Milloin Manny Pacquiao äänestettiin Filippiinien kongressiin?
Manny Pacquiao
Pacquiao äänestettiin Filippiinien kongressiin vuonna 2010.
Daniel Akaka
Akaka valittiin Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen ensimmäisen kertaa vuonna 1976. Hänet valittiin uudelleen seitsemissä perättäisissä vaaleissa. Havaijin kuvernööri John Waihee nimesi Akakan huhtikuussa 1990 Yhdysvaltain senaattiin tilapäisesti Spark Matsunagan kuoltua eturauhassyöpään. Akaka astui virkaansa 16. toukokuuta ja tuli saman vuoden marraskuussa valituksi senaattiin jatkamaan loppuun Matsunagan kesken jääneen kauden neljä vuotta. Vuonna 2011 Akaka ilmoitti ettei asetu ehdolle enää vuoden 2012 vaaleissa. Manny Mori
Mori syntyi Fefanin saarella ja on sukujuuriltaan japanilainen. Hän valmistui Xavier High Schoolista ja Guamin yliopistosta. Hänet valittiin mikronesialaiseen kongressiin vuosina 1999, 2001, 2003, 2005 ja 2007. Vuonna 2007 hän jätti kongressipaikan presidentiksi nousemisensa yhteydessä. Häntä edelsi Joseph J. Urusemal. Visayat
Filippiinien itsenäisyyden (vuodesta 1946) aikaisista presidenteistä kolme on ollut visayoja, mukaan luettuna vuoden 2016 presidentinvaalit voittanut Rodrigo Duterte. Entinen presidentti Gloria Arroyo on puoliksi visaya. Ammattilaisnyrkkeilijä Manny Pacquiao on kotoisin Bukidnonin provinssista ja puhuu cebuanoa. John Barrasso
Barrasso pyrki ehdokkaaksi senaattiin jo vuonna 1996 mutta hävisi esivaalin Mike Enzille, jonka kanssa nyt istuu senaatissa Wyomingin edustajina. Barrasso valittiin kuitenkin osavaltion senaattiin vuosina 2002 ja 2006. Hänet nimitettiin Craig L. Thomasin seuraajaksi Yhdysvaltain senaattiin tämän kuoltua leukemiaan kesäkuussa 2007. Vuonna 2008 hänet valittiin vaaleilla suorittamaan kausi loppuun. Hänet valittiin ensimmäiselle kokonaiselle kaudelle vuonna 2012. Corazon Aquino
Corazon Cojuangco palasi Filippiineille opiskelemaan lakia, mutta nai 1955 Benigno Aquino Jr.:n, joko oli juuri valittu Tarlacin maakunnan Concepciónin pormestariksi 22 vuoden ikäisenä. He saivat viisi lasta. Aviomiehestä tuli kuvernööri ja senaattori, josta olisi todennäköisesti tullut maan presidentti vuoden 1973 vaaleissa, jollei Marcos olisi peruuttanut niitä. Sen sijaan Benigno Aquino pidätettiin, tuomittiin kuolemaan ja karkotettiin maasta. Corazon Aquino seurasi häntä maanpakoon 1980. Benigno Aquino surmattiin Manilan lentokentällä hänen palattuaan elokuussa 1983 Filippiineille. Tämän jälkeen Corazon Aquino ryhtyi poliitikoksi. Manny Pacquiao
Marraskuussa 2010 Pacquiao voitti ylemmän välisarjan mestaruuden Antonio Margaritolta. Kyseessä on hänen kahdeksas maailmanmestaruutensa, joista kukin eri painoluokalta. Toukokuussa 2011 hän voitti Shane Mosleyn. Luettelo väestönlaskennoista maittain
The census is performed by the Philippines' National Statistics Office. The first official census in the Philippines was carried out by the Spanish government pursuant to a royal decree calling for the counting of persons living as of the midnight of December 31, 1877. The first door-to-door census was conducted in 1903 to fulfill Public Act 467 which was approved by the U.S. Congress in July 1902. The last national census was held in 2007 and the next census is scheduled for 2010. For years between the censuses, the NSO issues estimates made using surveys and statistical models. Peru
Fujimorin tukijat voittivat uuden yksikamarisen kongressin vaalit marraskuussa 1992 ja uusi perustuslaki tuli voimaan joulukuussa 1993. Fujimori valittiin uudelleen presidentiksi kesäkuussa 1995. Hän järjesti armahduksen ihmisoikeusrikoksista syytetyille. Diosdado Macapagal
Macapagal toimi lyhyen aikaa diplomaattina Filippiinien Washingtonin-lähetystössä, kunnes valittiin 1949 parlamenttiin liberaalipuolueen edustajana. Enrique Peña Nieto
Enrique Peña Nieto (s. 20. heinäkuuta 1966) meksikolainen poliitikko, entinen kuvernööri ja maan presidentti 2012–2018. Heinäkuun 2012 parlamenttivaalien jälkeen oli pitkään epäselvää tuleeko Nietosta vai Andrés Manuel López Obradorista maan seuraava presidentti. Obrador syytti Nietoa äänten ostamisesta. Vaalituomioistuin julisti elokuussa Nieton vaalien voittajaksi, ja hän vannoi virkavalan joulukuun alussa. Nieto on Institutionaalisen vallankumouspuolueen jäsen. Filippiinien historia
Astuttuaan presidentin virkaan vuonna 1986 Corazon Aquino lakkautti Ferdinand Marcosin aikaisen perustuslain ja laaditutti uuden perustuslain, joka tuli voimaan vuonna 1987. Aquino nimitti ministereiksi kansalais- ja ihmisoikeusaktivisteja ja useita vasemmistolaisia, mutta mukana oli myös suurliikemiehiä. Puolustusministeriksi tuli Marcosia vastaan noussut Juan Ponce Enrile. Pian kuitenkin armeijan ja talouselämän edustajat vastasivat maan hallinnosta, kun kansalaisaktivistit pudotettiin yksi toisensa jälkeen pois hallituksesta. Paavo Tiilikainen
Eduskuntaan Tiilikainen valittiin ensimmäisen kerran vuoden 1970 vaaleissa Kymen vaalipiiristä. Hänet valittiin jatkokausille vuosien 1972 ja 1975 vaaleissa. Tiilikainen toimi eduskunnassa yhteensä yhdeksän vuotta vuoteen 1979 saakka. Vuosina 1973–1975 hän oli SDP:n eduskuntaryhmän puheenjohtajana. Marraskuusta 1975 syyskuuhun 1976 Tiilikainen toimi sisäasiainministerinä Martti Miettusen II hallituksessa, niin sanotussa hätätilahallituksessa. Tiilikainen oli presidentin valitsijamies vuoden 1978 vaalissa. Nepalin historia
Kuningas Birendra ilmoitti vuonna 1979 lähitulevaisuudessa pidettävästä kansanäänestyksestä, jossa kansa saattoi äänestää panchayat-järjestelmän säilyttämisen puolesta tai sitä vastaan. Vaalit järjestettiin toukokuussa 1980, jossa oli kaikkiaan 7,2 miljoonaa äänioikeutettua, joista 4,8 miljoonaa äänesti. Heistä 54,7 prosenttia äänesti panchayat-järjestelmän puolesta ja 45,3 vastaan. BP Koirala ja Nepalin kongressipuolue ilmoittivat hyväksyvänsä tuloksen. Kansanäänestyksen tulos oli voitto kuninkaalle, mutta pieni marginaali osoitti muutoksen tarpeen. Kuningas vahvisti maassa sananvapautta ja poliittista aktiivisuutta ja perustuslakia muutettiin siten että kansallinen panchayat-neuvosto valittiin suoralla vaalitavalla, joka sitten valitsi keskuudestaan pääministeriehdokkaan kuninkaan hyväksyttäväksi. Pedro Pablo Kuczynski
Pedro Pablo Kuczynski (s. 1938 Lima) on perulainen poliitikko. Hän toimi maansa pääministerinä vuosina 2005-2006 ja presidenttinä vuosina 2016-2018. Kuczynski valittiin maansa presidentiksi vuoden 2016 presidentinvaalissa. Kuczynski sai 50,1 prosenttia äänistä ja vastaehdokas Keiko Fujimori 49,9 prosenttia. John McCain
McCain syntyi Yhdysvaltain hallussa olleella Panaman kanava-alueella John S. McCain, Jr:in ja Roberta Wrightin poikana. Hänen pyrkiessään ja viimein päästessään presidenttiehdokkaaksi syntyi kiistaa vaatimuksesta, että Yhdysvaltain presidentin on perustuslain II artiklan mukaan oltava syntyperäinen Yhdysvaltain kansalainen ("natural-born citizen"). Hänen vanhempansa olivat Yhdysvaltain kansalaisia, mutta vasta 4. elokuuta 1937, vuosi McCainin syntymän jälkeen, tuli voimaan laki, jonka mukaan Yhdysvaltain kansalaisen lapsi saa kansalaisuuden, joten McCain julistettiin taannehtivasti syntyperäiseksi Yhdysvaltain kansalaiseksi. Blanche Lincoln
Lincoln aloitti senaattorina 3. tammikuuta 1999. Hän voitti vuoden 1998 senaatinvaaleissa vastaehdokkaansa Fay Boozmanin ääniprosentein 55 % – 42 %. Hän oli 38-vuotiaana nuorin Yhdysvaltain senaattiin koskaan valittu naispuolinen poliitikko. Hänet valittiin jatkokaudelle vuonna 2004 noin 56 prosentin ääniosuudella, mutta vuoden 2010 yleisissä vaaleissa hän hävisi John Boozmanille, vuonna 2005 kuolleen Fay Boozmanin veljelle, selvin luvuin, prosentein 37–58. Lincoln toimi Yhdysvaltain senaatin jäsenenä 3. tammikuuta 2011 asti. Joe Manchin
Ennen Yhdysvaltain senaattia Manchin työskenteli pitkään Länsi-Virginian osavaltionpolitiikassa. Hän oli vuosina 1982–86 Länsi-Virginian kongressin alahuoneen kongressiedustaja ja tämän jälkeen 1986–96 saman kongressin ylähuoneen senaattori. Vuonna 1996 Manchin pyrki Länsi-Virginian kuvernööriksi, mutta hän hävisi demokraattien esivaaleissa Charlotte Prittille. Vuosina 2000–04 Manchin toimi Länsi-Virginian "secretary of state" -virassa. Vuonna 2004 Manchin pyrki jälleen osavaltionsa kuvernööriksi, tällä kertaa onnistuneesti. Hänet valittiin vuonna 2008 jatkokaudelle, joka jäi kuitenkin kesken Manchinin päästessä Yhdysvaltain senaattiin. Filippiinien historia
Estrada syrjäytettiin korruptiosyytteiden vuoksi presidentin virasta ja hänen tilalleen tuli vuonna 2001 Gloria Macapagal-Arroyo. Estrada oli maaseudun ja slummien köyhien asukkaiden suosikki, mikä aiheutti heidän taholtaan mielenosoituksia. Estrada asetettiin syytteeseen korruptiosta ja lahjonnasta ja hän sai elinkautisen vankeusrangaistuksen vuonna 2007. Hän ehti kuitenkin kärsiä tuomiostaan vain kuukauden, kun presidentti Macapagal-Arroyo armahti hänet. Filippiinien historia
Iso-Britannian kuningaskunta miehitti Manilan seitsenvuotisen sodan aikana vuosina 1762–1765. Brittiläiset yllyttivät Luzonin saarella toimineita Diego Silangin johtamia kapinallisjoukkoja nousemaan espanjalaisten valtaa vastaan. Britit lupasivat kapinallisille valtaan nousun jälkeen olojen kohennuksia, mutta brittiläiskausi Filippiineillä jäi lyhyeksi eikä heidän tarvinnut lunastaa lupauksiaan. Kun espanjalaisvalta palasi Filippiineille, maan kuvernööriksi nousi José Basco y Vargas. Hän toteutti useita uudistuksia, joiden tavoitteena oli edistää maan taloudellista kehitystä. Hänen hallintokaudellaan vuosina 1778-1787 maan vientiviljely kehittyi ja Filippiineistä tuli maailman suurin tupakantuottaja. Horacio Cartes
Horacio Manuel Cartes Jara (s. 5. heinäkuuta 1956 Asunción) on paraguaylainen poliitikko ja liikemies. Hän voitti huhtikuussa 2013 maansa presidentinvaalit, nostaen maansa johtoon jälleen keskustaoikeistolaisen Colorado-puolueen, joka oli hallinnut maata 1947–2008. Filippiinien huumesota
Vuosina Duterte toimi eteläfilippiiniläisen Davaon pormestarina 1988−1998, 2001−2010 ja 2013−2016. Vuonna 1988 pormestariksi valittu Duterte perusti laittomia ja epävirallisia kuolemanpartioita, joiden on arvioitu murhanneen ainakin 1 400 huumekauppiaaksi tai rikollisjengien jäseneksi epäiltyä. Dutertea vastaan ei ole nostettu syytteitä, mikä johtuu ihmisoikeusaktivistien mielestä siitä, ettei kukaan uskalla todistaa häntä vastaan. Roberto Micheletti
Roberto Micheletti Baín (s. 13. elokuuta 1943 El Progreso) on hondurasilainen poliitikko. Hän edustaa Partido Liberal -puoluetta ja hän oli kongressin puhemies 2006–2009. Manuel Zelayan vallasta syösseen vallankaappauksen jälkeen kongressi asetti hänet maan presidentiksi. Micheletti luopui asemastaan kun normaaliin aikaa pidetyt vaalit voittanut Porfirio Lobo astui virkaansa tammikuussa 2010. Tämän jälkeen Micheletti nimitettiin kongressin ”elinikäiseksi jäseneksi”, mitä takaa hänelle syytesuojan. Ferdinand Marcos
Toisen maailmansodan jälkeen Filippiinit itsenäistyi Yhdysvaltojen alaisuudesta. Marcos oli presidentti Manuel Roxasin avustajana 1946–1947. Hän oli kolme kautta edustajainhuoneessa 1949–1959 ja kauden senaatissa 1959–1965, ja sen puheenjohtajana 1962–1965. Keltainen vallankumous
Ferdinand Marcos oli valittu Filippiinien presidentiksi vuonna 1965. Hän oli saanut mainetta esimerkiksi väitteistään vastarintaliikkeen aikaisista sotilasansioistaan, minkä lisäksi hän ajoi taistelua korruptiota vastaan. Vaatimattomista taustoista lähtöisin ollut Marcos oli mennyt naimisiin rikkaan Romualdezin suvun Imelda Romualdezin kanssa. Maan vaikutusvaltaiset sokeriparonisuvut pitivät Marcosia silti nousukkaana ja suuri osa heistä vastusti Marcosin hallintoa. Marcos toteutti valtakautensa alkupuolella useita uudistushankkeita rakennuttaen esimerkiksi uusia maantietä. Hänet valittiin uudestaan presidentiksi vuonna 1969. 1970-luvulla Filippiinien talous alkoi kuitenkin kärsiä esimerkiksi raakaöljyn hinnan noususta ja tuhoisasta taifuunista vuonna 1971. Edellä mainittuna vuonna Manilassa oli myös murhattu liberaalisen puolueen Sergio Osmena Jr. ja Gerardo Roxas. Marcos syytti murhasta Filippiinien kommunisteja ja vuonna 1972 hän julisti maahan poikkeustilan. Paul Ryan
Paul Davis Ryan (s. 29. tammikuuta 1970 Janesville, Wisconsin, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen poliitikko. Hän toimi Yhdysvaltain kongressin edustajainhuoneen puhemiehenä vuosina 2015-2019. Ryan valittiin edustajainhuoneseen Wisconsinin osavaltiosta ensimmäisen kerran vuonna 1999, ja vuonna 2011 hänestä tuli sen budjettivaliokunnan puheenjohtaja. Hän oli republikaanisen puolueen varapresidenttiehdokas vuoden 2012 vaaleissa presidenttiehdokas Mitt Romneyn rinnalla. Ryan valittiin edustajainhuoneen puhemieheksi 29. lokakuuta 2015 John Boehnerin erottua virasta. Hän oli valintahetkellä nuorin puhemieheksi valittu edustaja 146 vuoteen Yhdysvaltain historiassa. Paavo Virkkunen
Uransa alkuvaiheessa Virkkunen toimi uskonnon opettajana useissa helsinkiläisissä kouluissa ja pappisvihkimyksen saatuaan vuonna 1903 myös hetken aikaa ylimääräisenä pappina Muhoksella. Helsingin Suomalaisen Normaalilyseon rehtorina hän toimi 1908–1918. Eduskuntaan Virkkunen valittiin ensimmäisen kerran vuoden 1913 vaaleissa Suomalaisen puolueen edustajana Mikkelin läänin vaalipiiristä. Virkkunen istui myös vuonna 1917 valitussa eduskunnassa. Vuodesta 1919 Virkkunen edusti Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä vuoteen 1935 Suomalaista puoluetta seuranneen Kansallisen Kokoomuspuolueen edustajana. Viimeisen kerran Virkkunen valittiin eduskuntaan Uudenmaan läänin vaalipiiristä vuonna 1939 aloittaneeseen sota-ajan yli istuneeseen pitkään parlamenttiin eli aina maaliskuuhun 1945. Tammy Duckworth
Duckworth pyrki Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen ensimmäisen kerran vuonna 2006, mutta ei tullut tuolloin valituksi. Seuraavat kuusi vuotta Duckworth työskenteli erilaisissa sotaveteraanien asioita hoitaneissa virastoissa, kunnes hän vuonna 2012 pyrki uudelleen Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen. Tällä kertaa Duckworth valittiin ja hän palveli edustajainhuoneessa kahden kauden ajan vuoteen 2016 saakka. Vuoden 2016 senaatinvaaleissa Duckworth valittiin senaattoriksi. Filippiinien historia
Yhdysvallat pyrki väkivaltaisen miehitysvaiheen jälkeen voittamaan nopeasti filippiiniläisten luottamuksen maan ensimmäisen kuvernöörin William Howard Taftin johdolla. Yhdysvallat kehitti maan terveydenhuoltoa ja tieverkostoa ja kansaan yritettiin istuttaa amerikkalaista kulttuuria muun muassa koulutusta kehittämällä. Opetuskielenä oli englanti. Filippiinien hallintoa luovutettiin maan oman yläluokan käsiin ja maahan perustettiin amerikkalaismyönteinen Filippiinien liittopuolue "(Partido federal)", joka kannatti Filippiinien kuulumista Yhdysvaltoihin. Filippiinien nationalistit perustivat taas vuonna 1902 kansallispuolueen "(Partido Nacionalista)", jonka toiminta aluksi kiellettiin sillä Yhdysvallat kielsi Filippiinien itsenäisyyttä ajaneen toiminnan. Puolueen toiminta sallittiin vasta vuonna 1907 kun kielto kumottiin. Äänioikeus Filippiineillä oli rajoitettu muun muassa lukutaidon perusteella, jolloin vain maan koulutettu eliitti sai äänestää. Filippiinien historia
Kun vasemmisto oli syrjäytetty, maan poliittisen vallan sodan jälkeen jakoivat maan liberaalipuolue ja kansallispuolue. Maan valtaa pitävien puolueiden väliltä valittiin tulevien vuosien aikana myös maan presidentit. Roxas väistyi presidentin paikalta vuonna 1948 ja häntä seurasi saman liberaalipuolueen Elpidio Quirino, joka toimi presidenttinä seuraavat neljä vuotta. Vuoden 1953 vaalien jälkeen presidentiksi nousi kansallispuolueen Ramon Magsaysay seuraavaksi nelivuotiskaudeksi ja vuonna 1957 presidentiksi nimettiin kansallispuolueen Carlos P. Garcia. Vuonna 1961 presidentiksi nousi liberaali Diosdado Macapagal ja 1965 kansallispuolueen Ferdinand Marcos. Max Baucus
Baucus muutti takaisin Montanaan vuonna 1971. Vuonna 1973 hänet valittiin Montanan edustajainhuoneeseen ja vuonna 1974 Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen, jonne hänet valittiin uudelleen vuonna 1976. Marraskuussa 1978 Baucus valiittiin senaatiin seuraavan vuoden alussa alkavalle kaudelle, mutta hänet nimitettiin virkaan jo joulukuussa senaattori Paul G. Hatfieldin erottua tehtävästä. Baucus pysyi virassa yhtäjaksoisesti vuoteen 2014 saakka. Hugo Manninen
Manninen oli Suomen kansan demokraattisen liiton kansanedustajana 1945–1970 edustaen Kuopion läänin läntistä vaalipiiriä 1945–1962 ja Kuopion läänin vaalipiiriä 1962–1970. Hän oli myös eduskunnan pankkivaltuusmiehenä ja toimi presidentin valitsijamiehenä vuosien 1950, 1956, 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa. Manninen oli lisäksi Varkauden kauppalan- ja kaupunginvaltuuston jäsenenä ja hän kuului muun muassa OTK:n hallintoneuvostoon ja johtokuntaan sekä Peruspankin hallintoneuvostoon. Ferdinand Marcos
Yliopisto-opiskelijat ja monet filippiiniläiset vastustivat entisen siirtomaaisännän Yhdysvaltain joukkojen läsnäoloa maassa ja Marcosin tukea Vietnamin sodalle. Marcosin toista kautta varjosti niin sanottu ensimmäisen neljänneksen myrsky, levottomuudet tammikuusta maaliskuuhun 1970. Myös työläiset liittyivät protesteihin korruptiota ja öljyn hinnan nousun aiheuttamaa talouden taantumaa vastaan. Myrsky päättyi kyynelkaasun ja aseiden käyttöön mielenosoittajia vastaan. Filippiinien viidakoissa, lähinnä Mindanaon ja muilla pikkusaarilla, toimi kommunistisia liikkeitä kuten Uusi kansanarmeija sekä Moron islamistien vastarintaa.
Vuonna 1971 Marcos muodosti perustuslakia säätävän kokouksen, jonka oli tarkoitus uudistaa vuoden 1935 perustuslakia. Marcos itse kannatti parlamentaarista mallia, jossa voisi pysyä maan johdossa pääministerin asemassa. Perustuslakia säätävä kokous ei ikinä viimeistellyt työtään. 21. syyskuuta 1972 Marcos julisti koko maan sotatilaan käskyllä #1081. Perustuslain voimassaolo kumottiin ja Marcos sai jäädä presidentiksi sotatilan ajaksi. Luettelo väestönlaskennoista maittain
The census of the Philippines is enumerated every 5 years (beginning on 1960, except in 2005 where it was moved to 2007 due to budgetary constraints) and the results are used to allocate Congressional seats (congressional apportionment) and government program funding. Paraguay
Konservatiivinen Asociación Nacional Republicana eli Colorado-puolue hallitsi maata 61 vuoden ajan vuosina 1947–2008. Vuosina 1947–1962 se oli ainoa sallittu. 20. huhtikuuta 2008 järjestetyissä vaaleissa puolue kuitenkin syrjäytettiin ja valtaan nousi vasemmistolainen APC ("Alianza Patriótica por el Cambio"). Presidentiksi nousi entinen katolinen piispa Fernando Lugo. Lugo syrjäytettiin kesäkuussa 2012, Varapresidentti Federico Franco vannoi virkavalan ja toimi maan presidenttinä vuoden 2013 vaaleihin asti. Elokuussa 2013 presidentiksi valittiin Colorado-puolueen Horacio Cartes. Paul Biya
Biya valittiin uudelleen vuosina 1984, 1992, 1997 ja 2004.
Vuonna 2008 Biya muutatti perustuslakia niin että presidenttikausien lukumäärää ei enää rajoiteta. Syntyneissä mellakoissa kuoli kymmeniä ihmisiä. Biya valittiin kuudennelle kaudelle lokakuussa 2011. Kauden pituus on seitsemän vuotta. Hän sai 78 % äänistä, vastaehdokkaan mukaan vaalit olivat epärehelliset. Hänet valittiin seitsemännelle kaudelle lokakuussa 2018. Hän sai äänistä 71 prosenttia. Opposition ehdokas Maurice Kamto sai ääniä 14,2 prosenti. Oppositio väitti vaaleja vilpillisiksi. Oscar de la Hoya
De la Hoya jatkoi uraansa vuoden 2008 toukokuussa, jolloin hän kukisti Steve Forbesin tuomariäänin 12 erän jälkeen ylivoimaisesti. Alun perin Hoyan piti kohdata Floyd Mayweather jr, mutta tämän ilmoitettua lopettavansa uran, de la Hoya joutui etsimään uuden vastustajan. Vastustajaksi nimettiin Manny Pacquiao. De la Hoyan kulmaus luovutti kamppailun kahdeksannen erän jälkeen Pacquiaon voitettua jokaisen siihen asti käydyn erän. Ennen Pacquiao-kamppailua de la Hoyaa avusti Angelo Dundee. Rohkeus toivoa
Kirjan mukaan Barack Obama toimi kansalaisoikeusjuristina 31-vuotiaana. Hän oli ehdokkaana Illinoisin senaattiin 35-vuotiaana. Obama valittiin Yhdysvaltain kongressin jäseneksi 1. huhtikuuta 2005 ja Yhdysvaltain presidentiksi alkaen 20. tammikuuta 2009. Ricardo Martinelli
Vuonna 1998 hän perusti Cambio Democrático -puolueen ja liittoutui oikeistolaisen Partido Panameñistastan ja Movimiento Liberal Republicano Nacionalistan kanssa. Martinelli kampanjoi korruptiota ja rikollisuutta vastaan, sosiaaliturvan parannuksen ja infrastruktuurin kehityksen puolesta.
Hän oli tukemassa Mireya Elisa Moscoson valintaa presidentiksi ja vuosina 1999–2003 hän oli Panaman kanavan johtokunnan puheenjohtajana ja kanavasta vastaavana ministerinä. Martinelli pyrki presidentiksi vuoden 2004 vaaleissa, jolloin hän sai noin 5 % äänistä. Filippiinien historia
Macapacal-Arroyo valittiin uudelleen jatkokaudelle vuonna 2004, vaikka hänen mainettaan tahrasivat hänen aviomieheensä kohdistuneet korruptiosyytteet. Vaaleja väitettiin myös vilpillisiksi. Macapagal-Arroyoa vastaan suunniteltiin myös vallankaappausta, mutta suunnitelmat jäivät toteutumatta. Macapagal-Arroyoon kohdistui myös korruptiosyytöksiä ja hänen virkakautensa lopussa hän julisti sotatilan Mindanaolla sijaitseviin Maguindanaon ja Sultan Kudaratin provinsseihin. Sotatilalakia pidettiin maan senaatissa tarpeettomana, sillä alueella toimineita NPA:n sissejä ja muslimijärjestöjä vastaan oli taisteltu vuosikaudet ilman sotatilalakia. Lain tarkoituksena pelättiin olevan se, että Macapagal-Arroyo pyrkisi sen perusteella Marcosin tavoin kaappaamaan vallan armeijan tuella. Macapacal-Arroyo pyrki kuitenkin valitsemaan toisen tien vallassa jatkamiseen ja pyrki jatkokautensa jälkeen maan kongressiin, jossa hän tähtäsi puhemieheksi välttääkseen ennakoidut korruptiosyytökset. Hän joutui kuitenkin virkakautensa jälkeen vastaamaan syytöksiin korruptiosta ja vaalivilpistä vuoden 2004 vaaleissa. Federico Franco
Luis Federico Franco Gómez (s. 23. heinäkuuta 1962 Asunción) on paraguaylainen poliitikko. Hän toimi maan presidenttinä vuosina 2012–2013 ja varapresidenttinä 2008–2012. Hän kuuluu liberaaliseen PLRA-puolueeseen, joka on osana Isänmaallista muutosallianssia muun muassa sosialidemokraattisten ja vallankumouspuolueiden kanssa. Allianssin ehdokas Fernando Lugo voitti Paraguayn presidentinvaalit ensimmäisenä muun kuin oikeistolaisen Colorado-puolueen ehdokkaana 2008. Lugon sairastuttua syöpään, johon liittyi kemoterapia ja sen liitännäisenä vakava infektio, Franco ryhtyi hoitamaan presidentin tehtäviä. Al Pacino
Vuonna 1971 Pacino esitti huumeaddiktia elokuvassa "Paniikki piikkipuistossa", mikä kiinnitti elokuvaohjaaja Francis Ford Coppolan huomion, ja tämä palkkasi Pacinon esittämään Michael Corleonea mafiaelokuva "Kummisetään". Coppolan valinta järkytti elokuvastudion henkilöstöä, sillä rooliia oli hakenut usea tunnetumpi näyttelijä, kuten Robert Redford, Warren Beatty ja Robert De Niro. Pacinon suoriutumista kuitenkin ylistettiin, ja hän ansaitsi roolistaan Oscar-ehdokkuuden. Pacino kuitenkin boikotoi palkintoseremoniaa, sillä hän loukkaantui saatuaan vain parhaan sivuosan ehdokkuuden, vaikka hän esiintyi elokuvassa useammin kuin Marlon Brando. Yhdysvaltain edustajainhuone
Lisäksi edustajain­huoneessa on kuusi äänivaltaa vailla olevaa jäsentä, jotka edustavat niitä Yhdysvaltain alueita, jotka eivät ole osavaltioita. Sellaisia ovat District of Columbia sekä Puerto Ricon, Yhdysvaltain Neitsytsaarten, Guamin, Pohjois-Mariaanien ja Amerikan Samoan territoriot. Näiden alueiden edustajista käytetään nimitystä "delegate", lukuun ottamatta Puerto Ricon edustajaa, jonka nimikkeenä on "Resident Commissioner". Ennen kuin Filippiinit vuonna 1946 itsenäistyi, myös sieltä valittiin edustajain­huoneeseen "Resident Comissioner". Manny Pacquiao
Pacquiao ei malttanut pitkään pysytellä ylemmässä kärpässarjassa, vaan kohtasi heti seuraavassa ottelussaan 28. kesäkuuta 2008 David Diazin WBC:n kevytsarjan maailmanmestaruusottelussa. Hän voitti ottelun yhdeksännen erän teknisellä tyrmäyksellä ja voitti maailmanmestaruuden jo neljännessä painoluokassa, mihin on koko nyrkkeilyn historiassa kyennyt hänen lisäkseen vain kahdeksan nyrkkeilijää: Tommy Hearns, Sugar Ray Leonard, Roberto Duran, Pernell Whitaker, Leo Gamez, Oscar de la Hoya, Floyd Mayweather Jr ja Roy Jones Jr. Al Pacino
Pacinon elokuvaura alkoi sivuosalla vuoden 1969 elokuvassa "Natalie", ja hän esiintyi ensimmäistä kertaa pääosassa elokuvassa "Paniikki piikkipuistossa". Pacinon läpimurtorooli oli kuitenkin Michael Corleone vuoden 1972 elokuvassa "Kummisetä", josta hän ansaitsi uransa ensimmäisen Oscar-ehdokkuuden. Tämän jälkeen Pacino on ollut parhaan miessivuosan ehdokkaana elokuvista "Dick Tracy" sekä "Myyntitykit", ja parhaan miespääosan ehdokkaana elokuvista "Serpico – kadun tiikeri", "Kummisetä osa II", "Hikinen iltapäivä" sekä "Ja oikeutta kaikille". Antonio Villaraigosa
Vuonna 1994 Villaraigosa valittiin Kalifornian osavaltion lainsäädäntöelimen alahuoneen jäseneksi.
Jo vuonna 2001 Antonio Villaraigosa pyrki Los Angelesin pormestariksi, mutta vaalit voitti James Hahn. Kaksi vuotta vaalitappion jälkeen Villaraigosa sai kuitenkin Los Angelesin kaupungivaltuutetun paikan kaupunginhallituksessa, jossa hän edusti kaupungin 14. vyöhykettä. Paavo Väyrynen
Väyrynen on valittu eduskuntaan 11 kertaa: 1970, 1972, 1975, 1979, 1983, 1987, 1991, 1995, 1999, 2007 ja 2015. Vuosina 1995, 1996, 1999, 2004 ja 2014 Väyrynen valittiin EU-parlamenttiin. Peyton Manning
Indianapolis Colts valitsi Manningin vuoden 1998 varaustilaisuudessa ensimmäisenä pelaajana. Hänet valittiin Super Bowl XLI:n arvokkaimmaksi pelaajaksi vuonna 2007. Hänet on myös valittu koko NFL:n arvokkaimmaksi pelaajaksi eli MVP:ksi neljä kertaa, useammin kuin kukaan muu. Lisäksi Manning on pelannut 12 kertaa liigan tähdistöottelussa, Pro Bowlissa. Filippiinien historia
Aguinaldo julistautui vuonna 1899 itsenäisen Filippiinien tasavallan presidentiksi. Yhdysvallat ei Aguinaldon pettymykseksi tunnustanutkaan Filippiinien itsenäisyyttä, vaan Yhdysvaltain presidentti William McKinley julisti Filippiinit kuuluvaksi Yhdysvaltojen alaisuuteen. Yhdysvallat ei poistanut sota-aluksiaan Filippiinien vesiltä sodan päätyttyä, vaan päinvastoin joukkoja Filippiineillä lisättiin. Helmikuussa 1899 maiden välillä alkoivat taistelut. Yhdysvallat oli sotilaallisesti paremmin varustautunut ja Aguinaldon johtamat filippiiniläiset joutuivat siirtymään sissisotaan sotilaallisen ylivoiman vuoksi. Aguinaldo saatiin pidätettyä huhtikuussa 1901, jolloin hän kehotti filippiiniläisiä antautumaan. Taistelut päättyivät pääosin vuonna 1902, mutta joillakin alueilla sissisota jatkui vielä joitakin vuosia. Mindanaolla taas muslimiväestö oli jatkuvassa vastarinnassa islamilaisen valtion puolesta. Freddie Roach
Freddie Roach (s. 5. maaliskuuta 1960 Dedham, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen nyrkkeilyvalmentaja ja entinen nyrkkeilijä. Hänet tunnetaan parhaiten Manny Pacquiaon valmentajana. Roach kärsii Parkinsonin-taudista. Hän omistaa Wild Card Boxing nyrkkeilysalin Los Angelesissa. Emilio Aguinaldo
Espanjan–Yhdysvaltain sodan puhjettua Aguinaldo palasi 19. toukokuuta 1898 Filippiineille ja ilmoitti jatkavansa aseellista taistelua espanjalaisia vastaan. Hänen johdollaan annettiin 12. kesäkuuta 1898 Filippiinien itsenäisyysjulistus, ja hänet julistettiin väliaikaisen tasavallan presidentiksi. Syyskuussa vallankumouksellinen kansalliskokous vahvisti Filippiinien itsenäisyyden ja ensimmäisen perustuslain (ns. Maloloksen perustuslaki). Espanjan ja Yhdysvaltain joulukuussa 1898 solmima Pariisin rauhansopimus kuitenkin määräsi Filippiinit Yhdysvaltain siirtomaaksi. Perustuslain astuttua voimaan Aguinaldo aloitti presidentin virassa 23. tammikuuta 1899, mutta taistelut filippiiniläisten ja amerikkalaisten välillä puhkesivat Manilassa jo pari viikkoa myöhemmin. Aguinaldo julisti tällöin sodan Yhdysvalloille. Yhdysvaltojen lähetettyä Filippiineille lisää joukkoja Aguinaldon hallitus joutui perääntymään ylivoiman edessä maan pohjoisosiin ja siirtymään marraskuusta 1899 alkaen sissisodankäyntiin. Ecuador
Vuoden 2006 vaaleissa vasemmistolainen Rafael Correa voitti konservatiiviehdokas Álvaro Noboan. Correan pyrkimyksenä oli uudistaa maan poliittinen järjestelmä, minkä vuoksi 15. huhtikuuta 2007 pidettiin kansanäänestys, jossa hyväksyttiin koottavaksi perustuslaillinen kokous maan perustuslain uudistamiseksi. Correaa tukeva Alianza PAIS sai perustuslailliseen kokoukseen yli 70 prosenttia paikoista. Uusi laki hyväksyttiin 2008. Presidentin valtaoikeuksia kasvatettiin. Correa valittiin toiselle kaudelle 2009, ja uuden perustuslain sallimalle jatkokaudelle vuonna 2013. Presidentin valtaoikeuksia kasvatettiin myös 2011, ja vuonna 2013 ledistön vapautta rajoitettiin. Filippiinien huumesota
Presidenttikampanjan aikana väistyvä presidentti Benigno Aquino varoitti useasti, että Duterten noustessa valtaan Filippiinit on vaarassa joutua jälleen diktaattorin vallan alle. Hän vetosi äänestäjiin tukemansa ehdokkaan, Mar Roxasia, vaalitilaisuudessa, jotta voitaisiin pysäyttää terrorin paluu Filippiineille, mitä Aquino ei kykene tekemään yksin. Paraguay
Paraguayn ensimmäiset demokraattiset parlamentti- ja presidentinvaalit pidettiin 9. toukokuuta 1993. Presidentiksi valittiin asevoimien tukema Juan Carlos Wasmosy, joka oli Paraguayta vuosikymmenet hallinneen Colorado-puolueen ehdokas. Mancini
Brasilian maajoukkueessa Mancini pelasi ensi kerran vuonna 1999. Hän oli mukana Brasilian Copa Américan voittaneessa joukkueessa vuonna 2004. Madagaskar
Kaksikamarinen parlamentti muodostuu 100 jäsenen senaatista ja 127 jäsenen kansalliskokouksesta. Vaaleja on lykätty useita kertoja: presidentinvaalit oli määrä pitää lokakuussa 2013 ja parlamenttivaalit joulukuussa 2013. Rajoelina ilmoitti, että ei asetu ehdolle presidentiksi. Vaalilautakunta kielsi entisiä presidenttejä Rajoelinaa, Ravalomananaa ja Didier Ratsirakaa asettumasta ehdolle. Ravalomananan vaimon ehdokkuus nähtiin tämän säännön kiertämisenä. João Bernardo Vieira
Vieiran mahdollisuus osallistua vaaleihin varmistui korkeimman oikeuden päätöksellä toukokuussa 2005. Hänen laillisuuttaan olla ehdokkaana pidettiin ennen päätöstä epäselvänä aiemman maanpakolaisuuden takia. Lisäksi Vieiraa syytettiin vallankaappauksen yrittäjien tapoista 1985. Vieira sai vaalin ensimmäisellä kierroksella toiseksi eniten ääniä PAIGC:n ehdokkaan Malam Bacai Sanhán jälkeen. Toisella kierroksella hän kuitenkin sai yli puolet äänistä ja valittiin uudelleen Guinea-Bissaun presidentiksi. Dan Glickman
Glickman valittiin Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäseneksi vuonna 1976 Kansasin osavaltion 4. vaalipiiristä. Hän voitti syksyn 1976 vaaleissa republikaani Garner E. Shriverin, joka oli toiminut edustajainhuoneessa vuodesta 1961. Glickman oli edustajainhuoneen jäsen vuosina 1977–1995, eli hänet valittiin yhdeksälle kaksivuotiskaudelle. Viimeisellä edustajakaudellaan hän toimi tiedusteluvaliokunnan puheenjohtajana. Vuoden 1994 vaaleissa hän putosi edustajainhuoneesta hävittyään Todd Tiahrtille prosentein 47–53. Diosdado Macapagal
Diosdado Pangan Macapagal (28. syyskuuta 1910 Lubao – 21. huhtikuuta 1997 Makati) oli Filippinien yhdeksäs presidentti 1961–1965 ja sitä ennen varapresidentti 1957–1961. Maan presidenttinä 2001–2010 toiminut Gloria Macapagal-Arroyo on hänen tyttärensä. Paavo Lagerroos
Lagerroos oli kansanedustajana 1964–1970 edusten Oulun läänin vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan 20. toukokuuta 1964 SKDL:n Janne Mustosen tilalle. Lagerroos oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1968 presidentinvaaleissa. Hän oli Porin kaupunginvaltuuston jäsen 1951–1952 sekä Kajaanin maalaiskunnan kunnanvaltuuston ja kunnanhalltuksen jäsenenä 1960–1971. Lagerroos oli Suomen kommunistisen puolueen Kainuun piirijärjestön, Kainuun maakuntaliiton ja Työläislasten tuki ry:n puheenjohtajana sekä kuului Suomen 4H-liiton valtuuskuntaan ja johtokuntaan. Emilio Aguinaldo
Kun Filippiinien itsenäistymisen valmisteluun liittynyt Filippiinien kansainyhteisö perustettiin vuonna 1935, Aguinaldo asettui ehdolle sen ensimmäisissä presidentinvaaleissa. Hän kuitenkin hävisi ja presidentiksi valittiin Manuel L. Quezon. Pablo Casado
Pablo Casado valittiin Kansanpuolueen (Partido Popular) puheenjohtajaksi 21. heinäkuuta 2018. Hän on ollut edustajainhuoneen jäsen vuodesta 2011 alkaen. Manny Pacquiao
Pacquiao kohtaa WBA-liiton mestaruusottelussa 15. heinäkuuta 2018 argentiinalaisen Lucas Matthyssenin Kuala Lumpurissa Malesiassa. Gloria Macapagal-Arroyo
Gloria Macapagal-Arroyo (s. 5. huhtikuuta 1947) on filippiiniläinen poliitikko, maan presidentti 2001–2010, järjestyksessään neljästoista. Filippiinien historia
Vuoden 2010 vaaleissa valittiin maan presidentiksi entisen oppositiojohtaja Benigno Aquinon ja presidentti Corazon Aquinon poika Benigno Aquino III. Hänen ohjelmaansa kuului demokratian edistäminen ja korruption vastustaminen. Manny Pacquiao
Manny Pacquiaon veli Bobby Pacquiao on myös nyrkkeilijä. Filippiinien historia
Sodan aikana Kansainyhteisön presidentti Quezon kuoli maanpaossa ollessaan vuonna 1944 ja uudeksi presidentiksi valittiin varapresidentti Osmeña, joka palasi Filippiineille yhdessä amerikkalaisten kanssa. Sodan jälkeen maan japanilaismielisen hallinnon presidentti Laurel vangittiin, mutta hänet armahdettiin pian ja hän palasi Filippiinien politiikkaan. Osmeñan ja kenraali MacArthurin välit olivat huonot ja MacArthur otti vallan omiin käsiinsä. Hän nimitti virkoihin omat suosikkinsa aina kun Yhdysvaltain armeija oli vapauttanut jonkun alueen japanilaisista, ja Osmeñan oli tyytyminen päätöksiin. MacArthur puhdisti ystävänsä Manuel Roxasin maineen, vaikka tämä oli toiminut maan japanilaismyönteisessä hallituksessa. MacArthur väitti että Roxas oli toiminut itse asiassa Yhdysvaltain agenttina ja vapautti tämän sotarikossyytteistä. Roxas nousi näin kilpailemaan Osmeñan kanssa maan presidentin virasta MacArthurin myötävaikutuksesta, ja Roxas voittikin vuoden 1946 presidentinvaalit ja hänet nimitettiin itsenäisen Filippiinien ensimmäiseksi presidentiksi. Sonny Bono
Bono istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Kalifornian 44. vaalipiiristä vuodesta 1995, kunnes kuoli hiihtotapaturman aiheuttamiin vammoihin 5. tammikuuta 1998. Hän oli poliittisen uransa aikana ennättänyt lisäksi toimia Palm Springsin pormestarina. Keltainen vallankumous
Marcosin ja häntä tukeneiden liikemiesten toiminta herätti lopulta esimerkiksi Maailmanpankin, Kansainvälisen valuuttarahastojen ja Yhdysvaltojen huomion. Marcosin kannatusta Yhdysvalloissa ja sokeriparonien keskuudessa laskivat myös Marcosin kiihtyvät sotatoimet Mindanaon muslimeja ja kommunistien aseellista haaraa Uutta kansanarmeijaa vastaan. Sokeriruokoviljelmät kärsivät sissien toiminnasta ja Yhdysvallat huolestui tukikohdistaan Clarkissa ja Subic Baylla. Vuonna 1980 Marcos joutuikin vapauttamaan joitakin poliittisia vankeja, kuten Yhdysvaltoihin sittemmin siirtyneen Benigno Aquinon. Vuonna 1981 järjestettiin uudet presidentinvaalit, jotka Marcos voitti. Noin 40 % filippiiniläisistä oli kuitenkin boikotoinut vaaleja. Aquino palasi Yhdysvalloista 21. elokuuta 1983, mutta hänet murhattiin ampumalla jo lentokentällä. Maan oppositio yhdistyi Marcosia vastaan Aquinon lesken Corazon Cojuangco Aquinon johdolla. Samalla Marcosin terveydentila oli horjunut, mutta hän päätti kuitenkin kasvavan kritiikin edessä järjestää uudet presidentinvaalit vuonna 1986. Francisco Guilledo
Pancho Villa nyrkkeili ensimmäisen ammattilaisottelunsa Filippiineillä vuonna 1919. Parissa vuodessa hänestä tuli Filippiinien mestari kärpässarjassa. Toukokuussa vuonna 1922 hänet kutsuttiin nyrkkeilemään Yhdysvaltoihin. Siellä Pancho Villan ura ei jatkunut lupaavasti. Kaksi ensimmäistä ottelua oli ratkaisemattomia ja sanomalehtien mielestä Villa oli otteluiden heikompi osapuoli. Voitto heinäkuussa ja kaksi tyrmäysvoittoa elokuussa kiinnittivät kuitenkin yleisön huomion ja Villa pääsi ottelemaan kärpässarjan Amerikan mestaruudesta Johnny Buffia vastaan jo syyskuussa vuonna 1922. Villa voitti ottelun, mutta hävisi Amerikan mestaruuden seuraavana vuonna kiistanalaisella pistelaskulla Frankie Genarolle. Leila de Lima
Leila Norma Eulalia Josefa de Lima (s. 27. elokuuta 1959 Iriga, Camarines Sur, Filippiinit) on filippiiniläinen poliitikko ja ihmisoikeuksien puolustajana tunnettu asianajaja. Hän valittiin senaattoriksi 9. toukokuuta 2016. Filippiinien hallitus on pitänyt häntä helmikuusta 2017 lähtien vangittuna, koska hän vastustaa presidentti Rodrigo Duterten vuonna 2016 aloittamaa kampanjaa, jossa vangitaan ja murhataan laittomien päihteiden myynnistä, välittämisestä tai käyttämisestä syytettyjä köyhiä filippiiniläisiä. Etelä-Afrikan parlamentti
Apartheidin aikana vain valkoihoinen vähemmistö äänesti parlamentin. Pieter Willem Botha salli värillisille (intialaistaustaiset) oman kamarin vuonna 1984. Vuoden 1994 äänestyksen jälkeen myös tummaihoiset pääsivät parlamenttiin. Leo Ryan
Vuoden 1972 vaaleissa Ryan valittiin Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäseneksi Kalifornian vaalipiiristä numero 11. Ryan sai äänistä 60,4 prosenttia ja republikaaninen vastaehdokas Charles E. Chase 37 prosenttia. Hän aloitti edustajainhuoneessa vuoden 1973 alussa. Hänet valittiin jatkokaudelle kolmissa vaaleissa. 1974 Ryan sai 75,8 prosenttia äänistä ja Brainard G. Merdinger 21,3 prosenttia, 1976 61,1 prosenttia ja Bob Jones 35,4 prosenttia ja 1978 60,5 prosenttia, kun republikaanien Dave Welch sai 35,6 prosenttia äänistä. Paul Fino
Paul Albert Fino (15. joulukuuta 1913 – 16. kesäkuuta 2009) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä New Yorkista vuosina 1953–1968. Hän jätti edustajainhuoneen tultuaan valituksi New Yorkin korkeimman oikeuden tuomariksi. Manny Pacquiao
Pacquiao päätti siirtyä ottelemaan ylempään kääpiösarjaan ja ensimmäisessä ottelussaan uudessa painoluokassa voitti maanmiehensä Reynante Jamilin toisen erän tyrmäyksellä ottelussa WBC-liiton international-tittelistä. Hän puolusti titteliään viittä haastajaa vastaan ja lopetti kaikki ottelut ennen täyttä aikaa. Pian Pacquiao siirtyi managerinsa Rod Nazarion kanssa Yhdysvaltoihin, missä hän sai yllätystilaisuuden päästä iskemään MM-tittelistä, kun IBF-liiton ylemmän kääpiösarjan MM-haastaja Enrique Sanchez loukkaantui ja joutui vetäytymään kymmenen päivää ennen ottelua. Ottelua tarjottiin Pacquiaon siipiensä suojaan Yhdysvalloissa ottaneelle Murad Muhammadille, ja pikaisen harkinnan jälkeen Pacquiao ja Nazario päättivät tarttua tilaisuuteen. Pacquiao voitti 23. kesäkuuta 2001 Las Vegasissa käydyn ottelun ja uransa toisen maailmanmestaruuden kuudennen erän teknisellä tyrmäyksellä. Ensimmäisessä puolustusottelussa vastaan tuli Agapito Sanchez. Ottelu päättyi ratkaisemattomaan, minkä johdosta Pacquiao sai pitää IBF-liiton mestaruutensa, mutta ei kuitenkaan saanut myös pelissä ollutta WBO-liiton mestaruusvyötä. Hän puolusti IBF-vyötään vielä kolmesti kolmella tyrmäysvoitolla. Lisäksi hän voitti 11. erän teknisellä tyrmäyksellä Marco Antonio Barreran, joka oli muun muassa "The Ring" -lehden arvolistoilla höyhensarjan ykkösenä, mutta jolla ei kuitenkaan ollut virallisia mestaruuksia. Filippiinit
Astuttuaan presidentin virkaan Corazon Aquino lakkautti Ferdinand Marcosin aikaisen perustuslain ja laaditutti uuden perustuslain, joka tuli voimaan vuonna 1987. Corazon Aquinon hallituskaudella (1986–1992) demokratia vahvistui, mutta hallitusta pidettiin heikkona ja sitä vastaan tehtiin useita kaappausyrityksiä. Fidel V. Ramos (1992–1998) pyrki eheyttämään kansakuntaa ja käymään neuvotteluja kaikkien kapinallisryhmien kanssa. Joseph Estrada (1998–2001) oli suosittu näyttelijä, jota alettiin kuitenkin pian syyttää korruptiosta. Hän erosi ennen aikojaan, ja valtaan nousi varapresidentti Gloria Macapagal-Arroyo (2001–2010). Vuoden 2010 vaaleissa valittiin entisen oppositiojohtaja Benigno Aquinon ja presidentti Corazon Aquinon poika Benigno Aquino III. Hänen ohjelmaansa kuului demokratian edistäminen ja korruption vastustaminen. Aquinon jälkeen presidentiksi valittiin toukokuussa 2016 populistinen Rodrigo Duterte, jonka vaalikampanjan teema oli huumeongelma. Alkukautta onkin leimannut huumeongelman väkivaltainen ratkaisupyrkimys. Duterte on suorasanaisesti kehottanut ampumaan huumeriippuvaisia ja huumekauppiaita, ja joukossa on mennyt viattomiakin. Poliisi on ampunut parissa kuukaudessa 1 500 ihmistä ja tuntemattomat tappajat yli 2 000. Juan Manuel Márquez
Kahden kuukauden kuluttua tappiostaan Márquez palasi kehään kahdeksannen erän tyrmäysvoitolla Remigio Molinasta. Voittoputki venyi kymmenen ottelun mittaiseksi, ja voitto Robbie Pedenstä NABF:n ja USBA:n mestaruusottelussa takasi uuden mahdollisuuden iskeä MM-tittelistä. 1. helmikuuta 2003 Márquez kohtasi IBF-liiton tunnustamassa mestaruusottelussa Las Vegasissa kokeneen veteraanin Manuel Medinan. Tällä kertaa Márquez piti pintansa ja vei ottelun ja mestaruusvyön nimiinsä seitsemässä erässä teknisellä tyrmäyksellä. Saman vuoden marraskuussa Márquez sai nimiinsä myös WBA-liiton mestaruusvyön seitsemännen erän teknisellä tyrmäyksellä Derrick Gainerista. Seuraavan vuoden toukokuussa Márquez kohtasi filippiiniläisen kovaa nousua tehneen kansallissankarin Manny Pacquiaon. Pacquao löi Márquezin kanveesiin jo kolmesti ensimmäisen erän aikana, mutta hän ryhdistäytyi ja hallitsi ottelua loppujen erien ajan. Tuomarit päätyivät lopulta ratkaisemattomaan ja Márquez sai pitää vyönsä. Ottelun lopputulos aiheutti keskustelua suuntaan jos toiseen. Burt Clements, eräs tuomareista, myönsi sittemmin tehneensä virheen pisteiden annossa . Márquez puolusti kaksoistitteliään vielä pistevoitoilla Orlando Salidoa ja Victor Poloa vastaan, kunnes maaliskuussa 2006 hän kohtasi Indonesiassa isäntämaan Chris Johnin ja hävisi täydet 12 erää kestäneen ottelun kaikin tuomariäänin. Tämänkin ottelun lopputulos aiheutti suurta polemiikkia, mutta Márquezia oli ottelun aikana kahdessa erässä jouduttu rankaisemaan vyön alle kohdistuneista lyönneistä. Márquez palasi kehiin saman vuoden elokuussa thaimaalaista Terdsak Jandaengia vastaan ottelussa väliaikaisesta WBO:n höyhensarjan mestaruudesta ja voitti ottelun seitsemännen erän teknisellä tyrmäyksellä. Hän puolusti väliaikaistitteliään Jimrex Jacaa vastaan marraskuussa tyrmäysvoitolla yhdeksännessä erässä. Paavo Leskinen
Leskinen oli kansanedustajana 1945–1952 edustaen Kymen läänin läntistä vaalipiiriä 1945–1948 ja Kymen läänin vaalipiiriä 1948–1952. Hän kuoli kesken edustajakautensa ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli SKDL:n Eino Rannikkoluoto. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1950 presidentinvaalissa. Leskinen oli Lappeenrannan kaupunginvaltuuston jäsenenä ja hän toimi myös Kulutusosuuskuntien keskusliiton hallintoneuvoston ja Suomi–Neuvostoliitto-Seuran valtuuston varapuheenjohtajana. Jon Kyl
Kyl istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1987–1995. Hänet valittiin senaattiin ensimmäistä kertaa vuonna 1994 Arizonasta, ja hän tuli valituksi uudelleen vuosina 2000 ja 2006. Hän ei ollut enää ehdolla vuonna 2012. Kyl palasi senaattiin syyskuussa 2018, kun Arizonan kuvernööri Doug Ducey nimitti hänet ottamaan paikan, joka oli ollut vapaana John McCainin kuoleman jälkeen. Hän erosi senaatista 31. joulukuuta 2018. Hänen paikkansa otti Martha McSally. Leo Ryan
Vuonna 1962 Ryan valittiin Etelä- San Franciscon pormestariksi. Hän oli pormestarina alle vuoden, hänet valittiin samana vuonna Kalifornian edustajainhuoneen jäseneksi vaalipiiristä numero 27. Hän oli pyrkinyt osavaltion edustajainhuoneeseen jo vuoden 1958 vaaleissa, vaalipiiristä numero 25, mutta hävisi silloin vaalit Louis Francisille. Ryan valittiin jatkokaudella neljissä vaaleissa, viimeisen kerran vuonna 1970. Alexandria Ocasio-Cortez
Hän oli 28-vuotias ja nuorimpia kongressiehdokkaaksi valittuja, ja nuorin edustajainhuoneeseen valittu nainen. Aiemmin on nuorin ollut newyorkilainen republikaani Elise Stefanik, joka valittiin 30-vuotiaana vuonna 2014. Ocasio-Cortez oli täyttänyt 29, kun kongressin 116. istuntokausi alkoi. Mansueto Velasco
Mansueto "Onyok" Velasco (s. 26. kesäkuuta 1972, Bago City) on filippiiniläinen nyrkkeilijä. Hän voitti olympiahopeaa nyrkkeilyn alle 48 kg sarjassa vuoden 1996 kesäolympialaisissa Atlantassa. Hänen kaksosveljensä Roel Velasco voitti olympiapronssia niin ikään nyrkkeilyssä vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa. Marco Antonio Barrera
Vuonna 2007 Barrera otteli Manny Pacquiaoa vastaan WBC:n international-tittelistä, mutta kärsi pistetappion. Juan Manuel Márquez
Seuraavan vuoden maaliskuussa Márquez nousi painoluokkaa ylemmäs ylempään höyhensarjaan kohdatakseen maanmiehensä Marco Antonio Barreran ottelussa WBC-liiton maailmanmestaruudesta. Mandalay Bay Resort & Casinolla Las Vegasissa käyty ottelu oli hyvin tasainen ja jännittävä, mutta lopulta täysien 12 erän jälkeen voittajaksi julistettiin Márquez kaikin tuomariäänin. Márquez puolusti mestaruuttaan ensimmäisen kerran marraskuussa amerikkalaista olympiahopeamitalistia pistevoitolla Rocky Juarezia vastaan. Seuraavassa ottelussa 15. maaliskuuta 2008 vastaan asettui Filippiinien Pacquiao, jolla oli "kana kynittävänä" miesten edellisen kohtaamisten jäljiltä. Ottelu kesti täydet 12 erää ja voittajaksi julistettiin Pacquiao hajaäänituomiolla. Myös tällä kertaa tuomio aiheutti suurta keskustelua ja erimielisyyttä. Manny Pacquiao
Pacquiao aloitti ammattilaisuransa 16 vuoden iässä ottelemalla alemmassa kärpässarjassa viikoittaisissa "Blow by Blow" -nimisissä nyrkkeilytilaisuuksissa. Pian hän saavutti suurta suosiota aggressiivisen tyylinsä ansiosta ja täytti nyrkkeilysalin katsomot viikosta toiseen. Ensimmäisen kerran hän pääsi iskemään MM-tittelistä 4. joulukuuta 1998 thaimaalaista Chatchai Sasakulia vastaan. WBC-liiton tunnustamassa kärpässarjan ottelussa Pacquiao vei voiton kahdeksannen erän tyrmäyksellä. Pacquiao puolusti titteliään neljännen erän teknisellä tyrmäyksellä Gabriel Miraa vastaan, mutta hävisi toisen puolustusottelunsa syyskuussa 1999 thaimaalaiselle Medgoen Singsuratille tultuaan tyrmätyksi kolmannessa erässä. Paavo Niinikoski
Kansanedustajaksi hänet valittiin ensimmäisen kerran vuonna 1966. Kansanedustajan tehtävät keskustapuolueen eduskuntaryhmässä jatkuivat vuoteen 1975 asti. Manny Pacquiao
Manny Pacquiao (s. 17. joulukuuta 1978) on filippiiniläinen ammattilaisnyrkkeilijä ja poliitikko. Pacquiao on ainoa nyrkkeilijä, joka on voittanut maailmanmestaruuden kahdeksassa eri painoluokassa. Manny Legacé
Hartford Whalers varasi Legacén numerolla 188 vuonna 1993. Legacé pelasi kuitenkin Pohjois-Amerikan farmiliigoissa kauteen 1997–98 asti. Whalersin jatkaja, Carolina Hurricanes myi oikeudet Legacésta Los Angeles Kingsiin 1998, ja hän pääsi pelaamaan Los Angelesissa. Tyytymättömänä peliaikaansa Legacé ei jatkanut sopimustaan Los Angelesin kanssa vaan siirtyi vapaana pelaajana Detroit Red Wingsiin. Frank Mancuso
Frank Octavius Mancuso (23. toukokuuta 1918 – 4. elokuuta 2007) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja ja poliitikko, joka istui Houstonin kaupunginvaltuustossa Teksasissa vuosina 1963–1993. Hän pelasi MLB-tasolla vuosina 1944–1947. Lyoto Machida
Machida puolusti ensimmäisen kerran mestaruuttaan Maurício Rua vastaan lokakuussa 2009 "UFC 104" -tapahtumassa. Machida onnistui puolustamaan mestaruuttaan voitettua tiukan kamppailun tuomariäänin. Kaikki kolme tuomaria pisteyttivät Machidan hyväksi 48–47. Kamppailun tasaisuus herätti huomiota, sillä yleisö oli sitä mieltä, että Rua olisi voittanut kamppailun ja yksi tuomareista katsottuaan ottelun uudestaan olisi pisteyttänyt Ruan voittoon. Se olisi kuitenkin tarkoittanut Machidalle voittoa, mutta hajaäänin. Floyd Mayweather Jr.
Suuren yleisön toiveet Mayweatherin kohtaamisesta WBO-liiton maailmanmestari Manny Pacquaion kanssa vesittyivät toistuvasti. Aluksi Pacquaio ei suostunut olympiatason dopingtestiin, mikä esti ottelun järjestämisen. Mayweather haastoi Pacquaion taas vuoden 2012 alussa. Pitkien neuvottelujen jälkeen ottelua ei saatu kasaan. Pacquaio ei suostunut ottelemaan 40 miljoonasta vaan vaati 50-50 tuloja. Ottelusta päästiin lopulta yhteisymmärrykseen, ja yksi nyrkkeilyhistorian rahakkaimmista otteluista käytiin 3. toukokuuta 2015 Las Vegasissa Yhdysvalloissa. Mayweather voitti 12-eräisen ottelun WBO-, WBA- ja WBC-liittojen maailmanmestaruudesta pistein 118-110, 116-112, 116-112. Érik Morales
Maaliskuussa 2005 Morales kohtasi silloisen WBC-liiton kärpässarjan mestarin Manny Pacquiaon WBC-liiton international-titteliottelussa ja vei voiton nimiinsä kaikin tuomariäänin kahden pisteen erolla jokaisen tuomarin pistekorteissa. Tämä oli toistaiseksi sittemmin seitsemän eri painoluokan maailmanmestaruuden voittaneen Pacquiaon uran viimeinen tappio. Saman vuoden syyskuussa Morales kuitenkin menetti international-tittelinsä vailla suuria meriittejä olleelle Zahir Raheemille. Romualdo Pacheco
Pacheco syntyi Santa Barbarassa, Kaliforniassa. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1877–1878 ja 1879–1883. Hän toimi osavaltionsa varakuvernöörinä Newton Boothin kuvernöörikaudella ja sai tilapäisesti kuvernöörin viran 27. helmikuuta 1875 Boothin lähdettyä Yhdysvaltain senaattiin. Pachecoa seurasi 9. joulukuuta 1875 William Irwin, joka oli voittanut syyskuun vaalin. Filippiinien historia
Ferdinand Marcos nousi maan presidentiksi vuonna 1965 ja hän johti maata diktatuurin suuntaan. Hänen diktatuuriaan vastustettiin yhä laajemmin ja oppositiojohtaja Benigno Aquinon salamurhan jälkeen hänet syrjäytettiin vallankaappauksella vuonna 1986. Manny Pacquiao
Pacquiaon olkapää leikattiin toukokuussa 2015 ja hän joutui olemaan sivussa kehästä noin vuoden ajan. Vuonna 2016 käydyssä ottelussa Pacquiao kohtasi Jessie Vargasin. Ottelussa oli panoksena Vargasin WBO-liiton mestaruusvyö. Pacquiao voitti ottelun yksimielisellä tuomaripäätöksellä täysien erien jälkeen. The Undertaker
Innokkaana nyrkkeilijänä tunnettu Calaway kantoi Yhdysvaltojen lippua johtaessaan Pacquiao-tiimiä kehään Pacquiaon ja Velázquezin väliseen otteluun vuonna 2005. Calaway ihailee myös vapaaottelua ja on ollut seuraamassa joitakin Ultimate Fighting Championship -otteluja. Panama
Vuonna 2009 presidentiksi valittiin konservatiivisen allianssin ehdokas Ricardo Martinelli. Vuoden 2014 presidentinvaali voitti El Pueblo Primero -vaaliliiton ehdokas Juan Carlos Varela. Panama sai huhtikuussa 2016 kansainvälistä huomiota, kun niin sanotut Panaman paperit paljasti monien poliitikkojen, virkamiesten ja julkisuuden henkilöiden käyttävän Panamaa veroparatiisina. Nancy Pelosi
Pelosi valittiin kongressiin Kaliforniasta ensimmäisen kerran vuonna 1987 kesken kauden kuolleen Sala Burtonin tilalle. Vuosina 2003–2007 hän oli edustajainhuoneen vähemmistöjohtaja. Pelosi palasi tehtävään vuonna 2011. Gloria Macapagal-Arroyo
Hänet valittiin senaattiin 1992 ja uudelleen 1995, jolloin hän sai eniten ääniä vaalissa, lähes 16 miljoonaa. Phil Crane
Phil Crane tuli valituksi kongressiin ensimmäistä kertaa vuoden 1969 erikoisäänestyksessä Donald Rumsfeldin seuraajana. Hän aloitti ensimmäisen täyden kautensa 1970 ja tuli valituksi uudelleen 16 kertaa. Hän vakiinnutti pian asemansa eräänä edustajainhuoneen konservatiivisimmista jäsenistä. Hän oli yksi ehdokkaista presidentinvaaleissa 1980, mutta hänen vaikutusvaltansa alkoi huveta pian tämän jälkeen. Lino Oviedo
Hän palasi Paraguayhin 28. kesäkuuta 2004 ja hänet vapautettiin vankilasta syyskuussa 2007 hänen kärsittyään puolet kymmenvuotisesta rangaistuksestaan. Vapautuksen jälkeen korkein oikeus kumosi Oviedon tuomion entisten kenraalien todistuksen perusteella, jonka mukaan mitään kaappausta ei ollut tapahtunut. Tämä salli Oviedon asettua ehdokkaaksi vuoden 2008 presidentinvaaleihin. Hän sai vaaleissa noin viidenneksen äänistä.