Kuka on Valko-Venäjän presidentti?
Aljaksandr Lukašenka
Aljaksandr Ryhoravitš Lukašenka (, , s. 30. elokuuta 1954 Kopys, Valko-Venäjä) on Valko-Venäjän presidentti. Hänet valittiin presidentiksi vuonna 1994. Vuonna 1996 hänen ensimmäistä kauttaan pidennettiin seitsemään vuoteen ja hänet valittiin uudelleen 2001 ja 2006. Valko-Venäjän presidentinvaali 2006
Presidentti Aleksandr Lukašenko ei hyväksy vierasta vaikutusta eikä vallankaappausta Valko-Venäjällä. Valko-Venäjän matkapuhelinyhtiö lähetti matkapuhelimiin viestin, minkä mukaan Oktjabrskaja-aukiolla provokaattorit suunnittelevat vaalipäivän illaksi verilöylyä ja että pitäisi varoa henkeään ja terveyttään. Teleyhtiö ei kommentoinut tarkemmin lähettämänsä viestin sisältöä. Opposition edustajat puolestaan lupaavat rauhallisia mielenosoituksia. Valko-Venäjän presidentti
Nykyinen presidentti Aljaksandr Lukašenka on ollut ainoa presidentti viran perustamisesta eli vuodesta 1994 lähtien.
Valko-Venäjän presidentti
Presidentinhallinto ja valtionpäämiehen virallinen virka-asunto on Minskissä osoitteessa Ulitsa Karla Marksa 38 sijaitsevassa presidentinpalatsissa. Presidentin toinen, ympäristöltään rauhallisempi virka-asunto sijaitsee hieman pääkaupungin luoteispuolella, Minskin piirin Zaslaujessa. Valko-Venäjän presidentinvaali 2006
Venäjältä ovat Valko-Venäjällä näyttävästi vierailleet mm. Venäjän pääministeri Mihail Fradkov ja Moskovan pormestari Juri Lužkov. Lužkov vieraili myös Ukrainan presidentinvaalin 2004 toisen kierroksen uusinnan edellä Itä-Ukrainassa osoittamassa sympatiaansa Alueiden puolueelle sen jälkeen, kun Putin lakkasi näkyvästi tukemasta Viktor Janukovytšia. Valko-Venäjän presidentinvaali 2006
Ovensuukyselyjä järjestävä EcooM on vaalipäivänä rekisteröinyt jopa 80%:n kannatuksen presidentti Lukašenkolle. Itsenäisyyden palatsi
Itsenäisyyden palatsi (, ) on Valko-Venäjän pääkaupunki Minskissä sijaitseva, lokakuun 24.-25. päivinä 2013 käyttöön otettu kongressikeskus ja valtiollisten seremonioiden tapahtumapaikka. Rakennus sijaitsee kaupungin länsiosista keskustaan johtavan Prospekt Pobeditelei (suom. Voiton valtatie) varrella. Aleksei Djumin
Aleksei Djumin (s. 28. elokuuta 1972) on venäläinen poliitikko ja upseeri. Hän toimi muutaman kuukauden varapuolustusministerinä vuodenvaihteessa 2015–2016.
Djumin toimi presidentti Vladimir Putinin henkivartioston varajohtajana vuodesta 2012. Djuminista tuli Tulan alueen kuvernööri 2. helmikuuta 2016. Djumin johti Ukrainan syrjäytetyn presidentti Viktor Janukovitšin evakuointia.. Arseni Jatsenjuk
27. helmikuuta 2014 Jatsenjuk nousi Ukrainan viidenneksitoista pääministeriksi. Jotkin tahot pitivät Ukrainan presidentin viransijaiseksi parlamentin puhemiehen paikalta nousseen Turtsinovin valtaanpääsyä Ukrainan perustuslain vastaisena, vaikka puhemies toimiikin lain mukaan tässä tehtävässä presidentin ollessa estyneenä.
Tällöin Jatsenjukin helmikuista nimitystä pääministeriksi myös kyseenalaistettiin. Erityisesti Venäjä ei tuolloin tunnustanut Turtsinovin ja Jatsenjukin hallitusta, vaan yritti lietsoa epäluottamusta maan valtiojohtoa ja päätöksentekoa kohtaan, eikä se myöskään halunnut myöntää Venäjälle paenneen presidentti Janukovitsin erottamista virastaan. Länsivallat ja monet muutkin maat tunnustivat Turtsinovin Ukrainan presidentin virkaa tekevänä hallituksen edustajana sekä Jatsenjukin pääministerinä. Valeri Heletei
Petro Porošenkon tultua presidentiksi hänet nimitettiin Arseni Jatsenjukin hallitukseen puolustusministeriksi 3. heinäkuuta 2014, Myh’ailo Kovalin seuraajaksi. Hän on puolueisiin sitoutumaton. Hän on luvannut järjestää Ukrainan järjestämän voitonmarssin Krimin Sevastopolissa. Ukrainan presidentti Petro Porošenko erotti Heletein tehtävästään 12. lokakuuta 2014. Bronisław Komorowski
Bronisław Maria Komorowski (s. 4. kesäkuuta 1952 Oborniki Śląskie) on puolalainen poliitikko. Hänet valittiin Puolan presidentiksi 4. heinäkuuta 2010 viisivuotiskaudeksi. Hän toimi aiemmin parlamentin alahuoneen Sejmin puhemiehenä marraskuusta 2007 alkaen presidentiksi valitsemiseen saakka, ja hän oli myös väliaikaisesti Puolan presidenttinä Lech Kaczyńskin kuoltua lento-onnettomuudessa 10. huhtikuuta 2010. Vuonna 2015 hän hävisi Puolan presidentinvaaleissa Andrzej Dudalle. Vital Rymašeuski
Vital Anatoljevitš Rymašeuski (, s. 1975) on valkovenäläinen poliitikko. Hän oli vuoden 2010 presidentinvaaleissa Valko-Venäjän kristillisen puolueen ehdokkaana. Vaalien jälkeen Rymašeuski pidätettiin muiden oppositiojohtajien tavoin, ja hänet tuomittiin ehdolliseen vankeusrangaistukseen. Vaalien vuosipäivänä Rymašeuski siepattiin ja hänet kyyditettiin pakettiautolla tuntemattomaan paikkaan. Ehdollisen koeaika päättyi vuonna 2013, minkä jälkeen Rymašeuski saa taas matkustaa ulkomaille. Valko-Venäjän presidentinvaali 2006
Valko-Venäjän keskusvaalilautakunta ilmoitti vaalitulokseksi 20. maaliskuuta 2006 kello 02:45 Aleksandr Lukašenkon voittaneen ensimmäisen ja ainoaksi jäävän vaalikierroksen saamalla 82,6 %:n kannatuksen. Vladimir Putin
Vladimir Vladimirovitš Putin (, s. 7. lokakuuta 1952 Leningrad, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen poliitikko, nykyinen Venäjän federaation presidentti ja entinen pääministeri. Häntä tukee Yhtenäinen Venäjä -puolue, jolla on enemmistö Venäjän parlamentissa. Valko-Venäjä
Valko-Venäjä on tasainen sisämaavaltio Itämeren ja Mustanmeren valuma-alueiden vedenjakaja-alueella. Maa sijaitsee keskellä maantieteellistä Eurooppaa. Rajanaapureita ovat Puola ja Liettua lännessä, Venäjä idässä, Ukraina etelässä ja Latvia pohjoisessa.
Maaston keskikorkeus on 100–200 metriä merenpinnasta. Maan korkein kohta Dzjaržynskin mäen huippu (Hara Dzjažynskaja) on 345 metriä merenpinnasta. Ukrainan presidentti
Ukrainan presidentti () on Ukrainan valtionpäämies, joka valitaan viiden vuoden välein. Presidentti edustaa kansakuntaa kansainvälisissä suhteissa, hallinnoi ulkopolitiikkaa ja neuvottelee kansainväliset sopimukset. Valko-Venäjä
Perustuslakinsa 18. artiklan mukaan Valko-Venäjä on neutraali ja ydinaseeton valtio. Maassa aiemmin olleet ydinaseet siirrettiin Venäjälle joulukuuhun 1996 mennessä. Maa on tasapainoillut sotilaspoliittisesti lännen ja idän välillä. Valko-Venäjä on 2000-luvulla osallistunut Naton rauhankumppanuusohjelmaan ja maan sotilaita osallistui myös useisiin Naton harjoituksiin. Maan todellista neutraalisuutta on myös kyseenalaistettu. Vuonna 2010 hyväksytty Venäjän puolustusdoktriini muistuttaa arvioiden mukaan jo sotilasliittoa, sillä sen eli valtioliiton suuremman osapuolen mukaan hyökkäys valtioliiton johonkin osaan tulkitaan hyökkäykseksi koko valtioliittoa kohtaan. Myös Valko-Venäjän oma puolustusdoktriini vuodelta 2002 edistää yhteispuolustusta Venäjän kanssa. Lisäksi Valko-Venäjän johto vahvisti 2012 käynnistävänsä yhteisen ilmapuolustuksen Venäjän kanssa. Keväällä 2013 Venäjä ilmoitti aikovansa avata uusilla venäläishävittäjillä varustetun lentotukikohdan Valko-Venäjän alueelle vuoteen 2015 mennessä. Ensimmäiset venäläishävittäjät sijoitetaan maahan jo ennen 2013 loppua. Sijaintipaikaksi on ehdolla maan länsiosassa oleva Brestin alueen Baranavitšy. Siellä on jo ennestään aktiivinen sotilaslentokenttä ja tähän liittyvä koneiden huolto-organisaatio. Valko-Venäjän ilmapuolustus koki nolon imagotappion, kun ruotsalainen siviililentokone ylitti Valko-Venäjän itsenäisyyspäivän jälkeisenä aamuna 4. heinäkuuta 2012 maan Liettuan puoleisen valtakunnanrajan ilman hyväksyttyä lentosuunnitelmaa ja pudotti 800 sananvapautta puolustavilla viesteillä varustettua pehmonallea ennen maan ilmatilasta poistumistaan. Venäjän ja Valko-Venäjän valtioliittoon vedoten venäläisellä hävittäjätukikohdalla tehostetaan maiden yhteistä ilmapuolustusta. KGB (Valko-Venäjä)
Valko-Venäjän KGB:n päällikkönä on joulukuun 2012 puolivälistä lähtien toiminut kenraalimajuri Valeri Vakultšik (). Valko-Venäjä
Valko-Venäjän ulkopolitiikka noudattaa virallisesti avoimuutta kaikkiin suuntiin ja maa on liittoutumaton. Käytännössä Valko-Venäjä on kuitenkin vuoden 2010 presidentinvaalien jälkeen suuntautunut entistä vahvemmin kohti Venäjää, kun yhteistoiminnan edistäminen Euroopan yhteisön kanssa on ainakin osaksi hiljentynyt. Vastapainoksi maa on hakenut ”strategista kumppanuutta” eli esimerkiksi rahoitusta ja raaka-aineita esimerkiksi Kiinan ja Venezuelan suunnalta ja pyrkinyt edistämään kaupallista toimeliaisuutta Aasian, Afrikan ja Latinalaisen Amerikan maiden kanssa. Viktor Janukovytš
Presidentti Viktor Janukovytšia on pidetty välinpitämättönä korruptiota, demokratian ja talouden kehittämistä kohtaan. Janukovytsia on syytetty vallanhaluiseksi ja lähipiirinsä suosimisesta. Viimeinen pisara oli, kun syksyllä 2013 presidentti Viktor Janukovytš hylkäsi EU:n kauppa- ja yhteistyösopimuksen Venäjän mieliksi. EU ei ollut suostunut tinkimään oikeusvaltiokriteereistä. Ainakin 100 000 Janukovytšille suuttunutta mielenosoittajaa valtasi Kiovan kadut. Helsingin Sanomien mukaan ukrainalaiset olivat kiistatta tyytymättömiä Janukovytšiin ja Ukrainan tilanteeseen mutta oppositio oli hajanainen. Valko-Venäjän vaakuna
Valko-Venäjän vaakuna on Valko-Venäjän tunnus lipun ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön vuonna 1995 presidentti Aljaksandr Lukašenkan järjestämän kansanäänestyksen perusteella. Se pohjautuu vanhaan neuvostoaikaiseen vaakunaan sillä erotuksella, että nykyiset värit ovat kirkkaammat, sirppi ja vasara -tunnuksen tilalla on maan rajojen muotoinen piirros ja aiemmin tekstein varustetut punaiset reunanauhat on korvattu maan nykyisen lipun värisin nauhoin, poikkeuksena alimmaisen nauhan teksti, jota on vain muutettu. Yhdistävänä tekijänä ovat edelleen keskellä ylhäällä loistava punainen tähti, maatalouden hyvinvointia sosialistisissa vaakunoissa perinteisesti korostavat viljapitkot, sekä yleinen rakenteen samankaltaisuus. Valko-Venäjän pääministeri
Pääministeri hoitaa Valko-Venäjän presidentin tehtävää uuden vaaleilla valitun presidentin virkavalan vannomiseen asti, mikäli presidenttiä ei ole tai jos presidentti on estynyt hoitamasta toimiaan perustuslain kuvaamissa tapauksissa. Valko-Venäjän sankari
Valko-Venäjän sankarin arvonimi on myönnetty ainoastaan kymmenelle, jotka kaikki ovat Valko-Venäjän kansalaisia. Arvonimet myönnetään Valko-Venäjän presidentin asetuksella. Minskin kansallinen lentoasema
Viisumikäytäntöön saattaa tulla helpotuksia. Valko-Venäjän yhdessä Venäjän ja Kazakstanin kanssa 2010 allekirjoitettua ja kesällä 2011 voimaan astunutta tulliunionia on suunniteltu syvennettävän niin, että maat harkitsevat yhteisviisumin käyttöönottoa mahdollisesti vuosina 2012–2014. Tämän toteutuessa esimerkiksi monikertaviisumia Venäjälle voisi käyttää samalla viisumina samaan tullialueeseen kuuluvalla Valko-Venäjällä. Vuoden 2017 alkupuolelta alkaen Valko-Venäjä on sallinut 80 eri maan kansalaisten maahantulon ilman viisumia. Muun muassa Yhdysvaltojen kansalaiset ja EU-maiden kansalaiset voivat matkustaa Valko-Venäjälle viisumitta viideksi päiväksi. Maan presidentti allekirjoitti päätöksen maanantaina. Viiden päivän viisumivapaus koskee turisteja, jotka matkustavat Valko-Venäjälle lentokoneella . Mihail Kasjanov
Kasjanovin mukaan Kreml oli irtisanonut häneltä valtion henkivartijat ainoana entisenä pääministerinä pois. Kasjanov sai vuosina 2015-2016 ennen parlamenttivaaleja monia tappouhkauksia. Tšetšenian presidentti Ramzan Kadyrov julkaisi tammikuussa 2016 Instagramissa videon, jossa Kasjanov oli kiikarikiväärin tähtäimessä. Kasjanov sai helmikuussa 2016 myös eräässä moskovalaisessa ravintolassa luultavasti tšetšeeniltä kakun päähänsä. Pari päivää myöhemmin aktivistit heittivät Kasjanovia kohti kananmunia osumatta kohteeseensa. Valko-Venäjän sosialistinen neuvostotasavalta
Nikita Hruštšov tuli vuonna 1956 Stalinin kuolemaa seuranneen valtakamppailun jälkeen Neuvostoliiton johtajaksi. Hänen johtokaudellaan pyrittiin selvittämään ja hyvittämään hallinnon tekemiä rikoksia. Tuhansien 1920–1950-luvuilla syyttöminä teloitettujen ja vangittujen maine palautettiin. Armahdus ei kuitenkaan koskenut kaikkia. Valko-Venäjän presidentinvaali 2010
Valko-Venäjän presidentinvaali 2010 järjestettiin 19. joulukuuta 2010. Vaalit voitti istuva presidentti Aljaksandr Lukašenka. Valko-Venäjän kansallinen tasavalta
Pakolaishallitus toimii yhä ja se on ottanut yhdeksi tehtäväkseen toimia ulkomailla Aljaksandr Lukašenkan hallintoa vastustavan opposition äänitorvena. Pakolaishallitus pitää maan nykyhallintoa diktatuurina ja kansan etujen vastaisena hallituksena. Pakolaishallituksen johtajana on vuodesta 1997 lähtien toiminut Ivonka Survilla. Venäjän federaation historia
Vuoden 1999 lopulla Venäjän pääministeriksi nousi turvallisuuspalvelun eversti Vladimir Putin. Syksyllä 1999 Venäjällä sattuneet, tšetšeenien tekemiksi väitetyt kerrostaloräjähdykset ajoivat Venäjän toiseen Tšetšenian sotaan 1999-2002, joka jatkuu vieläkin väkivaltaisuuksina. Putinin poliittinen asema vahvistui duuman vaaleissa Jeltsin ilmoitti eroavansa uudenvuodenaattona 1999. Vladimir Putin voitti presidentinvaalit vuonna 2000, koska häntä pidettiin tšetšeenejä vastaan taistelevana sankarina. Putinin auttoi nousuun myös myöhemmin Putinin hylkäämän Boris Berezovskin mediaimperiumi. Putin kukisti moninaisin keinoin poliittiset vastustajansa Petro Porošenko
Petro Oleksijovytš Porošenko (, s. 26. syyskuuta 1965 Bolhrad, Odessan alue, Ukrainan SNT) on ukrainalainen poliitikko ja liikemies. Toukokuun 2014 presidentinvaaleissa hänet valittiin Ukrainan presidentiksi. Anatoli Lebedko
Anatoli Lebedko (Anatol Labiedźka, ; s. 27. kesäkuuta 1961 Trilesin kylä, Stoubtsyn piiri, Minskin alue, Valko-Venäjän sosialistinen neuvostotasavalta) on valkovenäläinen oppositiopoliitikko ja Valko-Venäjän Yhdistyneen kansalaispuolueen () johtaja. Valko-Venäjä
Oikeusjärjestelmän tuomioistuimet jakautuvat kolmeen ryhmään: perustuslakituomioistuimeen, yleisiin tuomioistuimiin ja taloustuomioistuimiin. Tasavallan presidentti valitsee 12-henkisen perustuslaillisen tuomioistuimen presidentin ja viisi muuta tuomaria, loput valitsee parlamentin ylähuone. Yleisiä tuomioistuimia ovat korkein oikeus, alueelliset ja Minskin oikeudet (hovioikeustaso) ja alimpana oikeusasteena paikalliset kaupunkien tai piirien oikeusistuimet sekä sotaoikeudet. Myös taloustuomioistuimet on järjestetty kolmiportaisesti. Kaikki tuomioistuinten tuomarit nimittää virkaansa Valko-Venäjän presidentti. Oikeusvaltioperiaatetta ei tunneta tai noudateta. Asemansa puolesta vahvoilla oleva presidentti saattaa ottaa kantaa oikeustapauksien rangaistusvaatimuksiin tuomioistuinkäsittelyn aikana. Valko-Venäjän presidentinvaali 2010
Presidentinvaaleissa valitaan presidentti viisivuotiselle kaudelle. Vaali on kaksivaiheinen enemmistövaali. Sen tulos on voimassa, jos vähintään puolet rekisteröidyistä äänestäjistä käyttää äänioikeuttaan. Viktor Janukovytš
Viktor Fedorovytš Janukovytš (; , , s. 9. heinäkuuta 1950 Jenakijeve) oli Ukrainan presidentti helmikuusta 2010 helmikuuhun 2014. Tällöin hän pakeni maastaan ja Ukrainan parlamentti erotti hänet virastaan. Erotusprosessin laillisuudesta on kuitenkin kiistelty. Yhtenäinen Venäjä
Yhtenäinen Venäjä () on Venäjän valtapuolue, joka tukee vallitsevaa presidentti Vladimir Putinin ja pääministeri Dmitri Medvedevin hallituksen politiikkaa. Viimeisimpien, vuoden 2016 vaalien jälkeen Yhtenäisellä Venäjällä on ollut kahden kolmasosan enemmistö alahuoneen, eli duuman paikoista. Puolueella on ainoastaan epävirallinen vaikutus ylähuoneessa eli liittoneuvostossa, koska liittoneuvosto ei tunnusta poliittisia edustusryhmiä toiminnassaan. Valko-Venäjän alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue
Valko-Venäjän alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue edustaa Valko-Venäjää jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa. Vuonna 2015 joukkue pelasi pääsarjatasolla, mutta tippui vuodeksi 2016 1. divisioonan nousten vuodeksi 2017 takaisin pääsarjatasolle. Joukkuetta valmentaa Dimitri Silenosti. Valko-Venäjän presidentinvaali 2006
Valko-Venäjä on estänyt useiden vaalitarkkailijoiden pääsyn maahan sekä ottanut kiinni maahan jo saapuneita vaalitarkkailijoita. Vjasna
Erityisesti Valko-Venäjän joulukuun 2010 presidentinvaalien jälkeen viranomaiset ovat tehneet useita ratsioita Vjasnan toimitiloihin ja puheenjohtajan kotiin. Järjestön perustaja-puheenjohtaja Ales Bjaljatski (Алесь Бяляцкі) oli loppukesällä 2012 vankilassa kärsimässä 4,5 vuoden vankeustuomiota. Valko-Venäjällä oli järjestön mukaan vuoden 2012 tammikuussa ainakin 13 muutakin poliittista vankia. Sauli Niinistö
Presidentti Niinistön toistaiseksi merkittävin ulkopoliittisesti näkyvä toimi oli hänen vierailunsa Venäjällä ja Ukrainassa 15.–16. elokuuta 2014. Hän tapasi varoituksista huolimatta Venäjän presidentti Vladimir Putinin Sotšissa ja seuraavana päivänä Ukrainan presidentti Petro Porošenkon Kiovassa. Vierailun keskeisenä tarkoituksena oli tukea Ukrainan tulevaisuutta käsittelevän huippukokouksen järjestämistä. Vierailun tuloksena Niinistö totesi, ettei ole minään suurena rauhantekijänä Ukrainan tilanteessa, koska mahdollinen rauhanprosessi on vasta alussa, mutta vuoropuhelun ylläpitäminen on keskeisin asia rauhan ylläpitämisessä. Kaikkein tärkeimmäksi tavoitteeksi hän katsoi avoimen, ihmisuhreja vaativan sodan ehkäisemisen. Hän katsoi myös, että konfliktin taustalla ja ratkaisun avaimena on Ukrainan valtion taholta EU:n kanssa kaavaillun integraatiosopimuksen ja Venäjän kanssa tehtävän tulliliiton yhteensovittaminen. Hänen mukaansa Suomella on tässä vielä annettavaa, vaikka maa onkin liittoutunut EU:hun. Tapaamisten jälkeen Niinistö keskusteli Ukrainan kriisistä puhelimitse huippukokoukseen osallistuvien José Manuel Barroson, Herman Van Rompuyn ja Nursultan Nazarbajevin kanssa. Valko-Venäjän pääministeri
Myös presidentillä on perustuslain mukaan laajat toimeenpanovaltuudet. Presidentti nimittää pääministerin ja muun hallituksen ja voi erottaa minkä tahansa ministerin pääministeri mukaan lukien. Presidentin pääministerinimityksen tulee saada maan parlamentin edustajainhuoneen hyväksyntä. Viktor Hristenko
Viktor Borisovitš Hristenko (, s. 28. elokuuta 1957) on venäläinen poliitikko, jonka korkein virka oli Venäjän vastaava pääministeri 24. helmikuuta 2004 – 5. maaliskuuta 2004. Hän toimi varapääministerinä presidentti Putinin erottaessa Mihail Kasjanovin. 1. maaliskuuta Putin nimitti Mihail Fradkovin pääministeriksi, minkä duuma vahvisti neljä päivää myöhemmin. 9. maaliskuuta 2004 Hristenko nimitettiin teollisuus- ja energiaministeriksi. Loppuvuodesta 2011 hänet nimitettiin nelivuotiskaudeksi Euraasian talouskomission puheenjohtajaksi. Valko-Venäjä
Tunnettuja valkovenäläisiä kirjailijoita Neuvostoliiton ja itsenäisen Valko-Venäjän ajalta ovat esimerkiksi Uladzimir Karatkevitš (1930–1984), Vasil Bykau (1924–2003), Svetlana Aleksijevitš (1948-) ja Andrei Hadanovitš (1973-). Svetlana Aleksijevitšille myönnettiin vuoden 2015 kirjallisuuden Nobel-palkinto. Puolan presidentti
Puolan presidentti on Puolan valtionpäämies, joka valitaan viiden vuoden välein. Presidentti on asevoimien ylipäällikkö ja nimittää pääministerin. Nykyinen presidentti on Andrzej Duda, joka astui virkaansa 6. elokuuta 2015 voitettuaan toukokuussa 2015 pidetyissä presidentinvaaleissa silloisen presidentin Bronisław Komorowskin. Valko-Venäjä
Valko-Venäjää hallitsee presidentti ja kaksikamarinen parlamentti. Presidentillä on vahvat valta-oikeudet ja perustuslain takaama oikeudellinen immuniteetti sekä kunnian ja arvon suoja. Perustuslain mukaan presidentin itsensä tulisi olla Valko-Venäjän tasavallan perustuslain, ihmisten ja kansalaisten oikeuksien ja vapauksien takaaja. Aleksander Kwaśniewski
Aleksander Kwaśniewski [] (s. 15. marraskuuta 1954 Białogard, Puola) on puolalainen poliitikko. Hän toimi maansa presidenttinä 23. joulukuuta 1995 – 23. joulukuuta 2005. Kwaśniewski voitti vuoden 1995 vaaleissa edeltäjänsä Lech Wałęsan, ja hänet valittiin toiselle kaudelle vuonna 2000 ylivoimaisesti kun osuus äänistä oli 53,90 prosenttia.. Valko-Venäjän kommunistinen puolue
Valko-Venäjän kommunistinen puolue (, lyhenne KPB, ) on Valko-Venäjällä toimiva kommunistinen puolue. Puolue perustettiin vuonna 1996, ja se tukee avoimesti Valko-Venäjän nykyisen presidentin Aljaksandr Lukašenkan hallintoa. Puolueen puheenjohtajana toimii Tatsyana Holubeva. Andrzej Duda
Andrzej Sebastian Duda (s. 16. toukokuuta 1972 Krakova) on Puolan nykyinen presidentti. Ukrainan vallankumous 2014
Sopimuksen syntyminen herätti monissa mielenosoittajissa epäilyksiä, ja osa vaati presidentin välitöntä eroa. Ukrainan parlamentti erotti presidentti Viktor Janukovytšin seuraavana päivänä. 328 edustajaa 450:stä äänesti erottamisen puolesta. Väliaikaiseksi presidentiksi nousi oppositiojohtaja Oleksandr Turtšynov toukokuussa pidettäviin presidentin vaaleihin saakka. Mikäli Ukrainan presidenttiä ei olisi vapautettu perustuslaillisista velvoitteistaan, olisi presidentinvaali järjestetty vaalikauden lopussa 2015. Venäläismielinen presidentti Janukovytš esiintyi tätä ennen televisiossa ja kielsi jättävänsä tehtävänsä sekä vertasi mielensoittajia Saksan natsien valtaannousuun 1930-luvulla. Venäjällä ja venäläismielisten keskuudessa fasismivertauksia ja -syytöksiä käytettiin kriisin aikana runsaasti, sillä ne vetosivat kansan muistoihin toisesta maailmansodasta. Lauantaiyönä 22. helmikuuta 2014 Janukovytš pakeni Venäjän hallituksen avustuksella Ukrainasta helikopterilla Venäjälle, ja sieltä käsin hän alkoi myöhemmin antaa lehdistölle ja Venäjän televisiokanaville lausuntoja. Myös ulkoministeri Leonid Kožara erotettiin ja jo sitä ennen oli erotettu sisäministeri Vitali Zahartšenko. Parlamentin puhemies Volodimir Rybkov erosi itse lauantaina, ja Turtšynov nousi hänen tilalleen. Valko-Venäjä
Valko-Venäjällä rajoitetaan median, poliittisen opposition ja ihmisoikeusjärjestöjen toimintaa. Maassa ei ole tosiasiallista mielipiteen- ja sananvapautta eikä niihin sisältyvää painovapautta. Yleismaailmallisesti nämä oikeudet sisältyvät kaikille kuuluviin humanitaarisiin perusoikeuksiin, jotka on lueteltu Ihmisoikeuksien yleismaailmallisessa julistuksessa (esim. artikla 19). Esimerkiksi Valko-Venäjän ”huonoon valoon saattamisesta”, kehityksen ”petollisesta” kuvaamisesta tai ”presidentin arvostelemisesta” voi seurata rikossyyte. Kansainvälisesti sananvapausasioita seuraavan Toimittajat ilman rajoja -järjestön luokituksessa Valko-Venäjän lehdistön vapaus on arvioitu viime vuosina huonoksi. Vuoden 2013 maatilastoissa Valko-Venäjän sijoitus oli 157 eli alin eurooppalaisen valtion sija tässä 179 maan vertailussa.
Toimittajat ilman rajoja -järjestön mukaan joulukuun 2010 presidentinvaalien ja niitä seuranneiden mielenosoitusten uutisoinnin seurauksena oli kuukautta myöhemmin yhä pidätettynä tai vangittuna 10 toimittajaa. Toimittajien kameroita, tietokoneita ja muita työvälineitä on takavarikoitu toimituksiin tehtyjen ratsioiden ohella myös kotietsinnöissä. Vangittujen toimittajien määrässä Valko-Venäjä oli kuudentena. Tiedotusvälineiden edustajien pidätyksiä, vangitsemisia ja karkotuksia on tapahtunut myös vuoden 2011 aikana. Venäjän presidentinhallinto
Presidentti Vladimir Putinin kaudella (2000–2008)Presidentti Dmitri Medvedevin kaudella (2008–2012)Presidentti Vladimir Putinin kaudella (2012–) Dmitri Medvedev
Dmitri Anatoljevitš Medvedev (, s. 14. syyskuuta 1965 Leningrad, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on Venäjän pääministeri. Hän oli myös Venäjän kolmas presidentti vuosina 2008–2012. Hänet valittiin 70,3 % kannatuksella presidentiksi Venäjän vuoden 2008 presidentinvaaleissa. Medvedev astui virkaansa 7. toukokuuta 2008 ja luopui virastaan 7. toukokuuta 2012. Sekä hänen edeltäjänsä että seuraajansa on maan nykyinen presidentti Vladimir Putin. Valko-Venäjän presidentinvaali 2006
Valko-Venäjän turvallisuuspoliisin, KGB:n, päällikön Stepan Suhorenkon mukaan on paljastunut salajuoni. Hänen mukaansa Partnerstvo-niminen hallituksesta riippumaton ja rekisteröimätön yhdistys järjestäisi vääriä ovensuukyselyitä, minkä jälkeen järjestettäisiin pääkaupungissa mielenosoituksia ja otettaisiin lopulta hallintorakennukset haltuun. Valko-Venäjän presidentinvaali 2010
Vaalitarkkailijoista IVYn tarkkailijat tunnustivat Valko-Venäjän vaalit vapaiksi ja demokraattisiksi, mutta ETYJin tarkkailijat arvostelivat vaalitoimituksia, ääntenlaskentaa ja opposition kohtelua. Venäjän presidentti Dmitri Medvedev muistutti, että vaalit ovat Valko-Venäjän sisäinen asia. Valko-Venäjä
Valko-Venäjä julistautui melko vastahakoisesti suvereeniksi 27. heinäkuuta 1990, ja siitä tuli virallisesti Valko-Venäjän tasavalta 25. elokuuta 1991. Venäjän Boris Jeltsin, Ukrainan Leonid Kravtšuk ja Valko-Venäjän Stanislau Šuškevitš tapasivat 8. joulukuuta 1991 Valko-Venäjällä Belavežskaja Puštšassa ja julistivat Neuvostoliiton puretuksi ja Itsenäisten valtioiden yhteisön perustetuksi. Presidentti Šuškevitš kannatti demokratiaan ja vapaaseen markkinatalouteen siirtymistä, mutta parlamentti pysäytti uudistukset. Aljaksandr Lukašenka syytti Šuškevitšia korruptiosta ja sai tämän häviämään luottamusäänestyksen, mutta myöhemmin korruptioväitteet osoittautuivat tekaistuiksi. Valko-Venäjä
Keskeisten oppositiopoliitikkojen vaalikelpoisuutta on rajoitettu. Vuoden 2006 presidentinvaalien alla presidenttiehdokas Aljaksandr Milinkevitšin keskeisiä vaalityöntekijöitä ja kannattajia vangittiin. Myös Milinkevitš vangittiin Tšernobyliä koskevan mielenosoituksen yhteydessä seuraavana syksynä. Muualla Euroopassa tätä pidettiin vakavana ihmisoikeusrikkomuksena, ja Milinkevitšille myönnettiin EU:n korkein ihmisoikeuspalkinto, Saharov-palkinto. Sama ihmisoikeuspalkinto oli myönnetty Valko-Venäjän toimittajayhdistykselle vuonna 2004. Yhdysvaltain presidentti George W. Bushin hallinnossa Valko-Venäjää nimitettiin Euroopan viimeiseksi diktatuuriksi presidentti Lukašenkan autoritaarisen aseman vuoksi, mihin länsimaiset tiedotusvälineet ovat myös tarttuneet. Valko-Venäjä on ainoa Euroopan maa, joka ei ole saanut jäsenyyttä Euroopan neuvostossa. Valko-Venäjän ministerineuvosto
Valko-Venäjän ministerineuvosto () on toimeenpanovaltaa käyttävä elin Valko-Venäjällä. Hallitusta johtaa pääministeri ja sen nimittää presidentti. Hallitus toimii hallituksen talossa Minskin keskustassa. Valko-Venäjän presidentinvaali 2006
Reservin kenraalimajuri Vladimir Vorobjov (Владимир Воробьев) piti Valko-Venäjän radion ensimmäisellä kanavalla puheen, minkä mukaan läntiset tiedustelupalvelut käyttävät hallituksesta riippumattomia liikkeitä välineinään vaikuttaakseen slaavivaltioiden kansalaisiin ja estääkseen entisiä neuvostotasavaltoja palaamasta keskenään yhteistyöhön.
Hänen mukaansa vain asiantilan objektiivinen ymmärtäminen ja tulevaisuudessa IVY-maiden, ensisijaisesti Ukrainan, Valko-Venäjän, Venäjän, integraatio voi vastustaa Lännen aggressiivista politiikkaa ja säilyttää valtiollisen suvereniteetin. Valko-Venäjän korkein oikeus
Korkeimpaan oikeuteen kuuluvat korkeimman oikeuden presidentti, 1. varapresidentti ja muut varapresidentit sekä korkemman oikeuden jäsenet. Toiminnallisesti se jakautuu siviiliasioiden, rikosasioiden, sotilasasioiden, patenttiasioiden tuomarikuntiin, puhemiehistöön (presidium) ja itse korkeimpaan oikeuteen. Kazakstan
Kazakstan on presidentillinen tasavalta, jossa on myös pääministerin virka. Nursultan Nazarbajev on ollut presidenttinä maan itsenäistymisestä lähtien. Pavel Borodin
Pavel Pavlovitš Borodin (s. 25. lokakuuta 1946 Šahunja, Gorkin alue, Neuvostoliitto) on venäläinen valtiomies, joka toimi Venäjän ja Valko-Venäjän valtioliiton pääsihteerinä vuosina 2000–2012. Sitä ennen hänellä oli johtava virka Boris Jeltsinin valtionhallinnossa Venäjällä. Vitali Mutko
Vitali Leontjevitš Mutko (, s. 8. joulukuuta 1958) on venäläinen poliitikko ja urheiluvaikuttaja. Mutko on Venäjän jalkapalloliiton puheenjohtaja, mutta hän vetäytyy tehtävästään joulusta 2017 Venäjän vuoden 2018 jalkapallon MM-kisojen alkuun saakka, eli noin puoleksi vuodeksi, jolloin hän taas palaa liiton johtoon. Slovakia
Presidentin tehtäviin kuuluu pääministerin nimittäminen. Pääministeriksi valitaan yleensä parlamentin enemmistöpuolueen puheenjohtaja. Pääministerillä on lähes kaikki toimeenpanovalta, mutta presidentti on armeijan ylipäällikkö, hän voi myöntää armahduksia ja lähettää lain takaisin parlamentin valmisteltavaksi. Vuoden 2014 vaaleissa presidentiksi valittiin Andrej Kiska., ja vuoden 2016 vaalien jälkeen pääministerinä jatkoi Robert Fico. Valko-Venäjä
Venäjä on Valko-Venäjän tärkein kumppani kaupan, politiikan ja kulttuurin alalla. Vuonna 1999 presidentit Jeltsin ja Lukašenka allekirjoittivat sopimuksen maiden välisestä valtioliitosta. Tätä sopimusta on tuotu käytäntöön vain osittain, sillä sen mukaan maat siirtyvät esimerkiksi yhteisen perustuslain ja valuutan piiriin. Yhteistyötä on kuitenkin tehty esimerkiksi sotilasvoimien, talouden ja tieteen saralla. Vuonna 2012 voimaan astunut tulliliitto Venäjän ja Kazakstanin kanssa oli askel kohti maiden yhteistä talousaluetta. Valko-Venäjä on hyvin riippuvainen Venäjältä peräisin olevasta energiasta ja lainarahoituksesta. Vietnamin presidentti
Vietnamin presidentti (viet. "Chủ tịch nước Việt Nam") on Vietnamin valtionpäämies. Presidentti valitaan viiden vuoden
välein, ja hänen roolinsa on pitkälti seremoniallinen. Presidentin tehtäviin kuuluu muun muassa nimittää pääministeri. Nykyinen presidentti on Nguyễn Phú Trọng, vuodesta 2018 lähtien. Valko-Venäjä
Maan suhteet Euroopan unioniin ja länsimaihin lähtivät lupaavasti liikkeille itsenäistymisen jälkeisinä vuosina 1991–1994. Lukašenkan noustua presidentiksi vuonna 1994, kansallinen suhtautuminen oppostioon ja kansalaisyhteiskuntaan vaikutti nopeasti länsisuhteita heikentävästi. Neuvottelut EU-jäsenyydestä ja unioniin liittymisestä keskeytettiin vuonna 1995. Toukokuussa 2009 Valko-Venäjä kuitenkin sopi Prahan huippukokouksessa yhtenä osapuolena Eurooppa-suhteidensa kehittämisestä osana Euroopan unionin itäistä kumppanuusohjelmaa. Suomen ulkoasiainministeriö käynnisti Suomen Vilnan suurlähetystön alaisuudessa toimivan Minskin yhteistoimiston 1. lokakuuta 2010. Valko-Venäjä avasi vastavuoroisesti suurlähetystön Helsingissä helmikuussa 2012.. Valko-Venäjä tuki Ukrainaa, kun Venäjä kaappasi vuonna 2014 Krimin. Maat kiistelivät keskenään öljy- ja kaasutoimituksista. Valko-Venäjä ei antanut Venäjän perustaa lentotukikohtaa maahansa. Maiden välit olivat edelleen huonot vuoden 2017 alussa. Miloš Zeman
Miloš Zeman (s. 28. syyskuuta 1944 Kolín) on tšekkiläinen poliitikko ja vuodesta 2013 Tšekin presidentti. Hän oli sosiaalidemokraattisen puolueen (ČSSD) johtaja 1993–2001. Hän oli alahuoneen puhemies 1996–1998 ja pääministeri 1998–2002. Hän nosti ennen heikon ČSSD:n 30 prosentin ääniosuuteen. Almazbek Atambajev
Almazbek Atambajev (Алмазбек Шаршенович Атамбаев, s. 17. syyskuuta 1956) on kirgisialainen poliitikko. Hän on ollut maansa presidentti joulukuusta 2011 alkaen. Hän oli maan pääministeri maaliskuusta marraskuuhun 2007 ja uudelleen joulukuusta 2010 syyskuuhun 2011. Hän on Kirgisian sosiaalidemokraattisen puolueen johtaja. Valko-Venäjän presidentinvaali 2006
Sen sijaan hän mainitsi muutamia Georgia kansalaisia, kuten Georgian parlamentin puolustus- ja turvallisuusvaliokunnan puheenjohtajan, Georgi Torgomadzen (Георгий Торгомадзе), joka oli useaan kertaan tavannut Valko-Venäjän opposition edustajia. Turvallisuuspalvelun johtaja oli varma siitä, että georgialaiset olisivat olleet valmiita järjestämään vaalipäivänä joitain räjähdyksiä horjuttaakseen tilannetta Valko-Venäjällä. Valko-Venäjän pääministeri
Joukukuussa 2014 pääministeriksi vaihdettiin Andrei Kabjakou Mih’ail Mjasnikovitšin erittamisen jälkeen. Vladimir Žirinovski
Vladimir Volfovitš Žirinovski (, s. 25. huhtikuuta 1946) on venäläinen äärikansallinen poliitikko, duuman jäsen ja Venäjän liberaalidemokraattisen puolueen (LDPR) perustaja ja johtaja. Žirinovski on liberaalidemokraattisen puolueen ehdokkaana presidentinvaaleissa 2018. Venäjän presidentinvaali 2000
Venäjän presidentinvaali 2000 pidettiin 26. maaliskuuta 2000. Vaalit voitti silloinen pääministeri ja virkaa tekevänä presidenttinä toiminut Vladimir Putin. Boris Jeltsin oli eronnut 31. joulukuuta 1999. Virallisesti puolueista riippumattoman, FSB-taustaisen Putinin lisäksi ehdolla olivat kommunistien Gennadi Zjuganov, Jabloko-puolueen Grigori Javlinski, Amangeldy Tuleyev, äärikansallinen Vladimir Žirinovski, Konstantin Titov, Ella Pamfilova, Stanislav Govoruhin, Juri Skuratov, Aleksander Podberyozkin ja Umar Džabrailov. Näistä vain kommunistien Zjuganov sai merkittävästi ääniä, 29,21 %. Länsimielisenä pidetty Javlinski sai 5,80 %, ja muista esimerkiksi räyhäkansallinen Žirinovski 2,70 %. Valkovenäläiset
Valko-Venäjä itsenäistyi joulukuussa 1991. Valtaan vuonna 1994 noussut Aljaksandr Lukašenka on hallinnut maata osin yksinvaltiaan ottein ja hän on myös lähentänyt suhteita Venäjään. Nykyistä hallintoa on syytetty muun muassa ihmisoikeusrikkomuksista. Valko-Venäjän sankari
Ensimmäisen arvonimen sai Uladzimir Karvat (ven. Vladimir Karvat) vuonna 1999. Seuraavat arvonimet presidentti Aleksandr Lukašenko myönsi 30. kesäkuuta vuonna 2001. Tällöin palkittiin Pavel Maryjaŭ, Mihail Kartšmit, Vital Kramko ja Aljaksandar Dubko. Maaliskuun 1. päivänä 2006 arvonimen saivat Mihail Vysotski, Pjotr Prokopovitš, Vasili Revjako, Mihail Savitski ja metropoliitta Filaret (Kirill Vahromejev). Juryi Žadobin
Žadobin nimitettiin vuonna 1999 apulaisministeriksi Valko-Venäjän sisäministeriöön ja sisäministeriön joukkojen komentajaksi. Syyskuusta 2003 lähtien hän vastasi Valko-Venäjän presidentin turvallisuuspalvelusta. Heinäkuussa 2007 hänestä tuli Valko-Venäjän KGB:n johtaja ja vuosina 2008-2009 hän oli Valko-Venäjän puolustusneuvoston sihteerinä. Presidentti Aljaksandr Lukašenka nimitti Žadobinin puolustusministeriksi 4. joulukuuta 2009. Hän on toiminut tässä tehtävässä kahden eri pääministerin (Sidorski 2003-2010, Mjasnikovitš 2010-) hallituksessa. Valko-Venäjän oppositio
Tunnettuja oppositiohahmoja ovat mm. monet Valko-Venäjän eri presidentinvaalien vastaehdokkaat sekä muut oppositiopuolueiden edustajat. Myös esimerkiksi useat ihmisoikeustaistelijat, vapaissa tiedotusvälineissä toimivat toimittajat ja kuvaajat, presidentin linjaa vastustavat ja kritisoivat taiteilijat (osaa heistä sensuroidaan tiedotusvälineissä), ja monet akateemista vapautta kaipaavat (yhtä virallista valtiollista totuutta vastustavat) henkilöt voidaan katsoa opposition edustajiksi, vaikkeivat ole varsinaisia oppositiopoliitikkoja. Mihail Tšyhir
Mihail Mikalajevitš Tšyhir (, , s. 24. toukokuuta 1948 Kapylin piirissä Minskin alueella Neuvostoliitossa) toimi Valko-Venäjän pääministerinä vuosina 1994-1996. Ukraina
Ukraina on semipresidentiaalinen tasavalta, jota johtaa vallankumouksen jälkeen valittu presidentti Petro Porošenko. Valko-Venäjä
Parlamentin ylähuoneessa eli tasavallan neuvostossa ("soviet respubliki"), on 64 paikkaa. Edustajista 8 nimittää presidentti ja 56 edustajaa valitaan paikallisneuvostoista, kaikki nelivuotiskausille. Alahuone, eli edustajainhuone tai kansalliskokous ("natsionalnoje sobranije") on 110-paikkainen, kaikki edustajat valitaan yleisellä äänioikeudella nelivuotiskaudelle. Vuodesta 1996 lähtien parlamentilla on ollut lähinnä seremoniallinen funktio. Ihmisoikeudet Valko-Venäjällä
Valko-Venäjällä oli vaalit syyskuussa 2008. Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön ("ETYJ"; "Organization for Security and Co-operation in Europe" "OSCE") tarkkailijoiden mukaan vaalit eivät täyttäneet OSCE:n standardeja. Äänestäjät eivät saaneet riittävästi tietoja ehdokkaiden valintaan. Valko-Venäjän lait eivät salli vapaata kokoontumisvapautta ja sananvapautta. Kansalaisjärjestöjen toiminta ja jäsenyys säädettiin laittomaksi ennen presidenttivaaleja maaliskuussa 2006. Valko-Venäjän sankari
Ensimmäinen Valko-Venäjän sankariksi nimetty henkilö oli Valko-Venäjän ilmavoimien everstiluutnantti Uladzimir Karvat (Vladimir Karvat, Уладзімір Карват / Владимир Карват) (1959-1996). Karvat sai arvonimen kuolemansa jälkeen urheiden tekojensa kunniaksi. 23. toukokuuta vuonna 1996 hänen harjoituslennolla ollut Suhoi Su-27 -lentokoneensa syttyi palamaan ja eteni suoraan kohti asuttua aluetta. Karvat käänsi konetta niin kauan, kunnes se lopulta törmäsi maahan kilometrin päähän ihmisasutuksesta Hatsištšan alueella. Samana päivänä presidentti Lukašenko julisti hänet Valko-Venäjän sankariksi. Virallinen asetus sankarin asemasta annettiin muutama kuukausi myöhemmin, 21. marraskuuta 1996. Valko-Venäjän presidentinvaali 2006
Valko-Venäjän keskusvaalilautakunta aloittaa työnsä tasavaltalaispalatsissa 19. maaliskuuta kello 10. Keskusvaalilautakunnan puheenjohtajaa Lidija Jermošinan mukaan sanomalehtimiehille perustetaan tiedotuskeskus, mistä he voivat seurata vaalien edistymistä. Valko-Venäjän presidentinvaali 2006
Presidentti Lukašenko on järjestänyt myös tarkka-ampujista koostuvan Almaz-erityisyksikön pääkaupunki Minskissä hälytystilaan opposition varalta. Valko-Venäjän historia
Uuden perustuslain jälkeisissä presidentinvaaleissa kesällä 1994 Aljaksandr Lukašenka valittiin Valko-Venäjän presidentiksi 45 prosentin ääniosuudella. Hän on pitänyt valtaa siitä lähtien. Vuoden 1995 kansanäänestyksillä presidentille annettiin valta hajottaa parlamentti, tiivistää taloussuhteita Venäjään, tehdä venäjästä toinen maan virallisista kielistä ja hyväksyä neuvostoaikaista lippua muistuttava uusi lippu Valko-Venäjän viralliseksi tunnukseksi. Hajanainen oppositio käyttää vielä toisinaan vuosien 1991–1995 valtiollisia tunnuksia. Boiko Borisov
Boiko Metodiev Borisov (, s. 13. kesäkuuta 1959) on bulgarialainen poliitikko ja maan pääministeri 2009–2013, 2014–2017 ja 2017–. Hän oli aiemmin Sofian pormestari marraskuusta 2005 ja johtanut perustamaansa GERB-puoluetta. Valko-Venäjän parlamentti
Valko-Venäjän parlamentti (, ) eli kansalliskokous on Valko-Venäjän lakiasäätäävä kansanedustuslaitos. Parlamentti on kaksikamarinen. Presidentille on perustuslakimuutoksissa ja kansanäänestyksissä lisätty valtaa, joten parlamentin vaikutusvalta on vähäinen. Mikalai Statkevitš
Aiemmin, vuonna 2005 Statkevitš tuomittiin kolmen vuoden vankeusrangaistukseen vuoden 2004 parlamenttivaalien yhteydessä järjestettyä kansanäänestystä mielenosoitusten järjestämiseen osallistumisesta. Esimerkiksi Amnesty International julisti Statkevitšin mielipidevangiksi. Hänet armahdettiin noin kahden vuoden vankeusrangaistuksen jälkeen 2007. Vuoden 2004 kansanäänestyksessä äänestäjiltä kysyttiin sallivatko he presidentti Lukashenkan asettautua uudelleen ehdokkaaksi presidentinvaaleissa. Esuimerkiksi tyrannihallintoa vastustanut mielenilmaus hiljennettiin voimatoimin, ja useita oppositiojohtajia pidätettiin. Lukashenkalla oli tässä vaiheessa täyttymässä presidentille säädetty maksimiaika (kaksi presidentin kautta). Valko-Venäjän vaalilaki myös kielsi vaaleihin liittyvien kysymysten viemisen kansanäänestykseen. Valko-Venäjän tasavaltalainen nuorisoliitto
Valko-Venäjän tasavaltalainen nuorisoliitto syntyi 6. syyskuuta vuonna 2002, kun kaksi silloista nuorisojärjestöä, Valko-Venäjän nuorisoliitto ja Valko-Venäjän isänmaallinen nuorisoliitto, yhdistettiin. Valko-Venäjän nuorisoliitto oli Komsomolin suora perinteen jatkaja. Yhdistämisen takana on Aleksandr Lukašenko, joka on toiminut nykyisessä virassaan maan johdossa vuodesta 1995 lähtien. Valko-Venäjän tasavaltalainen nuorisoliitto saa runsaasti tukea Valko-Venäjän hallinnolta, pääasiassa opetusministeriöltä ja presidentin taholta. Valko-Venäjän presidentinvaali 2006
Presidentti Aleksandr Lukašenkon mukaan Georgiassa, Ukrainassa ja Venäjällä on henkilöitä, jotka haluavat tulla saattamaan tasavaltaa "järjestykseen". "He voivat kyllä tulla, mutta miten he pääsevät täältä pois. Emme salli kenenkään horjuttavan tilannetta", ilmoitti valtionpäämies. Valko-Venäjän presidentti
Valko-Venäjän presidentti on Valko-Venäjän valtionpäämies, joka valitaan viiden vuoden välein. Presidentillä on maan perustuslain mukaan laajat valtaoikeudet. Hän muun muassa nimittää pääministerin ja muun hallituksen. Kurmanbek Bakijev
Huhtikuussa 2010 Talasin kaupungissa syntyi mielenosoituksia, jotka muuttuivat seuraavana päivänä väkivaltaisiksi. Muun muassa maan sisäministerin kerrottiin kuolleen, tai hän jäi mielenosoittajien vangiksi. Maan pääkaupungissa vallattiin parlamenttitalo ja presidentinpalatsin valtausta yritettiin. Poliisi ampui mielenosoittajia. 15. päivä Bakijev jätti eroilmoituksensa ja pakeni maasta Kazakstaniin. 20. huhtikuuta 2010 Valko-Venäjän presidentti Aljaksandr Lukašenka kertoi puheessaan Bakijevin saapuneen perheineen maanantai-iltana Minskiin ja nauttivan valtion ja hänen henkilökohtaista suojeluaan. Viron presidentti
Viron tasavallan presidentti () on Viron tasavallan valtionpäämies. Nykyinen Viron presidentti on vuonna 2016 valittu Kersti Kaljulaid. Valko-Venäjän kehityspankki
Kehityspankin johto on Valko-Venäjän valtionjohdon valvonnassa, joka osaltaan hyväksyy myös pankin toimintastrategian. Pankin hallituksen puheenjohtajana toimi alkuvuonna 2013 Sergei Rumas, joka on myös Valko-Venäjän edustaja Valko-Venäjän, Kazakstanin ja Venäjän yhteisessä Euraasian talouskomissiossa. Hän toimii lisäksi Valko-Venäjän jalkapalloliiton puheenjohtajana. Boris Jeltsin
Boris Nikolajevitš Jeltsin (, 1. helmikuuta 1931 Butka, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 23. huhtikuuta 2007 Moskova, Venäjä) oli Venäjän ensimmäinen presidentti vuosina 1991–1999. Jeltsinillä oli myös keskeinen rooli Neuvostoliiton alasajossa, ja hänen presidenttikaudellaan Venäjällä tapahtui suuri joukko uudistuksia kohti markkinataloutta. Uudistusprosessi oli vaikea Neuvostoliiton lakkaamisen jätettyä jälkeensä suuria taloudellisia ja sosiaalisia ongelmia, jotka leimasivat Venäjän koko 1990-lukua. Jeltsinin kaudella syttyi Tšetšenian sota. Valko-Venäjän pääministeri
Alla oleva kaavio esittää Valko-Venäjän tasavallan pääministerien toimikaudet aika-akselilla. Kirgisian vallankaappaus 2010
Presidentti Bakijev on luvannut erota virastaan, jos hänen turvallisuutensa taataan, mutta Otunbajeva vaatii häntä oikeuden eteen väkivallantekojen vuoksi.. Väliaikaishallinnon turvallisuuspäällikkö Kenešbek Duišebajev on luvannut taata turvallisuuden. Bakijev päätti kuitenkin paeta Kazakstaniin, jossa arvelee kykenevänsä neuvottelemaan maan tulevaisuudesta. Hänen ilmoitettiin jo eronneen virastaan, mutta siirryttyään Valko-Venäjälle, jonka presidentti Aljaksandr Lukašenka tarjoaa hänelle suojelua, hän ilmoitti olevansa edelleen maansa laillinen johtaja. Eräiden lähteiden mukaan Hän ei aio palata valtaan. Bakijevin syytesuoja on kuitenkin purettu ja hänen luovuttamistaan Kirgisiaan vaaditaan vastaamaan vallankaappauksen yhteydessä tapahtuneiden arviolta 85 ihmisen joukkosurmasta. Sjarhei Sidorski
Hänet nimettiin virkaatekeväksi 10. heinäkuuta 2003 pääministeriksi erotetun Henadz Navitskin tilalle. Sidorskin virka vahvistettiin 19. joulukuuta 2003. Sidorskin johtama hallitus erosi muutamia päiviä Valko-Venäjän joulukuun 19. päivän 2010 presidentinvaalien jälkeen. Ivan Gašparovič
Ivan Gašparovič (s. 27. maaliskuuta 1941) on slovakialainen oikeustieteen professori ja poliitikko, joka toimi Slovakian presidenttinä 2004–2014. Václav Klaus
Václav Klaus (s. 19. kesäkuuta 1941 Praha) on tšekkiläinen oikeistopoliitikko ja Tšekin tasavallan toinen presidentti. Hänet valittiin presidentiksi helmikuussa 2003 Václav Havelin seuraajaksi, ja helmikuussa 2008 vielä toiselle viisivuotiskaudelle. Vuosina 1992–1997 Klaus toimi Tšekin pääministerinä. Nykyään hänet tunnetaan ulkomailla myös skeptisestä suhtautumisesta Euroopan unioniin ja ihmisen aiheuttamaan ilmastonmuutokseen. Hän on myös kirjoittanut kolmisenkymmentä kirjaa. Valko-Venäjä
Opposition rauhanomainen mielenosoitus vuoden 2010 joulukuun 19. päivän presidentin vaalien äänestyksen jälkeen hajotettiin ylimitoitettua väkivaltaa käyttäen poliisivoimin. Noin 600 mieltään osoittanutta opposition kannattajaa, lukuisia lehdistön edustajia sekä enemmistö opposition presidenttiehdokkaista pidätettiin. Mielenosoittajien ohella presidentinvaalien rehellisyyttä ja liittyneitä Valko-Venäjän toimenpiteitä on kritisoitu runsaasti myös kansainvälisesti. Rikossyyte väitetyistä mellakoista, joita esimerkiksi Etyjin tarkkailijoiden puolelta luonnehdittiin rauhanomaisiksi mielenilmaukseksi, nostettiin kaikkiaan 32 ihmiselle. Useille opposition presidenttiehdokkaista annettiin vuoden vankeustuomio. Lisäksi vankilaan tuomittiin vaalityön avainhenkilöitä, toimittajia, järjestöaktiiveja ja entinen poliisi. Useita vangituista on kansainvälisesti luonnehdittu poliittisiksi vangeiksi. Valko-Venäjän sankari
Aljaksandar Dubko (1938-2001, valkovenäjäksi Аляксандар Дубко, venäjäksi Александр Дубко, Aleksandr Dubko) oli Hrodnan alueellisen hallituksen puheenjohtaja. Vuonna 1994 hän oli ehdokkaana Valko-Venäjän presidentinvaaleissa. Hän oli aiemmin myös jäsenenä Valko-Venäjän neuvostotasavallan sekä Neuvostoliiton korkeimmassa neuvostossa. Hänet julistettiin Valko-Venäjän sankariksi pitkäaikaisesta työstään Neuvostoliiton ja Valko-Venäjän kansalaisten hyväksi. Valko-Venäjän kansallinen tasavalta
Itsenäisyyden menettämisen jälkeen Valko-Venäjän kansallisen tasavallan hallitus siirtyi maanpakoon Liettuaan, aluksi Vilnaan ja sittemmin Hrodnaan. Vuonna 1919 se esiintyi Pariisin rauhanneuvotteluissa vaatien, että Puolaan liitettyjen alueiden valkovenäläisten oikeudet omaan kulttuuriin tunnustettaisiin. 11. marraskuuta 1920 se solmi Liettuan kanssa sopimuksen jossa pyrittiin Valko-Venäjän vapauttamiseen. Sopimus jäi vaille käytännön merkitystä.
Useat kansallisen tasavallan pakolaiset lähestyivät Saksan natsipuoluetta sen valtaannousun jälkeen. Pakolaishallituksen toinen presidentti Vasil Zaharka lähetti huhtikuussa 1939 Adolf Hitlerille muistion, jossa ilmaisi voimakkaan innostuksensa natsien asiaan. Saman vuoden kesäkuussa kokoontuivat Valko-Venäjän pakolaiset Danzigissa ja perustivat Berliinin Valko-Venäjän luottotoimiston Florian Akinchitsin alaisuudessa. Monia tämän järjestön jäsenistä nousi hallintoasemiin saksalaisten miehittämällä Valko-Venäjällä. Ukrainan vallankumous 2014
Entinen presidentti Viktor Janukovytš sanoi torstaina 28. helmikuuta olevansa edelleen Ukrainan presidentti ja syytti valtaan noussutta hallitusta nationalistiseksi ja fasistiseksi. Hän syytti sitä vastuuttomasta länsimielisestä politiikasta, jota kannattaa vain vähemmistö ukrainalaisista. Entinen presidentti kiisti käskeneensä poliisia ampumaan mielenosoittajia. Janukovytšin mielestä Krimin niemimaan kuuluisi pysyä Ukrainassa eikä erota ja toivoi, ettei pitkittyneeseen kriisiin tarvitsisi puuttua sotilaallisin keinoin. Samassa puheessa Janukovytš kertoi, ettei aio osallistua ehdokkaana toukokuussa pidettäviin presidentinvaaliin. Venäjä lupasi taata entisen presidentin turvallisuuden. Ensimmäinen tv-esiintyminen vallankumouksen jälkeen tapahtui Venäjällä Ukrainan vastaisella rajalla Donin Rostovissa. Valeri Kokov
Kokov syntyi 18. lokakuuta 1941 Tyrnyauzissa Kabardi-Balkariassa. Kokov oli Kabardi-Balkarian pitkäaikainen johtaja. Hän oli tasavallan korkeimman neuvoston puheenjohtaja vuosina 1990–1991, mikä oli tuolloin tasavallan korkein virka-asema. Vuonna 1992 tasavallalle valittiin ensimmäinen presidentti. Valinta tapahtui suoralla kansanvaalilla ja presidentiksi valittiin Kokov. Sittemmin Kokov valittiin uudelleen suorassa kansanvaalissa vuonna 1997, jolloin hän sai 98 prosenttia annetuista äänistä ja vuonna 2002, jolloin hän sai 87 prosenttia annetuista äänistä.