Mitä tarkoittaa subatominen?
Subatomiset hiukkaset
Subatomiset hiukkaset ovat atomia pienempiä hiukkasia. Subatomisiin hiukkasiin kuuluvat siis erilaiset alkeishiukkaset ja niistä koostuvat yhdistelmähiukkaset eli hadronit. Näitä hiukkasia käsitellään erityisesti hiukkasfysiikassa ja ydinfysiikassa.
Allofoni
Foneemi on kielen rakenteen osa, pienin distinktiivinen eli merkityksiä erottava yksikkö. Eräs tapa määritellä foneemi on sanoa, että se on äännejoukko, jonka jäsenet ovat komplementaarisessa distribuutiossa eli täydennysjakaumassa ja lisäksi foneettisesti samankaltaisia. Myös keskenään vapaasti vaihtelevat foneettisesti samankaltaiset äänteet edustavat samaa foneemia, ts. ne ovat yhden ja saman foneemin realisaatioita eli toteutumia. Tällaiset "subfonemaattiset" yksiköt ovat allofoneja. Erään näkemyksen mukaan ihminen ei "kuule" allofoneja vaan ainoastaan foneemeja. Näin ollen foneemit olisivat kognitiivisia yksikköjä, eräänlaisia suodattimia tai tulkintakehikkoja. Ylidit
Ylidit ovat orgaanisia yhdisteitä, joissa on positiivinen ja negatiivinen varaus vierekkäisillä atomeilla. Tyypillisesti negatiivisesti varautunut on hiiliatomi ja positiivisesti varautunut jokin heteroatomi. Ne ovat siis 1,2-dipolaarisia yhdisteitä. Heteroatomeina ovat tyypillisesti fosfori, rikki, typpi tai happi, mutta myös esimerkiksi seleenin, telluurin tai arseenin heteroatomeinaan sisältäviä ylidejä tunnetaan. Hermoston välittäjäaine
Välitettyään viestinsä monoamiinit palautuvat presynaptiseen terminaaliin, josta ne joko palautuvat solun sisään takaisinottoproteiinien avulla, tai hajoavat monoamiinioksidaasi-entsyymin (MAO) vaikutuksesta. MAO-estäjien (MAOI) joita käytetään muun muassa masennuslääkkeinä, vaikutus perustuu MAO-entsyymin toiminnan estämiseen. Monoamiinien kuljetukseen solusta ulos ja soluun sisään osallistuu useita kuljetusproteiineja. Esimerkiksi DAT kuljettaa dopamiinia, SERT serotoniinia ja NET noradrenaliinia solukalvolla ja VMAT1 ja VMAT2 vesikkelissä. Atomi
Saman alkuaineen kaikissa atomeissa on yhtä monta protonia. Protonien lukumäärä on samalla alkuaineen järjestysluku jaksollisessa järjestelmässä. Saman alkuaineen atomeilla voi kuitenkin olla eri määrä neutroneja ja sen mukaisesti eri massaluku. Tällä tavalla toisistaan eroavia atomeja sanotaan alkuaineen eri isotoopeiksi. Saman alkuaineen eri isotooppien kemialliset ominaisuudet ovat samanlaisia, mutta ne voivat erota esimerkiksi radioaktiivisuutensa puolesta. Kemia
Molekyylin sisältämät aineet ilmoitetaan alkuaineet listaavassa kemiallisessa kaavassa. Esimerkiksi vesi, jonka kaava on HO, koostuu kahdesta vetyatomista ja yhdestä happiatomista. Molekyylikaava ei yksilöi molekyyliä: CHO voi olla joko etanoli tai dimetyylieetteri. Atomien järjestyksen kertoo rakennekaava. Etanoli merkitään CHOH tai lyhyemmin EtOH ja dimetyylieetteri (CH)O tai lyhyemmin MeO. Atomit, joissa on yhtä monta protonia, ovat samaa alkuainetta. Alkuaineet on järjestetty rakenteen perusteella jaksolliseen järjestelmään, jossa toisiaan kemiallisesti muistuttavat alkuaineet ovat samassa ryhmässä. Aalto-hiukkasdualismi
Aalto-hiukkasdualismi on kvanttimekaniikan käsite, jolla tarkoitetaan sitä, että sähkömagneettisella säteilyllä ja aineella on sekä aaltoliikkeen­ että hiukkasten ominaisuuksia. Klassisessa fysiikassa aaltoliikemallilla voidaan selittää interferenssi esimerkiksi diffraktion yhteydessä ja polarisaatio. Modernin fysiikan hiukkaskuvassa taas selittyvät valosähköinen ilmiö, mustan kappaleen säteily ja Comptonin sironta. Atomisuus (ohjelmointi)
Esimerkki epäatomisesta toiminnosta on 64-bittisen kokonaisluvun käsittely 32-bittisellä suorittimella, joka käyttää useita konekielisiä komentoja toiminnon suorittamiseen. Kasvihuonekaasu
Kasvihuonekaasuille on yhteistä, että niiden molekyyleissä on vähintään kolme atomia. Tällaisilla molekyyleillä on useampia mahdollisia värähtelytapoja, minkä vuoksi ne voivat absorboida useita eri infrapunasäteilyn taajuuksia. Tämän vuoksi esimerkiksi kaksiatomiset typpi (N) ja happi (O) eivät toimi kasvihuonekaasuina. Mitä enemmän kaasumolekyylissä on atomeja, sitä enemmän sillä on mahdollisia värähtelytapoja ja sitä voimakkaampi on yleensä myös kaasun kasvihuonevaikutus. Niinpä esimerkiksi metaani (CH) on selvästi voimakkaampi kasvihuonekaasu kuin hiilidioksidi (CO). Glutationi-S-transferaasi
Glutationi-S-transferaasit katalysoivat glutationin ja monien eri yhdisteiden välisiä reaktioita. Yhdisteet ovat voineet muodostua normaalin aineenvaihdunnan tuloksena tai ovat vierasainemolekyylejä, esimerkiksi lääkeaineita. Tyypillisiä substraatteja ovat epoksidit ja aromaattisten yhdisteiden oksidit. Tyypillistä kaikille substraateille on, että niissä on elektrofiilinen atomi, joka voi olla tyypillisimmin hiili, happi, typpi tai rikki. Supernova
Supernovien nimeämisestä vastaa Kansainvälisen tähtitieteellisen unionin Central Bureau for Astronomical Telegrams (CBAT), joka sijaitsee Harvardin observatorion yhteydessä. IAU muutti nimeämiskäytäntöä 1.1.2016 lähtien niin että mahdolliset supernovat nimetään ensin väliaikaisella nimellä joka alkaa kirjaimilla "AT", esimerkiksi "AT 2018bki" ja sen jälkeen kun löytö on varmistettu spektroskooppisesti supernovaksi etuliite muutetaan "SN":ksi. Subharmoninen funktio
Edellä olevan määritelmän mukaan myös funktio, jonka arvo on kaikkialla −∞, on subharmoninen, mutta toisinaan määritelmää rajoitetaan niin, että tämä funktio suljetaan käsitteen ulkopuolelle. Subdominantti
Subdominantti tarkoittaa sävelasteikossa IV asteen säveltä, eli toonikan suhteen sitä säveltä, jonka sävellajissa on yksi ylennysmerkki vähemmän (tai alennusmerkki enemmän) kuin toonikaa vastaavassa. Subdominanttia vastaa duurissa solmisaatiotavu "fa" ja mollissa "re". Sublimaatio
Sublimaatio on tiedostumatonta, ja Anna Freud liitti sen puolustusmekanismien joukkoon. Sublimaatio edellyttää psyykkistä symbolitoimintoa, ja egon kehitys edellyttää sublimaatiota. Sublimaatio voi kohdistua vain ns. esigenitaalisiin vietteihin. Supramolekulaarinen kemia
Supramolekulaarisen kemian tavoitteena on luoda molekyylejä, jotka toimivat ennakolta määritetyllä tavalla. Tämä on mahdollista, koska eri alkuaineiden ja molekyylien keskinäisten reaktioiden tavat tunnetaan nykyisin tarkasti. Operaation toteuttavia molekyylejä kutsutaan "älykkäiksi molekyyleiksi". Radioaktiivisuus
Puoliintumisaika on aika, jonka kuluessa puolet radioaktiivisen aineen ytimistä on hajonnut toisiksi ytimiksi. Se vaihtelee eri isotoopeilla miljoonista vuosista nanosekunteihin. Nuklidin hajoamisvakion λ ja puoliintumisajan T välillä on yhteys Subtalamus
Sikiönkehityksen aikana subtalamus on pääosin yhteneväinen hypotalamuksen kanssa, mutta niitä erottaa capsula internan valkean aineen säikeet. Sikiökauden jälkeen subtalamus sijaitsee talamuksen alapuolella, siitä tulee alueen nimi: "sub" tarkoittaa "alapuolella". Hypotalamukseen nähden puolestaan subtalamus sijaitsee dorsolateraalisesti. Alajakso
Alajakso (), on eliöiden taksonomisen luokittelun hierarkiataso pääjakson ja luokan välissä. Alajakso-nimitystä käytetään vain eläintieteessä. Vastaava hierarkiataso on kasvi- ja sienitieteessä alakaari. Atomi
Protonin ja neutronin on todettu koostuvan vielä pienemmistä osasista, kvarkeista. Protoni koostuu kahdesta ylös-kvarkista ja yhdestä alas-kvarkista. Neutroni vastaavasti kahdesta alas-kvarkista ja yhdestä ylös-kvarkista. Aldoosit
Aldoosit ovat monosakkarideja (sokereita), jotka avoketjuisina sisältävät aldehydiryhmän, eli joissa karbonyyliryhmä on ketjun päässä. Aldoosien heterosyklisessä renkaassa on yhtä monta atomia kuin suoraketjuisessa muodossa on hiiliatomeja. Syklisessä muodossa molekyylin C-1-hiili on hemiasetaalinen (C-O-CO-C). Alateksti
Alateksti (tai subteksti) on kirjallisen tekstin epäsuora merkitys tai teema. Alateksti on dialogissa se mitä jätetään sanomatta niin sanotusti ”rivien väliin”. Esimerkiksi näytelmässä alateksti on roolihenkilön todellinen viesti toiselle henkilölle. Se voi olla myös ristiriidassa henkilön repliikin kanssa. Allosteerinen säätely
"Allosteerinen aktivaatio" tapahtuu, kun yhden entsyymin tai proteiinin substraatin sitoutuminen yhteen sitoutumiskohtaan lisää substraattien sitoutumista muihin sitoutumiskohtiin. Happimolekyylien sitoutuminen hemoglobiiniin on esimerkki allosteerisestä aktivaatiosta: Yhden happimolekyylin sitoutuminen yhteen alayksikköön lisää hapen sitoutumista muihin alayksikköihin. Hemoglobiinin tapauksessa happi on sekä substraatti että efektori. Allosteerinen eli "muu" kohta on hemoglobiinin kyseessä ollen happea sitovan alayksikön aktiivinen kohta eli hemiryhmä ja sen rautaioni. Subminolainen ja submykeneläinen kausi
Subminolaiselle ja submykeneläiselle kaudelle ja niitä ympäröineille kausille on kehitetty seuraavanlainen ajoituskehikko. Vertailun vuoksi on esitetty myös Kyproksen vastaavan ajan kaudet. Ajoitukset ovat summittaisia ja pyöristettyjä, ja vaihtelevat eri lähteissä. Kirjainlyhenteitä käytetään englanninkielisessä ja tieteellisessä kirjallisuudessa. Alumiini
Alumiinista tunnetaan useita eri isotooppeja, joiden atomipaino vaihtelee välillä 21–42. Näistä kuitenkin vain kahta isotooppia, Al (vakaa isotooppi) ja Al (radioaktiivinen isotooppi, puoliintumisaika on 7,2·10 vuotta), tavataan luonnossa. Radioaktiivista alumiinia syntyy kun argon-atomeita pommitetaan protoneilla. Radioaktiivisen alumiinin on havaittu olevan käyttökelpoinen väline muun muassa meren pohjan sedimenttien, jäätiköiden ja meteoriittien iän määrityksessä. Al hajoaa positroniemission kautta Mg:ksi Paulin kieltosääntö
Atomissa jokaista pääkvanttiluvun arvoa "n" kohti on olemassa vain tietty määrä sivukvanttiluvun ja magneettisen kvanttiluvun mahdollisia arvoja. Sivukvanttiluku "l" on aina kokonaisluku, vähintään 0 ja enintään "n - 1". Kun sillä on tietty arvo "l", magneettisen kvanttiluvun "m" mahdollisia arvoja taas ovat positiiviset ja negatiiviset kokonaisluvut "-l": stä "l":ään. Spinkvanttiluvulla "m" on yleensäkin vain kaksi mahdollista arvoa, +1/2 ja -1/2. Tämän vuoksi atomissa kutakin pääkvanttilukua "n" vastaavalla elektronikuorella voi olla vain tietty määrä, enintään "2 · n" elektronia. Näin Paulin kieltosäännön avulla voidaan selittää ne alkuaineiden ominaisuuksissa havaitut säännönmukaisuudet, joihin alkuaineiden jaksollinen järjestelmä perustuu. Alimaa
Alimaa (engl "Sub-Earth") on maapalloa merkittävästi pienempi planeetta . Aurinkokuntamme planeetoista alimaita ovat Merkurius ja Mars. Alimaita pienemmät kohteet ovat mm mesoplaneettoja, kääpiöplaneettoja ja pikkuplaneettoja. Subharmoninen funktio
Subharmoniset funktiot ovat matematiikassa tärkeä funktioiden luokka, jota käytetään varsinkin osittaisdifferentiaaliyhtälöiden teoriassa, kompleksianalyysissa ja potentiaaliteoriassa. Subharmoniset funktiot ovat kahden tai useamman reaalimuuttujan taikka yhden tai useamman kompleksimuuttujan reaaliarvoisia funktioita. Protoni
Protoni (tunnus p tai p) on subatominen hiukkanen, jonka sähkövaraus on +1 "e" eli positiivinen alkeisvaraus ja massa noin yhden atomimassayksikön verran. Protonit muodostavat atomiytimet yhdessä sähkövarauksettomien neutronien kanssa. Alkuaineen järjestysluku määräytyy sen ytimessä olevien protonien lukumäärän mukaan: esimerkiksi vedyn, jonka ytimessä on vain yksi protoni, järjestysluku on 1. Joskus protoneita ja neutroneita kutsutaan myös yhteisnimityksellä nukleonit. Sivukvanttiluku
Sivukvanttiluku l kuvaa sen atomiorbitaalin avaruudellista muotoa ja symmetriaa, jolta elektroni todennäköisimmin löytyy. Sivukvanttiluku l saa arvot formula_1, jossa n on pääkvanttiluku. Lukuarvot on usein tapana korvata kirjaimilla s, p, d ja f kasvavan energian mukaisessa järjestyksessä. Fissio
Monissa aineissa atomiytimien hajoamisia tapahtuu luonnostaan hitaasti kaiken aikaa. Tällaisiä aineita kutsutaan radioaktiiviseksi. Yleensä raskaistakin ytimistä kuitenkin irtoaa vain pieni osanen kuten alfahiukkanen. Jotkin raskaat atomiytimet, esimerkiksi uraani-235-neutronin ydin, voivat myös hajota spontaanisti suunnilleen keskeltä kahtia kahdeksi keskiraskaaksi ytimeksi, jolloin samalla vapautuu neutroneja. Ilmiötä sanotaan "spontaaniksi fissioksi". Kuitenkin myös U-235-atomeista paljon pienempi osa fissioituu spontaanisti kuin hajoaa alfahajoamisella. Tietyissä olosuhteissa tällainen ytimien hajoaminen aiheuttaa kuitenkin vuorostaan yhä useampia uusia hajoamisia, jolloin syntyy ketjureaktio. Sähkövaraus
Molekyylissä olevalla atomilla sanotaan olevan "osittaisvarausta", kun atomin ympärillä on eri suuruinen elektronitiheys kuin samalla neutraalilla atomilla olisi yksinään. Esimerkiksi hiilidioksidin (CO) hiiliatomi vetää yhteisiä sidoselektroneja puoleensa heikommin kuin happiatomit, joten sen osittaisvaraus on positiivinen (merkitään +"δ"). Happiatomien osittaisvaraukset ovat hiilidioksidissa negatiiviset (−"δ"). Toisaalta esimerkiksi happimolekyylissä (O) elektronit jakautuvat atomien kesken tasan, joten siinä ei esiinny osittaisvarauksia. Reaktiivinen välivaihe
Reaktiivinen välivaihe tai reaktiivinen välituote on kemiallisessa reaktiossa esiintyvä hyvin suurienerginen, reaktiivinen ja usein lyhytikäinen molekyyli. Reaktiiviselle välivaiheelle on tyypillistä, että se on joko hyvin steerisesti jännittynyt tai sen elektronirakenne ei ole stabiili. Jälkimmäiseen ryhmään kuuluvat tapaukset, joissa jollakin reaktiivisen välivaiheen atomeista ei ole oktettia tai sillä on sitoutumattomia elektroneja. Reaktiomekanismit kuvaavat reaktioissa reaktiivisten välivaiheiden syntyä ja hajoamista reaktion edetessä lähtöaineista tuotteisiin. Tyypillisiä orgaanisen kemian reaktioissa muodostuvia reaktiivisia välivaiheita ovat esimerkiksi karbonyyliyhdisteiden substituutioreaktioissa muodostuvat tetraedrimäiset välivaiheet, karbokationit, karbanionit, radikaalit, radikaali-ionit, karbeenit ja aryynit kuten bentsyyni. Substraatti (filosofia)
Myös stoalaisille, jotka katsoivat kaiken olevan aineellista, substanssi oli sama kuin "hypokeimenon", ensimmäinen aines, josta kaikki on tehty. Substraatti on käsitteellisesti yhtenevä myös Baruch Spinozan substanssin sekä Immanuel Kant noumenonin käsitteiden kanssa. Empiristit ja fenomenalistit ovat kritisoineet ”alla olevan” (tai meille ilmenevän ”takana” olevan) substanssin ajatusta, ja katsoneet meille ilmenevän olevan ainoa todellisuus. Subdominantti
Intervalli toonikan ja subdominantin välillä on kvartti ja käänteisenä kvintti. Toonika-subdominanttipari muodostaa subdominantin sävellajissa toonika-dominanttiparin, joten kitaransoitossa voimasoinnut eli puhtaat kvintit voidaan soittaa käänteisinä kvartteina. Metastabiliteetti
Kemiassa atomien tai molekyylien muodostama systeemi on meta­stabiili, jos sen molaarinen Gibbsin energia ei ole pienin mahdollinen, mutta aktivoitumisenergia, kota siirtyminen tähän stabiiliin tilaan edellyttää, on suurempi kuin vallitseva lämpötila kerrottuna Boltzmannin vakiolla. Meta­stabiili tila vastaa siis Gibbsin energian lokaalia minimiä, stabiili eli pienimmän energian tila taas sen kaikkein pienintä arvoa. Aktiivinen kohta
Aktiivinen kohta on se kohta entsyymissä, jossa kemialliset reaktiot tapahtuvat. Entsyymi kiihdyttää, katalysoi tiettyä biokemiallista reaktiota, joka tuottaa lähtöaineista reaktiotuotteita. Lähtöaineet ovat entsyymin kannalta substraatteja. Niinpä aktiivinen kohta on se entsyymin kohta, johon substraatti kiinnittyy ja jossa katalyysi tapahtuu.. Se on monesti syvä kuoppa entsyymin pinnassa. Aktiiviseen kohtaan kiinnittyy substraatin lisäksi myös vetyionin luovuttajia kuten NAD. Aktiiviseen kohtaan voi kiinnittyä substraattia muistuttava inhibiittori, joka estää entsyymin toiminnan. Aktiivinen kohta on monien myrkkyjen toiminnan kohteena: ne liittyvät aktiiviseen kohtaan estäen substraatteja ja siten myös entsyymejä toimimasta.. Tautomeria
Tautomeria on orgaanisessa kemiassa rakenneisomerian laji, jossa molekyylin sisällä jokin atomi tai atomiryhmä voi siirtyä paikasta toiseen siten, että kumpikaan muoto, joita kutsutaan "tautomeereiksi", ei sellaisenaan ole liuoksessa pysyvä vaan ne muuttuvat jatkuvasti toisikseen siten, että nopeasti syntyy kemiallinen tasapaino, jossa kumpaakin on tietty määrä. Tautomeerit eroavat toisistaan yleensä kaksoissidoksen ja yhden siirtyvän ryhmän aseman perusteella. Siirtyvä ryhmä on usein protoni, mutta se voi olla myös jokin toinen ryhmä. Tautomerisaatiossa rikkoutuu ja muodostuu sekä yksi π-sidos että yksi σ-sidos. Tautomeriaa voidaan kuvata yleistä muotoa olevalla reaktioyhtälöllä:
missä ryhmät X, Y ja Z voivat olla hiili, typpi, happi, vety- tai rikkiatomeja ja ryhmä A on siirtyvä ryhmä. Varsinaisesta isomeriasta tautomeria eroaa juuri siinä, että tautomeerit ovat nopeassa kineettisessä tasapainossa ja vallitseva muoto riippuu olosuhteista ja erityisesti liuottimesta. Esimerkiksi keto-enoli-tautomerian tapauksessa vesiliuoksessa on ketonimuoto vallitseva, heksaanissa sen sijaan enolimuoto. Atomiydin
Saman alkuaineen kaikissa atomiytimissä on sama määrä protoneja. Sen sijaan neutronien lukumäärä voi samankin alkuaineen atomeissa poiketa toisistaan. Tällöin on kyseessä saman alkuaineen eri isotoopit. Protonien lukumäärää sanotaan ytimen tai atomin järjestysluvuksi eli atomiluvuksi, neutronien lukumäärää neutroniluvuksi ja näiden summaa massaluvuksi.
Ydin koostuu protoneista ja neutroneista, joita yhteisellä nimellä kutsutaan nukleoneiksi. Molemmat koostuvat vielä pienemmistä hiukkasista, kvarkeista. Vahva vuorovaikutus sitoo kvarkit nukleoneiksi sekä nämä edelleen ytimiksi. Symbian
Symbianilla on mikroydinarkkitehtuuri, joka tarkoittaa, että ydin sisältää vain tarpeellisimmat, alkeellisimmat toiminnallisuudet parhaimman vakauden, saatavuuden ja reagointivalmiuden takaamiseksi. Se sisältää aikatauluttajan, muistin hallinnan ja laiteajurit, mutta muut palvelut, kuten verkko-, puhelin- ja tiedostojärjestelmätukipalvelut sijaitsevat joko käyttöjärjestelmän palvelujen kerroksessa tai peruspalvelujen kerroksessa. Laiteajurien sisällyttäminen tarkoittaa, että ydin ei ole "todellinen" mikroydin. EKA2-reaaliaikainen ydin, jota on kutsuttu nanoytimeksi, sisältää vain tarpeellisimmat, alkeellisimmat toiminnallisuudet ja se tarvitsee laajennetun ytimen toteuttaakseen mitä tahansa muita abstraktioita. Sublimoituminen
Sublimoituminen (lat. "sub" 'alla' + "limen" 'kynnys' > "sublimis" 'leijaileva') on fysiikassa olomuodonmuutos suoraan kiinteästä kaasuksi ilman nestemäistä välitilaa. Sitä tapahtuu, kun lämpötila ja kaasun osapaine ovat kolmoispisteen alapuolella. Sublimoitumisen vastakohta on härmistyminen, muutos kaasusta kiinteään. Subretti
Subretti (, kamarineito) on veitikkamainen nuoren naisen rooli koomisessa oopperassa, operetissa, musikaalissa tai laulunäytelmässä. Subretti on usein naispääosan esittäjän (primadonnan) vilkas ja älykäs palvelustyttö, joka järjestelee tapahtumien kulkua. Roolin laulaa yleensä koloratuurilauluun suuntautunut sopraano. Roolin alkujuuret ovat ranskalaisen kirjailijan Marivaux'n komedioissa, vaikka se esiintyy jo commedia dell'artessa, jossa palvelustytön nimenä oli usein Colombine. Tyypillisiä subrettirooleja ovat esimerkiksi Mozartin "Figaron häät" -oopperan Susanna ja "Così fan tutten" Despina sekä Johann Strauss nuoremman "Lepakko"-operetin Adèle. Atomi
Huomaa, että jokaista pääkvanttilukua kohden ovat mahdollisia kaikki sivukvanttilukuarvot, jotka ovat itseään vähintään yhtä pienempiä. Toisin sanoen toinen energiataso saa sivukvanttiluvut 1 ja 0 eli toisella energiatasolla on sekä s-orbitaali ja p-orbitaali (p-orbitaaleja on kolme, josta myöhemmin). Jokaisella orbitaalilla on omanlaisensa muoto – S-orbitaalit on pallomaisia ja p-orbitaalit ovat muodoltaan kahdeksikkoja. P-orbitaaleja on aina kolme kullakin energiatasolla; jokaiselle ulottuvuudelle yksi. Eri p-orbitaaleja merkitään p-, p- ja p-orbitaaleiksi. Yleensä erikseen merkitseminen on turhaa ja kaikki orbitaalit ilmoitetaan kuin yhtenä orbitaalina. Kaikki samalla energiatasolla olevat p-orbitaalit ovat samanenergisiä. Magneettinen kvanttiluku saa samat arvot kuin sivukvanttiluku, mutta se saa vastaavat arvot myös negatiivisina. Subliimi
Kant jakoi subliimin matemaattiseen ja dynaamiseen. Matemaattinen ylevä liittyy kokoon. Se syntyy ilmiön ylittäessä mielikuvituksemme edellytykset, esimerkiksi tähtitaivaan valtavuuden. Dynaaminen subliimi perustuu voimaan. Jokin mielletään pelottavaksi – voimakkaaksi tai uhkaavaksi – kuitenkin niin ettei sitä pelätä, vaan ainoastaan ajatellaan vastarintamme olevan turhaa. Nahuatl
Substantiivit jaetaan nahuatlissa kahteen ryhmään sen mukaan, viittaavatko ne elollisiin vai elottomiin asioihin. Tässä jaossa tulee kuitenkin muistaa, että esim. sellaiset asiat kuten taivas käsitetään elollisiksi. Tämä jako vaikuttaa niiden suffikseihin ja on keskeisin asia substantiivien kohdalla nahuatlissa. Yleissääntö on, että mikäli substantiiviin ei ole liittynyt mikään suffiksi tai partikkeli, sen perässä on nk. absolutiivisuffiksi, joka ilmaisee käytännössä, että sana on perusmuodossa. Tämä suffiksi poistuu, kun sanaan liitetään muita suffikseja. Yleensä absolutiivisuffiksi on elollisilla substantiiveilla -tl ja elottomilla -li Subtalamus
Subtalamuksesta on efferentti yhteys aivojuovioon, (häntätumake ja putamen), dorsaaliseen talamukseen (mediaaliseen ja lateraaliseen tumakeryhmään) väliaivoissa, sekä punatumakkeeseen ja mustatumakkeeseen keskiaivoissa. Se vastaanottaa afferentteja yhteyksiä mustatumakkeesta ja aivojuoviosta. Kemiallinen sidos
Ionisidos voi muodostua elektropositiivisen metallin ja elektronegatiivisen epämetallin tai moniatomisen ionin välille. Moniatominen ioni on muodostunut kovalenttisin sidoksin toisiinsa liittyneistä atomeista. Elektronegatiivisempi osapuoli vetää sidoselektroneja niin voimakkaasti puoleensa, että ne käytännössä siirtyvät sille kokonaan. Tällöin elektropositiivinen ioni (kationi) saa positiivisen varauksen ja elektronegatiivinen ioni (anioni) puolestaan negatiivisen varauksen. Toisin kuin kovalenttinen sidos, jossa elektronit ovat yhteisiä, ionisidos perustuu elektronien siirtämiseen atomilta toiselle. Tosin kuitenkaan täysin ionista sidosta ei ole olemassa, vaan ionisidoksissa on aina hieman kovalenttista luonnetta (kuten kovalenttisissa sidoksissa voi olla ioniluonnetta). Kuitenkin ioniluonteeltaan yli 50 % olevia sidoksia pidetään ionisidoksina. Metalliatomit luovuttavat elektroneja ja epämetalliatomit tai -molekyylit ottavat niitä vastaan. Tällöin varautuneiden atomien tai atomiryhmien välinen sähköinen vetovoima sitoo ne yhteen. Varautuneita atomeja tai atomiryhmiä kutsutaan ioneiksi. Ionisidos on siten kationin ja anionin välinen sähkömagneettinen vuorovaikutus. Kvanttiluku
Atomissa elektronin kvanttilukuihin kuuluvat yleensä pääkvanttiluku "n", sivukvanttiluku "l", magneettinen kvanttiluku "m" ja spinkvanttiluku "s". Ne ovat kokonaislukuja, paitsi spinkvanttiluku, joka on fermioneilla aina puoliluku ja bosoneilla kokonaisluku. Kvanttilukujen "n", "l" ja "m" yhdistelmä kertoo elektronin elektronitilan, jota kutsutaan orbitaaliksi. Pääkvanttiluku ilmaisee elektronikuoren missä elektroni sijaitsee eli se kertoo elektronin energiatilan. Sivukvanttiluvun suurin mahdollinen arvo saadaan yhtälöstä "l" = "n"–1, ja se määrää sen avaruuden osan muodon, jossa elektroni sijaitsee. Sivukvanttilukuja voidaan merkitä numeroilla 0, 1, 2, ... tai kirjaimilla s, p, d, f, ... Magneettinen kvanttiluku ilmoittaa magneettikentässä olevan elektronin energiatasot ja elektronipilven suuntautumisen eli se erottelee eri p-, d- ja f-orbitaalit toisistaan. Atomismi
Sanat ”atomismi” ja ”atomi” ovat peräisin muinaiskreikan sanasta , "atomos", joka tarkoittaa ”jakamatonta”. Termi ”atomi” voidaan ymmärtää kahdella eri tavalla: joko fysikaalisten tieteiden käyttämässä merkityksessä, tai filosofisessa merkityksessä. Oppina atomismi yhdistetään yleensä jälkimmäiseen: se on oppi, jonka mukaan atomit ovat kaiken todellisen, tunnettavissa olevan aineen ”perusrakennuspalikoita”, ja kaikki mikä on olemassa koostuu atomeista. Atomismi on näin materialistinen kanta siinä, että sen mukaan kaikki aine koostuu atomeista, eikä mitään muuta kuin atomeja ole olemassa. Entsyymi
Entsyymien katalyyttinen toiminta perustuu niiden kykyyn alentaa substraattiin kohdistuvan reaktion aktivaatioenergiaa. Tämä tapahtuu siten, että entsyymi pakottaa substraatin kohti siirtymätilaa muodostamalla sen kanssa heikkoja vuorovaikutuksia, joita muodostuu eniten substraatin ollessa juuri siirtymätilassa. Heikkojen vuorovaikutusten ja siirtymätilan uusien sidosten syntyminen vapauttaa energiaa, joka sysää katalysoitavan reaktion liikkeelle nopeammin. Lisäksi substraatti voi sitoutua entsyymiin sellaisessa asennossa, että sille voidaan tarjota muita katalyysiin osallistuvia atomiryhmiä tai toinen molekyyli, johon substraatin on tarkoitus sitoutua. Ominaissäteily
Ominaissäteily on tietylle atomille ominaista elektromagneettista säteilyä, jota syntyy kun matalaenergisemmän sisäkuoren aukko täyttyy ulomman kuoren elektronilla. Elektronien siirtymiskaavio on ominaista jokaiselle alkuaineelle, joten ominaissäteilyn perusteella voidaan päätellä esimerkiksi etäisistä tähdistä atomikoostumus. Alkuaine
Alkuaine määritellään aineeksi, jonka atomien ytimissä on tietty määrä protoneja. Alkuaineita ei myöskään voida jakaa tai muuttaa toiseksi aineeksi kemiallisessa prosessissa. Alkuaineet koostuvat atomeista, joiden ytimissä on protoneja, joita kiertää yhtäläinen määrä elektroneja. Protonien lukumäärä määrää alkuaineen järjestysluvun eli niin kutsutun "atomiluvun". Saman alkuaineen atomeilla on siten sama atomiluku. Esimerkiksi atomit, joiden ytimessä on kuusi protonia, ovat hiiliatomeja. Ytimessä voi olla vaihteleva määrä neutroneja. Tällaisia saman alkuaineen erilaisia ytimiä kutsutaan alkuaineen isotoopeiksi. Kvanttimekaniikka
Aalto-hiukkasdualismilla tarkoitetaan sitä, että kohteilla, joita on totuttu pitämään hiukkasina (elektronit, neutronit jne.) voidaan tavata aalloille tyypillistä käyttäytymistä, esimerkiksi kaksoisrakokokeen interferenssiä. Toisaalta aalloilla, kuten sähkömagneettinen aaltoliike (valo), esiintyy hiukkasmaisia piirteitä (rajattu sijainti, liikemäärä), ja tämä ilmenee esimerkiksi valosähköisessä ilmiössä ja fotonien Comptonin sironnassa. Subharmoninen funktio
Tämä määritelmä on yhtäpitävä ylempänä esitetyn kanssa. Riemannin monistoillakin kahdesti differentoituva funktio on subharmoninen, jos ja vain jos se toteuttaa kaikkialla epäyhtälön formula_55, kun formula_22 on Laplacen operaattori. Elektronegatiivisuus
Monimutkainen selitys:
Alkuaineiden erilaisten elektronegatiivisuuksien ajatellaan nykyään johtuvan atomiytimen ja atomiorbitaalien välisistä suhteista, mikä kuuluu kvanttimekaniikan alaan. Elektronegatiivisemmalla atomilla on uloimman elektronikuoren rakenne sellainen, että kun se saa elektronin, sen atomiorbitaalien muoto lähestyy pallon muotoa, ja se on siten "elektronitiheämpi", kuin vähemmän elektronegatiivinen atomi saadessaan elektronin. Elektropositiivisuus (vastakohtana tälle) on vanhentunut ja huono termi, jota ei nykyään tässä yhteydessä käytetä.
Asiaa voidaan käsitellä myös sähkömekaniikan ja fysiikan termein, kuten Mullikenin asteikossa on osittain tehty. Atomistinen kaava
Atomistinen kaava (atomi) on yksinkertaisesti predikaatti, jota on sovellettu viittaamaan termien muodostamaan monikkoon. Atomistinen kaava on siten muotoa P (t, …, t) predikaatille P ja termeille t. Suprajohde
Usein esitetyn hypoteesin mukaan kaikki metalliset alkuaineet muuttuvat joko ferromagneettisiksi tai suprajohteiksi kun lämpötilaa viedään kohti absoluuttista nollapistettä eli kohti 0 K:n lämpötilaa eli −273,15 °C:a. Näin on havaittu useimpien alkuaineiden kohdalla – kummankaanlaista järjestynyttä olomuotoa ei vielä ole löydetty esimerkiksi kuparista. Atomismi
Atomiteoria on nykyaikaisen fysiikan teoria, jonka mukaan kaikki aine koostuu diskreeteistä eli epäjatkuvista yksiköistä eli atomeista, jotka ovat kemiallisesti jakamattomia. Atomiteoriaa kuvataan atomimallien avulla. Atomiteorian avulla pystytään selittämään tiettyjä ilmiöitä, kuten miksi aineella on tietty olomuoto tietyssä lämpötilassa Atomiydin
Suprajuoksevan nestemäisen heliumin tavoin atomiytimet ovat esimerkki tilasta, jossa toisaalta tilavuuksia koskevat "tavalliset" hiukkasfysiikan lait pätevät suurilla tilavuuksilla, mutta hiukkasten kvanttimekaanisella aaltoluonteella on vaikutuksensa. Niinpä suprajuoksevassa heliumissa samoin kuin Bose-Einstein-kondensaatissa atomeilla on tietty tilavuus ja ne ikään kuin "koskettavat" toisiaan, mutta kokonaisuutena tällaisilla aineilla on erikoisia ominaisuuksia, jotka voidaan selittää vain kvanttimekaanisesti olettamalla, että atomeilla on myös aaltoluonne. Koska ytimen hiukkaset ovat fermioneja, niistä ei tällaista kondensaattia muodostu, mutta monet ytimen ominaisuudet voidaan selittää vain käsittelemällä hiukkasia sekä tietyn tilavuuden omaavina hiukkasina että aaltoina, joita voidaan kuvata Schrödingerin yhtälöllä. Kvanttisalaus
Jotta kaksi osapuolta voivat kommunikoida salatusti, tulee heidän sopia yhteisesti salausavaimesta tai avaimista. Yhteen kvanttisalauksen osa-alueista kuuluvat tällaisten salausavainten vaihdon (eng. "quantum key distribution", QKD) menetelmät. Ideaalisti näissä menetelmissä koodataan binäärinen bitti yksittäiseen fotoniin tai muuhun kyllin pieneen kvanttimekaniikan sääntöjä tarkasti noudattavaan hiukkaseen. Hiukkasten avulla viestimällä neuvotellaan käytettävä salausavain tai -avaimet esim. valokaapelin tai vapaan tilan optisen tiedonsiirron kautta. Yksittäisiä bitin koodaavia hiukkasia kutsutaan kubiteiksi. Käytännössä viestinnässä kuitenkin usein joudutaan käyttämään useita hiukkasia koodaamaan yhtä bittiä. Salausavaimia voidaan sitten käyttää perinteisissä salausmenetelmissä esim. symmetrisen salauksen avaimina (esim. AES) tai matemaattisesti murtovarmoina OTP-tyyppisinä symmetrisinä kertakäyttösalasanoina, joissa salausavain on vähintään yhtä pitkä kuin salattava tieto. Finnsonic
Ultraäänellä tarkoitetaan mekaanista värähtelyä, jonka taajuus on ihmiskorvan kuuloalueen yläpuolella. Yleisesti lasketaan teknisen ultraäänialueen alkavan 20 kHz:n tienoilta. Ylärajaa ei teoriassa ole. Ultraäänitekniikka jaetaan ns. matala- ja suurintensiteettisovelluksiin. Matalaintensiteettitekniikka keskittyy informaation siirtämiseen väliaineen läpi, suur-intensiteettitekniikalla muutetaan ääniaaltojen läpäisemän väliaineen ominaisuuksia. André Breton
Termin ”surrealismi” keksi Guillaume Apollinaire, joka tarkoitti sillä eräänlaista todellisuuden ylittävää ”superrealismia” eli surrealismia. Osuvampi termi voisi olla "sub"realismi, sillä surrealismi keskittyy ihmisen alitajunnan ja unien todellisuuden kuvaamiseen. Surrealistit käyttivät apunaan muun muassa hypnoosia päästäkseen käsiksi tiedostamattomaan kerrokseen. Kieli haluttiin vapauttaa järjen kontrollista ja kaikista muistakin pidäkkeistä. Totutun kielenkäytön sijaan haluttiin luoda uudenlainen kielioppi ja kielen alkemia, joka käyttää hyväkseen kielen kaikkia vivahteita ja koko rikkautta. Kovakalvonalainen verenvuoto
Kovakalvonalainen verenvuoto eli subduraalihematooma on kallonsisäinen verenvuoto, jossa aivojen kovakalvon eli duran alle pääsee vuotamaan verta joko aivokudoksen tai aivojen verisuoniston vaurion seurauksena. Vuoto on yleensä peräisin laskimoista, ja se syntyy useimmiten fyysisen päävamman seurauksena. Subduraalihematooma diagnosoidaan pään kuvantamistutkimuksella, kuten tietokonetomografialla. Hoito on tavallisesti kirurginen, mutta pienet verenvuodot saattavat parantua itsestäänkin. Subwoofer
Subwooferia, joka sisältää oman vahvistimensa, kutsutaan aktiivisubwooferiksi ja subwooferia, jossa ei ole omaa vahvistinyksikköä, kutsutaan passivisubwooferiksi. Kaikki subwooferit tarvitsevat vahvistimen toimiakseen, kuten kaikki maailman kaiutinelementit. Suurin ero aktiivi- ja passiivisubwooferien välillä on, ettei passiivisessa subbarissa ole aktiivisia, subwooferkäyttöön räätälöityjä säätöjä, kuten alipäästösuotimen, vaihesäädön sekä subwooferin oman tasonsäädön muokkausmahdollisuuksia. Vapausaste (termodynamiikka)
Kolmi­ulotteisessa avaruudessa hiukkasen etenemis­liikkeeseen liittyy kolme vapaus­astetta. Kaksi­atomisella molekyylillä vapaus­asteita on kaikkiaan kuusi. Ne voidaan jakaa molekyylin etenemisen, pyörimisen ja värähdysliikkeen vapaus­asteeseen. Molekyylin massakeskipisteen liikkeellä vapaus­asteita on samat kolme kuin yksittäisellä hiukkasellakin. Lisäksi molekyylillä on kaksi pyörimis­liikkeen ja yksi värähdys­liikkeen vapaus­aste. Molekyyli voi nimittäin pyöriä minkä tahansa sellaisen akselin ympäri, joka on molekyylin kahden atomin keskipisteiden välisen janan keskinormaalitasolla, ja niinpä nämä mahdolliset akselit muodostavat kaksi­ulotteisen tason. Sen sijaan pyörimistä atomien välisen sidos­suoran ympäri ei pidetä vapausasteena, koska tällöin kummankaan atomin ytimen sijainti ei muutu. Värähtely taas tapahtuu siten, että atomien ytimet vuoroin lähestyvät toisiaan, vuoroin etääntyvät toisistaan, mutta tällä on vain yksi vapaus­aste. Niinpä kaksiatomisella molekyylillä vapaus­asteita on kaikkiaan: Stereoisomeria
Stereokemiassa stereoisomeria (IUPAC termi) eli avaruusisomeria (epävirallinen termi) on isomerian muoto, jota ilmentävissä molekyyleissä atomien keskinäiset sitoutumisjärjestykset ja sidoskertaluokat ovat samat, mutta niiden kolmiulotteinen eli avaruudellinen suuntautuminen on erilainen. Stereoisomerian vanha synonyymi on optinen isomeria, eikä IUPAC suosittele tämän termin käyttöä. Ultraääni
Ultraääni on ääntä, jonka taajuus on ihmisen korvan kuuloalueen yläpuolella (> 20 kHz). Nykyisillä laitteilla voidaan ultraääntä kehittää aina 1 000 MHz taajuuteen saakka. Ultraääni on atomien mekaanista aaltoliikettä ja tarvitsee siksi edetäkseen väliaineen toisin kuin sähkömagneettinen säteily. Ultraääni ei etene lainkaan tyhjiössä ja vaimenee kaasuissakin nopeasti - etenkin korkeilla taajuuksilla (> 1 MHz) - mutta etenee hyvin nesteissä ja useimmissa kiinteissä aineissa. Absorptiospektri
Väliaineen absorptio­spektri osoittaa, mikä osa sen läpi kulkeneesta säteilystä milläkin taajuudella tai aallon­pituudella on absorboitunut. Spektri riippuu siitä, mitä atomeja ja molekyylejä väliaine sisältää. Enimmäkseen absorboituu säteily, jonka taajuus vastaa atomin tai molekyylin kahden mahdollisen energiatason välistä kvantti­mekaanista energia­erotusta. Kutakin tällaista energia­eroa vastaa tietty spektriviiva, ja absorptio­spektrissä on tyypillisesti useita tällaisia viivoja. Kvanttimekaniikka
Kvanttimekaniikan mukaan Schrödingerin yhtälöä noudattaviin ainehiukkasiin liitetään aaltofunktio, jonka avulla voidaan ennustaa erilaisten mittausten todennäköisyyksiä. Esimerkiksi elektronien kaksoisrakokokeessa havaittu interferenssikuvio voidaan selittää todennäköisyysaaltojen keskinäisen vuorovaikutuksen avulla, eikä elektronin siten nähdä kulkevan klassisesti vain toisen raon kautta. Hiukkasta kuvaava todennäköisyysaalto voi siis muodostua useamman aallon summana, superpositiona. Kun hiukkasen tilaa mitataan, niin lopputulokseen vaikuttava eri tilojen superpositio häviää välittömästi ja hiukkanen asettuu havaitulle tilalle. Tämä ilmiö on kokeissa havaittu pienille – kvanttimekaanisille – hiukkasille, mutta mitä tapahtuu jos hiukkaset suurenevat makroskooppiseen mittakaavaan saakka? Makroskooppisilla hiukkasilla on tunnetusti koko ajan täsmällinen tila, joten kvanttimekaanisen epämääräisyyden tulee arkijärjen mukaan jossain vaiheessa hävitä, kun siirrytään atomitasolta makroskooppisiin klassisen fysiikan kappaleisiin. Heptanoli
Heptanoli CHOH on seitsenatomisesta hiiliketjusta koostuva palava, väritön, normaaliolosuhteissa nestemäinen alkoholi. Heptanolilla on kolme muuta isomeeriä, 2-heptanoli, 3-heptanoli ja 4-heptanoli, jotka eroavat toisistaan alkoholin toiminnallisen ryhmän (-OH) paikalla. 2-heptanolissa toiminnallinen ryhmä (-OH) sijaitsee toisessa hiiliatomissa. Kun taas 3-heptanolissa toiminnallinen ryhmä sijaitsee kolmannen hiilen kohdalla. Subharmoninen funktio
Jos formula_29 on holomorfinen funktio, niin
on subharmoninen funktio, kun määritellään, että formula_31:n arvo formula_29:n nollakohdissa on −∞.
Tästä seuraa, että 
on subharmoninen jokaisella arvolla "α" > 0. Tällä tuloksella on huomattava merkitys Hardyn avaruuksien teoriassa, etenkin avaruuden "H" kannalta, kun 0 < "p" konvekseihin funktioihin on helposti todettavissa samoin kuin tulos, jonka mukaan subharmoninen funktio formula_29, joka alueessa formula_35 on vakio imaginaariakselin suunnassa, on konveksi reaaliakselin suuntaisessa ja päinvastoin. Subnautica Below Zero
Pelissä on neljä pelimuotoa: Selviytyminen (Survival), Hardcore, Vapaa (Freedom) ja Luova (Creative). Selviytymistila on pelaajan normaali vaikeusaste, jolla nälkä, jano ja happi ovat käytössä. Hardcore on selviytymistilan kaltainen, mutta pelaajan täytyy aloittaa täysin alusta kuollessaan. Vapaassa pelimuodossa pelaajan ei tarvitse välittää ruuasta tai vedestä ja luovassa tilassa pelaaja ei voi kuolla ja hänellä on vapaat kädet kaikkeen. Entsyymi
Entsyymit ovat biologisia katalyyttejä, eli ne nopeuttavat kemiallisia reaktioita. Entsyymit ovat tyypillisesti proteiineja, mutta myös RNA-molekyylit voivat olla entsyymejä, jolloin puhutaan ribotsyymeistä. Monissa proteiinientsyymeissä aktiivinen keskus koostuu muusta kuin aminohapoista, usein aminohappoihin koordinoituneesta yhdestä tai useammasta metalli-ionista. Näitä entsyymiä auttavia ryhmiä kutsutaan kofaktoreiksi ja tavallisimpia näistä ovat kupari-, rauta- ja sinkki-ionit. Jos kofaktori on orgaaninen molekyyli, puhutaan koentsyymistä. Entsyymiin kiinnittyneitä kofaktoreita ja koentsyymejä kutsutaan prosteettisiksi ryhmiksi. Molekyyliä, johon entsyymin toiminta kohdistuu, kutsutaan substraatiksi. Syllogismi
Kirjaimella S merkitään usein johto­päätöksen subjektia ja P:llä sen predikaattia, kun taas väli­termiä merkitään kirjaimella M. Tällöin pääpremissi yhdistää termit M ja P, alipremissi termit M ja S. väli­termi kuitenkin voi olla kummassakin premississä, jossa se esiintyy, yhtä hyvin subjektina kuin predikaattinakin. Sen perusteella, missä asemassa pää-, ali- ja väli­termi esiintyvät, syllogismit voidaan ryhmitellä myös neljään luokkaan, joita sanotaan "kuvioiksi". Jos johto­päätöksen termit ovat aina S ja P, neljä kuviota ovat seuraavat: Atomismi
Kun fyysikot ja kemistit tutkivat alkuaineita 1800-luvulla, he tunnistivat atomit niiksi jakamattomiksi yksiköiksi, joista luonnonfilosofiassa oli pitkään puhuttu. Siksi niille annettiin jakamattomuuteen viittaava nimi ”atomi”. 1900-luvulla atomien havaittiin kuitenkin koostuvan vielä pienemmistä osista, elektroneista, neutroneista ja protoneista; ja protonien ja neutronien edelleen kvarkeista. Siksi kysymys siitä, onko aine äärettömästi jaettavaa, on noussut uudelleen. Joka tapauksessa nykyään näiden alkeishiukkasten, päinvastoin kuin atomien, voidaan katsoa vastaavan niitä jakamattomissa olevia entiteettejä, joista historiallinen atomismi on ollut kiinnostunut. Suberiinihappo
Suberiinihappo (CHO) on dikarboksyylihappoihin eli kahdenarvoisiin karboksyylihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää monomeerinä polyestereiden ja -amidien valmistuksessa. Subwoofer
Ihmisen kuuloalue alkaa noin 20 hertsistä ja subwoofer toistaa matalimmat 1-2 oktaavia. Todellisten soittimien matalimmat perusäänet ovat basson E-kieli n. 40 hertsiä ja urkujen n. 16 hertsin jalkioäänet. Käytännössä kaikki matalimmat äänet tuotetaan nykyisin synteettisesti. Biologinen hierarkia
Tasot yksinkertaisimmasta monimutkaisimpaan ovat:Monimutkaisemmat rakenteet voivat sisältää useita muita elementtejä. Esimerkiksi molekyylin voidaan katsoa koostuvan joukosta alkuaineita ja atomi voidaan jakaa subatomisiin hiukkasiin (nämä eivät kuitenkaan kuulu biologiseen hierarkiamalliin). Sähkömagneettinen vuorovaikutus
Aineen perushiukkasista protonilla on positiivinen, elektronilla negatiivinen varaus. Niiden välinen sähköinen vetovoima pitää atomia koossa. Sähkömagneettinen vuorovaikutus saa eri tavoin aikaan myös kaikki atomien välillä vallitsevat kemialliset sidosvoimat, ja ne pitävät koossa myös molekyylejä ja kaikkia tunnettuja aineita. Iho
Ihon alle voidaan rokottaa lääkeaineita, kun ei ole tarkoituksenmukaista tai sallittua ruiskuttaa niitä suoraan suoneen tai lihakseen. Lääkkeenantoenetelmää kutsutaan "subkutaaniseksi" (lyhenne "sc"). Ihon kautta imeytyvää lääkkeenantoa, missä lääkeaine levitetään ihon pinnalle, kutsutaan "topikaaliseksi". Substraatti (filosofia)
Termi "hypokeimenon" esiintyy kreikkalaisessa ajattelussa ensimmäisenä Anaksimandroksella, Anaksimeneellä ja Demokritoksella. Aristoteleelle ensimmäinen substanssi ja substraatti olivat sama asia. Hänelle "hypokeimenon" oli jotakin, jolle jotakin voidaan predikoida, mutta jota ei voida predikoida mistään muusta, eli joka ei voi itse olla predikaatti. Jouni Suhonen
Professori Suhonen on tutkimusryhmineen kehittänyt erilaisia atomiamalleja, joita voidaan soveltaa mittauksissa, joissa käytetään apuvälineinä atomiytimiä. Mittausten avulla voidaan tutkia esimerkiksi luonnon perusvuorovaikutuksia. Hiukkasfysiikan alalla tutkimuskohteena on esimerkiksi neutriinojen rakenne. Suhosen tutkimustyön tuloksia sovelletaan myös kosmologian alalla, jossa niiden avulla voidaan esimerkiksi mallintaa supernovien syntyprosessia tai tutkia niin kutsutun pimeän aineen ominaisuuksia. Kiraalisuus
Kiraalinen molekyyli ja sen peilikuva ovat aina enantiomeerejä. Molekyyli on ei-kiraalinen eli akiraalinen, jos se on peilikuvansa kanssa identtinen. Molekyylin epäsymmetrisyys ja siten kiraalisuus johtuu tavasta, jolla atomit ovat molekyylissä sitoutuneet eli molekyylin konfiguraatiosta. Pienin kiraalinen molekyyli koostuu neljä erilaista atomia sitovasta atomista. Tällaisessa molekyylissä ja muissa molekyyleissä tätä keskusatomia kutsutaan kiraliakeskukseksi. Atomistinen kaava
Atomistinen kaava on olennainen määrittely ohjelmistoatomille, joka muodostaa symbolisen analyysin metakäsitteen, symboli, toiminnallisuuden. Tulkinta tarkoittaa symbolisessa analyysissä maadoitetun predikaatin käyttämistä kyselyn paluuarvona, mahdollisimman pitkälle yksinkertaistettuna. Anomeeri
Sokerit voivat olla liuoksissa kahtena rengasmaisena muotona, furanoosina ja pyranoosina, jotka eroavat toisistaan renkaan hiiliatomien määrän perusteella. Kun avoketjuinen sokerimolekyyli muuntuu rengasrakenteiseksi, molekyyliin muodostuu uusi kiraalinen hiiliatomi, jota kutsutaan anomeeriseksi hiileksi. Jos tähän hiileen liittynyt niin kutsuttu anomeerinen hydroksyyliryhmä osoittaa rengasrakenteen tasoon nähden alaspäin, sitä nimitetään -tyypin sokerimolekyylin tapauksessa α-anomeeriksi, -tyypin sokerilla kyseessä on β-anomeeri. Jos hydroksyyliryhmän suunta on ylöspäin, kyseessä on -tyypin sokerimolekyylin tapauksessa β-anomeeri, -tyypin sokerilla kyseessä on α-anomeeri. Jos molekyylin stereoisomerian kuvaamiseen käytetään - ja -kirjaimia, tulee anomeerimuodon osoittava kreikkalainen kirjain ennen niitä, esimerkiksi α--glukopyranoosi. - ja -kirjaimet kirjoitetaan IUPAC:n ohjeiden mukaisesti kapiteelilla (engl. small caps). Prokiraalisuus
Prokiraalisuus tarkoittaa sellaista molekyylirakennetta, josta voi yhdellä reaktioaskeleella muodostua kiraalinen rakenne. Prokiraalisuudella on useita määritelmiä, jotka voivat olla osittain ristiriitaisia. Yleisesti käytettyjä määritelmiä ovat, että prokiraalisen molekyylin tulee sisältää vähintään yksi atomi, josta voi reaktiaskeleella muodostua kiraalinen keskus, tämä on niin sanottu prokiraalinen keskus, tai että molekyyli sisältää tooppisen ryhmän, eli ryhmän jonka korvautuminen johtaa joko enantiomeerin tai diastereomeerin muodostumiseen. Mikäli molekyylistä muodostuu kiraalinen kahdessa vaiheessa kutsutaan sitä proprokiraaliseksi. Monissa biokemiallisesti tärkeissä reaktioissa on prokiraalisia molekyylejä, joista muodostuu entsyymien katalysoimana kiraalisia molekyylejä. Ohjelmistoatomi
Symbolisessa ohjelma-analyysissa ohjelmistoatomin sisäisenä atomistisena sääntönä toimii vastaavasta ohjelmasta sen kieliopin mukaan johdettu kielioppitermi. Tämä muodostaa ohjelmistoatomin semantiikan. Koodista kehitetty atomistinen malli sisältää joukon ohjelmistoatomeita, jotka kytkeytyvät keskenään samaan tapaan kuin vastaavat kielioppitermit esimerkiksi Java- tai C++-koodissa. Ohjelmistoatomia simuloidaan vastaavalla simulointimetodilla, joka ohjelmoidaan ohjelmistoatomia vastaavan olioon. Simulointimetodin käyttäytyminen vastaa alkuperäisen kielen käyttäytymistä, mikä voidaan kuvata tilasiirtymäkaaviona (tilakaavio). Suberiinihappo
Huoneenlämpötilassa suberiinihappo on valkoisia kiteitä. Yhdiste liukenee vain niukasti veteen, hieman dietyylieetteriin ja hyvin etanoliin. Suberiinihappo on kahdenarvoinen heikko happo ja sen pK-arvot ovat 4,5 ja 5,4. Anomeeri
Mutarotaation lisäksi anomeerit voivat muuttua toisikseen myös anomerisoitumisen kautta. Anomerisoituminen eroaa mutarotaatiosta hieman mekanismiltaan ja voi tapahtua myös aproottisissa liuoksissa. Anomerisoitumisessa happokatalyytti hajottaa renkaan C-1-hiilen ja happiatomin välisen sidoksen, jolloin muodostuu avoketjuinen välimuoto. C-1- ja C-2-hiilen välinen sidos pääsee kiertymään ja renkaan jälleen sulkeuduttua on molekyyli toisena anomeerinaan. Substraattitason fosforylaatio
Substraattitason fosforylaatio on soluissa tapahtuva kemiallinen reaktio, jossa syntyy ATP:tä fosfaattiryhmän liittyessä ADP:hen. Reaktio tapahtuu solulimassa glykolyysin yhteydessä sekä aerobisissa että anaerobisissa oloissa. Substanssi
Substanssi eli perusaines on filosofiassa perinteisen ontologian käsite, jolla tarkoitetaan pysyvää itsenäistä oliota. Substanssi on olio, joka voi olla olemassa itsenäisesti, muista olioista riippumatta. Sublatiivi
Sublatiivi on suomen kielessä adverbisija, joka ilmaisee liikettä jonnekin. Sen käyttö rajoittuu pieneen joukkoon pronomineja. Sublatiivin pääte on yksikössä -alle tai -nne. Monikkomuotoja ei käytetä. Kiraliakeskus
Kiraliakeskus on atomi, johon on liittynyt usea keskenään erilainen atomi tai atomiryhmä siten, että keskusatomin lähialue on epäsymmetrinen eli kemian termein kiraalinen. Yksi tai useampi kiraliakeskus voi tehdä koko molekyylistä kiraalisen, jolloin sillä voi olla enantiomeerejä tai diastereomeerejä. Kaikki kiraliakeskuksen tai -keskuksia omaavat molekyylit eivät kuitenkaan välttämättä ole kiraalisia. Tällöin ne ovat mesoyhdisteitä. Submediantti
Submediantti eli alamediantti tarkoittaa sävelasteikossa VI asteen säveltä, eli alenevassa skaalassa toonikan ja dominantin puoliväliin sijoittuvaa säveltä. Subdominanttia vastaa duurissa solmisaatiotavu "la" ja mollissa "fa". Bassokaiutin
Bassokaiuttimen erikoistapaus on subwoofer, joka on varta vasten suunniteltu tuottamaan matalia ääniä ja sellaisilla on yleensä omat kotelonsa.
Kaiutin jossa on useampia kuin yksi elementti sisältäen myös bassoelementin, voi kuitenkin toistaa yhtä matalia ja voimakkaita ääniä kuin varsinaiset subwooferit. Rajaorbitaalit
Rajaorbitaaleiksi kutsutaan molekyylin energiatilaltaan korkeimmalla sijaitsevaa miehitettyä molekyyliorbitaalia ja energiatasoltaan alimmalla sijaitsevaa molekyyliorbitaalia. Niistä käytetään usein akronyymejä HOMO (highest occupied molecular orbital) ja LUMO (lowest unoccupied molecular orbital). Rajaorbitaalien HOMO:n ja LUMO:n välisillä vuorovaikutuksilla voidaan selittää kemiallisten reaktioiden tapahtumista. Subharmoninen funktio
Muodollisesti subharmoniset funktiot määritellään seuraavasti. Olkoon formula_1 jokin euklidisen avaruuden formula_2 osajoukko ja olkoon Subliminaalinen viesti
Subliminaalinen viesti (joskus 'piiloviesti', 'alitajuinen viesti') tarkoittaa, viestiä, jossa ärsyke annetaan niin heikkona, että tietoista havaintoa ei synny, mutta alitajunta havaitsee viestin. Mainonnassa tällainen subliminaalinen mainonta on kielletty Euroopan unionissa. Laskennallinen kemia
"Ab initio" -menetelmät pohjautuvat yleensä niin kutsuttuun Born–Oppenheimer-approksimaatioon, jossa atomiydinten ja elektronien keskinäinen liike erotetaan toisistaan ja käsitellään ei-korreloituneena. Tämä on yleensä perusteltua, koska jopa kevyin atomiydin eli protoni on yli 1800 kertaa elektronia massiivisempi. Elektronit asettuvat yleensä atomiydinten virittimään ulkoiseen potentiaaliin ja elektronisysteemin aaltofunktio ratkaistaan tälle systeemille. Born–Oppenheimer-approksimaation rajoissa tehdään niin staattisia laskuja, kuten reaktiokinetiikkaa tai rakenneoptimointia, mutta myös "ab initio" -molekyylidynamiikkaa. Subwoofer
Subwoofer on nimensä mukaan alataajuuskaiutin. Se syntyi terminä jo 1960-luvulla, mutta alaäänikaiuttimia alettiin käyttää autohifilaitteissa vasta 1980-luvun alussa. Kotihifiin ne yhdistettiin käytännössä 1990-luvulla Dolby Prologic -tekniikan myötä. Alkujaan alaäänikaiuttimet sijoitettiin elävän musiikin esittämislavan molemmin puolin eli bassoäänien toisto toteutettiin stereona. Nykyään kaiuttimet ryhmitellään lavan eteen, koska leveä muodostelma auttaa äänen suuntaamisessa kuuntelijoita kohti. Atomismi (psykologia)
Atomismi on psykologinen suuntaus, jossa henkisiä ilmiöitä tutkitaan erillisinä pienelementteinä. Psykologiassa ja tietoteoriassa atomismi korostaa käsitystä, että jokainen käsite ja esitystapa voidaan palauttaa osaksi perusaistimuksia. Atomismin mukaan perusaistimukset saavat alkunsa, kun aistinelimet rekisteröivät ulkopuolelta tulevia vaikutuksia. Kiinteä olomuoto
Kiinteä olomuoto on aineen olomuoto, jossa sillä on määrätty tilavuus ja muoto, ja se vastustaa voiman aiheuttamia muodonmuutoksia. Tässä tilassa aineen molekyylit tai atomit ovat lähellä toisiaan ja sitoutuneet kemiallisin sidoksin. Kiinteälle aineelle on tyypillistä kiderakenne, jolloin atomit ovat järjestyneet jonkin toistuvan kaavan mukaan. Aineen lämmetessä "sulamispisteeseen", molekyylien lämpöliike tulee niin voimakkaaksi, että kiderakenne rikkoutuu. Jos aineella ei ole kiderakennetta, sen sanotaan olevan "amorfista", eikä selkeää sulamispistettä ole havaittavissa. Kiteisellä aineella, joka on toinen kiinteän aineen muodoista, on terävä sulamispiste ja pitkän kantaman kiderakenne. Sulamispisteen yläpuolella aine muuttuu nestemäiseksi. Jossain tilanteessa kiinteä aine muuttuu suoraan kaasuksi, tällöin kyseessä on "sublimoituminen".