Millainen puolue Baath on?
Baath
Baath () on arabisosialistinen, arabinationalistinen panarabialainen ideologia. Se ei kuitenkaan ole islamistinen, vaan sekularistinen liike. Ideologian isä oli syyrialainen kristitty Michel Aflaq (1910–1989). Baath-puolue on hallinnut Syyriaa vuodesta 1963 nykyhetkeen ja Irakia Saddam Husseinin kukistumiseen asti. Baath
Michel Aflaq kehitti ideologiansa opiskellessaan 1930-luvulla Sorbonnen yliopistossa. Salah al-Din Bitarin kanssa, josta tuli myöhemmin Syyrian pääministeri, hän perusti Baath-puolueen vuonna 1947 Damaskoksessa Ranskan Syyriassa vastustamaan länsimaiden siirtomaahallintoa. Se oli aluksi lähinnä muutaman intellektuellin liike, kunnes se vuonna 1952 yhdistyi Akram al-Hawranin arabisosialistisen puolueen kanssa, jolloin nimeksi tuli Arabisosialistinen Baath-puolue (). Puolue kattoi kaikki arabimaat kansallisen johtonsa alaisuudessa (kansallinen tarkoittaa tässä arabikansaa). Jokaiseen valtioon perustettiin alueellinen osasto. Baath
Baath tarkoittaa arabiaksi uudelleensyntymää. Sen ideologiset tavoitteet ovat maallisuus, sosialismi ja panarabialaisuus, arabikansojen yhtenäisyys. Puolueen motto on: "Wahdah, Hurriyah, Ishtirrakiyah" (Yhtenäisyys, vapaus, sosialismi). Yhtenäisyydellä tarkoitetaan panarabialaisuutta ja vapaudella vapautta länsimaisista vaikutteista. Nationalismista liike omaksui luokattoman kansan yhtenäisyyden ja se oli siten anti-marxilainen. Tavoitteena oli kuitenkin talouden kansallistaminen kansan palvelukseen. Siten liike vastusti länsimaista kapitalismia. Yhdistynyt arabitasavalta
Arabisosialistinen Baath-puolue otti maan haltuun vallankaappauksessa 18 kuukauden kriisikierteen jälkeen 8. maaliskuuta 1963. Uuden Baath-hallinnon myötä yritettiin Yhdistynyttä arabitasavaltaa perustaa uudelleen. 17. huhtikuuta 1963 Arabisosialistisen liiton johtama Egypti ja arabisosialistisen Baath-puolueen johtamat Syyria ja Irak kirjoittivat sopimuksen tällä kertaa kolmen valtion muodostamasta panarabialaisesta Yhdistyneestä arabitasavallasta. Uudesta liittovaltiosta oli tarkoitus järjestää kansanäänestys syyskuussa 1963. Pian kuitenkin samasta aatteesta huolimatta puolueet riitaantuivat, eivätkä suunnitelmat ehtineet toteutua käytännön tasolle. Syyria
Syyria itsenäistyi toisen maailmansodan yhteydessä, mutta arabisosialistinen baath-puolue on hallinnut sitä totalitaarisesti vuodesta 1963. Vuonna 2011 maassa puhkesi arabikevääseen liittyneitä mellakoita. Nämä johtivat kesään 2011 mennessä sisällissotaan, jossa kapinalliset pyrkivät kaatamaan presidentti Bašar al-Assadin hallinnon.
Fatah al-Islam
Fatah al-Islam () on sunnimuslimeista koostuva islamistinen terroristiryhmä, joka toimii Libanonin pohjoisosassa sijaitsevalta Nahr al-Baredin palestiinalaisten pakolaisleiriltä käsin. Ahmad Hasan al-Bakr
Hänet pakotettiin taas eläkkeelle 1959, koska häntä syytettiin Mosulin kapinan johtamisesta. Al-Bakr oli tuolloin Baath-puolueen jäsen ja kannatti Yhdistynyttä arabitasavaltaa. Baathistien johtavana jäsenenä hän johti vuoden 1963 vallankaappausta joka syrjäytti Abdulkarim Qasimin ja hänestä tuli pääministeri syksyyn asti. Tuolloin syrjäytetyn kuningas Faisalin sukulainen, sotamarsalkka Abdulsalam Arif järjesti vastavallankaappauksen. Nuoremman Arifin kuoltua helikopteriturmassa baathistit syrjäyttivät tämän veljen Abdulrahman Arifin 1968 ja al-Bakr nimitettiin presidentiksi. Operaatio Kesäsade
15. heinäkuuta Israelin armeija jatkoi kolmatta viikkoa ääriryhmien sieppaaman sotilaan etsimistä Gazan kaistalla. Israel tiedotti jatkavansa sotatoimia Gazan kaistaleella huolimatta samanaikaisista taisteluista Hizbollah-sissejä vastaan Libanonin rajalla. Syyrian johtava Baath-puolue ilmoitti antavansa tukensa Hizbollah-järjestölle. Syyria oli näkyvästi tukenut jo vuonna 2001 Hizbollahia, jolloin Israel vetäytyi Etelä-Libanonista. Beneath (yhtye)
Beneath on islantilainen brutaalin death metalin yhtye. Se perustettiin Reykjavikissa vuonna 2007. Yhtyeen musiikki on extreme metallia, jossa on vivahteita useista musiikin tyylilajeista. Sanoitukset käsittelevät pääosin apokalypsia ja epäuskonnollisuutta. Israelin politiikka
Israelin merkittävimmät valtapuolueet aivan viime aikoihin asti ovat olleet vasemmistolainen työväenpuolue Avoda ja 1973 syntynyt oikeistolainen Likud. Ariel Sharonista tuli maan ensimmäinen näiden puolueiden ulkopuolelta tullut pääministeri Likud-puolueen hajottua sisäisiin ristiriitoihin ja Sharonin erottua siitä. Sharonin syksyllä 2005 perustama uusi keskustaoikeistolainen Kadima-puolue nousi vuoden 2006 vaaleissa knessetin suurimmaksi puolueeksi, ja sen puheenjohtajasta Ehud Olmertista tuli maan pääministeri. Kadima on houkutellut nimipoliitikkoja niin oikealta kuin vasemmaltakin. Israelin parlamenttivaalit 2015
Jisrael Beiteinun lisäksi tappion kärsivät uskonnollista oikeistoa edustavat Shas ja Yhdistynyt toorajuutalaisuus sekä laitaoikeiston Juutalainen koti. Sen sijaan jo vuodesta 1992 toimineen vasemmistopuolue Meretzin yhden paikan tappiota pidettiin menestyksenä, koska pitkään näytti siltä, ette Meretzin tulos jäisi vain neljään edustajaan. Paddy Ashdown
Puolueessaan Ashdown kuului sosiaalidemokraattiseen siipeen ja kannatti 1977 Lib-Lab-liittoa ja puhui risteilyohjuksia vastaan ja vastusti puolustusteollisuuden yksityistämistä. Hän arvosteli Thatcherin hallitusta sen päätöksestä sallia Yhdysvaltain Libyan pommituksen Britannian maaperältä. Heinäkuussa 1988 hänestä tuli pienpuolueet liberaalit ja sosiaalidemokraattisen puolueen liberaalidemokraattiseksi puolueeksi yhdistäneen puolueen johtaja. Sen kannatus oli 1989 noin kolme prosenttia. Ashdown oli kuitenkin maan suosituin puoluejohtaja, ja liberaalidemokraatit sai 1992 18 prosenttia äänistä ja 1997 19 prosenttia ja 46 parlamenttiedustajaa, ja se oli vuonna 1999 maan toiseksi suurin puolue jättäen konservatiivit taakseen paikallisvaaleissa. Israelin parlamenttivaalit 2013
Israelin 19. knessetin vaalit olivat 22. tammikuuta 2013 järjestetyt ylimääräiset parlamenttivaalit, jotka jouduttiin järjestämään, kun verovuoden 2013 budjetista ei päästy sopimukseen lokakuussa 2012. Benjamin Netanjahun II hallitus oli ollut kaatumaisillaan jo alkuvuodesta 2012 kiistaan Tal-laista, joka mahdollistaa ješiva-kouluissa opiskelevien haredijuutalaisten vapautuksen asepalveluksesta. Riita johti Työväenpuolueen eroon hallituksesta 17. tammikuuta 2012, minkä myötä spekulaatiot uusista vaaleista kiihtyivät. Netanjahu onnistui kuitenkin torjumaan hallituksensa kaatumisen toistaiseksi muodostamalla Israelin historian laajapohjaisimman "kansallisen yhtenäisyyden hallituksen" Kadiman kanssa 8. toukokuuta 2012. Tosin lopulta Kadimakin jätti hallituksen Tal-lakia koskevien erimielisyyksien takia heinäkuun puolivälissä 2012. Michel Aflaq
Michel Aflaq (1910 – 23. kesäkuuta 1989 Pariisi) oli syyrialainen filosofi, sosiologi ja nationalisti. Hän perusti Baath-puolueen yhdessä ystävänsä Salah al-Din al-Bitarin kanssa. Baath-puolueen iskulause on "Yhtenäisyys, vapaus, sosialismi". Lisäksi se kannattaa maallistumista. Fatah
Vuonna 1993 Arafatin allekirjoitettua salaisten Oslon neuvotteluiden jälkeen periaatesopimuksen Israelin kanssa, Israel ja PLO tunnustivat toisensa ja Jasser Arafat palasi palestiinalaisalueille maapaosta Tunisiasta. Hadash
Vuonna 1977 perustetulla puolueella on neljä paikkaa maan parlamentissa Knessetissä. Hadashin kansanedustajista kolme on Israelin arabeja. Fatah
Fatah ajautui 2006 yhteenottoihin äärijärjestö Hamasin kanssa sen jälkeen kun Hamas voitti parlamenttivaalit. Yhteenotoissa on kuollut kymmeniä ihmisiä. Kesäkuussa 2007 Fatah hävisi taistelun Hamasia vastaan Gazan kaistan hallinnasta. Bhutan
Vuonna 1998 kuningas siirsi valtaoikeuksiaan parlamentille ja luopui roolistaan hallituksen päämiehenä. Hallituksen nimitysoikeus siirtyi parlamentille. Maa kehittyi parlamentaariseksi monarkiaksi vuoteen 2008 mennessä. Toimeenpanovalta siirtyi ministerineuvostolle ("Lhengye shungtsog"). Ehdokkaat ministerineuvostoon valitaan parlamentista viiden vuoden kausiksi, ja sitä johtaa pääministeri. Pääministerin virka kiertää vuoden kerrallaan viiden hallituksen valinnassa eniten ääniä saaneen ehdokkaan välillä. Poliittiset puolueet on sallittu, ja maahan on kehittynyt kaksipuoluejärjestelmä. Ensimmäiset parlamenttivaalit pidettiin vuonna 2006. Puolueet ovat Druk Phuensum Tshogpa (DPT) ja kansandemokraattinen puolue (PDP). Irakin sota vuoden 2003 hyökkäyksen jälkeen
Toukokuussa liittouman luoma miehityshallinto lakkautti baath-puolueen ja erotti monia sen jäseniä viroistaan, mikä jätti monia baathisteja työttömiksi ja tyytymättömiksi. Saddamia kannattavat baathistit ja häntä vastustavat sunninationalistit alkoivat kesällä 2003 toimia enevissä määrin eniten Fallujassa, mutat myös mm Tikritissä ja Mosulissa. Työväenpuolue (Israel)
Professori Efraim Inbar on tulkinnut puolueen taantumisen syyksi kollektiivisen ideologian ja perinteisten arvojen ja sionistisen sosialismin hylkäämisen. Puolueen johtajat ovat korostaneet kosmopoliittisuutta ja yksilöarvoja, ihmisoikeuksia ja demokratiaa. Työväenpuolue on yhdistetty vuoden 1993 Oslon rauhanprosessiin ja sen epäonnistumiseen. Puoluejohtaja Ehud Barak oli valmis jakamaan Jerusalemin palestiinalaisten kanssa vuoden 2000 Camp Davidin kokouksessa, mitä 2/3 Israelin väestöstä vastusti. Myös demografia on toiminut Työväenpuoluetta vastaan. Israelin sefardijuutalaiset ja 1990-luvun jälkeen muuttaneet Venäjän juutalaiset ovat äänestäneet muita puolueita, jolloin Työväenpuolueen kannattajaksi ovat jääneet eurooppalaisperäiset aškenasijuutalaiset ja keski- ja yläluokka. Työväenpuolue on myös yrittänyt houkutella Israelin arabiäänestäjien ääniä, mutta leimautuminen arabien tukemaksi on puolueelle Israelissa pahin mahdollinen uhkakuva. Nasserismi
Nasserismi on sekulaari ideologia muttei kiellä uskontoja. Nasseristit vastustavat sionismia ja länsimaita mutta kannattavat teollistamista ja modernisaatiota. Syyriassa ja Saddam Husseinin aikana Irakissakin valtaa pitänyt arabisosialistinen Baath-puolue on lähellä nasserismia. Abhisit Vejjajiva
Abhisit aloitti poliittisen uransa vuoden 1991 vallankaappauksen jälkeisen sotilasjuntan hallituksen terveysministerinä. Vuonna 1992 hänet valittiin Bangkokista Demokraattisen puolueen parlamenttiedustajaksi. Abhisit pyrki puolueen johtoon 2001, jolloin valituksi tuli veteraanipoliitikko Banyat Bantadtan. Puolue kuitenkin hävisi vuoden 2005 vaalit Thaksin Shinawatran Thai Rak Thai -puolueelle, jolloin Banyat erosi ja Abhisit nousi puolueen johtoon. Jemenin sosialistinen puolue
Samaan aikaan puolueen entinen pääsihteeri al-Baid oli yhä maanpaossa. Hän toimi Etelä-Jemenin itsenäisyyttä ajavan Etelän liikkeen yhtenä johtajana. Hän ja edeltävänä kuuna vankilasta vapautettu Hassan Baoum kutsuivat ihmisiä 25. tammikuuta 2011 järjestettävään "Raivon päivään" vastustamaan Sana'an hallitusta. Jasser Arafat
Sodan jälkeen Arafat muutti Kuwaitiin, jossa hän työskenteli insinöörinä ja perusti oman yrityksen. Hän perusti myös Fatah-järjestön, joka pyrki perustamaan itsenäisen Palestiinan valtion. Fatah yritti räjäyttää kiistellyn Israelin vesipumpun joulukuussa 1964. Kuuden päivän sodan jälkeen Israelin huomio kääntyi arabimaista palestiinalaisliikkeisiin, mukaan lukien Fatahiin. Hamas
Iran tuki pitkään Hamasia aseavulla, mutta kun Hamas alkoi tukea Syyrian sisällissodassa sunni-oppositiota, Iranin ja Hamasin välit huonontuivat
. Egypti tuki Hamasia Mohammed Mursin presidenttikaudella, koska Mursi edusti Hamasin emojärjestöä Muslimiveljeskuntaa. Egyptin vallankaappauksen jälkeen kesällä 2013, uusi hallitus katkaisi tuen Hamasille ja alkoi omalta puolletaan saartaa Gazaa. Saudi-Arabia alkoi vastustaa Hamasia Egyptin vallankaappauksen jälkeen. Taloudellisesti vahvin Hamasin tukija on nykyään Qatar. Turkki on antanut Hamasia tukevia lausuntoja. Hamasia yleensä vastustanut palestiinalaisjärjestö Fatah lähentyi Hamasia vuonna 2014, jolloin järjestöt sopivat palestiinalaisten yhteishallinnosta. Salam Fayyad
Ennen vuoden 2006 vaaleja Abbasin Fatah lupasi Fayyadille pääministerin paikan, jos hän liittyisi puolueeseen. Hän ei kuitenkaan uskonut Fatahin voittoon, vaan muodosti kolmannen tien listan yhdessä Hanan Ashrawin ja Yasser Abed Rabbonin kanssa, joka sai vain kaksi paikkaa parlamenttiin. Ousmane Ba
Ba valittiin Union soudanaise – Rassemblement démocratique africain -puolueen politbyroon jäseneksi vuonna 1962. Presidentti Modibo Keïtan lähipiiriin kuuluneena puolueen vasemmiston edustajana hänestä tuli politbyroon korvanneen Kansallisen vallankumouksen puolustuskomitean jäsen vuonna 1967. Ba vangittiin Moussa Traorén johtaman sotilasvallankaappauksen yhteydessä vuonna 1968. Vapauduttuaan vankilasta vuonna 1975 hän asui Pariisissa. Sosialismi
Saharan eteläpuolisessa Afrikassa monet maat olivat pitkään sosialistisia, mutta viime vuosikymmeninä moni niistä on ainakin osin luopunut siitä. Vastaavan kohtalon on kokenut hyvin laajalle levinnyt arabisosialismi, jonka mallimaina pidettiin sosialistisen Baath-puolueen hallitsemia (Saddam Husseinin) Irakia ja Syyriaa. Bait
Bait (, pinyin: Báizú) ovat Kaakkois-Kiinassa elävä kansa, joka kuuluu Kiinan virallisesti tunnustamiin etnisiin ryhmiin. Baita oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 1 933 510 ja he puhuvat äidinkielenään baita ja kiinaa. Syyrian sisällissodan tausta
Hafez al-Assadin kuoltua valtaan nousi vuonna 2000 hänen poikansa Bašar al-Assad. Baath oli ainoa sallittu puolue. Assadit olivat luoneet henkilönpalvontaan pohjautuvan järjestelmän, joka jakeli suosionsoituksia tukijoilleen ja murskasi vastustuksen kovin ottein. Assadin suvulla oli suurimmat omaisuudet Syyriassa. Vapaata tiedonvälitystä ei käytännössä ollut, ja järjestelmä oli hyvin korruptoitunut. Korruptio lisääntyi 2000-luvulla ja oli Lähi-idän pahimpia.. Hafiz al-Assad
Al-Assad syntyi Qardahassa Länsi-Syyriassa. Vuonna 1946 eli 16-vuotiaana hän liittyi Baath-puolueseen. Hänen perheellään ei ollut varaa lähettää al-Assadia yliopistoon. Al-Assad meni opiskelemaan Syyrian sotilasakatemiaan. Hän sai korkeimman sotilaallisen koulutuksen. Hän näytti kyvykkyytensä, ja hänet lähetettiin koulutukseen Neuvostoarmeijaan ja sieltä palattuaan hän lähti Egyptiin. Al-Assad vastusti Syyrian ja Egyptin liittoa muodostaa Yhdistynyt Arabitasavalta. Kairon tukikohdassa hän työskenteli muiden upseerien kanssa tavoitteena estää maiden yhdistäminen. Hän palasi kuitenkin Syyriaan vuonna 1961. Baath-puolueen vasemmistosiiven ryhmien koalition voimistumistuminen tapahtui Syyriassa 1960-luvun alussa. Al-Assad valittiin Syyrian ilmavoimien komentajaksi vuonna 1964. Syyriaa johti virallisesti sunnimuslimi Amin al-Hafiz, mutta nuorten alawiittien ryhmä Baath-puolueesta, johon al-Assad kuului, vaati muutosta. Bait
Eristäytyneiden baiden elämä jatkui sittemmin suhteellisen muuttumattomana kunnes Burman tie valmistui vuonna 1938 ja yhdisti baiden asuttamat alueet Burman ja Intian markkinoille. Tietä pitkin paikalle saapui kaupan ohella myös lähetyssaarnaajia, jotka eivät kuitenkaan saaneet suurta jalansijaa baiden keskuudessa. Kommunistien voitettua kansallismieliset Kiinan sisällissodassa he perustivat Dain autonomisen alueen vuonna 1956. Alueelle perustettiin kolhoositiloja, joita alettiin purkaa 1980-luvun taloudellisten uudistusten myötä. Baath
Irakin Baath-puolueen alueellinen osasto perustettiin 1954. Baathistit nousivat valtaan Syyriassa ja Irakissa 1963. Irakissa valta jäi lyhytaikaiseksi, mutta baathistit nousivat uudelleen valtaan heinäkuussa 1968. Hjalmar Schacht
Scacht oli ollut mukana perustamassa vapaamielistä Saksan demokraattista puoluetta ("Deutsche Demokratische Partei", DDP) vuonna 1918. Toukokuussa 1926 hän erosi puolueestaan. Schacht arvosteli kirpeästi Weimarin tasavaltaa hallitsevien sosiaalidemokraattien, katolisen Zentrumin ja DDP:n talouspolitiikkaa, joka perustui pitkälti valtion maksamiin avokätisiin tukiaisiin ja valtion menojen kasvattamiseen. Scachtin mielestä tällainen politiikka tulisi johtamaan valtion velkaantumiseen ja talouspolitiikan vinoutumiseen. Schacht alkoi yhä enemmän kallistua kansalliskonservatiivisten puolueiden suuntaan. Izzat Ibrahim al-Duri
Al-Duri esiintyi 7. huhtikuuta 2018 suorassa lähetyksessä Baath puolueen 71-vuotispäivänä. Fatah
Vuoden 2005 presidentinvaalissa se tuki Mahmud Abbasia. 25. tammikuuta 2006 parlamenttivaalien jälkeen Fatah jäi oppositioon palestiinalaishallinnossa. Meir Kahane
Vuonna 1971 Kahane teki alijahin (juutalaisten muuton luvattuun maahaan) Israeliin. Hän perusti äärioikeistolaisen Kach-puolueen. 1980-luvulla Kahane asettui ehdokkaaksi knessetiin. Myöhemmin hänet tuomittiin kuudeksi kuukaudeksi vankilaan, koska hän oli yrittänyt räjäyttää Al-Aqsan moskeijan Jerusalemissa. Kach suljettiin pois vaaleista. Vuonna 1984 hänet valittiin knessetiin uusilla vaaleilla. Myöhemmin Kach joutui epäsuosioon sen antipalestiinalaispolitiikasta ja rasismista arabeja kohtaan, lisäksi Kahane arvosteli ja vastusti myös kristittyjä lähetyssaarnaajia ja heidän perustamia kouluja. Kach erotettiin vuonna 1988 knessetistä. Thaimaa
Pääministeri Abhisit esitti parlamentin hajottamista 9. toukokuuta 2011 sen jälkeen, kun perustuslakituomioistuin oli vahvistanut kolmen uuden vaalilain lainmukaisuuden. Uudet vaalit pidettiin 3. heinäkuuta 2011. Istuvan pääministerin päävastustajaksi on noussut Pheu Thai -oppositiopuolueen uusi puheenjohtaja Yingluck Shinawatra, joka on vankilatuomiota maasta paenneen entisen pääministeri Thaksin Shinawatran sisko.. Pheu Thai voitti vaalit saaden yli puolet 500 jäsenisen parlamentin edustajapaikoista. Janata Dal (United)
Janata Dal (United) (hindiksi " जनता दल") lyhenne "JD", on intialainen puolue. Puolueen johtaja on Sharad Yadav. Michel Aflaq
Asiat eivät kuitenkaan edenneet lopulta suotuisasti. Sekä syyrialaiset että irakilaiset sotilaat jotka muodostivat puolueen sotilasosaston, olivat syrjäyttämässä siviilejä puolueen johdosta. Myös Aflaq joutui syrjään. Nyt julistettiin, että sosialismin rakentamiseksi tarvittiin sotilaiden ja johtajien liittoa. Vaikka sotilaat johtivat Irakin ja Syyrian vallankaappauksia, katsottiin maailmalla, että johtaja oli Aflaq. Vastavallankumous syrjäytti Baath-puolueen Irakissa 10. marraskuuta 1963. Syyrian sisällissodan tausta
Syyriaa hallitsi pitkään Baath-puolueen johtaja Hafez al-Assad, joka kaappasi vallan vuonna 1970. Hafez siirsi maan ylimmän johtajan sunneilta pois, mikä nosti 1973 mielenosoituksia. 1970-luvun lopulla käynnistyi muun muassa talouden huononemisesta johtuva protestointi. Israelin parlamenttivaalit 2006
Ennenaikaiset parlamenttivaalit seurasivat talven 2005–2006 muutosta Israelin poliittisessa kartassa. Vuoden 2003 vaalit oli ylivoimaisesti voittanut Sharonin johtama Likud saaden 38 paikkaa, kun taas Amram Mitznan johtama työväenpuolue kärsi suuren tappion jääden 19 paikkaan. Likud muodosti hallituksen tukenaan poikkeuksellisen hyvin 15 paikallaan pärjännyt liberaalipuolue "Shinui". Työväenpuolue valitsi uudeksi johtajakseen entisen pääministerin Shimon Peresin. Sharonin hallitusta tuki aluksi myös äärioikeisto, mutta seuraavina vuosina hallitus lähti melkoisesti poikkeamaan Likudin ja Israelin oikeiston perinteiseltä linjalta. Tästä seurasi, että Sharon menetti äärioikeiston tuen, mutta Peresin johdolla työväenpuolue Ha'Avoda tuli mukaan hallitukseen, jolla näin oli jälleen enemmistön tuki. Hamas
Tammikuussa 2006 Hamas osallistui parlamenttivaaleihin ensimmäistä kertaa. Hamasin vaalilista, Muutos ja reformi, sai 44,45 % äänistä, Fatahin saadessa 41,43 %. Hamas sai kaikkiaan 74 paikkaa parlamentin 132:sta paikasta. Vaalit hävinneen edellisen valtapuolueen Fatahin edustaja ilmoitti, ettei puolue ole valmis hallitusyhteistyöhön Hamasin kanssa, ja sen pääministeri Ahmad Qurai’ erosi, jotta Hamas voi muodostaa hallituksen. Isma’il Haniyyasta tuli uusi pääministeri. Baath
Jordaniassa Baath-puolueella oli vuosina 1997–2001 yksi edustaja parlamentissa. Libanonin sota 2006
15. heinäkuuta Israel tiedotti jatkavansa sotatoimia Gazan kaistaleella huolimatta samanaikaisista taisteluista Hizbollah-sissejä vastaan Libanonin rajalla.
Syyrian johtava Baath-puolue ilmoitti antavansa tukensa Hizbollah-järjestölle. Syyria oli näkyvästi tukenut jo vuonna 2001 Hizbollahia, jolloin Israel vetäytyi Etelä-Libanonista. Baath
Panarabismin tavoitteena on ollut yhdistää eri arabivaltiot, kehitystä kuitenkin hidastivat häviöt Israelille sodissa ja arabivaltioiden heikko talouskasvu. Saddam Husseinin Irakin pitkällinen taloussaarto ja nykyinen miehitys ovat haudanneet yhdistymishaaveet ja panarabismin tilalle ovat tulleet erilaiset islamilaiset liikkeet. Syyria
Valtaa pitävä Baath on virallisesti sekulaarinen puolue, ja kun se muutti perustuslakia poistaen vaatimuksen presidentin muslimitaustasta 1973, muslimit nousivat kapinaan. Jännitteitä on ollut myös enemmistönä olevien sunnien ja šiialaisten alawi-lahkoon kuuluvan eliitin välillä. Sunnimuslimien veljeskunta aloitti aseellisen taistelun Syyrian hallitusta vastaan vuonna 1976. Vuonna 1980 Iranin islamilainen vallankumous rohkaisi myös syyrialaisia muslimeja mielenosoituksiin. Vuonna 1982 Syyrian armeija pommitti Haman kaupungin melkein maan tasalle. Lukuisia siviileitä sai surmansa. Michel Aflaq
Vuonna 1942 Aflaq erosi opettajan virastaan ja ryhtyi päätoimiseksi poliitikoksi. Syyria oli edelleen Ranskan mandaattina ja Aflaq pyysi vuonna 1945 ranskalaisilta mandaattiviranomaisilta puolueensa virallistamista. Puolue sai virallisen puolueen aseman vasta vuonna 1947.
Baath- puolue valitsi Aflaqin ensimmäiseksi puheenjohtajakseen vuonna 1947. Seuraavana vuotena alkoi ilmestyä puolueen nimeä kantava sanomalehti. Israelin itsenäisyyssota käytiin vuonna 1948. Siinä Syyria ja muut arabimaat kärsivät tappion. Aflaq organisoi sodan loputtua mielenosoituksia, joissa hän syytti Syyrian hallitusta ja presidentti Shukri al-Quwatlia tappiosta. Aflaqin mukaan hallitus koostui pelkistä korruptoituneista suurmaanomistajista, jotka toiminnallaan olivat aiheuttaneet tappion. Kirjoitustensa vuoksi Aflaq vangittiin. Muhammad Sa’id al-Sahhaf
Muhammad Sa’id al-Sahhaf liittyi vuonna 1963 Baath-puolueeseen ja työskenteli suurlähettiläänä Ruotsissa, Burmassa, YK:ssa ja Italiassa, jonka jälkeen vuonna 1992 palasi Irakiin maan ulkoministeriksi. Muhammadin ulkoministerikausi päättyi vuonna 2001 epäselvistä syistä, mutta hänen väitetään olleen epäpätevämpi kuin edeltäjänsä Tariq Aziz. Joidenkin lähteiden mukaan päätöksen takana oli Saddam Husseinin poika Udai Hussein. Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 1970
Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 1970 järjestettiin 18. kesäkuuta. Vaaleissa Edward Heathin johtamat konservatiivit saivat yllätysvoiton. Konservatiivit saivat 330 paikkaa ja työväenpuolue 288. Konservatiivipuolueen puheenjohtajasta Heathista tuli uusi pääministeri. Michel Aflaq
Palattuaan kotimaahansa Aflaq työskenteli historianopettajana. Hänen ystävänsä al- Bitar työskenteli samassa koulussa matematiikan- ja fysiikanopettajana. Koulu oli Tajhiz al-Ulanan koulu, jota pidettiin Syyrian parhaana. He perustivat myös opintokerhoja oppilailleen. Vuonna 1940 Aflaq ja al-Bitar perustivat puolueen, joka sai nimekseen Arabi Ihya. Seuraavana vuotena Aflaq käytti lähes kaiken vapaa-aikansa perustamansa puolueen hyväksi. Myös hänen maineensa hyvänä puhujana, joka osasi myös dramaattiset tehokeinot, alkoi kasvaa.
Puolueen nimi muutettiin pian "Baath- puolueeksi" (suom. uudelleensyntyminen). Tällä Aflaq ja al-Bitar halusivat osoittaa, että Lähi-idässä oli alkanut uusi, muutosten aika. Sen osoituksena he pitivät muun muassa Irakin pääministerin Rashid Ali al-Gaylanin asettumista vastustamaan avoimesti Iso- Britannian valta-asemaa maassaan. Samoihin aikoihin oli jo kuitenkin olemassa "Arabien Baath-liike", jonka johtaja Zaki al-Arsuzi syytti Aflaqia nimivarkaudesta. Kumpikin ryhmittymä oli nationalistinen ja niistä tuli ne kävivät katkeran kamppailun kannattajista. Hadash
Hadash ("HaHazit HaDemokratit LeShalom VeLeShivion", hepr. "החזית הדמוקרטית לשלום ולשוויון", arab. "الجبهة الديمقراطية للسلام والمساواة‎") on israelilainen vihervasemmistolainen puolue. Hadashin sisällä toimii itsenäisenä organisaationa vuonna 1965 perustettu Israelin kommunistinen puolue Maki. Bait
Baita pidetään Yunnanin vanhimpiin lukeutuvana kansana, mutta heidän alkuperästään tiedetään vain vähän. Bain kielen luokittelusta on kiistelty ja sitä on pidetty vaihtelevasti tiibetiläis-burmalaisena kielenä, thai-kielenä tai mon-khmer-kielenä. Ensimmäiset kontaktit han-kiinalaisten ja baiden välillä syntyivät Qin-dynastian aikana, jolloin kiinalaiset valloittivat baiden edeltäjien Bo kuningaskunnan. Alueelle muutti sittemmin suuria joukkoja han-kiinalaisia, jotka alkoivat 200-lukuun mennessä käyttää baista nimitystä "sou". Vuonna 937 Duan Sping -niminen vaikutusvaltainen baimies yhdisti eri baiden alaryhmät Dalin kuningaskunnaksi, joka oli olemassa seuraavan kolmen vuosisadan ajan. Itsenäisyydestä huolimatta yhteydet kiinalaiseen Song-dynastiaan säilyivät. Kadima
Kadima on keskustalainen puolue, jonka aatteet pohjautuvat liberalismiin ja juutalaiseen nationalismiin eli sionismiin. Israelin politiikassa Kadiman keskustalaisuuden määrittelee paljolti sen suhtautuminen Israelin turvallisuuspolitiikkaan ja palestiinalaiskysymykseen, joissa se ei kannata oikeiston tiukkuutta ja ehdottomuutta tai Suur-Israel-tavoitteita. Erityisesti Ehud Olmert määritteli puheenjohtajakautenaan "yksipuolisen Israelin rajojen määrittelyn", jota on pyritty toteuttamaan suurin piirtein vuoden 1967 rajoja noudattavalla Israelin turvallisuusmuurilla. Kadima on myös valmiimpi yhteistyöhön Työväenpuolueen kanssa kuin Likud, mutta kuitenkin torjuu vasemmiston sosialistiset ajatukset. Netanjahun johdolla Likudin politiikka taloudenkin osalta on ollut konservatiivisempaa, kun taas Kadima on luottanut liberalismiin. Irak
Vuodesta 1979 vuoteen 2003 Irakia hallitsi presidentti Saddam Husseinin johtama Baath-puolue. Baath oli noussut valtaan jo 1968, mutta Saddam muutti maan diktatuuriksi. Yksikamarisen, 250-paikkaisen parlamentin jäsenet valittiin neljän vuoden välein. Vain Baath-puolueen jäsenet saivat asettua ehdokkaaksi. Keväällä 2003 alkoi Irakin sota, jossa Yhdysvaltain johtama liittouma valloitti maan muutamassa viikossa. Tällöin kenties näkyvimmäksi poliitikoksi nousi tiedotusministeri Muhammad Sa’id al-Sahhaf. Huhtikuusta 2003 alkaen maa oli Yhdysvaltain johtaman liittouman joukkojen miehitysvallan alla. Hallintoa johti L. Paul Bremer. Irakilaisista koottiin väliaikainen hallintoneuvosto, jossa oli kuukausittain vaihtuvat puheenjohtajat. Neuvosto nimitti ministerit ja muut virkamiehet. 28. heinäkuuta 2004 valta luovutettiin takaisin irakilaisille, mutta Yhdysvalloilla oli edelleen sananvaltaa monissa asioissa. Israel
Israelin merkittävimmät valtapuolueet aivan viime aikoihin asti ovat olleet vasemmistolainen Työväenpuolue ja 1973 syntynyt oikeistolainen Likud. Ariel Sharonista tuli maan ensimmäinen näiden puolueiden ulkopuolelta tullut pääministeri Likud-puolueen hajottua sisäisiin ristiriitoihin ja Sharonin erottua siitä. Sharonin syksyllä 2005 perustama uusi keskustalainen Kadima-puolue nousi vuoden 2006 vaaleissa knessetin suurimmaksi puolueeksi, ja sen puheenjohtajasta Jehud Olmertista tuli maan pääministeri. Kadima houkutteli nimipoliitikkoja niin oikealta kuin vasemmaltakin. Vuoden 2009 vaaleissa voittajaksi nousi Likud, joka muodosti hallituksen haredien Shasin, Työväenpuolueen ja Jisrael Beiteinu -puolueen kanssa, joka luetaan lähinnä äärioikeistolaiseksi. Qatar
Qatarissa ei ole poliittisia puolueita. Valta on Al Thanin suvun käsissä. Nykyinen emiiri Tamim bin Hamad Al Thani nousi valtaan kesäkuussa 2013. Hänen isänsä Hamad ibn Khalifa Al Thani salli lehdistönvapauden ja kunnallisvaalit. Uudesta perustuslaista oli kansanäänestys vuonna 2003 ja se tuli voimaan 2005. Uuden perustuslain mukaan maahan tulee 45-jäseninen neuvosto "Majlis al-Shura", jonka jäsenistä emiiri nimittää 15 ja 30 valitaan vaaleilla. Vaalit piti järjestää 2013, mutta niitä lykättiin emiirin vaihdoksen takia. Emiiri nimittää ministerit, ja on itse puolustusministeri ja puolustusvoimien ylipäällikkö. Syyrian sisällissota
Alaviitit olivat alkujaan Syyriassa vähemmistölahko. Ranskan siirtomaavalta edisti alaviittien nousua valtion johtoon.
Syyrian sotilasvallankaappaus vuonna 1963 synnytti maahan baath-puolueen diktatuurin. Yksipuoluejärjestelmä piti vuosikymmeniä yllä poikkeustilaa. Vuodesta 1970 vallassa olleet Assadit suosivat alaviitteja. Tämän hintana oli sunnien tyytymättömyys. Muslimiveljeskunta kapinoi Hamassa 1982. Hallitus kukisti rajoitetun kapinan pian ja verisesti. Israelin parlamenttivaalit 2006
Kolmesta arabipuolueesta Ra'am tai Balad eivät ole hallituskelpoisia, mutta sen sijaan kommunistinen ja myös joidenkin juutalaisten tukema Hadash voisi tietyssä tilanteessa olla. Luultavampaa kuitenkin on, että hallitus hakee ennemmin tukea molemmilta tai ainakin toiselta ääriortodoksiselta uskonnolliselta puolueelta. Näistä sefardien Shas on selvästi oikeistolainen, mutta saattaisi silti tukea hallituksen politiikkaa, kun taas aškenasien Jahudat Tora eli Toorajuutalainen puolue ei ole edes sionistinen, ja haredit tukevat melko varmasti hallitusta. Israelin–Palestiinan konflikti
Vuonna 1999 vaalit voittanut työväenpuolueen Ehud Barak jatkoi Rabinin rauhanprosessia korostavalla linjalla. Israel vetäytyi Etelä-Libanonista vuonna 2000 ja pyrki löytämään ratkaisun Palestiinan kriisiin Camp Davidin kokouksessa. Barak oli valmis tarjoamaan palestiinalaisille Gazan kaistan, Itä-Jerusalemin ja 94% Länsirannasta 10-25 vuoden siirtymäajalla ja rahallisia korvauksia palestiinalaispakolaisille, mutta Arafat kieltäytyi tarjouksesta. Epäonnistuneiden rauhanneuvottelujen jälkeen jännitys alueella alkoi lisääntyä uudelleen. Irakin parlamentti
Kansanedustajaksi hakevan on oltava vähintään 30-vuotias ja hänellä on oltava Irakin kansalaisuus ja korkeakoulututkinto. Hajotetun baath-puolueen korkea-arvoisissa viroissa toimineet eivät Vastuu- ja oikeudenmukaisuuslain mukaan saa asettua ehdolle. Edustajaksi pyrkiminen on kielletty myös "kunniaa loukkaavista" rikoksista tuomituilta henkilöiltä ja henkilöiltä, jotka ovat rikastuneet laittomin keinoin "kotimaan ja julkisen talouden kustannuksella". Ehdolleasettumisaikana armeijan jäseninä olevat eivät saa hakea kansanedustajiksi. Jokaisen puolueen on asetettava ehdolle vähintään yksi nainen kolmea asettamaansa miesehdokasta kohden. Haman joukkomurha
Muslimiveljeskunta oli sunnalainen järjestö. Se piti baath-puolueen arabinationalismia epäislamilaisena. Syyrian Baath-puolue kielsi muslimiveljeskunnan vuonna 1963. Kakh
Ennen vuoden 1984 vaaleja Keskusvaalilautakunta tuomitsi Kakhin rasistiseksi. Puolue kuitenkin menestyksellisesti vetosi korkeimpaan oikeuteen, joka kumosi keskusvaalilautakunnan päätöksen sillä perusteella, ettei knessetin vaalilaki (yksi Israelin peruslaeista) sallinut puolueen osallistumisen kieltämistä rasismin perusteella. Se kuitenkin ehdotti, että sellainen laki oli säädettävä. Vuoden 1984 vaaleissa puolue sai 25 907 ääntä (1,2%) ylittäen ensi kerran äänikynnyksen saaden yhden edustajapaikan, jonka otti haltuunsa itsestään selvästi Kahane. Syyria
Vuonna 1947 perustettiin arabisosialistinen baath-puolue. Maassa oli kolme sotilasvallankaappausta vuonna 1949, upseeri Adib al-Shishakhli nousi valtaan ja kielsi puolueet, mutta hänet syrjäytettiin uudella kaappauksella 1954. Siviilihallinto lähentyi Egyptin kanssa. Vuosina 1958–1961 maa oli valtioliitossa Egyptin kanssa nimellä Yhdistynyt arabitasavalta. Se irtautui 1961 sotilaskaappauksella, ja 1963 siirryttiin baath-puoluen siviilivaltaan Amin al-Hafez presidenttinä. Kaappaukset jatkuivat puolueen sisällä: 1966 Salah Jadid syrjäytti al-Hafezin ja 1970 Hafez al-Assad nousi valtaan ja laitatti Salad Jadidin vankilaan. Mahmud Abbas
Tammikuussa 2006 islamistinen Hamas voitti vaalit ja vie suurimman puolueen aseman Abbasin Fatahilta. Fatahin pääministeri Ahmad Qurai’ joutui luovuttamaan paikkansa Hamasin Isma’il Haniyyalle, joka johti kansainväliseen tuomioon Israelin, Yhdysvaltain ja Euroopan unionin luokiteltua Hamasin terroristijärjestöksi. Israel on jäädytti palestiinalaishallinnolle menevät tulli- ja verotulot ja Euroopan unioni ja Yhdysvallat palestiinalaishallinnon palkkamenoiksi tarkoitetut avustukset. Jotkin valtiot antoivat kuitenkin apua palestiinalaisille presidentti Abbasin kautta. Tämä vahvisti presidentin asemaa suhteessa pääministeriin ja parlamenttiin, vaikka sitä oli pitänyt vähentää Jasser Arafatin pitkän hallintokauden jälkeen. George Habash
Kuuden päivän sodan jälkeen pettymys Nasseriin kasvoi ja Habash muutti Arabinationalistisen liikkeen radikaaliksi Palestiinan vapautuksen kansanrintamaksi. PFLP julistautui marxilais-leniniläiseksi 1969. Sillä on aina ollut ehdoton linja Israelia vastaan ja sen tavoitteena on sen hävittäminen sotilaalliseen kamppailun keinoin. PFLP sai maineen kaikkein radikaaleimpana palestiinalaisten järjestöistä. Tavoitteena oli pitää israelilaiset jatkuvan, paitsi sotilaallisen, myös psykologisen paineen alla. Se oli myös usein huonoissa väleissä maltillisempien PLO:n jäsenjärjestöjen, kuten Jasser Arafatin Fatahin kanssa. Syyria
Syyria on semipresidentiaalinen tasavalta. Se on virallisesti demokraattinen, mutta sitä hallitsee totalitaarinen arabisosialistisen Baath-puolueen hallinto vuoden 1963 kaappauksen jälkeen. Puolueella on 2/3 enemmistö 250 paikan parlamentissa, josta loppu on jaettu riippumattomien ehdokkaiden kesken. Maa oli poikkeustilalainsäädännön alainen vuodesta 1963 kevääseen 2011. Israel on miehittänyt Syyrialle kuuluvia Golanin kukkuloita vuodesta 1967, ja maiden välit ovat muutenkin hyvin kireät. Libanon oli käytännössä pitkään Syyrian miehittämä ja maassa oli parikymmentä tuhatta Syyrian sotilasta. Keväällä 2005 Syyria vetäytyi Libanonista. Apartheid
Elokuussa 1985 pitämässään niin kutsutussa Rubicon-puheessa Botha julkisti aikaisemmin lupaamansa uudistukset. Puheen sisältö jäi ennakoitua vähäisemmäksi: siinä ei luvattu esimerkiksi Mandelan vapauttamista, kuten oli uumoiltu. Botha tyytyi toteamaan vain jo yleisesti tiedossa ollut tosiasian: suurapartheidin bantustan-järjestelmä oli epäonnistunut ja toimimaton. Uudistusten varovaisuudesta huolimatta Botha joutui kasvavan kritiikin kohteeksi poliittisen spektrin oikealta laidalta. Etelä-Afrikan konservatiivinen puolue nousi vuoden 1987 parlamentin pääoppositiopuolueeksi ja puolueen puheenjohtaja Andries Treurnicht esitti epäluottamuslausetta hallitukselle vuonna 1988, koska apartheidin hävittäminen "”on avannut ovet mustalle vallalle”". Myös buurinationalististen äärioikeistolaisten järjestöjen, kuten Afrikaner Weerstandsbewegingin jäsenmäärät kasvoivat. Meimad
Melchiorin puoluejohtajuuden aikana´on siirtynyt entistä enemmän vasemmalle ulko- ja erityisesti sisäpolitiikan suhteen. Puolue on menestynyt vuoden 2003 kunnallisvaaleissa, jolloin se sai monia avainpaikkoja Tel Avivissa. Haifassa se sai yhdessä sosiaalidemokraattisen Meretz-puolueen edustajapaikan, joka tietyin väliajoin kierrätetään Meretziltä Meimadille. Shlomo Yaakov Rapaport toimii tällä hetkellä Haifan kaupunginvaltuustossa Meimadin edustajana sekä toimii juutalaisten paluumutosta vastaavan Alija-valiokunnan puheenjohtajana sekä alkoholin- ja huumeiden vastaisen kunnallisen valiokunnan puheenjohtajana. Najib Mikati
Mikati johtaa Harakat Majd -puoluetta, jolla on Libanonin parlamentissa kaksi paikkaa.
Häntä pidetään maltillisesti Syyrian-mieleisenä. Mikati on uskonnoltaan sunni Libanonin vallanjakosopimuksen mukaisesti. Häntä tukevat kuitenkin šiialaiset, kuten Hizbollah. Tämän vuoksi jotkut sunnikansanedustajat pitävät Mikatin nousua pääministeriksi Hizbollahin vallankaappauksena ja nimittävät Mikatia petturiksi. Häntä vastustettiin mielenosoituksissa ja katumellakoissa. Japanin liberaalidemokraattinen puolue
Japanin liberaalidemokraattinen puolue (LDP, , usein lyhennetty ) on konservatiivinen poliittinen puolue Japanissa. LDP on Japanin suurin puolue, ja se on ollut vallassa lähes yhtäjaksoisesti vuodesta 1955 kahta poikkeusta lukuun ottamatta. Vuonna 1993 oli vallassa lyhyen aikaa oppositiopuolueiden koalitiohallitus ja vuosina 2009–2012 Demokraattisen puoleen johtama hallitus. Demokraattien hallinto osoittautui epäsuosituksi, ja liberaalidemokraatit palasivat päähallituspuolueeksi parlamenttivaaleissa 2012. Puolueen nykyinen puheenjohtaja ja Japanin pääministeri on Shinzō Abe, joka valittiin 26. syyskuuta 2012. Suomen poliittinen järjestelmä
Toisen maailmansodan jälkeen eduskunnan suuret puolueet olivat maalaisliitto eli nykyinen keskusta, SDP ja nykyisen vasemmistoliiton edeltäjä SKDL. Kokoomuksen kannatus oli 5-7 prosenttia niiden alapuolella aina 1970-luvulle asti. Vasemmistoliitto lähti jyrkkään laskuun 1980-luvulla ja samaan aikaan Vihreät toi ympäristöaatteen osaksi suomalaista politiikkaa. Vihreät ja perussuomalaiset ohittivat vasemmistoliiton kannatuksessa 2000-luvulla. Perussuomalaiset nousi suurten puolueiden joukkoon 2011. Vakiintunut eduskuntapuolue vuodesta 1966 on myös kristillisdemokraatit, mutta se ei ole noussut koskaan suureksi puolueeksi. Akaa
Akaassa suurimmat puolueet ovat Suomen Sosialidemokraattinen Puolue ja Kansallinen Kokoomus. Myös Vasemmistoliitolla ja Vihreällä Liitolla on verraten korkea kannatus. Arabisosialismi
1960-luvulla arabisosialismin tavoite arabikansojen yhdistämisestä tuotti Irakin, Egyptin, Libyan ja Syyrian valtioliiton. Arabisosialismi oli merkittävä aate Lähi-idässä Israelin ja arabimaiden välisten sotien aikana. Näissä maissa ainoastaan enää Syyriassa hallitsee arabisosialismin aatteelliseksi, toteuttavaksi voimaksi perustettu Baath-puolue (Irakin Baath-puolue syrjäytettiin vuoden 2003 sodassa). Sosiaalidemokraattinen liitto (Islanti)
Sosiaalidemokraattinen liitto (isl. Samfylkingin jafnaðarmannaflokkur Íslands) on sosiaalidemokraattinen puolue Islannin parlamenttissa eli Alltingissa. Se perustettiin vuonna 2000 yhdistämällä silloinen sosiaalidemokraattinen puolue Kansan liitto, Kansallinen herätys ja Naisten Lista yhdeksi puolueeksi.Puolue saavutti vuoden 2017 parlamenttivaaleissa 12,1% kannatuksen ja sai seitsemän paikkaa parlamenttiin, tämä on puolueen parhain tulos sitten vuoden 2013 vaalien. Israel
Suhteellinen vaalitavan sekä 1990-luvulta lähtien yhteiskunnallisen pirstoutumisen vuoksi maassa on myös suuri joukko pienempiä puolueita, joilla on usein ollut merkittävä vaa'ankieliasema maan parlamentissa ja siten suhteellisesti kokoaan suurempi vaikutusvalta. Pieniin puolueisiin kuuluvat Meretz-Jahhad ("sosiaalidemokraatit"), Ra'am ("yhdistynyt arabilista"), Ta'al ("arabiliike uudistumiselle"), Shas, Kansallinen uskonnollinen puolue, Jisrael Beiteinu, Israelin kommunistinen puolue, Balad ("kansallinen demokraattinen kokoomus"). Arabipuolueiden Ra'am, Ta'al ja Balad osallistuminen vuoden 2009 vaaleihin on kuitenkin kielletty. Siitä huolimatta niillä on knessetissä yhteensä 8 paikkaa. Nir Barkat
Vuoden 2015 lopulla Barkat ilmoitti liittyvänsä Likud-puolueeseen. Hän on tukenut puolueen puheenjohtajaa Benjamin Netanjahua useissa valtiollisissa vaaleissa. Kadima
Gazasta vetäytymisestä lähtien Sharon ja hänen tukijansa Likud-puolueessa olivat joutuneet avoimeen yhteenottoon oikeiston kanssa. Lopulta syyskuussa 2005 14 kansanedustajasta koostunut Likudin maltillinen siipi "Acharayut Leumit" ("Kansallinen vastuu") irrottautui puolueesta muodostaen oman eduskuntaryhmänsä. Benjamin Netanjahun johtama oikeistosiipi vaati Acharayut Leumitin erottamista puolueesta. Sari Essayah
Vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa Essayah valittiin Euroopan parlamenttiin 53 803 äänellä. Hänen seuraajakseen puoluesihteeriksi valittiin puolueen varapuheenjohtaja Peter Östman. Essayahin luottamustehtäviä Euroopan parlamentissa olivat jäsenyydet työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnassa sekä Israelin ja Välimeren unionin valtuuskunnissa. Vuoden 2014 EU-vaaleissa Essayah oli ehdolla toiselle kaudelle, muttei suuresta äänimäärästään huolimatta tullut valituksi ja kristillisdemokraatit menettivät samalla ainoan edustajansa Euroopan parlamentissa. Ollessaan EU-parlamentissa 2009-2014 hän teki muutosesityksiä yhteensä 333 raporttiin, millä oli merkittävä vaikutus siihen, että Suomi oli kyseisellä vaalikaudella aktiivisin muutosesitysten tekijä meppimäärään suhteutettuna. Samalla Essayah oli muutosesitysten lukumäärällä mitattuna toiseksi aktiivisin meppi. Batasuna
Batasuna (""Yhtenäisyys"", alkuperäiseltä nimeltään Herri Batasuna ("”Kansan yhtenäisyys”")) on Espanjassa toimiva baskien separatistinen puolue. Sitä pidetään Espanjassa virallisesti terroristijärjestö ETAn poliittisena siipenä, mutta puolue on itse kieltänyt tämän yhteyden. Puolueen toiminta on ollut kiellettyä Espanjassa vuodesta 2003, ja myös Euroopan Unioni laskee sen terroristijärjestöksi osana ETAa. Batasuna perustettiin vuonna 1978; sillä on perinteisesti ollut noin 10–20 prosentin kannatus Baskimaalla. Yhdistynyt kuningaskunta
Pääpuolueet ovat 1920-luvulta lähtien olleet Konservatiivipuolue ja Työväenpuolue. Yhden ehdokkaan vaalipiirien vaalijärjestelmä suosii kaksipuoluejärjestelmää, ja jompikumpi puolueista on yleensä hallitusvastuussa. Kolmanneksi suurin puolue on Liberaalidemokraattinen puolue, joka muodostettiin vuonna 1988 vanhan Liberaalipuolueen ja Sosiaalidemokraattisen puolueen yhdistyessä. Se kannattaa vaalijärjestelmän muuttamista ja kaksipuoluejärjestelmästä luopumista. Vuoden 2010 vaaleissa liberaalidemokraatit saivat 23 prosenttia äänistä, mutta alle kymmenen prosenttia paikoista. Wafd
Wafd on egyptiläinen liberaalipuolue. Se on Egyptin toiseksi suurin oppositioryhmä (2011). Wafdin johtaja on Al-Sayed al-Badawi. Liberal Alliance
Liberal Alliance on tanskalainen liberaalipuolue, joka tunnettiin nimellä "Ny Alliance" 27. elokuuta 2008 asti. Puolueen perustajia olivat kansanedustaja Naser Khader ja europarlamentaarikot Anders Samuelsen ja Gitte Seeberg. Ensimmäisissä vaaleissa puolue sai viisi paikkaa 179:stä kansankäräjille. Khader ja Seeberg jättivät sittemmin puolueen sisäisten erimielisyyksien takia. Abdullah Tammi
Tammi ilmoitti aikovansa perustaa uuden puolueen, Sosialistisen Rauhan Puolueen, joka ei korosta uskonnollisia kysymyksiä. Myöhemmin hän kertoi olevansa mukana Suomen Työväenpuolueessa. Tammi oli Suomen Työväenpuolueen ehdokkaana vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Uudenmaan vaalipiirissä ja sai 25 ääntä. Nykyään hän toimii perustamassaan Punakaartissa. Sisavath Keobounphanh
Sisavath Keobounphanh (s. 1. toukokuuta 1928) on laosilainen poliitikko ja maansa entinen pääministeri (1998–2001). Hän liittyi Indokiinalaiseen kommunistipuolueeseen 1. toukokuuta 1950 ja Laosin kansan vallankumouspuolueeseen sen perustamisen yhteydessä 22. maaliskuuta 1955. Irakin vastarinta
Vastarintaliike koostuu useista eri suuntauksista ja ryhmistä, joiden tavoitteet ja toimintatavat ovat osittain tai kokonaan toisistaan poikkeavia. Seuraavia ryhmiä voidaan erottaa:Baathistit ovat ennen sotaa maata hallinneen entisen Baath-hallinnon jäseniä ja Saddam Husseinin tukijoita. Saddamin varapresidentin Izzat Ibrahim al-Durin on väitetty johtavan vastarintaliikettä. Hänen toimistaan ja olinpaikastaan on kuitenkin vain vähän luotettavaa tietoa huhtikuun 2003 jälkeen. Baathistien on arveltu olevan vastarintaliikkeen parhaiten organisoitu ja aseistettu osa. Heidän joukossaan on myös entisen Irakin armeijan sotilaita ja upseereja. Israelin parlamenttivaalit 2015
Isaac Herzogin johtama perinteinen Työväenpuolue ja vuonna 2012 perustettu Tzipi Livnin johtama Hatnuah muodostivat 10. joulukuuta 2014 vaaleja varten uuden keskustavasemmistolaisen koalition nimeltä Sionistinen liitto, joka otti tavoitteekseen pääministeri Benjamin Netanjahun johtaman oikeistolaisen Likudin lyömisen. Vaikka koalitio saikin maltillisen vaalivoiton, sijoittui se lopullisessa vaalituloksessa toiseksi. Hamas
Hamas (, , suom. "islamilainen vastarintaliike") on palestiinalainen islamistinen järjestö ja demokraattisesti valitun Palestiinan parlamentin suurin puolue. Israel, Yhdysvallat, Kanada, Egypti ja EU on luokitellut Hamasin terroristijärjestöksi. Peruskirjansa mukaisesti Hamas vastustaa rauhanomaista ratkaisua palestiinalaiskysymykseen. Sen tavoitteena on luoda Islamilainen valtio alueelle. Kevään 2006 Palestiinan vaalien jälkeen Hamas pääsi hallitusvastuuseen. Sen vuonna 1988 kirjoitettu ja yhä voimassa oleva perussääntö viittaa Israelin valtion tuhoutumiseen ja islamilaisen valtion perustamisen. Kesällä 2007 Hamas ja kilpaileva Fatah kävivät rajuja taisteluita, joiden seurauksena Hamas erotettiin palestiinalaishallituksesta, mutta se sai haltuunsa Gazan kaistan. Hamas hallitsee Gazaa Sharian periaattein, ja ihmisoikeusjärjestöt syyttävät sitä kidutuksesta, teloituksesta, sensuurista, naisten huonosta asemasta ja rutiininomaisista väärinkäytöksistä. Salah al-Din al-Bitar
Salah al-Din al-Bitar (tai "Salah el Din Bitar", 1912 Damaskus, Syyria – 21. heinäkuuta 1980 Pariisi, Ranska) oli syyrialainen poliitikko, joka perusti vaikutusvaltaisen Baath-puolueen yhdessä Michel Aflaqin kanssa. Hän toimi myös Syyrian pääministerinä useita kertoja alkaen maaliskuun 1963 vallankumouksesta. Awamiliitto
Awamiliitto ( ) on suurempi Bangladeshin kahdesta suuresta puolueesta. Vuoden 2008 parlamenttivaaleissa se sai 49 prosenttia äänistä ja 230 paikkaa kolmestasadasta. Puolueen puheenjohtaja Sheikh Hasina on olut maan pääministeri vuodesta 2009. Britannian kansallispuolue
Britannian kansallispuolue (engl. "British National Party") (BNP) on Yhdistyneessä kuningaskunnassa toimiva äärioikeistolainen nationalistipuolue. Se ei ole päässyt maan parlamenttiin; vuoden 2005 vaaleissa se sai 0,7 % äänistä. Walesin kansalliskokouksen vaaleissa 2007 se sai peräti 4,3 % äänistä, Lontoon pormestarinvaaleissa 2008 5,23 % äänistä ja vuoden 2009 eurovaaleissa jo 6,26 % äänistä. Vuonna 2008 National Partyn Richard Barnbrook pääsikin Lontoon valtuustoon. Ensimmäisen jäsenensä valtuustoon puolue oli kuitenkin saanut jo vuonna 1993. Kansallinen demokratian ja uudistamisen liitto
Kansallinen demokratian ja uudistamisen liitto () on tšadilainen puolue, jota johtaa Saleh Kebzabo. Vuoden 2001 presidentinvaaleissa puolueen ehdokas oli Daleh Kebzabo, joka sai 7% äänistä. Vuoden 2002 parlamenttivaaleissa puolue voitti 5 paikkaa 155:stä. Puolue on mukana hallituksessa. Israelin politiikka
Suhteellinen vaalitavan sekä 1990-luvulta lähtien yhteiskunnallisen pirstoutumisen vuoksi maassa on myös suuri joukko pienempiä puolueita, joilla on usein ollut merkittävä vaa'ankieliasema maan parlamentissa ja siten suhteellisesti kokoaan suurempi vaikutusvalta. Pieniin puolueisiin kuuluvat Meretz-Yachad ("sosiaalidemokraatit"), Ra'am ("yhdistynyt arabilista"), Ta'al ("arabiliike uudistumiselle"), Shas, Kansallinen uskontopuolue, Yisrael Beytenu, Israelin kommunistinen puolue, Balad ("kansallinen demokraattinen kokooma"). Malin parlamenttivaalit 2013
Malin koillisosan Kidalin alueella kampanjointi oli olematonta, ja esimerkiksi Kidalissa ja Tessalitissa presidentti Keïtan puolue RPM oli ainoa ehdolla oleva puolue. Oppositioehdokkaat pitivät alueella kampanjointia liian vaarallisena. Kidalin alueella oli noin 30 000 äänioikeutettua, ja sieltä valittiin neljä edustajaa parlamenttiin. Asukkaat pitivät vaaleja ”huijauksena” ja äänestysprosentin arveltiin ennakolta jäävän alle 11 prosentin, joka saavutettiin presidentinvaalissa. Kidalin alue tunnetaan tuaregien separatistisen Azawadin kansallisen vapautusliikkeen (MNLA) syntyseutuna. Liike on arvostellut hallituksen toteuttamaa Pohjois-Malin ”väheksyntää”. Prayut Chan-o-cha
Thaimaan vuoden 2006 sotilasvallankaappausta tienoilta lähtien maassa muhinut poliittinen kriisi aktivoitui uudelleen marraskuussa 2013. Aktiivinen taistelu puna- ja keltapaitojen välillä oli ollut käynnissä jo vuodesta 2008 lähtien. Loppusyksystä 2013 kaduilla olivat keltapaidat, jotka osoittivat mieltään punapaitoja edustavan Yingluck Shinawatran toimitusministeriötä vastaan. Prayut vakuutti, että armeija oli puolueeton eikä aikoisi toteuttaa vallankaappausta. Kuitenkin 22. toukokuuta 2014 Thaimaan armeija kaappasi Prayutin johdolla vallan hallitukselta, lakkautti poliittisen järjestelmän toiminnan ja asetti maan NCPO-sotilasjuntan alaisuuteen. Heinäkuun lopulla 2014 hän julkisti uuden väliaikaisen perustuslain, jolla antoi itselleen suuret valtoikeudet ja armahduksen sotilasvallankaappauksen toteuttamisesta. Uusi perustuslaki loi parlamentiksi kansalliskokouksen, jonka jäsenet sotilasjuntta valitsi. Kansalliskokous valitsi yksimielisesti Prayutin maan pääministeriksi 24. elokuuta 2014. Arabisosialismi
Tällä hetkellä arabisosialismia kokonaisuutena toteutetaan Libyassa sekä jossain määrin Syyriassa, Baath-puolueen johdolla. Arabisosialismin rippeitä on jäljellä Egyptissä esimerkiksi sotilaspolitiikassa ja taloudessa. Peter Baco
Peter Baco (s. 9. huhtikuuta 1945) on slovakialainen poliitikko. Hän kuuluu "Ľudová strana – Hnutie za demokratické Slovensko" -puolueeseen ja istui vuosien 2004–2009 ajan sitoutumattomana Euroopan parlamentissa. Hän on toiminut Slovakian maatalousministerinä vuosina 1992–1998. Borut Pahor
Pahor oli 2000–2004 parlamentin alahuoneen puhemies. Vuonna 2004 hänet valittiin Euroopan parlamenttiin.
Vuonna 2007 sosiaalidemokraatteihin liittyi joukko entisiä liberaalidemokraattien jäseniä, ml. entinen pääministeri Anton Rop. Vuoden 2008 vaaleissa puolue sai suurimman äänisaaliin, jolloin Pahor nousi pääministeriksi. Adil Abdul-Mahdi
Mahdi on ensimminen pääministeri 13 vuoteen joka ei ole shiialaisen Islamilainen Da’wa-puolueen jäsen. Hallituksen muodostaminen oli vaikeaa, sillä Basran alueen kansanedustajat eivät hyväksyneet kaikkia ehdotettuja ministereitä. 25. lokakuuta 2018 yli puolet ministerinpaikoista oli saatu täytettyä parlamentin hyväksymillä ehdokkailla, ja niin Mahdi saattoi vannoa virkavalansa. Arab Liberation Front
Arab Liberation Front (arabiaksi: جبهة التحرير العربية, jabha at-Tahrir al-Arabiya) on Palestiinan vapautusjärjestöön (PLO) kuuluva pieni poliittinen ryhmä. Poliittisesti se on sidoksissa Irakin Baath-puolueeseen, jota johti ennen Saddam Hussein. Alaviitit
Vuonna 1970 ilmavoimien kenraali Hafez al-Assad kaappasi vallan ja käynnisti "Korjaavan vallankumouksen" Baath-puolueessa. Assadin nousua maan johtoon on verrattu siihen, että kastittomasta tulisi maharadža Intiassa tai että Venäjän tsaari olisi ollut juutalainen. Perinteiset valtasuhteet kääntyivät täysin ylösalaisin. Iyad Allawi
Allawi on lähtöisin merkittävästä šiiaperheestä. Hän opiskeli neurologiksi. Hän oli Saddam Husseinin nuoruudenystävä ja auttoi tätä nousemaan valtaan. Allawi oli jo opiskelijana mukana Baath-puolueen toiminnassa ja salaisen poliisin Mukhabaratin avustaja. Hän pakeni maasta 1971 Britanniaan, jossa erosi Baath-puolueesta ja perusti oman INA-puolueensa 1990. Hama
Ranskan vallan aikana Syyriassa Haman kaupungin rajat käsittivät itse kaupungin lisäksi myös 114 kylää. Suurinta osaa niiden maista hallitsi pari suurta maanomistajaperhettä. Tämä synnytti jännitteitä eri sosiaaliluokkien välillä. 1940-luvulla paikallinen Akram Hawrani alkoi kampanjoida maauudistusten puolesta ja hän perusti sittemmin Baath-puolueeseen liittyneen arabisosialistisen puolueen. Baath-puolue nousi valtaan itsenäisessä Syyriassa vallankaappauksella maaliskuussa 1963, mikä merkitsi uhkaa maanomistajille Hamassa. Syyrian vanhoilliset ainekset kapinoivat keväällä 1964 ja Hama oli tämän kapinan keskus. Syyrian hallinto lähetti kaupunkiin panssarivaunuja ja sotilaita kapinan kukistamiseksi. Hafiz al-Asad nousi valtaan vallankaappauksella vuonna 1970 ja Hamassa kapinoitiin taas vuonna 1982. Hallinto vastasi jälleen armeijan voimin ja kaupunki kärsi suuria tuhoja. Kuolleita tapauksen johdosta tuli 10 000-25 000. Najaf
Itsenäisessä Irakissa Najafia hallinneet uskonoppineet huolestuivat maan sekulaarista kehityksestä. He alkoivatkin järjestäytyä yhtenä johtohahmonaan Muhammad Baqir as-Sadr. Vuosien 1964-68 välillä Irakin keskushallinto epäröi heikentää uskonoppineiden valtaa. Tuona aikana he sallivat esimerkiksi ajatollah Khomeinin maanpaon Iranista Najafiin. Baath-puolueen vallankaappauksen jälkeen vuonna 1968 tilanne muuttui. He rajoittivat kaupungin kauppaa ja sinne virtaavien pyhiinvaeltajien määrää, karkottivat ulkomaalaiset uskonnon opiskelijat ja pyrkivät voittamaan alueen heimot Bagdadin puolelle. Vuodesta 1974 Saddam Hussein alkoi rajoittaa uskonnollisia menoja Imaami Husainin muistopäivänä, jolloin menojen osanottajien oli tapana kävellä Najafista Karbalaan. Vuonna 1977 menot yritettiin kieltää kokonaan, mikä johti mellakoihin ja Baath-puolueeseen liittymisen kieltäneeseen fatwan as-Sadrilta. Myöhemmin Saddam yritti voittaa kaupunkia puolelleen lahjuksilla rakentamalla uusia rakennuksia ja korjaamalla vanhoja. Hän myös vieraili Alin haudalla vuonna 1979. Herut
Herut oli oikeistolainen puolue Israelissa vuodesta 1948 vuoteen 1988 asti, jolloin Herut ja Likud yhdistyivät. Puolueen perusti alun perin Menachem Begin.