Miksi Karibian merirosvo aikakausi loppui?
Karibian merirosvous
Karibian merirosvouden aikakautta olivat noin vuodet 1550–1730. Toiminnan huippukautena pidetään ajanjaksoa 1698–1730, jonka loppuun mennessä kaikki alueen pelätyimmät merirosvot oli saatu kiinni ja otettu hengiltä.
Karibian merirosvous
Kolmikymmenvuotinen sota jätti useimmat Euroopan maat surkeaan jamaan, ja etenkin Espanja ajautui vararikkoon. Tämä heijastui Karibiassa Espanjan voiman vähenemisenä ja eurooppalaisten siirtolaisten suurena määränä. Vaikkakin useimmat alueen kaupungit olivat yhä Espanjan hallussa, muut maat valtasivat syrjäseutuja. Englantilaiset perustivat siirtokunnat St. Kitts ja Nevisille, Antigualle, Montserratille, ja Bermudalle. Ranskalaiset Guadeloupeen, Hispaniolaan (nyk. Haiti), Martiniqueen ja pitivät nimellisesti hallussaan Tortugaa, joka oli 1640-luvulta merkittävä merirosvokeskus. Hollantilaiset olivat jääneet miltei siirtokunnattomiksi kauppiaiksi, mutta Espanjan rappion myötä he perustivat siirtokunnat Curaçaoon ja Sint Eustatiukseen Karibian merirosvous
Merirosvouden ajan loppu liittyi laajemmin palkkasotureiden poismenoon ja kansallisten armeijojen perustamiseen Euroopassa. Kolmikymmenvuotisen sodan jälkeen valtioiden voima lisääntyi. Armeijat yhtenäistettiin ja saatettiin kruunun hallintaan ja kaapparitoimintakin väheni. Laivastoja vahvistettiin ja niiden toimialaan lisättiin merirosvoja vastaan taisteleminen. Merirosvouden hiipuminen Euroopan vesillä sai jatkoa Karibiassa 1720-luvulla, Länsi-Afrikassa ja Pohjois-Amerikassa 1720-luvun alun jälkeen, ja 1720-luvun lopulla Intian valtamerelläkään ei enää juuri ollut merirosvoja. 1700-luvun alkupuolen lukuisat ja tunnetut merirosvot olivat tavallaan lainsuojattomia jäänteitä merirosvouden kultakaudelta. Ruotsin vallan aika Suomessa
Talonpoikaislevottomuudet lisääntyivät Kustaa Vaasan hallintokaudella muun muassa lisääntyneen verorasituksen ja toisaalta hänen poikiensa valtakamppailun myötä. Talonpoikaislevottomuuksien huipentuma oli nuijasota vuosina 1596–1597. Se päättyi verisesti armeijan kukistaessa nuijin, keihäin ja jousin aseistetut pohjalaiset ja savolaiset talonpojat. Kapina suuntautui Suomessa valtaa käyttänyttä aatelia ja erityisesti Klaus Flemingiä vastaan. Kapinoitsijat hakivat apua Ruotsin kruunua tavoitelleelta Kaarle-herttualta. Kapinan syinä nykytutkimus pitää rappasodan sotarasitusta, taloudellista taantumaa ja linnaleirijärjestelmän aiheuttamia kärsimyksiä. Tutkijat ovat olleet erimielisiä siitä, miten suuri vaikutus Kaarle-herttuan harjoittamalla Klaus Flemingin vastaisella yllytyksellä oli nuijasodan syntyyn.. Yhdysvaltain mafia
Toisen maailmansodan päättymisen jälkeen Luciano alkoi Korsikan mafian avustuksella organisoida heroiinin salakuljetusta Turkista Ranskaan. Kun Turkki aloitti huumausaineiden vastaisen kampanjan, Luciano ja Korsikan mafia siirsivät toimintaansa Kaakkois-Aasiaan. 1950-luvulla Luciano ja hänen pitkäaikainen liittolaisensa Lansky yrittivät myös tehdä mafiasta vaikutusvaltaisen Latinalaisessa Amerikassa hankkimalla tuloja Kuuban pääkaupunki Havannaan perustuista kasinoista ja hotelleista. Kuuban presidentti Fulgencio Batista teki yhteistyötä mafiosojen kanssa, kunnes Fidel Castron johtamien 26. heinäkuuta -liikkeen vallankumouksellisten valtaannousu aiheutti yhdysvaltalaisten omistuksessa olleiden kasinoiden ja hotellien sulkemisen. Kuuban vallankumouksen jälkeen Luciano siirtyi johtamaan mafian toimintaa Italiassa ja Lansky palasi takaisin Yhdysvaltoihin. Kapina laivassa
Kapina laivassa on yhdysvaltalaisten Charles Nordhoffin ja James Norman Hallin kirjoittama romaani vuodelta 1932. Kirja on ensimmäinen osa trilogiasta, joka pohjautuu brittiläisellä HMS Bountylla 1789 puhjenneeseen kapinaan, jossa miehistö syrjäytti aluksen komentajan luutnantti William Bligh'n. Trilogian kaksi muuta osaa ovat "Meren voittajat" (1933) ja "Pitcairn's Island" (1934). Córdoban kalifaatti
Córdoban kalifaatti (arab. خلافة قرطبة, "Khilāfat Qurṭuba") oli islamilainen dynastia, joka hallitsi alueita Iberian niemimaalla ja Pohjois-Afrikassa Córdoban kaupungista käsin vuosina 929–1031. Kalifaatti syntyi kun Abd ar-Rahman III otti 16. tammikuuta 929 itselleen kalifin tittelin - sitä ennen Córdoban hallitsijat olivat käyttäneet emiirin titteliä. Kalifaatin lyhyt aikakausi oli kaupan ja kulttuurin kukoistuskautta; monet islamilaisen Espanjan mestariteokset, kuten Córdoban suuri moskeija, luotiin tällöin. Kalifaatti hajosi käytännössä jo 1010 syttyneeseen sisällissotaan, mutta oli muodollisesti olemassa vuoteen 1031, jonka jälkeen se jakautui useisiin itsenäisiin taifoihin. Karibianmeri
Karibianmeren arvellaan olleen yhteydessä Välimereen paleotsooisella maailmankaudella 540–230 miljoonaa vuotta sitten, ennen Atlantin muodostumista. Liitukaudella 145–65 miljoonaa vuotta sitten Karibianmeri oli yhteydessä Tyyneenmereen, kunnes Pohjois- ja Etelä-Amerikka yhdistyivät mioseeni- ja plioseenikausilla 23–2,6 miljoonaa vuotta sitten. Minas Geraes
Vaikka brasilialaisten torpedoveneiden miehistöt pysyivätkin uskollisina hallitukselle, ja maavoimien joukot siirtyivät suojaamaan presidentinlinnaa ja rannikkoa, ei näistä kummastakaan ollut pysäyttämään kapinallisia. Johtotahon suurimpana ongelmana oli se, että monilla Rio de Janeiron sataman puolustuksesta vastaavilla miehillä oli sympatioita kapinallisia kohtaan. Mahdolliset Rio de Janeiroon kohdistuvat pommitukset pakottivat Brasilian kansankongressin suostumaan kapinallisten vaatimuksiin, joihin kuuluivat ruoskimisten lakkauttaminen, paremmat elinolot ja armahdus kaikille kapinallisille. Hallitus myös esitti viralliset anteeksipyynnöt ja ilmoitti katuvansa. Tämä johti kapinan päättymiseen 26. marraskuuta, jolloin siihen osallistuneiden neljän laivan komento luovutettiin takaisin merivoimille. Karibianmeri
Karibianmeressä on 14 prosenttia maailman koralliriutoista. Saarten maaperä ei ole kovinkaan ravinteikasta. Rannikkojen laguuneja reunustavat mangrovepuut ja kookospalmut. Karibianmeri on lintujen muuttoreittien varrella, joten linnusto vaihtelee suuresti vuodenajan mukaan. Saarilla elää muun muassa papukaijoja, banaanikerttuleita ja tukaaneja, ja avomerellä fregattilintuja, ruskosuulia ja tropiikkilintuja. Meressä elää muun muassa merikilpikonnia, manaatteja ja kotkarauskuja. Hummeria, "Lobatus gigas" -kotiloa, sardiinia ja tonnikalaa pyydetään ravinnoksi, ja urheilukalastajien saalista ovat naiskala, barrakuda, dolfiini, marliini ja raitamakrilli. Liitukausi
Liitukauden lähestyessä loppuaan dinosauruslajisto harveni, ehkä ilmaston vähittäisen viilenemisen seurauksena. Kauden lopussa sattui valtavia tulivuorenpurkauksia, meren pinta laski ja mitä luultavimmin sattui suuria ilmastonmuutoksia. Hyvin kuuma ilmasto viileni alkaen noin 100 miljoonaa vuotta sitten. Eniten dinosauruslajeja oli liitukauden Campanian-vaiheessa joka oli noin 83,5–70,6 miljoonaa vuotta sitten. Liitukausi loppui sukupuuttoaaltoon, jolloin kaikki hirmuliskot sekä 75 % kaikista eliölajeista kuoli sukupuuttoon. Hirmuliskot, pterosaurukset, kalaliskot, ammoniitit, mosasaurukset, plesiosaurukset ja puolet selkärangattomista merten eläimistä kuolivat. Kaikki yli kolmimetriset jättiliskot hävisivät. Henry Avery
Tämän jälkeen Avery jätti muut merirosvot ja purjehti takaisin Karibialle, aikomuksenaan lopettaa merirosvon uransa. He saapuivat New Providenceen, jossa jokaisen miehen täytyi maksaa kuvernööri Nicholas Trottille saadakseen astua maihin joutumatta vangiksi. Tämän lisäksi Avery luovutti kuvernöörille "Fancyn" sekä norsunluuta tuhannen punnan arvosta. Merirosvomiehistö hajaantui omille teilleen. Merirosvous
Pohjois-Afrikan merirosvous alkoi 1400-luvulla ja päättyi Ranskan vallattua Algerian 1830-luvulla. Turkkilainen merirosvo Dragut valloitti nykyisen Libyan alueen vuonna 1551 ja perusti sinne turkkilaisen provinssin. Erityisesti merirosvouksessa kunnostautuivat Pohjois-Afrikan ns. barbareskivaltiot, jotka keräsivät jopa suojelurahaa Euroopan valtioilta ja Yhdysvalloilta. Yhdysvaltain laivastoministeriö perustettiin 1798 osaksi kaupankäynnin suojelemiseksi näiltä merirosvoilta, ja sen merijalkaväen ensimmäinen maihinnousu tapahtui Tripoliin 1805. Tätä tapahtumaa muistetaan Yhdysvaltain merijalkaväen marssilaulun "From the Halls of Montezuma" sanoissa. Barbareskirosvot kiertelivät myös Euroopan rannikoita Islantia myöten ja kaappasivat kristittyjä orjiksi. On arvioitu, että 1500–1700-luvuilla runsas miljoona eurooppalaista joutui orjiksi arabimaihin. Osa näistä tosin palautettiin lunnaita vastaan, osa taas kääntyi muslimeiksi ja ryhtyi itsekin merirosvoiksi. Maltassa toiminut Johanniittojen ritarikunta taisteli Välimerellä merirosvoja vastaan. Merirosvous
Espanjalaisten suojattomat kultakuljetukset Amerikasta Eurooppaan joutuivat 1500-luvulla usein ranskalaisten ja hollantilaisten merirosvojen saaliiksi. Suojatakseen kuljetuksensa espanjalaiset ryhtyivät kuljettamaan aarteitaan kahdesti tai kerran vuodessa kulkevilla suurilla laivasaattueilla, jotka kuitenkin joutuivat silloin tällöin hyvin varustettujen merirosvojen ryöstämiksi. Drake ja muut kaapparit onnistuivat usein iskemään etenkin kuljetusten alkureiteillä Panamassa. Ranskalaisista kaappareista tunnetuin oli Francois le Clerc, joka tunnettiin nimellä Puujalka. Viikingit
Länsi-Euroopassa viikinkien ryöstelyt ja valloitukset olivat kiihkeimmillään noin vuosien 830–900 välisenä aikana. 900-luvun lopulla hyökkäykset Pohjanmeren alueella alkoivat uudestaan ja huipentuivat lopulta Knuut Suuren valloituksiin. Viikinkiajan päättymiseen oli monia syitä, joista tärkein oli ehkä Euroopan poliittinen kehitys. Puolustuksen tehostuessa ryöstelylle ei enää ollut samanlaisia entisenlaisia mahdollisuuksia. Venäjän jokireiteillä ja Mustallamerellä viikinkien liikehdintä ilmeisesti väheni dramaattisesti 900-luvun lopulla. Skandinaaviset rusit tai varjagit kävivät kauppaa Venäjän jokien varsilla ja perustivat siirtokuntia itään. Viikinki-nimitystä heistä ei käytetty aikalaislähteissä. Merirosvous
Karibian merirosvouksen kulta-aika vallitsi määritelmästä riippuen noin vuosina 1640–1680 tai 1698–1730, jonka loppuun mennessä kaikki alueen pelätyimmät merirosvot oli saatu kiinni ja otettu hengiltä. Englannin ja Ranskan viranomaiset eivät ensin olleet kovin kiinnostuneita tai kykeneviäkään estämään maanmiestensä harjoittamaa merirosvoutta, ja Jamaikan Port Royalista tuli 1660-luvulla merirosvojen turvasatama. Vähitellen Englannin ja Ranskan suhtautuminen merirosvoileviin maanmiehiinsä muuttui, ja 1700-luvun alussa laivastot käytännössä puhdistivat Karibian merirosvoista. Manuel Urrutia Lleó
Päästyään valtaan Urrutia ensi töikseen sulki maan ilotalot, kasinot ja lopetti kansallisen loton, koska hänen mielestään nämä elementit olivat syynä Kuubassa rehottaneeseen korruptioon. Nämä toimenpiteet aiheuttivat välittömästi vastalauseiden myrskyn Kuuban ammattiliitoilta ja työläisiltä. Castro, joka oli asevoimien komentaja tähän aikaan, puuttui tapahtumien kulkuun kumoamalla lain väliaikaisesti, kunnes korvaavat työpaikat olisi luotu irtisanotuille ja työttömiksi joutuneille. Dominikaanien historia
Yksi kuuluisa löytöretkiajan dominikaani oli Amerikan intiaaniväestön oikeuksia 1500-luvulla ajanut Bartolomé de las Casas. Hänen ansioihinsa voidaan lukea intiaanien orjuuden lakkauttaminen vuonna 1542. De las Casas työskenteli ahkerasti paikallisväestön oikeuksien parantamiseksi, eikä hän suhtautunut ymmärtäväisesti intiaaneja kohtaan tehtyyn väkivaltaan. Hän kirjoittikin erääseen teokseensa: "Kristittyjen ainoa todellinen ja perimmäinen syy surmata ja tuomita perikatoon suunnaton määrä viattomia ihmisiä oli saada haltuunsa heidän kultansa". Nykyaikana de las Casasia on alettu pitää yhtenä vapautuksen teologian edelläkävijöistä. Tosin hän on yhä kiistelty hahmo, sillä hän ehdotti intiaaneja "vastustuskykyisempien" orjien tuomista Afrikasta turvaamaan intiaaneja. Myöhemmin, nähtyään ehdotuksensa seuraukset orjakauppana, de las Casas alkoi katua syvästi ja kirjoitti: "En tiennyt mitä tein, ja kadun ehdotustani mitä syvimmin". Bartholomew Roberts
5. helmikuuta 1722 brittiläinen sotalaiva "HMS Swallow" yllätti merirosvot teeskennellen olevansa kauppalaiva, ja yksi Robertsin aluksista upposi. 10. päivänä "Swallow" palasi hakemaan Robertsia. Parhaimpiinsa pukeutunut Roberts sai kanuunatulessa välittömästi surmansa ammuksen osuttua häntä kaulaan. Robertsin ruumis heitettiin toivomuksensa mukaisesti yli laidan, minkä jälkeen hänen miehistönsäkin pian lopetti vastarinnan. Robertsin kuoleman myötä loppui myös niin sanottu "merirosvouksen kultakausi". Merirosvous
Kuuluisia englantilaisia merirosvokapteeneja olivat Sir Henry Morgan 1600-luvun kultakaudella ja Edward "Mustaparta" Teach Karibian merirosvouksen viimeisellä kaudella 1700-luvun alussa. Myös ranskalaiset merirosvot herättivät kauhua, tunnetuimpana ehkä sadistista mainetta kantanut kapteeni François l'Olonnais. Barbareskivaltiot
Barbareskivaltiot tulivat kuuluisiksi merirosvoudestansa, jonka vuoksi useimpien Euroopan valtioiden oli turvatakseen laivansa maksettava niille veroa. Ranskan vallattua Algerian 1830 loppui merirosvous, viimeksi Marokossa. Merirosvous
Toisen vuosituhannen eaa. lopulla Välimeren merikansat tekivät ryöstöretkiä useita valtakuntia vastaan, ja ainoastaan egyptiläiset kykenivät vastaamaan heidän hyökkäyksiinsä. Merikansojen taktiikka perustui kevyesti aseistettujen joukkojen nopeisiin hyökkäyksiin. Viimein Ramses III pysäytti heidät taistelussa 1186 eaa. Niilin suiston edustalla. Viime jääkauden loppuvaihe
Jääkauden loppuvaihe oli noin 21500-10000 kalenterivuotta sitten.
Kaudella muun muassa Pohjois-Eurooppaa ja Pohjois-Amerikkaa peittänyt mannerjää vetäytyi huomattavasti ja merenpinta nousi. Tämä johtui ilmaston valtavasta lämpenemisestä. Ilmaston lämpenemisen tahtiin nousivat ilmakehän hiilidioksidi- ja metaanipitoisuudet. Merivirrat ja tuulet muuttuivat rajusti. Ajoittain koettiin yhä pitkiä kylmiä jaksoja, koska ilmasto aaltoili rajusti. Ihmiset alkoivat vähitellen levittäytyä pohjoiseen Etelä-Ranskasta ja Ukrainan ja Balkanin niemimaan seuduilta. Luultavasti noin 14000 vuotta sitten vaelsivat Amerikkaan. Jääkauden loppuvaiheessa tapahtui laaja eläinten joukkosukupuutto noin 16000-10000 vuotta sitten. Se saattoi johtua osin jääkauden päättymisen rajuista ilmaston- ja kasvillisuudenmuutoksista, jotka hävittivät laajan arotundran. Pääsyynä monien eläinten häviämiseen pidetään monesti ihmisen harjoittamaa metsästystä. Joukkosukupuuton syistä kiistellään silti yhä. Karibianmeri
Ensimmäisenä eurooppalaisena Karibianmerelle purjehti Kristoffer Kolumbus vuonna 1492. Saaria asutti silloin kolme intiaanikansaa, joista karibit antoivat alueelle nimensä. Karibianmerestä tuli merkittävä liikenneväylä, kun espanjalaiset löysivät Tyynenmeren rannikon vuonna 1513. Karibian merirosvot vaivasivat meren laivaliikennettä vuosina 1550–1730. Merirosvouden huippukautena pidetään ajanjaksoa 1698–1730, jonka loppuun mennessä kaikki alueen pelätyimmät merirosvot oli saatu kiinni ja otettu hengiltä. Vaikka Espanja hallitsi pääosaa merestä, myös Britannia, Ranska, Alankomaat ja Tanska perustivat Karibianmeren saarille siirtokuntia. Karibian merirosvous
Karibia heijasti Euroopan poliittista tilannetta jatkossakin. Englannin, Ranskan ja Hollannin voimistuttua ne alkoivat Espanjan lisäksi taistella toisiaan vastaan etenkin taloudellisesti. Englanti aloitti taloudellisten sanktioiden käytön Hollantia vastaan 1650-luvulla ja maat olivat sodassa keskenään kolmesti seuraavien kahden vuosikymmenen aikana. Ludvig XIV ajoi aggressiivista laajenemispolitiikkaa Ranskaan. 1660-luvulla Espanjan imperiumi koki lyhytaikaisen uudelleenheräämisen hopeantuotannon lisääntymisen myötä. Käytännössä kaikki Karibiassa läsnä olleet maat olivat sodassa kaikkia muita vastaan. Siirtokunnat vaihtoivat usein isäntiä (muun muassa St. Eustatius kymmenen kertaa vuosina 1664–1674), ja valtaukset ja takaisinvaltaukset vahingoittivat niitä. Valtiot kykenivät tarjoamaan siirtokunnille vain vähäistä sotilaallista tukea, joten tämä merkitsi kulta-aikaa kaappareille ja merirosvoille. Port Royal Jamaikalla liittyi tärkeiden merirosvosatamien joukkoon saaren jouduttua Englannille vuonna 1655. Kuuban historia
Vallankumouksen olemuksen muutos ja Yhdysvaltain omaisuuden kansallistaminen katkaisi Kuuban välit Yhdysvaltoihin, joka vastatoimena kansallistamiselle julisti maan yhä edelleen jatkuvaan kauppasaartoon vuonna 1962. Opposition viimeiset keulahahmot pidätettiin ja jotkut kuolivat vankilassa syömälakossa. Kirkkokuntien koulut suljettiin ja homoseksuaaleja vietiin keskitysleireille. Vuonna 1961 yli satatuhatta ihmistä pidätettiin. Taloudellisten, strategisten ja poliittisten syiden pakottamana pragmaattinen Fidel Castro hakeutui Neuvostoliiton liittolaiseksi, vaikkei hän alun perin ideologisesti ollutkaan marxilainen toisin kuin veljensä Raúl ja taistelutoverinsa Che Guevara. Suhteet Yhdysvaltoihin kiristyivät entisestään Sikojenlahden maihinnousun (1961) ja Kuuban ohjuskriisin (1962) myötä. Kreivisota
Sodan päätti Hampurin rauhansopimus vuonna 1536. Sodan seurauksena Lyypekki ja hansaliitto menetti ylivaltansa Itämeren kaupankäynnissä, vaikka se säilytti joitakin etuoikeuksia. Lyypekki sai Bornholmin saaren 50 vuodeksi korvaukseksi sodan aiheuttamista kustannuksista. Kristofer palasi takaisin Oldenburgiin ja joutui lupaamaan, että ei enää koskaan tulisi Tanskaan. Kuningas Kristian III perusti Tanskaan luterilaisen kirkon ja määräsi sen myös Norjan uskonnoksi. Yhdysvaltain Neitsytsaaret
1700-luvun puolivälistä lähtien Charlotte Amalien vapaasatamasta St. Thomasilla tuli Karibianmeren kaupan keskus ja Tanskan Länsi-Intia koki taloudellisen kukoistuskauden. 1800-luvulla sokerin hinta putosi, orjuus lakkautettiin 1848 ja höyrylaivat muuttivat laivareittejä. Saarten väkiluku väheni voimakkaasti. Vuonna 1917 Yhdysvallat osti saaret 25 miljoonalla dollarilla. Tanskalle jäi tuolloin pieni Water Island, joka siirtyi Yhdysvalloille vuonna 1944 sotilaskäyttöön 10 000 dollarin korvausta vastaan. Madeiran historia
Sokerintuotanto kukoisti 1450-luvulta lähtien, kunnes se 1500-luvun alkupuolella kääntyi laskuun. Madeira menetti 1500-luvulla valta-asemansa sokeriruo'on tuottajana Brasilialle, jossa sitä voitiin tuottaa halvemmalla. Myös huono lannoitus ja ilmastolliset syyt vaikuttivat sokerituotannon romahtamiseen. Sokeriruoko oli myös kuluttanut Madeiran maaperää, jonka seurauksena useilla viljelmillä alettiin viljellä vähemmän vaativaa viiniköynnöstä. Madeira sai kuitenkin vielä 1500-luvun lopulla sokerista lähes seitsemän kertaa enemmän tuloja kuin viinistä. Madeira oli vuodesta 1580 vuoteen 1640 muun Portugalin tavoin Espanjan hallinnassa. Portugalin nuori kuningas Sebastian I oli kuollut taistelussa ja Espanjan kuningas Filip II ja käytti tilaisuutta hyväkseen ja otti Portugalin hallintaansa. Espanjalaisaikana saarelle rakennettiin linnoituksia ja Madeiralta kaadettuja puita käytettiin vuonna 1588 Englantiin lähetetyn voittamattoman armadan laivoissa.. Parnavazianit
Parnavazianit () tai parnabazidit olivat georgialaisen historiallisen perimätiedon mukaan Kartlin eli Iberian ensimmäinen georgialainen kuningasdynastia. Heidän valtakautensa kesti, epäyhtenäisesti, 200-luvulta eaa. 100-luvulle jaa. Miespuolisen päälinjan kerrotaan sammuneen jo varhain, joten dynastia jatkui naissukulinjan kautta. 100-luvun loppuun mennessä parnavazianien hallituskausi päättyi ja Iberian kruunu siirtyi Aršakiani-dynastialle. Kuuban historia
Castro jatkoi demokraattien syrjäyttämistä hallituksesta Raúl-veljensä ja Che Guevaran tuella. Kesäkuussa hän perui suunnitelman viljelemättömien maiden jakamisesta maattomille ja sen sijaan toteutti marxilaisen ohjelman maan sosialisoimisesta hallituksen liberaalien kauhuksi. Heinäkuussa presidentti Manuel Urrutia erosi virastaan ja pian muitakin ministereitä erosi protestina sosialistiselle politiikalle. "Viimeiset sanomalehdet katosivat." Syksyllä 1960 opposition viimeiset keulahahmot pidätettiin, mm. ministeri Humberto Sori Marín ja Castron vuorten sissiliikkeen komentaja William Morgan, joka teloitettiin 1961. Karibian merirosvous
Hollanti ja Englanti olivat vanhastaan hyvin espanjalaisvastaisia, ja Ranska halusi lisätä siirtomaaomistuksiaan. Ranska oli saanut Karibiasta ensimmäisen ei-espanjalaisen omistuksen, St. Augustinen, joka jäi lyhytaikaiseksi. Hallitustensa kannustamina englantilaiset, ranskalaiset ja hollantilaiset uudisasukkaat hylkäsivät sopimuksen, jonka mukaan merentakaiset maat kuuluivat Espanjalle. Espanja ei kyennyt tuomaan alueelle riittävästi sotilaallista voimaa pitääkseen sen hallussaan. Tämä johti kasvaneeseen ryöstelyyn ja ei-espanjalaisiin siirtokuntiin jo rauhan aikana, puhumattakaan sota-ajoista. Belle Époque
Joidenkin historioitsijoiden mukaan aikakauden päättymistä voi jopa varhentaa, sillä Titanicin uppoaminen vuonna 1912 aiheutti syvän pettymyksen ja trauman uskossa teknologian kaikkivoipaisuuteen. Aikakauden ihmiset näkivät ja kokivat sen todellisuuden, jossa ihmisen kehittämä teknologia ei tieteiden valtavasta kehityksestä huolimatta voinut mitään, kun vastassa olivat luonnon omat voimat. Córdoban kalifaatti
Damaskoksen umaijadikalifaatin kaaduttua vuonna 750 dynastian perillinen Abd ar-Rahman I vietti kuusi vuotta vainoajiaan paossa, kunnes saapui Espanjaan, jossa voitti paikalliset muslimihallitsijat ja perusti Córdoban emiraatin. Emiraatin hallitsijat käyttivät titteliä emiiri tai sulttaani 900-luvulle, jolloin valtakuntaa uhkasi Pohjois-Afrikkaan asettunut ismailiittišiialaisten fatimidien dynastia. Fatimidien vaatiessa kalifiutta Bagdadin abbasideilta, Abd ar-Rahman päätti vastapainoksi vaatia kalifin titteliä itselleen. Tällä hän sai arvovaltaa alaistensa joukossa, ja titteli säilyi senkin jälkeen kun fatimidit oli torjuttu. Kalifaatin valta laajeni Algeriaan. Iberian niemimaan pohjoisosien kristittyjen kuningaskuntien kuten Navarran ja Aragonin oli vaikea vastustaa kalifaattia ja ne joutuivat luovuttamaan sille alueita. Vuonna 995 maurit hävittivät Barcelonan ja 997 Santiago de Compostelan. Viimeisen kalifin Hisham III:n kuoleman jälkeen valtakunta hajosi itsenäisiin taifoihin, jotka säilyivät, kunnes kristityt valloittivat ne 1400-luvun reconquistassa. Uusi aika
Suurten löytöretkien aika alkoi 1400-luvun alussa ja päättyi 1600-luvun alussa. Tuona aikana eurooppalaiset purjehtijat purjehtivat ympäri maapalloa etsien Euroopalle tuntemattomia alueita. Renessanssin aikainen kartografian sekä navigointi- ja laivanrakennustaidon kehitys mahdollisti purjehtimisen Välimerta kauemmas. Ennen löytöretkille lähtemistä piti kartuttaa tietoa merivirroista ja tuulista. Portugalin Prinssi Henrik, jota kutsuttiin myös nimellä Henrik Purjehtija, perusti Kanariansaarille tutkimusaseman, jossa kerättiin arvokasta tietoa ennen löytöretkille lähtemistä. Löytöretkien tavoitteet olivat usein talouspoliittisia, mutta tavoitteina saattoivat olla myös uskonnolliset päämäärät, eli levittää kristinuskoa pakanoiden keskuuteen. Karibianmeren taistelut
Ranskan laivaston sukellusvene "Surcouf", joka oli aikansa suurin sukellusvene joutui rahtialus "Thomas Lykes"in upottamaksi aluksen törmättyä sukellusveneeseen pimeydessä Panaman Kanavan lähistöllä 18. helmikuuta 1942. Kukaan sukellusveneen miehistöstä ei selvinnyt. Barbareskivaltiot
Kauppavaihto Välimeren maiden kanssa järjestettiin siten, että useimmat Euroopan valtiot suorittivat barbareskivaltioille vuosittain tietyn maksun saadakseen oikeuden vapaaseen purjehdukseen. Useista merirosvoja vastaan lähetetyistä rangaistusretkikunnista huolimatta kaappaustoiminta jatkui 1800-luvulle saakka. Vasta amerikkalainen kommodori Decatur sekä lordi Exmouthin johtama brittiläis-hollantilainen laivasto saivat barbareskivaltiot 1815-16 luopumaan omaksumistaan menettelytavoista. Ranskan suorittama Algerian valloitus 1830 merkitsi merirosvojen toiminnan loppumista. Marokko vaati vuosittaisia maksujaan edelleenkin, kunnes Tanska ja Ruotsi viimeisinä maina lopettivat ne 1845. Merirosvous
Englannin ja Espanjan välille puhkesi vuonna 1585 sota suureksi osaksi englantilaisten yllyttämien kaappareiden, kuten Francis Draken, Euroopassa ja Espanjan Amerikan-siirtokunnissa tekemien hyökkäilyjen seurauksena . Espanjalaiset kieltäytyivät kohtelemasta Drakea kaapparina, jolla on kiinni jäädessään oikeus lievään tuomioon, vaan pitivät häntä vain viheliäisenä merirosvona, joka tulisi teloittaa. Corkin kreivikunta
Geraldiinien aikakausi loppui desmondilaiskapinoihin 1569–1573 ja 1579–1583. Suuri osa Corkin kreivikuntaa tuhottiin kapinoiden aikana, erityisesti toisen desmondilaiskapinan aikoihin. Myöhemmin pakkoasutuksen aikoihin englantilaiset siirtolaiset asuttivat suuren osan Corkia. Vuonna 1601 ratkaiseva Kinsalen taistelu (iiriksi Cath Cionn tSáile) saavutti Corkin, josta Englannin miehitystä johdettiin vuosisatoja. Kinsale oli ollut espanjalaisten maihinnousupaikka yhdeksänvuotisessa sodassa vuosina 1594–1603, jolloin nämä tukivat irlantilaisia kapinallisia. Merikansat
Tämä sotaisa ajanjakso lopetti itäisen Välimeren pronssikauden, ja rautakausi alkoi. Katastrofin suuruutta kuvaa, että myös mykeneläinen kirjoitustaito unohtui. Vain vuorilla sijainneet pikkukaupungit saattoivat selviytyä, esimerkiksi mykeneläinen Karphin kaupunki Kreetalla. Chumashit
Ajanlaskun alussa tapahtunut ilmaston lämpeneminen heikensi kalaparvia tuovaa merivirtaa, mikä vähensi myös hyvien vuosien kalasaaliita. Ajoittaisia kuivuuskausia esiintyi 300–850 jaa., minkä jälkeen alkoi pysyvä kuivuus. Tämä ajoi kylät enenevässä määrin sotimaan keskenään rajallisista niukkenevista ruokavaroista. Rannikon Santa Cruzin saaren monet kylät hävisivät 1000-luvulla kuivuuden takia. Hautausmailla tehtyjen kaivausten mukaan aseiden aiheuttamia kallovaurioita oli eniten vuosien 300–1150 jaa. käsittävän jakson lopulla, minkä jälkeen merkit väkivallasta vähenivät jyrkästi. Vuosina 950–1300 meren ylösvirtaus kuitenkin kasvoi ja toi rannikoille yhä enemmän kaloja. Rannikon asutukset suurenivat. Tämä nosti hyvään sosiaaliseen asemaan ajopuulaudoista tehtyjen avomerikalastukseen sopivien veneiden omistajat, jotka kävivät kauppaa tammenterhoilla ja simpukankuorikoruilla. Kauppa kohensi sekä saarten että mantereen asukkaiden elannon saantia, vaikka ajoittaista nälkää esiintyikin. Hondurasin historia
Hondurasin taloudellinen tilanne heikkeni entisestään 1930-luvulla, kun kasvitaudit tuhosivat banaanisadon 1935. Tilanne saatiin hallintaan 1937, mutta toiset maat olivat saaneet jo ison osuuden banaanimarkkinoista. Carías pystyi silti maksamaan pois Hondurasin velkoja. Samaan aikaan hän myös alkoi keskittää valtaa itselleen. Hän uusi perustuslain 1936, jolloin muun muassa presidentin valtakautta pidennettiin neljästä kuuteen vuoteen, parlamentin valtaa pienennettiin ja Caríasin kautta jatkettiin vuoteen 1943. Sitä jatkettiin myöhemmin vielä vuoteen 1949. Liberaalipuolue yritti syrjäyttää Caríasin useasti 1936 ja 1937. Epäonnistuneet yritykset heikensivät liberaaleja, ja 1930-luvun lopulla Kansallispuolue oli käytännössä maan ainoa toimiva puolue. Caríasin aika oli Hondurasissa suhteellisen vakaata, mutta talous taantui. Maan kansantuote oli ollut 1930-luvulla Keski-Amerikan toiseksi korkein, mutta 1940-luvulla se oli taantunut Latinalaisen Amerikan pienimmäksi, saarivaltioita lukuun ottamatta. Tähän vaikutti erityisesti banaanitalouden alamäki, joka oli alkanut 1930-luvun lamasta. Kun kasvitauteja oli opittu torjumaan, banaanilaivat joutuivat muihin tehtäviin toisessa maailmansodassa. Jamaica Innin rannikkorosvot
Vuoteen 1819 sijoittuvassa elokuvassa arvostettu sir Humphrey Pengallan on Cornwallin rannikolla toimivan rannikkorosvojoukkion salainen johtaja. Rosvot houkuttelevat laivoja karille väärillä majakkavaloilla ja sitten murhaavat matkustajat ja ryöstävät lastin. Nuori Mary saapuu setänsä ja tätinsä vieraaksi Jamaica Inn -majataloon. Mary huomaa pian majatalon olevan rannikkorosvojen päämaja. Hän pelastaa yhden miehen, joka yrittää paljastaa rannikkorosvot. Loppuhuipennuksessa sir Humphrey ja hänen liittolaisensa tapetaan.
Hitchcockilla ei ole cameoroolia tässä elokuvassa. Uusi Ruotsi
Vuonna 1649 Uusi Ruotsi koki taantumisen aikaa. Monet Ruotsissa tapahtuneet poliittiset muutokset veivät maan hallituksen huomion muihin asioihin ja tuhansista lähetetyistä majavannahoista huolimatta myös ruotsalaisten kauppiaiden kiinnostus Uutta Ruotsia kohtaan katosi. Saman vuoden aikana Ruotsista Delawareen siirtolaisia kuljettanut "Katt" ajautui Karibianmerellä matalikolle, eikä yksikään siirtolaisista selvinnyt perille. Latinalaisen Amerikan historia
Monet pääasiassa brittiläiseen imperiumiin kuuluneet Karibianmeren pienet saarivaltiot itsenäistyivät vasta 1960- ja 1970-luvuilla, samoin manterellakin Britannialle kuuluneet Guyana ja Belize sekä Alankomaille kuulunut Suriname. Guadeloupe, Martinique ja Ranskan Guayana kuuluvat Ranskalle edelleenkin, mutta niitä ei enää pidetä siirtomaina vaan merentakaisina departementteina. Marlon Brando
Brandon uran hiipuminen jatkui 1960-luvun vaisujen roolisuoritusten takia, kun hän esiintyi oudoissa komedioissa ja lännenelokuvissa, "Kapina laivalla" -elokuvan näyttäessä tietä. Koska Brandoa yleisesti pidettiin vaikeana näyttelijänä, oli hänen uransa vuosikymmenen loppuun mennessä lähes ohi. Hän esiintyi lähinnä marginaalisissa tai ylibudjetoiduissa elokuvissa. Omaelämäkerrassaan "Songs My Mother Taught Me" (1994) hän kuitenkin kirjoittaa tehneensä mielestään parhaan roolisuorituksen vuoden 1969 elokuvassa "Queimada". Vihreä Nuoli
Sarjakuvien hopeakaudella miljonääri Oliver Queen oli purjehtimassa merellä jahdillaan, kun merirosvot kaappasivat aluksen ja jättivät hänet meren armoille. Queen ajautui hylätylle saarelle, jossa selviytyäkseen hänen täytyi opetella metsästämään keihäällä ja nuolella. Myöhemmin samat merirosvot saapuivat saarelle ryöstettyään monia muita laivoja ja samalla tapettuaan matkustajat. Tilaisuuden tullen Queen pääsi pois saarelta, kun hän käytti opettelemiaan jousiammuntataitoja vallatakseen merirosvojen laivan itselleen. Karibit
Eurooppalaisten tulo lopetti karibien valtakauden alueella. Nimitys garifuna eli "mustat karibit" viittaa afrikkalaisten orjien ja karibien jälkeläisiin. Karibia
Karibia, myös Karibian saaret tai Länsi-Intia, on Pohjois- ja Etelä-Amerikan välissä sijaitseva saariryhmä, joka ulottuu 3 200 kilometrin mittaisena kaarena Floridasta Venezuelan rannikolle. Siihen kuuluvat Bahama, Isot Antillit (Kuuba, Jamaika, Hispaniola ja Puerto Rico), Pienet Antillit (Leeward- ja Windwardsaaret) sekä Etelä-Amerikan pohjoisrannikon tuntumassa sijaitsevat pienet saaret. Saaristoon kuuluu ainakin 7 000 saarta ja luotoa, joista suurimmat ovat Kuuba ja Hispaniola. Karibian ja Väli- sekä Etelä-Amerikan väliin jää Karibianmeri; saariston pohjoispuolella sijaitsee Atlantin valtameri (Sargassomeri) ja luoteessa taas Meksikonlahti. Nimi Länsi-Intia tulee löytäjänsä Kristoffer Kolumbuksen harhaolettamasta, jonka mukaan hän oli löytänyt läntisen tien Intiaan saavuttuaan Bahamasaarille vuonna 1492. Merirosvous
Intian valtamerellä liikkuneista 1600- ja 1700-lukujen eurooppalaisista merirosvoista kuuluisimpia ovat Henry Avery ja William Kidd (”kapteeni Kidd”). Seychellit oli merirosvojen tukikohtana, kunnes britit ja ranskalaiset karkottivat heidät pois 1700-luvulla. Kuuluisa merirosvopäällikkö Oliver de Vasseur teki vastarintaa aina vuoteen 1810. 1700-luvulla ja 1800-luvun alussa Madagaskar oli merirosvojen pesäpaikka. Entinen merirosvo James Plaintain asettui sinne eläkkeelle 1715 ja julisti itsensä kuninkaaksi valloittaen verisissä sodissa koko saaren. Hän oli myös orjakauppias. Vuonna 1728 merirosvokuningas pakeni kapinan vuoksi. Kristoffer Kolumbus
Kahdeksan kuukauden jälkeen syntyi tyytymättömän miehistön keskuudessa aseellinen kapina, jonka Bartolomé Kolumbus kukisti. Siirtolaisten suuttumusta peläten käskynhaltija Ovando joutui lopulta lähettämään laivan noutamaan haaksirikkoisia. Hispaniolasta Kolumbus kuukauden kuluttua palasi veljineen ja poikineen Espanjaan. Valtameren amiraali ja Intian varakuningas valitteli nyt köyhyyttään, sillä viimeiset varansa hän oli antanut merimiesten palkoiksi, joita hallitus ei suostunut maksamaan. Hän saapui kotimaahan 26. marraskuuta. Kolumbus ei käynyt enää Amerikassa. Harland and Wolff
Kun toinen maailmansota päättyi, alkoi matkustajalentokoneiden valtakausi Atlantin ylittävässä matkustajaliikenteessä. Risteilylaivojen tilaukset hiipuivat, ja tämä yhtä aikaa Japanin kilpailukykyisten telakoiden kanssa tiesi ongelmia ei ainoastaan Harland and Wolffille, vaan koko englantilaiselle telakkateollisuudelle. Viimeinen Harland and Wolffin rakentama risteilyalus, RMS Canberra, valmistui 1960. Stede Bonnet
Bonnet ei koskaan hylännyt toiveita päästä Saint Thomasiin ja saada kaaparikirjan, mutta kaksi pakottavaa ongelmaa houkutteli häntä takaisin merirosvouden pariin. Ensinnäkin Mustaparta oli varastanut ruuan ja tarvikkeet. Toiseksi Saint Thomas oli keskellä Atlantin hurrikaanikautta, joka loppuisi vasta syksyllä. Paluu merirosvoukseen tosin merkitsisi Bonnetin armahduksen mitätöimistä. Hafsidit
Hafsidien vallan alla 1300-luvulla merirosvous kristittyjä laivoja kohtaan vahvistui, eritoten Abd al-Aziz II:n (1394–1434) valtakaudella. Merirosvouksen tuotot käytettiin suuriin rakennustöihin ja taiteiden ja kulttuurin tukemiseen. Kuitenkin, merirosvous aiheutti vastatoimia Aragoniasta ja Venetsiasta, jotka hyökkäsivät useaan ottseeseen Tunisian rannikkokaupunkeihin. Utmanin (1435–1488) valtakaudella Hafsidit saavuttivat viimeisen huippukautensa karavaanikaupankäynnin kehityttyä Saharan halki, sekä Egyptiin, sekä kaupallisen merenkäynnin kehityttyä Venetsian ja Aragonian kanssa. Beduiineista ja imperiumin kaupungeista tuli laajalti itsenäisiä, vain Tunisin ja Constantinen jäädessä Hafsidien haltuun. Hondurasin historia
Espanjan kruunu siirtyi 1700 Habsburgeilta Bourboneille, joiden tavoitteena oli lisätä Amerikan siirtokuntiensa tuottoa. Bourbonit pyrkivät vähentämään korruptiota ja edistämään kehitystä myös Hondurasissa. Espanja pyrki myös saamaan uudestaan hallintaansa Karibian rannikon. Omoaan, lähelle Guatemalan rajaa perustettiin merkittävä linnoitus vuonna 1752 ja Trujillo vallattiin takaisin 1780. Trujillosta tuli englantilaisia vastaan suunnattujen retkikuntien keskuspaikka. Espanjalaiset saivatkin 1780-luvun aikana haltuunsa Islas de la Bahían ja valtaosan rannikosta. Lontoon sopimuksessa 1786 englantilaiset tunnustivat Karibianmeren rannikon kuuluvan espanjalaisille. Pronssikauden päättyminen Euroopassa
Välimeren pronssikausi väistyi vuoden 1200 eaa. tienoilla nopeasti rautakauden tieltä. Siirtymä kesti noin 50 vuotta, ja sen aikana itäisen Välimeren pronssikautiset kaupunkivaltiot tuhoutuivat. Tuholle on esitetty neljä selitystä: maanjäristys, kuivuus, sisällissota tai merikansojen hyökkäys. 1910-luku
Silloisen maailman loistoaluksena tunnettu "RMS Titanic" upposi neitsytmatkallaan 15. huhtikuuta 1912 törmättyään jäävuoreen. Haaksirikossa menehtyi 1 500 ihmistä, ja se oli kaikkien aikojen eniten uhreja vaatinut rauhan ajan merionnettomuus.
1910-luvun lopulla monet eurooppalaiset monarkit kokivat loppunsa. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Saksan keisarikunta romahti ja keisari Vilhelm II joutui pakenemaan maasta. Itävalta-Unkarin kaksoismonarkia päättyi myös ja maa hajosi useaan eri osaan. Venäjällä tapahtuneen vallankumouksen seurauksena tsaari Nikolai II joutui luopumaan kruunusta ja antamaan vallan Aleksandr Kerenskille. Dominican karibit
Useimmat karibit mieltävät itsensä katolilaisiksi, vaikkakin kiinnostus katolilaiseen teologiaan on vähäistä. Myös protestanttien osuus on kasvanut lähinnä Yhdysvalloista tulevan fundamentalistisen protestantismin vaikutuksesta. Myös karibien vanhasta uskonnosta on jäljellä piirteitä, kuten usko erilaisiin yliluonnollisiin voimiin. Karibit ovat uskoneet myös noitiin, mutta tämä uskomus on vähenemään päin. Taikojen teko oli vielä 1950-luvulla yleistä esimerkiksi puutarhojen suojelemiseksi varkailta, mutta tapa on sittemmin kadonnut. Lapsille kerrotaan usein tarinoita esi-isien maagisista kyvyistä. Saaristomeri
Saaristomeren asukasluku jatkoi nousuaan 1500-luvun puoliväliin asti, jonka jälkeen se alkoi vähetä nopeasti. Ihmismäärä oli käynyt liian suureksi ja sen aikaisilla menetelmillä ei pystynyt elättämään kaikkia. Olot saaristossa olivat käyneet karuiksi ja myös sodat sekä kulkutaudit vaivasivat yhteisöjä. Isoviha ja rutto varjostivat saaristolaisten elämää 1700-luvun alkupuolella. William Kidd
"Quedagh Merchantin" kaappauksen jälkeen Kiddillä oli viimein riittävästi kaapattua omaisuutta, jotta kaappariretken rahoittajat olisivat tyytyväisiä, joten Kidd päätti lopettaa retken ja palata takaisin länteen. Paluumatkalla Kidd viimein kohtasi oikean merirosvon, Robert Cullifordin, mutta tällöin hänen miehistönsä oli jo niin tyytymätön, että suurin osa lähti mieluummin Cullifordin matkaan kuin auttoi hänen vangitsemisessaan. Nyt Kiddillä oli enää niin vähän miehistöä jäljellä, että hän joutui hylkäämään aluksensa "Adventure Galleyn" ja jatkoi matkaa kaappaamallaan "Quedagh Merchantilla". William Kidd
Madagaskarilta jäljelle jääneen miehistönsä kanssa Kidd purjehti länteen ja kuuli ensimmäiset huhut siitä, että häntä pidetään merirosvona. Hän päätti piilottaa kaappaamansa aluksen jonnekin Karibialle ja osti kyydin New Yorkiin. Kidd halusi selittää tekonsa ja osoittaa, että hän oli itse asiassa toiminut kaapparina. Kidd lähetti kuvernööri Bellamontille kirjeen, jossa pyrki selittämään tekonsa parhain päin. Bellamont vastasi Kiddille, että hän pyrkisi hankkimaan kuninkaan anteeksiannon, mikäli Kidd voisi osoittaa syyttömyytensä. Koska Kiddillä oli taskussaan ranskalaiset passit kaappaamistaan aluksista, hän luotti kykyynsä todistaa syyttömyytensä. Tortuga
Vuonna 1680 uusi parlamentin päätös kielsi ulkomaisissa väreissä purjehtimisen, mikä oli iso oikeudellinen isku Karibian merirosvoille. Eurooppalaisten valtojen allikirjoittama Regensburgin rauhansopimus päätti merirosvouden vuonna 1684. Suurin osa sopimuksen solmimista seuranneista merirosvoista toimi kruunun alaisuudessa aiempia bukanieeriliittolaisiaan vastaan. Saint-Dominguen siirtokunnan pääkaupunki siirrettiin Tortugalta Port-de-Paix'iin Hispaniolan mantereelle vuonna 1676. Karibia
Karibian saaria asuttivat ennen eurooppalaisten tuloa siboneyt, arawakit, taínot ja karibit. Kristoffer Kolumbus rantautui alueelle vuonna 1492, ja tästä lähtien alueen intiaaniväestö tuhoutui valtaosin eurooppalaisten tuomien tautien, pakkotyön ja suoranaisen kansanmurhan seurauksena. Eniten alkuperäistä väestöä on jäljellä Dominicassa. Espanja otti koko Karibianmeren alueen nimellisesti haltuunsa, mutta espanjalaisia siirtokuntia perustettiin lähinnä suurimmille saarille: Hispaniolaan, Kuubaan ja Puerto Ricoon. Intiaaniväestön vähetessä espanjalaiset alkoivat tuoda työvoimaksi orjia Länsi-Afrikasta, ja käynnistivät näin vuosisatoja jatkuneen orjakaupan, mistä johtuen useimpien saarien väestö on nykyään pääosin mustaihoista.Espanjan heikentyessä 1500-luvun lopulta alkaen muut eurooppalaiset valtiot alkoivat perustaa siirtokuntia alueelle. Saarista kilpailivat ja sotivat keskenään Britannia, Ranska ja Alankomaat. Myös Ruotsi omisti pienen Saint-Barthélemyn saaren vuosina 1784–1877 sekä Guadeloupen 1813–1814. Tanskalle kuuluivat puolestaan nykyiset Neitsytsaaret, jotka myytiin Yhdysvalloille vuonna 1917. Monet saaret ovat vaihtaneet omistajaa useaan kertaan. Paavius uudella ajalla
Kardinaalinepokset olivat aikanaan hyvin vaikutusvaltaisia henkilöitä kirkon sisällä, ja kardinaalinepos olikin kardinaalikollegion epävirallinen johtohenkilö. Nepotismiin perustunut kardinaalineposten nimittäminen osoittautui myöhemmin epäkohtaiseksi järjestelmäksi, minkä johdosta se lopetettiin asteittain 1600-luvulla. Edo-kausi
Tokugawa-kauden loppu tunnetaan myös nimellä . Kauden lopun syystä on monia teorioita, mutta yleensä sinä pidetään Yhdysvaltojen laivaston kommodori Matthew Perryn pakottamaa Japanin rajojen avaamista. Perry komensi neljän laivan armadaa, jotka ampuivat Tokion lahdelta. Useita keinotekoisia saaria valmistettiin armadan toimintamatkan tukkimiseksi. Nykyään nämä saaret tunnetaan Odaiban alueena. Kastien sota
Tarinan mukaan vuonna 1850 Jukatanin niemimaan itäosassa José María Barrera -niminen kapinallisjohtaja seuraajineen löysi viidakon kätköistä puuhun kaiverretun ristin, joka puhui kapinallisille ohjeistaen näitä jatkamaan sotaansa. Ilmestyksen ympärille muodostui Chan Santa Cruzin uskonnollinen yhteisö, jonka seuraajat tunnettiin nimellä "Cruzob". Chan Santa Cruz ja jotkin muut alueen yhteisöt toimivat vuosikymmenten ajan käytännössä keskushallinnosta itsenäisesti, minkä lisäksi naapurin Brittiläistä Hondurasia (nyk. Belize) hallinnut Yhdistynyt kuningaskunta tunnusti Chan Santa Cruzin suvereniteetin ja kävi kauppaa sen kanssa. Britit luopuivat kuitenkin suhteistaan mayojen kanssa Meksikon presidentti Porfirio Díazin kaudella vuonna 1893. Keskushallinnon joukot valtasivat lopulta Chan Santa Cruzin vuonna 1901 ja vuosikymmeniä jatkunut kastien sota julistettiin virallisesti loppuneeksi. Viimeinen varsinainen yhteenotto käytiin kuitenkin vuonna 1933. Kuuban historia
"Jo heinäkuussa 1959 Castron lähipiiriin kuulunut ilmavoimien komentaja Díaz Lanz erosi ja lähti Yhdysvaltoihin." "Lukuisat Castron vastustajat, joilta oli riistetty kaikki ilmaisumahdollisuudet, painuivat maan alle ja saivat seurakseen entisiä Batistan vastaisia kaupunkisissejä". "Raúl Castro lähetti koko sotakoneistonsa" kukistamaan tätä diktatuurin ja maan pakkokollektivisoinnin vastaista partasissien kapinaliikettä 1960-luvun alussa, ja kun sekään ei riittänyt, hän riisti heiltä tuen väestön, kapinoivien maatyöläisten, pakkosiirroilla. Silti taistelut kestivät viisi vuotta. Barbareskivaltiot
Näiden barbareskivaltioiden tuottoisa merirosvous alkoi 1400-luvulla. Nimitys lienee sekoitus alueella asuneen berberiheimon nimestä ja sanasta barbaari. Merirosvoilu alkoi Espanjasta karkotettujen maurien ryhtyessä häiritsemään voittajiensa meriyhteyksiä. Samalla barbareskivaltiot kävivät Turkin yliherruuden alaisina pyhä sotaa islamin puolesta kristittyjä vastaan. Merirosvojen toiminta oli voimakkaimmillaan 1600-luvulla, jolloin he muodostivat alituisen uhan Välimeren satamakaupungeille ulottaen ryöstöretkensä aina Irlantiin ja jopa Islantiin saakka. Gibraltarin itäpuolelle uskaltautuneet eurooppalaiset kauppa-alukset menettivät lastinsa merirosvolaivastoille, ja vangitut merimiehet myytiin orjiksi tai vapautettiin korkeita lunnaita vastaan. Trafalgarin taistelu
Merenkulun merkitys kasvoi 1700-luvun lopulla sekä 1800-luvun alussa merkittävään osaan useimpien eurooppalaisten valtioiden pyrkiessä turvaamaan hyvin tuottavat kauppareittinsä. 1700-luvun lopulla ainoastaan Britannia ja Ranska taistelivat enää meriherruudesta. Britannia halusi turvata meriyhteydensä, jotka olivat saarivaltakunnalle elintärkeitä, ranskalaisten pyrkiessä keisari Napoleon I:n johdolla Euroopan herruuteen. Britanniassa pelättiin Napoleonin maihinnousua Englannin kanaalin ylitse ranskalais-espanjalaisen laivastonsa turvin. Britannia kuitenkin esti tämän aikeen keskittämällä laivastoaan kanaalin rannikkokaupunkeihin, jolloin Napoleon luopui maihinnousuajatuksestaan vuoden 1805 kesään mennessä. Pronssikauden päättyminen Euroopassa
Pronssikauden loppu oli itäisen Välimeren alueella erityisen raju muutos noin 1200 eaa. Alueella liikkui ryösteleviä merikansoja, ja Mykenen Kreikka, Turkin heettiläisten valtakunta, ja useat nykyisen Libanonin, Syyrian ja Kanaanin kaupungit romahtivat. Ainakin tilapäinen tuho kosketti miltei kaikkia itäisen Välimeren piirin merkittäviä keskuksia lukuun ottamatta Egyptiä. Monet pronssikautiset kaupungit, mm. Mykene, Hattusa ja Ugarit hylättiin kokonaan. Kyprostakin ryösteltiin näihin aikoihin. Merikansat hyökkäsivät Egyptiä vastaan, mutta egyptiläiset onnistuivat kukistamaan hyökkäysyritykset.
Rauta ei liene tullut samaan aikaan kuin kaupunkeja tuhottiin. Pronssikauden päättymisen epävakaus lienee liittynyt uusien aseiden ja taistelutapojen kehitykseen. Taistelujen voittajiksi tuli panssaroitu, heittokeihäin ja pitkin miekoin taisteleva jalkaväki. Tämä sopii näkemykseen, että Välimeren itäosaa ryöstelleet merikansat olisivat olleet esikelttiläisen uurnakenttä-kulttuurin sotapäälliköiden johtamia heimoja. Uurnakenttien tekijät eivät tunteneet rautaa, mutta taistelussa tehokkaat pitkät miekat, kypärät ja rintapanssarit. Mongolivaltakunta
Viimeinen yleisesti hyväksytty suurkaani oli Kublai-kaani, joka ei kyennyt estämään sukulaistensa Hülegün ja Berken riidan kehittymistä avoimeksi sodaksi vuonna 1263. Kublai valtasi Kiinan eteläosat, ja yritti Japanin valloitusta kahdesti laivastoilla, jotka oli pakottanut kiinalaiset rakentamaan, mutta yritykset tyrehtyivät samuraiden vastarintaan ja säähän (ks. kamikaze). Kublain kuolemaan vuonna 1294 päättyi Mongolivaltakunnan aika yhtenäisenä valtiona. Seuraavat Ögödein kuoleman jälkeen syntyneet osavaltiot jatkoivat olemassaoloaan itsenäisinä: Mongolit itse sulautuivat paikallisiin väestöihin pian valtakunnan hajoamisen jälkeen, ja heidän jälkeläisensä omaksuivat paikalliset uskonnot, esimerkiksi suufi-vaikutteisen islamin. Port Royal
Port Royal oli nousukasmaisesta rikkaudesta ja tapojen turmeltuneisuudesta tunnettu satamakaupunki. Aikalaissanonnan mukaan se oli maailman syntisin paikka. Juuri muun muassa näistä syistä se oli hyvin suosittu kaappareiden kokoontumiskeskus, jossa lain molempaa puolta kulkevat merimiehet saattoivat tuhlata ansaitsemansa omaisuudet yhtä nopeasti kuin ne oli hankittu. Aikanaan Karibianmeren alueen siirtomaavallat lakkasivat antamasta kaapparikirjoja kapteeneille, jotta nämä voisivat ryöstää erityisesti Espanjan aarrelaivastoja ja kaupunkeja. Tällöin useat kaapparit siirtyivät merirosvoukseen ja käyttivät Port Royalia tukikohtanaan 1600-luvun piratismin kulta-aikana. Port Royal oli suosittu kokoontumispaikka merirosvoille, joista etäisimmät tulivat aina Madagaskarin meriltä saakka. Liitukauden joukkosukupuutto
Liitukauden lopulla oli meneillään Maastricht-vaihe, jolloin eli muun muassa kuuluisa petolisko "Tyrannosaurus rex". Liitukauden loppua kohti dinosauruslajisto harveni ja merenpinta laski kauden lopuilla hitaasti, mikä on voinut hävittää matalan meren eliölajeja. Harveneminen näkyi noin 70 miljoonaa vuotta sitten fossiilien mukaan joillain alueilla, mutta ei ole varmaa oliko väheneminen maailmanlaajuista. Karamanlit
Napoleonin sotien jälkeen Euroopan suurvallat tekivät lopun barbareskivaltioiden merirosvouksesta. Ulkomailta saatujen tulojen loppuminen aiheutti talouskriisin, joka pakotti karamanlit nostamaan maan sisäisiä veroja ja tullimaksuja. Brittien ja ranskalaisten myöntämien lainojen takaisin maksua varten säädetty ylimääräinen vero johti laajaan kapinaan, jonka seurauksena Jusuf luovutti vallan pojalleen Ali II:lle vuonna 1832. Turkin laivasto palautti osmanien vallan Libyassa vuonna 1835, ja suvun viimeinen hallitsija karkotettiin Istanbuliin. Katalonia
Katalonian vaikutusvalta väheni 1350-luvun jälkeen vallanperimyskiistojen, poliittisten ja sosiaalisten mullistusten, taloudellisen taantuman ja tautiepidemioiden kuten mustan surman aiheuttaman väkiluvun vähenemisen myötä. Amerikan löytyminen 1492 vähensi Välimeren kaupankäynnin merkitystä ja vahvisti Espanjan asemaa. Kataloniasta tuli osa Espanjan kuningaskuntaa, kun Aragonian kuningas Ferdinand II ja Kastilian kuningatar Isabella I solmivat avioliiton. Katalonia säilytti liitossa itsehallinnon, jonka se menetti lopullisesti vasta Espanjan perimyssodassa vuonna 1714. Pastor Maldonado
Maldonadolla oli sopimus Lotuksen kanssa kaudelle 2016, mutta hänen sponsoriensa maksuvaikeudet estivät uran jatkon. Maldonadon viimeiseksi kilpailukseen jäi Abu Dhabin GP, jonka hän joutui keskeyttämään jo avausmutkaan. Kaudella 2016 hänet korvasi Kevin Magnussen. Puerto Rico
Maanviljelystaitoisia ihmisiä saapui Puerto Ricoon noin 500–200 eaa. Saladoid-kulttuuriin kuuluneet edelsivät tainojen valtakautta. Tainot kohtasivat 1400-luvun lopulla karibeja, jotka olivat ajaneet ignerit Pieniltä-Antilleilta. Karibit olivat alkaneet 1400-luvun lopulla tekemään hyökkäyksiä myös Puerto Ricon tainojen kimppuun. Permikauden joukkotuho
Permikauden lopun katastrofi hävitti erityisesti merieläimiä, ja mesotsooisen kauden merieläimistö olikin hyvin erilainen kuin paleotsooisen ajan eläimistö. Meristä hävisivät trilobiitit, meriskorpionit ja monet korallilajit. Simpukoiden ja kotiloidenkin määrä putosi. Aikaisemmat korallit tuhoutuivat. Kapinsuula
Syitä lajin vaarantumiseen ovat saaliskalojen liiallinen pyynti, saastuminen ja ihmisten häirintä. Ruokapula on pääsyy sille, että Namibian kolmen yhdyskunnan lintujen määrä on vähentynyt 85–98 % vuosina 1956–2006. Etelä-Afrikassa kehitys on ollut osin päinvastaista. Kapinsuulat runsastuivat kaikissa yhdyskunnissa vuosina 1956–1996. Tämä kuitenkin muuttui, kun afrikanmerikarhut hyökkäsivät joulukuussa 2005 Lamberts Bayn suulayhdyskuntaan, jonka seurauksena suulat hylkäsivät täysin aiemmin vahvan 20 000 linnun yhdyskunnan. Afrikanmerikarhut hävittivät vuosina 2003–2006 reilun enemmistön saaren suulien poikastuotannosta. Myös öljyonnettomuudet ovat vakava uhka. Vuonna 1993 tapahtuneen onnettomuuden seurauksena löydettiin noin 5 000 öljyyntynyttä kapinsuulaa. Ympäristömyrkkyjen vaikutusta kapinsuuliin tunnetaan vain niukasti. Niiden munista on löydetty muun muassa DDT Diedriiniä. Lisäksi lintujen ulosteen, guanon kerääminen lannoitteeksi saattaa ehkäistä kapinsuulien pesintää. Kapinsuulia hukkuu myös pitkiinsiimoihin.
Kaikki kapinsuulayhdyskunnat nauttivat ainakin jonkinlaista suojelua. Etelä-Afrikassa laji on lailla suojeltu. Lisäksi Malgas Island kuuluu West Coastin kansallispuistoon ja muut lajin pesämäsaaret ovat luonnonsuojelualuetta. Namibiassa olevat saaret kuuluvat kalastus- ja merivaraministeriön alaisuuteen ("Ministry of Fisheries and Marine Resources"). Kaikki kuusi saarta on myös tunnistettu Kansainvälisesti tärkeiksi lintualueiksi. Saarille pääsyä on rajoitettu, mutta Malgas Islandille järjestetään opastettuja matkoja, ja lintuja voidaan tarkkailla myös erityiseltä tarkkailuasemalta Lamberts Bayn Bird Islandilla. Kapinsuulat saatiin palaamaan Lamberts Bayhin vuoden 2006 heinäkuussa käyttämällä menestyksekkäästi luonnollisen kokoisia valesuulia houkuttimena. Elokuun keskivaiheilla saarelle oli jo asettunut lähes 10 000 kapinsuulaa. Mercury Islandilla merikarhuja on saatu hyvin torjuttua. Öljyyntyneitä lintuja on saatu kuntoon hyvällä menestyksellä. Karibianmeren taistelut
"U-69" upotti "SS Norlanticin" 13. toukokuuta Karibianmerellä. Seuraavana päivänä "U-564" upotti meksikolaisen tankkerin "Potrero del Llanon" Floridan rannikolla ja "U-106" "Faja de Oron" 21. toukokuuta Key Westin rannikolla. Hyökkäyksen seurauksena Meksiko julisti sodan Saksalle 1. kesäkuuta. "U-155" torpedoi "SS Sylvan Arrowin" Grenadan lähistöllä 20. toukokuuta. Alus upposi 28. toukokuuta vaurioiden seurauksena. "U-157" upotti "SS Haganin" Kuuban rannikolla 11. kesäkuuta. "U-171" upotti meksikolaisen tankkerin "SS Amaltanin" 4. syyskuuta. "U-514" upotti kanadalaisen rahtialuksen "SS Cornwallisin" Bridgetownin liepeillä 11. syyskuuta. Alus saatiin nostettua ylös ja korjattua, mutta "U-1230" upotti aluksen uudestaan 3. joulukuuta 1944 Mainenlahdella. "U-759" upotti höyrylaiva "SS Maltranin" Haitin liepeillä 5. heinäkuuta 1943. 7. heinäkuuta "U-759" torpedoi hollantilaisen rahtialuksen "Poelau Roebiahin", joka upposi Jamaikan liepeillä. Karibia
Karibian ilmasto on trooppinen. Koillispasaati tuo kesäisin runsaita sateita, ja etenkin saarten koillisilla vuorenrinteillä kasvaa sademetsiä. Etenkin kesällä ja syksyllä alueella esiintyy voimakkaita hirmumyrskyjä. Tulivuoritoiminta on vaikuttanut elämään monilla saarilla: Martiniquessa purkautui Mont Pelée vuonna 1902 ja Montserrat’ssa Soufriere Hills 1995. Devonikausi
Devonikaudella tapahtui monia kerrostumien häiriintymisiä, joihin liittyi monesti merenpinnan muutoksia, joskus hapettomia kausia ja mustan, eloperäisen aineen kasautumista meren pohjaan. Useimmat tapahtuivat laajalla alueella. Jotkin näistä liittyvät lajien joukkotuhoihin. Eräs tapahtui aivan Frasne-vaiheen alussa. Kauden loppuun ajoittui kaksiosainen Kellerwasser-tapahtuma, jossa hävisi muun muassa monia trilobiittiryhmiä ja brakiopodeja. Tämän uskotaan liittyvän merenpinnan alenemiseen, meren hapenpuutteeseen tai asteroidi-iskun aiheuttamaan auringonvalon häviämiseen. Sen vuoksi yhteyttävät eliöt kuolivat ja samalla myös niitä syövät eläimet. Devonikauden lopulla Hangenbergin tapahtumassa monet ammoniitit tuhoutuivat ja merissä kärsittiin hapenpuutteesta. Tainot
Tainot olivat Isojen Antillien alkuperäisasukkaita ja he puhuivat arawakilaisiin kieliin kuulunutta tainon kieltä. Tainojen määrä romahti nopeasti eurooppalaisten saavuttua Karibialle ja muutan vuosikymmenen jälkeen heitä oli vain muutamia tuhansia. Tainot katosivat omana ryhmänään lopulta kokonaan selviytyjien sulautuessa muuhun väestöön. Nykyisillä Karibian asukkailla on jonkin verran tainotaustaista perimää, minkä lisäksi tietyt ryhmittymät ovat esimerkiksi Kuuballa ja Puerto Ricolla väittäneet polveutuvansa tainoista. Puerto Rico
Orjuus lakkautettiin vuonna 1873. Saari oli 1500-luvulta 1800-luvulle Espanjan ja Britannian kiistan kohde, mutta britit eivät pystyneet valloittamaan sitä.
Espanjan muiden Amerikan siirtomaiden itsenäistyttyä saari oli Kuuban ohella Espanjan alaisuudessa vuoteen 1898. Sitä ennen emämaa yritti nykyaikaistaa saarta erilaisilla toimilla, kuten lopettamalla orjuuden, antamalla puertoricolaisille oikeuden valita edustajansa Cortesiin vuodesta 1869 ja itsehallinnon vuonna 1897. Vuonna 1898 käydyn Espanjan ja Yhdysvaltain sodan aikana saari joutui Kuuban tavoin Yhdysvaltain hallintaan ja Pariisin rauhansopimuksessa Espanja luovutti saaren Yhdysvalloille. Karibianmeri
Karibianmeri on vulkaanisesti aktiivista aluetta, ja siellä esiintyy maanjäristyksiä. Karibianmeren alla oleva Karibian laatta syntyi 90–100 miljoonaa vuotta sitten. Se on pieni mutta aktiivinen, sillä se laajenee keskustastaan ja synnyttää samalla tulivuorisaaria. Espanjan historia
Vuonna 1492 lähti myös Kristoffer Kolumbus tutkimaan uutta maailmaa, josta alkoi Espanjan imperiumin rakentaminen, jota seuraavien vuosisatojen aikana Espanjasta tuli maailmanvalta. Vuonna 1588 Englantiin maihinnousua yrittänyt Voittamaton armada kärsi tappion, mikä heikensi merkittävästi Espanjan mahtia merillä. Habsburg-suku nousi valtaan vuonna 1516 ja hallitsi noin kahdensadan vuoden ajan. Bourbon-suku on hallinnut Espanjaa vuodesta 1701 tähän päivään asti, joskin välissä on ollut keskeytyksiä. Kuningaskunnan valta hiipui vähitellen taloudellisten vaikeuksien vuoksi ja 1800-luvun lopussa ranskalaismiehitys, siirtokuntakapinat ja varsinkin tappio sodassa Yhdysvaltoja vastaan olivat vieneet sen kaikki suuret siirtomaat. Port Royal
Port Royal oli historiallinen satamakaupunki, joka sijaitsi Jamaikan kaakkoisosassa nykyisen Kingstonin sataman suulla. Se oli Karibianmeren kaupankäynnin keskus 1600-luvun loppupuoliskolla ja kaappareiden kotisatama aikana, jolloin Britannia, Ranska ja Hollanti eivät uskaltaneet käydä suoraa sotaa uuden mantereen suurinta siirtomaavaltaa Espanjaa vastaan. Kambodžan historia
Jayavarman VII:n valtakauden jälkeen Khmervaltakunta alkoi rapistua. Todennäköisesti valtakunnan rapistuminen johtui vahvojen thaikuningaskuntien noususta ja niitä vastaan käytyjen sotien menetyksistä. Vuonna 1283 valtakunnan kuningas Jayavarman VIII joutui maksamaan vasalliveroa Kublai-kaanin mongoleille. Sikojenlahden maihinnousu
Fidel Castron johtamat heinäkuun 26. päivän liikkeen kapinalliset olivat toteuttaneet Kuuban vallankumouksen syösten vallasta Kuuban diktaattori Fulgencio Batistan tammikuussa 1959. Kuuban suhteet Yhdysvaltoihin olivat aluksi suhteellisen hyvät, ja Castro vieraili Yhdysvalloissa huhtikuussa 1959. Maiden välit alkoivat kuitenkin viiletä saman vuoden kesällä, kun Kuuban maltilliset poliitikot erosivat maan hallituksesta. Lisäksi amerikkalaiset yritykset vastustivat Castron toteuttamia palkankorotuksia ja työuudistuksia. Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu eli CIA alkoi suunnitella Castron vastaisia toimia. Kuubassa oli katolilaisten ja vanhojen poliittisten liikkeiden parissa syntynyt vastavallankumouksellisia ryhmiä, joita CIA alkoi tukea. Ryhmät tekivät sabotaasi-iskuja Castron hallintoa vastaan ja maaliskuussa 1960 Havannan satamassa räjäytettiin ranskalainen aselastissa ollut "La Coubre" -alus. 75 henkilöä sai surmansa. Hieman myöhemmin CIA sai luvan Dwight D. Eisenhowerin hallitukselta aloittaa Castron kukistamisen suunnittelu. Kasaarien kaanikunta
Kasaarien kaanikunnan laajeneminen pysähtyi, kun Sassanidien Persia heikentyi Bysantin kanssa käymiensä sotien kanssa niin paljon, että etelästä tulleet arabit valloittivat sen ja perustivat Arabien kalifaatin. Sen sotajoukot miehittivät vuonna 653 Armenian, Georgian ja Kaukasian Albanian, minkä jälkeen he pääsivät myös Derbentin pohjoispuolelle ja hyökkäsivät kasaarien Balanjarin kaupunkiin. Taistelu päättyi arabien sotajoukkojen tappioon, jossa myös heidän johtajansa Salman ibn Rabiah sai surmansa.
Arabien kalifaatissa oli sisäisiä valtataisteluita, minkä vuoksi se menetti noiden alueiden hallinnan. Kasaarit keräsivät veroja Kaukasian Albaniassa ja suorittivat useita sotaretkiä, joista suurin oli vuonna 685. Taisteluissa kuolivat Armenian, Georgian ja Kaukasian Albanian hallitsijat. Taisteluissa kuoli myös yksi arabiemiiri, jonka joukot voitettiin Mosulin luona.. Karibianmeren taistelut
Karibianmeri oli strategisesti merkittävä Venezuelan öljykenttien ja Panaman kanavan takia. Aruballa sijainnut Lago Companyn öljynjalostamo, joka tuotti seitsemän miljoonaa barrelia öljyä kuukaudessa, oli maailman suurin öljyntuottaja sodan aikaan. Pointe-à-Pierren jalostamo Trinidadilla oli Brittiläisen imperiumin suurin jalostamo ja hollantilaiset omistivat suuren jalostamon Curaçaolla. Britteinsaaret vaativat päivittäin neljä öljytankkeria polttoainetta aikaisimpina sotavuosina akselivaltojen estettyä Välimereltä Lähi-itään kulkevan laivareitin käytön. Karibit
Karibit oli kansa, joka asutti Antillien saaria ennen eurooppalaisten tuloa. Se antoi nimen koko Karibian alueelle. Karibit olivat sotaisaa kansaa ja taitavia purjehtijoita, joten he syrjäyttivät monin paikoin rauhallisempia heimoja kuten arawakit. Trinidadin valtaus (1797)
Aiempi Britannian liittolainen Espanja kärsi 1795 tappion Ranskalle Pyreneiden sodassa, joka päättyi Baselin rauhaan. Espanjan ja Ranskan liittosopimus allekirjoitettiin seuraavana vuonna. Britannia oli vallannut jo 1796 Ranskan Karibianmeren siirtokuntia kuten Saint Lucian ja myöhemmin Alankomaiden siirtokuntia Etelä-Amerikassa kuten Demeraran ja Essequibon. Espanjan julistettua sodan Britannialle kenraali Ralph Abercromby päätti poistaa Espanjan Karibianmeren siirtomaiden aiheuttaman uhan. Karibianmeren saaret olivat kuuluneet Espanjalle Kolumbuksen kolmannesta matkasta alkaen vuodesta 1498 ja vuodesta 1777 ne oli liitetty osaksi Venezuelan kapteenikuvernementtia.
Kontra-amiraali Henry Harveyn laivasto-osasto, johon kuului neljä linjalaivaa, kaksi sluuppia ja mörssärialus, vastaanotti 12. helmikuuta kenraaliluutnantti Sir Ralph Abercrombyn joukot Port Royalissa Martiniquella. Osasto kohtasi 14. helmikuuta Carriacoussa linjalaiva "HMS Invinciblen", kaksi fregattia, kolme sluuppia ja joukon kuljetusaluksia, jotka kuljettivat varsinaista maihinnousuosastoa. Arabien valtakunta
Pitkään eläneen virheellisen käsityksen mukaan abbasidien vallankumouksen taustalla olisivat olleet islamiin kääntyneet persialaiset, jotka eivät halunneet tyytyä asemaansa toisen luokan muslimeina. Vallansiirron on katsottu merkinneen kehitystä arabialaisen syntyperän korostamisesta kohti kaikkien muslimien keskinäistä tasa-arvoa. Kapinointi alkoi umaijadien sisäisenä tyytymättömyytenä kalifi Hishamin jälkeisiin vallanperimysjärjestelyihin. Marwan II onnistui vielä 747 hetkeksi palauttamaan järjestyksen suureen osaan valtakuntaa, mutta toisin kuin Muawijan aikana vuonna 661 tai Abd al-Malikin hallitessa 692 tämä sisällissota ei päättynytkään tähän. 
Jo pitkään maanalaisena vaikuttanut, alkuvaiheessa Alin puolueen kannattajiksi verhoutunut abbasidien johtama liike nousi avoimesti umaijadeja vastaan mustan kapinalippunsa alla. Id al-Fitrin päivänä 15. kesäkuuta 747 Abu Muslim tukijoineen heiluttivat mustia lippuja alkaneen vallankumouksen merkiksi. Hän otti koko Khorasanin pian valtaansa, karkotti sen umaijadikuvernöörin Nasr ibn Sayyarin ja lähetti armeijan länteen. Kuufa joutui Hashimiyya-liikkeelle vuonna 749 ja samalla piiritettiin Wasit, viimeinen Umaijadien tukikohta. Abu al-Abbas al-Saffah tunnustettiin uudeksi kalifiksi Kufan moskeijassa samana vuonna. Samaan aikaan Marwan II keräsi armeijan ja marssi kohti Irakia. Joukot kohtasivat Zab-joen varrella 25. tammikuuta 750 ja taistelu päättyi Abu al-Abbasin voittoon. Huhtikuussa Damaskos antautui Abbasideille, ja viimeinen naula arkkuun oli, kun abbasidi-agentit murhasivat Marwan II:n Egyptissä elokuussa. Amerikan historia
Espanjan vallasta 1821 vapautunut Keski-Amerikan liittovaltio hajosi 1830-luvun lopulla sisällissodan seurauksena. Nicaraguan eroamista seurasivat Guatemala, Honduras ja Costa Rica. Viimeisenä tästä ryhmästä itsenäistyi El Salvador 1841. Ainoana espanjankielisenä Amerikan maana Meksiko säilytti liittovaltiorakenteensa. Kanada puolestaan vaati itsenäisyyttä Isosta-Britanniasta, mutta tämä suostui antamaan vain dominion aseman 1867. Vuonna 1926 Kanada kuitenkin ilmoitti ottavansa täyden vallan omista asioistaan. Useat Karibian saarivaltiot itsenäistyivät 1900-luvun loppupuolella, mutta vieläkään kaikki nämä saaret eivät ole saavuttaneet itsenäisyyttä. Karmiininpunainen merirosvo
Karmiininpunainen merirosvo ("The Crimson Pirate") on Robert Siodmakin ohjaama seikkailuelokuva vuodelta 1952. Sen pääosissa esiintyvät Burt Lancaster, Nick Cravat, Eva Bartok ja Leslie Bradley sekä Torin Thatcher. Elokuvan käsikirjoituksen kirjoitti Roland Kibbee. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat 1700-luvun Karibiaan, jossa merirosvot kapteeni Vallo ja Ojo seikkailevat. Lucayanit
Lucayanit olivat nykyisen Bahamasaarten alkuperäisasukkaita. Bahamasaarten asutus syntyi 600-luvulla ja esimerkiksi keramiikan perusteella saarten asukkaat edustivat esimerkiksi Hispaniolan ja Jamaikan saarten kaltaista taino-kulttuuria. Lucayaneja oli hieman ennen eurooppalaisten saapumista arviolta 80 000, mutta Kristoffer Kolumbuksen saavuttua Karibialle heidän määränsä romahti kulkutautien ja orjuutuksen myötä. Bahamasaaria on tavallisesti pidetty tyhjentyneinä vuoteen 1513 mennessä, mutta on mahdollista että lucayaneja eli saarilla vielä jonkin aikaa tämän jälkeenkin. Espanjan Länsi-Intia
Kristoffer Kolumbuksen Amerikan tutkimusmatkat keskittyivät saariin, joista tulivat myöhemmin Espanjan Länsi-Intia. Saaret olivat myös ensimmäiset, jotka eurooppalaiset kolonisoivat pysyvästi. Espanjan Länsi-Intia oli myös Espanjan Amerikan imperiumin kestävin osa ja luovutettiin vasta vuonna 1898 Espanjan–Yhdysvaltain sodan loputtua. Espanja hallitsi yli kolmen vuosisadan ajan Karibian satamakaupunkien verkostoa, johon sisältyivät Havana (Kuuba), San Juan (Puerto Rico), Cartagena de Indias (Kolumbia), Veracruz (Meksiko) ja Portobelo (Panama). Kolmas Aika
Kolmannen Ajan aloittavat ennen Sauronin ensimmäistä tuhoa Ihmisen ja Haltiain Viimeinen Liitto, jota seurasi Númenorin tuho. Se loppui vuonna 3021, kun Valtasormus tuhottiin ja Sauron lyötiin vihdoin lopullisesti. Kun Bilbo ja Frodo lähtivät Keski-Maasta, alkoi Neljäs Aika. Kuuban vallankumous
Kuuban taloudellinen tilanne oli kärsinyt huomattavasti. Työttömyys kasvoi ja sokerin sekä tupakan markkinahinnat olivat laskeneet. Joitakin Castron kannattajia loikkasi Yhdysvaltoihin, heidän joukossaan esimerkiksi ilmavoimien komentaja majuri Pedro Luis Díaz Lanz. Etenkin Länsi- ja Keski-Kuubassa alkoi lokakuuhun 1959 mennessä myös kapinaliikkeitä Castroa vastaan. Kuuba lähentyi Neuvostoliiton kanssa. Kuuba ja Neuvostoliitto solmivat kauppasopimuksen helmikuussa 1960 ja Castro piti Yk:n kokouksessa Nikita Hruštšovia ylistäneen ja Yhdysvallat tuominneen puheen. Kuuban ulkomaan varoja jäädytettiin ja kaupankäynti Yhdysvaltojen ja Kuuban välillä oli katkennut vuoden 1960 loppuun mennessä. Presidentti Dwight D. Eisenhower katkaisi diplomaattisuhteet Kuuban kanssa 3. tammikuuta 1961, ja huhtikuussa seurasi CIA:n rahoittama ja tukema epäonnistunut Sikojenlahden maihinnousu. Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedy oli tukenut maihinnousun toteuttamista ja seuraavana vuonna hän asetti Kuuballe kauppasaarron. Lokakuussa 1962 seurasi Kuuban ohjuskriisi, joka oli ajaa kylmän sodan aikaisen maailman ydinsodan partaalle. Kriisi ratkaistiin kuitenkin lopulta sota välttäen, mutta jännitteet säilyivät. Kuubalaisten viranomaisten mukaan Castro yritettiin murhata tai kukistaa kaikkiaan yli 600 kertaa. Fidel Castro hallitsi Kuubaa lopulta vuoteen 2008 saakka. Suomen historia
Kalmarin unioni syntyi kun saksalainen Albrekt Mecklenburgilainen syrjäytettiin Ruotsin kuninkaan paikalta vuonna 1389. Tämän johdosta Tanskan ja Norjan kuningatar Margareta I:stä tuli myös Ruotsin, ja näin myös Suomen hallitsija. Vanhan vallan saksalaisia kannattajia liittyi Itämerelle vitaaliveljiksi kutsuittuihin merirosvoihin, jotka aiheuttivat merellä levottomuutta 1390-1430-luvuilla, mm. Turun ja Tukholman kaupungit olivat hetkellisesti heidän hallussaan. Taalainmaalla vuonna 1434 alkanut talonpoikaiskapina ulottui myös Suomeen Davidin kapinan syttyessä vuonna 1438. Kalmarin unionin loppuaika oli väkivaltaista aikaa sisäisten valtakamppailuiden johdosta. Tanskalaiset tekivät sotaretkiä Ruotsiin ja hävittivät myös useaan otteeseen Suomen rannikkoseutuja edeten aina Hämeeseen asti. Samaan aikaan jatkuvat rajakahakat Novgorodin kanssa laajenivat 1400- ja 1500-lukujen vaihteessa ajoittain myös sodaksi. Helmikuussa 1520 Tanskan kuningas Kristian II valloitti Ruotsin ja surmautti suuren osan Ruotsin yläluokasta Tukholman verilöylyssä. Ruotsalaiset nousivat kapinaan tanskalaisia vastaan ajen heidät pois maasta. Kalmarin unioni päättyi vuonna 1523.