Mikä Suojeluskunta oli?
Suojeluskunta
﻿Suojeluskuntajärjestö () oli Suomessa vuosina 1918–1944 toiminut vapaaehtoinen maanpuolustusjärjestö ja kansalliskaarti, joka lakkautettiin Liittoutuneiden valvontakomission määräyksellä syksyllä 1944 fasistisena järjestönä. Ensimmäiset suojeluskunnat perustettiin syksyllä 1917 yksityisten aloitteesta, mutta ne eivät olleet rakenteeltaan ja jäsenistöltään tai muutenkaan samanlaisia kuin vuosien 1918–1944 Suojeluskuntajärjestön suojeluskunnat. Vaikka ne alkujaan perustettiin yksityisinä kansalaisjärjestöinä, vuonna 1918 Suojelus­kunta­järjestön organisaatio ja tehtävät vahvistettiin erityisellä asetuksella ja vuonna 1927 lailla. Oulun suojeluskunta
Suojeluskunnat toimivat esimerkiksi isänmaallisen aatteen ja hengen kohottamiseksi ja tunnetuksi tekemiseksi. Monipuolinen urheilu-ja harrastustoiminta olivat olleet niissä tärkeällä sijalla. Suojeluskunnat hoitivat armeijan kotiuttamisia ja kutsuntoja. Merkittävä tehtävä niillä oli kouluttaa sotilaita mahdollisten konfliktien varalle.
Suojeluskunta
Saksan antautuminen ensimmäisessä maailmansodassa 11. marraskuuta 1918 sai oikeiston tarrautumaan entistä tiukemmin suojeluskuntiin järjestönä, minkä luonteen porvarillisuus korostui tässä tilanteessa entistä enemmän, vaikka valkokaartin maineesta olikin tavoitteena päästä eroon. Suojeluskunta
Nikolai II vahvisti 12. heinäkuuta 1901 suomalaisia koskevan ase­velvollisuus­lain sekä erityisen armollisen julistuskirjan, jossa todettiin että Suomen asema velvoittaa suomalaisia osallistumaan valtaistuimen ja isänmaan puolustukseen. Sen nojalla lakkautettiin Suomen oman sotaväen osastot vuoden 1901 lopulla, Suomen kaartia lukuun ottamatta, joka lakkautettiin vuonna 1905. Suomen poliisi
Suojelupoliisi (Supo) on Suomen turvallisuuspalvelu, jonka tehtäviä ovat terrorismin ja ääriliikkeiden torjunta, vastatiedustelu sekä turvallisuusselvityksien laatiminen. Suojeluskunta
Suojeluskuntajärjestön alkuvuosia varjostivat erilaiset ongelmat ja haasteet, kuten koko maan sisäpoliittista tilannetta. Syksyllä 1918 Suojeluskuntajärjestö aloitti suuren propagandakampanjan, jolla yritettiin saada uusia vapaaehtoisia liittymään suojeluskuntiin. Esimerkiksi tuona aikana Vaasan suojeluskuntapiirissä kiersi kahden kuukauden ajan palkattuja agitaattoreita, jotka kutsuivat talo talolta ihmisiä mukaan iltaisin pidettäviin kyläkokouksiin. Lisäksi erilaisilla lehdissä julkaistuilla isänmaallisilla ja bolševisminvastaisilla lehti-ilmoituksilla houkuteltiin vapaaehtoisia. Suojajoukot
Suojajoukko on sotilaallisena terminä yksikkö tai joukko-osasto, jonka tehtävänä on tulla perustetuksi ja keskitetyksi mahdollisimman nopeasti esimerkiksi valtakunnan rajalle. Taktiikassa kyse on viivytystaistelusta. Pesäpallon Suomenmestaruuskilpailut 1924
Suojeluskuntajärjestön mestaruudesta pelattiin lopputurnaus Nurmon raviradalla 28. syyskuuta. Mukana olivat Pohjois-Hämeen, Etelä-Pohjanmaan, Kuopion ja Kymenlaakson piirien joukkueet. Loppuottelussa Pohjois-Häme voitti Etelä-Pohjanmaan 16–8. Kuopiolaiset siis selvisivät niin "siviili-" kuin suojeluskuntasarjassakin välieriin saakka. Suojeluskunta
Myös Lotta Svärd -järjestö aloitti toimenpiteet omaisuuden siirtämiseksi Suomen Naisten Huoltosäätiölle, nykyiselle Lotta Svärd -säätiölle. 23. marraskuuta 1944 Valvontakomissio määräsi myös Lotta Svärdin lopetettavaksi. Suojeluskunta
Malmberg korosti pian nimittämisensä jälkeen 13. lokakuuta 1921 annetussa päiväkäskyssä, että suojeluskunnat oli alun perin perustettu ulkonaista uhkaa vastaan. Hän alkoi viemään suojeluskuntia kauemmaksi valkoisesta perinnöstä ja vapaussota-asetelmista. Hänen mielestään Suojeluskuntajärjestön oli tehtävä osansa kansallisen eheyttämisen toteuttamiseksi. Malmberg asettui tukemaan keskustahallitusten virallista kansallisen eheyttämisen politiikkaa. Tässä oli myös omakohtaisesta merkitystä sen verran, että Malmbergin äiti oli sosialisti ja hän itsekin oli omaksunut tiettyjä mielipiteitä äidiltään. Artjärven historia
Artjärvelle muodostettiin suojeluskunta 28. huhtikuuta 1918, jota johti Vuorenmäen reservikomppanian johtaja G. Holmström yhdessä toimeliaan vaimonsa Constancen kanssa, joka oli lottien puheenjohtaja. Sotavalmiuksia voitiin harjoittaa ja Vuorenmäelle tehtiin sitä varten suojeluskunnan urheilukenttäkin ja ampumapaikka oli Ratulan kylässä. Silti sota oli yllätys rauhalliseen maataloustyöhön tottuneille artjärveläisille. Liikekannallepano tapahtui ja artjärveläiset palvelivat jääkäriryhmä 33:ssa. Artjärvi oli antanut kalliin lahjan itsenäisyydestään. Suojeluskunta oli myös isäntien järjestö ja se perustettiin Artjärvellä 28. huhtikuuta 1918. Artjärvellä oli suojeluskunnan talo ja ampumalaani, missä miehiä koulutettiin. Puolustustahto oli korkea. Suomen Huolto
Suomen Huolto oli jatkosodan ja sitä seuranneiden pulavuosien aikana toiminut, vapaaehtoista kansalaisten huoltoa tehneiden järjestöjen keskuselin, jonka tarkoituksena oli taata avustustyön tasapuolisuus ja tarkoituksenmukaisuus. Järjestön edeltäjä oli talvisodan jälkeen perustettu "Suomen huollon komitea". Virallisesta kansanhuollosta vastasi kansanhuoltoministeriö. Suojeluskunta
Tämän jälkeen maasta puuttui suomalaisten oma järjestysvalta. Loka–marraskuussa 1905 suurlakon aikana lakkoileva venäläinen santarmi- ja poliisilaitos eivät kyenneet ylläpitämään järjestystä, joten suomalaiset perustivat oman järjestyskaartinsa nimeltä Kansalliskaarti, jonka jäseninä olivat työläiset sekä porvarit. Myös ylioppilaat muodostivat Helsingissä tiistaina 7. marraskuuta 1905 suojeluskaartin. Suojeluskunta
﻿Suojeluskuntien historian aikana niihin ehti kuulua 150 000 jäsentä. Tuona aikana se oli selvästi Suomen suurin kansalaisjärjestö. Vuositasolla jäseniä oli keskimäärin 90 000. Suurimmillaan Suojeluskuntajärjestö oli vuonna 1941, jolloin sillä oli vajaat 127 000 jäsentä. Pienimmillään se oli vuoden 1918 lopussa, jolloin sillä oli 39 000 jäsentä. Vuosien 1918–1944 suojeluskuntalaisista oli esimerkiksi vuoden 1918 sodan veteraaneja vain 12 prosenttia. Enimmillään Suojeluskuntajärjestöön kuului 672 suojeluskuntaa 22 suojeluskuntapiirissä. Suojeluskunta
Varsinaisesti lopullinen käänne tapahtui vuonna 1922, johon asti oikeisto korosti suojeluskuntien sisäpoliittisia tehtäviä. Vuonna 1922 Suojeluskuntajärjestö hyväksyi yleisesti Malmbergin vuotta aiemmin antaman suojeluskuntien tehtäviä ja tarkoitusta selvittäneen ohjelmajulistuksen, joka sisälsi edellä mainitut linjaukset. Ennen siirtymistä täydellisesti Malmbergin aikaan kuitenkin tapahtui dramaattinen "viimeinen näytös", kun suojeluskuntaselkkauksen selvittelyssä mukana ollut sisäasiainministeri Heikki Ritavuori murhattiin kotiovensa edessä 14. helmikuuta 1922. Murhaaja Ernst Tandefeltin vuoden 1927 tunnustuksessa hän mainitsi entisen Helsingin suojeluskuntapiirin päällikön Paul von Gerichin sekä muita ruotsinkielisiä suojeluskunta-aktivisteja. Tosin suojeluskunta-aktivistien mahdollisesta osallisuudesta ei kuitenkaan ollut murhan tapahtuman aikaan näyttöä, joten tilanteesta ei muodostunut tuolloin mitään vakavampaa rasitetta Suojeluskuntajärjestölle. Suojeluskunta
Marraskuussa 1917 puhkesi SAJ:n julistama viisipäiväinen yleislakko, joka johti tällä kertaa verisiin yhteenottoihin. Marraskuun aikana näissä yhteenotoissa sai surmansa 22 henkeä. Punakaartit yrittivät riisua suojeluskuntia aseista, kun taas suojeluskunnat yrittivät turvata omaisuutta ja säilyttää järjestystä. Sosiaalidemokraattisessa puolueessa ja SAJ:ssä oli bolševikkien valtaannousun jälkeen jouduttu vaikeaan tilanteeseen vallankumouslinjan vahvistuessa. Lisäksi puolue ei pystynyt kuumassa sisäpoliittisessa tilanteessa kontrolloimaan paikallista toimintaa. Lakon jälkeen osapuolet olivat entistä kauempana toisistaan. Lakon aikana ja sen jälkeen punakaartien ja suojeluskuntien perustaminen kiihtyi entisestään. Suojeluskuntaliike tiivistyi ja suojeluskuntien tavoitteet yhdistyivät. Näin ollen erilaiset porvarillisten piirien omaisuuden ja järjestyksen turvaamiseen keskittyneet kaartit sulautuivat yhteen itsenäisyyspyrkimyksiä ylläpitäneiden suojeluskuntien kanssa. Suojelumies
Suojelun erikoisosasto (SEO) on Puolustusvoimien korkean valmiuden suojelutiedusteluyksikkö, johon kuuluu CBRN-kenttälaboratorio (C=kemiallinen, B=biologinen ja RN= radionuklidi). SEO:a voidaan käyttää Puolustusvoimien kaikissa kolmessa tehtävässä eli kotimaan puolustamisessa, muiden viranomaisten tukemisessa ja sotilaallisen kriisinhallinnan tehtävissä. Suojelun erikoisosasto osallistui keväällä 2014 Syyriassa kriisinhallintatehtävään jonka tarkoituksena oli kuljettaa kemialliset aseet pois Syyriasta ja tuhota ne. Suojeluskunta
Suojeluskuntien Yliesikunta ryhtyi julkaisemaan suojeluskuntien viikkolehteä, Hakkapeliittaa, 1926. Lehti 1928 siirtyi suojeluskuntien ja Lotta Svärdin pää-äänenkannattajana perustetulle Suojeluskuntain Kustannusosakeyhtiölle. Lehti on digitoidussa muodossaan ensimmäisten numeroiden osalta kansalliskirjaston palvelussa. Oulun suojeluskunta
Sota-ajaksi suojeluskunta- ja sen apujärjestöstä, lottajärjestöistä muodostettiin kotijoukot. Se toimi kenttäarmeijan apujärjestönä lukuisine tehtävineen. Sota-ajalle säädettiin työvelvollisuuslaki koskemaan alle asevelvollisuusikäisiä sekä työkykyisiä naisia. Suojeluskunta hoiti työvelvollisten kuljetuksia ja töihin sijoittelua. Suojeluskunta
Oikeisto kärsi tässä eduskunnan järjestämissä presidentinvaaleissa kovan tappion. Mannerheim ei suinkaan ollut tyytyväinen vallitsevaan tilanteeseen. Vaalien jälkeen vuosina 1919–1920 Mannerheim korosti puheissaan valkoista aatetta, vapaussodan perintöä ja rinnasti vuoden 1918 sodan suojeluskunnat suojeluskuntajärjestön suojeluskuntiin, vaikka näin ei enää tässä vaiheessa ollut. Poliittinen tilanne kuitenkin siirtyi kohti porvarillista keskustaa, jolla oli paljon kannatusta suojeluskuntalaisten keskuudessa. Suojelu- ja sääkoulu
Suojelu- ja Sääkoulu (lyhenne Slu- ja SääK) oli Suomen maavoimiin kuulunut joukko-osasto, joka toimi Luonetjärven varuskunnassa Tikkakoskella 1985-1992. Se muodostettiin 1985 yhdistämällä Upinniemessä toiminut Suojelukoulu (SluK) ja Tikkakoskella samassa rakennuksessa aiemmin toiminut Keskussääasema (KSääAs). Suojeluvarikko
Suojeluvarikko sijaitsi Jyväskylän kaupungissa Vaajakosken Kanavuoressa louhittuna useaan kerrokseen, kattaen 13 000 m², noin 200 metriä korkean samannimisen vuoren sisään. Tanskan protektoraatti
Tanskan protektoraatti oli Saksan valtakunnan suojelualueekseen eli protektoraatikseen ottama Tanskan kuningaskunta vuosina 1940–1943. Saksan näkökulmasta Tanskan kuningaskunta oli suvereeni valtio, jota ei ollut integroitu kansallissosialistiseen hallintojärjestelmään, vaan Saksan korkea-arvoisin virkamies Tanskan alueella oli muodollisesti vain täysivaltainen lähettiläs, joka hyväksytti akkreditointivaltakirjansa Tanskan kuninkaalla. Vasta 1943, kun tanskalaiset olivat vastustaneet saksalaisia, muutti Saksa hallinnon Tanskan valtakunnankomissariaatiksi, mikä vastasi miehitysvallan siviilihallintoa Norjan valtakunnankomissariaatin tapaan. Suojeluskunta
Helsingin entinen poliisimestari eversti Ivar Gordie ryhtyi yksityisten henkilöiden kehotuksesta järjestämään ylioppilaiden ja polyteekkarien suojeluskuntia. Maisteri Mexmontanin johdolla aktivisteista koottiin suojeluskuntaosasto, joka otti tunnuksekseen valkoisen käsivarsinauhan, jonka johdosta osastoa nimitettiin valkokaartiksi. Ernst Tandefelt
Marraskuun 1927 ilmiantokirjeessään oikeuskansleri Alex Charpentierille Tandefelt paljasti taustatukensa, jotka olivat tunnettu ja arvostettu helsinkiläinen aktivistijohtaja apteekkari Oskar Jansson ja "suojeluskuntaselkkauksen" aiheuttaja sekä entinen Helsingin suojeluskuntapiirin johtaja kenraalimajuri Paul von Gerich. Von Gerich oli ottanut pahasti yhteen Ritavuoren ja hallituksen kanssa suojeluskuntaselkkauksen aikana. Tandefelt paljasti aktivistien osuuden juuri niin kuin Etsivä keskuspoliisi aktivisti Ossi Holmströmin johdolla oli pelännyt. Ernst Tandefelt
Ritavuoren vastustajat olivat tyytyväisiä, kun Ritavuori siirtyi perustuslakivaliokunnan johtajuudesta ministeriksi. Kesällä 1921 Ritavuori kuitenkin otti jälleen yhteen suojeluskunta-aktivistien kanssa ns. suojeluskuntaselkkauksen aikana. Ritavuori vastusti suojeluskuntien itsenäisyyttä ja halusi ne valtiollisen valvonnan alle. Selkkauksen aikana suojeluskuntien vallankaappauksen uhka kasvoi jälleen. Suojeluskuntien asema säilyi lopulta ennallaan, mutta Ståhlberg ja Ritavuori estivät Mannerheimia nousemasta suojeluskuntien ylipäälliköksi, minkä radikaalit suojeluskunta-aktivistit kokivat tappiona. Suojeluskunta
Vuoden 1925 jaon jälkeen ennen seuraavaa jakoa perustettiin Turunmaan suojeluskuntapiiri 16. lokakuuta 1926. Lohjan suojeluskunta
Rakennusmestari G. Hellmanin suunnittelema Suojeluskunnan rakennus valmistui Nummentien varteen 1925, ja se vihittiin käyttöön 13. huhtikuuta 1925. Vanhoissa kuvissa näkyvä katon kaide purettiin 1930. Rakennuksessa järjestettiin koulutusta ja kokouksia. Alakerta oli varattu esikunnan toimiston ja Lotta-leipomon käyttöön. Vuosina 1931–1933 talossa pidettiin käräjäoikeuden istunnot. Jatkosodan hyökkäysvaihe
Sodanaikaiseen kotirintaman kuvaan kuuluivat myös 1927–1933 syntyneet sotilaspojat, joita oli lopulta vuonna 1943 yli 72 000. Sotilaspoikajärjestö oli Suojeluskunnan poikaosasto. Pojat olivat 10–17-vuotiaita vapaaehtoisia, jotka toimivat aputehtävissä kotirintamalla. Vanhimmat pojista osallistuivat myös sotilasluonteiseen toimintaan: yli 3 000 poikaa toimi lähetteinä – osa takaisinvallatuilla alueilla rintaman lähistöllä, ja 5 000 sotilaspoikaa toimi tähystäjinä ja ilmatorjunnan muissa aputehtävissä. Sotilaspojilla oli oma Suojeluskunnan pukua muistuttava univormunsa ja omat arvomerkkinsä. Suojeluskunta
Aluksi pykälän ei katsottu välttämättä koskevan suojeluskuntia näiden virallisesti epäpoliittisen luonteen vuoksi. Valvontakomissio kuitenkin piti suojeluskuntia organisoituna sotilaallisena järjestönä. Maan, jonka sotavoimien vahvuutta säänneltiin rauhansopimuksessa, ei ollut sopivaa pitää hyvin koulutettua, aseistettua ja organisoitua vapaaehtoisjärjestöä, jonka vahvuutta ei laskettu armeijan määrävahvuuteen. Lisäksi Neuvostoliiton johtamalle valvontakomissiolle oli ideologisesti mahdotonta sallia alun perin punaisia vastaan suunnatun porvarillisen taistelujärjestön säilyttämistä. Suojelumies
Voi myös tarkoittaa:
Suojelumies ("palomies-vartija"), suorittaa teollisuuden toimeksiannoissa palo- ja pelastusalan työtehtäviä sekä aluevartiointia. Monipuolinen toimenkuva, jossa työhön voi sisältyä myös sammutinhuoltoa, paineilmalaitehuoltoa, suojainhuoltoa sekä turvallisuuskoulutuksia. Yleensä päätoimisen suojelumiehen koulutusvaatimuksiin kuuluu vartijakoulutuksen lisäksi myös pelastusalan päätoimisen tai sivutoimisen koulutusputken läpikäyminen sekä savu- ja kemikaalisukelluskelpoisuuden ylläpito. Suojastus
Suojastus on rautatieliikenteessä toimintojen ja turvalaitteiden kokonaisuus, jolla varmistetaan asetinlaitteen kulkutie-ehtoja vastaavat suojastusehdot liikennepaikkojen välisellä rataosuudella. Suojastetulla radalla tarkoitetaan rataa, jolla raiteiden vapaana oloa valvotaan teknisesti ja junien kulkua ohjataan näkyvillä opastimilla. Suojeluspyhimys
Suojeluspyhimys on pyhimys, jonka uskotaan suojelevan esimerkiksi jotakin tiettyä paikkakuntaa, kirkkoa, ammattikuntaa tai yksityistä henkilöä. Jewish Defense League
The Jewish Defense League(JDL; suomeksi "Juutalainen Puolustusliitto") on juutalainen, USA:ssa 1968 perustettu järjestö jonka päämääränä on "suojella juutalaisia antisemitismiltä kaikin tarvittavin keinoin". JDL:n epäiltiin juonineen pommi-iskua Fahd Mosque-moskeijaan Kalifornian Culver Cityyn. FBI kutsui JDL:ää "oikeistolaiseksi terroristiryhmäksi". Suojelusenkeli (laulu)
Suojelusenkeli eli Maan korvessa kulkevi lapsosen tie on suomalainen uskonnollinen laulu, joka kertoo lasta suojelevasta suojelusenkelistä. Kappaleen on sanoittanut Immi Hellén vuonna 1884 ja säveltänyt P. J. Hannikainen vuonna 1898. Hellén kirjoitti tekstin alun perin runoksi nimellä ”Enkeli ohjaa”. Vuonna 2016 julkaistussa Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan lisävihkossa laulusta tuli myös virsi nro 971 nimellä ”Maan korvessa kulkevi lapsosen tie”. Evankelisen herätysliikkeen virsikokoelmaan "Siionin kanteleeseen" se on sisältynyt jo vuodesta 1961. Suomen Suojelusliitto
Liiton perustajat olivat C. G. E. Mannerheim ja P. E. Svinhufvud. Liitto harjoitti kommunisminvastaista valistustoimintaa ja jakoi muun muassa lehdistötiedotteita. Suomen Suojelusliitto julkaisi 1929–1931 "Suomen suojelusliitto" ja "Valkoinen vartio"-nimisiä kuukausijulkaisuja. Suojeluskunta
Ahvenanmaalla toimi lisäksi Ålands Hemvärn. Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
SVUL:n urheilijat olivat olleet keskeisessä asemassa sisällissodassa Mannerheimin johtamissa hallituksen valkoisessa armeijassa. He kuuluivat sotilaina armeijassa keskeisen osan muodostaneissa suojeluskuntajoukoissa. Suojeluskuntaliikkeessä korostettiin liikunnan merkitystä, ja suojeluskuntien yhteyteen kevätkesällä 1918 perustettiinkin urheiluseuroja, jotka liittyivät SVUL:n jäseniksi. Suojeluskunnatkin ryhtyivät järjestämään omia urheilu- ja etenkin hiihtokilpailuja. Suojeluohjelma
Suojeluohjelma on ohjelma, jonka tarkoitus on elinympäristötyypin suojeleminen. Tällainen suojeluohjelma voi suojella esimerkiksi Itämerta, soita tai vaikkapa vanhoja metsiä. Suojelupoliisi
Suojelupoliisi (lyhenne Supo tai supo, aikaisemmin Suopo) (, kansainvälisissä yhteyksissä Finnish Security Intelligence Service) on Suomen valtion sisäisestä ja ulkoisesta turvallisuudesta vastaava sisäministeriön alainen poliisiyksikkö. Supo on operatiivinen turvallisuusviranomainen, jonka ydintoiminta-alueita ovat terrorismintorjunta, vastavakoilu ja turvallisuustyö. Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
Pian tuli kysymykseksi määritellä suojeluskuntien ja urheilujärjestöjen, erityisesti suhde SVUL:oon. Lauri Pihkala esitti, että pienemmillä paikkakunnilla urheiluseurat voisivat sulautua osaksi suojeluskuntaa, kun taas suuremmilla paikkakunnilla oli vara pitää urheiluseurat ja suojeluskunta erillään. Suojeluskuntain ylipäällikkö kutsui voimistelunopettaja K. E. Levälahden puheenjohtajaksi komiteaan suunnittelemaan suojeluskuntien liikuntakasvatusta. Vuonna 1920 perustettiin suojeluskuntain yleisesikuntaan erityinen osasto liikuntakasvatuksen johtamista varten päällikkönään Levälahti. Suojajoukot
Suomessa Valkoisella armeijalla oli vuonna 1919 suojajoukkotehtävä. Käytetty nimitys oli tuolloin "etujoukot". Niiden tarkoituksena oli rajalle porrastettuina antaa aikaa liikekannallepanolle ("ylösmarssi") ja puolustuslinjan miehittämiseen. Joukkojen liikuntakykyä korostettiin suhteellisesti pienen vahvuuden kompensoimiseksi. Suojeluskunta
Suojeluskuntia kehitettiin 1930-luvulla Mäntsälän kapinan jälkeen voimakkaasti. Kommunistien aiheuttaman vallankumousvaaran katsottiin väistyneen ja esimerkiksi Tampereen suojeluskunta lakkasi harjoittelemasta kaupungin valtausta. Sen sijaan suojeluskunnista kehitettiin eversti Aksel Airon johdolla Puolustusvoimien aluejärjestö, joka sai tehtäväkseen liikekannallepanon järjestämisen. Suojeluskuntayksiköille annettiin selkeät kotirintamatehtävät, ja suojeluskuntaan kuuluneet nuoremmat miehet sijoitettiin liikekannallepanossa vakinaisen armeijan yksiköihin. Suojelusenkeli
Ensimmäinen kristitty teologi, joka määritteli asiaa tarkemmin, oli Honorius Autunlainen (kuoli 1151). Hän sanoi, että jokainen sielu saa suojelusenkelin sillä hetkellä, kun se sijoitetaan ruumiiseen. Tuomas Akvinolainen oli samaa mieltä, ja määritteli, että suojelusenkelin tehtävä kuuluu enkelihierarkian alimmille enkeleille. Duns Scotus puolestaan oli sitä mieltä, että kuka tahansa saattaisi ottaa tehtävän.
Yksi vanhan kirkon ajan suojelusenkeleihin liityvä pohdinta koski suojelusenkelin suhdetta kasteeseen: saiko ihminen suojelijansa vasta kasteessa? Tuomas Akvinolainen ajatteli, että kasteessa enkeli saa täyden toimintavallan, sillä vasta silloin se saa kaiken avun Jumalalta ja Kristukselta taistelussa pahaa vastaan. Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
Vaikka SVUL:n puolella oli aluksi epäilyksiä hajaannuksesta, tilanne kehittyi luottamukselliseksi järjestöjen välillä. Suojeluskuntien johtajakasvatus, kilpailutoiminta ja yleinen koulutus tukivat välillisesti myös SVUL:n toimintaa. Vallitsi siis eräänlainen personaaliunioni järjestöjen välillä. Suojeluskuntien liikuntakasvatukseen kuuluivat voimistelu, hiihto, pesäpalloilu, murtomaajuoksu, suunnistus ja poikaurheilu. Suojeluskunta
Punakaartin päällikkönä toimi kapteeni Johan Kock. Suurlakon jälkeen, joulun aikoihin pidettiin Tampereella Venäjän vasemmistopuolueiden kokous, jossa Johan Kock nimitettiin vallankumousta valmistavaan valtuuskuntaan Suomen edustajaksi. Suojeluskunta
Näin ollen periaatteessa ei ollut poliittisia esteitä suojeluskuntiin liittymisellä. Pykälän kohta "uskollisuus laillista yhteiskuntajärjestystä kohtaan" viittaa valkoiselle Suomelle ominaiseen isänmaallisuuteen, joten se oli tietynlainen poliittinen kannanotto. Vapaaehtoisen maanpuolustusjärjestön etu oli siinä, että tällöin voitiin kontrolloida suojeluskuntien poliittista koostumusta. Tähän liittyi ajatus siitä, että asevelvollisuuden kautta armeijaan saattoi päästä punaista ainesta, mutta porvarilliseen vapaaehtoiseen maanpuolustukseen perustuvat suojeluskunnat olivat valkoisen Suomen vartijoita. Suojeluskuntajärjestö nähtiin tasapainottavana tekijänä, joka viime kädessä turvaisi valkoisuuden. Tämä ajattelu korostui erityisesti alkuvuosina. Suojelupoliisi
Etsivän keskuspoliisin henkilöstö kutsui ironisesti yksikköään ohranaksi (). Termiä oli aikaisemmin käytetty Venäjän tsaarinaikaisesta salaisesta poliisista (). Nimitys levisi myös talon ulkopuolelle, ja erityisesti vasemmistolaiset poliitikot ja lehtimiehet käyttivät samaa nimitystä myös EK:n seuraajasta, valtiollisesta poliisista (Valpo I). Ähtäri
Tuomarniemen metsänvartijakoululla pidettiin suojeluskunnan perustava kokous 17. syyskuuta 1917. Suojeluskunta perustettiin myös Myllymäelle. Ähtärin tapahtumien kannalta keskeisessä roolissa oli kuitenkin Ähtärin Suojeluskunnan sihteeri, tuomarniemeläinen Arvid Borg. Kun pohjalaiset aloittivat ulkomaalaisiksi muuttuneiden venäläisten aseistariisumisen 28.1.1918 Ähtärin valkoiset pitivät vihollisinaan linnoitustöissä vielä olleita 40 venäläistä. Ähtärissä punaiset eivät ottaneet haltuunsa rautateitä. Inhan ruukille oli kyllä muodostettu tehtaalaisten suojelukaarti (4.11.1917), mutta se pysyi toimettomana. Suojeluskunta sai rautateitse välineet venäläisten karkottamiseen ja karkotti myös joukon kiihkeimpiä ähtäriläisiä (30.1.1918). Schutzbund
Schutzbund perustettiin vuonna 1923 sosiaalidemokraattien aiempien työläiskaartien pohjalta. Yhtenä edeltäjänä olivat vuonna 1918 kommunisteja vastaan luodut kansankaartit. Schutzbund oli kuitenkin tarkoitettu ennen kaikkea suojelemaan sosiaalidemokraattien toimintaa ja saavutuksia mahdollisilta oikeiston hyökkäyksiltä. Sen merkittävin kilpailija oli oikeiston Heimwehr, jonka organisaatio oli kuitenkin löyhempi. Järjestöjen välit olivat kireät, mikä johti yhteenottoihin. Vuonna 1927 eräässä yhteenotossa Schutzbundin kanssa Schattendorfissa Burgenlandissa Heimwehrin jäsenet ampuivat vahingossa kuoliaiksi vanhuksen ja lapsen. Ampujien vapauttaminen wieniläisessä tuomioistuimessa johti myöhemmin heinäkuun kapinana tunnettuun vasemmiston väkivaltaiseen kansannousuun, joka tukahdutettiin verisesti. Suojeluskunta
Asetus vahvisti myös Suojeluskuntajärjestön organisaatiorakenteen. Kunnassa asuvat suojeluskuntalaiset muodostivat kunnan nimen mukaisen suojeluskunnan. Suojeluskuntain ylipäällikkö kuitenkin saattoi jakaa isomman asutuskeskuksen (kaupungin, kauppalan, maalaiskunnan) useampaan suojeluskuntaan. Paikallista suojeluskuntaa johti aluepäällikkö (14. helmikuuta 1919 lähtien paikallispäällikkö), joka muodosti kansliapäällikön, talouspäällikön ja kasvatus­päällikön kanssa nelihenkisen paikallisesikunnan. Yhdessä alueen suojeluskunnat muodostivat yhden 22:sta suojeluskuntapiiristä. Paikallisesikunnat lähettivät 3 edustajansa piiriesikuntaan, jossa istui lisäksi piiripäällikkö (asetuksessa sotakomisario) ja tämän apulainen eli piirisihteeri. Piirit olivat varsin itsenäisiä tässä ensimmäisessä vuoden 1918 asetuksessa. Niiden yläpuolella oli vain Suojeluskuntain ylipäällikkö, joka oli samanarvoinen sotaväenpäällikön kanssa. Seuraavana vuonna 1919 asetusta korjattiin siten, että piirien itsenäisyyttä kavennettiin ja järjestölle luotiin vahva itsenäinen keskushallinto, joka korkeinta valtaa käytti Suojeluskuntain yliesikunta johtajanaan Suojeluskuntain ylipäällikkö. Tasavallan presidentti nimitti vain ylipäällikön ja yliesikunnan esikuntapäällikön. Ylipäällikkö nimitti piiri- ja paikallispäälliköt. Tällä valtio oli yrittänyt antaa järjestön keskushallinnolle itsenäisyyttä ja tyydyttää näin vaatimukset suojeluskuntien itsenäisyydestä. Suojeluskunta
Moskovan rauhan vuoksi Suomen alueluovutuksista johtuen organisoitiin suojeluskunnat uudelleen 30. elokuuta 1940. Tämän jälkeen suojeluskuntapiirit olivat seuraavat: Lapuan liike
Alun perin marssin nimeksi oli suunniteltu "Suojeluskuntamarssi", mutta Suojeluskuntien komentaja Lauri Malmberg kielsi suojeluskuntaunivormun käytön. Liikkeen pääideana oli järjestää uusi tapahtuma, joka muistuttaisi valkoisen armeijan voitonparaatia 16. toukokuuta 1918. Vaikka liikkeen esikuvana oli voitonparaati, oli mallina myös vastaavia tapahtumia ulkomailta, erityisesti Ruotsin talonpoikien maanpuolustusmarssi vuonna 1914 ja Italian mustapaitojen marssi Roomaan vuonna 1922. Oulun suojeluskunta
Oulun suojeluskunta syntyi 1900-luvun alkupuolen yhteiskunnallisessa murroksessa osaksi suojeluskuntajärjestöä. Suojeluskuntajärjestöä ei perustettu sanan varsinaisessa merkityksessä, vaan se syntyi itsenäisyysmielisten itsenäisyystahdosta ja vapauden rakkaudesta. Järjestö oli syntytaustaltaan kansanliike.Vuoden 1918 sodassa suojeluskunnat olivat osa valkoista armeijaa vastavoimana punakaarteille. Oulun suojeluskunta
Vuonna 1917 perustetun suojeluskunnan perustamisasiakirja tuhoutui Oulun valtauksen yhteydessä. Perustamisasiakirja kirjoitettiin uudelleen noin vuoden päästä alkuperäisessä mukana olleiden muistitietojen pohjalta. Sittemmin suojeluskunnat vakinaistettiin ja niiden asema vahvistettiin lailla elokuussa 1918. Niitä alettiin perustaa lisää ja varhaisemmin syntyneitä suojeluskuntia perustettiin uudelleen. Oulun suojeluskuntakin perustettiin uudelleen 19. lokakuuta 1918. Schutzstaffel
Schutzstaffel () eli SS oli alun perin natsi-Saksan kansallissosialistisen puolueen puolisotilaallinen yksikkö, myöhemmin puolueen alainen sotilaallinen organisaatio. SS perustettiin Adolf Hitlerin henkivartiokaartiksi, mutta se laajeni myöhemmin huomattavasti. Suojeluskunta
SDP:n vaalivoiton jälkeen aktivistit huolestuivat siitä, että Suojeluskuntajärjestön lakkauttaminen oli mahdollista ainakin periaatteessa normaalilla asetuksella. Heidän mielestään järjestön itsenäisyys takaisi sen olemassaolon, jos vaikka suojeluskuntakielteinen tai vasemmistolainen nousisi sotaministeriksi tai valtionpäämieheksi. Sotaministeri Walden kuitenkin esti Suomen Suojeluskuntain Liiton aseiden hankinta-anomuksen ja yhdistyshanke kaatui, eikä sitä edes rekisteröity. Ohrana
Ohrana (), johdettu termistä "suojeluosasto", (), oli Venäjän keisarikunnan aikana toiminut salainen poliisi, joka toimi osana sisäasianministeriötä 1800-luvun lopulla. Ohranaa avusti valtakunnallinen poliisi eli santarmisto. Lahden suojeluskunta
Lahden suojeluskunta oli Lahden kaupunkiin muodostunut suojeluskunta. Se alkoi muodostua "Lahden suojelukaarti" -nimisenä piirin urheilumestaruuskilpailujen jälkeen urheilukonsulentti Tahko Pihkalan kolmekymmenjäseniselle yleisölle pitämän isänmaallisen puheen jälkeen 20. heinäkuuta 1917. Suojeluskunta
Räätäli Kaarlo Luoto ja muutama muu keräsivät väkeä kansalliskaartiin, jonka jäseniksi tulivat lakkoilevat sortovallan poliisit, entiset sotilaat ja kadun nuorisoa. Luoto jakoi kaartin kahteen osaan, toisen tehtäväksi tuli pääkaupungin vartioiminen, tämän osaston johtajana toimi ylioppilas Eero Haapalainen. Toinen osasto sai tehtäväkseen yleisen turvallisuuden suojelemisen. Toinen osasto nimettiin seuraavana päivänä, tiistaina 7. marraskuuta 1905 punaiseksi kaartiksi. Suojeluskuntaselkkaus
Suojeluskuntaselkkaus alkoi, kun torstaina 9. kesäkuuta 1921 Hufvudstadsbladetissa julkaistiin nimimerkin v.G:n kirjoittama artikkeli nimeltään ""Skall Finland ingå i ett baltiskt förvarsförbund?"" (). Tuolloin Hufvudstadsbladetin poliittinen kanta oli ehdottomasti oikeistolainen ja se myötäili myös monissa asioissa äärioikeistoa. Kirjoituksessa Helsingin suojeluskuntapiirin päällikkö, kenraalimajuri Paul von Gerich arvosteli hallituksen harjoittamaa reunavaltiopolitiikkaa ja varoitti sitomasta Suomea Baltian ja Puolan maiden kohtaloihin. Reunavaltiopolitiikassa Suomi haki poliittista- ja sotilaallista yhteistyötä Itämeren alueen maiden kanssa. Kirjoituksellaan Gerich onnistui tölväisemään ja loukkaamaan Baltian ja Puolan lisäksi Saksaa, Ranskaa ja Italiaa. Näin ollen kyseisten maiden Helsingissä oleskelleet diplomaatit loukkaantuivat ja vaativat hyvitystä. He olivat saaneet selville nimimerkin "v.G." takana olleen kirjoittajan henkilöllisyyden. Sotilaspojat
Suojeluskunnilla oli ollut poikajärjestöjä jo sisällissodasta lähtien. Tarkoitus oli antaa nuorisolle ennakkovalmennusta aseellisen maanpuolustukseen. 1920-luvulla poikatoiminta supistui, mutta 1930-luvulla jäsenmäärä kasvoi. Vuonna 1930 toiminnassa oli mukana 10 000 12–16-vuotiasta poikaa. 17-vuotiaat saattoivat liittyä jo varsinaiseen suojeluskuntaan. Suojeluskunnissa oli tuolloin yhteensä 345 poikaosastoa. Neljä vuotta myöhemmin 1934 jäseniä oli kaksinkertainen määrä ja osastoja 516. Vuonna 1936 jäsenmäärä oli 24 500 ja talvisodan syttyessä noin 30 000 poikaa. Toiminta keskittyi urheiluun, löyhästi taistelutaktiikoista muistuttaviin maastoleikkeihin ja eräretkeilyyn. Pojille annettiin kuitenkin myös sotilaallista valmennusta ja uskonnollista kasvatusta. Suojeluskunta
Suojeluskuntien muuttuminen armeijan aluejärjestöksi muutti niiden luonnetta. Niiden kyky itsenäiseen sodankäyntiin poistui ja suojeluskuntien komentotie integroitui käytännössä osaksi Puolustusvoimain yleistä johtamisjärjestelmää. Muutos ei ollut erityisen näkyvä ruohonjuuritasolla, mutta oli selvä ammattilaisille. Sotamarsalkka C. G. E. Mannerheim valittikin 1930-luvun loppupuolella puolileikillään Airon tuhonneen suojeluskuntajärjestön. Lapuan liike
Vientirauhan lisäksi tunnettu järjestö oli Gustaf Mannerheimin ja P. E. Svinhufvudin perustama "Suomen Suojelusliitto", joka jakoi lehdistölle antikommunistisia tiedotteita. Lisäksi kommunisminvastaista valistustyötä harjoittivat Akateeminen Karjala-Seura ja siitä irronnut "Itsenäisyyden Liitto". Ehkä merkittävin Lapuan liikkeen syntyyn vaikuttanut järjestö oli "Vapaussodan Rintamamiesten Liitto", jonka tavoitteena oli kommunismin kitkeminen ja työmaaterrorin poistaminen. Suojeluskunta
Suomalaisia lähti vuonna 1935 Abessiniaan (Etiopiaan) taistelemaan Mussolinin fasistisen Italian hyökkäystä vastaan. Myös suojeluskuntajärjestön Hakkapeliitta-lehti tuki vahvasti Abessinian puolustustaistelua. Suojeluvaltio
Vuonna 1918 Suomen ja Ukrainan voidaan katsoa ajautuneen itsenäisyysjulistuksistaan huolimatta Saksan keisarikunnan protektoraateiksi: Suomi mm. kevään 1918 kauppasopimuksen vuoksi ja Ukrainan sen vuoksi, että saksalaiset ja itävaltalaiset järjestivät siellä toukokuun 1918 lopussa vallankaappauksen saadakseen Ukrainan sidotuksi kiinteämmin Saksan sotatalouteen viljantoimitusten avulla. Ivar Gordie
Gordien alistaminen Kockin käskyvaltaan aiheutti porvariston keskuudessa eripuraa, ja lakon loppuvaiheessa hänet yritettiin syrjäyttää. Gordie kuitenkin kieltäytyi astumasta kansalliskaartin johtoon ilman työväestön tukea. Lopulta perustuslailliset ja ylioppilaat kokosivat yhteisen suojakaartin, josta myöhemmin muodostui Suojeluskunta. Gordieta pyydettiin myös uuden suojakaartin johtoon, mutta hän kieltäytyi tästäkin tehtävästä havaittuaan sen järjestyksenvalvonnan sijasta olevan tarkoitettu lähinnä väkivaltaisuuksiin. Suojeluskunta
Valvontakomission brittiläiset jäsenet saivat tiedon suojeluskuntien lakkautusvaatimuksesta vasta sen jättämistä seuranneena päivänä. Britannian hallituksen "poliittinen edustaja" Francis Shepherd esitti epäilynsä lakkauttamisen tarkoituksenmukaisuudesta, koska hän piti toimenpidettä kovana iskuna suomalaisille, jotka olivat tosin ottaneet sen vastaan järkevästi ja rauhallisesti. Shepherd pelkäsi, että lakkauttamisesta saattaisi seurata väärinymmärrettyyn patriotismiin ja venäläisvastaisuuteen perustuvan maanalaisen järjestön syntyminen. Kuvaavaa oli, ettei Britannian ulkoministeriö, jolle Shepherd toimitti asiasta raportin, ollut edes tiennyt suojeluskuntajärjestön olemassaolosta. Mäntsälän suojeluskunta
Mäntsälän suojeluskunta perustettiin 20. elokuuta 1917 Sääksjärven Pohjoispään Seurahuoneella. Se oli aluksi Sääksjärven suojeluskunta ja sen jäseniksi liittyi tuolloin noin 30 miestä. Se harjoitteli kaksi kertaa viikossa. Apteekkari lahjoitti suojeluskunnalle kahdeksan vanhaa kätkössä ollutta Grafton-kivääriä. Lisäksi suojeluskunta käytti aseinaan muun muassa seipäitä ja urheiluseura Veljen voimistelusauvoja. Pioneeritoiminta
Suojeluala kuuluu pioneeriaselajiin. Suojelupuolustuksen erikoistaistelijat ja suojeluhenkilöstö koulutetaan Porin prikaatiin kuuluvassa Satakunnan pioneeri- ja viestipataljoonan Suojelukomppaniassa Säkylässä.
Taistelijan taitojen lisäksi suojelupioneerit hallitsevat monipuolisen suojelu- ja pelastusalan toiminnan kemiallisten, biologisten ja radiologisten aineiden sekä ydinaseuhkan vaaratilanteiden varalle. Koulutus sisältää suojelutiedustelussa, sammutus- ja pelastustehtävissä sekä puhdistustoiminnassa tarvittavat tiedot ja käytännön taidot. Käytössä on uusin kalusto, muun muassa puhdistus- ja pelastusajoneuvot, puhdistuskontit, suojelutiedusteluajoneuvot sekä henkilökohtaiset sammutus- ja suojapuvut. Suojeluskunta
Järjestön ensisijaisena tehtävänä oli Suomen turvaaminen ulkoiselta uhalta. Lisäksi sillä oli Suomen sisäisiä tehtäviä, kuten virka-avun anto ja laillisen järjestysvallan turvaaminen. Se toimi tärkeänä runkona reserviläistoiminnalle ylläpitäessään rauhan aikana reservin koulutusta. Oulun suojeluskunta
Oulun suojeluskunta syntyi vaiheittain. Itsenäisyystavoitteiden viritessä Suomessa ja alkaessa koskea koko kansaa Ouluun perustettiin paikallinen itsenäisyysyhdistys. Se sulautui 3. heinäkuuta 1917 perustettuun Oulun Riippumattomuusklubiin, joka asetti tavoitteekseen herättää maakunnan väestö itsenäisyystaisteluun. Suojeluskunnan edeltäjä ”palokunta” perustettiin elokuulla 1917. Oulun suojeluskunnan arvellaan syntyneen 19. lokakuuta 1917. Siihen tuli mukaan noin 100–120 miestä sekä vakituinen harjoituspäällikkö Suojeluskunta
Ensisijaisesti järjestön jäsenkunta koostui pienviljelijöistä ja pikkuporvareista. Upseeristo oli kuitenkin pääosin yläluokkaista. Kuten muussakin valtakunnallisesti järjestetyssä ja ylhäältä ohjatussa kansalaisjärjestötoiminnassa, myös suojeluskunnissa hierarkkinen rakenne vastasi usein paikallista sosiaalista hierarkiaa. Virallisesti suojeluskunnat oli epäpoliittinen järjestö, mikä käytännössä tarkoitti, että ne eivät tehneet eroa erilaisten porvarillisten mielipiteitten välillä. Suojelumies
Suojelumies (lyhenteeltään "slum", ruotsiksi "Skyddsman") on sekä sotilasarvo että koulutushaara (vertaa tykkimies, viestimies) Suomen puolustusvoimissa. Protektoraatti
Protektoraatti on sananmukaisesti suojelualue, alue tai useammin valtio, jonka toinen valtio ottaa suojelukseensa pyynnöstä tai tahdonvastaisesti, jolloin miehittäjä kutsuu miehittämäänsä aluetta protektoraatiksi hyväksyttääkseen toimensa julkisuudessa. Tällöin valtio on riippuvuussuhteessa toiseen valtioon siten, että se on kokonaan tai osittain luopunut täysivaltaisuutensa käyttämisestä kansainvälisissä suhteissa ja sotilaallisesti ja että suojelijavaltiolla on oikeus puuttua protektoraatin sisäisiin asioihin. Armas Alhava
Suojelupoliisi perustettiin kommunistien käsiin ajautuneen Valpon seuraajaksi, sillä sitä oli syytetty ylilyönneistä ja väärinkäytöksistä. Alhavan toiminnassa oli keskeistä torjua KGB:n vakoilijoiden yritykset soluttautua Supoon, missä onnistuttiinkin suojelupoliisin historian kirjoittaneen Kimmo Rentolan mukaan täysin. Suojeluvaltio
Kansainvälisoikeudellisesti tunnustettuja protektoraatteja ovat olleet mm. Saksan ensimmäisen maailmansodan aikaiset alusmaat ja osat Osmanien valtakuntaa, josta tuli Kansainliiton mandaatilla toimivia Britannian ja Ranskan protektoraatteja. Suojeluskunta
14. helmikuuta 1919 asetusta (AsK 22/1919) antaessaan hallitus ei taipunut aktivistien vaatimuksiin ja puolustusministeri Rudolf Waldenin asettaman komitean ehdotuksiin. Helmikuun 1919 asetus synnytti järjestön uudelleen luoden sille keskusjohdon, jolloin piirien ja siten myös aktivistien vaikutusvalta väheni suojeluskunnissa. Samalla uudessa asetuksessa aiemmin hiertänyt pakollinen jäsenyysaika tiputettiin kolmesta kuukaudesta yhteen. Suojeluskunta
Viitasaaren alue-esikunta teki aloitteen suojeluskuntalaisten kokouksesta, jossa pohdittaisiin valtakunnallisen järjestön tarvetta, ja se järjestettiinkin Jyväskylässä 4. heinäkuuta 1918. Osanottajat olivat yhtä mieltä siitä, että tarvittiin valtakunnallinen järjestö ja sen jäsenkunnan tuli olla ehdottomasti valkoista. Keskustelua käytiin erityisesti siitä pitäisikö järjestön perustua vapaaehtoisuuteen vai pakkoon. Osa ehdotti sitä, että hallituksella olisi oikeus siirtää reservistä ja nostoväestä väkeä palvelukseen suojeluskuntiin. Toisaalta esitettiin sellaista kantaa, etteivät suojeluskunnat olisi enää suojeluskuntia, jos ne perustuisivat pakkoon. Myös sotilasasiantoimikunnan edustaja kannatti vapaaehtoisuutta. Suojeluskunta
Lapuan liike pyrki Mäntsälän kapinassa 1932 kaappaamaan vallan suojeluskuntien avulla, mutta presidentti Svinhufvudin ja suojeluskuntien päällikkö Lauri Malmbergin kehotukset saivat harvat kapinaan yhtyneet suojeluskuntalaiset palaamaan koteihinsa jo parin päivän sisällä. Tosin Malmberg ei suostunut lukemaan julistusta ääneen radiossa, vaan sen luki hänen puolestaan puolustusministeri Jalo Lahdensuo. Oulun suojeluskunta
Suojeluskuntain omaisuudet olivat olleet suuria. Suojeluskuntajärjestön lakkauttamisen takia Helsinkiin perustettiin puolustusministeriön alainen selvittelyelin ja maakunnissa työskentelivät pesänselvitysmiehet. Pesänselvitystoiminta oli vaatinut tarkastajiakin toiminnalleen. Temmeksen suojeluskunta
Helmikuun 26. päivä 1918 suojeluskunta järjestyi saaden päällikökseen tehtävään lupautuneen maanviljelijä Eero Junttilan. Pian pidettiin myös ensimmäiset kutsunnat ja vapaussotaan saatiin noin 30 miestä. Sotilaalliset harjoituksetkin käynnistyivät. Niihin osallistuminen oli ollut sangen säännöllistä, vaikka harjoitukset tehtiin ilman kivääreitä. Suojeluskunnan ensimmäisenä harjoituspaikkana oli toiminut kirkonkylän nuorisoseurantalo. Vapaussodan aikana Temmeksen suojeluskunnan tehtäviin oli kuulunut esimerkiksi myös kuljetusvelvollisuus. Aseellinen alussuojaus
Aseellinen alussuojaus on kansainvälisen rauhanturvatoiminnan yksi toimintamalli. Sillä pyritään estämään suojeltavien laivojen kaappaaminen ja ryöstäminen. Esimerkiksi EU on loppuvuodesta 2008 alkaen harjoittanut alussuojausta Somalian rannikon edustalla. Suojaava joukko muodostaa itsenäisen alussuojausosaston ("Autonomous Vessel Protection Detachment VPD"). Suojausosastolla on käytössään vain kivääriaseistus, ilman pinta-alusten tukea. Sillä on oikeus puolustaa alusta ja lastia vain aluksen ollessa merellä. Suojeluskuntalainen
Suojeluskuntatoimintaa kunnioittavan patsaan pystyttämiseksi koottiin talvella 1986 valtakunnallinen toimikunta. Aluksi patsaan sijoituspaikaksi kaavailtiin Helsinkiä, jonka kaupunginvaltuustossa hanke kuitenkin hylättiin lokakuussa 1986 äänin 8–7. Patsastoimikunta esitti uudeksi sijoituspaikaksi Seinäjokea, jossa ehdotus otettiin innolla vastaan. Patsas rahoitettiin kansalaiskeräyksellä. Legenda suojelijoista
Suurella Puulla Soren kuulee pikkusiskoltaan, joka myös joutui napatuksi Tuomiovuorille, mutta tuli petturisuojelijan kanssa takaisin, että yksi Suojelijoista onkin Rautanokan armeijassa ja että koko sota oli vain suuri ansa. Soren ystävineen lähtee pelastamaan Suojelijoita ja pitkän taiston jälkeen Suojelijat nousevat jälleen siiville ja Rautanokan armeija on tuhottu. Taistellessaan Soren joutui näkemään oman veljensä Kluddin kuoleman ja samoin Rautanokan, jonka hän itse sai surmattua. Hämeen Suoja
Hämeen Suoja on entinen Hämeenlinnan suojeluskuntatalo Hämeenlinnassa Kanta-Hämeessä. Rakennuksen on suunnitellut Ragnar Wessman, ja se on rakennettu vuonna 1930. Suojeluskuntatalo sijaitsee lähellä Hämeenlinnan linja-autoasemaa osoitteessa Palokunnankatu 12. Etelä-Afrikan puolustusvoimat
SADF (, ) oli Etelä-Afrikan puolustusvoimat vuosina 1957−1994. Se syntyi maan aikaisemman "Union Defence Forcen" uudelleennimeämisellä ja vuonna 1994 korvattiin uudella "South African National Defence Forcella" (SANDF). SADF osallistui Etelä-Afrikan rajasotaan ja Angolan sisällissotaan Jonas Savimbin johtaman UNITA:n puolella. Maan sisällä SADF:ia käytettiin laajasti apartheidin vastaisen toiminnan tukahduttamiseen. SADF:in toimiessa maassa oli maan valkoista väestöä koskenut pakollinen asevelvollisuus. Temmeksen suojeluskunta
Temmeksen suojeluskunta perustettiin 17. helmikuuta 1918. Temmesläiset perustivat sen Oulun suojeluskunnan kehotuksesta pian Oulun valtauksen jälkeen. Samana päivänä perustettiin myös kutsuntalautakunta yhdessä Temmeksen kunnallislautakunnan kanssa. Suojeluskunta päätti asettaa tehtäväkseen myös paikallispäällikön valinnan. Suojeluskunta
Vuoteen 1922 mennessä Suojeluskuntajärjestö ei ollut kuitenkaan saanut houkuteltua kaikkia ns. valkoisia työläisiä toimintaansa. Tästä kertoo se, että työväestön osuus oli edelleen pienempi kuin valkoisen armeijan. Suojeluskunta
Suojeluskuntien rooli porvarillista järjestystä ylläpitävänä taistelujärjestönä tuki pitkään sisällissodan synnyttämää kansan jakautumista. Järjestön paikallistason tehtäviin kuului esimerkiksi kelpoisuuslausuntojen antaminen kutsuntaikäisistä miehistä. Asepalvelukseen otettiin vain ne, jotka saivat paikallisen suojeluskuntaupseerin hyväksynnän, eikä niille, joilla oli lähisuvussa ollut punakaartilaisia, annettu mielellään sotilaskoulutusta. Toisaalta Suomen Sosialidemokraattinen Puolue ei suositellut jäseniään tai kannattajiaan liittymään suojeluskuntiin ennen kuin 1940 ja Suomen Kommunistinen Puolue oli Suomessa kielletty. Mäntsälän suojeluskunta
Mäntsälän suojeluskunta oli Mäntsälässä 1917–1944 toiminut suojeluskunta. Se taisteli Suomen sisällissodassa valkoisten puolella ja Mäntsälän kapinassa Lapuan liikkeen puolella. Satakunnan ryhmä
Suojeluskunta käsitti kolme komppaniaa ja sen päällikkönä toimi Otto Ivalo, joka kumminkin sai surmansa punaisten sissiosaston yllätettyä hänet Luhalahdella Kyrösjärven itärannalla. Muiden komppanioiden päällikköinä toimivat eläinlääkäri G. Klenberg ja konttoristi A. Valio. Suojeluskuntaselkkaus
Heimosodat eivät olleet menestyneet odotetusti ja niissä Suomeen liittyneet Itä-Karjalan Repolan ja Porajärven kunnatkin oli menetetty Tarton rauhassa Neuvosto-Venäjälle. Tämä ärsytti erityisesti heimoaktivisteja ja oikeistoa, jonka erityisesti ruotsinkielinen osa piti yleensä koko sopimuksen solmimista bolševikkien kanssa häpeällisenä. Oikeistoa ärsytti myös se, että monarkistit olivat hallitusmuototaistelussa hävinneet ja Suomesta oli tullut tasavalta Heikki Ritavuoren tekemän hallitusmuotoehdotuksen perusteella. Tasavallan ensimmäiseksi presidentiksi oli vielä kaiken lisäksi valittu entinen jääkäriliikkeen vastustaja, myöntyväisyyspoliitikko Kansallisen Edistyspuolueen K. J. Ståhlberg valkoisen armeijan ylipäällikön, kenraali Gustaf Mannerheimin sijaan. Lisäksi Mannerheimin kaavailema sotaretki Pietariin, joka oli tuolloin vielä heiveröisesti bolševikkien hallussa, ei toteutunut hyväksytyn Ritavuoren laatiman uuden hallitusmuotoesityksen takia. Näin ollen valkoinen kenraali sysättiin pois päivänpolitiikasta. Oikeistoa ärsytti huomattavasti myös se, että punavankeja oli alettu armahtaa. Edistyspuolueen ja Maalaisliiton SDP:n kanssa toteuttama ns. kansallisen eheytymisen politiikka, jonka perusteella armahdukset toteutettiin, nähtiin oikeiston piirissä vanhojen kapinoitsijoiden ja maanpetturien kanssa veljeilynä. Lisäksi Edistyspuolueen ja Maalaisliiton johtamat hallitukset eivät katsoneet suosiolla oikeiston kannattamaa suojeluskuntien itsenäisyyttä. Keskustapuolueet halusivat sulauttaa suojeluskunnat valtion alaisuuteen osaksi puolustuslaitosta. Nämä kaikki tapahtumat ärsyttivät syvästi oikeistoa, joka katsoi Valkoisen Suomen perinnön tulleen hävitetyksi. Oikeuden Puolustajat
Oikeuden Puolustajat () (tunnettu myös nimellä Amerikan Oikeuden Puolustajat (; lyh. JLA)) on DC Comicsin kustantama ja Gardner Foxin luoma supersankarijoukkio, joka esiintyi ensi kerran "The Brave and the Bold" sarjakuvan numerossa 28 vuonna 1960. Tuolloin alkuperäiseen ja suosituimpaan joukkoon kuuluivat Teräsmies, Batman, Ihmenainen, Salama, Vihreä Lyhty, Vesimies ja Metsästäjä Marsista. Sittemmin hajotetun ja monta kertaa uudelleen kootun ryhmän historiassa joukkoon ovat kuuluneet myös Kapteeni Marvel, Muovimies, Vihreä Nuoli, Haukkamies, Atomi, Zatanna, Musta Kanarialintu ja tusinoittain muita. Suojametsä
Suomessa tunnetuinta on valtion Pohjois-Suomeen perustama suojametsävyöhyke, jonka alarajat noudattivat lähinnä 300 metrin korkeuskäyrää, jonka yläpuolella metsien hakkuusta pidättäydyttiin. Nykyään varsinaisen suojametsän rauhoittamiselta on osittain luovuttu. Suojametsävyöhykealueilla on myös tehty kaistalehakkuita puunrajan alenemisen riskien vähentämiseksi. Suojeluskunta
Poliittisia ongelmia olivat muun muassa kysymys siitä, mihin suojeluskuntia oli tarkoitus käyttää. Sodan jälkeen toukokuussa alkanut hallitusmuototaistelu herätti erityisesti Karjalan suojeluskunnissa arveluja siitä, että hallitus aikoisi käyttää Suojeluskuntajärjestöä monarkian ajamiseksi. Hallitusmuototaistelu jopa esti liittymistä suojeluskuntiin tai aiheutti jopa eroanomuksia. Vaasan suojeluskuntapiirissä pelättiin hallituksen käyttävän suojeluskuntia mahdollisessa hyökkäyssodassa hyväkseen vakinaisen sotaväen tapaan. Nämä pelot liittyivät suojeluskunta-asetuksen 2. pykälään, jossa suojeluskuntaan liittyneen piti kuulua suojeluskuntaan vähintään kolmen kuukauden ajan ennen kuin saisi eron. Välittömän eron estäminen sai epäilemään hallituksen ja järjestön tarkoitusperiä. Suomen puolustusneuvosto
Puolustusneuvosto ("PLN") oli Suomessa vuosina 1924–2000 toiminut tasavallan presidentin alainen sotilas- ja turvallisuuspoliittinen hallintoelin, jonka koostumus ja rooli vaihteli historian eri aikoina. Sen tehtäviä jatkaa nykyisin pääasiassa Hallituksen ulko- ja turvallisuuspoliittinen ministerivaliokunta. Aksel Theodor Sahlgren
Venäjän helmikuun vallankumouksen jälkeen keväällä 1917 Sahlgren valittiin kaupungin järjestyksenpidosta vastanneen toimikunnan johtoon yhdessä muun muassa tuomari Arne Mannströmin ja työläisiä edustaneen Rieti Itkosen kanssa. Myöhemmin kesällä Sahlgren oli mukana organisoimassa Lappeenrannan suojeluskuntaa ja marraskuussa hän perusti suojeluskuntaosaston myös naapurikuntaan Lemille. Lappeenrannan työväestön saatua tietoonsa suojeluskuntien perustamisen Sahlgren toimi välittäjänä neuvotellen paikallisen työväenlehden "Kansan Äänen" päätoimittajien Emil Lehénin ja Otto A. Paappasen kanssa. Suomen puolustusvoimat
Puolustusvoimat muodostettiin 25. tammikuuta 1918, kun senaatin eli hallituksen sisäasiaintoimikunta, nykyinen sisäministeriö julisti suojeluskunnat hallituksen eli Suomen tasavallan joukoiksi. Se muodosti vuonna 1918 käydyn Suomen sisällissodan valkoisen osapuolen. Suomen Suojelusliitto
Suomen Suojelusliitto ("Finlands Skyddsförbund") oli suomalainen vuonna 1923 perustettu kommunismin vastainen järjestö, joka kuului vuodesta 1924 alkaen jäsenenä Pariisissa perustettuun kansainväliseen kommunismin vastustamisliittoon ("Entente internationale contre la III:e internationale"). Suomen Suojelusliitto toimi vuoteen 1944 saakka joskin aktiivisimmillaan se oli 1920-luvulla ja 1930-luvun alussa. Suojeluskunta
Sodan jälkeen nousi esiin kysymys, mitä tehdä maassa oleville aseellisille suojeluskunnille. Osa oli sitä mieltä, että suojeluskunnat olivat suorittaneet voitetun sodan jälkeen tehtävänsä, eikä niille ollut enää tarvetta. Maan jälleenrakentamisen jälkeen kaikilla ei tuntunut olevan jaksamista jatkaa suojeluskuntatoimintaa. Toiset olivat taas sitä mieltä, että suojeluskunnat perustettiin nimenomaan jatkuvasti olemassa olevan ulkonaisen uhkan torjumiseksi. Valtiovallan puolelta asiaa pohti sotilasasiaintoimikunnan (nyk. puolustusministeriö) alainen komitea. Suojeluskunta
Uusien suojeluskuntien perustamista ja jäsenrekrytointia vaikeuttivat kommunistien ja vankileiriltä palanneiden punaisten kostopropagandasta aiheutunut jäsenkato sekä näiden työpaikoilla harjoittama suojeluskuntaan kuuluviin työläisiin kohdistettu työmaaterrori, ase- ja varustepula, poliittiset kiistat, sotaväsymys ja sotavoiton jälkeinen huolettomuus. Järjestöllä ei vielä ollut keskusorganisaatiota, joten kaikki johtamiseen ja valtaan liittyvät kysymykset olivat avoinna. Paikalliset suojeluskunnat eivät olleet yhteneväisiä, eikä suojeluskuntalaisilla tai suojeluskuntalaisiksi liittyvillä ollut välttämättä yhtenäistä käsitystä uuden vapaaehtoisen maanpuolustusjärjestön luonteesta. Suojeluskuntien omaa itsenäistä toimintaa vaikeuttivat myös sidonnaisuus kutsuntapiireihin ja niiden päälliköihin. Lisäksi paikallistasolla jäsenkanta piti organisoida. Esimerkiksi sodan jälkeen tai sen aikana ongelmia välttääkseen suojeluskuntiin oli liittynyt olosuhteiden pakosta tai painostuksesta punaisiin myötämielisesti suhtautuvia tai muuten poliittisesti arveluttavia henkilöitä. Joillain paikoilla oli vain kerätty suojeluskuntalaisiksi liittyvien nimiä epämääräisiin listoihin, eikä ollut selvyyttä kuuluiko joku suojeluskuntaan vai ei. Nimellisten jäsenten karsiminen alkoi pääasiassa vuoden 1919 jälkeen karun arjen alettua, mikä myös vaikutti järjestön jäsenmäärän laskuun.