Kuka suunnitteli Kultarannan graniittilinnan?
Kultaranta
Kultarannan tila oli pakkohuutokaupattavana vuonna 1906 ja sen osti maanviljelysneuvos Alfred Kordelin. Hän rakennutti graniittilinnan vuosina 1914–1916, omaksi kesähuvilakseen. 19-huoneisen linnan suunnitteli arkkitehti Lars Sonck.
Skoklosterin linna
Linnan rakennutti vuosina 1654–1668 ruotsalainen Carl Gustaf Wrangel. Nelikerroksinen rakennus on tehty tiilestä ja siinä on 77 huonetta. Linnan suunnittelusta vastasi saksalainen arkkitehti Caspar Vogel. Carl Gustaf Wrangel kuoli vuonna 1676, jolloin linna ei ollut vielä kokonaan valmis. Jean de la Valléen linnaan rannan puolelle suunniteltu rakennus ja barokkipuutarhat jäivät toteuttamatta. Wrangelin kuoleman jälkeen linnan peri hänen tyttärensä Margareta Juliana, joka oli avioitunut Nils Brahen kanssa. Nils Brahen kuoleman jälkeen 1699 hänen leskensä perusti sääntöperintötilan pojalleen kenraalimajuri Abraham Brahelle (1699-1728). Skoklosterin linna oli sen jälkeen Brahe-suvun omistuksessa, kunnes suvun viimeinen edustaja kuoli 1930, jolloin linna siirtyi perintönä von Essenin perheelle. Von Essenit olivat viimeiset yksityiset linnan omistajat ja heitä varten rakennettiin 1940-luvulla asuinhuoneistot linnan pohjakerrokseen. Brändö Villastad
Kulosaaren rakentamisessa myös yksityisten huviloiden arkkitehtoninen laatu muodostui poikkeuksellisen korkeatasoiseksi, kuuluihan huvilayhdyskunnan perustajiin maan nimekkäimpiä arkkitehteja. Kulosaaren perustamisessa mukana olleista arkkitehdeista ainakin Sonck, Lindgren, Jung ja Bomanson muuttivat perheineen saarelle asumaan ja osallistuivat sekä yksityisten huviloiden että julkisten rakennusten suunnitteluun.
Samana vuonna kuin Sonckin ensimmäinen tonttijakosuunnitelma valmistui, yhtiö järjesti talviasuttavien huviloiden piirustuskilpailun. Kilpailuun lähetettiin kaikkiaan 28 ehdotusta. Tällaisella yleisellä arkkitehtuurikilpailulla pyrittiin etsimään erityisesti huvilakaupunkiin soveltuvia rakennustyyppejä ja löytämään uusia pohjaratkaisuja. Kilpailuehdotuksia arvosteltaessa pantiin erityistä painoa huoneiden valoisuudelle, näköalalle, samoin kuin vapaalle pohjaratkaisulle. Kallioinen ja jyrkkä maasto toi huviloiden ja puutarhojen suunnitteluun omat erityispiirteensä. Kruununhaan linna
Kruununhaan linna (myös Gripenbergien talo) oli Helsingin Kruununhaassa osoitteessa Meritullinkatu 33 sijainnut rakennus. Sen suunnitteli arkkitehti Bruno F. Granholm vuonna 1899 ja sen rakennutti valtioneuvos Claes Gripenberg. Vuonna 1900 valmistunut alkuperäinen kaksikerroksinen rakennus poikkesi tuolloin vallalla olleista kansallisromanttisista ja jugend-tyylisistä rakennuksista. Seth Sohlberg
Kuollessaan lapseton Sohlberg testamenttasi runsaasti varoja kulttuurille, mm. Viipurin taidemuseon rakentamiselle. Rakennuksen suunnitteli Uno Ullberg, nykyinen Viipurin Eremitaasi. Sohlbergin hautamonumentin suunnitteli Uno Ullberg ja veistokset siihen toteutti Gunnar Finne. Monumentti on kadonnut. Helsingissä Ateljee Finne -ravintolassa on Gunnar Finnen tuottamia, myös Seth Sohlbergiin liittyviä teoksia, samoin Lahden taidemuseossa. Kulta-Arena
Kulta-Arena eli Huittisten jäähalli on nimensä mukaan jäähalli Huittisissa. Se toimii Suomi-sarjassa pelaavan Lauttakylän Lujan kotihallina. Halli on valmistunut vuonna 1996. Nimi Kulta-Arena on peräisin sponsorin eli Osuuspankin yhteistyöstä. Jäähallia hallinnoi Huittisten Jäähalli Oy. Hallissa on mahdollisuus pelata myös curlingia. Kulta-Arenan kaukalon koko on 28 x 58 m. Suomen arkkitehtuuri
Suomen linnoissa alkoi 1400-luvun alussa näkyä merkkejä suunnittelusta tuliaseita varten. Ensimmäisenä Turun linnan kehämuuriin tuli ampuma-aukkoja. Myöhäiskeskiajan merkittävin linnoitus oli Olavinlinna. Sitä aloitettiin rakentaa puusta, mutta Eerik Akselinpoika Tott käski 1477 muurauttaa tornit ja kehämuurit. Olavinlinnaan rakennettiin kolmikulmainen päälinna ja jokaiseen kulmaan korkeat ja pyöreät puolustustornit. Arkistojen mukaan rakennustöissä oli mukana 16 ulkomaalaista muuraria. Linnassa tehdyt ratkaisut osoittavat vaikutteita tulleen balttilaisesta, italialaisesta ja balkanilaisesta linna-arkkitehtuurista. Olavinlinnan lisäksi pyöreitä torneja rakennettiin samoihin aikoihin Raaseporiin, Viipurin kaupunginmuuriin ja Kuusiston piispanlinnaan. Kulosaaren kirkko
Vuorisaarnaa kuvaavan alttaritaulun maalasi taiteilija William Lönnberg. Kipsiveistokset kirkkosalin peräseinällä ja ikkunalla ovat Suomen ensimmäisiin naiskuvanveistäjiin kuuluneen kulosaarelaisen Sigrid af Forsellesin tekemiä ja hänen omaistensa lahjoittamia. Alttariliinaan on kudottu silloisen Kulosaaren seurakunnan symboli, "campanile" eli kellotorni. Arkkitehti Bertel Jungin tytär, metallitaiteilija Gunilla Jung on suunnitellut hopeisen kastemaljan, kolehtihaavin ja virsinumerotaulun. Bertel Jungin veljentytär, tekstiilitaiteilija Dora Jung suunnitteli ensimmäisen messukasukkansa Kulosaaren kirkkoon. Myöhemmin 1970-luvulla kirkkoon on hankittu muun muassa kuvanveistäjä Tapio Junnon pronssiset kynttilänjalat ja alttarikrusifiksi. Plaza Hotel
Alun perin Bernhard Beinecke, Fred Sterry ja Harry S. Black rakennuttivat Plaza Hotelin tontille, jolla jo seisoi toinen, noin 15 vuotta vanha hotelli, joka näin ollen purettiin. Rakennustyöt kestivät kaksi vuotta ja maksoivat 12 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria – joka nykyajan kurssilla olisi jättimäinen summa. Rakennuksen ulko- ja sisätilojen suunnittelussa otettiin mallia ranskalaisista palatseista, ja pääsuunnittelijana toimi Henry Janeway Hardenbergh. Hotellista haluttiin tehdä maailman hienostunein, ja sinne tilattiin muun muassa 1 650 kristallikruunua. Ilmilinna
Ilmilinna on Köyliössä Ilmiinjärven rannalla sijaitseva kuvanveistäjä Emil Cedercreutzin entinen taiteilijakoti. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Gustaf Strengell ja se valmistui vuonna 1905. Rauhalinna
Rauhalinna on Säämingin Lehti­niemessä sijaitseva puuhuvila, joka edustaa Suomessa harvinaista huvila-arkkitehtuuria ja koristevalikoimaa. Rauhalinna valmistui vuonna 1900. Koristeellisen huvilan suunnitteli ja rakennutti Venäjän keisarillisen linnoitusinsinöörihallituksen kenraaliluutnantti Nils Henrik Agaton Weckman (1850–1906) hopeahääpäivälahjaksi vaimolleen Alma Emilia Sofia Weckmanille (1855–1921). Suunnittelutyö alkoi 1895 ja rakennustyöt aloitettiin 1897. Suunnittelussa avusti arkkitehti Allan Schulman. Rauhalinna edustaa Suomessa arkkitehtonisesti ainutlaatuista yhdistelmää venäläistä huvila-arkkitehtuuria, arabialaista pylväsaihetta ja sveitsiläistyyliin liittyviä leikkaus- ja listakoristeluja. Huvilan alkuperäiseen asuun kuulunut lähes 30 metrin korkuinen minareettitorni, joka jouduttiin lyhentämään 1920-luvulla. Moritzburgin linna
Vuosina 1723–1733 linna sai nykyisen ulkonäkönsä Saksin vaaliruhtinaan sekä Puolan kuninkaan August II Väkevän johdolla ja arkkitehtien Matthäus Daniel Pöppelmannin ja Zacharias Longuelunen suunnittelemana. Linnan varhaisbarokkinen kappeli rakennettiin puolestaan vuosina 1661–1671, ja sen suunnittelusta vastasi arkkitehti Wolf Caspar von Klengels. Johannes Askolin
Forsbyn kartanon tuhoutuneen päärakennuksen paikalle hän rakennutti linnan Malmgårdin kartanon innoittamana. Linnaa ryhtyi suunnittelemaan arkkitehti John Settergren, jolle Askolin asetti vaatimuksen, että linnassa tulee olla ainakin yksi torni. Rakennustyöt aloitettiin 1906, ja jugend-tyylinen 3-kerroksinen kivilinna valmistui 1908. Puistoon rakennettiin myös keilarata paviljonkeineen. Linna tunnetaan nimillä Koskenkylän kartano tai Forsby gård. Timo Kilpiö
Aulis ja Severi Blomstedtin kanssa Kilpiö suunnitteli Suomenlinnan Kustaanmiekassa sijaitsevan ravintola Walhallan laajennuksen ja korjauksen. Alun perin Helsingin olympialaisiin vuonna 1952 avatun ravintolan muutostyöt valmistuivat vuonna 1983. Helsingin edustalla sijaitseva Suomenlinnan linnoitussaari on UNESCOn maailmanperintökohde. Eliel Muoniovaara
Eliel Muoniovaara (1. kesäkuuta 1918 Helsinki – 24. helmikuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, joka tuli tunnetuksi yli 60 elokuvateatterisalin suunnittelijana. Ensimmäiset niistä olivat Kino Herttua Herttoniemen Erätorilla (1956–1957) ja Bio Bristol Helsingin Aikatalossa (1961), joissa hän vastasi koko talon suunnittelusta. Hän suunnitteli myös muun muassa Kluuvikadun Maximin uudisrakennuksen (1974) ja Forumin seitsemän teatterisalia (1985). Hänen suunnittelemansa on myös Hakaniemen Metallitalo (1965). Herttoniemeen Muoniovaara suunnitteli 1950-luvulla Erätorin tornitalot ja ostoskeskuksen, jonka yhteydessä hän myös itse asui. Munkkivuoreen vuonna 1956 suunniteltu Ulvilantie 19 -kokonaisuus koostuu useamman arkkitehtonisesti merkittävän rakennuksen kokonaisuudesta Georg Magnus Sprengtporten
Sprengtportenin muistokivet sijaitsevat Kuopion satamapuistossa (ennen Kuopion Tuhkaniemi). Taiteilija Jaakko Rönkkö suunnitteli vuonna 1993 Sprengtportenin perhepuistoksi nimetyn satamapuiston osan ja muistokiven, jossa lukee: "Itsenäisyyden uranuurtaja, Suomen tasavallan ensimmäisen perustuslakiehdotuksen laatija Yrjö Maunu Sprengtporten 16.8.1740 – 13.10.1819." Satamatoimiston lähellä on toinenkin, Kuopion kadettipiirin vuonna 1980 paljastama muistokivi Sprengtportenin kunniaksi: "Suomen ensimmäinen kadettikoulu aloitti toimintansa tällä paikalla Kustaa III:n käskystä 1.8.1780. Constantem decorat honor (myös Kadettioppilaskunnan motto). Kuopion kadettipiiri 1.8.1980." Ratinanlinna
Ratinanlinna oli Tampereella Kyttälän kaupunginosassa Aleksanterinkatu 32:ssa sijainnut, vuonna 1928 valmistunut nelikerroksinen rakennus, joka toimi Tampereen suojeluskuntatalona vuosina 1928–1944. Talon suunnitteli arkkitehti Birger Federley. Konstantinin palatsi
Palatsin suunnittelun aloitti Pietari Suuri vuonna 1715 ja tarkoituksena oli luoda Versaillesin tyyliin rakennettu kokonaisuus palatseineen ja puistoineen, suihkulähteineen ja kanavineen. Suihkulähdeasiantuntijat tuotettiin Venetsiasta ja palatsin ja ulkoalueiden suunnittelijoina olivat sen ajan tunnetuimmat: Bartolomeo Carlo Rastrelli, Jean-Baptiste Le Blond, Sebastiano Cipriani ja myöhemmin Niccolo Michetti. Kivipalatsin rakentaminen alkoi vuonna 1720 ja rakennustyöt valmistuivat 1751 Pietari Suuren tyttären Elisabetin ollessa Venäjän keisarinna. Loppuvaiheessa palatsin rakennustöiden johdossa oli arkkitehti Francesco Bartolomeo Rastrelli. Wrangelin palatsi
Rakennuksella on pitkä sekä monivaiheinen historia. Sen eteläinen torni oli alun perin osa kuningas Kustaa Vaasan 1530-luvulla rakennuttamaa puolustuslinnaketta. Palatsi rakennettiin vuoden 1630 tienoilla Lars Sparren yksityisasunnoksi. Uusi omistaja marsalkka Carl Gustaf Wrangel teetti rakennukseen muutoksia vuosina 1652–1670 arkkitehti Nicodemus Tessin vanhemman suunnitelmien mukaan. Vuoden 1693 tulipalon jälkeen palatsi jouduttiin jälleen uudelleenrakentamaan, jolloin sitä myös hieman laajennettiin. Tällä kertaa suunnittelijana oli Nicodemus Tessin nuorempi. Vuonna 1697 siitä tuli myös kuninkaallinen residenssi, sillä Tukholman kuninkaallinen Tre kronor -linna oli palanut tulipalossa raunioiksi. Kuningasperhe asui Wrangelin palatsissa vuoteen 1754. Noihin aikoihin palatsia kutsuttiin nimellä "Kungshuset" ("Kuninkaan talo"). Kulosaaren silta
Kivisalo voitti sillan suunnittelukilpailun. Sillassa on kantavana rakenteena teräspalkit ja se on varhaisia hitsattuja siltoja Suomessa. Sillan suunnittelussa Kivisalo käytti Suomessa ensimmäistä kertaa arinateoriaa, joka myöhemmin yleistyi palkisiltojen suunnittelussa. Arinaksi kutsutaan rakennetta, jonka muodostavat ristikkäiset palkit. Kulosaaren sillassa on yhdeksän aukkoa, joiden jännemitat ovat 30, 34, 35, 30, 35, 40, 42, 40 ja 35 metriä. Turjanlinna
Turjanlinnan päärakennus oli keskiosaltaan kaksikerroksinen kelohongista rakennettu pärekattoinen hirsirakennus, joka oli kooltaan 20x9 metriä. Rakennuksen alakerrassa oli iso pirtti koristemaalattuine uuneineen, sali, peräsalonki erkkereineen ja värillisine ikkunaruutuineen sekä Kiannon poikien käytössä tavallisesti ollut nurkkakamari. Pirtin keskellä oli puinen tukipilari, johon Kianto oli kaivertanut erilaisia suomen- ja latinankielisiä mietelauseita. Peräsalongista pääsi myös verannalle, joka oli kesäisin humalaköynnösten peittämä. Turjanlinnan yläkerrassa oli Ilmari Kiannon oma työ- ja makuuhuone "Paratiisi", jonne noustiin portaita alakerran eteishallista. Työhuoneesta oli pääsy yläkerran ulkoparvekkeelle, josta avautui näköala Niskaselälle. Eteishalli, portaikko ja Kiannon työhuone olivat täynnä erilaisia Kiannon elämään liittyneitä muistoesineitä, valokuvia ja tauluja. Kiannon työhuoneessa oli myös hänen suuri useamman tuhannen niteen kirjastonsa. Leonardo da Vinci
Vuonna 1502 Leonardo teki piirroksen yksijännevälisestä 240 metriä pitkästä sillasta osmanien sulttaani Bayezid II:lle Istanbuliin. Sillan oli tarkoitus ylittää Kultainen sarvi, lahti Bosporinsalmen suulla. Bayezid ei toteuttanut hanketta, sillä hän uskoi rakennelman olevan mahdoton. Leonardon visio herätettiin henkiin vuonna 2001, kun pienempi hänen suunnitelmaansa perustuva silta rakennettiin Norjaan. 17. toukokuuta 2006 Turkin hallitus päätti rakentaa Leonardon sillan Kultaisen sarven yli. Domenico Fontana
Domenico Fontana (1543–1607) oli italialainen myöhäisrenessanssikauden arkkitehti. Hän suunnitteli Rooman Lateraanipalatsin uudisosan (1588) ja osia Vatikaanista (1588) sekä Napolin kuninkaanlinnan "Palazzo Realen" ensimmäisen vaiheen 1600-luvun alussa. Hän oli myös viimeistelemässä Pietarinkirkon kupolin rakennustyöt arkkitehti Giacomo della Portan kanssa. Tjolöholmin linna
Tjolöholmin linna () on linna Kungsbackan kunnassa, Ruotsin Hallandin maakunnassa. Se on rakennettu Tudor-tyyliin, ja sen on suunnitellut arkkitehti Lars Israel Wahlman. Linnan on rakennuttanut James Fredrik Dickson, ja rakennustyöt saatiin päätökseen vuonna 1904. Dickson kuitenkin kuoli ennen linnan valmistumista, ja sen rakentamisen saatti päätökseen hänen puolisonsa Blanche. Rakennuksen julkisivu on graniittia. Graniittia tuotiin linnaa varten Skotlannista. Taurian palatsi
Taurian palatsi () on Pietarin keskustan ja Smolnan välillä sijaitseva klassistisen arkkitehtuurin muistomerkki. Katariina II rakennutti palatsin vuosina 1783–1789 suosikilleen, Taurian ruhtinaalle Grigori Potjomkinille. Sen on suunnitellut arkkitehti Ivan Starov. Porin kuninkaankartano
Ristin muotoiseen pitkään päärakennukseen muurattiin yhteensä neljä kellaria sekä 14 savupiippua, jotka olivat 1500-luvun Suomessa harvinaisia. Tavalliset kaupunkilaiset asuivat tuolloin yleensä piiputtomissa savupirteissä. Päärakennukseen hankittiin myös ikkunalaseja, jotka tuotiin paikalle Danzigista. Kartanon ylellisen ulkomuodon takia kaupunkilaiset alkoivat nimittää sitä linnaksi. Porin perustaneen Juhana-herttuan aikomuksena oli laajentaa kuninkaankartano oikeaksi kivilinnaksi, joka olisi rakennettu hieman kartanon länsipuolelle, nykyisen Hallituskadun ja Antinkadun risteyksen kohdalle. Talonpoikia määrättiin kuljettamaan paikalle kiviä eri puolilta Satakuntaa, mutta linna jäi lopulta rakentamatta. Porin kuninkaankartano
Kartanon rakennuksia oli merkittynä vielä vuonna 1734 L.V. Ekmanin piirtämässä kaupunkikartassa, mutta vuoden 1799 Isaac Tillbergin kartasta näkyy, että kaupunkialue oli jo laajentunut kuninkaankartanon maille ja sen rakennukset hävinneet. Kivilinnan rakentamiseen tarkoitettuja kiviä oli Linnanmäeksi nimetyllä paikalla vielä 1800-luvun alussa, mutta ne käytettiin myöhemmin muihin rakennushankkeisiin. Kultainen sarvi
Myös Istanbulissa suunnitelma on herätty henkiin. Asia on ollut vireillä vuodesta 1999 lähtien, ja 17. toukokuuta 2006 Turkin pääministeri Recep Tayyip Erdoğan ja Istanbulin pormestari Kadir Topbas päättivät rakentaa sillan. Viisi vuosisataa piirustusten laatimisen jälkeen siitä tulee ensimmäinen Leonardo da Vincin suunnittelema rakennusprojekti, joka todella toteutetaan suunnitellulla paikallaan. Rakennustöitä tulee johtamaan turkkilainen arkkitehti Bülent Güngör, joka on suunnitellut myös eräiden historiallisten palatsien kunnostustyöt. Sillasta tulee tarkalleen da Vincin suunnitelman mukainen, 240 metriä pitkä, 8 metriä leveä ja 24 metriä korkea. Kultainen sarvi
Vuonna 1502 Leonardo da Vinci laati sulttaani Bayezid II:n toimeksiannosta piirustukset 240 metriä pitkän sillan rakentamiseksi Kultaisen sarven yli. Suunnitelma on nykyaikana herätetty henkiin, kun Norjan Åsiin rakennettiin hänen suunnittelemansa kaltainen silta osana Vebjørn Sandin da Vinci -projektia. Gunnar Taucher
Taucher toimi Helsingin kaupunginarkkitehtina vuodesta 1923 kuolemaansa saakka. Hän toteutti kaupungin rakennuksissa funktionalistista arkkitehtuurityyliä. Hän suunnitteli muun muassa Kalliossa sijaitsevan vuonna 1934 valmistuneen Aleksis Kiven koulun ja Kampissa sijaitsevan vuonna 1939 valmistuneen Lapinlahden kansakoulun. Pieni Roobertinkatu 1–3:ssa sijaitseva nykyinen keskustan poliisipiirin rakennus (1929) on hänen suunnittelemansa, samoin alun perin myös Kampin sähköasema (1939), joka tosin on sittemmin kokenut suuria muodonmuutoksia. Myös Kivelän sairaalan vuonna 1935 valmistunut päärakennus on Taucherin suunnittelema. Taucher suunnitteli myös vuonna 1938 valmistuneen Alppilan pyöreän vesitornin. Hän suunnitteli myös myöhäisfunktionalistisen isolippaisen makeis- ja virvoitusjuomakioskin, niin sanotun Keltaisen lippakioskin Etu-Töölöön Helsinkiin, Runeberginkadun–Arkadiankadunkulmaan yhdessä arkkitehti Hilding Ekelundin kanssa 1940- ja 1950-luvulla. Ilveslinna
Ilveslinna on arkkitehti W. G. Palmqvistin suunnittelema klassistinen kivirakennus Jämsässä. Turun nähtävyydet
Taidetta kaupungissa esittelee useiden galleriatilojen lisäksi Turun taidemuseo sekä Wäinö Aaltosen museo. Turun taidemuseo on Turun Puolalanmäellä sijaitseva, etenkin suomalaiseen taiteeseen keskittyvä museo. Se oli avautuessaan keväällä 1904 maan toinen taidemuseoksi suunniteltu rakennus Ateneumin jälkeen. Turkulaisten liikemiesveljesten Ernst ja Magnus Dahlströmin rahoittaman museon suunnitteli arkkitehtiprofessori Gustaf Nyström. Graniittilinna edustaa 1800-luvulla Keski-Euroopassa muodostunutta taidemuseotyyppiä. Siinä pienemmät huoneet ryhmittyvät suuren keskussalin ympärille ruhtinaspalatsin tapaan. 
Graniittiharkoista muotoiltu julkisivu korostaa monumentaalista kansallisromanttista arkkitehtuuria. Kuitia
Kuitia on rakennettu luonnonkivistä muuraamalla. Tiiliä on käytetty ovien ja ikkunoiden pieliin sekä kellariholveihin. Linnassa on kellarikerroksen päällä kolme kerrosta, joihin pääsee keskellä taloa olevaa portaikkoa. Eteläpäässä on poikittain kivinen siipirakennus, joka on ilmeisesti rakennettu samaan aikaan päälinnan kanssa, mutta josta mahdollisesti on myöhemmin purettu kaksi ylintä kerrosta. Linnan rakennutti valmiiksi Joachimin poika, amiraali ja valtaneuvos Erik Fleming. Minar-e-Pakistan
Minar-e-Pakistanin on suunnitellut arkkitehti Naseer-ud-din Murat Khan ja monumentti on valmistettu marmorista. Vanantaan kartano
Vuonna 1900–1901 rakennettiin kartanon nykyinen päärakennus, jonka suunnitteli arkkitehti Waldemar Aspelin. Rakennus on Hämeelle ja viereiselle Leppäkoskelle tyypillistä poltettua punatiiltä. Rakennus on saanut vaikutteita ranskalaisesti barokista, jota edusti myös samaan sukuun kuuluneen Hugo Standertskjöldin omistaman Aulangon päärakennus. Rakennukseen tehtiin kolmeen kerrokseen yhteensä 30 huonetta. Teuvo Ypyä
Ypyä valmistui kultasepäksi Lahden muotoiluinstituutista 1980 ja toimi pitkään perustamansa Kemin Jalokivigallerian johtajana. Vuonna 1988 Ypyä suunnitteli ja toteutti Suomen kuninkaan kruunun saatuaan käsiinsä Erik. O. Ehrnströmin luonnospiirustukset kuninkaan kruunusta. Kruunu on edelleen Kemin Jalokivigallerian matkailunähtävyys. 1990-luvun puolivälissä hän jättäytyi vapaaksi taiteilijaksi. Kosti Kuronen
Kuronen valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1965 ja hänellä on oma arkkitehtitoimisto. Kurosen tunnetuin suunnittelutyö on vuonna 1981 valmistunut Helsingin Kaivopiha ja siihen liittyvät liikerakennukset Citytalo ja Hansatalo, joissa oli Suomen ensimmäiset kaksoislasijulkisivut. Muita Kurosen suunnittelemia rakennuksia ovat Helsingissä entinen STS-pankin liiketalo Paasivuorenkadulla Siltasaaressa (1981) ja Talin keilahalli (1974), muualla Suomessa muun muassa Lahden suurhalli (1981), STS:n entinen liiketalo Tampereen Itsenäisyydenkadulla (1976), entiset tai nykyiset kunnantalot Puolangalla (1966), Vilppulassa (1968), Pudasjärvellä (1974), Jurvalla (1983) ja Vihdissä (1987) sekä Keravan kauppahalli (1985). Suomenlinna
Ranska oli huolestunut Venäjän vaikutusvallan kasvusta ja sitoutui tukemaan Ruotsin linnoitustoimia Suomessa 450 000 taalerilla vuodessa neljän vuoden ajan. Sekä Suomenlinnaa että Loviisan edustalle kohonnutta Svartholman merilinnoitusta alettiin rakentaa 1748. Suomenlinnan rakennustöitä johti linnoitusupseeri Augustin Ehrensvärd. Sen sijaan itse kaupunkien linnoittaminen jäi rahapulassa pahasti kesken ja lopulta loppui kokonaan. Elsi Borg
Elsi Naemi Borg (3. lokakuuta 1893 Nastola – 30. joulukuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hänen suunnittelemiaan rakennuksia ovat mm. Helsingin Lastenlinna, Taulumäen kirkko Jyväskylässä, Pirkanpohjan taidekeskuksen Sininen talo Ähtärissä sekä Teuvan kirkko. Lisäksi hän on ollut suunnittelemassa Viipurin sotilassairaalaa yhdessä Olavi Sortan kanssa. Malmgårdin kartano
Kartanon linnamainen päärakennus on rakennettu vuosina 1882–1885, ja sen suunnitteli hollantilaiseen uusrenessanssityyliin arkkitehti Frans Sjöström kreivi Carl Magnus Creutzin pyynnöstä. Näyttävällä linnamaisella päärakennuksella ei juuri ole vastineita Suomessa. Rakennus korvasi huomattavasti vaatimattomamman, uusklassismia edustaneen alkuperäisen puisen päärakennuksen. Kultaranta
Kultarannan päärakennus, graniittilinna Villa Kultaranta, rakennettiin vuosina 1913–1916. Alun perin linna piti rakentaa rantaan, mutta Sonck muutti päärakennuksen rakennuspaikan 18 metriä merenpinnan yläpuolelle nousevalle kalliolle. Sisäosat korjattiin ja linnaa laajennettiin vuonna 1929. Nykyään se käsittää 19 huonetta. Linnan alakerrassa sijaitsevat juhla- ja asuinhuoneet, yläkerrassa ovat makuu- ja vierashuoneet. Linnan torniin johtavat marmoriportaat ja tornista on hyvät näkymät viereiseen Naantalin kaupunkiin ja huvilatilan puistoon. Alkuperäinen sisustus ei ole säilynyt, vaan suurin osa alkuperäisestä kalustosta päätyi myyntiin huutokaupassa. Alkuperäisestä sisustuksesta on jäljellä vain verannan terassikalusteet sekä kultaisen salongin yksi tuoli. Yleensä ottaen linnan sisäosat ovat kokeneet suuria muutoksia 1920-luvun kunnostustöissä, esimerkiksi kultaisen salongin holvikaaren mallinen tähtitaivaskatto on myöhemmin muutettu tasakatoksi. Wihuritalo
Wihuritalo, aikaisemmalta nimeltään Wihurin linna, rakennettiin alun perin Kulosaaren Rantahotelliksi. Sen rakennustyöt alkoivat vuonna 1916, ja linna valmistui vuonna 1917. Arkkitehtina toimi Lars Sonck. Kreikan parlamenttitalo
Nykyinen parlamenttitalo rakennettiin alun perin kuninkaalliseksi palatsiksi Kreikan ensimmäiselle kuninkaalle Otolle sen jälkeen, kun Ateenasta oli tullut itsenäistyneen Kreikan pääkaupunki. Rakennuksen suunnitteli saksalainen arkkitehti Friedrich von Gärtner ja se rakennettiin vuosina 1836–1843. Palatsin sijaintipaikaksi päätettiin Boubounístran kukkula. Vaihtoehtoisia sijoituspaikkoja olivat olleet muun muassa Akropolis, Kerameikós, Lykavittós ja Omónoia-aukio. Kivisaaren palatsi
Kivisaaren palatsi on rakennettu vuosina 1776–1781 Katariina II:n perillistä, suuriruhtinas Paavalia varten. Sen suunnittelija on tuntematon. Rakennustöitä johti arkkitehti Juri Felten. Espanjalainen arkkitehtuuri
Kuten muuallakin Euroopassa, teollinen vallankumous aikaansai uudenlaista lasin ja raudan käyttöä rakentamisessa 1800-luvun jälkipuoliskolla. Insinööri ja arkkitehti Alberto Palacio suunnitteli lasikatteisen Atochan rautatieaseman. Madridin "Palacio de Cristal" (kristallipalatsi) on Velázquez Boscon suunnittelema. Carraran marmori
Suomessa Carraran marmori tunnetaan parhaiten eräiden 1900-luvun jälkipuoliskolla rakennettujen julkisten rakennusten julkisivumateriaalina. Sitä käytti muun muassa arkkitehti Alvar Aalto Helsinkiin suunnittelemissaan Enso-Gutzeitin pääkonttorissa ja Finlandia-talossa. Materiaalivalinnalla hän halusi linkittää Suomen eurooppalaiseen kulttuuriperintöön. Marmori ei kuitenkaan ole kestänyt Suomen ilmastoa, vaan molempien rakennusten laatat on jouduttu vaihtamaan jo muutaman vuosikymmenen jälkeen. Ongelmana oli laattojen käpristyminen, jonka johdosta ne myös irtosivat kiinnikkeistään ja putoilivat seiniltä. Finlandia-talon laatat vaihdettiin pienempiin Carraran marmorista tehtyihin laattoihin 1990-luvun lopulla, mutta Enso-Guitzeitin pääkonttoriin vaihdettiin vuosina 2007–2008 toteutetun remontin yhteydessä erilaatuista marmoria. Suomen lisäksi ongelmia on ollut myös vuonna 2008 Oslon oopperataloon asennetulla marmorijulkisivulla, joka on alkanut kellastua. Kulosaaren kirkko
Kirkon sisustuksen suunnitteli kuvataiteilija Antti Salmenlinna, joka oli arkkitehti Armas Lindgrenin vävy. Salmenlinna suunnitteli muun muassa kirkkosalin palkkikaton ja urkulehterin kaiteen. Myös katon ja triumfikaaren maalauskoristelut, saarnastuolin viereisen ikkunan lasimaalaus ja alttarivaatteet ovat hänen suunnittelemiaan. Raittiusyhdistys Koitto
Vuonna 1904 yhdistys hankki kesäsiirtolaksi Lammassaaren Helsingin Vanhankaupunginlahdella. Saareen valmistui jo 1905 arkkitehti Vilho Penttilän suunnittelema hirsilinna Pohjolan Pirtti. Vuonna 1907 yhdistykselle valmistui samoin Vilho Penttilän suunnittelema kivirakenteinen toimitalo Koiton talo, joka rakennettiin Simonkadun ja Yrjönkadun kulmatontille. Vuonna 1981 talon omistaneet SKP ja raittiusyhdistys myivät rakennuksen 22 miljoonalla markalla puolueen hallitsemalle Fexima-yhtiölle. Vuonna 1984 Fexima myi talon Hakalle noin 140 miljoonalla markalla. Palast Hohenems
Linnan rakennutti Hohenemsin kreivi, kardinaali Markus Sittikus III ja sen suunnitteli italialainen arkkitehti Martino Longhi. Rakennustyöt alkoivat vuonna 1562 ja päättyivät vuonna 1567. Myöhemmin, vuosina 1603–1610, linnaa laajensi valtakunnankreivi Kaspar von Hohenems. Turun arkkitehtuuri
Kertaustyylien jälkeen tulleessa jugendissa luovuttiin historiallisten tyylien jäljittelystä, jolloin rakennuksen jäsentely perustuu kokonaan toimintoihin. Suomessa alkuna on pidetty Pariisin maailmannäyttelyä vuonna 1900, jonne Eliel Saarinen, Herman Gesellius ja Armas Lindgren suunnittelivat Suomen paviljongin. Lars Sonckin suunnittelema Mikaelinkirkko on koko Suomen jugendtyylin kehityksen kannalta avainasemassa. Jäsentely on vielä uusgoottilainen, mutta sisätila ja julkisivun muotokieli edustavat jugendia. Turussa toiminut toinen merkittävä arkkitehti oli Frithiof Strandell, joka on suunnitellut Kaskenmäelle jugendlinnoja. Hänen töitään ovat myös entinen Turun Osakepankin talo, jossa toimii nykyään ravintola Old Bank. Puolalanmäellä ja Aurakadun yläpäässä on myös oivia esimerkkejä jugendrakentamisesta. Siellä sijaitsevat Turun Taidemuseo, Åbo Svenska Samskolan, Asunto-osakeyhtiö Albatross. Nykyisin Park Hotelina tunnetun yksityistalon suunnitteli Alexander Nyström. Kultaranta
Kesällä 2010 järjestettiin ensimmäinen taidenäyttely Kultarannassa. Näytteillä oli kuvanveistäjä Kari Huhtamon 10 abstraktia teräsveistosta. Näyttely pidettiin ulkona Kultarannan puutarhassa ja presidentti Tarja Halosen mukaan on mahdollista että Kultarannasta tulisi pysyvä veistospuisto tai näyttelyistä jokavuotinen traditio. Halbturnin linna
Linna rakennettiin vuosien 1701 ja 1711 välillä arkkitehti Johann Lukas von Hildebrandtin piirustusten pohjalta keisari Kaarle VI:n metsästyslinnaksi. Kaarle VI:n tyttären Maria Teresian hallintokaudella linnaa uudistettiin hoviarkkitehti Franz Anton Hillebrandtin suunnitelmien mukaisesti, ja linnasta tuli herttua Albert Kasimir von Sachsen-Teschenin ja arkkiherttua Marie Christinen kesäresidenssi. Samoilta ajoilta on peräisin myös linnassa sijaitsevat Franz Anton Maulbertschin maalaamat freskot. Ribbingshof
Rakennukset ovat todennäköisesti saaneet nimensä Kulosaaren eteläisistä luodoista jotka 1700 -luvun merikortissa oli nimetty Rebings Hofiksi. Luodoilla sijaitsee nykyään Kulosaaren Casino. Suomenlinnan rakennuttajalla vapaaherra ja vapaamuurari Augustin Ehrensvärdillä oli tapana kokoontua ystäviensä kanssa Kulosaaren korkeimmalle kohdalle Ribbingshofin alueen ylle tarkastelemaan Suomenlinnan rakentamisen edistymistä. Ribbingshofia viistävät Vapaaherrankuja ja Vapaamuurarinkuja ovat saaneet nimensä joko Ehrensvärdin mukaan tai sitten siksi, että vapaamuurarit pitivät lastenkotia Ribbingshofin paikalla. Rakennushistoriasta kiinnostunut Lindgren rakennutti itse Ribbingshofin kokonaisuuden ja oli sitä kautta asuntojen ensimmäinen omistaja. Kyminlinna
Ensimmäinen Kyminlinnan paikalle rakennettu linnoitus oli vuosina 1791–1795 rakennettu muutamia satoja metrejä halkaisijaltaan oleva bastionilinnoitus. Linnoituksen rakennustöiden valvojana toimi aluksi venäläinen marsalkka Aleksandr Suvorov. Suvorovin jälkeen töitä johti hollantilaissyntyinen kenraali Jan Peter van Suchtelen. Tämä niin sanottu Suvorovin linnoitus purettiin uuden, kuusi kertaa suuremman Kyminlinnan tieltä, joka rakennettiin vuosina 1803–1808. Suchtelen toimi myös uuden linnoituksen rakennustöiden valvojana ja suunnittelijana. Linnoitus ei ollut täysin valmistunut Suomen sotaan mennessä ja menetti sen jälkeen sotilaallisen merkityksensä Venäjän ja Ruotsin rajan siirryttyä Kymijoelta Tornionjokeen. Kyminlinna ei joutunut sotatoimien kohteeksi Krimin sodan aikana, jolloin Ruotsinsalmen merilinnoitukset tuhottiin. Susisaari
Susisaarta pidettiin varsinkin rakennusvaiheessa Suomenlinnan keskeisimpänä saarena, ja siellä ovat monet linnoituksen huomattavimmista nähtävyyksistä. Siellä sijaitsee muun muassa Suomenlinnan Suuri linnanpiha, joka ympäröivine rakennuksineen on linnoituksen vanha hallinnollinen keskus. Bastionien Ekeblad ja Höpken väliin jäänyt osa muutettiin 1750-luvun alussa Suomen ensimmäiseksi myöhäisbarokin sommitteluperiaatteita soveltavaksi monumentaaliaukioksi. Keskellä aukiota on Augustin Ehrensvärdin hautamuistomerkki, jonka hautaholvin päätekiven Kustaa III muurasi itse 5. heinäkuuta 1783. Graniittipaaden veisti Nils Stenstam. Osa aukiota ympäröineistä rakennuksista tuhoutui Krimin sodan tykistötulituksissa, mutta jäljelle jäi muun muassa komendantin talo, jossa on nykyisin Ehrensvärd-museo. Linnanpihaa reunustaa myös niin kutsuttu Paikallismajurin talo, joka on Suomenlinnan ja koko Helsingin vanhin linnoituslaitteista erillään sijaitseva hyötyrakennus. Lappeenrannan Hiekkalinna
Ensimmäisen kerran hiekkalinna rakennettiin Lappeenrannan sataman lähelle vuonna 2004. Linnan teemat vaihtuvat joka vuosi.
Vuoden 2010 ja 2011 hiekkalinnat suunniteltiin lasten ideoista ja piirustuksista. Vuoden 2011 Sirkus-teemaa oli suunnittelemassa jopa 250 lasta eri kouluista ja päiväkodeista. Kivisilta (Pietari)
Kivisilta () on yksi Gribojedovin kanavan ylittävistä silloista Pietarissa Venäjällä. Silta rakennettiin vuosina 1774–1778. Graniittinen kiviholvisilta on 19 metriä pitkä ja 13,88 metriä leveä. Silta on valmistettu graniitista. Sillan suunnittelivat venäläiset insinöörit V. I. Nazimov ja I. N. Borisov. Kivisilta oli Pietarin kaupungin ensimmäisiä kivisiltoja. Kultaranta
Alfred Kordelin ehti viettää uudessa huvilassaan vain muutaman kesän ennen murhaansa vuonna 1917. Kordelinin kuoltua Kultaranta lahjoitettiin Turun Suomalaiselle Yliopistoseuralle. Vuonna 1922 rakennus ja sen tontti siirtyivät Suomen valtion omistukseen silloisen eduskunnan päätettyä käyttää Kultarantaa tasavallan presidentin kesäasuntona. Bogesundin linna
Alkuperäinen Pietari Brahen rakennuttama linna valmistui vuonna 1650. Porraskäytävä ja salonki sijoitettiin keskelle ja niitä ympäröivät muut huoneet. Julkisivu oli punainen ja kulmat harmaat. Brahen suku omisti linnan vuoteen 1739 asti. Se säilyi suurimmaksi osaksi muuttumattomana vuoteen 1859 asti. Silloin omistaja Nils Albrekt von Lantingshausen von Höpken rakennutti linnasta nelitornisen kansallisromanttisen ritarilinnan. Arkkitehteina toimivat F. W. Scholander ja Thor Medelplan. Fukuokan linna
Uuden linnan rakentaminen alkoi vuonna 1601. Rakentajat olivat kokeneita. Yoshitaka oli asiantuntija linnoittamisessa ja kiviseppänä toimi Noguchi Kazunari, joka oli työskennellyt Edon ja Osakan linnojen rakennustöissä. Linna valmistui 1607 seitsemän vuoden työn jälkeen. Linnassa oli 47 tornia () ja se oli suurin Kyūshūn alueella 4,7 hehtaarin n pohja-alallaan. Katō Kiyomasa läheisestä Kumamoto-hanista ylisti linnaa sen mahtavuudesta. Noguchi Kazunarin linnaan suunnittelema kylmä muuri oli kertoman mukaan erityisen vaikuttava antaen Fukuokan linnalle nimen "kivilinna" eli ("Sekijō"). Käpykolo
Kun Niskanen ohjasi kirjailija Ilmari Kiannosta kertonutta Omat koirat purivat –elokuvaa, Käpykolon tontille rakennettu Turjanlinnan kulissi synnytti Niskasessa ajatuksen rakentaa vastaavanlainen rakennus, jota hän voisi käyttää myös elokuvastudiona. Keväällä 1975 valmistui Sinikka ja Erik Bruunin suunnittelema nelikerroksinen siniseksi maalattu Käpylinnaksi kutsuttu rakennus, joka oli kooltaan 16x10 metriä. Käpylinnassa oli 18 huonetta ja 350 neliömetrin työtilat Niskaselle. Käpylinnan viereen valmistui myöhemmin vielä Erik Bruunin suunnittelema Talvipalatsiksi kutsuttu 35-paikkainen majoitusrakennus Niskasen vieraille. Käpylinnassa oli mietiskelytorni sekä lasiseinäinen torni, joka toimi Niskasen työhuoneena. Rakennuksen kerrotaan tulleen maksamaan lopulta 1,3 miljoonaa markkaa. Talon rakentamiseen osallistuivat Niskasen sukulaiset ja vieraatkin kykyjensä mukaan. Niskanen rakensi Kytänsalon saareen omalla kustannuksellaan myös tien ja sillan, joka yhdisti saaren mantereeseen. Suomen arkkitehtuuri
Suomessa ryhdyttiin 1748 koko Ruotsin valtakunnan 1700-luvun suurimpiin rakennustöihin, kun Helsingin edustalle alettiin rakentaa Viaporin merilinnoitusta. Se työllisti vuosikymmeniksi useita valtakunnan parhaista arkkitehdeistä, rakennusmestareista ja käsityöläisistä, ja sen suunnitteli Augustin Ehrensvärd. Viapori rakennettiin kuudelle saarelle. Linnoituksena se oli vanhanaikainen, sillä sen puolustuslinjat muurattiin kivestä, mutta sen yksityiskohtien taiteellinen taso on korkea. Saarten linnoitusten ytimeen rakennettiin barokkiaukiot, ja Suomenlinnassa on säilynyt joukko Suomen 1700-luvun merkittävimpiin kuuluvia kivitaloja. Linnoituksen kautta kulki Suomen moniin osiin uusia tyyli-ideoita siellä työskennelleiden muurarien, kirvesmiesten ja puuseppien ansiosta. Kullervo Linna
Kullervo Linna sävelsi monta suosituksi tullutta kappaletta, joista tunnetuin on valssi "Kultainen nuoruus". Tämä kappale voitti Yleisradion iskelmäsävellyskilpailun 1949, ja Eero Väre levytti sen saman vuoden lokakuussa. Myöhemmin sen ovat levyttäneet muun muassa Olavi Virta 1962 ja Aikamiehet 1970. Hänen muita tunnettuja sävellyksiään ovat tango "Iltarusko" ja hidas valssi "Unteni vaalea lilja". Savonlinnan vaakuna
Vaakuna perustuu A. W. Ranckenin ehdotukseen, jonka pohjalta sen on suunnitellut Carolus Lindberg. Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä kultainen kolmitorninen linna, sen alapuolella hopeinen, alainen, aaltokoroinen hirsi, jonka alapuolelle jää musta tyviö, jossa pystyssä viritetty kultainen jousi; jousen jänne, nuolen kärki ja sulitettu pyrstö hopeaa.” Sen jälkeen kun 1938 vahvistettu vaakuna havaittiin heraldisesti vajavaiseksi, vaakuna selityksineen uusittiin Savonlinnan 350-vuotisjuhliin. Ritari-areena
Hallin suunnitteli kaupungin arkkitehtiosasto kaupunginarkkitehti Heikki Aitolan johdolla. Myöhempien laajennusvaiheitten suunnittelijoina ovat olleet lähinnä isä ja poika, kaupungin arkkitehtiosaston rakennusarkkitehti Seppo Ilmarinen ja hänen poikansa, arkkitehti Petri Ilmarinen. Carraran marmori
Myös Juha Leiviskän ja Bertel Saarnion suunnitteleman, vuonna 1968 valmistuneen Kouvolan kaupungintalon julkisivut oli alun perin verhoiltu Carraran marmorilla. Huonoon kuntoon mennyt pinnoitus jouduttiin 2000-luvun alussa vaihtamaan portugalilaiseen graniittiin, jolloin rakennuksen ulkonäkö muuttui. Samoin vuonna 1972 Helsinkiin valmistunut hotelli Hesperia (nykyinen Crowne Plaza) oli alkujaan verhoiltu Carraran marmorilla, mutta julkisivumateriaaliksi vaihdettiin 2000-luvun saneerauksessa portugalilainen graniitti. Valkoinen talo
George Washington valitsi taiteilijan ja insinöörin Pierre Charles L’Enfantin kanssa rakennuksen paikan 1791. Suunnittelusta järjestettiin kilpailu, jonka voitti irlantilaissyntyinen arkkitehti James Hoban. Hoban käytti talon mallina irlantilaista Leinsterin herttuan taloa, joka oli vähemmän palatsimainen kuin suunnittelukilpailun muut ehdotukset. Rakennus tehtiin hiekkakivestä, ja siinä on vaikutteita palladiolaisesta arkkitehtuurista. Orangerialinna
Orangerialinnan rakennutti Preussin kuningas Fredrik Vilhelm IV. Hän laati sen ensimmäiset luonnokset itse kruununprinssiaikanaan vuonna 1830 palattuaan matkalta Italiasta. Hän antoi suunnittelutyön vuonna 1840 ensin arkkitehti Ludwig Persiukselle, jonka työtä jatkoivat myöhemmin Friedrich August Stüler ja Ludwig Ferdinand Hesse. Rakentaminen päästiin aloittamaan 1851. Rakennus valmistui lopulta vuonna 1864. Orangerian esikuvina on käytetty Italian renessanssipalatseja. Kaksoistorneilla varustettu keskiosa viittaa Rooman Villa Mediciin, kulmarakennelmat puolestaan Firenzen Uffizi-gallerian Arnon puoleiseen julkisivuun. Rakennus on sivuhalleineen yli 300 metriä pitkä. Päärakennuksen ympärillä on terasseja, pylväskäytäviä, pihaveistoksia ja kasvihuoneita. Orangerialinnan katsotaan kuvastavan Fredrik Vilhelmin tunnettua ”Italian-kaipuuta”. Hänet tunnettiin myös lempinimellä ”romantikko valtaistuimella”. Babelsbergin linna
Linnan rakennutti vuonna 1833 tuleva Preussin kuningas ja Saksan keisari Vilhelm I kesäasunnokseen. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Karl Friedrich Schinkel englantilaisen maalaiskartanon tyyliin. Rakennus edustaa uustudorilaista arkkitehtuuria. Se sisältää runsaasti erkkereitä, torneja, sakaroita ja loggioita. Sisätilat ja ikkunat on tehty uusgoottilaiseen tyyliin. Linnan suunnittelua jatkoivat Schinkelin jälkeen Ludwig Persius ja Johann Heinrich Strack, jotka suunnittelivat useita sivurakennuksia. Kaikilla arkkitehdeilla oli vaikeuksia täyttää prinssi Vilhelmin puolison, prinsessa Augustan toiveet koristeellisemmista tiloista. Strack suunnitteli vuosina 1844–1849 rakennetun torniin päättyvän lisäsiiven. Tornin sisälle sijoitettiin kahden kerroksen korkuinen tanssiaissali. Linnaa ympäröivän puiston suunnitteli alun perin Peter Joseph Lenné, mutta hänen työttään jatkanut Hermann von Pückler-Muskau toteutti oman näkemyksensä. Kultaranta
Kultaranta () on Naantalissa Luonnonmaan saaressa sijaitseva Suomen tasavallan presidentin kesäasunto. Huvilatilan pinta-ala on 54 hehtaaria, koostuen useista puistoista, rakennuksista ja kasvihuoneista. Puistot on jaettu kolmeen osaan, muoto-, metsä-, ja hyötypuutarhaan, joista matkailijat voivat kesäisin tutustua muoto- sekä hyötypuutarhaan. Huvilatilan korkeimmalla paikalla sijaitsee Kultarannan päärakennus graniittilinna Villa Kultaranta. Tasavallan presidentti saapuu kesänviettoon Kultarantaan noin 10. kesäkuuta ja lähtee elokuun puolessa välissä. Suomen arkkitehtuuri
1700-luvun suurin rakennusurakka koko Ruotsin valtakunnassa oli Helsingin edustalle rakennettu Suomenlinna. Saksalainen C. L. Engel oli puolestaan 1800-luvulla uuden Helsingin pääarkkitehti. Tästä rakennushankkeesta voidaan katsoa alkaneen uusi vaihe Suomen taiteessa. Kansallisromantiikan aikana suomalainen arkkitehtuuri nousi ensimmäisen kerran maailmanmaineeseen, ja 1900-luvulla Alvar Aalto oli pitkään Suomen johtavia arkkitehtejä. Nastolan Aurinkolinna
Nastolan Aurinkolinna (alun perin Salpausselän parantola) on arkkitehti Wäinö Palmqvistin vuonna 1921 suunnittelema jugendlinna Lahdessa, Nastolan kirkonkylässä. Se rakennettiin alun perin luu- ja niveltuberkuloosia sairastavien lasten parantolaksi. Aurinkolinna on toiminut myös sotasairaalana, keskushermostovammaisten lasten sairaalana sekä hetken aikaa 90-luvulla pakolaisten vastaanottokeskuksena. Päärakennusta remontoidaan parhaillaan asuinkäyttöön ja suurin osa rakennuksesta onkin otettu jo käyttöön vuokra- ja omistusasuntoina. Helsingin kulttuuri
Kun Helsingistä tuli Suomen pääkaupunki, tarvittiin tulipalon jälkeinen uudelleenrakennus. Asemakaavan rakennuksia piirtämään valittiin Carl Ludvig Engel, jonka klassistinen arkkitehtuuri vastasi uudelleenrakennuskomitean johtajan ihanteita. Engelin piirtämiä rakennuksia on eritoten Senaatintorilla ja sen ympärillä. Senaatintorin itä- ja länsipäädyissä sijaitsevat Helsingin yliopiston päärakennus (1828–1832) sekä Valtioneuvoston linna (1818–1822). Senaatintoria hallitsee pohjoispäässä sijaitseva empiretyylinen, valkea Helsingin tuomiokirkko (1830–1846, vihitty 1852). Muita ympäristössä sijaitsevia rakennuksia ovat muun muassa kaupungintalo (1818), yliopiston kirjasto (1836–1845), entinen sisätautien klinikka, nykyinen Helsingin yliopiston humanistisen tiedekunnan kampusrakennus (1826), Pyhän Kolminaisuuden kirkko (1828) sekä raatihuone (1819). Empiretyylisen Presidentinlinnan (1814) suunnitteli Pehr Granstedt. Helsingin vanhin kirkko on nimensä mukaisesti Vanha kirkko (1826), jonka suunnitteli Engel. Axel Gustaf Mellin
Mellin hankki omistukseensa Porvoon pitäjässä sijainneen Sannäsin kartanon ja rakennutti vuosina 1836–1837 vielä nykyäänkin jäljellä olevan kartanon päärakennuksen, jonka suunnittelijana oli Carl Ludvig Engel. Samaan aikaan uudistetun kartanon puiston suunnitteli puolestaan Paul Olsson, jonka muita töitä olivat muun muassa Hietaniemen hautausmaa Helsingissä ja Kultarannan puisto Luonnonmaalla. Suitian kartano
Kartanon harmaakivisen päärakennuksen rakennutti valtaneuvos Erik Fleming 1540-luvulla. Rakennustöitä johti vuodesta 1541 tallinnalainen kivenhakkaaja Tomas Tomasson, joka toteutti muun muassa kalkkikiviset ikkunankehykset, avotakan ja vesialtaan. Rakennuksessa on kaksi kerrosta korkean kellarikerroksen päällä. Kiviseinät tehtiin yli metrin paksuisiksi puolustustarkoituksia varten. Rakennuksessa oli myös neljä tuohon aikaan hyvin harvinaista lasi-ikkunaa. Kartanon omistanut Esbjörn Reuterholm rakennutti toisen kerroksen uudelleen 1760-luvun alussa. Sen suunnitteli muurarimestari Samuel Berner. Brighton Dome
William Porden suunnitteli prinssille uuden tallin ja ratsastuskoulun, johon hän sai ideoita Intiaa kuvaavista vesiväripiirroksista. Niinpä rakennuksesta tuli indo-goottilaistyylinen ja sen päähallin päälle rakennettiin valtava lasikupoli, läpimitaltaan 24 m ja 19 m korkea. Monet pessimistit ennustivat, että tämä uskalias rakennelma romahtaisi, kun rakennustelineet poistettaisiin. Tallit muutettiin konserttisaliksi suunnilleen vuonna 1860. Sen jälkeen sekä konserttisali että Corn Exchange ovat käyneet läpi monia eri muodonmuutoksia, joista viimeisin, 22 miljoonaa puntaa maksanut konserttisalin remontti tehtiin vuosina 2001 ja 2002. Entisöintiä avustivat mm. Lontoon filharmoninen orkesteri, Courtney Pine, Nigel Kennedy ja Fatboy Slim. Tasavallan aukio (Jerevan)
Armenian hallitusrakennuksen on suunnitellut arkkitehti Alekander Tamanjan, josta hänelle v. 1942 myönnettiin postuumisti Neuvostoliiton valtion palkinto. Tämä ns. valtioneuvostolinna nro 1 rakennettiin alun perin Armenian Kansankomissariaattia varten ja sen ensimmäinen vaihe, luoteinen siipi valmistui vuonna 1929. Lilasta ja vaaleanpunaisesta kivistä talo on pohjaratkaisultaan monikulmio, johon kuuluu sisäpiha. Rakennukselle on ominaista kansallinen koloriitti. Sen julkisivun pylväät ja kaaret ovat kaiverruksin koristeltuja. Pääaukiolle ilmeen piti luoda ennen kaikkea sen suuri, kolmitasoinen ja pyöreä tornimainen sisääntuloaula, jonka yksityiskohdissa palattiin VII luvulta olevan Zvartnotsin kirkon tyyliin. Kohteen monipuolisempaan työskentelyyn käyttöönotto oli vaatinut rakennuksen integroitua suunnittelua entistä mahtavammaksi vuosien 1932 ja 1936 aikana. Niiden uusien piirustuksien mukaisesti rakennuksen keskiosaan oli määrä pystyttää pitempi sylinterinmäinen osa epäsäännölliseen viisikulmiomuotoon toimimaan siipiä yhdistävien käytävien eräänlaisenä solmukohtana. Tamanjanin luomaa rakennustaidetta ei kuitenkaan kokonaan voidu toteutettaa, koska silloin hallitustalon laajuuden ja loiston nähtiin olevan ristiriidassa ympäröivien rakennusten kanssa. Hallitustalo rakennettiin siis ilman 60 metrin korkuista tornimaista aularakennusta ja tämän päätöksen otti vastaan Armenian keskuskomitean ensimmäinen sihteeri G. Arutinov vuonna 1938. Hän piti tarpeellisena vähentää merkittävästi rakennuksen tilavuutta ja nopeuttaa pitkittynyttä loppuunrakentamista. Tämä päätös johti tarpeeseen muuttaa projektia, jolloin sitä työtä jatkoi arkkitehtin poika Gevorg Tamanjan. Hän poisti korkean keskiosan, mutta lisäsi itäsiipeen laajennetun kokous- ja juhlasalin auloineen. Rakennustyöt keskeytettiin vuonna 1941 eikä hallitustalon pohjois- ja itäosien monimutkaisuus koskaan herännyt eloon. Talo valmistui vuonna 1955. Hallitustaloa koristavat Moskovassa valmistettu ja vuonna 1941 Jerevaniin tuotu kello, halkaisijaltaan 4 metriä, viisarien pituudet 188 ja 170 cm, ja suunnittelema Armenian sosialistisen neuvostotasavallan vaakuna. Oscar Bomanson
Bomanson toimi arkkitehtina Helsingissä ja kuului Kulosaaren huvilakupungin luoneen Brändö Villastad osakeyhtiön perustajiin. Hän perusti vuonna 1898 yhdessä arkkitehtien Bertel Jungin ja Waldemar Andersinin kanssa arkkitehtitoimiston, jossa Jung toimi aina vuoteen 1913 asti ja Andersin vuoteen 1904 saakka. Bomanson suunnitteli useita jugend-tyylisiä rakennuksia 1900-luvun alkuvuosikymmeninä yhdessä Bertel Jungin kanssa. Perttulan kartano
Hattelmalan harjun laella sijaitseva Perttulan päärakennus on Hämeen läänin kuvernööri, Otto Carl Rehbinderin rakennuttama. Hän osti Perttulan vuonna 1857. Uuden päärakennuksen piirustukset laati arkkitehti C. A. Edelfelt vuonna 1858. Koristeellinen päärakennus on torneineen ja avokuisteineen varsin komea. Se oli alujaan tarkoitus tehdä kivestä, mutta toteutettiin lopulta hirsirakenteisena ja rapattuna. Edelfelt suunnitteli samoihin aikoihin valmistuneen Helsinki-Hämeenlinna -rautatien asemarakennukset, joissa onkin nähtävissä samoja piirteitä kuin Perttulan päärakennuksessa. Päärakennuksen lähettyvillä on kaksi muuta 1860-luvulla valmistunutta rakennusta. Nämä rakennukset edustavat alueen vanhinta säilynyttä rakennuskantaa. Rehbinder asettui asumaan Perttulaan vuonna 1863 erottuaan kuvernöörin virastaan. Hän kuoli kuitenkin jo vuonna 1873, jonka jälkeen tila jäi huonolle hoidolle. Erik Solitander
Varapormestari Erik Solitander omisti ja piti kauppaansa korttelin IV tontilla 7, eli osoitteessa Jokikatu 12 sijaitsevan rakennuksen, jota nimitetään Porvoon Linnaksi. Se kuuluu niihin kivitaloihin, jotka pystytettiin vuonna 1760 tapahtuneen tuhoisan palon jälkeen. Tontin omisti ja rakennutti kauppias ja raatimies Henrik Schröder. Vuonna 1784 Schröderin perilliset myivät talon raatimies ja kauppias Erik Solitanderille. Kruunulinna Ehrensvärd
Kruunulinna Ehrensvärd on Helsingissä Suomenlinnaan kuuluvalla Isolla Mustasaarella sijaitseva pitkä kruunun mallinen linnoitus, joka muodostuu kahdesta siipirakennuksesta ja niiden välisestä puolustusrintamasta. Rakennuksen peruskiven laski vuonna 1775 Ruotsin kuningas Kustaa III. Ludwigstein
Ludwig von Nicolay keksi 1700-luvun lopussa ajatuksen saarelle rakennettavasta goottilaistyylisestä linnasta, mutta se ei kuitenkaan toteutunut, vaikka piirustuksia tekivät tunnetut Pietarissa vaikuttaneet arkkitehdit Giuseppe Antonio Martinelli (1798), Pietro Gonzaga (1804) ja Jean-François Thomas de Thomon (1809). Sen sijaan Ludwig von Nicolayn poika Paul rakennutti vuosien 1822 ja 1830 välillä linnaa muistuttavan Ludwigsburgin hautakappelin, jonka suunnitteli englantilainen arkkitehti Charles Heathcote Tatham. Paikalle siirrettiin Sorvalin hautausmaalta vuonna 1820 kuolleiden Ludwig von Nicolayn ja tämän puolison Johanna Margareta von Nicolayn jäännökset. Aikaisemmin saarelle haudatun F. G. Lafermeren muistomerkki oli kappelia vastapäätä, mutta se on nykyään hävinnyt. Australian kansallisgalleria
Arkkitehti Andrew Andersen suunnitteli tilapäisnäyttelyille tarkoitetun siipirakennuksen, ja se rakennettiin vuonna 1997. Siipirakennuksessa on käytetty osin graniitilla verhoiltuja graniittipaneeleja. Laajennuksen yhteydessä muodostettiin piha-alueelle taiteilija Fiona Hallin suunnittelema patsaspuisto. Se on osa laajempaa useiden kuvanveistäjien ja arkkitehtien suunnittelemaa patsaspuistoa. Wihuritalo
Hotellin rakennutti AB Brändö Villastad, joka oli perustanut silloin asuttamattomalle Kulosaarelle hienon ja uudenaikaisen huvilakaupungin. Yhtiö oli ostanut saaren vapaaherra J. F. A. G. Cronstedtilta vuonna 1907. Arkkitehteina toimivat silloin Armas Lindgren ja Lars Sonck. Brändö Villastadin omistama Kulosaaren ravintola, eli nykyinen Kulosaaren Casino, oli tuottanut hyvin, joten alueelle päätettiin rakentaa hotelli. Turun linna
Linnan ensimmäinen restaurointisuunnitelma tehtiin jo 1880-luvulla. Arkkitehti Johan Jacob Ahrenberg esitteli sen Suomen keisari Aleksanteri III:lle 1890. Suunnitelma toteutettiin kuitenkin vain kahdessa esilinnan huoneessa. Öster Malman linna
Linnan kolmekerroksinen ja neljä siipirakennusta omaava päärakennus on rakennettu kivestä. Se edustaa karoliinista tyylisuuntaa. Rakennuksen rakennutti W. Drakenhielm vuonna 1668 ja sen suunnittelusta on vastannut ranskalaissyntyinen arkkitehti Jean de la Vallée. 1600-luvulla linna oli Bååtin, Silfvenstiernan ja Drakenhielmien sukujen omistuksessa. Presidentinlinna
Heidenstrauchit ehtivät asua kauppakartanossaan vain 17 vuotta, kunnes Suomen senaatti osti talon vuonna 1837 Venäjän keisareiden Suomen palatsiksi. Kauppaa edelsi vuosia kestänyt suunnitteluvaihe, jolloin palatsia oli suunniteltu sijoitettavaksi milloin minnekin päin Helsinkiä, muun muassa Tähtitornin vuorelle ja Katajanokan vuorelle. Suomeen Berliinistä tuotu Helsingin uudelleenrakennuskomitean arkkitehti Carl Ludvig Engel olisi halunnut rakennuttaa keisarille uuden palatsin joko Esplanadin puiston päähän Kauppatorin länsipuolelle taikka Katajanokalle. Keisari ei kuitenkaan lämmennyt Engelin ajatuksille, vaan määräsi Heidenrauchien kauppiaskartanon ostettavaksi valtiolle. Kultaranta VIII
Veneen on suunnitellut laivanrakennusinsinööri ja teollinen muotoilija Jarkko Jämsén. Hänen mukaansa veneen suurista, pinta-alaltaan 52 m² ikkunoista näkyvä saaristomaisema on sisustuselementti, joka synnyttää läheisyyden tunteen suomalaiseen saaristoon. Suomenlinna
Kruunulinna Ehrensvärd Kruunulinna Ehrensvärd on varustustyyppi, joka muodostuu kahdesta siipirakennuksesta ja niiden välisestä puolustusrintamasta. Ruotsin kuningas Kustaa III laski kruunulinnan peruskiven vuonna 1775. Kruunulinna suojasi telakka-aluetta ja varikkoa ja sen molempiin siipiin oli sijoitettu telakan tuotantoa ja toimistoja. Nykyisin Kruunulinna Ehrensvärdissä sijaitsevat muun muassa Suomenlinnan hoitokunnan toimisto, päiväkoti, asuntoja sekä yleisölle juhla- ja kokouskäyttöön vuokrattavat Pirunkirkon juhlasali ja Pajasali. Jan Söderlund
Söderlundin merkittäviin töihin kuuluu hänen yhdessä arkkitehti Erkki Valovirran kanssa suunnittelemansa Turun ylioppilaskylän vanhin eli läntinen osa, joka perustuu heidän vuonna 1967 voittamaansa arkkitehtikilpailuun. Söderlund ja Valovirta suunnittelivat yhdessä myös Poriin Yyteriin Rantasipi-ketjulle hotelli Rantasipi Yyterin, joka edusti kaikin tavoin aikansa huipputasoa. Söderlund ja arkkitehti Antti-Matti Siikala suunnittelivat yhdessä Helsingin keskustaan Sanomatalon, joka valmistui 1999. Mikaelinlinna
Mikaelinlinna (), myös Insinöörilinna (Инжене́рный за́мок, "Inženernyi zamok"), on keisari Paavali I:n kaupunkiresidenssiksi vuosina 1797–1800 rakennettu klassistinen palatsi Pietarin keskustassa Venäjällä. Fontankan ja Moikan kulmassa Kesäpuistoa vastapäätä sijaitsevan rakennuksen on suunnitellut italialaissyntyinen arkkitehti Vincenzo Brenna.
Palatsi on rakennettu Bartolomeo Rastrellin 1740-luvulla suunnitteleman keisarinna Elisabetin kesäpalatsin paikalle. Neliömäisen, kulmistaan pyöristetyn rakennuksen sisällä on kahdeksankulmainen sisäpiha. Etelään suunnattua pääjulkisivua koristavat marmoripylväät, sisäänkäyntiä reunustavat obeliskit ja koristeellinen päätykolmio. Avointa parveketta kannattavalta pohjoisjulkisivun pylväiköltä laskeutuu leveä portaikko kohti Moikaa. Länsisivun pyöristetty uloke sisältää Paavalin taivaallisena suojelijanaan pitämälle arkkienkeli Mikaelille pyhitetyn kirkon, josta palatsi on saanut alkuperäisen nimensä. Sen kupolin yllä kohoaa gotiikkaa ja Pietarin varhaista arkkitehtuuria muistuttava terävä huippu. Muodoltaan vaihtelevista, aikoinaan loisteliaasti koristetuista sisätiloista ovat kirkon lisäksi säilyneet marmorinen pääportaikko, Rafaelin galleria, valtaistuinsali ja ovaalisali. Pääjulkisivun edessä sijaitsevalle aukiolle pystytettiin vuonna 1800 Bartolomeo Carlo Rastrellin suunnittelema, 1740-luvulla valettu Pietari I:n ratsastajapatsas. Arkkitehtoniseen kokonaisuuteen kuuluvat myös Insinöörikadulta johtavaa väylää reunustavat identtiset vartiopaviljongit sekä niiden edessä sijaitsevat maneesi- ja tallirakennukset, joiden Maneesiaukiolle suunnatut julkisivut uudisti vuosina 1823–1824 arkkitehti Carlo Rossi. Neue Synagoge
Uusmaurilaista tyyliä edustava kultakupolinen synagoga rakennettiin vuosina 1859–1866. Sen suunnitteli alkujaan arkkitehti Eduard Knoblauch ja työn saattoi päätökseen Friedrich August Stüler. Knoblauchin on arveltu käyttäneen arkkitehtuurin esikuvana varsinkin Alhambran linnaa Granadassa. Valmistuessaan rakennus oli Saksan suurin synagoga. Berliinin juutalainen seurakunta olikin tuolloin Saksan suurin ja monet pääkaupungin juutalaisista asuivat nimenomaan ympäröivässä Spandaun esikaupungissa. Synagogan avajaisseremoniaan osallistuivat muun muassa Preussin pääministeri Otto von Bismarck ja kruununprinssi vaimoineen. Päärukoushuoneessa oli alkujaan 3000 paikkaa. Ilkka J. Kari
Ilkka J. Kari suunnitteli Kari Management Company:n kautta Espoon Leppävaaraan yli 55-vuotiaille tarkoitettua korkeatasoista palvelutaloa työnimellä Kultalampi ja toimi hankkeen vetäjänä. Tarkoituksena oli rakentaa 110 palveluasuntoa sekä alakertaan ravintola, fysioterapiapalvelut ja kampaaja. Talon rakentaja toimi IdeaPro Oy ja rakentaminen alkoi keväällä 2007. Palvelutalon oli tarkoitus valmistua 2008, mutta rakentaminen ei sujunut aikataulussa vaan keskeytyi keväällä 2007. Lopulta rakennusyritys haettiin konkurssiin helmikuussa 2009 ja asunto-yhtiö puoli vuotta myöhemmin. Kuurilan kartano
Kartano on alun perin muodostettu 1500-luvun puolivälissä. Vuodelta 1925 peräsin oleva kartanon klassistyylinen päärakennus on Birger Federleyn suunnittelema. Päärakennukseen kuuluu myös vuonna 1936 valmistunut siipirakennus ja sitä ympäröi 4 hehtaarin puisto jonka suunnitteli puutarha-arkkitehti Paul Olsson 1920-luvulla. Kartanon tiilinavetan (valmistunut 1939) suunnitteli Heikki Siikonen ja lisäksi kartanossa on tiilestä rakennettu ponitalli vuodelta 1910.
Kuurilan kartanossa on kasvatettu Irlannista tuotuja aaseja. Turun ylioppilastalot
Talo A ja siihen liittyvät ravintola ja uimahalli sekä talo C ovat valmistuneet vuosina 1952–1955, ja ne suunnitteli arkkitehti Erik Bryggman. Talo B valmistui 1959; sen suunnittelija on arkkitehti Olli Kestilä. Ensimmäisen talon peruskiven muurauksessa oli mukana muun muassa Naantalin Kultarannassa tuolloin kesää viettänyt tasavallan presidentti J. K. Paasikivi. Tatlinin torni
Tatlinin torni tai Kolmannen internationaalin muistomerkki oli venäläisen taiteilija ja arkkitehti Vladimir Tatlinin visioima suuri monumentaalinen rakennus, jota ei kuitenkaan koskaan rakennettu. Rakennus suunniteltiin pystytettäväksi Petrogradiin (nykyinen Pietari) vuoden 1917 lokakuun vallankumouksen jälkeen Kominternin päämajaksi ja muistomerkiksi. Burj Khalifa
Tornin on suunnitellut tunnettu yhdysvaltalainen arkkitehtitoimisto Skidmore, Owings and Merrill, jonka suunnittelema on myös New Yorkin syyskuun 11. päivän terrori-iskuissa tuhoutuneiden World Trade Centereiden tilalle tuleva 541 metrin korkeuteen nouseva One World Trade Center. Burj Dubain pääarkkitehti on yhdysvaltalainen Adrian Smith, joka on suunnitellut mm. Kiinan Shanghaissa sijaitsevan Jin Mao Towerin sekä useita muita merkittäviä pilvenpiirtäjiä ympäri maailman. Rakennukseen tulee 57 Otiksen valmistamaa hissiä (mukaan lukien kaksi erittäin nopeaa, 10 m/s nopeudella toimivaa hissiä) sekä kahdeksan liukuporrasta. Tornin suunnittelussa ja muotoilussa on pyritty siihen, että mahdollisimman useista tiloista olisi näkymä ulos. Rakennuksen sisustuksessa näkyy ainakin Giorgio Armanin kädenjälki.7. tammikuuta 2007 pilvenpiirtäjän virallisten sivujen mukaan insinöörit löysivät pieniä murtumia pilvenpiirtäjän perustuksista. Murtumia ei kuitenkaan katsottu vakaviksi, joten rakennustöitä ei keskeytetty. Carl August Ehrensvärd (1745–1800)
Carl August Ehrensvärdin isä oli Suomenlinnan suunnitellut Augustin Ehrensvärd. Hän viettikin paljon aikaa lapsuudessaan ja nuoruudessaan Helsingin ulkopuolella sijaitsevalla linnoitussaarella. Valtioneuvoston linna
Kun Helsingistä tehtiin 1812 Suomen suuriruhtinaskunnan pääkaupunki, oli sinne rakennettava tilat keskushallintoa varten. Kaupungin jälleenrakennustoimikunnan arkkitehdiksi palkattiin 1816 Carl Ludvig Engel, jonka ensimmäisiä tehtäviä oli suunnitella rakennus senaatille ja keskusvirastoille. Perintöruhtinaan palatsi
Palatsi rakennettiin vuosina 1783–1794 Ruotsin kuningas Kustaa III:n sisaren prinsessa Sofia Albertinan residenssiksi. Suunnittelijana oli arkkitehti Erik Palmstedt. Koristeelliset sisätilat suunnitteli Louis Masreliez. Paikalla oli aiemmin sijainnut sotamarsalkka Lennart Torstensonin 1640-luvulla rakennuttama niin sanottu Torstensonin palatsi, josta on säilynyt Fredsgatanin puoleinen siipi uuteen rakennukseen yhdistettynä. Myöhemmin talo toimi kruununperillisen pojan asuntona, eli rakennus oli tarkoitettu kruununperimyksessä toisena olevan prinssin, josta käytettiin arvonimeä perintöruhtinas (arvfurste), asunnoksi. Koskikeskus
Raatin nuorisotalon puuosa on rakennettu ravintolaksi vuonna 1874. Talon kivinen uudisosa on rakennettu vuonna 1934 Suojeluskunnan taloksi. Puuosan suunnitteli arkkitehti Wolmar Westling. Hän on suunnittelut myös Linnasaaren tähtitornin. Kivirakennuksen suunnittelija on arkkitehti O. Stenström.