Mitä ovat K-vitamiinit?
K-vitamiinit
K-vitamiinit ovat pääasiassa veren hyytymiseen ja kalsiumin aineenvaihduntaan tarvittavia vitamiineja, joista tärkeimmät ovat K1-vitamiini ja K2-vitamiinit. K-vitamiinit ovat rasvaliukoisia, joten ne eivät poistu helposti kehosta. Ihmisen elimistössä (suolistossa) syntyy yleensä normaaliflooran ansiosta riittävästi K-vitamiinia, joten sen saamisesta ei tarvitse erityisesti huolehtia. Sen sijaan veritulpan jälkeen ohennuslääkitystä saavien on syytä varoa, ettei ruoasta tule liikaa K-vitamiinia. K-vitamiinin nimeäminen ei noudata muiden vitamiinien kohdalla käytettyä aakkosellista järjestystä, koska kun vitamiini löydettiin, löydöksestä kertova artikkeli julkaistiin saksalaisessa julkaisussa ja vitaminiinia kutsuttiin nimellä "Koagulationsvitamin" (koagulaatiovitamiini), mistä syntyi vitamiinin K-kirjain. K-vitamiinit
K-vitamiinit eivät ole yksi aine, vaan niiden luonnolliset muodot luokitellaan K1-vitamiineihin ja K2-vitamiineihin. K1- vitamiineja(K) nimitetään fyllokinoneiksi ja K2-vitamiineja(K) menakinoneiksi. Lisäksi lääke- ja elintarviketeollisuutta varten valmistetaan synteettisiä K-vitamiineja menadioni (K), (K) ja (K). K-vitamiinien nimitys tulee koaguloitumisesta, jolla tarkoitetaan veren hyytymistä. Ne ovat veren koaguloitumista, hyytymistä, edistäviä vitamiineja.
K-Menu
K-Menun pyörykät ovat keväällä 2015 puhuttaneet mediassa niin Suomessa kuin ulkomailla. Tuote ei sisällä lainkaan lihaa, vaan se sisältää luusta mekaanisesti eroteltua liha-ainesta. Silti tuote on esitelty K-Menun verkkosivuilla lihapyöryköinä. Silti kyseinen tuote tuli joulukuussa 2016 Ilta-Sanomien lihapullatestissä pronssisijalle. VitaePro
VitaePron koostumuksessa yhdistyvät astaksantiini, luteiini, zeaksantiini, omega-3-rasvahapot, seleeni, B- C-, D- ja E-vitamiini sekä Boswellia serrata. Ainesosien vaikutuksia elimistöön kerrotaan tutkitun tieteellisesti. Astaksantiini toimii kasveissa antioksidanttina. Sitä tuottavaa levää esiintyy luonnossa, mutta levää myös viljellään aurinkoisissa maanosissa. Euroopan elintarviketurvallisuusvirasto ei ole vahvistanut yhtään tutkimaansa astaksantiinia koskevaa terveysväittämää. D-vitamiinia tarvitaan puolestaan muun muassa normaalin lihastoiminnan ylläpitämiseen. VitaePro-ravintolisä sisältää markkinoijan mukaan ”runsaasti” näitä kaikkia. EU:n komission hyväksymien terveysväitteiden mukaan VitaePron sisältämät antioksidantit seleeni, C-ja E-vitamiini edistävät solujen suojaamista hapetusstressiltä eli oksidatiivisen stressin aikaansaamilta haitallisilta reaktioilta. K2-vitamiinit
Neljä vuotta myöhemmin ilmestyi Wageningenin yliopiston ja kahden muun tahon raportti tutkimuksesta, jossa 16 057 tervettä naista iältään 49-70 vuotta oli kahdeksan vuoden seurannassa ruokavalion ja terveyden suhteen. Huomattiin, että jokainen lisääntynyt 10 µg annos ruuasta saatua K2-vitamiinia pienensi aina yhdeksällä prosentilla riskiä saada jokin sydänsairaus. K-Menu
K-Menu on Keskon omistamien päivittäistavarakauppojen oma merkki. Tuotesarjan valttina pidetään edullisuutta. Ensimmäiset K-Menu -tuotteet tulivat markkinoille huhtikuussa 2014. Sarjan ensimmäiset tuotteet ovat tuorelihatuotteita ja lihajalosteita, mutta nykyisin sarjaan kuuluu niin monenlaisia elintarvikkeita kuin muitakin päivittäistavaroita. Sarjaan kuuluu jo yli 300 eri tuotetta. Vitamiini
Kun puutos­tauteja alettiin 1800-luvun lopulla tutkia tarkemmin, tiedemiehet pystyivät vähitellen eristämään ja tunnistamaan joukon vitamiineja. Eläin­kokeissa todettiin, että rottien riisitauti voitiin parantaa kalaöljystä saadulla lipidillä, jonka sen vuoksi oletettiin sisältävän ainetta, joka sai aluksi nimen "antirachitic A". Nykyään siinä esiintyvää vaikuttavaa ainetta kuitenkin sanotaan D-vitamiiniksi. Vuonna 1881 venäläinen kirurgi Nikolai Lunin tutki keripukin vaikutuksia Tarton yliopistossa.. Hän ruokki hiiriä keino­tekoisella seoksella, joka sisälsi kaikkia tuolloin tunnettuja maidon aineksia: proteiinia, rasvaa, hiili­hydraatteja ja suoloja. Hiiret, jotka saivat näitä eristettyjä aineksia, kuolivat, kun taas maitoa sellaisenaan saaneet yksilöt jäivät henkiin. Tästä hän päätteli, että "luontaisessa ruoassa kuten maidossa täytyy sen vuoksi olla, tunnettujen pääainesten lisäksi, myös pieniä määriä tunte­mattomia aineita, jotka ovat välttä­mättömiä elämälle." Lykopeeni
Lykopeeni on muun muassa tomaatin punainen väriaine, joka kuuluu karotenoidien ryhmään. Se kuuluu rakenteeltaan hiilivetykarotenoideihin. Muita samaan ryhmään kuuluvia yhdisteitä ovat alfa- ja beetakaroteeni. Toisin kuin monet muut karotenoidit, lykopeeni ei toimi elimistössä A-vitamiinin esiasteena. Runsaan lykopeenin saannin on useissa tutkimuksissa todettu suojaavan syöpä-, sydän- ja verisuonitaudeilta. Lykopeenin lähteitä ovat tomaatti, vesimeloni, verigreippi ja ruusunmarja. Muiden karotenoidien tapaan lykopeeni imeytyy parhaiten käsitellyistä elintarvikkeista. Jauhaminen ja kypsennys lisäävät imeytymistä merkittävästi. Tuoretta tomaattia parempia lykopeenin lähteitä ovatkin esimerkiksi ketsuppi, tomaattimehu tai vaikkapa tomaattinen pastakastike. Ksantiini
Ksantiini (CHNO) on puriinipohjainen yhdiste, jota esiintyy useimmissa eläinten kudoksissa ja tietyissä kasveissa . Ksantiinia esiintyy myös eräiden eliöiden semiokemikaalina. Useat alkaloidit, kuten kofeiini, paraksantiini, teobromiini ja astmalääke teofylliini, ovat ksantiinin johdannaisia, metyyliksantiineja. Ne ovat lääkeaineryhmä, jotka ovat kasviperäisiä lieviä piristeitä. WADA on kieltänyt kilpaurheilussa kaikkien piristeiden käytön, mutta esimerkiksi kofeiini on erikseen mainittu sallittujen aineiden joukossa. D-vitamiini
D-vitamiinin puute aiheuttaa lapsilla riisitautia, koska elimistö ei puutteesta johtuen pysty tuottamaan tarpeeksi kalsitriolia. Kalsiumionien imeytyminen suolistosta vähenee ja kalsiumsuolojen varastoituminen luukudoksen perusaineeseen eli matriksiin vähenee. Aikuisilla D-vitamiinin puute pienentää luuston kalsiumpitoisuutta, koska veren pieni kalsiumpitoisuus lisää kalsiumaineenvaihduntaa säätelevän lisäkilpirauhashormonin eritystä. Seurauksena on osteomalasia eli luun pehmeneminen. Varfariini
Myös monet runsaasti K-vitamiinia sisältävät vihannekset kuten kaali ja pinaatti heikentävät aineen vaikutusta. E-vitamiini
Oheisessa taulukossa on Suomen ravitsemusneuvottelukunnan virallinen päivittäinen saantisuositus α-tokoferolille. Suomalaiset saavat E-vitamiinia keskimäärin riittävästi: naiset 8,1 mg/vrk ja miehet 10,3 mg/vrk. Lähes puolet saadaan ravintorasvoista ja viljavalmisteista. K-vitamiinit
On hyvä muistaa yhden tekijän pitoisuuksia ravinnossa tarkasteltaessa, että ravinto on kokonaisuus. Ravinnon monipuolisuus varmistaa sen terveellisyyden ja minimoi riskit. Kotimaiset kasvikset ry on kerännyt vihannesten ja hedelmien ravintoainetaulukot. Tämän listan mukaan eniten K-vitamiinia (määrät 100 g kohti) on lehtikaalissa (618 μg), pinaatissa (350 μg), vihanneskrassissa (250 μg), ruusukaalissa (220 μg), ruohosipulissa (190 μg), lehtisalaatissa (115 μg), parsakaalissa (110 μg), kiinankaalissa (80 μg), mangoldissa (65 μg), persiljassa (65 μg), tillissä (65 μg), valkokaalissa (60 μg), purjosipulissa (54 μg), punakaalissa (42 μg), jäävuorisalaatissa (40 μg) ja kiivissä (34,3 (μg). Parsakaali
Tuore parsakaali sisältää rautaa, A-vitamiinia, C-vitamiinia, folaattia, kaliumia, kalsiumia, fosforia, ravintokuitua ja K-vitamiinia. Moniin muihin tuoreisiin kasviksiin nähden tuore parsakaali sisältää myös runsaasti proteiineja, alfalinoleenihappoa, B2-vitamiinia ja steroleita. Yksi parsakaalin kukinto sisältää puolitoistakertaisesti päivän C-vitamiiniannoksen. Flare-muuttuja
Flare-tähdet ovat myöhäisiä K-spektriluokan tähtiä tai M-tähtiä, joiden pintalämpötila on 2 500 – 4 000 kelviniä. Näiden tähtien massat ovat 0,6–0,1 Auringon massaa. Tähdissä havaitaan usein emissioviivoja, jotka kertovat kromosfäärin aktiivisuudesta. Niitä ovat ionisoituneen vedyn H-Alfa ja kalsiumin Ca II H&K. Nämä tähdet säteilevät röntgensäteilyä ja pyörivät nopeasti. Monet näistä tähdistä ovat nuorissa tähtiassosiaatioissa, mutta tunnetaan myös vanhoja flare-tähtiä. Monet näistä tähdistä ovat kaksoistähtiä, mikä voi liittyä tähtien flare-aktiivisuuteen. Jotkut ovat myös BY Draconis -tyyppisiä tähdenpilkkumuuttujia. Marja
Marjoja pidetään erityisen terveellisenä ravintona. Marjat sisältävät monipuolisesti suojaravintoaineita kuten vitamiineja ja kivennäisaineita. Marjoissa on runsaasti esimerkiksi C-vitamiinia sekä terveyteen vaikuttavia polyfenoleja kuten flavonoideja, fenolihappoja ja tanniineja. Marjojen flavonoideja ovat antosyaanit, flavonolit ja katekiinit, fenolihappoja hydroksikanelihapot ja hydroksibenstoehapot, ja tanniineja ellagitanniinit sekä oligo- ja polymeeriset proantosyanidiinit. Marjojen siemenöljyissä on terveydelle edullisia kerta- ja monityydyttymättömiä rasvahappoja. Lisäksi marjoissa esiintyy resveratrolia ja ursolihappoa, joilla on mahdollisesti terveysvaikutuksia. Vitamiini
Vitamiinit ovat eliön pienessä määrin tarvitsemia orgaanisia yhdisteitä, joita eliö ei itse kykene tuottamaan lainkaan tai riittävästi ja jotka niin ollen on saatava ravinnosta. Poikkeuksen muodostaa D-vitamiini eli kolekalsiferoli, jota ihmisen elimistö kykenee tuottamaan vain silloin, kun iho altistuu säännöllisesti ja riittävän suuressa määrin auringonvalolle, jonka sisältämä ultraviolettisäteily saa ihon tuottamaan tätä kalsitrioli-hormonin esiastetta. Maapallon alueilla, joissa valon määrä vähenee oleellisesti kaamosaikaan on suositeltavaa hankkia D-vitamiinia joko ravinnosta tai ravintolisänä. D-vitamiini
D-vitamiinin vaje näyttäisi olevan yhteydessä riskiin saada ylähengitysteiden tulehduksia, myös keuhkokuume. Veren D-vitamiinitasoltaan alimman kolmanneksen kuopiolaisilla näyttäisi olevan 2,5-kertainen keuhkokuumeen riski. Statiinit
Statiinit eli HMG-CoA-reduktaasin estäjät ovat kolesterolin synteesiä estäviä lääkeaineita, joita käytetään hyperkolesterolemian hoidossa. Statiinit vähentävät seerumin LDL-kolesterolin pitoisuutta ja suurentavat HDL-kolesterolin pitoisuutta. Siten statiinit estävät ateroskleroosin etenemistä, eli ehkäisevän myös mm. sepelvaltimotautia, aivovaltimotautia ja alaraajojen valtimotautia. Ensimmäiset statiinit löydettiin 1970-luvulla eristämällä ne "Aspergillus"- ja "Penicillium" -homesienistä. Statiinit otetaan suun kautta, ja ne ovat Suomessa reseptivalmisteita. Ruusut
Ruusuja arvostetaan niiden ulkonäön ja tuoksun takia, mutta niillä on myös hyötykäyttöä. Ruusujen kiulukoissa on paljon C-vitamiinia, sekä jonkin verran A-vitamiinia. Kiulukoista voi keittää soseita, mehua jne. Kiulukoiden lisäksi myös ruusujen lehdistä voi valmistaa teetä, ja ruusujen terälehdet ovat kauniita ja syötäviä koristeita . Syötäväksi sopivat puhtaissa olosuhteissa kasvaneet myrkyttämättömät kukat, kukkakauppojen varsiruusujen terälehtiä ei kannata syödä. Kasvikset
Kansainvälisissä tutkimuksissa on ilmennyt, että eniten kasviksia syövät ihmiset sairastuvat sydän- ja verisuonitauteihin 15–40 % vähemmän kuin niitä vähän syövät.
Eniten hedelmäannoksia syövät 54–80-vuotiaat miehet olivat pitkäikäisimpiä.
Monissa kasviksissa on paljon ravintokuituja, kaliumia, foolihappoja ja antioksidantteja, jotka kaikki suojaavat sydäntaudeilta. Niissä on paljon C-vitamiinia, beta-karoteenia ja kivennäisaineita. Ne ovat vähäkalorisia, vähäsuolaisia ja sisältävät terveellisiä, sairauksilta suojaavia fytokemikaaleja. Suositellaan, että jokaisella aterialla syötäisiin kasviksia. D-vitamiini
Lontoon King’s Collegessa tehdyn tutkimuksen mukaan D-vitamiini lisää keuhkoissa tulehdusta vaimentavan tulehdussytokiinin, interleukiini 10:n (IL10:n) tuotantoa. Silloin astman oireet vähenevät, jopa sellaisilla potilailla, joihin kortisoni (deksametasoni) ei ole tehonnut. IL10 on geeni, joka koodaa pääasiassa monosyyttien – ja jossakin määrin T-lymfosyyttien – tuottamaa proteiinia. Tällä sytokiinilla on monimuotoisia (pleiotrooppisia) vaikutuksia immuunijärjestelmän toiminnassa ja erityisesti tulehduksen vaimennuksessa. Astmapotilaan keuhkoissa vallitsee yhtäältä IL10:n puutetta ja toisaalta IL1:n ja IL8:n ylituotantoa, mikä lisää tulehdusta. D-vitamiinin käyttö vähentää myös astmasumutteiden aiheuttamaa luukadon riskiä. Runsas D-vitamiinin saanti vähentää myös kalsiumin tarvetta; kalkkia ei silloin välttämättä tarvittane edes suositeltua 800 mg/vrk. D-vitamiini
Jotkin elintarvikkeet, kuten silakka, lohi, makrilli ja muut rasvaiset kalat sekä kananmunat sisältävät luontaisesti merkittäviä määriä D-vitamiinia. Ympäristömyrkyt rajoittavat kuitenkin suuresti silakkafileiden ja itämerestä pyydettyjen rasvaisten kalojen käyttöä ravinnoksi. Osa väestöstä kuuluu lisäksi ihmisryhmään, jonka haitallisen kolesterolin pitoisuudet nousevat herkästi kananmunien sisältämän kolesterolin vuoksi. Auringonpaisteessa kasvaneet ja säilytetyt sienet sisältävät runsaasti D-vitamiinia, mutta kyseessä on D-vitamiinia huonommin imeytyvä D-vitamiini eli kalsiferoli. Suomessa kasvatetut herkkusienet eivät sisällä D-vitamiinia, koska ne viljellään tehtaissa. Karoteenit
Karoteenit on fotosynteesissä tarvittavia oransseja väriaineita. Karoteenit ja ksantofyllit kuuluvat karotenoideihin. Tunnetuimpia karoteeneja ovat alfa-, beeta-, gamma- ja delta-karoteeni sekä lykopeeni. Karoteeneja tunnetaan yli 600 erilaista. Alfa-, beeta- ja delta-karoteeni ovat A-vitamiinin esiasteita. Alfa-tokoferoli
Alfa-tokoferoli on yksi E-vitamiinin muodoista, joka ensisijaisesti imeytyy ja kertyy ihmisten elimistöön. Alfa-tokoferolin E-koodi on E307. Alfa-tokoferolissa on kolme erillistä keskusta, joten kyseessä on kiraalinen molekyyli. Alfa-tokoferolia käytetään ruuissa hapettumisenestoaineena ja sen suurin sallittu käyttömäärä vuorokautta kohden eli ADI-arvo on 2 milligramma jokaista kilogrammaa kohden. Alfa-tokofenolia saa käyttää kaikissa rasvaa sisältävissä elintarvikkeissa, joissa myös muiden lisäaineiden käyttäminen on voimassa olevien säädösten mukaan sallittua. Lisäravintoaine
Koska suuret vitamiini- ja ravintolisäannokset lisäävät sydäntauteja ja syöpiä, mikään kansallinen tai kansainvälinen terveysvirasto ei suosittele niitä. Tosin Suomessa valtion ravitsemusneuvottelukunta suosittelee niitä aikuisia ottamaan talvisaikaan 7,5 mikrogrammaa D-vitamiinia, jotka eivät syö D-vitaminoituja maitovalmisteita, kalaa tai ravintorasvoja säännöllisesti, lapsille ja vanhuksille ympärivuotisesti. Pinaattikiinankaali
Sata grammaa pinaattikiinankaalia sisältää 2,18 grammaa hiilihydraatteja, 0,2 grammaa rasvaa ja 1,5 grammaa proteiinia. Pinaattikiinankaali on hyvä A-, C- ja K-vitamiinien lähde; 100 grammaa sisältää 149 prosenttia aikuisen ihmisen keskimääräisestä suositellusta päiväsaannista A-vitamiinia, 75 prosenttia suositellusta päiväsaannista C-vitamiinia ja 38 prosenttia suositellusta päiväsaannista K-vitamiinia. Auringonkukka
Esimerkiksi Venäjällä paahdettuja auringonkukan siemeniä syödään kuten paahtomaissia länsimaissa. Suomessa auringonkukan siemenet luokitellaan naposteltaviin elintarvikkeisiin. Auringonkukan siemenet sisältävät runsaasti linolihappoa, B-vitamiineja (erityisesti tiamiinia, pantoteenihappoa ja folaattia) ja E-vitamiinia. Granaattiomena
Granaattiomenan siementen rubiinimainen, syvänpunainen, väri on merkki niiden sisältämästä antioksidanttien suuresta määrästä. Antioksidantit ovat yhdisteitä, jotka estävät vapaiden radikaalien aiheuttamia soluvaurioita, antioksidanttipitoista ruokaa voidaankin pitää hyvänä ennaltaehkäisijänä moniin sairauksiin ja ainakin joihinkin ikääntymisen mukanaan tuomiin muutoksiin. Esimerkiksi granaattiomenamehun antioksidanttinen kapasiteetti on 2 860 yksikköä 100 grammaa kohti ja näin ollen se asettuu samaan kategoriaan luumumehun, goji-marjojen ja melonimehun kanssa. Lisäksi granaattiomena sisältää monia vitamiineja, kuten C, B9, B5, ja K, mineraaleja, kuten kaliumia ja sinkkiä sekä mikroravinteita. K2-vitamiinit
Terveellä aikuisella arvellaan suolistobakteerien riittävän tyydyttämään kehon välttämättömän K-vitamiinitarpeen. Jos bakteerikanta syystä tai toisesta tuhoutuu, niin puutosoireita alkaa näkyä 3-4 viikon jälkeen. Ripuli ja antibioottien pitkäaikainen käyttö ovat ruuansulatuskanavan bakteeristolle tuhoisia. E-koodi
E-koodilla luokitelluista lisäaineisiin kuuluu myös terveydelle välttämättömien ravintoaineiden lähteitä synteettisessä muodossa, esimerkkinä C-vitamiini eli askorbiinihappo, E300, ja A-vitamiinilähde beetakaroteeni, E160a. C-vitamiini
C-vitamiinilla on elimistössä useita eri tehtäviä, joista monet liittyvät sen kykyyn pelkistää muita aineita (eli toimia antioksidanttina). Se edistää muun muassa kalsiumin ja ei-hemiraudan (kasviksista ja maitotuotteista saatavan raudan) imeytymistä, ehkäisee rasvahappojen sekä A- ja E-vitamiinin hapettumista, on välttämätön B12-vitamiinin ja foolihapon imeytymisessä, vaikuttaa steroidihormonien synteesiin ja sappisuolojen muodostumiseen kolesterolista ja ehkäisee nitrosoamiinien muodostusta. Kudokset tarvitsevat C-vitamiinia kollageenin muodostamiseen, josta riippuu muun muassa verisuonten, luiden, hampaiden ja kaikkien sidekudosten lujuus. K2-vitamiinit
Elinikätilastoa johtavassa Japanissa syödään runsaasti K2-vitamiinipitoisuudeltaan ainutlaatuista nattoa. Niinpä MK-7 vitamiinin saanti ravinnosta saattaa siellä olla 70–100 mikrogrammaa (µg) vuorokaudessa.
Parhaita K2-vitamiinin lähteitä: 
Mittaustulokset ovat vain suuntaa antavia. C-vitamiini
Ihmiselle sekä joillekin harvoille eläimille askorbiinihappo on vitamiini; monet eläinlajit (esim. koirat) pystyvät itse syntetisoimaan C-vitamiinia. C-vitamiinin tarve ja puutostaudit ovat olleet tunnettuja jo kauan ennen itse vitamiinin tunnistamista. Löytöretkien aikaan 1700-luvulla alettiin tuntea tuoreiden vihannesten ja hedelmien hyödyt keripukin ehkäisyssä. Vitamiini
Vuonna 1931 Albert Szent-Györgyi ja Josef Svirbely esittivät, että tuolloin "heksuronihappona" tunnettu aine oli sama kuin C-vitamiini. Hän antoi siitä näytteen Charles Glen Kingille, joka todensi sen parantavan keri­pukin tutkittuaan asiaa marsuilla. Myös Karrer ja Norman Hawort vahvistivat asian oikeaksi. Vuonna 1937 Szent-Györgyi sai löydöstään Nobelin lääke­tieteen palkinnon. Vuonna 1943 palkinto myönnettiin Edward Adelbert Doisylle ja Henrik Damille K-vitamiinin löytämisestä ja sen kemiallisen rakenteen selvittämisestä. Vuonna 1967 palkinnon sai George Wald havainnostaan, että A-vitamiini saattaa suoraan osallistua erääseen fysio­logiseen prosessiin. K2-vitamiinit
Muista Gla-proteiinista tunnetuin lienee luun Gla-proteiini eli osteokalsiini (OC), jota tarvitaan kalsiumin sitoutumiseen luustoon ja hampaisiin . Verisuonten kalkkeutumista ehkäisee matriisi-Gla-proteiini (MGP) ja solujen kasvua rajoittaa Gas6. Gla-rich-proteiinin (GRP) puolestaan on todettu sitovan kalsiumia pehmytkudosissa. K-vitamineista riippuvaisia proteiineja ovat myös PRGP1, PRGP2, TMG3, TMG3 , periostin sekä Tgfbi. Kivennäisaine
Kivennäisaineet ovat ravinnon mukana saatavia alkuaineita. Laajemman määritelmän mukaan kivennäisaineita ovat ne alkuaineet, jotka jäävät tuhkaan, kun esimerkiksi kudos tai ruoka poltetaan. Välttämättömiä kivennäisaineita ovat ne alkuaineet, joita tulee olla ravinnossa aineenvaihdunnan pysymiseksi normaalina. Ravinnon mukana elimistöön joutuu myös useita ei-välttämättömiä kivennäisaineita, joista osa on haitallisia. Tällaisia ovat esimerkiksi raskasmetallit. Myös monet välttämättömät kivennäisaineet muuttuvat hyödyllisistä haitallisiksi, jos niitä joutuu elimistöön liian suuria määriä. Veren hyytyminen
K-vitamiini on välttämätön veren hyytymiseen tarvittavan entsyymin synnylle. Joskus verisuonen sileä seinä voi olla vioittunut, jolloin verihiutaleet rikkoutuvat siihen saaden aikaan veritulpan eli trombin. Veritulppa voi joskus lähteä liikkeelle, jolloin irti lähtenyttä palaa kutsutaan emboliaksi. Tällöin se voi joutua keuhkoihin aiheuttaen keuhkoveritulpan (keuhkoembolia). Se voi joutua myös sydämeen tai aivoihin (aivoembolia) kohtalokkain seurauksin. C-vitamiini
Askorbiinihapon fysiologisesti vaikuttavat muodot ovat L-askorbiinihappo ja sen hapetustuote dehydroaskorbiinihappo (dehydroaskorbaatti). Kaupalliset vitamiinivalmisteet sisältävät yleensä L-askorbiinihappoa ja sen suolaa (askorbaattia). K-Plussa
Samoihin aikoihin kun K-Plussa täytti 20 vuotta vuonna 2017, alkoi korkeakouluopiskelijolle tarkoitettu ilmainen Opiskelijan K-Plussa -ohjelma, joka tarjoaa viiden prosentin ostohyvityksen edeltävän kuukauden ruokaostoksista. Opiskelijan K-Plussa -asiakkaan on oltava 18–31-vuotias päätoiminen korkeakouluopiskelija, jolla on oman oppilaitoksensa sähköpostiosoite. Edun saaminen edellyttää vähintään 75 euron arvoisia ruokaostoksia K-kaupoista menneen kuukauden ajalta. C-vitamiini
C-vitamiini on yksi ihmisen tarvitsemista vesiliukoisista vitamiineista. C-vitamiini tunnetaan myös nimellä askorbiinihappo. Askorbiinihappo on optisesti aktiivinen yhdiste. C-vitamiini on askorbiinihapon L-enantiomeeri. Skitsofrenia
D-vitamiinin puutos saattaa altistaa skitsofrenialle. Skitsofrenia on kaksi kertaa yleisempää D-vitamiinin puutteesta kärsivillä, kuin niillä, jotka saavat sitä tarpeeksi. 65% skitsofreenikoista kärsii D-vitamiinin puutteesta. Skitsofrenia on pitkään tiedetty yleisemmäksi talvella ja keväällä syntyneillä ihmisillä, sekä kylmissä ja vähäaurinkoisissa maissa verrattuna etelään. Toisaalta on myös mahdollista, että sairastuminen vähentää ulkoilua ja siten D-vitamiinin saantia. Myös psykoosilääkkeet saattavat häiritä D-vitamiinin muodostumista iholla. B12-vitamiini
B-vitamiini ("kobalamiini") on tärkeä nopeasti uusiutuvien solujen, kuten veren valko- ja punasolujen muodostuksessa sekä hermosolujen toiminnassa. Molekyylitasolla sitä tarvitaan homokysteiinin metylaatiossa metioniiniksi sekä haaraketjuisten aminohappojen kataboliassa. Puutos aiheuttaa muun muassa megaloblastisiin anemioihin kuuluvaa pernisiöösiä anemiaa. Puutoksen eräs alkuoire voi olla kihelmöinti ja tunnottomuus ääreishermostossa, kuten sormenpäissä. Hermoston oireet voivat ilmetä myös lihasheikkoutena tai muistin häiriöinä. Harvinaisempia oireita ovat kielitulehdus, hedelmättömyys, verisuonitukokset ja ihon pigmentin lisääntyminen. Pidempiaikainen B-vitamiinin puutos johtaa peruuttamattomiin vaurioihin elimistössä. Kaikki B-vitamiinit ovat entsyymien tarvitsemien koentsyymien esiasteita. D-vitamiini
Kansanterveyslaitoksen emeritusprofessorin Antti Aron mukaan aikuinen ihminen sietää haitatta D-vitamiinia jopa yli 100 µg/vrk, mutta lapsille ei pitäisi antaa 25 mikrogrammaa suurempaa päiväannosta. Amerikkalaisten ja kanadalaisten tutkijoiden mukaan aikuiselle turvallinen päiväannos olisi peräti 250 mikrogrammaa. Kerta-annoksena voidaan antaa turvallisesti jopa 2,5 milligrammaa (2 500 µg) esimerkiksi tuberkuloosin ennaltaehkäisyyn. K-vitamiinit
K-vitamiinin löysi tanskalainen Henrik Dam ja sen kemiallisen rakenteen selvitti yhdysvaltalainen Edward Adelbert Doisy. Heille myönnettiin Nobelin lääketieteen palkinto vuonna 1943. Vitamiini
Itä-Aasiassa, jossa kiillotettu valkoinen riisi oli keskiluokan yleinen päivittäinen ruoka, esiintyi endeemisenä tautina beriberiä, joka johtuu B-vitamiinin puutteesta. Vuonna 1884 japanilainen, Britanniassa opiskellut Japanin keisarillisen laivaston lääkäri Takaki Kanehiro totesi, että beriberiä esiintyi erityisen runsaasti laivaston miehistöllä, joka ei useinkaan syönyt mitään muuta kuin riisiä, mutta ei upseereilla, jotka noudattivat länsi­maisen kaltaista ruoka­valiota. Japanin laivaston tuella hän teki kokeita kahden taistelulaivaston miehistöllä, joista toisen miehistö sai ravinnokseen vain valkoista riisiä, kun taas toisessa syötiin riisin lisäksi myös lihaa, kalaa, ohraa ja papuja. Edellisellä laivalla 161 miehistön jäsentä sairastui beri­beriin ja 25 kuoli, kun taas jälkimmäisessä vain 14 sairastui beri­beriin eikä yksikään kuollut. Tästä Takaki ja Japanin laivasto tulivat vakuuttuneeksi, että beriberi johtui ruoka­valiosta, mutta he uskoivat virheellisesti, että se aiheutuisi proteiinin puutteesta. Puutostauteja tutki tarkemmin Christiaan Eijkman, joka vuonna 1897 havaitsi, että jos kanoja ruokittiin kuorimattomalla riisillä kuoritun sijasta, ne eivät sairastuneet beri­beriin. Seuraavana vuonna Frederick Hopkins esitti, että jotkin ruoat sisälsivät "lisä­ravinto­aineita" - aineita, jotka tunnettujen ravinto­aineiden kuten proteiinien, hiili­hydraattien ja rasvojen lisäksi olivat myös välttämättömiä elimistön toiminnalle. Hopkins ja Eijkman saivat vuonna 1929 Nobelin lääke­tieteen palkinnon useiden vitamiinien löytämisestä. B-vitamiini
B-vitamiinit ovat vesiliukoisia vitamiineja, joihin kuuluvat:Aikaisemmin on B-vitamiineiksi nimitetty myös seuraavia aineita, joita nykyisin ei enää lueta vitamiineihin kuuluviksi: Entsyymi
Entsyymikinetiikassa käytetään yleisesti toistakin arvoa K. K eli Michaelisin–Mentenin vakio on se substraattipitoisuus, jossa entsyymin aktiivisuus on puolet V-arvosta. Alhainen K-arvo kertoo entsyymin korkeasta affiniteetistä substraattiin. K2-vitamiinit
Kalsium-paradoksilla tarkoitetaan sitä ilmiötä, jossa vanhemmiten luut haurastuvat ja niiden kalsiumpitoisuus vähenee, mutta kalsiumia kuitenkin ilmestyy plakkina verisuonten seinämiin ja pehmytkudoksiin, mikä aiheuttaa sydän- ja verisuonisairauksia.
Tähän arvoitukseen voi K2-vitamiini antaa ratkaisun: entsymaattisen gamma-karboksylaation kautta K2-vitamiinit aktivoivat sekä matriisi-Gla-proteiinia (MGP), joka poistaa kalkkeutumia verisuonistosta, että osteokalsiinia, jonka tehtävänä on kiinnittää kalsium lujasti luukudokseen. Niinpä K2-vitamiinin riittävällä saannilla lienee mahdollista sekä tervehdyttää jossain määrin verisuonistoa että myös vähentää luukatoa. Teorian tueksi on saatu muutamia lupaavia tutkimustuloksia, mutta lisänäyttöä kaivataan. K-tyypin pääsarjan tähti
K-tyypin pääsarjan tähti, joskus oranssi kääpiö/"K-kääpiö" on tähtitieteessä Aurinkoa kevyempi
oranssi pääsarjan tähti. Niinpä oranssin kääpiön spektriluokka on K ja luminositeettiluokka V. Oranssit kääpiöt ovat jonkin verran Aurinkoa kevyempiä, viileämpiä, pienempiä ja himmeämpiä, mutta muistuttavat melko paljon Aurinkoa. Kooltaan tällaiset ovat pienempiä kuin keltaiset G-tyypin tähdet ja suurempia kuin punaiset M-tyypin tähdet. E-vitamiini
E-vitamiini toimii elimistössä antioksidanttina, joka suojelee kehon soluja ja rasvahappoja aineenvaihdunnassa syntyvien vapaiden radikaalien haittavaikutuksilta. Se on ainoa rasvaliukoinen vitamiini, joka toimii kehossa antioksidanttina. Tämän takia sillä on ainutlaatuinen kyky suojata elimistön rasvahappoja hapettumiselta ja lipidien tuhoutumiselta. Tokoferoleja on ihmisen veressä ja kudoksissa. A-vitamiini
A-vitamiini on yksi ihmisen tarvitsemista rasvaliukoisista vitamiineista ja tärkeä näkökyvylle ja luuston kasvulle. A-vitamiini on yleisnimitys useille saman biologisen aktiivisuuden omaavalle molekyylille. Tavallisin muoto on alkoholimuoto retinoli, josta muodostuu elimistössä myös aldehydiä, retinaalia ja retinolihappoa. Ravinnossa niiden yhteismäärä sekä A-vitamiinin esiasteet, karoteenit ja kryptoksantiinit, ilmaistaan "retinoliekvivalentteina" (RE). K-vitamiinit
Listasta voi päätellä esimerkiksi, että 100 g:sta lehtisalaattia saa saman määrän K-vitamiinia kuin 210 g purjoa, 280 g jäävuorisalaattia, 570 g kukkakaalia tai porkkanaa, 950 g lehtiselleriä, 2 kg mansikoita, 3,8 kg punajuurta, 5,7 kg lanttua tai 11,5 kg perunoita. Monipuolinen kasvisten ja hedelmien syönti tukee riittävää kuidun ja eri vitamiinien ja hivenaineiden saantia. E-vitamiini
Auringonkukkaöljy on ylivoimaisesti paras E-vitamiininlähde. Jo 1,5 ruokalusikallista auringonkukkaöljyä päivässä takaa riittävän E-vitamiinin saannin. Myös muut kasviöljyt, margariinit, oliivit, siemenet ja pähkinät sisältävät runsaasti E-vitamiinia. K2-vitamiinit
Länsimaisessa ruokavaliossa sitä löytyy joissain juustoissa sekä hapatetuissa maitotuotteissa. C-vitamiini
Askorbiinihapolla on poikkeuksellinen stabiili, hapan enoli — yleensä enolit muuttuvat itsekseen ketoneiksi erittäin nopeasti keto-enoli -tautomerian kautta. Enolin kaksoissidos on konjugoitunut viereiseen karbonyyliin, mikä stabiloi enolimuotoa. Toinen tapa kuvailla samaa asiaa on se, että askorbiinihappo on vinyloginen karboksyylihappo: kaksoissidoksen ("vinyylin") kautta hydroksyyli ja karbonyyli pääsevät vaihtamaan elektroneja, kun tavallisessa karboksyylihapossa ne vaihtavat niitä suoraan. Askorbiinihapolla on kaksi mahdollista ketonimuotoa, joita on aina askorbiinihapossa tasapainossa enolin kanssa. Molemmissa on hiili-hiili-kaksoissidoksen sijaan kaksi ketonia (hiili-happi -kaksoissidos) sekä yksi hydroksyyli. D-vitamiini
Luotettavimpana pidetään lume- ja koeryhmiin perustuvia tutkimuksia (sokkotutkimus). Väestötutkimukset ovat epäluotettavampia, koska niissä kaikkia muita muuttujia ei voida vakioida. D-vitamiinien mahdollinen hyödyllisyys vaatii vielä lisää tutkimusta. K-vitamiinit
MK4 (mutta MK7:lla tai K-vitamiinilla ei todettu samanlaista vaikutusta) ehkäisi luukatoa ja/tai murtumia seuraavissa tapauksissa: 4-hydroksikumariini
4-Hydroksikumariinien toiminta perustuu niiden kykyyn keskeyttää sykli, jossa K-vitamiini muuttuu K-vitamiini-epoksidiksi ja takaisin K-vitamiiniksi estämällä VRORC1-proteiinin ("K-vitamiini epoksidi reduktaasi proteiini") toiminnan. Tällöin K-vitamiinin tasot veressä laskevat ja hyytymistekijöiden synteesi häiriintyy kunnes veri ei enää hyydy. K-vitamiinit
MK4:n on monissa tutkimuksissa osoitettu vähentävän murtumariskiä, pysäyttävän ja palauttavan luumassaa. Japanissa annetaan MK4:sta 45 mg päivässä hoidettaessa osteoporoosia. MK4:n on osoitettu vähentävän murtumia jopa 87%. Hoitokäytäntö määrätä 45 mg päivässä MK4:sta on ollut hyväksytty Japanin terveysministeriössä jo vuodesta 1995 kun ehkäistään ja hoidetaan osteoporoosia. K2-vitamiinit
MK-4-muotoisen K2-vitamiinin vaikuttavat annoskoot liikkuvat 1,5 milligrammasta ylöspäin. Sen lyhyestä bioaktiviteetista johtuen MK-4-ravintolisiä on käytettävä kolmasti päivässä. Tiamiini
Tiamiini eli B-vitamiini on yksi ihmisen tarvitsemista vesiliukoisista vitamiineista. Tiamiinia tarvitaan ruoan muuntamiseen energiaksi. Se toimii karboksylaasin ja monien muiden entsyymien koentsyyminä. K-tyypin pääsarjan tähtijärjestelmien elinkelpoisuus
K-tyypin tähden elinkelpoinen vyöhyke on likimääräisesti 0,1–0,4 ja  0,3–1. AU:n etäisyydellä tähdestä. Siinä eksoplaneetat altistuvat suhteellisen pienelle määrällä ultraviolettisäteilyä, etenkin vyöhykkeen ulkorajoille mentäessä. Tämä on elämän kannalta edullista, koska se tarkoittaa, että on tarpeeksi säteilyä tukemaan nestemäisen veden olemassa oloa planeetan pinnalla, mutta ei niin paljon säteilyä, että se tuhoaisi elämän. Koboltti
Koboltti on hivenaineena tärkeä monille eliöille, myös ihmiselle. Se on keskeinen komponentti B-vitamiinissa. Vaikka B-vitamiinia muodostuu paksusuolessa, sitä tarvitaan jonkin verran myös ravinnosta. Ylimääräistä B-vitamiinia tarvitsevat vain vegaanit, sillä sitä on esimerkiksi simpukoissa, lohessa, sillissä, maksassa ja kananmunassa. Menakinonit
Menakinonit (lyhenne MK) ovat yhdisteitä, joita on olemassa kymmentä eri tyyppiä. Kahteen niistä, menakinoni-4:ään (CHO) eli menatetrenoniin ja menakinoni-7:ään (CHO) viitataan K-vitamiinina. Menakinoneja syntyy elimistöön suoliston bakteereiden tuottamina, mutta niitä saa myös ravinnosta. Sauropus androgynus
Katukin lehdet sisältävät jopa 49 % proteiineja. Kuitua niissa on 14–19 %. Niissä on myös A- B- ja C- vitamiineja sekä K-vitamiinia, jota on vain harvoissa kasvikunnan tuotteissa. Katuk sisältää kalsiumia 2,8 %, lisäksi kaliumia, fosforia, magnesiumia ja rautaa. Lehdet ovat tummanvihreitä eli ne sisältävät runsaasti lehtivihreää. K-pop
K-popin menestykselle olennaisia ovat olleet musiikkivideot, joita katsotaan esimerkiksi YouTubessa ja jaetaan sosiaalisessa mediassa. Tyypillisesti k-pop-kappaleet ovat R&B-tanssikappaleita, joissa on rap-osuuksia ja englanninkielisiä lauseita. On myös tavallista, että kappaleesta tai jopa albumista julkaistaan lisäksi esimerkiksi kokonaan japaninkielinen versio. Biotiini
Biotiini eli H- tai B-vitamiini on rikkiä sisältävä, optisesti aktiivinen orgaaninen happo, jonka biologisesti aktiivinen muoto on D-isomeeri. Biotiini toimii koentsyyminä lukuisten entsymaattisten karboksylaatiotapahtumien katalyyttina. Se osallistuu hiilihydraattien ja rasvojen aineenvaihduntaan eli metaboliaan. Biotiinia syntetisoituu myös suolistossa mikro-organismien toiminnan seurauksena. Ruoka-aineissa biotiinin lähteitä ovat muun muassa hiiva, soijajauho, viljatuotteet, maksa, munuainen ja munan keltuainen. Varfariini
Varfariinihoidon vaikutus perustuu sen kykyyn estää K-vitamiinin vaikutus hyytymistekijöiden synteesiin maksassa. Varfariini on kahden stereoisomeerin, S- ja R-varfariinin, raseeminen seos. Antikoagulaatiovaikutuksen aiheuttaa pääosin S-varfariini. Varfariini ei vaikuta elimistössä jo oleviin hyytymistekijöihin. Varfariinin veren hyytymistä vähentävä vaikutus alkaa siten vähitellen elimistössä jo olevien hyytymistekijöiden vähitellen eliminoituessa. Tiamiini
Kaikki B-vitamiinit ovat entsyymien tarvitsemien koentsyymien esiasteita. Tiamiini muodostaa aktiivisia fosforihappoestereitä, joista tavallisin on tiamiinipyrofosfaatti (TPP) ja jotka toimivat koentsyymeinä. Tiamiini osallistuu yli 20 erilaiseen aineenvaihdunnan entsyymijärjestelmään. Se on mm. osa karboksylaasientsyymiä, jota tarvitaan hiilihydraattien ja rasvojen metaboliassa. Tiamiini on muun muassa kolmen Krebsin kierron glykolyysissa vaikuttavan entsyymin kofaktori: "transketolaasin", joka muuntaa 2,3-difosfaattiglyseraattia (2,3-DG) pentoosifosfaattireitille, "pyruvaatti­dehydrogenaasin", joka kytkee palorypälehapon (pyruvaatin) asetyylikoentsyymi A:han (CoA) ja ohjaa sen Krebsin kiertoon, sekä "alfa-ketoglutaraattidehydrogenaasin", joka kiihdyttää Krebsin kiertoa muuntamalla alfa-ketoglutaraattia sukkinyylikoentsyymi-A:ksi (succinyl-CoA). Tiamiini on tärkeä myös ääreishermoston toiminnalle. K2-vitamiinit
Kasvikunnasta saatavaan fyllokinoniin pohjautuva entsyymiperäinen menakinonin valmistus täydentää kehonsisäistä bakteerituotantoa, joka vanhemmalla iällä supistuu merkittävästi. Ravintona nautittu K2-vitamiini imeytyy suolistossa lähes täydellisesti, kun taas kasviperäisestä K1-vitamiinista saatu hyöty on vain 10 % luokkaa. Niinpä K-vitamiinin todellisesta kokonaissaannista K1- ja K2-vitamiineilla lienee yhtä merkittävä osuus. K-vitamiinin laskennallinen kokonaissaanti, joka sisältää siis sekä K1- että K2-vitamiinit, oli Suomessa vuonna 2007 keskimäärin 91 µg/vrk. Tuo määrä on riittävä veren hyytymisen varmistamiseen, mutta K2-vitamiineilla on todettu olevan muitakin tehtäviä. Niinpä aikuisväestöllä, joka ei käytä K2-ravintolisiä, on löydetty 20–30 % aktivoitumatta jäänyttä osteokalsiinia ja MGP:tä. Se viittaa vahvasti K2-vitamiinin saannin riittämättömyyteen. Tosin myös K1-vitamiini aktivoi osteokalsiinia, joten tutkimustulos voi merkitä myös tuon vitamiinin puutetta. Hyperkalsemia
Lievissä tapauksissa yleisin syy on lisäkilpirauhasten liikatoiminta eli primäärinen hyperparatyreoosi. Myös kasvainten paraneoplastiset syyt voivat aiheuttaa hyperkalsemiaa. D-vitamiinimyrkytys on myös yksi syy. Aikuisilla D-vitamiiniannoksen tulee tyypillisesti olla yli 1000 mikrogrammaa useiden viikkojen ajan, että myrkytys syntyy. Syynä voi olla myös herkistyminen D-vitamiinille kuten sarkoidoosissa. Muita syitä ovat myeloomat, leukemiat ja lymfoomat. Myös hypokortisolismi, akromegalia, hypertyreoosi, feokromosytooma ja milk-alkali-oireyhtymä. Viimeksi mainittu johtuu suurista suun kautta nautituista kalsium- tai bikarbonaattipitoisuuksista. E-vitamiini
E-vitamiini on yksi ihmisen tarvitsemista rasvaliukoisista vitamiineista. E-vitamiineihin kuuluu useita toisiaan muistuttavia molekyylejä. E-vitamiiniaktiivisuus on neljällä tokoferolilla ja neljällä tokotrienolilla. Biologinen aktiivisuus on suurin α-tokoferolilla, joten ruoka-aineiden E-vitamiinipitoisuudet ilmaistaan α-tokoferoliekvivalentteina (α-TE). K-vitamiinit
K-vitamiineja on löydetty useita:Kaikkia menakinoneita ei pidetä vitamiineina. Menakinoneja on kaikkiaan yhdeksää eri lajia. Lisäksi lääke- ja elintarviketeollisuutta varten valmistetaan synteettisiä K-vitamiineja. Synteettisen K-vitamiinin ja nattosta erotetun menakinoni-7:n pitoisuuden vähenemistä veressä on tutkittu, missä todettiin edellisen vähenevän hitaammin terveellä koeryhmällä.Vastasyntyneillä ei vielä ole elimistössään K-vitamiinia tuottavaa bakteerikasvustoa. Äidiltä saatavassa ternimaidossa eli kolostrumissa on K-vitamiinia, mutta monissa maissa vastasyntyneille annetaan rutiiniluonteisesti myös K-vitamiinilisä verenvuototaudin ehkäisemiseksi joko pistoksena tai suun kautta. Kahdessa sittemmin kumotussa tutkimuksessa vastasyntyneenä saatu K-vitamiini oli yhdistetty kasvaneeseen leukemian ja syövän riskiin. Suomen lastenlääkäriyhdistys pitää K-vitamiinin antamista tärkeänä ja pistosta parempana kuin suun kautta annettavaa K-vitamiinia. Kk
Kk tarkoittaa seuraavia: D-vitamiini
Esimerkiksi D-vitamiinilisä lisäsi vanhusten kaatumisia yhdessä tutkimuksessa, vähensi muutamassa ja oli neutraali useimmissa. Siksi Annals of the Internal Medicine -tiedelehti toteaa, että vaikka D-vitamiinilisiä käytetään laajalti, ei ole todistettu, että hyödyt ylittävät haitat. Viitatussa tutkimuskatsausartikkelissa U.S. Preventive Services Task Force (USPSTF) suositteli, että D-vitamiinilisiä ei normaalien aikuisten (tai vaihdevuodet ohittaneiden naisten) pitäisi käyttää, mutta tämä ei koskenut murtumista, osteoporoosista tai D-vitamiinivajeesta kärsiviä. Tämä ei koskene pohjoisempia maita. Pohjoismainen suositus nousi vuoden 2013 lopussa 10 µg:aan päivässä (400 IU). E-vitamiini
Säännöllinen käyttö yli 1 000 mg päivässä voi johtaa E-vitamiinin liikasaantiin ja siihen liittyen K-vitamiinin puutteeseen josta seuraa verenvuotoja. E-vitamiinin nauttiminen ravintolisinä on joissain tutkimuksissa todettu lisäävän kuolleisuutta. Sen sijaan antioksidanttipitoinen ruoka on yleensä terveellistä. Osteoporoosi
Liikunta ja monipuolinen ravinto ovat terveen luuston perusedellytyksiä. Kalsium on luuston perusrakennusaine; D-vitamiini puolestaan on merkittävä kehon kalsiumtasapainon säätelijä ja olennaisessa roolissa niin luun mineralisaatiossa kuin kalsiumin imeytymisessäkin. Lisäksi se parantaa iäkkäiden tasapainoa ja vähentää siten kaatumisriskiä. Tutkimuksissa, joissa on annettu D-vitamiinilisää ilman kalsiumia, ei ole havaittu luumurtumien vähentyneen. Vitamiini
Vuonna 1930 Paul Karrer selvitti beetakaroteenin, A-vitamiinin esiasteen rakenteen ja tunnisti muut karotenoidit. Karrer ja Norman Hawort tutkivat ansiokkaasti myös flaviineja, mikä johti laktoflaviinin tunnistamiseen. Karotenoidien ja flaviinien sekä A- ja B-vitamiinien tutkimuksesta he molemmat saivat Nobelin kemian­palkinnon vuonna 1937. Keripukki
Useimmat eläimet pystyvät syntetisoimaan C-vitamiinia elimistössään, mutta ihminen ja jotkin muut kädelliset, sekä marsut saavat sen ainoastaan ulkoisin keinoin, tyypillisesti ruokavaliosta. Maailman terveysjärjestön (WHO) antama C-vitamiinin päivittäinen saantisuositus on aikuiselle miehelle 90 mg ja aikuiselle naiselle 75 mg. Tupakoivien tulisi nostaa tätä määrää 35 milligrammalla. Imettävälle äidille määräksi suositellaan 120 mg päivässä, sillä imetettävä lapsi saa C-vitamiininsa lähinnä äidinmaidosta. Lasten saantisuositukset vaihtelevat ikäryhmien mukaan 15–75 mg välillä. Saantisuositukset vaihtelevat eri maissa ja esimerkiksi Suomessa annettu saantisuositus on hieman pienempi. Lisäksi ikääntyminen, lääkkeiden käyttö ja stressi saattavat lisätä C-vitamiinin tarvetta. Mikäli C-vitamiinin saanti loppuu tai vähenee merkittävsti ihminen alkaa kuluttaa ruumiiseensa varastoitunutta C-vitamiinia, jonka määrä liikkuu 300 mg ja 2 gramman välillä. Varaston kuluminen tavoittaa 300 mg riskirajan 1–3 kuukauden aikana, jonka jälkeen keripukki alkaa kehittymään. Varastoitua määrää ei pysty nostamaan yli 2 gramman esimerkiksi kasvattamalla C-vitamiinin saantia, sillä gramman ylittävä päiväannos vauhdittaa sen poistumista elimistöstä virtsan mukana. 2-metyylinaftaleeni
2-metyylinaftaleenia erotetaan kivihiilitervasta tislaamalla. Yhdistettä voidaan tuottaa myös isomeroimalla 1-metyylinaftaleenia. Yhdistettä käytetään liuottimena, sekä värien ja lääkeaineiden synteesissä. Tärkeimpiä 2-metyylinaftaleenista valmistettavia yhdisteitä ovat menadioni eli K-vitamiini ja muut K-vitamiinit. Karotenoidit
Karotenoidit (latinan sanasta "carota" ’porkkana’) ovat luonnollisia pigmenttejä, joita esiintyy kasvien ja muiden yhteyttävien eliöiden viherhiukkasissa. Ne ovat väriltään keltaisia, oransseja tai punaisia, koska ne absorboivat enimmäkseen sinistä ja vihreää valoa aallonpituusalueella 450–550 nm. Ne osallistuvat yhteyttämiseen ja suojaavat eliötä auringon ultraviolettisäteilyltä. Karotenoidit jaetaan kahteen ryhmään: hapettomiin karoteeneihin ja hapellisiin ksantofylleihin. Yhteensä niitä on useita satoja erilaisia. Menakinonit
Eräässä alankomaalaisessa tutkimuksessa saatiin viitteitä siitä, että naisten ruokavalion suurempi K-vitamiinin saanti olisi yhteydessä pienempään sepelvaltimotautiriskiin. Veganismi
Merkittävin ero sekasyöjän ravintoon on pieniä määriä tarvittava, mutta silti pitkällä aikavälillä tärkeä B-vitamiini. Sitä vegaanit saavat luotettavimmin B-vitamiinivalmisteesta, mutta myös käyttämällä päivittäin ja säännöllisesti riittäviä määriä B-rikastettuja elintarvikkeita (esimerkiksi useimmat kasvimaidot ja kasvipohjaiset jogurtit), tai luonnostaan B vitamiineja sisältäviä elintarvikkeita, kuten oluthiiva. Vielä sekasyöjiä enemmän vegaanien tulee kiinnittää huomiota myös D-vitamiinin ja kalsiumin saantiin. D-vitamiinilisää suositellaan vegaaneille riittävän saannin turvaamiseksi. K2-vitamiinit
Yleisesti K2-vitamiinin ja Marevan-tuotenimellä markkinoitavan varfariinin yhteiskäyttöä on totuttu varomaan, koska K-vitamiini toimii varfariinin vastavaikuttajana. Kuitenkin hollantilaisen Maastrichtin yliopiston CARIM-instituutissa K-vitamiinin tieteellistä tutkimusta johtavan Leon Schugersin mukaan 45 µg vuorokausiannos ei häiritse merkittävästi verenohennuslääkitystä. Sen sijaan se voi hoitohenkilökunnan tarkkailussa ajan mittaan tasata mitattavia , sillä niiden vaihtelut ovat suurempia niukasti K-vitamiinia saavilla. D-vitamiini
Munuaiset muuntavat kalsidiolia aina tarpeen mukaan pieniksi määriksi hormonaalisesti vaikuttavaa kalsitriolia (1,25-dihydroksikolekalsiferoli), joka on D-vitamiinin aktiivinen muoto. C-vitamiini
C-vitamiinista on tullut myös suosittu lisäravinne, jonka uskotaan parantavan yleiskuntoa ja ehkäisevän tai parantavan sairauksia. Useiden grammojen suuruisten päiväannosten nauttimisen flunssan aikana on havaittu lyhentävän flunssan kestoa. Helsingin yliopiston ja Australian kansallisen yliopiston tekemän tutkimuksen mukaan taas C-vitamiini ei estäisi vilustumista. Vuonna 2013 julkaistussa katsauksessa todetaan, että kovassa fyysisessä rasituksessa olevilla oireet voivat lievittyä ja taudin kesto lyhentyä. K2-vitamiinit
Maastrichtin yliopiston 244 vanhemman naisen otoksessa todettiin kolmen vuoden mittaisen tarkkailujakson aikana nautitun 180 µg vuorokautisen K2(MK-7)-vitamiinilisän lisäävän verisuonten joustavuutta. K2-vitamiinit
Raskauden loppuvaiheessa K2-vitamiinia on elimistössä vähemmän kuin normaalisti. Vastasyntyneille voidaan antaa K-vitamiinipistos synteettisen K1-vitamiinin muodossa verenvuotovaaran vuoksi. Nuorillakin on todettu K-vitamiinin vajausta. Tähän voi olla syynä pikaruuan myötä vähentynyt K-vitamiinin saanti. On myös pidettävä mielessä, että osteokalsiini, joka kiinnittää kalsiumia luustoon, on jopa kymmenen kertaa aktiivisempi kasvuiässä kuin aikuisena. Sen toiminta edellyttää runsasta K2-vitamiinin saantia. Yli 40-vuotiailla aktivoitumattoman osteokalsiinin määrä veressä vähenee, mitä pidetään merkkinä K-vitamiinin puutteesta. Sitä voidaan kompensoida K2-vitamiinivalmisteilla. Merkittävää tämän vitamiinin vajetta on todettu Crohnin taudissa ja Alzheimerin taudissakin. Kofaktori
Epäorgaaniset kofaktorit ovat metalli-ioneita, joita saadaan kivennäisaineina ravinnosta. Alla taulukossa on muutamia esimerkkejä.
Orgaanisista kofaktoreista eli koentsyymeistä, näiden ravinnon esi-asteista ja siirtämistä kemiallisista ryhmistä on taulukossa alla esimerkkejä. Monet koentsyymeistä ovat vitamiineja tai niiden johdannaisia. Varfariini
Varfariinista puhutaan "verenohennuslääkkeenä" vaikkakaan se ei vaikuta mitenkään veren viskositeettiin. Sen ja muiden 4-hydroksikumariinien toiminta perustuu niiden kykyyn keskeyttää sykli, jossa K-vitamiini muuttuu K-vitamiini-epoksidiksi ja takaisin K-vitamiiniksi estämällä VKORC-proteiinin (K-vitamiiniepoksidireduktaasi) toiminnan. Tällöin K-vitamiinin tasot veressä laskevat ja hyytymistekijöiden synteesi häiriintyy kunnes veri ei enää hyydy. K2-vitamiinit
K2-vitamiinien yhtenä tehtävänä on toimia koentsyyminä koko kehon Gla-proteiinien synteesissä, jossa ne tulevat toimintakykyisiksi. Tähän mennessä on löydetty 17 erilaista Gla-proteiinia, mutta kaikkien niiden tarkoitusta ei vielä ole pystytty selvittämään. Lisäravintoaine
Suomalaisissa ravitsemussuosituksissa 2014 suositellaan ravintolisiä tilannekohtaisesti ja joillekin erityisryhmille. Näitä ovat raskaana olevat tai imettävät naiset, lapset, nuoret, ikääntyneet sekä vegaanit. Ravitsemussuosituksissa on annettu tarkempia eri väestöryhmien käyttösuosituksia D-vitamiinilisille. Tilannekohtaisia suosituksia annetaan esimerkiksi fluorille, raudalle, foolihapolle, B12-vitamiinille ja kalsiumille. K2-vitamiinit
K-vitamiinin puutostila ilmenee nenäverenvuotona, mustelmaherkkyytenä, suoliston verenvuotona, alttiutena luunmurtumiin, ruuansulatusongelmina tai anemiana. Jalkojen ja käsien kylmäherkkyys saattaa viitata myös K2-vajeeseen. Kivulias luupiikkikin voi johtua samasta syystä. K2-vitamiinit
Maksassa menakinonit aktivoivat tarvittaessa veren hyytymistä valvovaa seitsemää erilaista proteiinia, johon ryhmään kuuluvat hyytymistekijät II ,VII, IX,X, antitrombiiniproteiinit C ja S sekä antigeeninä toimiva proteiini Z. Transkobalamiini
Transkobalamiinit ovat kantajaproteiineja, jotka kiinnittyvät syanokobalamiiniin eli B-vitamiiniin ja kuljettavat ne solukalvon läpi. Niillä on merkitystä tutkittaessa B-vitamiinin puutetta, sillä jos transkobalamiiniin kiinnittyneen B12-vitamiinin osan holotranskobalamiinin seerumipitoisuus pienenee, se voisi teoriassa merkitä B-puutteen kehittymisen varhaisvaihetta. Transkobalamiineja on I, II ja III, ja niistä transkobalamiini II on fysiologinen kuljettajaproteiini. Seerumin B-vitamiini on pääasiassa (80 %) sitoutuneena transkobalamiini I:een eikä siten ole elimistön käytettävissä. Vain transkobalamiini II:een sitoutunut vitamiini on elimistön käytettävissä. Transkobalamiini I:n puutos on harvinainen. B-vitamiinin määrä on siinä vähäinen, mutta megaloblastisen anemian muita löydöksiä tai oireita ei ilmene. Transkobalamiini II:n puutokseen liittyy jo lapsena alkava megaloblastinen anemia, jossa B-vitamiinipitoisuus on normaali. Ravinne
Ravintomineraalit ovat yleensä hivenainesosia, suoloja, tai ioneja kuten kupari ja rauta. Jotkut näistä mineraaleista ovat välttämättömiä ihmisen aineenvaihdunnalle. Vitamiinit ovat orgaanisia yhdisteitä, ja välttämättömiä keholle. Ne toimivat yleensä koentsyymeinä tai kofaktoreina monille proteiineille kehossa. Vesi on välttämätön ravinne ja on liuotin, jossa kaikki elämän kemialliset reaktiot tapahtuvat. K-vitamiinit
K-vitamiinia annetaan joidenkin rotanmyrkkyjen vastalääkkeeksi. Paul Karrer
Karrerin varhaiset tutkimukset käsittelivät metallikompleksiyhdisteitä, mutta hänen tärkeimpien tutkimustensa kohteina olivat kasvien pigmentit erityisesti keltaiset karotenoidit. Hän selvitti niiden kemiallisia rakenteita ja osoitti, että jotkut niistä olivat muodostuneet A-vitamiini -runkoon. Karrerin työt loivat perustan beetakaroteenin, tärkeän A-vitamiinin esiasteen, oikean kemiallisen rakenteen selvittämiselle. Se oli ensimmäinen kerta, jolloin vitamiinin tai sen esiasteen rakenne selvitettiin. Myöhemmin Karrer sai selville C-vitamiinin rakenteen sekä laajensi tutkimuksiaan B-vitamiiniin sekä E-vitamiiniin. Karrerin tärkeä panos flaviinien tutkimukselle johti laktoflaviinin, joka on osa B-vitamiinikompleksia, tunnistamiseen. K2-vitamiinit
Osana hyvin laajaa vanhemman väestön terveystutkimusta, joka tunnetaan nimellä Rotterdam study julkaistiin Hollannissa K2-vitamiinin ja sydänsairauksien yhteyttä koskeva tutkimusraportti. Tuossa hankkeessa 4807 yli 55-vuotiaan terveen naisen ja miehen ruokavalio analysoitiin tarkasti seitsemän vuoden ajan ja seurattiin samalla heidän sairastavuuttaan. Tutkimuksessa huomattiin vahva käänteinen syy-seuraussuhde K2-vitamiinin runsaan saannin ja vakavan verisuonten kalkkiutumisen kanssa. Tulokseksi saatiin myös, että eniten ravinnostaan K2-vitamiinia saaneen kolmanneksen riski kuolla sydänsairauksiin oli 57 % pienempi kuin alhaisimman kolmanneksen keskuudessa. K2-vitamiinit
K2-vitamiini vaikuttaa myös aivoissa ainakin myeliinin tuotantoon. E-vitamiini
Nykyään vakavat E-vitamiinin puutostilat ovat harvinaisia.