 1861 syytettynä vallankumoussuunnitelmista ja karkottivat hänet Vologdaan Pohjois-Venäjälle, jonne perhe häntä seurasi. Vuonna 1865 perheen sallittiin muuttaa Ukrainan Tšernihiviin, mutta pian muuton jälkeen Józefin äiti kuoli tuberkuloosiin. Isä kuoli vuonna 1869 Krakovassa, jolloin Józef muutti enonsa luokse. Eno päästi Józefin lähtemään Marseilleen, jossa tämä ryhtyi 16-vuotiaana merimieheksi. Józefin nuoruusvuodet olivat täynnä seikkailuja, ja hän sekaantui muun muassa aseiden salakuljetukseen Espanjaan. Gustav Noske
Noske syntyi Brandenburg an der Havelissa. Hän oli sosialidemokraattisen puolueen jäsen ja parlamenttiedustaja vuodesta 1906 ensimmäisen maailmansodan loppuun. Hän kuului sosialistiseen oikeistosiipeen ja otti osaa spartakistikapinan ja Münchenin neuvostotasavallan verisiin kukistamisiin vuonna 1919. Noske oli kommunistijohtajien Rosa Luxemburgin ja Karl Liebknechtin vastustaja. Hänen lähettämänsä oikeistolaiset freikorpsit surmasivat noin 1 000 kommunistia Münchenin neuvostotasavallan kukistamisen yhteydessä. Napoleon I
Seuraavana vuonna hän löi myös Preussin Jenassa ja Auerstedtissa (14. syyskuuta 1806). Näin Napoleonista tuli myös Saksan tosiasiallinen hallitsija. Marssittuaan Puolan halki ja voitettuaan Venäjän armeijan Friedlandissa hän solmi Venäjän keisarin Aleksanteri I:n kanssa rauhan ja liiton, jolla nuo kaksi suurvaltaa jakoivat Euroopan keskenään. Venäjä hyökkäsi Ruotsiin ajatuksena pakottaa Ruotsi mukaan Britannian kauppasaartoon, sillä kovan diplomaattisen taivuttelun osoittauduttua tuloksettomaksi Aleksanteri joutui Napoleonin painostuksesta julistamaan vuonna 1808 Ruotsille sodan, joka tunnetaan Suomen sotana. Sen seurauksena Suomi liitettiin osaksi Venäjää. Suomesta tuli tällöin Venäjän vallan alainen ja 1809 perustettiin Suomen suuriruhtinaskunta. Ranskan osasta Puolaa tehtiin Varsovan suuriruhtinaskunta, jonka johtoon asetettiin saksilainen kuningas. Michał Kleofas Ogiński
Vuosien köyhyyden ja maanpakolaisuuden jälkeen hän onnistui tekemään sovinnon tsaarin kanssa ja palasi loppuvuodesta 1801 nyt Venäjän hallussa olleelle Puolan alueelle. Samoihin aikoihin hänen avioliittonsa kariutui. Venäjän valtaistuimelle juuri noussut keisari Aleksanteri I armahti Ogińskin, joka sai myös osan menettämäänsä omaisuutta takaisin. Hän asettui asumaan vuonna 1802 isänsä pikkuveljen, Franciszek Ksaweryn, ”ennakkoperintönä” lahjoittamalle maatilalle Zalesiessa Vilnan ja Minskin välillä, joka tuolloin kuului Liettuaan. Hän peri setänsä Ksaweryn kuoltua 1814 myös tämän muut tilukset.
Vuonna 1802 Ogiński kohtasi Pietarissa jälleen ensimmäisen musiikinopettajansa Kozlowskin, jolle hän antoi kaikki teoksensa. Ogiński ei pitänyt yhteyttä ensimmäiseen perheeseensä. Hän avioitui italialaissyntyisen, Firenzestä kotoisin olevan majatalonpitäjän tyttären Maria Nerin (1777/1778–1851) kanssa. Maria oli hänen aseveljensä Kajetan Nagurskin leski ja tunnettiin nyt kreivitär Maria Nagurskana. Nagurskilta peräisin olleen perinnön ansiosta Maria eli pariskunnan tavatessa ylellistä elämää Vilnassa. Avioiduttuaan he asuivat useita vuosia Zalesien kartanossa. Pariskunnan ensimmäinen lapsi Amelia syntyi vuonna 1803. Sophie-tytär kuoli vauvana (1807].
Vuonna 1807 Ogiński matkusti vaimoineen Venetsiaan, jossa hän kohtasi jälleen Napoleonin. Toisin kuin puolalaisten keskuudessa yleensä, kohtaaminen karisti hänestä kuvitelmat Napoleonista Puolan vapauttajana. Perhe vietti aikaansa vuosina 1807-1808 myös Firenzessä. Jekaterina Geladze
Jekaterina Giorgis asuli Džugašvili (o.s "Geladze")(georgiaksi:ეკატერინე გიორგის ასული ჯუღაშვილი)(5. helmikuuta 1860 – 4. kesäkuuta 1937) oli suutari Vissarion Džugašvilin aviovaimo ja diktaattori Josif Stalinin äiti. Nikolai Jaakkola
Suomessa syntyneen Jaakkolan perhe muutti vuonna 1912 perheen isän Matti Lesojeffin kotikylään Vienan Karjalaan Vuokkiniemen Kivijärvelle. Jaakkola kävi 1920-luvun alussa Petroskoissa opettajakurssin ja palasi sitten kotiseudulleen opettajaksi. Ennen sotavuosia Jaakkola toimi kriitikkona ja toimittajana. Hän joutui perheineen kärsimään 1930-luvun Stalinin vainoissa ja menetti työpaikkansa, asuntonsa ja puolueen jäsenyyden. Jaakkola lähti sotaan vapaaehtoisena, ja joulukuussa 1941 hän jäi Karhumäen luona käydyissä taisteluissa haavoittuneena suomalaisten vangiksi. Jaakkola oli sodan ajan sotavankina, ja sodan jälkeen hän joutui joksikin aikaa Neuvostoliitossa pakkotyöleirille, mutta vapautui tammikuussa 1946. Elisabet Aleksejevna
Elisabet Aleksejevna, syntyjään Louise Marie Auguste Prinzessin von Baden (24. tammikuuta 1779 Karlsruhe – 16. toukokuuta 1826 Belev, Tulan kuvernementti) oli keisarinna, Venäjän keisarin ja Suomen suuriruhtinaan Aleksanteri I:n puoliso. Josefina Bengts
Josefina Bengts oli Pernajan Hardomin kylästä kotoisin ollut maatalon tytär. Hän sairastui jo nuorena reumaan ja tämä sairaus esti säännöllisen koulunkäynnin ja raskaampien töiden tekemisen. Bengts oli kuitenkin ahkera kirjojen lukija ja hän hankki lisätietoja myös muun muassa Folkvännen- ja Östra Nyland-lehdistä. Hän aloitti kirjailijan uransa lähettämällä artikkeleita Loviisassa ilmestyneeseen Östra Nylandiin. Bengts teki myös käsitöitä, kehräsi ja värjäsi lankoja sekä keräsi tietoja paikallisesta kansanperinteestä. Hän asui koko ikänsä synnyinkodissaan Pernajan Hardomissa. Anne-Joseph Théroigne de Méricourt
Anne-Joseph Théroigne de Méricourt (13. elokuuta 1762 Marcourt, Rendeux, Itävallan Alankomaat – 8. kesäkuuta 1817 Pariisi, Ranska) oli Ranskassa 1700-luvun lopulla vaikuttanut belgialaissyntyinen feministi ja vallankumouksellinen. Hänen elämästään tiedetään hyvin vähän, mutta kirjallisuus kuvaa hänet huomiota herättävästi pukeutuneena naisena, joka taisteli maansa vapauden puolesta kuin mies. Juhana (Itävallan arkkiherttua)
Juhana ("Johann Baptist Josef Fabian Sebastian"; 20. tammikuuta 1782 Firenze – 11. toukokuuta 1859 Graz) oli Itävallan arkkiherttua, joka toimi sotapäällikkönä Napoleonin sodissa ja vuonna 1848 lyhyen aikaa Frankfurtin kansalliskokouksen valitsemana Saksan valtionhoitajana. Gustaf Magnusson
Magnusson syntyi Ylitorniolla, nykyisessä Lapin maakunnassa yli-isännöitsijä Leopold ja Maria (o.s. Hälli) Magnussonin perheeseen. Osallistui sisällissotaan 1918 valkoisten puolella kiväärimiehenä ja osallistui Kuopion, Tampereen ja Viipurin taisteluihin. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1923 Kuopion klassillisesta lukiosta. Suoritettuaan asevelvollisuutensa Pohjois-Savon rykmentissä Magnusson pyrki Kadettikouluun, jonka kurssille numero 6 hänet hyväksyttiin 1. joulukuuta 1923. Kurssin suoritettuaan Magnusson komennettiin vänrikiksi ylennettynä Erilliseen Merilentolaivueeseen 30. syyskuuta 1925. Magnusson ylennettiin luutnantiksi 14. toukokuuta 1927. Magnusson palveli 1930-luvulla muun muassa ilmavoimien esikunnassa sekä Maalentoeskaaderissa. Kapteeniksi hänet ylennettiin 30. marraskuuta 1932. Vuosina 1936–37 Magnusson oli kaksi kertaa komennettuna Hollantiin, jossa hänen tehtävänään oli koelentää Suomen ilmavoimille tarjottuja koneita ja arvioida niiden ilmataistelukelpoisuutta ja lento-ominaisuuksia. Vuonna 1938 Magnusson oli kolme kuukautta komennuksella Saksassa, jossa hän tutustui muun muassa saksalaisten hävittäjätaktiikkaan. Napoleon III
Suurimman osa lapsuuttaan tuleva keisari asui äitinsä kanssa Sveitsissä, Thurgaun kantonissa. Hänen äitinsä hankki pojalleen kotiopettajia, mutta koulutus jäi hajanaiseksi, sillä äiti ei oikein osannut päättää, millainen koulutus lopulta olisi pojalle hyväksi. Lisäksi äidin ensimmäinen valinta pojan opettajaksi oli epäonnistunut. Opettajaksi valittu mies oli oppinut ja sivistynyt, mutta ei osannut opettaa eikä kasvattaa. Parasta antia hajanaisessa koulutuksessa olivat kieliopinnot, joiden johdosta Louis Napoleon oli aikuisena poikkeuksellisen kielitaitoinen oman aikansa olosuhteissa. Vuonna 1821 hän muutti äitinsä kanssa Baijeriin suorittamaan lukio-opintoja, jotka kestivät useiden keskeytysten takia kuusi vuotta. Opintojensa lopuksi, vuonna 1827, Louis Napoleon kirjautui Sveitsin armeijaan. Elizabeth David
Elizabeth David syntyi yläluokkaiseen perheeseen ja kapinoi aikakautensa sosiaalisia normeja vastaan. Hän opiskeli taidetta Pariisissa, ryhtyi näyttelijäksi ja lähti matkoihin erään naimisissa olleen miehen kanssa. He purjehtivat yhdessä Italiaan, jossa heidän veneensä takavarikoitiin. Saksa miehitti Kreikkaa vuonna 1940, ja he miltei jäivät loukkuun alueelle mutta pakenivat Egyptiin, jossa he erosivat. Elizabeth David ryhtyi sen jälkeen palvelemaan Ison-Britannian hallitusta johtaen Kairossa sijaitsevaa kirjastoa. Siellä ollessaan hän meni naimisiin, mutta avioliitosta ei tullut pitkäikäistä. Joseph Tal
Tal syntyi nykyisin Puolaan kuuluvassa Pniewyssä (), silloisessa Saksan keisarikunnassa. Pian syntymänsä jälkeen hän muutti perheineen Berliinin. Perheen isä Julius työskenteli juutalaistutkimuksen korkeakoulussa (). Joseph Tal pääsi Berliinissä musiikkiopistoon, jossa hänen lukuisien opettajiensa joukossa olivat muiden muassa Paul Hindemith, Max Trapp ja Heinz Tiessen. Talin saatua opintonsa päätökseen hän meni naimisiin tanssija Rosie Löwenthalin kanssa. Angelica Kauffmann
Marraskuussa 1782 Angelica Kauffmann ja hänen aviomiehensä ostivat Roomasta ateljeen läheltä Trinità dei Montia. Taidemaalari Anton Raphael Mengsin entisestä talosta Via Sistina 72:ssa tuli kohtauspaikka taiteilijoille kuten myös heidän aristokratiasta tuleville mesenaateilleen. Keisari Joosef II kutsuttiin kunniavieraaksi, kuten myös Baijerin kruununprinssi, Saksi-Weimarin herttuatar Anna Amalia von Braunschweig-Wolfenbüttel, Johann Wolfgang von Goethe (vuonna 1787) ja Johann Gottfried Herder (vuosina 1788 ja 1789). Tämän viimeisimmän vuoksi Angelicaa sanottiin Euroopan sivistyneimmäksi naiseksi. Läheinen ystävyys kesti taiteen ostaja Johann Friedrich Reiffensteinin (1719-1793) kuolemaan asti. Emile Zuckerkandl
Zuckerhandl syntyi Itävallassa juutalaisperheeseen, jonka äiti lapsineen pakeni perheen isän luo Pariisiin natsien noustua valtaan Itävallassa 1938. Natsien vallattua myös Ranskan perhe pakeni Algeriaan, jossa asui vuoteen 1945 saakka. Emile-poika haaveili lääkärin urasta, mutta oli myös lahjakas pianisti. Matemaatikko Walther Mayer, Albert Einsteinin läheinen työtoveri Princetonin yliopistossa, kuului Zuckerhandlin perheen ystäviin ja järjesti pojalle jo perheen Algerian-vuosina stipendin, jolla tämä olisi päässyt opiskelemaan Yhdysvaltoihin. Sodan jälkeen perhe palasi kuitenkin Pariisiin, jossa Emile Zuckerkandl opiskeli aluksi Sorbonnen yliopistossa, mutta huomasi stipenditarjouksen olevan yhä voimassa ja sai opiskelupaikan Illinois’n yliopistosta. Master-tutkinnon tutkielmaprojektin hän teki Massachusettsin osavaltion Woods Holessa sijaitsevassa merentutkimuslaitoksessa ja palasi sitten valmistuttuaan Ranskaan. Siellä hän jatkoi biokemian opintojaan, meni naimisiin ja työskenteli sitten useita vuosia Ranskan suurimmassa merentutkimuslaitoksessa. 1950-luvun keskivaiheilla hän tutustui Linus Paulingiin, joka houkutteli Zuckerkandlin pariskunnan muuttamaan vuonna 1959 Kaliforniaan ja otti Emile Zuckerkandlin tutkijaksi Caltech-yliopistoon. Vuonna 1963 Zuckerkand vieraili tutkijana Dick Jonesin laboratoriossa Oregonissa. 1970-luvun alussa hän meni mukaan vastaperustetun "Journal of Molecular Evolution" -lehden toimittajaryhmään. John James Audubon
Audubon syntyi Haitissa ranskalaisen merikapteenin ja hänen ranskalaisen naisystävänsä aviottomana poikana. Hän kasvoi kasvattiäitinsä rouva Audubonin luona Nantesissa Ranskassa. 1803 hänet lähetettiin Amerikkaan, jotta hän välttyisi joutumasta Napoleonin armeijaan. Hän asui Mill Grovessa, lähellä Philadelphiaa, missä hän tapasi tulevan vaimonsa Lucy Bakewellin. Täällä hän myös teki ensimmäiset tunnetut lintujen merkitsemiset sitomalla langan harmaafiivin nilkkaan ja havaitsi, että linnut palasivat samaan pesäpaikkaan vuosi toisensa jälkeen. Joseph Bonaparte
Joseph palveli viidensadan neuvostossa ja Ranskan lähettiläänä Roomaan. Hän nai Julie Claryn 1. elokuuta 1794 Cuges-les-Pinsissa. Heillä oli kaksi lasta, Zénaïde and Charlotte. Veli, keisari Napoleon lahjoitti hänelle Château de Villandryn, ja teki hänestä 1806 Napolin sotilaskomentajan ja pian kuninkaan. Josephista tuli Espanjan kuningas kun hänen sisarensa Caroline Bonaparten aviomies, marsalkka Joachim Murat nimitettiin Napolin kuninkaaksi. Napoleonin sodat
Ensimmäinen Napoleonin sodista Ranskan keisarina oli Yhdistyneen kuningaskunnan vuonna 1803 julistama sota. 1804 Britannia muodosti liiton kolmannen liittokunnan Itävallan, Venäjän ja Ruotsin kanssa. Napoleon voitti Itävallan Ulmissa sekä Venäjän ja Itävallan Austerlitzissä kolmen keisarin taistelussa 1805 (Napoleon I, Aleksanteri I ja Frans I), mutta amiraali Horatio Nelson voitti Ranskan ja Espanjan laivastot Trafalgarilla ja varmisti Britannialle merten herruuden. Napoleon kruunautti itsensä myös Italian kuninkaaksi 1805 ja veljensä Louis Bonaparten Hollannin kuningaskunnan kuninkaaksi. Turun linnan katoliset kappelit
Huoneen nykyinen nimi viittaa kuitenkin Katariina Jagellonicaan, Juhana-herttuan puolalaissyntyiseen puolisoon. Hän saapui synnyinmaastaan Turun linnaan jouluaatoksi 1562 ja lähti sieltä seuraavan vuoden loppukesällä, kun Juhana oli vangittu ja kuljetettu Ruotsiin. Katariina Jagellonica oli Puolan kuninkaan tytär, uskonnoltaan katolinen ja toi mukanaan loisteliaat myötäjäisensä sekä oman hoviväkensä, johon kuului myös omat katoliset papit. Nunnakappeli toimi ilmeisesti Katariinan rukouspaikkana. Katariina tarvitsi erityisluvan uskontonsa harjoittamiseen, koska uskonpuhdistus oli alkanut Ruotsissa jo 35 vuotta aikaisemmin. Frans Mikael Gripenberg
Gripenbergin vanhemmat olivat todellinen valtioneuvos, vankeinhoitohallituksen ylijohtaja Claes Alexis Konstantin Gripenberg (1852–1927) ja Helena Rosina von Born (1854–1882). Hän oli naimisissa marsalkka Mannerheimin sisarpuolen Olga Sofia Marguérite Mannerheimin (1882–1970) kanssa. Josef Lhévinne
Vuonna 1898 hän meni naimisiin kiovalaisen pianistin Rosina Bessien (1880–1976) kanssa, ja pariskunta muutti Berliiniin 1907. Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä Lhévinnet emigroituivat Yhdysvaltoihin, ja vuodesta 1924 lähtien he toimivat opettajina Juilliard Schoolissa. Josef Lhévinne kuoli sydänkohtaukseen 2. joulukuuta 1944. Maria Anna Schicklgruber
Maria Anna syntyi 11-lapsiseen katolilaiseen perheeseen pienessä maalaiskylässä Stronesissa, Itävallan Waldviertelissä 1795. Hänen elämästään ei tiedetä juuri muuta, kuin mitä kirkonkirjoista tai julkisista arkistoista käy ilmi. Maria Annan ollessa 26-vuotias hänen äitinsä Theresia kuoli 1821. Hän sai tuolloin 74,25 guldenin perinnön, jonka jätti orposäätiön haltuun kasvamaan korkoa. Hän nosti rahan vasta 1838 ja se oli kasvanut 165 guldeniin. Suhteutettuna ajan hintoihin summa oli varsin kohtuullinen. Val Lewton
Val Lewton syntyi Jaltassa 7. toukokuuta 1904 Vladimir Ivan Leventonina. Hänen isänsä Max Hofscheider kuoli 1908, ja seuraavana vuonna Leventovit (äiti Nina ja lapset Val ja Lucy) muuttivat Yhdysvaltoihin. Äiti englantilaisti samalla perheen nimen Lewtoniksi. Yhdysvalloissa Nina Lewton oli sisarensa Alla Nazimovan palveluksessa. 1920-luvun alussa Lewton opiskeli journalismia Columbian yliopistossa ja toimi sen jälkeen lehtimiehenä ja kirjailijana. Hän avioitui Ruth Knappin kanssa 1928. Avioliitto kesti Lewtonin kuolemaan asti. Maximilian Bayer
"Maximilian Gustav Stephan Bayer" syntyi Karlsruhessa sotilassuvun vesaksi; hänen isänsä "Stephan Bayer" (1816–1893) oli komentanut Badenin IV jalkaväkirykmenttiä Ranskan ja Preussin sodassa 1870–1871 ja isoisä ollut mukana Napoleonin ajan sodissa. Hänen äitinsä oli kotirouva "Julie Henoch" (1839–1888). Jozefina Topalli
Jozefina Çoba Topalli (s. 26. marraskuuta 1963 Shkodër) on albanialainen demokraattipuolueen poliitikko. Hän opiskeli Shkodërin Luigj Gurakuqi -yliopistossa, Padovan yliopistossa ja Tiranan yliopistossa. Viktoria Eugenie Battenberg
Viktoria Eugenia (Victoria Eugenie Julia Ena), syntyjään Battenbergin prinsessa (24. lokakuuta 1887 Balmoral, Skotlanti – 15. huhtikuuta 1969 Lausanne, Sveitsi), oli Alfonso XIII:n puolisona Espanjan kuningatar vuosina 1906–1931 ja leskikuningatar 1941–1969. Espanjan nykyinen hallitsija Felipe VI on hänen pojanpojanpoikansa. Josefina (Ruotsin kuningatar)
Josefina sai yhden nimistään itse Napoleonin toivomuksesta, mikä oli tämän viimeinen kunnianosoitus hänelle. Josefina sai 29. joulukuuta 1807 Bolognan prinsessan arvon ja 28. toukokuuta 1813 hänestä tuli Gallieran herttuatar. Lapsuutensa Josefina vietti Monzan palatsissa, Milanossa. Emil Nikolaus von Reznicek
Emil Nikolaus von Reznicek syntyi Wienissä kenraali, vapaaherra Joseph Reznicekin perheeseen. Hänen velipuolensa oli maalari Ferdinand von Reznicek (1868–1909). Emil Nikolaus opiskeli aluksi oikeustiedettä ja musiikkia Grazissa ja sitten musiikkia Leipzigin konservatoriossa. Hän työskenteli teatterikapellimestarina eri puolilla Saksaa, muun muassa Berliinin Koomisessa oopperassa, sekä opetti sävellystä Berliinin valtiollisessa musiikkikorkeakoulussa vuodesta 1920 alkaen. Von Reznicek työskenteli Saksassa myös natsien valtakaudella (Reichsmusikkammerin jäsenenä 1934–1942), ja hänelle myönnettiin Goethe-mitali vuonna 1935. Agnes Tschetschulin
Tschetschulin syntyi helsinkiläiseen kauppiasperheeseen. Venäläissukuinen isä, kauppaneuvos Feodor Tschetschulin omisti höyrylaivoja ja toimi kauppiaana. Äiti Hilda (o.s. Eckstein) oli ruotsalaista kauppiassukua. Perheeseen kuului myös kolme muuta sisarta: Mélanie, Eugénie ja esikoinen Maria Tschetschulin, Pohjoismaiden ensimmäinen naisylioppilas. Stanisław Leszczyński
Leszczyński oli Poznańin voivodin Rafał Leszczyńskin poika. Hän syntyi Lwówissa 1677 ja nai Katarzyna Opalińskan. Heidän tyttärestään Mariasta tuli Ranskan kuningas Ludvig XV:n vaimo. Vuonna 1697 valtiollisessa virassaan juomanlaskijana hän vahvisti August II Väkevän valinnan Puolan kuninkaaksi. Eugène de Beauharnais
Beauharnaisin appi, Baijerin kuningas Maksimilian I Joosef myönsi hänelle Leuchtenbergin herttuan ja Eichstättin ruhtinaan arvon. Eugène de Beauharnaisin sisar Hortense de Beauharnais oli naimisissa Napoleonin veljen Louis Bonaparten kanssa ja Eugènen neljästä tyttärestä Joséphine oli Ruotsin kuningas Oskar I:n puoliso. Elisabet Saksi-Altenburg
Suuriruhtinatar Elisabet Mavrikijevna Saksi-Altenburg-Romanova (, "Jelizaveta Mavrikijevna"; alun perin ) (25. tammikuuta 1865 Meiningen, Saksa – 24. maaliskuuta 1927 Leipzig) oli suuriruhtinas Konstantin Konstantinovitš Romanovin saksalaissyntyinen puoliso. Suuriruhtinas oli Venäjän keisari Nikolai I:n pojanpoika. Josefina de Vasconcellos
Vasconcellosin isä oli varakas brasilialainen diplomaatti, ja tytär jakoi jo lapsuutensa kahden valtion välillä. Vuonna 1921 hän pääsi stipendillä Lontoon Royal Academyyn. 19-vuotiaana hänet kelpuutettiin Pariisin Académie de la Grande Chaumièreen, jossa häntä opetti Antoine Bourdelle. Ennen paluutaan Britanniaan hän ennätti opiskella myös Libero Andreottin johdolla Firenzessä. Madame de Staël
Anne-Louise-Germaine Necker syntyi Pariisissa. Hänen isänsä oli geneveläinen pankkiiri Jacques Necker, josta myöhemmin tuli kuningas Ludvig XVI:n rahaministeri. Tuleva Madame de Staël oli jo lapsena nokkela ja terävä keskustelija. Vuonna 1786 hän avioitui ruotsalaisen paroni Erik de Staël-Holsteinin kanssa. Heille syntyi kolme lasta. Avioliitto päättyi eroon 1797. Madame de Staël asui Napoleonin aikana karkotettuna Saksassa ja sai siellä vaikutteita Goethelta ja Schilleriltä. G. A. Gripenberg
G. A. Gripenberg kuului Gripenbergin aatelissukuun, ja hänen isänsä oli itsenäisyysaktivismia tukenut korkea virkamies, todellinen valtioneuvos Alexis Gripenberg. Hänen äitinsä oli von Haartmanin aatelissukuun kuulunut Agnes Maria Fredrika von Haartman. Gripenberg kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1907 Helsingin Nya svenska läroverketistä ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin Aleksanterin yliopistosta 1911 sekä lainopin kandidaatiksi Uppsalan yliopistosta Ruotsista 1917. Vuosina 1908–1909 hän opiskeli myös Oxfordin yliopistossa ja London School of Economicsissa Englannissa. Kun Alexis Gripenberg nimitettiin tammikuussa 1918 Suomen ensimmäiseksi diplomaattiseksi edustajaksi Ruotsiin, toimi G. A. Gripenberg hetken aikaa isänsä palkattomana yksityissihteerinä, ennen kuin siirtyi Suomeen liittyäkseen sisällissodan valkoisiin joukkoihin. Napoleon I
Napoleon syntyi Ajaccion kaupungissa Korsikan saarella vuoden kuluttua siitä, kun Genovan tasavalta oli myynyt Korsikan Ranskalle velanmaksuna. Hänen alkuperäinen nimensä oli Napoleone (Nabullione) Buonaparte, mutta hän vaihtoi sen ranskalaisemmalta kuulostavaan Napoléon Bonaparteen vuonna 1796. Nimi Nabullione oli ollut myös hänen sedällään sekä vuonna 1765 kuolleella veljellään. Josefa Idem
Josefa Idem (s. 23. syyskuuta 1964 Goch, Rheinland-Pfalz, Saksan liittotasavalta) on saksalaissyntyinen, nykyisin italialainen ratamelonnan olympiavoittaja ja poliitikko. Hän osallistui ensimmäisenä naisurheilijana kahdeksan kertaa olympialaisiin ja saavutti viisi mitalia. Viimeisen MM-mitalinsa hän saavutti 44-vuotiaana vuonna 2009. Józef Maria Bocheński
Józef Franciszek Emanuel Lansdorff de Rawicz Bochenski (katolisella nimeltään Innocentius Maria Bochenski, s. 30. elokuuta 1902 Czuszów, Puola – 8. tammikuuta 1995 Freiburg, Sveitsi) oli puolalainen dominikaanimunkki, loogikko ja katolinen filosofi. Eugenia Osterberger
Eugenia Osterberger (koko nimeltään Prudencia Eugenia Juana Osterberger Luard; 20. joulukuuta 1852 Santiago de Compostela, Espanja – 8. helmikuuta 1932 Nizza, Ranska) oli espanjalainen romantiikan ajan säveltäjä ja pianisti. Hän oli tärkeä osa Galician kulttuuri- ja musiikkipiirejä 1800-luvun viimeisellä kolmanneksella. Osterbergerin nimellä ”Madame Saunier” tekemiä sävellyksiä julkaistiin Madridissa ja Pariisissa asti. Marietta Gazzaniga
Marietta Gazzaniga (1824 – 2. tammikuuta 1884) oli italialainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän syntyi Vogherassa ja opiskeli laulamista Alberto Mazzucaton johdolla Milanossa. Ensimmäisellä kaudellaan vuonna 1840 Vogherassa Gazzaniga esiintyi rooleissa Gaetano Donizettin oopperassa "Anna Bolena" ja Vincenzo Bellinin oopperassa "I Capuleti e i Montecchi". Frithiof Napoleon Neppenström
Frithiof Napoleon Neppenström (21. maaliskuuta 1835 Kuhmalahti – 11. maaliskuuta 1905 Joensuu) oli suomalainen Joensuussa asunut kauppias, valtiopäivämies, kauppaneuvos ja laivanvarustaja. Josefina Bengts
Maria Josefina Bengts (1. lokakuuta 1875 Pernaja – 26. lokakuuta 1925 Pernaja) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kansankirjailija. Frithiof Napoleon Neppenström
Neppenströmin vanhemmat olivat maanviljelijä, lipunkantaja Gustaf Adolf Neppenström ja Otteliana Emerentia Saxelin. Hän tuli ylioppilaaksi Porvoon lukiosta 1858, valmistui metsänhoitajaksi Evon metsäoppilaitoksesta 1861 ja työskenteli sitten Savijärven hoitoalueen aluemetsänhoitajana 1865–1869. Jo 30-vuotiaana hän kuitenkin toimi kauppiaana Joensuussa. Neppenström omisti myös kolmasosan Joensuussa toimineesta Haukipuron oluttehtaasta. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1892. Neppenström aloitti laivanvarustajana 1880-luvulla pienellä Valpas-laivalla joka hoiti Joensuun paikallislikennettä. Hän omisti yhdessä Cederbergien kanssa Pielisellä liikennöineen "Kullervo"-laivan ja vuonna 1891 hän oli mukana perustamassa "Pielisjärven Höyryvenhe Oy":tä, jolla oli oma "Ilmari"-niminen laiva. Muita Nepperströmin laivoja olivat 1893 hankittu lastihöyrylaiva "Suomi", joka liikennöi Joensuu-Pietari-linjalla, sekä Parviaisen kauppahuoneen kanssa omistettu "Ahti"-laiva, joka kulki aluksi Joensuusta Savonlinnaan ja sittemmin Viipuriin. Maria Clotilde
Ludovica Teresa Maria Clotilde (2. maaliskuuta 1843 – 25. kesäkuuta 1911) oli Sardinian ja myöhemmin koko Italian kuninkaan Viktor Emanuel II:n tytär. Hän meni naimisiin Ranskan prinssin Napoleon-Jérôme-Joseph-Charles Bonaparten kanssa. Aviomies oli Napoleon III:n serkku. Josefina (Ruotsin kuningatar)
Vuonna 1814 Napoleonin häviön jälkeen Eugène de Beauharnais yritti järjestää itsensä Italian kuninkaaksi, mutta epäonnistuttuaan hän joutui pakenemaan perheineen Müncheniin, Baijerin kuningaskuntaan. Vuonna 1817 hän osti Eichstättin kaupungin ja linnan saaden Leuchtenbergin herttuan arvon. Talven perhe asui Münchenissä, kesän Ismaningissa ja syksyn Eichstätissä. Josefinan äidinkieli oli ranska ja he saivat opiskella saksaa, italiaa ja englantia. Muita oppiaineita olivat aritmetiikka, historia, maantiede ja astronomia. 24. maaliskuuta 1821 Josefina sai katolilaisen konfirmaation. Vanhimpana siskona hän piti huolta myös pikkusiskoistaan. Münchenissä työskennellyt saksalainen filosofi Friedrich von Schelling kuvaili Josefinaa sydämelliseksi ja iloiseksi lapseksi. Angelica Kauffmann
Itävaltalaisen Sveitsiin asettuneen Churin piispan hovimaalarin Johann Joseph Kauffmannin tytär aloitti maalaamisen jo nuorena. Hänen äitinsä Cleophea Lutz oli kätilö. Vuonna 1752 hänen perheensä asettui Comoon, jossa hänen isästään tuli sveitsiläistaustaisen Salisin kreivin hovimaalari. Hän kehitti ihmelapsen lahjojaan ja oppi taidetta Comojärven rannalla ja Milanossa, jossa hän erikoistui muotokuvamaalaukseen ja opiskeli musiikkia. Hänen isänsä huolehti hänen koulutuksestaan ja hänen äitinsä opetti hänelle saksaa ja italiaa sekä myöhemmin ranskaa. Kauffmann maalasi ensimmäisen omakuvansa 1753 kahdentoista vuoden iässä. Vuosina 1754–1757 perhe matkusteli Italiassa ja he pysähtyivät Milanossa itävaltalaisen kenraalikuvernöörin (Milano kuului tuolloin Itävaltaan) luona ja Esten herttuan palatsissa. Adolf Eichmann
Eichmann syntyi ja kasvoi Solingenissa Saksassa. Hänen isänsä Adolf Karl Eichmann oli liikemies ja kirjanpitäjänä paikallisessa voimalaitoksessa, ja perhe muutti isän työn mukana vuonna 1913 Linziin Itävalta-Unkariin, jossa hänen äitinsä Maria o.s. Schefferling kuoli. Eichmannin isä palveli ensimmäisessä maailmansodassa Itävalta-Unkarin armeijassa. Lapsena Eichmann oli melko tummahipiäinen, ja siksi muut lapset kiusasivat häntä usein juutalaisen näköiseksi. Hänen isänsä siirtyi öljyalalle Standard Oilin tytäryhtiön Vacuum Oil Companyn palvelukseen, jossa myös Adolf Eichmann työskenteli nuorena. Joseph Jenkins Roberts
Joseph Jenkins Roberts (15. maaliskuuta 1809 – 24. helmikuuta 1876) oli Liberian tasavallan ensimmäinen (1848–1856) ja seitsemäs (1872–1876) presidentti. Hän syntyi vapaana Yhdysvalloissa Virginian osavaltiossa sijaitsevan Norfolkin kaupungissa ja muutti Liberiaan vuonna 1829 nuorena miehenä äitinsä sekä viiden sisaruksensa kanssa. Hänet laskettiin "mustaihoiseksi" mutta hänen esi-isistään noin 7/8 oli eurooppalaisia. Robertsin perhe oli vahvasti uskossa ja he kokivat olevansa kutsuttuja käännyttämään Afrikan alkuperäisasukkaita kristinuskoon. Josephine Clofullia
Clofullia, tyttönimeltään "Boisdechene", syntyi karvaisena ja kahdeksan vuoden iässä hänen partansa oli jo viiden senttimetrin mittainen. 14-vuotiaana hän ryhtyi kiertämään Eurooppaa, aluksi isänsä ja agenttinsa kanssa, myöhemmin kahdestaan isänsä kanssa. Pariisissa hän tapasi taidemaalari Fortune Clofullian ja meni tämän kanssa naimisiin. Clofullia imitoi partansa kanssa myös Napoleon III:ta ja sai tältä lahjaksi suuren timantin. Rosa Lemberg
Weikkolinit palasivat Suomeen lyhyeksi aikaa kesäkuussa 1888, jolloin perheeseen kuului myös poika Kalle Johannes. Pariskunta kiersi parin vuoden ajan eri puolilla Suomea hengellisissä tilaisuuksissa, joissa eksoottista Rosaa esiteltiin yleisölle. Hänen piti esittää joululauluja hottentottikielellä, vaikkei se ollut edes hänen äidinkielensä. Rosan tehtävänä oli myös kerätä yleisöltä rahaa, joista hän ei kuitenkaan itse saanut mitään. Rosa esiintyi tuolloin myös Jyväskylän laulujuhlilla, jossa hän myi yleisölle itsestään otettuja valokuvia. Vuonna 1890 perhe matkusti takaisin Lounais-Afrikkaan, jossa Karl August Weikkolin kuoli vuotta myöhemmin. Puolisonsa kuoleman jälkeen Ida Sofia Weikkolin palasi lasten kanssa kotimaahansa, jossa he asettuivat Vihtiin. Rosa kävi kansakoulua ja jatkoi kaksi vuotta oppikoulua Helsingissä. Hän sai 19-vuotiaana opiskelupaikan Sortavalan seminaarista. Hän menestyi erityisesti taideaineissa sekä johti koulun kuoroa ja lauloi konserteissa usein myös soolo-osuuksia. Lemberg saavutti suurta suosiota muun muassa Joensuun laulujuhlille vuonna 1897 tehdyllä konserttimatkalla. Hän valmistui opettajaksi 1898 ja sai Suomen kansalaisuuden vuotta myöhemmin, tiettävästi ensimmäisenä afrikkalaisena. Juhana (Itävallan arkkiherttua, s. 1852)
Arkkiherttua Juhanan isä oli Toscanan suurherttua Leopold II, joka oli myös Itävallan keisari Ferdinand I:n serkku. Hänen äitinsä oli suurherttuatar Maria Antonia, Molempain Sisiliain kuninkaan Frans I:n tytär. Habsburgit menettivät valtansa Toscanassa Italian yhdistymissotien seurauksena vuonna 1859, joten Juhana varttui Wienissä. Hän loi upseerinuran Itävallan armeijassa ja osallistui vuoden 1878 Bosnian miehitykseen kenraalimajurina ja prikaatinkomentajana. Saatuaan ylennyksen sotamarsalkkaluutnantiksi hän toimi vuosina 1879–1883 divisioonankomentajana Pressburgissa (nyk. Bratislava) ja vuosina 1883–1887 Linzissä. Juhana arvosteli armeijan vanhentuneita käytäntöjä vuonna 1883 julkaisemassaan pamfletissa "Drill oder Erziehung" ja joutui jättämään sotilasuran vuonna 1887, koska hänen katsottiin tavoitelleen omavaltaisesti avoimena ollutta Bulgarian valtaistuinta. Faustina Kowalska
Faustina syntyi Helena Kowalskana 25. elokuuta 1905 Głogowiecissä kolmantena lapsena kymmenestä köyhään, mutta uskonnolliseen talonpoikaisperheeseen. Kaksi perheen tytöistä, Casimira ja Bronislava, kuolivat varhaisessa iässä. Muut tytöt Faustinan lisäksi olivat ikäjärjestyksessä Josefine, Genevieve, Natalie, Stanislaus, Mecislaus, Mary ja Wanda. Jo seitsemänvuotiaana pyhä Faustina tunsi kutsun luostarielämään ja valmistuttuaan koulusta hän pyysi vanhemmiltaan pääsyä nunnaluostariin, mihin he eivät suostuneet. 1924 Faustinan väitetään tanssiaisissa siskonsa kanssa ollessa nähneen näyn kärsivästä Jeesuksesta, joka neuvoi häntä lähtemään Varsovaan ja liittymään nunnaluostariin. Varsovassa hän lähestyi monia eri luostareita, mutta hänelle ei myönnetty pääsyä niihin. Lopulta hänet otettiin Laupeuden Jumalanäidin sääntökunnan novisiaattiin, jossa hän otti sääntökuntanimensä vuonna 1926. Sisar Faustinana hän toimi useissa sääntökunnan luostareissa Varsovassa, Vilnassa, Krakovassa, Kiekrzissä ja Plockissa. 1931 pyhän Faustinan väitetään saaneen ilmestyksen Jeesukselta, jossa naista pyydettiin maalaamaan näyn mukainen maalaus, niin sanottu Jumalan laupeuden kuva. Pyhä Faustina sairastui vuotta ikuisten lupaustensa jälkeen vuonna 1934. Väitetysti Jeesus saneli Faustinalle Jumalan laupeuden ruusukon 13.-14. syyskuuta 1935. Ensimmäiset pyhät kortit Jumalan laupeuden kuvasta laadittiin heinäkuussa 1937 ja samana vuonna pyhä Faustina antoi neuvot niin ikään väitetysti Jeesukselta peräisin olevalle Jumalan laupeuden novenalle. Josefina (Ruotsin kuningatar)
23. elokuuta Oscar saapui Eichstätiin ja tapasi 15-vuotiaan Josefinan ja tämän siskot. Ennen kruununprinssin tapaamista prinssi Eugène käveli Josefinan kanssa puistossa ja kertoi tälle, minkä takia Ruotsin kruununprinssi oli tullut vierailulle. Kruununprinssi rakastui Josefinaan ja 26. elokuuta pyysi tämän kättä. Keskustelunaiheeksi muodostui se, että Josefina oli katolilainen. Josefina itse oli uskonnollinen, mutta hänen isänsä ei uskonasioista perustanut. Eugène kysyi, josko kohteliaisuudenosoituksena prinsessa Augustaa kohtaan Josefina saisi säilyttää uskonsa. Ruotsalaisen neuvonantajat Wetterstedt ja Löwenhielm olivat keskenään eri mieltä siitä, mikä oli tarkoituksenmukaista. Tästä oli kuitenkin olemassa ennakkotapaus: Desideria oli säilyttänyt katolisen uskonsa tullessaan Ruotsin kuningattareksi. Lopulta päätettiin, että Josefina saisi säilyttää katolisen uskonsa, kunhan osallistuisi kirkollisiin toimituksiin. Maria Leszczyńska
Maria Karolina Zofia Felicja Leszczyńska (1703–1768) oli puolalainen prinsessa, josta tuli Ludvig XV:n puolisona Ranskan kuningatar.