Kuka hallitsi Makedoniaa Filippos II jälkeen?
Filippos II
Filippos II (, 382–336 eaa.) oli Makedonian kuningas vuosina 359–336 eaa. Filippos yhdisti hajanaisen Makedonian voimakkaaksi kuningaskunnaksi ja uudisti sen armeijan. Hän sai valtansa alle ympäröivät alueet, kuten Traakian, Thessalian ja myös Kreikan kaupunkivaltiot. Ennen kuolemaansa hän oli suunnitellut hyökkäystä Persian valtakuntaa vastaan. Hänen poikansa Aleksanteri Suuri toteutti isänsä suunnitelman ja valtasi koko Persian valtakunnan ja enemmänkin. Antiikin tiede
Makedonian kuningas Filippos II muistetaan Kreikan kaupunkivaltioiden yhdistäjänä. Hänen poikansa Aleksanteri Suuri toteutti isänsä pidemmän tähtäimen suunnitelman hyökätä Persiaa vastaan ja valloittikin koko valtakunnan aina Indusjoelle saakka. Aleksanterin valtakunta ei kestänyt kuitenkaan kuin 11 vuoden ajan, koska hänen kuolemansa seurauksena Aleksanterin sotapäällikköjen välille syntyi valtataistelu. Valtakunta hajosi Ptolemaioksen hallitsijasuvun Egyptiin, Seleukoksen Seleukidit taas saivat hallintaansa Persiaa ja itäisiä maakuntia ja Antigonos I:n poika Demetrioksesta taas tuli Makedoniaa hallinneen Antigonidien hallitsijasuvun kantaisä. Valtakunnan lyhytikäisyydestään huolimatta sillä oli erittäin suuri vaikutus koko kreikkalaiseen yhteiskuntaan ja kulttuuriin; hellenistisen kulttuurin ja Kreikan kulta-ajan sanotaan alkaneen Aleksanteri Suuren valloitussotien myötä. Filippos II
Filippos salamurhattiin Molossian Aleksanterin ja Kleopatran häiden jälkeisten kilpailujen aikana syksyllä 336 eaa. Murhaaja oli Pausanias. Taustalla epäillään olleen paljon laajempi salajuoni. Myös Aleksanterin ja Olympiaan on epäilty olleen osakkaita tässä salaliitossa. Pian Filippoksen kuoleman jälkeen Aleksanteri III julistettiin kuninkaaksi.
Toinen Bulgarian valtakunta
Bulgarian asema vakiintui kuitenkin vasta tsaari Kaloyanin kaudella, joka hallitsi vuodesta 1197 vuoteen 1207. Suuri osa hänen valtakaudestaan kului sodankäynnissä. Hän ajoi ensin madjaarit pois Bulgarian luoteisosista ja solmi rauhan Bysantin kanssa vuonna 1202. Vähän tämän jälkeen, vuonna 1204, Balkanin oloja alkoivat epävakauttaa ristiretkeläiset, jotka valloittivat Konstantinopolin ja julistivat Bulgarian vasallikseen. Bulgarian ja ristiretkeläisten välille syntyi sota, jonka aikana Kaloyan valtasi suurimman osan Makedoniaa vuoteen 1207 mennessä. Hänet kuitenkin murhattiin kesken Thessalonikin piirityksen. Valtakaudellaan Kaloyan onnistui paitsi sotilaallisesti, myös diplomaattisesti. Vuonna 1204 hän oli sopinut sopimuksen paavin kanssa, jolla maa varmisti läntiset rajansa. Tätä vastaan Bulgaria tunnusti virallisesti paavin ylivallan kirkkoasioissa, vaikka käytännössä tällä ei juuri ollut merkitystä ja maa säilyi ortodoksisen kirkon piirissä. Argaios I
Argaios I () oli antiikin Makedonian kuningas noin 678–640 eaa. Herodotos kertoo että Argaioksen isä oli Perdikkas I ja että Argaiosta seurasi kuninkaana hänen poikansa Filippos I. Junianus Justinus kertoo lisäksi että Argaios hallitsi maltillisesti ja että hänen alamaisensa rakastivat häntä. Filippos II
Kukistettuaan kaikki vihollisensa Filippos sai helposti pidetyksi vallassaan koko Makedonian. Perinteisesti kuningas hallitsi varsinaista Makedoniaa Pellan kaupungista. Illyrian rajalla lännessä olevat pienemmät makedonialaiset maakunnat (Lynkestis, Orestis, Elimiotis ja Tymfaia) olivat tähän asti olleet enemmän tai vähemmän itsenäisiä. Maakuntien aatelisetvietiin Pellaan kuninkaan hoviin, ja tärkeiden aatelisten lapset kasvatettiin kuninkaan lasten kanssa (osittain panttivankeina). Filippos sai myös maakunnat tiukemmin valtansa alle solmimalla tärkeitä avioliittoja. Filippos solmi vuonna 357 eaa. avioliiton Epeiroksen kuninkaan tyttären Olympiaan kanssa. Filippos oli saanut valtaansa myös Illyrian rajalla ja Traakiassa sijaitsevia tärkeitä kaivoksia, joiden tuottamilla arvometalleilla hänestä tuli yksi koko kreikkalaisen maailman varakkaimmista ja vaikutusvaltaisimmista hallitsijoista. Piksodaros
Piksodaros (kuoli ennen vuotta 334 eaa.) oli Kaarian satraappi. Hän oli Hekatomnoksen nuorin poika ja Kaariaa hallinneen Hekatomnididynastian jäsen. Hänen vanhemmat veljensä Idrieus ja Mausolos olivat myös Kaarian satraappeja ennen Piksodarosta. Kun Idrieus kuoli vuonna 334 eaa., kaappasi Piksodaros vallan siskoltaan Adalta (joka oli ollut Idrieuksen vaimo). Piksodaros antoi persialaiselle Orontobatesille erään tyttärensä vaimoksi. Hän yritti myös saada Makedonian kuninkaan Filippos II:n liittolaisekseen ja ehdotti avioliittoa vanhimman tyttärensä ja Filippoksen pojan Arridaioksen välille. Väitetään että Filippoksen vanhin poika Aleksanteri olisi vaatinut saada tämän kunnian itselleen. Lopulta liitosta ei tullut mitään koska Filippos ei ollut kiinnostunut. Makedonian valtakunta
Antigonos ja hänen poikansa Demetrios I Poliorketes (”Kaupunkienpiirittäjä”) olivat viimeiset diadokit, jotka pitivät kiinni Aleksanteri Suuren suurvaltahaaveista. Vuonna 306 eaa. he ottivat muiden diadokkien tavoin kuninkaan tittelin. He herättivät henkiin panhelleenisen Korintin liiton ”kaikkien helleenien vapauttamiseksi”. Antigonos kaatui Ipsoksen taistelussa vuonna 301 eaa. ollessaan 81-vuotias. Taistelussa oli mukana kymmeniätuhansia sotilaita sekä Antigonoksen Korintin liiton puolella että Kassandroksen, Lysimakhoksen ja Seleukoksen liittouman puolella. Ambrakia
300-luvulla eaa. Ambrakia oli liitossa Ateenan kanssa Filippos II:n Makedoniaa vastaan. Makedonia valtasi kaupungin Khaironeian taistelun jälkeen vuonna 338 eaa. Filippoksen kuoleman jälkeen ambrakialaiset ajoivat makedonialaiset pois, mutta Aleksanteri V valtasi kaupungin takaisin. Vuonna 295 eaa. hän luovutti kaupungin Epeiroksen kuninkaalle Pyrrhokselle. Tämä teki Ambrakiasta pääkaupunkinsa ja rakennutti sinne suuren palatsinsa. Tämä aika oli kaupungin suurinta kukoistuskautta. Myöhemmin kaupunki päätyi Aitolian valtaan, ja siitä tuli Aitolian liiton keskus. 300-luku eaa.
Vuonna 371 eaa. Theba riisti Spartalta sen valta-aseman Kreikassa. Theban hegemoniaa kesti vuoteen 362 eaa. asti. Vuosisadan puolivälissä Makedonia nousi Filippos II:n (359 eaa. – 336 eaa.) aikana suurvallaksi, joka sai valtaansa antiikin Kreikan kaupunkivaltiot ja muut Makedonian lähialueet. Filippoksen poika Aleksanteri Suuri (336 eaa. – 323 eaa.) jatkoi isänsä aloittamaa työtä valtaamalla Persian. Aleksanterin sotaretket ulottuivat aina Intiaan asti. Antiikin Epeiros
Peloponnesolaissodan jälkeen molossien valta Epeiroksen alueella kasvoi. Molossit laajensivat alueitaan ja liittivät siihen kilpailevia heimoja. Molossien kuningas Arybbas solmi liiton Makedonian Filippos II:n kanssa, ja Filippos nai Arybbaan tyttären Olympiaan. Seuraavaksi valtaistuimelle nousi Aleksanteri, joka oli Olympiaan veli, ja näin ollen Aleksanteri Suuren eno. Hän sai lähes kaikki Epeiroksen heimot valtansa alle, ja otti ensimmäisenä arvonimen Epeiroksen kuningas. Tämän jälkeen Epeiros kehittyi merkittäväksi tekijäksi kreikkalaisessa politiikassa. Amyntas II
Amyntas II (lisänimeltään ”Pieni”, kuoli 394 eaa.) oli Makedonian kuningas vuosina 395–394 eaa. Amyntas oli Perdikkas II:n lapsenlapsi tämän pojan Menelaoksen kautta. Erään toisen tulkinnan mukaan Amyntas oli kuningas Arkhelaoksen poika.Borza 1992, s. 178 Filippeion
Filippeion sai nimensä Makedonian kuninkaasta Filippos II:sta, joka aloitti sen rakentamisen vuonna 338 eaa. Khaironeian taistelussa saavuttamansa voiton kunniaksi. Filippoksen kuoltua vuonna 336 eaa. rakennustyön saattoi todennäköisesti loppuun hänen poikansa Aleksanteri Suuri. Filippeionin tehtävänä oli kunnioittaa Makedonian hallitsijasukua, ja se on ensimmäisiä esimerkkejä siitä, kuinka jumalten temppeleihin aiemmin käytettyä tholos-arkkitehtuuria sovellettiin hallitsijasuvun henkilökultin käytössä. Arybbas (henkivartija)
Arybbas (?–332 tai 331 eaa.) oli sotilas, joka palveli yhtenä Makedonian kuninkaiden Filippos II:n ja Aleksanteri Suuren seitsemästä henkivartijasta ("somatofylaks"). Ilmeisesti Filippos nimitti hänet tähän virkaan. Arybbas oli nimensä perusteella epeiroslainen, eli hän oli ehkä Filippos II:n vaimon Olympiaan sukulaisia. Arybbas seurasi Aleksanteri Suuren mukana tämän Persian-sotaretkellä. Hän kuoli Egyptissä sairauteen vuosien 332–331 eaa. talvella. Arybbaan seuraajaksi Aleksanteri nimitti Leonnatoksen. Aleksanteri Suuri
Jo nuorena miehenä Aleksanteri sai tutustua Makedonian kuninkaan tehtäviin. Historioitsija Plutarkhos kertoo, että kun Filippos oli sotimassa Traakiassa vuonna 340 eaa., Aleksanteri sai toimia isänsä sijaisena ja otti vastaan Persian valtakunnan lähettiläitä. Vuonna 338 eaa. Aleksanteri johti armeijan vasenta siipeä ja sen tärkeää raskasta ratsuväkeä Filippoksen lyödessä Ateenan ja Theban joukot Khaironeian taistelussa. Taistelun jälkeen Filippos pakotti kreikkalaiset kaupunkivaltiot mukaan perustamaansa Korintin liittoon, jonka johtajaksi hän valitutti itsensä. Selvästikin Filippos piti Aleksanteria kruununperillisenä, vaikka hänellä oli ainakin toinen poika, Arridaios, thessalialaisen vaimonsa Filinnan kanssa. Pian Filippoksen ja Aleksanterin äidin Olympiaan välille syntyi riita ja Olympias matkusti veljensä Epeiroksen kuninkaan Aleksanteri I:n luokse. Aleksanterinkaan suhde isäänsä ei ollut ongelmaton. Hän seurasi äitinsä mukana, mutta palasi pian Filippoksen toivomuksesta takaisin Makedoniaan. Mitä ilmeisimmin kruununperimys oli kuitenkin huolenaihe Aleksanterille. Antigonos II
Antigonos II Gonatas (noin 319–239 eaa.) oli Makedonian kuningas 276–239 eaa. Hänen isänsä oli Demetrios I, Antigonos I:n poika. Filippos II
Vuonna 347 eaa. ateenalaiset ja Filippos olivat jo valmiita rauhaan. Niin sanottu Filokrateen rauha solmittiin vuonna 346 eaa. Filippoksen vaatimuksesta rauhansopimus sisälsi myös liiton Ateenan ja Makedonian välillä. Osapuolet saivat myös pitää alueet, joita ne hallitsivat rauhansopimuksen kirjoitushetkellä. Vain Fokista ja Alosta kohtaan Filippos vaati saada toimia parhaaksi näkemällään tavalla. Ateenalaiset luopuivat vaatimuksistaan myös Amfipolia kohtaan. Filippos marssikin vuonna 346 eaa. Thermopylain läpi Fokikseen. Sotaväsymystä potevat fokislaiset antautuivat Filippokselle, joka sai näin kunnian päättää jo kymmenen vuotta jatkuneen pyhän sodan. Heti alkuun Filippos luovutti boiotialaisille fokislaisten valtaamat kaupungit. Filippos päätti myös, että Delfoin pyhäkköä suojeleva amfiktyoniliitto sai päättää fokislaisten kohtalosta. Yleensä temppelien ryöstöstä oli tuomittu kuolemanrangaistuksia, eivätkä fokislaiset voineet odottaa liitolta kovin hellää kohtelua. Myös ateenalaiset ja spartalaiset olivat fokislaisten liittolaisina vaarassa joutua liiton julistaman pyhän sodan kohteeksi. Amfiktyoniliitto päätti, että Filippos saisi Fokikselle aikaisemmin kuuluneet kaksi ääntä liiton kokouksissa. Filippos pystyi Thessalian arkonttina vaikuttamaan myös thessalialaisten ääniin. Liitto päätti lopulta, että Fokiksen kaupungit hajotettaisiin ja asukkaat asutettaisiin pieniin kyliin. Fokislaisten piti myös maksaa takaisin varastamansa aarteet. Perseus (Makedonia)
Perseus (noin 212–166 eaa.) oli Makedonian kuningas vuosina 179–168 eaa. Hänen isänsä oli Filippos V ja hän kuului Antigonidien hallitsijasukuun. Perseuksesta tuli Makedonian viimeinen kuningas. Roomalaisten kukistettua hänet Makedonia jaettiin neljään autonomiseen tasavaltaan ja sittemmin siitä tehtiin Rooman provinssi. Pepi II
Pepi II eli Phiops II Neferkara oli muinaisen Egyptin faarao 6. dynastian loppupuolella. Hänen pitkä hallituskautensa oli vuosina 2215–2157 eaa. ja hän hallitsi lähes satavuotiaaksi asti. Hän oli vasta lapsi noustessaan valtaistuimelle velipuolensa Merenran jälkeen ja hallitsi aluksi äitinsä holhouksessa. Eygyptin suhteet naapurimaihin heikentyivät selvästi tämän hallituskauden aikana. Edeltäjiensä tavoin Pepi II rakensi pyramidinsa Sakkaraan, mutta virkamiehet eivät enää halunneet tulla haudatuksi hallitsijan pyramidin juurelle, vaan komeisiin kalliohautoihin perintömaittensa tuntumaan. Gabienen taistelu
Ilmeisesti Eumenes ei luottanut kaikkiin liittolaisiinsa. Jokin tapahtuma Makedoniassa oli saattanut horjuttaa Eumeneen asemaa. Makedonian kuningas ja Aleksanteri Suuren veli Filippos III murhattiin lokakuussa 317 eaa., mutta tämä tieto ei ole voinut ehtiä Gabieneen ennen taistelua, koska se olisi entisestään vahvistanut Eumeneen asemaa. Kesällä 317 eaa. Filippos III:n vaimo Eurydike oli riidellyt Makedonian valtionhoitajan Polyperkhonin kanssa ja lopulta syrjäyttänyt tämän ja nimittänyt Kassandroksen uudeksi valtionhoitajaksi. Luultavasti Eumeneen nimitys peruttiin samalla. On mahdollista, että itään oli saapunut tietoja Polyperkhonin syrjäyttämisestä ja poliittisesta sekasorrosta Makedoniassa. Eumenes ja hänen liittolaisensa olivat eristettyinä lännestä, koska Seleukos hallitsi Babyloniaa ja Susianaa. Aikaisemmin oli odotettu, että Polyperkhon olisi saapunut Makedoniasta kuninkaallisen armeijan kanssa kukistamaan Antigonosta. Nyt oli selvää, ettei näin tulisi käymään. Filippos II
Vuonna 337 eaa. Filippos löysi itselleen uuden vaimon, makedonialaisen Kleopatran, joka oli makedonialaisen Attaloksen veljentytär. Erään tulkinnan mukaan Filippos meni naimisiin Kleopatran kanssa, koska vaikutusvaltaiset makedonialaiset, kuten Attalos ja hänen appensa Parmenion, vaativat sitä. Toisaalta Attaloksesta ei tiedetä mitään ennen vuotta 337 eaa., ja ilmeisesti hänen arvovaltansa kasvoi vasta sen jälkeen, kun Filippos meni naimisiin Kleopatran kanssa. Ambhi
Kun Aleksanteri lähti etelään Industa pitkin jätti hän erään Filippoksen satraapiksi Taksilaan makedonialaisen varuskunnan kanssa. Kun Filippos murhattiin vuonna 325 eaa. lähetti Aleksanteri Eudamoksen uudeksi satraapiksi. Aleksanterin kuoltua makedonialainen varuskunta kapinoi ja marssi Babylonia kohti. Vuonna 323 eaa. diadokit päättivät että Ambhi ja Poros saisivat pitää kuningaskuntansa. Samoin tapahtui Triparadisoksessa tapahtuneessa jaossa vuonna 321 eaa. Tämän jälkeen Ambhi katoaa historiallisista lähteistä. Filippos II
Ihmisenä Filipposta luonnehditaan hyvin kovaotteiseksi ja tavoiltaan karkeaksi, mutta samanaikaisesti hyvin älykkääksi, voimakasluonteiseksi ja kyvykkääksi hallitsijaksi. Hän oli hyvin rohkea, taisteli aina eturivissä joukkojensa mukana ja johti joukkojaan edestä. Hän osasi myös käsitellä ihmisiä ja toimia tarvittaessa diplomaattisesti. Hän oli taitava organisoija ja osasi soveltaa sotatekniikan ja taktiikan uutuuksia omaan armeijaansa ja luoda siitä aikansa mahtitekijän. Juuri hänen ansiotaan oli, että Makedonia nousi puolibarbaarisesta, takapajuisesta kuningaskunnasta aikansa paikalliseksi suurvallaksi. Attalos (sotilas)
Vuonna 337 eaa. Attaloksen veljentytär ja holhokki avioitui Filippos II:n kanssa. Filippoksella oli jo aikaisemmin useita vaimoja ja lapsia. Plutarkhoksen mukaan Attalos oli hääjuhlan aikana toivonut, että Filippos nyt saa laillisen kruununperillisen. Tästä Filippoksen vanhin poika Aleksanteri oli suuttunut. Tarinan mukaan Filippos oli aikonut nuhdella poikaansa mutta oli juovuksissaan kompastunut. Riidan vuoksi Aleksanteri ja hänen äitinsä Olympias matkustivat Olympiaan veljen Aleksanteri I:n luokse Epeirokseen. Aleksanteri ei koskaan antanut nöyryytystä Attalokselle anteeksi. Erään tulkinnan mukaan Filippos avioitui Kleopatran kanssa, koska vaikutusvaltaiset makedonialaiset, kuten Attalos ja hänen appensa Parmenion, vaativat sitä. Toisaalta Attaloksesta ei tiedetä mitään ennen vuotta 337 eaa., ja ilmeisesti hänen arvovaltansa kasvoi vasta sen jälkeen kun Filippos oli avioitunut Kleopatran kanssa. Olympias
Aleksanteri Suuri kuoli Babylonissa vuonna 323 eaa. Tämän jälkeen alkoi diadokkien valtataistelu. Aleksanterin velipuoli Filippos III ja hänen vastasyntynyt poikansa Aleksanteri IV valittiin kuninkaiksi ja heidän holhoojakseen Perdikkas. Aleksanterin Makedoniaa hallitsemaan jättämä Antipatros lupasi Perdikkaalle tyttärensä Nikaian, mutta Olympias lupasi hänelle oman tyttärensä Kleopatran, Aleksanteri Suuren sisaren. Antipatros vihastui tästä ja kukisti Perdikkaan ensimmäisessä diadokkisodassa, mutta hän kuoli pian sodan päätyttyä (319 eaa.). Antipatroksen seuraaja Polyperkhon joutui pakenemaan Antipatroksen poikaa Kassandrosta Epeirokseen. Mukanaan Polyperkhonilla oli Aleksanteri IV. Olympias liittoutui Polyperkhonin kanssa; ennen tätä hän ei ollut asettunut kenenkään puolelle. Olympias lähti serkkunsa Aiakidaan armeijan kanssa Polyperkhonia vastaan, ja yhdessä he hyökkäsivät Makedoniaa ja Kassandrosta vastaan vuonna 317 eaa. Kun Olympias sai käsiinsä Filippos III:n, hän antoi teloittaa tämän. Olympias jäi kuitenkin saarrokseen Pydnan kaupunkiin. Vaikka Aiakidas ja Polyperkhon yrittivät auttaa, oli hänen antauduttava Kassandrokselle. Perdikkas II
Perdikkas II oli Makedonian kuningas noin 454–413 eaa. Hänen isänsä oli Aleksanteri I. Perdikkas oli kuningas peloponnesolaissodan aikana. Sodan eri vaiheiden aikana hän oli liitossa niin Ateenan kun Spartankin kanssa. Perdikkaan tärkein tavoite oli kuitenkin Makedonian olojen vakiinnuttaminen. Antigonidien hallitsijasuku
Antigonidien hallitsijasuku oli makedonialainen kuningassuku, jonka perusti Aleksanteri Suuren kenraali Antigonos Monofthalmos. Antigonos hallitsi aluksi Vähässä-Aasiassa, mutta muut ns. diadokit kukistivat hänet Ipsoksen taistelussa vuonna 301 eaa. Antigonoksen poika Demetrios I Poliorketes selvisi taistelusta elossa. Hän sai vallattua Makedonian muutamaa vuotta myöhemmin. Demetrios syöstiin kuitenkin vallasta ja hän kuoli vankilassa. Sekavahkon kauden jälkeen kuninkaaksi nousi Demetrioksen poika Antigonos II Gonatas. Makedonian valtakunta
Idässä Makedonia rajoittui Strymon-jokeen ja Traakiaan. Itäisimmät maakunnat olivat Odomantike, Edonis ja Pieris. Traakiasta Makedoniaan liitettiin Khalkidike ja muut nykyisen Chalkidikín niemimaan alueet sekä Filippoin kaupungin ympärillä ollut tasanko. Roomalaisajalla myös Paionia ja Pelagonia kuuluivat Makedoniaan. Makedonian valtakunta
Todellinen valta oli aluksi Aleksanterin käskynhaltijaksi määräämällä Antipatroksella, joka määräsi seuraajakseen uskollisen sotapäällikkönsä Polyperkhonin. Antipatroksen kuoltua vuonna 319 eaa. hänen poikansa Kassandros nousi Polyperkhonia vastaan. Hän onnistui karkottamaan Polyperkhonin ja saamaan puolelleen Filippos III:n ja tämän puolison Eurydikeen kannatuksen. Polyperkhon kuitenkin liittoutui Olympiaan kanssa. He syrjäyttivät kuningasparin yhteisvoimin vuonna 317 eaa. ja hallitsivat alaikäisen Aleksanteri IV:n sijaishallitsijoina. Paionia
Paionialaisia hallitsivat aluksi kuninkaat. Makedonian kuningas Filippos II kukisti paionialaiset 300-luvulla eaa. ja liitti Paionian Makedonian alaisuuteen. Paionialaiset saivat pitää vanhan hallintotapansa. Aleksanteri Suuren aikaan agrianeja hallitsi kuningas Langaros, joka lähetti Aleksanterin avuksi joukon kevytaseisia sotilaita, jotka olivat erityisen taitavia vuoristoisessa maastossa käytävässä sodankäynnissä. Makedonian valtakunta
Valtaistuimelle noustuaan Filippos päätti alistaa Kreikan kaupunkivaltiot Makedonian valtaan. Ensin hän karkotti maasta illyrialaiset ja paionialaiset, ja seuraavina vuosina hän valloitti suuren osan Traakiaa ja Pangaionvuoria. Filippoin alue vallattiin vuonna 356 eaa. Vuodesta 354 eaa. lähtien hän valtasi yhä uusia alueita, kunnes saapui vuonna 351 eaa. Bosporille. Vuosina 348–342 eaa. Filippos valloitti Khalkidiken, Thessalian ja Traakian ja liitti ne valtakuntaansa. Filippos sai Makedonialle johtoaseman myös Delfoin amfiktyoniliitossa, jonka kautta hän pääsi vaikuttamaan koko Kreikan asioihin. Filippoi
Filippoin tehtävänä oli suojata valtakuntaa traakialaisia vastaan sekä vartioida alueen tärkeää itä-länsi-suuntaista maantietä. Alueen kultakaivosten kerrotaan tuottaneen Filippokselle tuhat talenttia vuodessa. Makedonialaisvallan aikana Filippoi pysyi pitkään kooltaan vähäisenä, mutta Rooman vuonna 146 eaa. alkaneella valtakaudella se alkoi vähitellen vaurastua. Roomalaiset paransivat kaupungin kautta kulkevaa maantietä vuosina 146–120 eaa. ja nimesivät sen Via Egnatiaksi, tieprojektista vastanneen Makedonian prokonsuli Gnaeus Egnatiuksen mukaan. Tie teki kaupungista tärkeän alueellisen keskuksen. Kynane
Kynane (, kuoli 323 eaa.) oli makedonialainen prinsessa. Hän oli Filippos II:n ja tämän illyrialaisen vaimon Audatan tytär. Aleksanteri Suuri oli Kynanen velipuoli. Filippos II
Ferain tyranni Iason oli 370-luvulla eaa. yrittänyt saada Makedonian eteläpuolella olevan Thessalian valtaansa, mutta ei ollut onnistunut. Iasonin seuraajat olivat jatkaneet yrityksiä alistaa koko Thessalia. Aluksi Theba Kreikan silloisena suurvaltana oli estänyt heitä, mutta 350-luvulla Theban kukistuttua Ferai oli alkanut taas laajentua. Thessalialaiset olivat liittoutuneet poliittisesti liittoon, jonka johtajaksi valittiin arkontti. Filippos teki ensimmäiset sotaretkensä Thessaliaan vuonna 358 ja valtasi tuolloin luultavasti Perrhaebian maakunnan, joka sijaitsi Makedonian ja Thessalian raja-alueella. Samoihin aikoihin Filippos meni naimisiin erään thessalialaisen Larissan kaupungista kotoisin olevan Filinnan kanssa. Larissalaiset vastustivat Ferain laajentumisyrityksiä ja näkivät varmasti Filippoksen mahdollisena liittolaisena. Antigonos II
Demetrioksen kuollessa Antigonos alkoi kutsua itseään Makedonian kuninkaaksi, mutta ei noussut valtaistuimelle kuin vasta vuonna 276 eaa. Tässä välissä hallitsivat Makedonian kuninkaina mm. Pyrrhos, Lysimakhos ja Ptolemaios Keraunos. Ptolemaioksen kuoltua taistelussa kelttejä vastaan vuonna 279 eaa. alkoi Makedonian historiassa sekava ajanjakso, joka loppui vasta sen jälkeen kun Antigonos pääsi valtaan vuonna 276 eaa. Antigonos pystyi julistautumaan kuninkaaksi sen jälkeen kun hän kukisti keltit vuonna 277 eaa. Lysimakheian taistelussa. Hyampolis
Makedonian Filippos II:n sanotaan tuhonneen Hyampoliin, mutta tämä koski mahdollisesti vain sen linnoitteita. Kaupunki oli olemassa vielä roomalaisella kaudella ja Pausaniaan aikana 100-luvulla jaa. Sosthenes
Sosthenes oli Makedonian hallitsija vuosina 279–277 eaa. Ennen Sosthenesta hallitsivat Ptolemaios Keraunos, joka kaatui taistelussa kelttejä vastaan. Ptolemaioksen jälkeen hallitsivat lyhyen ajan Meleagros ja Antipatros Etesias. Sosthenes valittiin kuninkaaksi sen jälkeen kun hän oli kukistanut keltit taistelussa. Hän ei kuitenkaan suostunut käyttämään kuninkaan titteliä. Hänen ansiostaan Makedonia ei vajonnut täydelliseen sekasortoon kelttien hyökkäyksen aikana. Sosthenes hallitsi kahden vuoden ajan, jonka jälkeen hän kuoli. Dareios III
Syksyllä 336 Aleksanteri Suuri nousi hallitsijaksi Makedoniassa. Persian valloitusta oli suunnitellut jo Aleksanterin isä Filippos II, mutta hänet murhattiin ennen suunnitelmiensa toteuttamista. Filippos oli kuitenkin kerennyt toteuttamaan armeijassaan merkittäviä uudistuksia, jotka vaikuttivat hänen poikansa Aleksanterin kaudella. Makedonialaiseen armeijaan kuului uutena elementtinä hyvin koulutettu jalkaväki, jonka aseina olivat aikaisempia kreikkalaisia malleja pidemmät keihäät. Aleksanteri jatkoi isänsä suunnitelmia ja hän hyökkäsi Persian hallitsemaan Vähä-Aasiaan vuonna 334 eaa. Alueen persialaiset puolustajat olivat hajanaisia ja vastassaan Aleksanterilla oli vain pieni persialaisarmeija, jonka hän voitti Granikosjoen taistelussa. Dareios ei ollut halunnut luovuttaa joukkoja persialaisille sotilaskomentajille, joita hän piti uhkana omalle vallalleen. Sen sijaan hän päätti kohdata Aleksanterin itse ja alkoi vuosina 334–333 eaa. koota nopeasti omaa armeijaansa. Rodoslaisesta sotilaskomentaja Menmonista tehtiin laivaston päällikkö ja hänen sotaretkensä mereltä käsin makedonialaisia vastaan oli aluksi menestyksekäs, mutta menestys päättyi Menmonin ennenaikaiseen kuolemaan. Mantereella Dareios oli johtanut armeijansa onnistuneesti Taurusvuorten läpi makedonialaisten selustaan lokakuussa vuonna 333. Issoksen tasangolla käydyssä taistelussa persialaiset kärsivät tappion makedonialaisille. Dareios oli paennut taistelukentältä, mutta hänen perheensä oli jäänyt makedonialaisten vangiksi. Vankien takia Dareios ei ryhtynyt vastahyökkäykseen, kun Aleksanteri kukisti persialaisten liittolaisia etelässä. Sen sijaan hän pyri neuvottelemaan makedonialaisten kanssa tarjoten näille suuria maa-alueita ja lunnaita perheestään. Aleksanterin alainen Parmenion neuvoi häntä hyväksymään Dareioksen tarjouksen, mutta Aleksanteri vaati Dareiosta tunnustamaan oman yliherruutensa. Kun Dareios ei tähän suostunut, vaihtoehdoksi jäi vain sodan jatkaminen. Kolmas makedonialaissota
Filippoksen kuollessa vuonna 179 eaa. hänen poikansa Perseus nousi valtaistuimelle. Perseus solmi aluksi muodollisen ystävyyssopimuksen Rooman senaatin kanssa, vaikka hän vihasikin Roomaa isänsä tavoin ja alkoi heti uhmata roomalaisten arvovaltaa eri alueilla. Hänen tavoitteenaan oli tehdä Makedoniasta jälleen Välimeren mahtavin valtio. Perseus otti vaimokseen Seleukidien valtakunnan kuninkaan Seleukos IV Filopatorin tyttären Laodiken ja teki useita liittolaissopimuksia muun muassa Kreikan, Epeiroksen, Seleukidien, Rhodoksen sekä useiden roomalaisvastaisten traakialais- ja illyrialaisheimojen kanssa. Hän marssitti armeijansa Pohjois-Makedoniaan sekä Kreikkaan, mikä oli vastoin Rooman kanssa aiemmin tehtyjä sopimuksia. Lopuksi Perseus solmi uudet suhteet Akhaian liiton ja muiden Kreikan kaupunkivaltioiden kanssa, mikä uhkasi roomalaisten valtaa Makedoniassa ja Kreikassa. Perseus tuki myös Kreikan kaupunkivaltioiden demokraattisia pyrkimyksiä, mikä ei kuitenkaan saavuttanut kannatusta ja lisäksi suututti roomalaisia, jotka kannattivat aristokratiaa. Falangi
Makedonian kuningas Filippos II uudisti falangin. Keihäs piteni 5–6 metrin pituiseksi "piikiksi" ("sarisa") ja pronssisen rintapanssarin sijaan yleistyi kevyempi pellavainen haarniska ("linothoraks"). Falangin standardisyvyydeksi (ruodun pituudeksi) otettiin 16 riviä. Tällä järjestelyllä falangissa pääsivät kuusi ensimmäistä riviä taisteluun. Makedonialainen falangi osoitti ylivoimaisuutensa Khaironeian taistelussa, jossa kuningas Filippos itse komensi falangia, ja hänen poikansa Aleksanteri ratsuväkeä ("hippeis"). Taistelu käytiin Ateenan ja Theban johtamaa liittoa vastaan. Falangin sitoessa vihollisen päävoiman taisteluun, ratsuväen rynnäkkö ratkaisi taistelun. Aeropos II
Aeropos II (kuoli 395/4 eaa.) oli Makedonian kuningas vuosina 398/7–395/4 eaa. Filippos II
Filippos aloitti sotatoimet uudelleen vuonna 349 eaa. hyökkäämällä Khalkidiken niemimaan kaupunkeja vastaan. Khalkidiken kaupungit olivat liittoutuneet keskenään, ja niistä tärkein oli Olynthos. Yhteensä kaupunkeja oli 32, muun muassa Anthemos, Poteidaia ja Stageira. Khalkidikeläiset lähettivät avunpyynnön Ateenaan heinäkuussa 349 eaa. Seuraavan vuoden syyskuuhun mennessä Filippos oli kuitenkin vallannut kaikki Khalkidiken kaupungit. Olynthoksen valtaus jätettiin viimeiseksi. Pienimmät kaupungit antautuivat Filippokselle sen jälkeen, kun suuremmat kaupungit oli vallattu piirityksen jälkeen. Olynthos vallattiin parin kuukauden piirityksen jälkeen. Demostheneeltä on säilynyt kolme niin sanottua "olynthoslaista puhetta", joissa hän yritti saada ateenalaisia lähettämään apua olynthoslaisille. Näin ei kuitenkaan käynyt. Olynthoslaisten kohtalo oli julma: kaupungin väestö vietiin orjiksi Makedoniaan ja itse kaupunki tuhottiin. Myös muut kaupungit, jotka eivät olleet antautuneet Filippokselle, tuhottiin. Filippos asutti Khalkidiken alueelle makedonialaisia. Filippos II
Filippoksen toimista seuraavien vuosien ajalta ei ole tarkkaa tietoa. Luultavasti hän soti valtakuntansa pohjoisosissa. Vuonna 345 eaa. hän oli nykyisessä Albaniassa ja vuonna 342 eaa. armeijoineen Traakiassa. Vuonna 341 eaa. hän perusti Traakiaan Filippopoliin kaupungin (nykyinen Plovdiv). Seuraavana talvena Filippos alkoi piirittää Marmaranmeren rannalla olevaa Byzantionia ja Perinthosta. Yllätyksekseen Filippos sai vastaansa Persian kuninkaan Artakserkses III:n lähettämän armeijan. Ensimmäisen kerran sitten Kserkses I:n sotaretken persialainen armeija hyökkäsi Eurooppaan. Samalla Filippos uhkasi Ateenan viljantuontia Mustaltamereltä. Kun Filippos vielä kaappasi 200 viljalastissa ollutta laivaa, ateenalaiset julistivat sodan. Filippoksella ei ollut muuta mahdollisuutta kuin lopettaa kaupunkien piiritys. Lopulta Persia sai vielä painostettua Theban julistamaan sodan Makedonialle. Antipatros II
Antipatros II oli Makedonian kuningas vuosina 296–294 eaa. yhdessä veljensä Aleksanteri V:n kanssa. Hän oli kuningas Kassandroksen poika. Vuonna 294 eaa. Demetrios I syöksi Antipatroksen vallasta. Toinen diadokkisota
Toinen diadokkisota käytiin vuosina 319–315 eaa. Aleksanteri Suuren seuraajien eli diadokkien välillä. Sodan jälkeen Kassandros oli kiistaton Makedonian hallitsija. Antigonos I taas hallitsi miltei kokonaan Aleksanteri Suuren valtakunnan itäosaa. Makedonian valtakunta
Filippoksen kuoltua kuninkaaksi nousi tämän poika Aleksanteri Suuri, joka toimi kuninkaana 336–323 eaa. Hän teki Makedoniasta maailmanvallan, jossa vallitsi hellenistinen kulttuuri.
Aleksanteri varmisti ensin valtansa Kreikassa varmistamalla armeijansa ja liittolaistensa tuen. Theban kapinoidessa hän kukisti kapinan julmasti ja tuhosi kaupungin. Makedonian johtoon, käskynhaltijaksi poissaolonsa ajaksi, Aleksanteri asetti Antipatroksen. Philippus II
Marcus Julius Severus Philippus, usein Philippus II tai Philippus nuorempi (238 – 249) oli Rooman keisari Philippus Arabsin poika. Hänen äitinsä oli Philippuksen vaimo Marcia Otacilia Severa. Philippus Arabs nousi valtaan vuoden 244 alussa ja saman vuoden heinä- tai elokuussa Philippus nuorempi nimitettiin isänsä perijäksi ("Marcus Julius Severus Philippus nobilissimus Caesar"). Jossain vaiheessa heinäkuun 11. päivän ja elokuun 30. päivän välillä vuonna 247 hänet korotettiin kanssahallitsijaksi (Imperator Caesar Marcus Julius Severus Philippus pius felix invictus Augustus), vaikka olikin tuskin edes 10-vuotias. Vuosina 247 ja 248 nuori Philippus toimi konsulina yhdessä isänsä kanssa. Syys- tai lokakuussa 249 vallankaappaaja Decius kuitenkin voitti Philippus Arabsin armeijan Veronan lähellä käydyssä taistelussa, jossa Philippus sai surmansa. Pian tämän jälkeen pretoriaanikaarti murhasi Philippus nuoremman Roomassa. Amminapes
Jostakin syystä Amminapes joutui Dareioksen epäsuosioon ja hänet karkotettiin maasta. Hän pakeni Makedoniaan kuningas Filippos II:n hoviin. Hän sai kuitenkin myöhemmin palata Persiaan. Bulgaria osana Bysantin valtakuntaa
Basileios II, joka valloitti Bulgarian ensimmäisen valtakunnan, teki vain pieniä muutoksia tapaan hallita Bulgarian aluetta. Esimerkiksi Bulgarian kirkko säilyi edelleen erillisenä elimenään. Basileioksen kuoleman jälkeen asiat kuitenkin muuttuivat. Koko valtakunta ajautui kaaokseen ja hallitsijat vaihtuivat usein, kunnes valtaan noussut Aleksios I Komnenos vakiinnutti tilanteen.
Bulgarian piispat eivät sittemmin enää esimerkiksi voineet valita Bulgarian patriarkkaa itse, vaan kirkko ajautui kreikkalaiseen valtaan. Papisto vaihtui bulgarialaisista kreikkalaiseen ja myös maanomistajista tuli kreikkalaisia. Maanomistus vaihdettiin "pronoia" järjestelmään, jossa maanomistajuus ei periytynyt, jolloin he yrittivät elinaikaan saada maasta irti kaiken mahdollisen. Vuonna 1040 Petûr Kaloyan, Bulgarian hallitsija Samuilin jälkeläinen, toteutti epäonnistuneen kapinan vallaten ensin Skopjen ja sittemmin Traakian, Makedonian ja Epiruksen alueet. Kapina ei kuitenkaan ollut luonteeltaan niinkään nationalistinen, kuin sosiaalipoliittinen. Kapinaan liittyi myös useita kreikkalaisia, jotka kokivat hallinnon sortavaksi. Vuonna 1041 liittolaiset pettivät Petûrin, hänet sokaistiin ja bysanttilaiset saivat hänet vangikseen. Hänen vangiksi ottajien joukoissa oli varjagikaartin päällikkö Harald Ankara, josta tuli myöhemmin Norjan prinssi ja Oslon perustaja. Romanos III:nen valtakaudella maan verotusjärjestelmä vaihdettiin ankarampaan bysanttilaiseen järjestelmään. Sittemmin kapinointia Bulgarian alueella tapahtui harvemmin ja nekin olivat luonteeltaan sosiaalisia. Bulgarialaisten sulautumisen kreikkalaisiin esti lähinnä bogolismi, joka oli suositumpaa slaavien kuin kreikkalaisten keskuudessa. Makedonian valtakunta
Demetrioksen poika Antigonos II Gonatas (”Polvistuja”) nousi valtaistuimelle isänsä seuraajana, mutta joutui puolustautumaan muita vallantavoittelijoita vastaan ja karkotettiin useaan kertaan Makedoniasta. Hän sai kiistattoman kuninkuuden vasta vuonna 255 eaa. Hänen kuollessaan 239 eaa. Makedonialla oli jälleen kiistaton ylivalta Kreikassa. Demetrios II (kuninkaana 239–229 eaa.) ja Antigonos III Doson (sijaishallitsijana tai kuninkaana 229–221 eaa.) alistivat valtaansa myös Spartan ja yhdistivät 224 eaa. lähes koko Kreikan alaisuuteensa helleeniseen liittoon. Filippos II
Valtaistuinta havitteli myös eräs Pausanias, jota traakialalaiset tukivat. Filippoksen onnistui kuitenkin lahjoa traakialaiset. Myös Makedonian pohjoispuolella olevan Paionian heimot olivat hyökkäysaikeissa, mutta heidätkin Filippos lahjoi saadakseen vapaat kädet Argaiosta vastaan. Vuonna 358 eaa. Filippos sai kuulla, että paionialaisten kuningas Agis oli kuollut. Nyt Filippos hyökkäsi vuorostaan Paioniaan ja kukisti paionialaiset niin perusteellisesti, ettei heistä enää koskaan ollut vaaraa Makedonialle. Jäljellä oli enää Illyrian kuningas Bardylis, jonka joukot olivat voittaneet ja tappaneet Filippoksen veljen Perdikkaan pari vuotta aikaisemmin. Filippos kokosi Bardylistä vastaan 10 000 jalkamiestä ja 600 ratsumiestä käsittäneen armeijan. Tämä yritti neuvotella Filippoksen kanssa,joka ei ollut halukas rauhanneuvotteluihin, elleivät illyrialaiset luovuttaisi takaisin aikaisemmin valtaamiaan kaupunkeja. Kesällä 358 eaa. Filippoksen joukot kukistivat illyrialaiset Herakleia Lynkestiksen taistelussa. Taistelussa kuoli yli 7 000 illyrialaista. Taistelun jälkeen illyrialaiset suostuivat Filippoksen rauhanehtoihin, joiden mukaan he luovuttaisivat hallussaan olevat Länsi-Makedonian kaupungit. Makedonian valtakunta
Makedonian valtakunnan maantieteellä tarkoitetaan tässä varsinaisen Makedonian aluetta nykyisen Kreikan pohjoisosissa sekä siihen myöhemmin liitettyjä lähialueita. Siihen ei tässä kuitenkaan lueta Makedonian Filippos II:n ja Aleksanteri Suuren aikana valloittamia alueita muualla Kreikassa tai Kreikan ulkopuolella. Filippos V
Filippoksen hallituskauden aikana Makedonia taisteli Rooman valtakunnan kanssa Balkanin niemimaan herruudesta. Kynoskefalain taistelussa vuonna 197 eaa. roomalaiset kukistivat Filippoksen joukot perusteellisesti. Pelopidas
Vuonna 369 eaa. Peolopidas lähetettiin Thessaliaan, jonka asukkaat olivat pyytäneet apua Ferain tyrannia Aleksanteria vastaan. Pelopidas kukisti Aleksanterin ja jatkoi sotaretkeään Makedoniaan, jossa hän sekaantui maan sisäisiin asioihin. Hän sai muun muassa panttivankina mukaansa kuninkaan veljen Filippos II:n. Toinen diadokkisota
Polyperkhon kärsi aluksi tappioita ja joutui pakenemaan Epeirokseen Aleksanteri IV:n kanssa. Epeiroksessa Polyperkhon liittoutui Aleksanteri Suuren äidin Olympiaan kanssa, ja yhteisvoimin he hyökkäsivät Makedoniaan. Heitä vastaan lähti armeija, jota johtivat Filippos III ja hänen vaimonsa Eurydike. Filippoksen armeija jätti kuitenkin kuninkaansa ja siirtyi vastustajien puolelle. Filippos ja Eurydike jäivät Olympiaan vangiksi, ja tämä antoi teloittaa heidät vuonna 317 eaa. Pian tämän jälkeen Kassandros kuitenkin sai kukistettua vastustajansa ja vangitsi Aleksanteri IV:n. Myös Olympias jäi vangiksi ja hänet teloitettiin. Kassandros oli nyt kiistaton Makedonian hallitsija. Filippos III
Filippos oli ilmeisesti mielisairas, mutta armeija valitsi hänet kuitenkin kuninkaaksi Aleksanteri Suuren kuoltua vuonna 323 eaa. Vuotta myöhemmin Aleksanterin vastasyntyneestä pojasta Aleksanteri IV:stä tehtiin myös kuningas. Kummatkin kuninkaat olivat virallisena hallitsijana vallassa. Olympias murhaututti Filippoksen vuonna 317 eaa. Filippos II
Vuonna 338 eaa. ateenalainen Demosthenes oli saanut aikaan Makedonian vastaisen liiton. Filippos hyökkäsi Kreikkaan ja löi Ateenan ja Theban yhdistetyt joukot Khaironeian taistelussa. Samana vuonna perustettiin Korintin liitto, johon kuuluivat kaikki kreikkalaiset kaupunkivaltiot paitsi Sparta. Liiton johtajaksi ("hegemon") tuli Filippos. Ensimmäinen makedonialaissota
Vuonna 211 eaa. roomalaiset tekivät liittosopimuksen Aitolian liiton kanssa. Vuonna 210 eaa. myös Elis, Sparta ja Pergamon liittoutuivat Rooman kanssa Makedoniaa vastaan. Filippos osoittautui taitavaksi kenraaliksi ja löi vastustajansa toistamiseen. Filip
Nimeä Filip käytetään suomen kielessä vakiintuneesti useista hallitsijoista, joiden varsinaisena nimenä on ollut jokin tämän nimen muunkielinen muoto, esimerkiksi Philip, Philippe tai Felipe. Antiikin Makedonian Philippos-kuninkaista käytetään kuitenkin nimeä Filippos. Sarissa
Sarissan otti käyttöön Makedonian kuningas Filippos II ja sitä käytettiin aina 100-luvulle eaa asti. Aleksanteri Suuri
Seuraavan talven aikana tapahtui Aleksanterin mainetta ehkä eniten tahrinut tapahtuma. Aleksanteri murhasi eräiden juhlien aikana juovuspäissään Kleitos Mustan, joka oli aikaisemmin pelastanut hänen henkensä Granikosjoella. Makedonialaiset olivat juhlineet saatuaan Sogdianan kapinan kukistettua. Juhlissa eräät nuorimmista upseereista olivat haukkuneet Filippos II:a ja laulelleet laulua jossa vähäteltiin niitä upseereja jotka olivat kuolleet taistelussa persialaisia vastaan. Tätä vanhempiin upseereihin kuulunut Kleitos ei ollut kestänyt vaan oli alkanut ylistää Filipposta. Tätä seurasi aluksi väittely joka pian laajeni käsikähmäksi. Antiikin lähteet eroavat jonkin verran siitä mitä tarkalleen tämän jälkeen tapahtui. Aleksanteri otti kuitenkin erään henkivartijansa keihään ja tappoi sillä Kleitoksen. Aleksanteri katui suuresti humalaista tekoaan ja oli monen päivän ajan masentunut. Pian hän kuitenkin toipui. Khaironeian taistelu
Khaironeian taistelussa Makedonian kuningas Filippos II kukisti Kreikan kaupunkivaltiot joita johtivat Ateena ja Theba. Taistelu käytiin elokuussa 338 eaa. lähellä Khaironeiaa, Boiotiassa. Taistelun jälkeen Filippos kokosi kreikan kaupungit Korintin liittoon jonka johtajaksi hänet myös valittiin.
Taistelukenttä oli Khaironeian kaupungin ja Kefissos-joen välissä. Filippoksen poika Aleksanteri johti makedonialainen raskasta ratsuväkeä joka oli makedonialaisten vasemmalla siivellä. Filippos asetti jalkaväkensä keskelle, ja johti itse oikeaa siipeä. Ateenalaiset olivat Filipposta vastapäätä ja thebalaiset oikealla siivellä. Heti Aleksanteria vastapäätä oli Theban pelätty pyhä joukko. Antipatros
Antipatros Iolaoksen poika (399/398 eaa. - 319 eaa.) oli makedonialainen sotilas ja Makedonian hallitsija vuosina 334–323 eaa. ja uudelleen vuosina 321–319 eaa. Hän hallitsi Makedoniaa Aleksanteri Suuren ollessa valloittamassa Persiaa. Hän oli yksi Aleksanteri Suuren seuraajista eli diadokeista. Antipatroksen poika Kassandros hallitsi Makedonian kuninkaana vuosina 306–297 eaa. Filippos II
Panttivankina Filippos asui sotapäällikkö Epameinondaan ystävän, thebalaisen poliitikon Pammeneen luona. Nuori prinssi sai varmasti paljon vaikutteita ollessaan thebalaisten vieraana. Luultavasti Filippos sai siellä oppia kreikkalaisesta sodankäynnistä ja kreikkalaisten kaupunkivaltioiden poliittisesta elämästä. Näistä hänellä oli myöhemmin paljon hyötyä. Aleksanteri II salamurhattiin vuonna 368 eaa., ja Filippoksen toinen veli Perdikkas III nostettiin valtaistuimelle. Koska Perdikkas oli vielä alaikäinen, hänen holhoojakseen valittiin Aloroksen Ptolemaios, jonka käsissä todellinen valta tuli olemaan. Tultuaan täysi-ikäiseksi Perdikkas surmasi Ptolemaioksen ja otti vallan omiin käsiinsä. Hän sai Filippoksen palautetuksi pian takaisin Makedoniaan. Demetrios (Filippos V:n poika)
Demetrios (, k. 180 eaa.) oli makedonialainen kruununprinssi ja Makedonian kuningas Filippos V:n poika. Demetrioksen äiti oli Filippos V:n ensimmäinen vaimo, jonka nimi ei ole tiedossa. Toisen makedonialaissodan tappion jälkeen vuonna 197 eaa., hänet lähetettiin vankeuteen Roomaan sodan päättäneen sopimuksen mukaisesti. Demetrios vapautettiin vuonna 188 eaa. Syyrian sodan jälkeen. Demetrios yritti isänsä valtakauden loppuaikoina nousta valtaan, mutta Filippoksen toinen poika Perseus sai vihiä hänen aikeistaan ja Filippos käski teloittaa Demetrioksen vuonna 180 eaa. Perseuksesta tuli tällöin Makedonian kuningas Filippoksen kuoltua seuraavana vuonna. Kleopatra II
Vuonna 131 eaa. Kleopatra II johti kapinaa Ptolemaios Fyskonia vastaan. Ptolemaios ja Kleopatra III pakenivat Egyptistä. Kleopatra tarjosi Egyptin kruunua seleukidien Demetrios II:lle, mutta Ptolemaios Fyskon sai tämän salamurhattua. Vuonna 127 eaa. Kleopatra lähti Syyriaan, jonka jälkeen Ptolemaios Fyskon pääsi palaamaan Egyptiin. Vuonna 124 eaa. Kleopatra ja Ptolemaios sopivat riitansa. Kleopatra hallitsi veljensä ja tyttärensä kanssa vuoteen 116 eaa. asti jolloin Ptolemaios kuoli ja jätti valtaistuimen Kleopatra III:lle. Kleopatra II kuoli pian tämän jälkeen. Makedonian valtakunta
Filippos teetti Makedonialle sotalaivaston ja uudisti sodankäyntiä. Hän pestasi palkkasotureita ja ammattiupseereja, valitsi kyvykkäitä sotapäälliköitä, palkkasi omia sotainsinöörejä, jotka rakensivat muurinmurtajia ja heittokoneita. Filippoksen sotilaallisen menestyksen varsinainen syy oli kuitenkin se, että kreikkalaisten kaupunkivaltioiden väliset jatkuvat sodat ja sisäiset kiistat olivat heikentäneet kreikkalaisia. Varsinkin ateenalaiset olivat huolissaan Kreikan kaupunkien itsenäisyyden säilymisestä. Ateenalainen puhuja Demosthenes varoitti Filippoksen-vastaisissa puheissaan ”makedonialaisesta barbaarista”. Theban piiritys
Makedonian kuningas Filippos II kukisti kreikkalaiset kaupunkivaltiot Khaironeian taistelussa vuonna 338 eaa. ja perusti Korintin liiton, johon kukistetut kaupungit kuuluivat. Filippos murhattiin kaksi vuotta myöhemmin ja kuninkuus siirtyi hänen pojalleen Aleksanterille. Aleksanterin sotiessa Traakiassa ja Illyriassa makedonialaisia vastustavat henkilöt kaappasivat vallan. He saivat kansan puolelleen väittämällä, että Aleksanteri oli kuollut Illyriassa käydyssä taistelussa. Theban linnoituksessa, Kadmeiassa, oli Filippoksen asettama varuskunta. Kun sotilaat saivat kuulla kapinasta, he linnoittautuivat linnoitukseen. Kuultuaan Theban kapinasta Aleksanteri marssi pikavauhtia sitä vastaan. Andriskos
Andriskos (k. 146 eaa.) oli makedonialainen, joka väitti olevansa Makedonian viimeisen kuninkaan Perseuksen poika. Hän kutsui itseään nimellä Filippos VI. Hän ei aluksi saanut kannatusta Makedoniassa ja hän joutui hakemaan apua Syyrian Demetrios I:ltä. Demetrios luovutti hänet kuitenkin roomalaisille. Amfipolis
Hellenistisellä kaudella Amfipolis säilyi Makedonian merkittävänä keskuksena ja linnoituksena alueella. Se toimi jopa yhtenä Makedonian kuninkaallisten asuinpaikoista. Aleksanterin kuoleman jälkeen hänen vaimonsa Roksane asettui Amfipoliin, ja vuonna 179 eaa. Filippos V kuoli kaupungissa. Amfipoliissa lyötiin makedonialaista kultarahaa. Kaupungin pääjumaluus oli Artemis Tauropolos tai Artemis Brauronia. Aiemmin mainittujen sotapäälliköiden lisäksi kaupungin tunnettuihin asukkaisiin kuuluu muun muassa grammaatikko Zoilos. Filippos II
Vuonna 353 eaa. Filippos sai kutsun tulla avustamaan thessalialaisia sodassa Feraita vastaan. Ferai oli saanut liittolaisekseen Fokiksen. Filippos kukistikin helposti fokislaisten 7 000 sotilasta käsittäneen armeijan. Pian fokislainen Onomarkhos saapui Thessaliaan suuren armeijan kanssa ja kukisti Filippoksen taistelussa kahdesti. Filippoksen oli pakko palata Makedoniaan, mutta hänen kerrotaan sanoneen, ettei hän lähtenyt pakoon, vaan perääntyi lyödäkseen takaisin suuremmalla voimalla. Vuonna 352 eaa. hän palasikin ja valtasi piirityksen jälkeen Ferain satamakaupungin Pagasain. Hädissään ferailaiset kutsuivat taas Onomarkhoksen apuun. Fokislaiset saapuivat 20 000 jalkaväensotilaan ja 500 ratsumiehen voimin. Ferailaisilla itsellään joukkoja oli ehkä noin 2 000. Filippos kutsui thessalialaiset koolle ja vaati heitä liittoutumaan kanssaan. Thessalialaiset valitsivatkin Filippoksen arkontikseen. Virka oli elinikäinen, mutta todellisuudessa Thessaliasta tuli tämän jälkeen osa Makedoniaa seuraavaksi 150 vuodeksi. Filippoksen johtamat makedonialaiset ja thessalialaiset kohtasivat Ferain ja Fokiksen joukot niin sanotussa Krookuskentän taistelussa. Filippoksella oli saman verran jalkaväkeä kuin hänen vastustajillaan, mutta hänellä oli ylivoima ratsuväessä. Armeijaan kuului ehkä noin 3 000 ratsuväen sotilasta. Filippoksen ratsuväki osoittautuikin ylivoimaiseksi taistelussa, jossa 6 000 fokislaista menetti henkensä. Onomarkohos kaatui taistelussa, ja yli 3 000 fokislaista otettiin vangiksi. Filippoksen käskystä fokislaiset sotavangit teloitettiin hukuttamalla. Ferai antautui taistelun jälkeen Filippokselle. Ferain johtajat saivat poistua kaupungista 2 000 palkkasotilaansa kanssa. Filippos II Filoromaios
Filippos II Filoromaios (, "roomalaisten ystävä") oli seleukidien hallitsijasuvun viimeinen kuningas vuosina 65 eaa. - 64 eaa. Hänen isänsä oli Filippos I. Vuonna 83 eaa. Armenian Tigranes II valtasi Seleukidien valtakunnan rippeet. Kolmannen Mithridateen sodan aikana roomalaiset kukistivat Tigraneen ja nimittivät Antiokhos XIII:n Syyrian hallitsijaksi. Vuonna 67 eaa. Filippos II valtasi suurimman osan tämän valtakunnasta. Pompeius teki kuitenkin koko Syyriasta Rooman provinssin vuonna 64 eaa. Filippos II hallitsi tämän jälkeen vain osaa Kilikiasta. Vuonna 56 eaa. hän oli ehdolla Egypin Kleopatra VII:n sulhaseksi, mutta Rooman Syyrian maaherra Aulius Gabinius esti tämän ja antoi luultavasti teloittaa Filippoksen. Ensimmäinen diadokkisota
Hallitsijaksi nimitetty Perdikkas meni naimisiin Aleksanterin siskon Kleopatran kanssa vuonna 322 eaa., vaikka olikin jo luvannut mennä naimisiin Antipatroksen tyttären Nikaian kanssa. Kleopatra oli Filippos II:n ja Olympiaan tytär ja hänen lapsistaan voisi tulla seuraavat kruununperilliset. Nykyinen kuningas Filippos III Arridaios oli syntynyt Filippokselle toisessa avioliitossa, mutta häntä pidettiin vähäjärkisenä. Myös Aleksanterin lapsi Aleksanteri IV oli vain puoliksi makedonialainen, koska hänen äitinsä oli baktrialainen Roksane. Kleopatra (Aleksanteri Suuren sisar)
Kleopatra meni naimisiin enonsa Epeiroksen kuninkaan Aleksanteri I:n kanssa vuonna 336 eaa. Filippos II murhattiin Kleopatran ja Aleksanterin häiden yhteydessä. Vuonna 330 eaa. Kleopatran aviomies sai surmansa, kun hän oli sotimassa Italiassa. Kun Kleopatran veli Aleksanteri Suuri kuoli 323 eaa. ilman selvää perillistä, Kleopatrasta tuli pian haluttu aviopuoliso Aleksanterin seuraajien eli diadokkien joukossa. Kleopatran mahdollisilla lapsilla olisi hyvät mahdollisuudet päästä Makedonian hallitsijoiksi. Makedonian valtakunta
Filippoksen eteneminen johti vuonna 340 eaa. avoimeen sotaan, jonka ateenalaiset ratkaisivat aluksi edukseen laivastonsa ylivoiman avulla. Khaironeian taistelussa elokuussa 338 eaa. Filippoksen ja hänen poikansa Aleksanterin johtamat makedonialaiset falangit kuitenkin ottivat murskavoiton Ateenan ja Theban johtaman kreikkalaiskaupunkien helleenisen liiton joukoista. Filippos kutsui itseään Kreikan yhdistäjäksi ja saneli kohtuulliset rauhanehdot, jotka soivat kreikkalaisille itsenäisyyden illuusion: Ateena, Theba ja suurin osa muista kaupungeista liittyivät Korintin liittoon ja yhteisrauhaan. Makedonian valtakunta
Filippos V:n poika Perseus oli Makedonian viimeinen kuningas. Hän ryhtyi uuteen, kolmantena makedonialaissotana tunnettuun sotaan Roomaa vastaan vuonna 171 eaa. Alkumenestyksestä huolimatta Perseuksen armeija kukistettiin Pydnan taistelussa vuonna 168 eaa. ja kuningas vangittiin taistelun jälkeen. Roomalaisia taistelussa johti Aemilius Paullus. Perseus vietiin Roomaan, missä häntä esiteltiin riemusaatossa. Vergina
Arkhelaos siirsi Makedonian valtakunnan pääkaupungin Pellaan noin 400 eaa. Aigai säilytti silti merkittävän aseman kuningaskunnan pyhänä kaupunkina, jossa suoritettiin uskonnollisia toimituksia ja jonne kuninkaat edelleen haudattiin. Filippos II murhattiin Epeiroksen kuninkaan Aleksanterin ja Makedonian prinsessa Kleopatran häiden aikaan Aigain teatterilla vuonna 336 eaa. Tämän jälkeen Aleksanteri Suuri nousi kuninkaaksi. Karanos (Filippos II:n poika)
Karanos (kuoli 336 eaa.) oli ehkä Makedonian kuninkaan Filippos II:n ja hänen vaimonsa Kleopatran poika sekä Aleksanteri Suuren velipuoli. Historioitsija Junianus Justinus kertoo, että Aleksanteri määräsi Karanoksen teloitettavaksi tultuaan kuninkaaksi. Karanosta ei mainita missään muussa antiikin lähteessä ja häntä pidetään yleensä fiktiivisenä. Sparta
Seuranneen Theban hegemonian aikana thebalaiset tuhosivat Spartan imperiumin ja vapauttivat Messenian ja Arkadian Spartan vallasta Epameinondaan johdolla. Vuonna 362 eaa. thebalaiset kukistivat spartalaiset uudelleen Mantineian taistelussa. Näiden tappioiden nöyryyttämä Sparta ei ottanut osaa Ateenan ja Theban taisteluun Makedonian Filippos II:ta vastaan ja oli ainut kreikkalainen kaupunki, joka ei osallistunut Filippoksen perustamaan Korintin liittoon. Sparta yritti kapinoida Makedoniaa vastaan vuonna 331 eaa., mutta kärsi tappion seuranneessa Megalopoliin taistelussa. Luettelo Makedonian kuninkaista
Vaikka kuninkaaksi valittiinkin aina hallitsijasuvun jäsen, kuninkaalla ei ollut paljon valtaa, vaan hänen valtansa perustui makedonialaisten aristokraattien tukeen. Kuninkaan valta kasvoi aristokraattien kustannuksella Filippos II:n aikana, ja Aleksanteri Suuren aikana se kasvoi entisestään. Arkhelaos (Makedonia)
Arkhelaos oli Makedonian kuningas 413–399 eaa. Arkhelaos oli Perdikkas II:n poika. Makedonian armeija
Kuninkaallisen osasto pois luettuna ratsuväen osastot oli rekrytoitu Makedonian itäosista, minne Filippos II oli perustanut siirtokuntia. Ainakin Amfipoliin, Bottiaian, Apollonian ja Anthemoksen kaupungeista kustakin tuli yksi ratsuväkiosasto. Ennen Persian sotaretkeä Aleksanteri jätti Makedoniaan 1500 ratsumiestä Antipatrokselle, joka toimi kuninkaan poissa ollessa Makedonian hallitsijana. Yhteensä ratsuväkeä oli noin 1800 miestä, mutta tähän lukuun saattaa sisältyä makedonialainen kevyt ratsuväki ("prodromoi"). Antiikin Thessalia
Filippos antoi Thessalian kaupungeille muodollisen vapauden, mutta perusti varuskuntia Magnesiaan ja Pagasaihin. Ferain kapinayritys johti varuskunnan perustamiseen myös sinne. Filippos myös palautti Thessalian vanhan jaon neljään tetrarkiaan, ja nosti kunkin johtoon miehen Aleuadai-suvusta. Koko Thessalian päätyminen Makedonian valtaan tarjosi Filippoksen armeijan käyttöön merkittävästi lisää resursseja. Filippoksen kuoleman jälkeen thessalialaiset olivat kreikkalaisista ensimmäiset, jotka lupasivat tukensa Aleksanteri Suurelle. Manuel II Palaiologos
Beyazid kuoli vuonna 1403, ja Manuel oli hyvissä väleissä uuden sulttaanin Mehmed I:n kanssa. Rauhallinen kausi jatkui vuoteen 1421, jolloin Mehmed I kuoli ja Manuel vetäytyi valtiollisesta elämästä ja keskittyi enemmän hartaudenharjoittamiseen ja kirjallisuuteen. Hänen poikansa Johannes VIII Palaiologos oli nimetty kanssahallitsijaksi, eikä hän panostanut rauhan ylläpitämiseen vaan sekaantui Turkin vallanpeimyskiistaan. Seuraava sulttaani Murad II piiritti Konstantinopolia taas vuonna 1422. Kaupunki selvisi, mutta turkkilaiset valtasivat Peleponnesoksen. Manuel koki rauhansopimuksen ehdot niin nöyryyttäviksi, että hän vetäytyi loppuiäkseen luostariin. Makedonian valtakunta
Filippos II:n poika Aleksanteri Suuri (kuninkaana 336–323 eaa.) teki Makedoniasta maailmanvallan, jossa vallitsi hellenistinen kulttuuri. Hän liitti Makedoniaan Persian ja Egyptin. Aleksanterin kuoleman jälkeen valtakunta hajautui diadokkisodissa useisiin kilpaileviin osiin. 200-luvulla eaa. Makedonia hallitsi jälleen koko Kreikkaa. Rooman valtakunta kukisti Makedonian vuonna 168 eaa., ja se liitettiin osaksi Roomaa. Makedoniasta on perinyt nimensä historiallis-maantieteellinen Makedonian alue. Manólis Andrónikos
Manólis Andrónikos () (23. lokakuuta 1919 – 30. maaliskuuta 1992) oli kreikkalainen arkeologi ja Thessalonikin Aristoteles-yliopiston professori. Andrónikos on kuuluisa löydöksistään Verginasta. Vuonna 1977 hän kertoi löytäneensä Makedonian kuninkaan Filippos II:sen avaamattoman haudan Verginan arkeologiselta alueelta. Andronikoksen löydökset olivat myöhemmin osa kiertävää näyttelyä ”Aleksanteria etsimässä”, jota esitettiin neljässä Yhdysvaltojen kaupungissa 1980–1982. Vaikka Andrónikoksen löydöt ovatkin joka tapauksessa arkeologisesti merkittäviä, historioitsijat eivät kuitenkaan ole päässeet yhteisymmärrykseen siitä, onko hauta todella Filippos II:n. Seleukos I Nikator
Seleukoksen paetessa Makedoniassa tapahtui uusia mullistuksia. Kassandros murhasi kuningas Filippos III:n, tämän vaimon Eurydiken ja Aleksanteri Suuren äidin Olympiaan. Yksin kuninkaaksi tuli näin Aleksanteri IV, joka oli vielä pelkkä lapsi ja Kassandroksen vallassa. Aleksanteri IV
Aleksanteri hallitsi yhdessä Aleksanteri Suuren veljen Filippos III:n kanssa. Kummatkin kuninkaat olivat virallisen hallitsijan vallassa. Olympias murhautti Filippoksen vuonna 317 eaa. Kreikkalaiset
Useimmat kreikkalaiset kaupunkivaltiot kuitenkin yhdistyivät lopulta Makedonian Filippos II:n ja Aleksanteri Suuren alaisuudessa saman valta­kunnan alaisuuteen. Joiden­kuiden tutkijoiden mukaan vallalle nousivat tällöin Aleksanterin pan­helleeniset ideat, toisten mukaan taas Makedonia valloitti Kreikan rikkauksien, kunnian ja vallan vuoksi ja käytti panhelleenistä ideaalia vain propaganda-aseena kaupunki­valtioita vastaan. Amfipolis
Nikiaan rauhassa vuonna 421 eaa. Amfipolis olisi periaatteessa pitänyt palauttaa Ateenalle, mutta sen asukkaat vastustivat tätä. Eräänä syynä Amfipoliin nopeaan etääntymiseen emäkaupungista Ateenasta oli todennäköisesti se, että vain pieni osa sen asukkaista oli Ateenasta tulleita asuttajia. Ateenalaiset yrittivät kaupungin takaisinvaltausta vuonna 360 eaa. Timotheoksen johdolla, mutta amfipolislaiset torjuivat yrityksen liitossa Olynthoksen kanssa. Vuonna 357 eaa. kaupungin valtasi kuitenkin Makedonia Filippos II:n johdolla. Aleksanteri Suuren sotaretkellä itään vuonna 334 eaa. kaupunki toimi laivastotukikohtana. Amfipoliista olivat kotoisin tai siellä asuivat Aleksanterin sotapäälliköt Androsthenes, Erigyios, Laomedon ja Nearkhos. Epeiros
Antiikin aikana Epeirokseen luettiin nykyistä laajempi alue, mukaan lukien nykyisen Albanian eteläosa. Epeirosta asuttivat useat heimot, joista merkittävimmät olivat khaonit, thesprotit ja molossit. Ajan kuluessa molosseista tuli Epeiroksen voimakkain heimo, ja Epeiroksesta kehittyi näiden johtama kuningaskunta. Epeiros sai poliittista merkitystä 300-luvulla eaa. Molossien kuningas Arybbas solmi liiton Makedonian Filippos II:n kanssa, ja Filippos nai Arybbaan tyttären Olympiaan. Tämän seurauksena Epeiroksen ja Makedonian välille muodostui liittolais- ja sukuside. Amyntas IV
Amyntas IV oli Makedonian nimellinen kuningas vuonna 359 eaa. Hän oli Perdikkas III:n poika, mutta oli isänsä kuollessa liian nuori hallitsemaan. Perdikkaan nuoremmasta veljestä Filippoksesta tuli Amyntaan holhooja ja Makedonian hallitsija. Jo samana vuonna Filippos julisti itsensä kuninkaaksi. Amyntas murhattiin Aleksanteri Suuren noustessa valtaan vuonna 336 eaa. Aleksanteri Suuri
Aleksanterin isä oli Makedonian kuningas Filippos II ja hänen äitinsä oli Epeiroksen prinsessa Olympias. Filippoksella oli ainakin viisi vaimoa ennen kuin hän meni naimisiin Olympiaan kanssa. Aleksanterilla oli myös sisko Kleopatra, velipuoli Arridaios ja siskopuolet Kynane ja Thessalonike. Junianus Justinus mainitsee myös velipuolen , josta ei tiedetä mitään muuta. Demetrios II
Demetrios II oli Makedonian kuningas vuosina 239–229 eaa. Hän oli Antigonos Gonataksen poika ja kuului Antigonidien hallitsijasukuun. Filippos II
Filippos nousi valtaistuimelle sen jälkeen, kun Perdikkas ja neljätuhatta sotilasta olivat kuolleet vuonna 360 eaa sotaretkellä illyrialaisia vastaan. Julianus Justinuksen mukaan Filippos sai toimia Perdikkaan alaikäisen pojan Amyntaan sijaishallitsijana, mutta kaappasi vallan myöhemmin itselleen. Muiden lähteiden mukaan Filippos julistettiin heti Perdikkaan kuoleman jälkeen kuninkaaksi. Justinus taas väittää , että Perdikkas murhattiin, mitä kuitenkin pidetään epätodennäköisenä. Makedonian kuninkuutta havitteli moni muukin. Vaarallisin valtaistuimen tavoittelijoista oli Argaios, joka sai tukea Ateenalta. Hän nousi maihin Methonen satamakaupungissa ja sai avukseen kolmetuhatta ateenalaista palkkasoturia, joiden kanssa hän marssi kohti Makedonian vanhaa pääkaupunkia Aigaita (nykyinen Vergina). Filippos kokosi saatavilla olevat joukot ja yllätettyään ateenalaiset löi heidät. Kleopatra (Aleksanteri Suuren sisar)
Kleopatra (356 eaa. – 308 eaa.) oli Makedonian kuninkaan Filippos II:n ja tämän vaimon Olympiaan tytär. Hän oli Aleksanteri Suuren sisar. Filippos V
Filippos V (, 238–179 eaa.) oli Makedonian kuningas 221–179 eaa. Hän oli Demetrios II:n poika ja kuului Antigonidien hallitsijasukuun. Isänsä kuollessa vuonna 230/229 eaa. Filippos oli vain yhdeksän vanha. Hänen serkkunsa Antigonos Doson toimi maan hallitsijana aina kuolemaansa asti vuonna 221/220 eaa. Filippos oli tällöin 18-vuotias. Filippos II
Filippos nousi valtaan 359 eaa. kaapattuaan vallan veljensä Perdikkaan alaikäiseltä pojalta Amyntaalta, jonka sijaishallitsijana Filippos oli hetken toiminut. Hän nousi sotaretkiensä ansiosta Thessalian arkontiksi ja vuonna 338 eaa. Khaironeian taistelun jälkeen Kreikan kaupunkivaltioiden Korintin liiton johtoon. Filippos salamurhattiin 336 eaa. Murhan taustalla epäillään olleen laaja salaliitto. Makedonian valtakunta
Tässä vaiheessa alkoi kuitenkin konflikti laajenevan Rooman valtakunnan kanssa. Rooma halusi estää Makedonian vahvistumisen lännessä. Makedonian kuninkaaksi vuonna 221 eaa. noussut Filippos V solmi vuonna 215 eaa. Rooman-vastaisen liiton karthagolaisen Hannibalin kanssa. Ensimmäisessä makedonialaissodassa vuosina 215–205 eaa. Filippos vielä jossain määrin menestyi, mutta toisessa makedonialaissodassa vuosina 200–197 eaa. roomalaiset voittivat hänet, kun eräät Kreikan kaupungit olivat jääneet sodasta pois. Seuraavina vuosina Kreikan sisäiset levottomuudet ajoivat Filippoksen ahtaalle. Pélla
Antiikin ajan Pella sijaitsi nykyisen kaupungin paikalla, ja sitä on kaivettu esiin erityisesti nykyisen kaupungin länsi- ja lounaispuolella. Pella toimi Makedonian valtakunnan pääkaupunkina noin vuodesta 400 eaa., jolloin kuningas Arkhelaos siirsi hallinnon Aigaista Pellaan. Pella oli myös muun muassa Filippos II:n pääkaupunki, ja Aleksanteri Suuri syntyi siellä. Politiikan ja taiteen suhteen Pellan kulta-aikaa oli Antigonos Gonataksen hallituskausi (274–239 eaa.). Kaupunki menetti asemansa roomalaisten voitettua Makedonian Pydnan taistelussa vuonna 168 eaa. Vanha kaupunki myös tuhoutui maanjäristyksessä ensimmäisellä vuosisadalla eaa.
Roomalaiset perustivat vanhan Pellan lähelle uuden roomalaisen kolonian, Uuden Pellan. Se sijaitsi nykyisen Néa Péllan kylän paikalla, ja tällaisena Pella oli ilmeisesti olemassa vielä 500-luvulla jaa. Filippos II
Antiikin historioitsijoista Theopompos Khioslainen kirjoitti 58 kirjaa käsittäneen "Filippikan", joka käsitteli pääasiassa Filippoksen hallituskautta. Teos valmistui vuonna 324 eaa. Teos käsitteli myös paljon muita ajan tapahtumia, maantiedettä, kulttuuria ja uskontoa. Marcus Junianus Justinuksen yhteenveto "Filippikasta", "Historiarum Philippicarum libri XLIV" on säilynyt nykypäivään. "Filippikasta" on säilynyt myös useita katkelmia. Toinen tärkeä lähde, joka kattaa Filippoksen hallituskauden, on Diodoros Sisilialaisen maailmanhistoria. Aleksanteri Suuri
Aleksanterin kuoleman jälkeen hänen sotapäällikköjensä, niin sanottujen diadokkien, välillä syntyi heti valtataistelu. Jalkaväki ja sen komentajat tukivat Aleksanterin velipuolta Filipposta, mutta ratsuväkeä johtava Perdikkas suosi Aleksanterin ja Roksanen vielä syntymätöntä lasta. Päädyttiin kompromissiin, jossa Filippoksesta tulisi Makedonian kuningas ja hän hallitsisi lapsen kanssa siinä tapauksessa, että tämä olisi poika (kuten olikin, Aleksanteri IV). Niin sanottujen diadokkisotien aikana, 322–301 eaa., Aleksanterin valloitukset jakaantuivat useiden uusien kuningaskuntien välillä. Sotien päätyttyä Ptolemaioksen perustama Ptolemaioksen hallitsijasuku hallitsi vastedes Egyptiä, Seleukoksen Seleukidit taas saivat hallintaansa Persiaa ja itäisiä maakuntia. Antigonoksen poika Demetrioksesta taas tuli Makedoniaa hallinneen Antigonidien hallitsijasuvun kantaisä. Kaikki kolme kuningaskuntaa joutuivat lopulta Rooman vallan alle. Kolmas makedonialaissota
Makedonia oli kuningas Filippos V:n johdolla liittoutunut toisessa puunilaissodassa Karthagon kanssa Roomaa vastaan. Filippos oli luvannut karthagolaiselle Hannibalille, että hän hyökkäisi roomalaisten osittain hallitsemaan Illyriaan vetääkseen roomalaisten huomion pois Italiasta, missä Hannibal kävi menestyksellistä sotaa Roomaa vastaan. Ensimmäisen makedonialaissodan alussa makedonialaiset kärsivät kuitenkin lukuisia tappioita ja Filippoksen oli luovuttava suunnitelmistaan hyökätä Illyriaan. Roomalaisilla oli kuitenkin täysi työ karthagolaisten voittamisessa, ja kun yksi tärkeimmistä Rooman liittolaisista Kreikassa solmi erillisrauhan Makedonian kanssa, roomalaisilla ei ollut enää voimia jatkaa sotaa ja Rooman senaatin oli pakko hyväksyä Filippokselle erittäin suotuisat rauhanehdot. Roomalaisten kukistettua Karthagon vuonna 202 eaa., he päättivät kuitenkin hyökätä uudelleen Filippos V:n kimppuun. Toisessa makedonialaissodassa vuosina 200–197 eaa. makedonialaiset lyötiin perusteellisesti. Filippos joutui luopumaan kaikista valloitetuista alueistaan, mutta sai pysyä vallassa.