Mikä on Chaconpekarin ruumiinpituus?
Chaconpekari
Chaconpekarin ruumiinpituus on noin 95–110 senttiä. Häntä on keskimäärin kuuden sentin pituinen ja eläin painaa 30–40 kiloa. Säkäkorkeus on 52–69 senttiä, ja pää on hyvin suuri. Naaras on hiukan urosta pienempi. Chaconpekarien harjaksikas turkki on väritykseltään ruskehtavanharmaa. Selässä kulkee musta selkäjuova ja kauluksesta hartioille on vaalea kaulus. Harjakset ovat takapuolessa ja niskassa pidempiä kuin muualla ruumiissa. Nuoret yksilöt ovat mustahkoja tai kellertävänruskeita. Chaconpekari on pekareista suurin ja se eroaa sukulaisistaan myös pidemmillä jaloillaan, kuonollaan ja hännällään sekä suun ympärillä olevilla valkoisilla karvoilla. Chaconpekareilla on kolme astumiseen käytettävää takavarvasta, kun muilla pekarilajeilla niitä on kaksi ja kolmas on surkastunut. Chaconpekarin korvat ovat pitkät ja aasimaiset sekä vähäkarvaiset. Sorkat ovat kapeat, mikä helpottaa liikkumista piikikkäässä kasvillisuudessa. Niillä on myös kuivaan ja pölyisään ympäristöön hyvin sopeutunut nenäontelo.
Celebesinparatiisimonarkki
Kooltaan celebesinparatiisimonarkki on noin 18 cm. Väritykseltään lintu on vatsastaan vaaleansininen ja selkä ja pää ovat hieman tummemman siniset. Myös nokan väri on sininen. Pyrstön alapuolen höyhenet ovat tuhkanharmaat. Laji muistuttaa hieman sinimonarkkia, mutta on tätä suurempi eikä celebesinparatiisimonarkilla ole mustia alueita otsassa ja kurkussa. Lajin äänet ovat äänekkäät "tuk", "step step" ja tyypillisimmin "chewt chewt" äänet. Avoparikaija
Poikasen silmät ovat tummat, eikä niissä ole näkyvissä iirisrengasta. Koiraspoikasen nokka on tumma ja joillakin alalajeilla pyrstön pää saattaa olla oranssi ennen ensimmäistä sulkasatoa. Avoparikaijan sukupuolen erottaa heti poikasuntuvan väristä. Naaraspoikaset ovat sysimustia koiraspoikaseten ollessa vaalean harmastaasta tumman harmaaseen. Lajilla ei ole esimerkiksi neitokakadun tapaan poikaspukua, vaan avoparikaijat ovat heti poikasesta lähtien sukupuolelleen ominaisen värisiä, vain nokanväri vaihtuu iän myötä.
Aikuinen avoparikaija on pituudeltaan 35–42 senttimetriä, sen siipiväli on 60 senttimetriä ja paino 350–600 grammaa. Puertoriconkehrääjä
Kooltaan puertoriconkehrääjä on noin 22 cm. Linnun vatsa on mustan ja valkoisen kirjava. Selän väritys on harmaan keltaisen ja mustan kirjava. Päälaki puertoriconkehrääjällä on harmaa ja silmänympärys on väriltään ruosteenruskea. Ulkonäöltään puertoriconkehrääjä muistuttaa männikkökehrääjää ("Antrostomus carolinensis") ja antillienhaukkakehrääjää ("Chordeiles gundlachii") . Punaselkähaukka
Sen pituus vaihtelee 45–62 cm ja siipiväli voi olla 113–151 cm. Painoa sillä voi olla 800 grammasta 1 800 grammaan. Molempien sukupuolten ulkonäkö vaihtelee suuresti. Kaikilla aikuisilla on valkoinen pyrstö, jossa on musta raita. Harmaissa siivissä on tummia poikkijuovia. Muuten höyhenys vaihtelee hyvin paljon tummanharmaasta lähes valkoiseen, ja joillakin yksilöillä voi alapuoli olla punertava. Naarailla on usein punertava selkä, koirailla yleensä ei, mutta poikkeuksia on. Alalaji "exsul", jota tavataan Juan Fernándezin saarilla, ei ole yhtä vaihteleva, ja molemmat sukupuolet ovat alta valkeita ja päältä harmaita. Joidenkin mielestä se kannattaisi erottaa omaksi lajikseen. Korpisieppari
Linnun pituus on noin 11,5 cm, siipien kärkiväli 21–24 cm ja paino keskimäärin 12–13 g. Korpisiepparin höyhenpuku on päältä oliivinvihertävä ja alapuolelta kellahtava tai oliivinharmaa. Siivellä on kaksi valkoista juovaa. Korpisieppari istuu pystyasennossa oksalla tai muulla tähystyspaikalla ja tekee nopeita pyrähdyksiä lentävien hyönteisten perään, aivan kuin harmaasieppo. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Valkokurkkupyy
Valkokurkkupyy voi kasvaa 28–36 cm pitkäksi. Valkokurkkupyy on selästään, siivistään ja rinnastaan tumman punaruskea, niska on muuta ruumista punertavampi. Linnun otsa on vaaleanruskea tai valkoinen ja kurkku on valkoinen. Valkokurkkupyyn vatsa on sinertävän harmaa tai harmaa. Silmien ympärillä on höyhenistä paljas ja väriltään punainen ihoalue. Alalaji "D. l. hypospodius" on yleisväritykseltään nimialalajia "D. l. leucophrys" tummempi. Koiraat ja naaraat muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Kääpiöpinseri
Kääpiöpinserin tulisi olla pinserin pienoiskuva ilman kääpiökoiramaisia piirteitä. Kääpiöpinseri on 25–40 cm korkea ja painaa 4–11 kg. Rungon rakenne on neliömäinen. Kääpiöpinserillä on lyhyt, tiheä ja sileäkarvainen turkki. Suomessa hyväksyttyjä värejä ovat ruskea (punaruskeasta tummaan punaruskeaan) ja musta ruskeilla merkeillä (black & tan). Korvat voivat olla pystyt tai eteenpäin taittuneet. Häntä on luonnollinen. Purenta on leikkaava. Kääpiöpinseri liikkuu maatavoittavalla ravilla. Kuono on hoikka ja pitkä. Luzoninleppälintu
Pienen luzoninleppälinnun ruumiinpituus on noin 15 senttiä. Koiraan yläruumis on liuskekivensininen ja siivet tummanruskeat. Vatsa ja pyrstö ovat silmiinpistävän kastanjanpunaisia. Naaraan väritys on laimeampi. Sen vatsa ja pyrstöä ovat ruskeat, eivätkä naaraat siten ole yhtä huomiota herättäviä kuin koiraat. Chapalmalania
"Chapalmalania" oli suuri, arviolta noin 1,5 metriä pitkä ja 25–93 kiloa painava puolikarhu. Sen uskotaan muistuttaneen nykyistä isopandaa, ja olleen täten esimerkki konvergenttisestä evoluutiosta. Eläimen koon vuoksi sitä pidettiin aluksi karhuna, kun sen jäänteitä ensimmäisen kerran löydettiin. "Chapalmalanian" hampaat osoittavat, että se on voinut syödä monenlaista ravintoa. Se oli luultavasti kaikkiruokainen, ja sen ravintoon kuuluivat kasvit, munat, kala, hedelmät, pähkinät, hyönteiset ja haaska. Madagaskarintornipöllö
Madagaskarintornipöllön pituus on 27–30 senttiä, ja paino 323–435 grammaa. Siiven pituus on noin 21 senttiä. Madagaskarintornipöllöllä on muiden tornipöllöjen tavoin sydämenmuotoinen naamakiehkura. Laji muistuttaa tavallista tornipöllöä, mutta on pienikokoisempi ja punertavampi. Sen naamakiehkura on myös pyöreämpi kuin tornipöllöllä. Madagaskarintornipöllön selkäpuoli on punaruskea ja siinä harvakseltaan mustia pilkkuja. Vatsapuoli on vaaleanoranssi ja myös sitä kirjovat mustat pilkut. Isoja pilkkuja on erityisesti päälaessa, siipisulissa. Naamakiehkura on pääosin valkoinen, mutta silmien alareunoilla ja nokan tyvessä on ruskeaa sävyä. Naamakiehkuraa ympäröi ruskea reunus. Madagaskarintornipöllöstä tunnetaan vain tumma muoto, vaikka muilla tornipöllölajeilla esiintyy myös vaaleaa värimuotoa. Oviraptor
"Oviraptor" oli noin kahden metrin pituinen ja se lienee painanut korkeintaan 100 kiloa. Laji käveli pystyasennossa ja sen ruumiinmuoto muistuttaa muita petodinosauruksia. Niistä sen erottaa kuitenkin sen lyhyt ja korkea kallo, jossa on nokka ja sen kitalaessa pari piikkimäistä hammasta. Tämän lisäksi "Oviraptorin" pään päällä oli eräänlainen kypärä. Pään harjanne on voinut toimia viestinä lajitovereille esimerkiksi lisääntymisaikana, vaikka se tosin oli kummallakin sukupuolella. Kypärä on voinut toimia myös hengitysilman lämmittimenä, hajuaistin tehostajana tai aivojen viilentäjänä. Aivot olivat dinosauruksen aivoiksi isot, suurin piirtein nykyisen strutsin tai emun aivojen kokoiset. On epäilty, että sen ansiosta "Oviraptor" on voinut olla hyvin sosiaalinen. Suvun lajien eturaajat olivat taipuneet lintumaisesti sivuille levossa. Ranneluiden rakenne on antanut ymmärtää, että eturaajat olivat taipuisat. "Oviraptorilla" on voinut olla myös höyhenpeite.
Ensimmäinen "Oviraptor" löydettiin munapesän läheltä, jonka munien luultiin kuuluneen "Protoceratopsille". Tästä sen päteltiin olleen rosvoamassa pesää, joten sen nimi tarkoittaakin ’munavarasta’. Myös sen nokan ja kitalaen hampaiden sanottiin sopivan munien rikkomiseen. Kuitenkin vuonna 1992 löydettiin pesä, jossa oli poikasia ja emo. Osoittautui, että pesä olikin sen oma, ja se vartioi tai hautoi pesää. Yksilö joutui hiekkamyrskyn tai mutavyöryn kouriin ja menehtyi pesälle. Chamaeleo namaquensis
"Chamaeleo namaquensis" on väritykseltään tavallisesti harmaa ja ruskea. Sen kyljissä on kuusi vaaleaa laikkua, selässä kolmiomaisia tummia laikkuja ja kaulassa punaisia tai keltaisia raitoja. Lajilla on suhteellisen suuri pää ja lyhyt häntä. Häntä ei toimi tarttumavälineenä, toisin kuin puussa elävillä kameleonttilajeilla. Lajin naaraat ovat pituudeltaan noin 16 senttimetriä ja urokset 14 senttimetriä. Kannuskilpikonna
Kannuskilpikonna, nykyiseltä kutsumanimeltään Sahelinsuurkilpikonna, "Centrochelys" "sulcata (ent. Geochelone sulcata") on maakilpikonnalaji, joka elää Saharan lounaisosissa Afrikassa. Se on kolmanneksi suurin maakilpikonnalaji ja kannuskilpikonnat ovat yleensä 60-80 cm pitkiä ja painavat 45-91 kg. Ne elävät yleensä 30-50 vuotta. Kannuskilpikonna on kasvinsyöjä ja suurimmaksi osaksi niiden ruokavalio koostuu lehdistä ja ruohosta, mutta joskus myös hedelmistä. Ruokavaliossa on hyvin paljon kuituja ja kalsiumia, mutta hyvin vähän proteiinia, sillä liika proteiinipitoisuus voi aiheuttaa ongelmia kuoren muodostumisessa. Pohjanukonkorento
Pohjanukonkorennon takaruumis on 40–49 mm pitkä ja takasiipi 34–43 mm pitkä. Partamakaki
Partamakaki on pienempi kuin useimmat makakit. Koiraat ovat naaraita suurempia, ja niiden kulmahampaat ovat näyttävämmät. Koiraiden ruumiinpituus on 51–61 senttiä ja naaraiden 42–46 senttiä. Koiraat painavat 5–10 kiloa, naaraat puolestaan 2–6 kiloa. Hännän pituus on naaraalla 25–38 senttiä ja koiraalla 24–39 senttiä. Häntä on ohut ja paljas, mutta päättyy mustaan karvatupsuun, josta juontuu lajin englanninkielinen nimi "lion-tailed macaque" (suom. "leijonahäntäinen makaki"). Turkki on kiiltävänmusta, mutta naaman ympäristöä peittää harmaa, pitkäkarvainen röyhelö. Naama itse on paljas ja musta. Partamakakilla on jokaisessa leuanpuoliskossa kaksi etuhammasta, yksi kulmahammas, kolme välihammasta ja kaksi poskihammasta. Makakeilla on poskipussit hedelmien varastoimista varten. Velociraptor
"Velociraptor" ei ollut aikansa suurimpia petoja, vaan olisi ihmisen rinnalla vain hieman yli polven korkuinen. Pituus oli 1,8 metriä ja korkeus yhden metrin pään kohdalta. Paino oli 7–15 kg. "Velociraptorilla" oli pitkä, litteäkuonoinen pää. Hampaita oli noin 80, joista pisimmät olivat pituudeltaan 2,5 cm. Takaraajoissa oli sirppimäinen, noin 9 cm pitkä kynsi. Kyssäkurki
Kyssäkurki on tanakka lintu, jolla on pitkä kaula sekä jalat ja lyhyt keltainen nokka. Kyssäkurki on 48–56 cm pitkä ja painaa 1,3 kg. Höyhenpeite on pääosin musta, mutta selkäosa on harmaa. Ibizanpodenco
Ibizanpodencolla ei ole lainkaan mustaa rungossaan; se on joko punainen, valkoinen tai punavalkoinen. Kellanruskea väri hyväksytään karkeakarvaisilla. Ibizanpodencon kirsu ja korvat ovat lihanväriset. Sen silmät ovat huomiota herättävät ja meripihkan väriset. Ibizanpodencon säkäkorkeus on 60–72 cm ja paino 45–60 paunaa. Rotu on ilmeisen herkkä kylmälle, joten viileässä ilmastossa on viisainta käyttää vaatetusta. Acheroraptor
"Acheroraptorin" pituus oli noin kolme metriä ja paino noin 40 kilogrammaa. "Acheroraptor" oli suhteellisen suurikokoinen lihaa syönyt, kahdella jalalla liikkunut dromaeosauri. Sillä oli pitkäkuonoinen kallo, tikarin kaltaiset uurteiset hampaat ja se oli todennäköisesti höyhenpeitteinen. Kolmivärinen tšekinkoira
Rotu on keskikokoinen, suorakaiteen muotoinen ja riippukorvainen koira, jonka rakenne on tasapainoinen ja suhteellisen kevyt. Urosten säkäkorkeus on 45–53 cm ja narttujen 43–51 cm. Rungonpituus on 10-20 % säkäkorkeutta pidempi. Rodusta on kaksi muunnosta, lyhyt- ja pitkäkarvainen. Lyhytkarvaisen karvapeite on sileä ja ihonmyötäinen, pitkäkarvaisen kaksinkertainen ja vain hieman aaltoileva. Koirarotu
Maailman pienin FCI:n hyväksymä koirarotu on chihuahua, jonka keskimääräinen säkäkorkeus on 15–23 cm ja paino 1,5–3 kg. Myös Suomen kennelliiton hyväksymä prahanrottakoira painaa yhtä vähän, vaikka onkin hieman korkeampi. Keskimääräiseltä säkäkorkeudeltaan maailman kaikkein pienin rotu lienee amerikkalainen "munchkin", jonka vähimmäissäkäkorkeus on 10 cm ja vähimmäispaino 900 grammaa (keskimäärin 1,5-2,3 kg). Chinese imperial dogin minimikoko on kuitenkin vielä pienempi, vain 8 cm ja 700 grammaa. Sitä voi tuskin kuitenkaan pitää keskimäärin maailman pienimpänä rotuna kuten munchikinia, sillä sen maksimikorkeus on 36 cm ja maksimipaino 9 kg. Keskimääräiseltä kooltaan pienin koskaan elänyt rotu on "pen-lo", 1900-luvun alussa suosittu kiinanpalatsikoiran toy-kokoinen muunnos. Sen säkäkorkeus oli n. 9 cm ja paino 1,1 kg. Kuningaskondori
Kuningaskondorin pituus on 75 cm. Sen siipien kärkiväli on noin 2,1 metriä. Höyhenpuku on kirkkaanvärinen, ja päässä on eri värejä ja uurteista paljasta ihoa. Naamiokäpinkäinen
Linnun pituus on 32–34 cm ja se painaa keskimäärin 112 g. Yleisväritykseltään se on harmaa, vatsa on vaalea, pyrstö ja siipisulat sekä naama ja kurkku ovat mustat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuori lintu muistuttaa aikuista mutta mustaa on vain naamarissa silmien tienoilla. Huittipenkoja
Kooltaan huittipenkoja on noin 26–30 cm. Huittipenkojan selkä, siivet ja pitkä pyrstö ovat väriltään oliivinvihreät. Pää ja kaula ovat mustat ja pään sivuilla on suurikokoiset valkeat laikut. Päälaella on musta töyhtö. Vatsa on linnulla musta. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään.Nuoret linnut ovat väriltään aikuisia vaaleampia. Harvinaisempi mustakurkkupenkoja ("Psophodes nigrogularis") muistuttaa huittipenkojaa, mutta on pienikokoisempi ja töyhtö on väriltään oliivinvihreä. Algeriannakkeli
Linnun pituus on 12 cm, siipien kärkiväli 21–22 cm ja paino noin 16,5–18 g. Algeriannakkeli muistuttaa suuresti korsikannakkelia, johon eroina ovat vain pienet höyhenpuvun värierot. Sukupuolet ovat lähes samannäköisiä, koiraan pään kuviot ovat hieman kontrastikkaammat. Nuoren linnun höyhenpuku muistuttaa naaraan höyhenpukua, mutta on haileampi, nokka on keltainen ja koivet vaaleammat kuin vanhan linnun. Piipittävä ääni muistuttaa käenpiian piipitystä. Coco Rocha
Rocha on 178 senttimetriä pitkä ja hänellä on ruskeat hiukset ja siniset silmät. Hänen mittansa ovat 84-61-86. Rocha on ollut lapsuudestaan lähtien Jehovan todistaja. Siksi hän ei esiinny alastomana, savukkeiden kanssa tai uskonnollisina ikoneina. Kanarianpodenco
Keskikokoinen, pitkähkölinjainen, hoikka, kevytrakenteinen ja erittäin vastustuskykyinen. Luusto on hyvin kehittynyt. Rasvakerroksen puuttumisen johdosta kylkiluut, selkäranka ja sarvennaiset ovat näkyvissä. Lihaksisto on erittäin hyvin kehittynyt ja kuiva, lihasten supistuminen näkyy ihon alla. Kanarianpodencon säkäkorkeus on urokset 55–64cm, nartut 53-60cm. Koska koirat elävät ja metsästävät erilaisissa maasto-olosuhteissa, nämä keskiarvot voivat vaihdella. Siten 2 cm:n ylitykset tai alitukset voidaan hyväksyä, kunhan rodunomainen tyyppi säilyy. Se on hieman pitkänomainen ja erittäin lihaksikas. Väriltään se on puna-valkoinen, punainen sävy voi olla voimakas, vaihdellen oranssista tummanpunaiseen (mahonki). Näiden värien kaikki yhdistelmät ovat sallittuja. Sen karvapeite on yleensä lyhyttä. Puuleopardi
Puuleopardi poikkeaa ulkonäkönsä puolesta monella tapaa muista kissaeläimistä. Se onkin luokiteltu milloin isoksi kissaeläimeksi, milloin pieneksi kissaeläimeksi. Puuleopardin ruumiinpituus on 60–95 senttiä ja sillä on poikkeuksellisen pitkä, tasapaksu häntä suhteessa ruumiin kokoon. Hännällä voi olla pituutta jopa 110 senttiä eli se voi olla yli puolet eläimen koko pituudesta. Puuleopardi on huomattavasti tavallista leopardia pienempi: pedon paino vaihtelee 15 ja 24 kilon välillä ja uros on naarasta kookkaampi. Sen kallo on kissaeläimelle lyhyt ja sillä on ruumiin kokoon nähden kaikista kissaeläimistä suurimmat kulmahampaat. Italianajokoira
Italianajokoira on neliömäinen: rungon pituuden tulee vastata säkäkorkeutta. Säkäkorkeus vaihtelee 48-60 cm:iin paitsi sukupuolesta, myös muunnoksesta riippuen karkeakarvaisen ollessa aavistuksen verran kookkaampi. Paino on molemmilla muunnoksilla 18-28 kg. Kapearunkokone
Kapearunkokoneeksi kutsutaan lentokonetta, jonka rungon leveys on noin 3–4 metriä. Kapearunkokoneen matkustajaversiossa on tyypillisesti vain yksi käytävä ja istuimia yhdellä rivillä kahdesta kuuteen. Kuusipeura
Kuusipeura on valkohäntäpeuraa hieman pienempi, mutta kuitenkin metsäkaurista paljon suurempi. Täysikasvuisen uroksen säkäkorkeus on 85–90 cm ja ruumiin pituus 1,3–1,6 metriä. Eläimen häntä on 16–25 cm pitkä. Aikuinen kuusipeura voi painaa 100–120 kilogrammaa, mutta useimmiten paino jää alle sadan kilon. Maraapunisaurus
"Maraapunisauruksen" kuvasi vuonna 1878 paleontologi Edward Drinker Cope, antaen sille nimen "Amphicoelias fragillimus". Selkärangan palanen oli noin 1,5 metrin pituinen, ja koska se oli vain palanen, sen on arvioitu olleen kokonaisena noin 2,4–2,7 metriä korkea. Yleensäkin eläimen selkänikamaksi tämä salaperäinen fossiili oli jo hurjan suurikokoinen, ja yksilön arvioitiin alun perin olleen pisin ja painavin tunnettu dinosaurus. Suurimmat tehdyt arviot viittaavat 40–60 metrin pituuteen ja 100–150 tonnin painoon, ja lähes kymmenen metrin korkeuteen lantion kohdalta. Tällöin se olisi ollut sinivalasta pitempi ja korkeampi kuin mistä monet pienemmät sauropodit kuten "Diplodocus" pystyivät edes ruokailemaan. Myöhempi analyysi on viitannut siihen, että koko olisi yliarvioitu kuvauksen typografisten virheiden vuoksi. Vuonna 2018 paleontologi Kenneth Carpenter julkaisi tieteellisen tutkimuksen, jossa hän siirsi entisen "A. fragillimuksen" omaan "Maraapunisaurus"-sukuunsa, ja luokitteli sen Diplodocidaen sijasta Rebbachisauridae-heimoon. Hän kumosi epäilyt typografisista virheistä, ja arvioi dinosauruksen koon lähisukuisen "Limayasauruksen", eikä "Diplodocuksen" mittasuhteilla. Tuloksena "Maraapunisaurus" oli noin 30–32 metriä pitkä ja kahdeksan metriä korkea lantion kohdalta, eli se oli "Supersauruksen" ja "Diplodocus hallorumin" kokoluokkaa. Chacon sota
Chaco on noin 298 000 neliökilometrin kokoinen pensas- ja hiekka-autiomaa. Alue sijaitsee Pilcomayo- ja Paraguayjoen välillä. Espanjan hallitessa aluetta se kuului ensin Charcasin tuomiopiiriin, eli kuninkaallisen tuomioistuimen alaisuuteen, joka puolestaan muodostaa nykyisen Bolivian. 1700-luvulla tehtiin kuitenkin hallintouudistus, jolla alueesta tuli osa Cochabamban maakuntaa. Alueen rajat olivat kaiken kaikkiaan Espanjan aikaan huonosti määritelty. Näin Espanjan vallan luhistuessa Paraguaylla, Argentiinalla ja Bolivialla oli esittää vanhoja asiakirjoja, joiden mukaan Chaco kuului niille. Argentiina otti omaksi katsomansa alueet itselleen Paraguaylta kolmoisliiton sodassa vuosina 1865–1870. Aderinsukeltaja-antilooppi
Aderinsukeltaja-antiloopin ruumiinpituus on 66–72 senttiä ja säkäkorkeus 30–32 senttiä. Hännän pituus on 9–12 senttiä ja korvien pituus 7–8 senttiä. Eläin painaa 6–12 kiloa. Sukupuolet ovat samannäköiset. Kummallakin sukupuolella on 3–6 senttiä pitkät, taaksepäin sojottavat sarvet, jotka voivat uroksilla olla pidemmät kuin naarailla. Muiden sukeltaja-antilooppien tavoin lajin ruumiinmuoto on sopeutunut tiheässä kasvillisuudessa liikkumiseen. Sen ruumis on pieni ja tanakka, takaraajat suuret, selkä kaareva ja jalat suhteellisen pienet. Lisäksi sillä on levitettävät teräväkärkiset sorkat. Suu on suuri, kuono suippo, ja nenänpää litteä. Silmien edessä ovat viillonmuotoiset naamarauhaset. Turkki on pehmeä ja silkkinen. Turkki on yleisväriltään kellanruskea, mutta muuttuu niskan kohdalta jonkin verran harmaammaksi. Vatsapuoli on selkäpuolta vaaleampi. Punertavista jaloista erottuvat myös valkoiset laikut, jotka korostuvat heti sorkkien yläpuolella olevilla mustalla ja valkoisella täplällä. Useimpien muiden töyhtöantilooppien tavoin aderinsukeltaja-antiloopin pään päällä on ruskea töyhtö. Aderinsukeltaja-antiloopin erottaa muista lajeista parhaiten takamuksen valkeasta juovasta. Chilenpodokarpus
Chilenpodokarpus on pienehkö ainavihanta puu. Se voi olla yksi- tai monirunkoinen. Laji kasvaa noin viidentoista metrin korkeuteen ja saattaa tulla rungon rinnankorkeusläpimitaltaan jopa metrin paksuiseksi. Suuremmat oksat ovat siirottavia tai kohenevia. Latvus voi olla kartiomainen tai pyöreä. Rungon aluksi sileä kuori halkeilee vanhemmiten suomumaisiksi liuskoiksi. Kuoren väritys vaihtelee tummanruskeasta harmaaseen. Nuoret versot ovat aluksi vahapintaisen vaalean vihreitä. Seychellienpöllönen
Seychellienpöllösen pituus on 19–22 cm. Siipienväli on noin 17 cm. Se on väriltään punaruskea, mutta siinä on mustia nuolimaisia raitoja. Alapuoli ja naamakiehkura ovat punaruskeat. Pitkissä harmaissa jaloissa ei ole höyheniä. Silmät ovat suuret ja kullankeltaiset. Korvatupsut ovat hyvin pienet. Sen ääni, rahiseva "voh" jossa on joukossa "tok tok" -ääniä, kuuluu kaukaa ja etenkin pimeällä. Se syö gekkoja, puusammakoita ja hyönteisiä, esimerkiksi heinäsirkkoja. Chaconkapuaja
Chaconkapuaja ("Tarphonomus certhioides") eli aiemmalta nimeltään pikkukapuaja on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu. Punapäälepinkäinen
Koiraan tunnistaa hyvin punaruskeasta päälaesta ja niskasta. Tumma kasvonaamari ulottuu otsaan saakka. Selkäpuoli on musta lukuun ottamatta valkeita hartialaikkuja. Yläperä on valkoinen ja nokka tukeva. Linnun pituus on 18–20 cm ja paino 35–45 g. Mustakondori
Mustakondorilla on kiiltävän musta höyhenpeite ja harmahtava, höyhenetön pää ja kaula. Nokka on lyhyt ja koukkumainen. Linnun pituus on noin 65 cm ja siipien kärkiväli jopa puolitoista metriä. Sillä ei ole laulamiseen tarvittavia elimiä, joten se voi äännellä vain sihisemällä hiljaa tai murahtelemalla. Kanarianpeippo
Kanarianpeipon pituus on 16–18 senttiä. Koiraalla siiven pituus on 9,6–10,7 senttiä, naaraalla 8,9–9,7 senttiä. Se on suhteellisen kookas, pitkäjalkainen ja roteva peippolaji. Nokka on pitkä, vahva ja kartionmuotoinen. Koiraat ovat väritykseltään pääosin sinisiä. Pyrstö sekä siivet ovat kuitenkin mustat lukuun ottamatta siipijuovia. Niiden pää ja selkä ovat tumman siniharmaat. Kurkku, rinta ja kupeet ovat vaaleamman lyijynharmaat. Pyrstön alapeitinhöyhenet ovat valkoiset. Nokka on vaaleansininen. Lisääntymisaikaan nokankärki muuttuu mustaksi. Mustanaamasukeltaja-antilooppi
Mustanaamasukeltaja-antilooppi on sukeltaja-antiloopiksi keskikokoinen. Sen pituus on 80–170 senttiä ja paino 14–18 kiloa. Hännän pituus on 7,5–15 senttiä. Säkäkorkeus on noin 80 senttiä, korvien pituus 6,5–9,7 ja sarvien pituus 7–12 senttiä. Jalat ovat melko pitkät. Turkki on karkea ja kiiltävä. Jalkojen alaosat ovat tummat, miltei mustat, muu ruumis punaisen, kastanjanruskean ja tummanpunaruskean värinen. Vatsapuoli on aavistuksen verran muuta ruumista vaaleampi. Otsasta nenään kulkeva musta juova erottaa lajin kaikista muista sukeltaja-antilooppilajeista. Naamajuova korostuu selvästi kulmakarvojen luona olevista vaaleista laikuista ja punertavista pään sivuista. Päässä on myös selvä karvatupsu, jonka karvat ovat enimmäkseen mustia, mutta joukossa on myös punertavia karvoja. Häntätupsu on valkoista hännänpäätä lukuun ottamatta musta. Mustanaamasukeltaja-antiloopilla ei ole selkäjuovaa. Ruwenzorivuorilla elävä "C. n. rubidus" -alalaji eroaa muista alalajeista siinä, että sen vatsa on valkoinen ja karvoitus tiheämpi kuin muilla alalajeilla. Chilendelfiini
Chilendelfiinin kuono ei juuri erotu muusta päästä. Sillä on pyöreät rintaevät ja suhteessa suuri selkäevä. Kurkun yli kulkee tumma raita rintaevästä toiseen. Chilendolfiini kasvaa noin 1,7 m pitkäksi ja painaa 60 kiloa. Satakieli
Satakielen pituus on noin 17 senttimetriä ja paino 23–30 grammaa. Satakieli on selkäpuolelta tasaisen harmaanruskea ja alhaalta harmaasta vaaleaan. Rinnassa on selvää tummaa täplitystä. Pyrstö on punaruskea ja silmä suuri ja tumma. Sukupuolten välillä ei ole ulkonäköeroa. Karikukko
Linnun pituus on 22–24 cm, siipien kärkiväli 50–57 cm ja paino keskimäärin noin 115 g. Karikukolla on musta-valko-oranssin kirjava höyhenpeite ja lyhyet oranssit jalat. Ääni on helppo oppia tuntemaan, se on voimakas kitisevä äänisarja. Sukupuolet ovat lähes samannäköisiä, ja ne voi erottaa pesimäaikana siitä että koiraan päänseudun mustavalkoiset kuviot ovat selkeämpiä ja jyrkkärajaisempia kuin naaraan. Kauluspekari
Kauluspekarin säkäkorkeus on noin 50 cm ja paino 14–35 kiloa. Pituutta eläimelle kertyy parhaimmillaan metri, jonka lisäksi häntää 2–6 cm. Kauluspekarin karkea karva on tummanharmaa lukuun ottamatta kaulan ympärillä olevaa valkoista rengasta, josta laji on saanut nimensä. Eläimen paino on kahden varpaan varassa; lisäksi takajaloissa on kolmannen varpaan surkastuma. Chinchilla
Chinchilla ("Chinchilla lanigera") on Etelä-Amerikasta Perun, Bolivian ja Chilen Andeilta kotoisin oleva jyrsijälaji, jota nykyisin pidetään lemmikkinä. Sitä kasvatetaan varsinkin Yhdysvalloissa myös turkistarhoissa. Chinchillaa metsästettiin aiemmin turkin takia niin paljon, että laji on luonnossa nykyisin erittäin uhanalainen. Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut lajille uutta suomenkielistä nimeä "chilentsintsilla".
Chinchilla painaa noin 0,4-1,0 kilogrammaa. Sen ruumiin pituus on noin 35–40 senttimetriä. Chinchilla elää 1–15-vuotiaaksi. Luonnollisessa ympäristössään chinchillat elävät kallioiden koloissa. Chinchillan pääravintoa on mm. kuivattu heinä. Luontaisia vihollisia ovat haukat, haisunäädät ja kissaeläimet. Kotilokurki
Kotilokurjen pituus on 56-71 senttiä. Painoa on 0,9-1,3 kiloa. Siipiväli on 101-107 senttiä. Se on haikaramainen, pitkäjalkainen ja -kaulainen lintu. Nokka on pitkä, sivulta hieman litistynyt, vankka ja hieman alaspäin kaareva. Kaula on pitkä ja ohut, siivet pyöreähköt, pyrstö lyhyt ja jalat pitkät. Pitkissä varpaissa olevat kynnet ovat pitkät ja terävät. Hyvin kehittynyt takavarvas osuu kotilokurjen kävellessä maahan. Kotilokurjen tumman oliivinruskeassa höyhenpuvussa on vihreän tai pronssin väristä kimallusta. Päässä, kaulassa, vatsassa ja selässä on valkoista täplitystä, joka on erityisen tiheää eturuumiissa. Sukupuolet ovat samanväriset. Nuoret linnut muistuttavat aikuisia, mutta niiden täplät ovat ohuempia ja täpliä on vähemän. Punanokkatavi
Punanokkatavi on 44-48 senttimetriä pitkä. Se on väritykseltään harmaanruskea ja sillä on valkoreunainen, tummanvihreä siipipeili. Sen ruumiissa on harvaa ruskeaa täplitystä. Pää on kuitenkin kuvioton ja niska muodoltaan pyöreä, melkein töyhtömäinen. Punanokkatavilla on vaaleanpunainen, melko suuri nokka, joka kaartuu hieman ylöspäin. Harmaakorvamuura
Kooltaan harmaakorvamuura on noin 14–14,5 cm. Harmaakorvamuurakoiras on selästään ja siivistään yksivärisen kastanjanruskea. Päässä on silmien takana laikku, joka on Andien itäpuolella vaaleansininen ja länsipuolella tuhkanharmaa ja vaikeammin erotettavissa. Kurkku ja vatsa ovat väriltään valkoiset. Itäisten populaatioiden naarailla on selässään myös punaruskeita höyheniä. Aiukaisemmin Andien eri puolilla elävät linnut, jotka nykyään luetaan omiksi lajeiksiin kirjomuura "Gymnopithys leucaspis" ja harmaakorvamuura "Gymnopithys bicolor" katsottiin kuuluviksi samaan lajiin. Käpytikka
Täysikasvuisen käpytikan pituus on 23–26 senttimetriä ja siipien kärkiväli 38–44 senttimetriä. Se painaa noin 70–105 grammaa. Vahakorennot
Vahakorennot eivät juuri muistuta muita verkkosiipisiä. Ne ovat kooltaan hyvin pieniä: vartalon pituus on 2,5–5 mm. Siipisuonitus on varsin harva ja koko eläin on kauttaaltaan vahamaisten suomujen peittämä. Joidenkin lajien takasiivet ovat huomattavasti etusiipiä pienemmät ja muutamien lajien naaraat ovat kokonaan siivettömiä. Eläinten yleisvaikutelma onkin lähempänä jauhiaisia kuin tyypillistä verkkosiipistä. Vahakorennoilla on kuitenkin huomattavasti pitemmät jalat ja tuntosarvet. Vahakorennot elävät enimmäkseen puissa. Aikuiset yksilöt lentävät hitaasti lehtien seassa ja saalistavat erityisesti jauhiaisia, mutta myös kirvoja ja punkkeja. Myös toukat ovat petoja. Tarascosaurus
"Tarascosauruksen" reisiluun pituus on 22 senttimetriä, mutta kyseinen luu on osittainen, ja sen koko pituudeksi on rekonstruoitu 35 senttimetriä. Reisiluun vertaaminen muihin abelisaureihin on tuottanut holotyyppiyksilöstä rekonstruktion, jossa eläimen pituus on 2,6–2,7 metriä. "Tarascosaurus" on saanut nimensä Tarasque-nimisen lohikäärmeen mukaan. "Tarascosaurus" esiintyy dinosaurusdokumentissa "Dinosaur Planet". Chaconpekari
Chaconpekari elää endeemisenä Gran Chacon alueella Länsi-Paraguayssa, Kaakkois-Boliviassa ja Pohjois-Argentiinassa. Levinneisyysalueen laajuus on arviolta 140 000 km². Laji kuvattiin tieteelle 1930-luvulla subfossiilien perusteella, mutta elävä yksilö tunnistettiin vasta vuonna 1975. Lajin paikallinen guaraninkielinen nimi on "tagua". Chaconpekari
Chaconpekari on hyvin sosiaalinen eläin. Se elää kiinteissä 2–10 yksilön ryhmissä. Ryhmään kuuluu sekä uroksia että naaraita iästä riippumatta. Laumalle on vaaratilanteissa tyypillistä pysyä yhtenäisenä ja muodostaa muuri vihollista vastaan. Tärkeimmät niitä saalistavat pedot ovat puuma ja jaguaari. Pelästyessään chaconpekarit nostavat selkäkarvansa pystyyn ja ruiskuttavat selän rauhasesta eritettä, mikä todennäköisesti auttaa pekariryhmää pysymään koossa. Ne kommunikoivat röhkimällä ja kalistelemalla hampaitaan. Chaconpekarit ovat pääasiassa päiväaktiivisia ja liikkuvat erityisesti aamulla. Keskipäivällä ne hakeutuvat puiden ja pensaiden suojaan lepäämään. Chaconpekarit elävät jopa 1 100 hehtaarin laajuisella alueella, mutta puolustavat vain noin 600 hehtaarin ydinaluetta. Ne kiertävät reviirinsä 42 päivän jaksossa näyttääkseen omistusoikeutensa alueeseen. Laji on verraten rauhallinen, ja osoittaa aggressioita, kuten puremista, vain satunnaisesti. Ne erittävät maitomaista ja tuoksuvaa ainetta, joka toimii tunnistusmerkkinä muille yksilöille. Ainetta erittyy selän rauhasista. Chaconpekarit rypevät usein mudassa tai tomussa, ja niillä on tietyt käymälät. Chaconpekarit näkevät pitkälle ja niiden hajuaisti on myös hyvä. Chaconpekarit eivät ole kovinkaan arkoja. Chupacabra
Yleisimpien havaintojen mukaan chupacabra on apinaa muistuttava, 1-1,5 metriä pitkä peto, jolla on mustanharmaa turkki, suuret ja soikeat punaiset silmät ja pitkät torahampaat. Joidenkin silminnäkijöiden mukaan sillä olisi kuitenkin paljas, sininen iho, selässä piikkejä ja lepakkomaiset siivet ja se kävelisi kahdella jalalla. Kolmannen kuvauksen mukaan se näyttää pantterilta, jolla on pitkä ja käärmemäinen kieli. Chupacabran kerrotaan liikkuvan yliluonnollisen nopein ja äänettömin askelin ja sen väitetään löyhkäävän rikinkatkua, joka lamauttaa saaliseläimet. Anakondat
Anakondat ("Eunectes") on eteläamerikkalainen käärmeiden suku, johon kuuluu neljä lajia. Ne ovat maailman suurikokoisimpia käärmeitä ja voivat kasvaa jopa kymmenmetrisiksi. Pituudeltaan verkkopython kasvaa vielä muutaman metrin pidemmäksi, mutta anakondat ovat paljon painavampia. Pisin mitattu anakondayksilö on ollut 11,0 metriä pitkä, ja se painoi arviolta 400 kg. Jättiläiskäärme löydettiin vuonna 1944 Venezuelasta Orinoco-joen lähettyviltä. Kyseinen anakonda pääsi karkuun sen pyydystäjiltä, vaikka he ampuivat sitä päähän .45-kaliiperisella automaattikiväärillä. Tapaus on kuitenkin jäänyt hieman kyseenalaiseksi. Kertomusten mukaan lähemmäs 20-metrisiäkin anakondia on tavattu, mutta tarinat saattavat perustua anakondien luomiin nahkoihin, jotka nahanluonnin yhteydessä voivat venyä kaksikymmenmetrisiksi. Asiaa tuntematon voisi näistä nahoista helposti päätellä, että on kaksikymmenmetrisiä anakondia. Nykyään kuitenkin yli kuusimetrisetkin yksilöt ovat erittäin harvinaisia. Näin suuret anakondat ovat poikkeuksetta naaraita, sillä urokset eivät juuri kasva kolmea metriä pitemmiksi. Kääpiökaniini
Aikuinen kääpiökaniini on 24–34 senttiä pitkä, josta häntää on noin 2 senttiä. Korvat ovat jänikseksi lyhyet, vain noin 6 senttiä. Paino on 250−460 grammaa.
Väritykseltään se muistuttaa kaniinia ja on päältä kirjavan harmaa, raajoista ja sivuilta hieman ruosteeseen vivahtava ja alta vaalea. Chabo
Chabolla on erittäin tarkka rotumääritelmä ja se on erittäin suosittu näyttelyrotu mm. Britanniassa. Sileähöyhenisen lisäksi chabosta on kaksi muuta muunnosta: silkkihöyheninen ja kiharakarvainen eli "friseerattu". Chabolla on monia värityksiä, joista yleisimpänä on valkoinen mustapyrstöinen.
Chabolle on ominaista lyhyet jalat ja pieni selkä. Kanan pyrstö kaartuu suoraan ylöspäin tai jopa selän päälle. Kana on hyvin pieni. Chabolla on päähän verrattuna suuret silmät. Harja on yhtenäinen, ja siinä on vain muutama lovi. Silmäluomien tulee olla punertavat, eikä niissä saa olla valkoisia pigmenttipuutoksia.
Täysikasvuinen kukko painaa 510-600 grammaa ja kana 400-510 grammaa. Seitsenpistepirkko
Seitsenpistepirkko ("Coccinella septempunctata") on 5,2–8 millimetriä pitkä leppäkerttulaji, jolla on punaisissa peitinsiivissään seitsemän mustaa täplää. Lajin toukka on tumma ja 7–8 millimetriä pitkä. Seitsenpistepirkko on peto ja se syö erityisesti kirvoja. Korvakorppikotka
Linnun pituus on 95–115 cm, siipien kärkiväli 250–290 cm ja paino 5,4–9,4 kg (vankeudessa "negevensis"-alalajin koiraat 6,5–9,2 ja naaraat 10,5–13,9 kg). Korvakorppikotka on hyvin suuri, siipiväliltään Afrikan suurin korppikotka, tosin savannikorppikotka on keskimäärin painavampi. Naaras on koirasta kookkaampi. Sen höyhenpuku on ruskean ja mustan kirjava, ja kalju pää ja kaula ovat vaaleanpunaiset. Sukupuolet ovat samannäköisiä. Luettelo Pokémon-lajeista (1–20)
Se on Charmanderin toinen muoto ja omistaakin samantyyppisen liekin, tosin hieman kookkaamman, häntänsä päässä. Charmeleon on 109,2 cm pitkä ja se painaa 19 kg. Se pärjää hyvin ruoho-, jää- ja ötökkätyyppien Pokémoneja vastaan, mutta vesi-, kivi- ja lohikäärmepokémonit ovat sille haasteellisia vastuksia.
- Esiintyminen animessa Kakapo
Kakapo kasvaa yli 60 cm pitkäksi. Sen väritys selkäpuolelta on tummanvihreä ja vatsapuolelta vaaleanruskea. Pyrstö on joko tummanvihreä tai tummanruskea. Kakapo painaa yhdestä neljään kilogrammaa ja voi elää ainakin 90-vuotiaaksi.
Koska Uudessa-Seelannissa ei ollut nisäkkäitä ennen eurooppalaisten tuloa, elivät kakapot hyvin samalla tavalla kuin jänikset. Kakapot ovat yöaktiivisia lintuja. Päivällä ne lepäävät puiden alla tai koloissa, mutta yöllä ne kulkevat myös reviirinsä ulkopuolella. Kakapot eivät osaa lentää, mutta ovat erityisen taitavia kiipeilijöitä. Ne kipuavat vaivattomasti puun ylimmällekin oksalle, josta ne hyppäävät maahan samalla siipiään räpytellen. Maassa ne liikkuvat hämmästyttävän nopeasti juoksemalla ja välillä ilmassa liitäen.
Kakapot syövät kasvien versoja, siemeniä, hedelmiä, marjoja, pähkinöitä, silmuja, juuria, sammalta, sieniä ja puun kuorien alla eläviä toukkia, joita ne helposti kaivavat ulos kätevänmuotoisen nokkansa avulla. Kaikkein mieluiten ne syövät "kotukutukun" eli erään verenpisaran ("Fuchsia excorticata") hedelmiä. Kakapon ateriointijäljet ovat lajille tyypillisiä: ne pureskelevat lehtiä juoden vain mehun ja jättävät oksille roikkumaan kuitupitoisia vettyneitä palloja, jotka auringossa kuivuvat valkoisiksi. Gasellikotka
Gasellikotka on pituudeltaan 76–90 senttimetriä, painoltaan keskimäärin 5,2 kiloa ja sen siipiväli on 190–260 senttimetriä, joten se on varsin suurikokoinen lintu. Aikuisen linnun höyhenet ovat ruumiin yläosassa, rinnan yläosassa ja päässä tummanruskeat, alaosassa valkoiset ja mustaraidalliset. Naaras on yleensä koirasta suurempi ja raidallisempi. Nuoret yksilöt ovat päältä vaaleampia, eikä niillä ole mustia raitoja. Täysikasvuisen linnun väritys kehittyy seitsemän vuoden iässä. Jaguaari
Jaguaari on kolmanneksi suurin kissaeläin tiikerin ja leijonan jälkeen ja suurin koko läntisellä pallonpuoliskolla. Jaguaarin säkäkorkeus on 45–75 senttimetriä, ja sen pituus 112–241 senttimetriä. Hännän pituus on noin 70–90 senttimetriä. Naaraat ovat hieman koiraita pienempiä: naaraiden paino on 36–85 kilogrammaa ja koiraiden 54–158 kilogrammaa. Isokäpylintu
Kooltaan isokäpylintu on hiukan viherpeippoa suurempi ja rotevampi. Pituus nokan kärjestä pyrstön kärkeen on 18–20 cm, koiras on hieman kookkaampi. Siipien kärkiväli on noin 30 cm ja nokan korkeus on 12–15 mm, nokan tyvestä mitattuna. Paino on 50–60 grammaa. Siperianlepinkäinen
Siperianlepinkäinen on 17,5–20 cm pitkä. Koiraalla on punaruskea selkäpuoli, musta naamari, leveä valkoinen silmäkulmanjuova ja valkoinen kurkku. Vatsapuoli on syvän kellanruskea. Sukupuolet ovat lähes samannäköiset, mutta koiraan naamari on mustempi ja naaraan rinnassa on aina heikkoa poikkijuovitusta. Tšekinpaimenkoira
Tšekinpaimenkoira on keskikokoinen rotu. Karvapeite on pitkää ja tuuheaa ja siinä on tiheä alusvilla. Väritys on musta ruskein merkein. Korvat ovat pystyt, pienet, ylöskiinnittyneet ja terävät. Pääväri on tumman siniharmaa tai musta, ja siinä on kellanruskeat merkit. Urosten säkäkorkeus on 52-55 cm ja narttujen 49-52 cm, ja keskimääräinen paino sukupuolia määrittämättä vaihtelee 18-25 kg välillä. Chaconpekari
Chaconpekarit ovat kaikkiruokaisia, mutta pääravintoa ovat kaktukset, joita niiden elinalueella kasvaa runsaasti. Ne syövät mieluusti myös hedelmiä ja juuria sekä monien hernekasvien, etenkin akasioiden siemeniä, kaktusten pudonneita kukkia ja ruohoja. Kaktuksen piikeistä ne pääsevät eroon kierittämällä kaktusta maassa kuonollaan tai vetämällä piikit hampaillaan ja sylkemällä ne pois. Lajin munuaiset ovat erikoistuneet hajottamaan kaktusten happoja. Myös kaksiosainen mahalaukku on hyvin kehittynyt sulattamaan sitkeää ravintoa. Ravinnoksi kelpaavat myös selkärangattomat, kuten suuret vesikotilot. Pekarit syövät tilaisuuden tullen myös pieniä nisäkkäitä. Apinapinseri
Apinapinserin säkäkorkeus on 25–30 cm ja paino noin 3–6 kg. Ulkomuodoltaan rotu on pieni ja neliömäinen. Pää on pyöreähkö ja kallo kaareutuu voimakkaasti. Koiran kuono on lyhyt, muttei yhtä lyhyt kuin esimerkiksi griffoneilla eikä ylöspäin kääntyvä. Häntä on lyhyehkö ja korkealle kiinnittynyt, asennoltaan yläviisto. Karvapeite on karkeaa. Väriltään apinapinseri on puhtaan musta. Apinapinserillä on suora selkä ja niukat kulmaukset, askeleet lyhyehköt ja tipsuttavat. Päälaella karva sojottaa eri suuntiin. Se antaa apinapinserille apinamaisen ilmeen, josta rodun nimikin johtuu. Karva on karkeaa ja tiivistä. Alun perin väreinä ovat olleet myös muun muassa keltainen, punainen, harmaanvalkoinen, tummanharmaa, harmaanmusta ja puhtaanmusta. Vielä nykyäänkin pentueisiin saattaa syntyä poikkeavan värisiä pentuja. Apinapinserin sanotaan muistuttavan snautseria ja griffon bruxelloisia. Seeprapeippo
Linnun pituus on noin 10 cm ja paino noin 10 g. Koiras on hyvin kirkasvärinen: päälaki ja niska ovat kyyhkynharmaat, posket ruskeat, nokka punainen, nokan ja posken välissä valkoinen raita mustien juovien välissä, kurkku raidallinen, rinnassa musta poikkivyö, vatsa valkoinen, koivet punertavat, kylki ruskea valkein täplin, selkä ja siiven päälliset tummat, sekä pyrstö musta valkoisin täplin. Naaras on vaatimattomamman värinen: yleisväritys harmaanruskea, vatsapuoli vaaleampi, nokka ja koivet punertavat ja naamassa mustavalkoinen kuvio. Haapahangokas
Toukka on kellanvihreä, täysikasvuisena 34–40 mm pituinen ja muistuttaa suuresti koivu- ja pajuhangokkaan toukkia. Sen etuosassa selkäpuolella on kolmiomainen, punaruskea laikku, joka päättyy kyhmyyn. Myös takaosastaan toukan selkä on punaruskea ja usein etu- ja takapään punaruskeat alueet sulautuvat yhdeksi, koko toukan pituiseksi kuvioksi. Toukan peräpäässä on kaksi pitkää uloketta. Sarvikuonokas
Toukat ovat paksuja, läpikuultavan vaaleita ja c-kirjaimen muotoon vääntyneitä ja niiden sivuilla on rivi punaruskeita hengitysaukkoja. Täysikasvuinen toukka voi olla miltei kymmenen senttimetrin pituinen. Pää ja rintajalat ovat oranssinruskeat. Thylacosmilus
Noin 3 miljoonaa vuotta sitten elänyt "Thylacosmilus atrox" kehittyi ehkä hyvin samantapaisesta Argentiinan Chapadmalalan-kaudella 4–3,5 miljoonaa vuotta sitten eläneestä "Hyaenodonops chapalmalensis" -pussikissasta. Sen elinympäristö oli Etelä-Amerikan pampat. "Thylacosmilus" oli noin 1,5 metriä pitkä ja painoi noin 100 kiloa. Lajilla oli lyhyet jalat, ja se lienee pyydystänyt väijyksistä. Sen huomattavampia piirteitä ovat sen sapellihampaat, jotka olivat noin 15 sentin mittaiset. "Thylacosmiluksella" oli vahvat niska ja leukalihakset jotka auttoivat sapellihampaiden käytössä, tosin mittauksissa "Thylacosmiluksella" on todettu olleen verrattain vähäinen puruvoima leuoissaan. Hampaat kasvoivat koko sen elinajan, toisin kuin sapellihammaskissoilla. Thylacosmilus metsästi luultavasti Etelä-Amerikan megafaunaan kuuluvia lajeja, kuten esimerkiksi "Marauchenioita". "Thylacosmilus" hävisi, kun merestä kohoava Panamankannas yhdisti Amerikat, ja korvautui "Smilodonilla" ja muilla voimakkailla, kehittyneemmillä sapelihammakissoilla suuressa Amerikan eläimistövaelluksessa. Ecuadorinviidakkohaukka
Sen koko on 45–48 cm. Se on keskikokoinen mustavalkoinen haukka. Aikuisen peitinhöyhenet ja siivet ovat mustat. Pää ja niska ovat harmaat valkoisin juovin. Pyrstö on valkoinen, ja siinä on leveä musta raita kärjen alapuolella. Linnun alapuoli on valkoinen, jalat keltaiset. Nuoret linnut ovat ruskeampia päältä, ja niiden peitinhöyhenissä on tummia raitoja. Sen ääni on voimakas karhea kirkuna, joka usein toistuu, etenkin lennossa. Luettelo Pokémon-lajeista (401–420)
Pachirisu (パチリス, pokédex-numero 417) on sähkötyypin pokémon. Se kykenee antamaan vastustajilleen sähköiskuja keräämällä sähköä poskiinsa ja vapauttamalla sen. Pachirisu on 40 cm korkea ja painaa noin 3,9 kg. Nukkuessaan se käärii paksun häntänsä päänsä alle tyynyksi. Sen nimi tulee ainakin erään tanssin (Pachangan) nimestä, sillä se on kova "veivaamaan", mutta loppuosa on arvoitus. Siperiantiikeri
Siperiantiikeri eli amurintiikeri ("Panthera tigris altaica") on suurin kaikista luonnonvaraisista tiikereistä ja kissaeläimistä. Urokset painavat tavallisesti 180–306 kilogrammaa ja pituutta niille kertyy kuononpäästä hännänpäähän 2,70–3,30 metriä. Naaraat ovat yleensä pienempiä, sillä paino jää 100–167 kilogrammaan ja pituuskin 2,40–2,75 metriin. Suurin tavattu yksilö on painanut 464 kilogrammaa ja pisin on ollut 3,96 metriä pitkä. Suurimpien urosten pituus kuononpäästä hännänjuureen voi olla 2,2 metriä. Korkeudessa siperiantiikeri häviää leijonille, siperiantiikeri on kuitenkin pidempi ja painavampi. Chamaecyparis hodginsii
"Chamaecyparis hodginsii" on keskisuuri ainavihanta puu. Se tulee tavallisesti noin 30 metriä korkeaksi ja rungon rinnankorkeusläpimitaltaan noin metrin paksuiseksi. Puun runko on yleensä suora ja alaosastaan oksaton. Rungon purppuranruskea tai ruskean harmahtava kuori on aluksi melko sileää, mutta tulee myöhemmin hilseileväksi ja lopulta vanhemmiten epäsäännöllisen uurteiseksi. Tiheä latvus on aluksi muodoltaan kartiomainen, mutta vanhemmilla puilla pyöristynyt. Oksat voivat olla vaakasuuntaisesti siirottavia tai alaspäin kaartuvia. Sivuttaiset versot haarautuvat tasossa muodostaen litteitä oksanhaaroja, jotka ovat nuorilla puilla muodoltaan sulkamaisia, mutta vanhemmilla puilla usein lyhyempiä ja epäsäännöllisempiä. Uloimmat sivuttaiset versot ovat rangaltaan litteitä. Doedicurus
Sen korkeus oli lähes kaksi metriä, pituus viisi metriä ja paino raskaan panssarin ansiosta lähes kolme tonnia. Sillä oli myös kookas, keilapallon kokoinen ja kanuunankuulan painoinen piikikäs luukurikka häntänsä päässä. Luukurikkaa käytettiin luultavasti saman lajin yksilöitä vastaan, eikä puolustukseen petoja vastaan, sillä häntä oli hyvin kömpelö liikutettava. Etelä- ja Pohjois-Amerikan yhdistyessä Doedicurus oli eräitä harvoja Etelä-Amerikan mantereen endeemisiä lajeja, jotka menestyivät Pohjois-Amerikasta tulleiden tulokaslajien aiheuttamasta kilpailusta huolimatta. Itse asiassa laji menestyi niin hyvin, että se levisi Väli-Amerikan kangasta pitkin Pohjois-Amerikkaan. Hyeenakoira
Hyeenakoira on jäntevä ja notkea petoeläin, joka painaa noin 18–36 kg. Sen ruumiin pituus on 75–110 cm, uros ja naaras ovat suunnilleen samankokoisia. Turkki on lyhyttä ja tiheää. Lajin tieteellinen nimi viittaa turkin värikuviointiin, jossa erimuotoiset ruskeat, punertavat, okrankeltaiset, valkoiset ja mustat kuviot vuorottelevat. Jokaisella hyeenakoiralla on yksilöllinen kuviointi turkissaan – aivan kuten seeproilla. Hyeenakoiran korvat ovat suuret ja pyöreämuotoiset. Sen haukunta kuulostaa naurulta. Hyeenakoiran elinikä on noin 10 vuotta. Leveäkuonobokombali
Leveäkuonobokombali eli leveänenämaki ("Prolemur simus", syn. "Hapalemur simus") on puoliapina, joka elää Madagaskarilla. Se on IUCN:n luokituksen mukaan äärimmäisen uhanalainen.
Leveäkuonobokombali kasvaa 85-90 cm pitkäksi ja painaa runsaat kaksi kiloa. Sen tuuhea turkki on selkäpuolelta vihertävänruskea, vatsapuolelta harmahtavampi. Sen korvissa on vaaleat tupsut. Vastikään on löytynyt oranssinsävyisempi värimuunnos. Punalakkiorneero
Kooltaan punalakkiorneero on noin 16 cm. Selästään ja suurin osa siivistä ovat väriltään harmaat tai oliivin ruskeat. Pyrstö on pitkä ja harmaa. Pää laki on täysin punaruskea j siiven kupeet ovat myös väritykseltään punaruskeat. Kurkku on väriltään musta Punalakkiorneeron vatsa on pääosin harmaa: vaalein keskivatsasta ja kyljistä ruskehtava. Kouprei
Kouprei on kookas sorkkaeläin. Sen ruumiinpituus on 210–220 senttiä ja paino 700–900 kiloa, säkäkorkeus on 170–190 senttiä ja hännän pituus 100–110 senttiä. Ruumis on suuri, mutta kapea ja jalat pitkät. Kouprei on syntyessään ruskea, mutta lehmät muuttuvat ikääntyessään harmaiksi. Sonnit saavat aikuistuessaan mustan tai hyvin tummanruskean värityksen. Sonneilla on myös korostunut kaulapussi, joka voi olla 40 senttiä pitkä ja koskettaa jopa maata. Sekä sonnilla että lehmällä on erikoiset, loviset sieraimet ja pitkä häntä. Niillä on myös loiva selkäkyttyrä. Väritys on vatsasta hieman vaaleampi. Jaloissa on vaaleat sukat. Silmien ympärillä ja turvan molemmilla puolilla on kastanjanruskeat alueet. Lehmien sarvet ovat lyyran muotoiset. Sonnien sarvet taipuvat juuresta taaksepäin ja sieltä ylös- ja eteenpäin. Sarvien kärjet taas taipuvat sisäänpäin. Sonnin sarvet voivat kasvaa jopa 80 sentin pituisiksi. 2060 Chiron
Chironin läpimitan arvioidaan olevan 148 ja 208 kilometrin välillä. Kappale on kooltaan paljon tyypillisiä komeettoja suurempi: sen läpimitta muistuttaakin enemmän joidenkin asteroidien kokoja. Kappaleen pyörähdysajan on valokäyrämittauksilla selvitetty olevan noin 5,9 tuntia.
Chironin oli epäilty olevan komeetta jo ennen kuin asia varmistui, sillä se kiersi niin kaukana Auringosta. Vuonna 1988 Chiron kirkastui epäpikkuplaneettamaisesti. Koman (komeetan ilmakehän) olemassaolosta raportoitiin vuonna 1989. Kentaureista Chironin lisäksi myös Echeclus luokitellaan komeetaksi (174P/Echeclus) koman muodostumisen takia. Rämekurppelo
Linnun pituus on 23–25 senttimetriä, siipien kärkiväli 45–51 senttimetriä ja paino 65–153 grammaa. Naaras on keskimäärin 10 prosenttia koirasta suurempi. Pitkät jalat ja pitkä suora nokka tuovat mieleen kuirit, jotka ovat kuitenkin jonkin verran suurempia. Madagaskarinmedestäjä
Kooltaan madagaskarinmedestäjä on noin 10 cm. Koiraan pää, selkä ja kurkku ovat väriltään metallinhohtoisen vihreät. Siivet ovat mustat. Rinta on koiraalla kiiltävän sininen. Rinnassa on punainen poikittaisraita, joka erottaa rinnan keltaisesta vatsasta. Lajin koiras vaihtaa höyhenpukunsa vaatimattomampaan huhti-toukokuussa. Madagaskarinmedestäjänaaraan pää on harmahtava. Muuten naaras on väritykseltään ruskea yläosiltaan. Kurkku on vaalean rusehtava ja vatsa kellertävä. Kurkussa ja vatsassa on ruskeita täpliä. Nuoret koiraat muistuttavat naaraita, mutta ovat niitä tummempia. Lajin nokka on pitkä ja alaspäin kaartuva. Andienkondori
Täysikasvuisen andienkondorin pituus on suunnilleen 1–1,3 m. Sen siipien kärkiväli on jopa yli 3 m. Sen paino on 11–15 kg. Andienkondorin höyhenväritys on pääosin tumma, mutta sen siivissä on valkoiset laikut. Lajin kaula on höyhenetön, mutta koirailla on päässään heltat. Andienkondorilla on koukkunokka. Leonberginkoira
Yleisvaikutelma: Alkuperäistä käyttötarkoitustaan vastaavasti leonberginkoira on hyvin suuri, voimakas ja lihaksikas mutta silti tyylikäs koira. Sille on tunnusomaista tasapainoinen ruumiinrakenne ja itsevarma rauhallinen, mutta valpas luonne. Uroksen säkäkorkeus on 72-80 cm, nartun 65-75 cm. Runko on säkäkorkeutta jonkin verran pidempi. Pää mieluummin pitkänomainen kuin lyhyt, leveyttään korkeampi. Kuono ja kallo yhtä pitkät. Päässä ei ryppyjä. Kallo hiukan kupera, ei takaosastaan oleellisesti leveämpi kuin silmien kohdalta. Otsapenger selvä, mutta ei liioiteltu. Kuononselkä leveä, vähän kupera. Huulet tiiviit väriltään mustat. Kirsu musta. Säännöllinen. tasainen ja täydellinen leikkaava purenta, tasapurenta sallittu. Silmät ruskeat, soikeat, luomet eivät roiku. Korvat korkealle kiinnittyneet, riippuvat, melko isot ja paksut. Kaula pitkähkö, kaareva, ei löysää kaulanahkaa. Säkä korostunut. Selkä suora ja leveä. Lantio melko pitkä. Rintakehä syvä ja leveä. Raajaluusto huomattavan vahva. Käpälät tiiviit, melkein pyöreät. Kulmaukset voimakkaat. Liikunta pitkällä askeleella ja hyvällä takaraajojen työnnöllä. Sundansieppokäpinkäinen
Kooltaan sundansieppokäpinkäinen on noin 13–15 cm. Koiras on päästään, selästään ja siivistään musta. Posket ja vatsa ovat lajilla valkoiset. Alaselässä on yksi leveä ja muutama kapeampi poikkiraita. Koiras sundansieppokäpinkäinen muistuttaa suuresti sieppokäpinkäistä ("Hemipus picatus"), joka kuitenkin eroaa valkoisen siipiraitansa perusteella. Naaras on hieman ruskehtavampi, mutta ei kuitenkaan yhtä ruskea kuin sieppokäpinkäisnaaras. Nuori sundansieppokäpinkäinen on vaalean ruskea ja höyhenpuvussa on raitoja. Kruunuerakkohaukka
Linnun pituus on 75–85 cm, naaraan ollessa hieman koirasta kookkaamman. Lintu voi painaa 3 kg. Kookas haukka, jolla on lyhyt pyrstö ja pitkät jalat. Höyhenpuku on pääosin tummanruskea, tummassa pyrstössä on vaalea poikkiraita ja koivet ovat keltaiset. Päälaella on töyhtö. Nuoren linnun vaalea vatsapuoli on tummaviiruinen ja höyhenpuku on kauttaaltaan vaaleampi kuin vanhan linnun. Laji voi elää 40-vuotiaaksi. Gaboninmarakatti
Gaboninmarakatti eli kääpiömarakatti eli talapoin ("Miopithecus talapoin") on pienin marakattilaji. Sen ruumis on 32-45 cm pitkä, häntä 36-52 cm ja painoa on noin 1,5 kg. Herthapointteri
Herthapointteri muistuttaa pointteria. Se on keskikokoinen, atleettinen ja vankkarakenteinen. Lyhyt ja sileä karvapeite on punaruskea, jossa on pienet valkoiset merkit. Säkäkorkeus on 58,7–65 cm ja paino 20–27 kg. Capricornis thar
"Capricornis thar" painaa 54–91 kiloa ja sen säkäkorkeus on noin metrin. Selkäpuoli on musta tai tummanharmaa, rinta, kyljet ja jalkojen yläosat punaruskeat. Chilentapakulo
Chilentapakulon pituus on noin 11 cm. Sen höyhenpuku on kauttaaltaan tummanharmaa, koivet ovat vaaleanpunertavat ja pyrstöä se pitää peukaloismaisesti pystyssä. Lajin siivet ovat lyhyet ja pyöreäkärkiset, ja se onkin huono lentäjä, joka liikkuu enimmäkseen jalkaisin. Beira (eläin)
Beiran ruumiinpituus on 80–86 senttiä, säkäkorkeus 50–65 senttiä ja paino 9–11,5 kiloa. Naaraat ovat hieman uroksia kookkaampia. Turkki on karhea ja tuuhea. Selän ja niskan karvapeite on punertavanharmaa, ja karvojen aivan ulommaisimmat kärjet ovat valkoiset. Vatsapuoli on vaaleankeltainen, eikä ole niin vaalea kuin useimmilla muilla antiloopeilla. Valkoista on ainoastaan raajojen taipeissa. Kyljillä kulkee kyynärpäiltä takamukseen ulottuva tumma juova, joka erottaa vaalean karvoituksen selän punertavasta väristä. Raajojen yläosien ulkopinnat ovat kellertävänruskeat, kärkiosat tummemmat. Lyhyt, tuuhea häntä on punertavanharmaa Pää on kellertävänpunainen, ja silmiä ympäröivät vaaleat renkaat. Beira on kevytrakenteinen. Sen peräpää on hartioita ylempänä, mistä johtuen sen asento on hieman kumara ja selän kaari pyöristynyt. Jalat ovat hoikat ja erittäin pitkät, sorkat lyhyet. Sorkkien alla on kivisessä maastossa etenemistä helpottavat pehmeät paksunnokset. Lajin näkyvin piirre ovat sen suuret ja soikeat, jopa 15 pitkät korvat. Korvien sisäosia peittää valkoinen karva. Vain uroksilla on sarvet. Ne ovat lyhyet, suorat ja pystyt. Sarvet kasvavat yleensä 7–10 sentin mittaisiksi, mutta voivat pisimmillään olla 12 tai jopa 13 sentin mittaiset. Hämähäkkirapu
Täysikasvuisen hämähäkkiravun ruumis on enintään 20 cm pitkä, väriltään punainen, punaruskea tai kellertävä ja yleensä levien peitossa. Pyöreähköä, voimakkaasti kuperaa selkäkilpeä eli carapaxia reunustavat suuret piikit. Sakset ovat suurin piirtein samankokoiset, ja päässä on tanakka, lyhyt otsapiikki, joka haarautuu kahteen osaan. Keskiruumiin viisi raajaparia ovat vankat ja piikikkäät, ja myös takaruumiissa on paljon pieniä, teräviä piikkejä. Hännätöntanrekki
Hännätöntanrekki on vaatimattoman näköinen 26-39 cm pitkä eläin, jolla on lyhyt, 1–1,5 cm:n mittainen häntä. Urokset ovat naaraita suurempia ja ne voivat kasvaa noin 1,5 kg painaviksi. Hännätöntanrekin turkissa on sekä karvoja että kovia piikkejä. Etelänukonkorento
Etelänukonkorento on kooltaan 56-65 mm pitkä. Se on ukonkorennoksi pienikokoinen; kooltaan se on samaa luokkaa kuin karvaukonkorento ja pohjanukonkorento, eli selvästi yleistä siniukonkorentoa pienempi. Muodoltaan se on muita ukonkorentoja lyhytruumiisempi ja töpäkämpi, lennon ollessa usein selvästi ylös alas heittelehtivää. Meksikonsieppari
Kooltaan meksikonsieppari on noin 14 cm. Väritykseltään laji on päästään ja selästään harmahtavan ruskea ja silmien ympärillä on vaaleat renkaat. Päälaella on pitkähkö töyhtö. Rinnastaan laji on väriltään ruskea ja vatsastaan valkoinen. Keskivatsassa on myös keltaista väriä. Kosteikkofrankoliini
Linnun pituus on noin 38 cm. Höyhenpuku on pääosin tummanruskea, vatsapuolella on mustaa kuviointia. Naama ja kurkku ovat punaista höyhenetöntä helttaa. Nokka ja koivet ovat tummanharmaat. Sukupuolet ovat samannäköisiä paitsi että koiraan jaloissa on terävät kannukset. Nuori lintu on puvultaan aikuista himmeämpi ja siltä puuttuu punainen heltta. Ääni on voimakas ja karhea karjaisu. Pesimäajan ulkopuolella laji voi muodostaa pieniä parvia. Sateella se voi hakeutua puun latvuston suojaan. Kapverdenkiitäjä
Linnun pituus on noin 13 cm ja siipien kärkiväli 34–35 cm, eli se on huomattavasti tervapääskyä pienempi. Höyhenpuku on tumman harmaanruskea, ainoastaan kurkussa on vaalea laikku. Pyrstönkärjen lovi on matala. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Ekologisesti laji vastaa Kanariansaarilla elävää madeirankiitäjää ("Apus unicolor").