Kuka oli Juan-Manuel Fangio?
Juan Manuel Fangio
Juan Manuel Fangio (24. kesäkuuta 1911 Balcarce, Argentiina – 17. heinäkuuta 1995 Buenos Aires, Argentiina) oli menestynyt argentiinalainen Formula 1 -kuljettaja. Hän voitti viisi maailmanmestaruutta 1950-luvulla, joista neljä viimeistä olivat perättäisiä. Fangio oli 1950-luvun suurin F1-kuljettaja. Argentiinalainen hallitsi 50-lukua aina vuodesta 1950 vuoteen 1957. Hänen lempinimensä oli "Maestro" eli Mestari. Juan Manuel Fangio
Juan Manuel Fangiota on usein pidetty kaikkien aikojen parhaana F1-kuljettajana. Eri aikakausien pilotteja on kuitenkin suorastaan mahdoton asettaa paremmuusjärjestykseen. Fangion kova kilpakumppani Stirling Moss onkin sanonut Fangiosta että ”kukaan muu ei ole tehnyt kilpa-autossa yhtä vähän virheitä kuin hän”. Fangiosta elää formulapiireissä lukemattomia legendoja. Niistä yksi sijoittuu Nürburgringin vanhalle yli 20 kilometrin mittaiselle radalle, jonka Fangio valloitti kolmesti, viimeisen kerran 1957, jo 46-vuotiaana konkarina. Le Mansin onnettomuus 1955
Moninkertainen F1-maailmanmestari Juan Manuel Fangio oli saavuttamassa Leveghiä nopeasti juuri ennen onnettomuutta, mutta onnistui täpärästi ja onnekkaastikin väistämään sekä hänelle varoitusmerkin ennen törmäystään antaneen Leveghin (kiitollinen Fangio kertoi Leveghin näin toimiessaan pelastaneen hänen henkensä), vaurioituneella autollaan hallitsemattomasti radalla luisuvan Macklinin, että varikkoalueella köröttelevän Hawthornin autot. Macklinin romuttunut Austin-Healey (auto on kunnostettuna yhä olemassa) luisui törmäyksen jälkeen radan suuntaisesti, muutti sitten Fangion sujahdettua ohi suuntaa oikealle kohti varikkoaluetta jossa se osui kolmeen henkilöön (mm. lehtimies ja santarmi), ja Austin-Healeyn kimmotessa varikkomuurista takaisin radan yli se surmasi holtittoman luisunsa päätteeksi erään katsojan radan vasemmassa laidassa. Macklin selvisi onnettomuudesta kuin ihmeen kaupalla ilman vakavia fyysisiä vammoja, pystyi nousemaan autonromustaan omin voimin, mutta lopetti pian moottoriurheilu-uransa. ARTE-dokumentin mukaan koko tapahtumasarja vei noin neljä sekuntia ajan ja vajaan 200 metrin matkan.
Juan Manuel de Rosas
Juan Manuel de Rosas (1793-1877) oli argentiinalainen konservatiivipoliitikko, Argentiinan ensimmäinen "Caudillo" eli sotilasjohtaja. Hän oli Buenos Airesin maakunnan kuvernööri 1829–1832 ja 1835–1852. Hänellä oli runsaasti valtaa, sillä aluehallinto oli voimakasta ja valtiollinen järjestäytyminen oli hajanaista. Yli 20 vuotta jatkuneen valtansa aikana hän sai paljon ihailijoita ja paljon vihamiehiä. Hän hankki varallisuutensa 1810-luvulla maanviljelijänä ja naudanlihan myyjänä. Juan Antonio Muro
Juan Antonio Muro (s. 1945 Sabadell, Espanja) on espanjalaissyntyinen Suomessa asuva klassinen kitaristi, kitarapedagogi, taidemusiikin säveltäjä ja taidemaalari. Muro on toiminut kitaransoiton lehtorina Helsingin konservatoriossa vuodesta 1972. Hän on Suomalaisen kitaratrion jäsen yhdessä Kari Äikäksen ja Ilmari Hytösen kanssa. Pagani Zonda
Monien vuosien unelmoimisen jälkeen, vuonna 1988, hän päätti tehdä unelmistaan totta, ja pani alulle projektin, jonka päämääränä oli luoda superauto. Paganin tukenaan projektissa oli hänen ystävänsä, Juan Manuel Fangio, joka oli F1-sarjan viisinkertainen mestari. Vaikutusvaltansa avulla hän onnistui hankkimaan Mercedekseltä V12-voimanlähteen projektiin. José Luis Rubiera
José Luis Rubiera Vigil (s. 27. tammikuuta 1973 Santa Eulalia, Gijón, Asturiasin maakunta, Espanja) on espanjalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 1995–2010. Hän on ollut yksi ammattilaispyöräilyn parhaista vuoristoapu-ajajista. Rubiera on ollut avustamassa seitsemän kertaa tallin kapteenia suuren ympäriajon voittoon. Vuonna 2000 Rubiera oli mukana auttamassa Roberto Herasia Espanjan ympäriajon voittoon, viidesti Lance Armstrongia Ranskan ympäriajon voittoon (vuodet 2001-2005) ja Alberto Contadoria Espanjan ympäriajon voittoon vuonna 2008. Britannian Grand Prix 1951
Paalupaikalta lähtenyt José Froilán González ja toisesta ruudusta lähtenyt Juan Manuel Fangio lähtivät heti karkuun muilta Ferrareilta ja Alfa Romeoilta. Ero ei kuitenkaan muutaman kierroksen kuluttua enää kasvanut. Julio María Sanguinetti
Julio María Sanguinetti Coirolo (s. 1936) on uruguaylainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä vuosina 1985–1990 ja 1995–2000.
Hän edustaa Colorado-puoluetta. Francisco Silva
Club Brugge Juanito (jalkapalloilija, 1954)
Juan Gómez González, lempinimeltään Juanito (10. marraskuuta 1954 Fuengirolassa, Málagan maakunnassa, Espanjassa – 2. huhtikuuta 1992) oli espanjalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä ja edusti pelaajauransa aikana Atlético Madridia, Burgosia, Real Madridia, Málagaa ja Espanjan maajoukkuetta. Pelaajauransa jälkeen hän valmensi Méridaa ennen kuolemaansa auto-onnettomuudessa vuonna 1992. Real Madridissa Juanito käytti numeroa 7 ja seuran kannattajat laulavat vieläkin kotiotteluiden seitsemännellä minuutilla "¡Illa, illa, illa, Juanito maravilla!". Fluxus
Fluxus-sanan otti käyttöön liettualaissyntyinen, Yhdysvalloissa asunut taiteilija Jurgis Mačiūnas (1931-78) vuonna 1962. Ryhmän juuria voidaan jäljittää 1950-luvun lopulle New Yorkin "New School for Social Researchin" kokeellisen säveltämisen kursseille, joita johti John Cage 1957-1959. Monet Cagen oppilaat olivat taiteilijoita, joilla oli vähän kokemusta musiikista. Fluxuksen perustajia olivat Jackson Mac Low, Al Hansen, George Brecht ja Dick Higgins. Cagen luokilla vierailivat myös muun muassa Fluxukseen vaikuttaneet Marcel Duchamp ja Allan Kaprow (jota pidetään ensimmäisten happeningien luojana). Varhaiskaudella Fluxus oli aktiivinen Euroopassa, erityisesti Saksassa sekä Japanissa ja Yhdysvalloissa. John Fante
Vuonna 1955 Fantella todettiin diabetes, ja sairauden takia hän menetti näkönsä vuonna 1977. Tämän jälkeen hän saneli teoksensa puolisolleen Joycelle. Fanten jäämistöstä löydettiin vuonna 1933 kirjoitettu romaani "The Road to Los Angeles", joka näin ollen oli ensimmäinen teos useissa hänen kirjoissaan esiintyvästä Arturo Bandinista. Juan Manuel Fangio
Fangio voitti viisi mestaruuttansa peräti neljässä eri tallissa Alfa Romeolla, Mercedes-Benzillä, Ferrarilla ja Maseratilla. Fangio onkin ainut kilpailija koko Formula 1 -historiassa, joka on pystynyt voittamaan vähintään kaksi peräkkäistä maailmanmestaruutta eri automerkeillä. Hän ajoi 51 GP-kilpailua, joista voitti 24. Fangio voitti siis lähes puolet ajamistaan kilpailuista voittoprosenttinsa ollessa 47. Kaksi voitoista oli jaettuja voittoja; 1950-luvun sääntöjen mukaan samaa autoa saattoi ajaa useampi kuljettaja kilpailun aikana. Fangion paalupaikkaprosentti on F1-historian suurin 57 prosenttia. Fangio saavutti 45% ajamistaan kilpailusta nopeimman kierroksen, joka on yksi F1-historian suurimpia. José Luis Munuera
José Luis Munuera (s. 21. huhtikuuta 1972 Lorca, Murcian maakunta, Espanja) on espanjalainen sarjakuvataiteilija. Yhdessä sarjakuvakäsikirjoittaja Jean-David Morvanin kanssa hän piirsi klassista Piko ja Fantasio -sarjaa vuosina 2004 - 2008. Formula 1 -kausi 1951
Kauden aikana ajettiin kahdeksan osakilpailua, joista neljän parhaimman pisteet laskettiin mukaan kuljettajan MM-loppupisteisiin. Pisteitä saivat kilpailujen viisi parasta (8, 6, 4, 3, 2 pistettä), ja nopeimman kierroksen ajanut kuljettaja sai yhden pisteen. Mestaruuden voitti Alfa Romeon Juan Manuel Fangio. Fangio johti MM-sarjaa Ranskan GP:stä alkaen. Juanito (jalkapalloilija, 1954)
Burgos Manuel Alejandro
Manuel Alejandro (s. 1933) on espanjalainen viihdemusiikin säveltäjä, joka on säveltänyt erityisesti rakkaudesta kertovia balladeja. Hän oli aktiivisimmillaan 1960-luvulta 1990-luvulle. Hän on työskennellyt esimerkiksi Luis Miguelin, Plácido Domingon, Julio Iglesiasin, Raphaelin, Hernaldo Zúñigan, José Josén, José Luis Rodriguezin, Emmanuelin, Enrique Guzmánin, Isabel Pantojan, Rocío Juradon, Rudy Marquezin ja Jeanetten kanssa. Superroisto
Useimpien mielestä ensimmäinen varsinainen superroisto oli Paul Févalin luoma Fantômas (ensiesiintyminen vuonna 1862) tai Févalin miltei kuolematon roisto, eversti Bozzo-Corona (ensiesiintyminen vuonna 1863). Muita varhaisia superroistoiksi luokiteltavia hahmoja ovat esimerkiksi Professori James Moriarty (ensiesiintyminen vuonna 1891). Tohtori Fu Manchua (Sax Rohmerin suosittujen kirjojen arkkipaha) on useimmiten pidetty modernin superroiston perustyyppinä. Fu Manchu omaa paljon superroistojen peruskuvastoa, kuten halun valloittaa maailman, pirulliset ansat, sadistinen mielenlaatu, tiettyä teemaa (pukeutuminen, aseet) noudattavat kätyrit/rikokset ja monimutkaiset juonet sankarin päänmenoksi. Rohmerin luomalla hahmolla oli voimakas vaikutus Ian Flemingiin, jonka James Bond -romaanit ja elokuvasovitukset lisäsivät superroistoja populaarikulttuurissa. Juan de León Fandiño
Vuonna 1740 espanjalainen kuvernööri Manuel de Montiado osti eläkkeelle jääneen kaapparin Joseph Sánchezin sluupin ja luovutti sen Juan de León Fandiñolle, joka kunnostutti sen. Uuden laivan miehistöön kuului mm. vapautettu orja, musta merimies Francisco Menendez, joka purjehti useiden kuuluisien espanjalaiskaapparien mukana. León Fandino purjehti ensimmäiseksi Pohjois-Carolinan rannikolle, jossa taisteli mm. englantilaiskaapparin kanssa ja kaappasi kuunarin. Pitkän uransa aikana Juan de León Fandiño ehti kaapata ainakin 38 laivaa Espanjalle. Monacon Grand Prix 1950
Monacon Grand Prix 1950 oli Formula 1-historian ja kauden toinen osakilpailu. Kilpailua johti alusta loppuun Juan Manuel Fangio ja toiseksi tuli uransa ensimmäisen kilpailun ajanut Alberto Ascari. Kilpailu oli Ferrari-tallin ensimmäinen F1-sarjassa. Fangio saavutti F1-historian ensimmäisen Grand Slamin. Manny Pacquiao
Barrera-voiton jälkeen Pacquiao pääsi 8. toukokuuta 2004 iskemään Juan Manuel Marquezia vastaan WBA- ja IBF-liittojen höyhensarjan maailmanmestaruudesta, mutta ottelu päättyi ratkaisemattomaan ja mestaruus pysyi Marquezilla. Ottelun tuomarityöskentely aiheutti suurta keskustelua, sillä Marquez oli käynyt jo ensimmäisen erän aikana kolmesti kanveesissa, ja myöhemmin Bart Clemens, eräs ottelun tuomareista, myönsikin tehneensä virheen ensimmäisen erän pisteytyksessään. Voitettuaan seuraavassa ottelussaan Fahsan 3K Batteryn Pacquiao pääsi ottelemaan 19. maaliskuuta 2005 Erik Moralesia vastaan WBC:n ja parin pikkuliiton tunnustamasta ylemmän höyhensarjan international-tittelistä, mutta hävisi täydet 12 erää kestäneen kamppailun kaikin tuomariäänin. Syyskuussa Pacquiao sai kuitenkin kyseisen tittelin nimiinsä voitolla Hector Velazquezista, ja puolusti mestaruuttaan tammikuussa Moralesia vastaan kymmenennen erän teknisellä tyrmäyksellä, minkä myötä hän pääsi MM-haastajaksi. Pacquiao puolusti international-titteliään vielä neljästi. 15. maaliskuuta 2008 hän pääsi kohtaamaan uudelleen Marquezin, tällä kertaa WBC:n ylemmän höyhensarjan maailmanmestaruusottelussa. Ottelu oli hyvin tasainen ja kesti täydet 12 erää. Lopulta Pacquiao tuomittiin voittajaksi hajaäänituomiolla. Juan Manuel
Juan Manuel kuoli Córdobassa 13. kesäkuuta 1348 kuudenkymmenenkuuden vuoden ikäisenä. Hänet haudattiin Peñafielin luostariin. Hänen tiedetään kirjoittaneen kolmetoista pääasiassa didaktista teosta, joista kahdeksan on säilynyt meidän päiviimme. Hänen tärkeimpänä teoksenaan pidetään yli vuosisatojen suosionsa säilyttänyttä kertomuskokoelmaa "Libro de los enxiemplos del Conde Lucanor e de Patronio" ("Kreivi Lucanor ja Patronio", 1335). Visayat
Filippiinien itsenäisyyden (vuodesta 1946) aikaisista presidenteistä kolme on ollut visayoja, mukaan luettuna vuoden 2016 presidentinvaalit voittanut Rodrigo Duterte. Entinen presidentti Gloria Arroyo on puoliksi visaya. Ammattilaisnyrkkeilijä Manny Pacquiao on kotoisin Bukidnonin provinssista ja puhuu cebuanoa. Juan Miguel Mercado
Hän aloitti uransa Vitalicio Seguros -tallissa vuonna 1998 ja jatkoi tallissa kolmen vuoden ajan. Vuosina 2001–2003 Mercado ajoi iBanesto.com-tallissa. Ensimmäisen merkittävän voittonsa hän saavutti ottamalla etappivoiton vuoden 2001 Espanjan ympäriajossa. Vuonna 2003 hän voitti etapin Dauphiné Libéré -kilpailussa. Kaudella 2004 hän kilpaili Quick Step-Davitamon -tallissa ja voitti vuoden 2004 Ranskan ympäriajon 18. etapin. Kaudeksi 2005 talli vaihtoi nimekseen Quick Step-Innergetic ja Mercado voitti Itävallan ympäriajon. Vuosina 2006–2007 hän ajoi Agritubel-tallissa ja voitti 2006 Ranskan ympäriajon 10. etapin. Reconquista
Navarran kuninkaan Sancho III:n poika Ferdinand I Suuri (k. 1065) sai Kastilian kuningaskunnan 1029 isänsä avustuksella Burgosin kreivin García Sanchezin murhan jälkeen. Hän hallitsi Kastiliaa kuninkaana vuodesta 1033 ja sai 1038 haltuunsa myös Leónin vaimonsa kautta. Hän julisti 1056 itsensä Hispanian keisariksi paavi Victor II:n ja Pyhän rooman keisari Henrik III:n tuella. Tämän merkitys oli Leónin nouseminen johtoasemaan kuningaskuntien joukosta ja irrottautuminen keisarikunnan vasalliudesta. Ferdinand Suuri laajensi valtakuntaansa alistamalla Zaragozan, Badajozin, Sevillan ja Toledon. Kuolleessaan häntä seurasivat hänen poikansa Sancho II Kastilian kuninkaana, Alfonso VI Leónin kuninkaana ja García Galician kuninkaana. Tyttärilleen Elviralle ja Urracalle hän jätti Toran ja Zamoran. Aragonian kreivi Ramiro irrottautui Navarran kuningaskunnan alaisuudesta 1035 ja julistautui Aragonian kuninkaaksi nimellä Ramiro I. Antonio Tejero
Tejero otti osaa salaliitoon nimeltä "operaatio Galaxia", joka oli vallankaappausyritys 11. marraskuuta 1978 kuningas Juan Carlos I:n ollessa Etelä-Amerikassa. Juonittelijat, joihin kuuluivat Tejero, poliisin päällikkö Ynestrilla ja eräs toinen eversti, saatiin kuitenkin kiinni ennalta ja Tejero tuomittiin 8. toukokuuta 1980 sotaoikeudessa seitsemäksi kuukaudeksi vankeuteen, mutta hän sai säilyttää sotilasarvonsa. Amano Yasukage
Amano Yasukage (1537 – 14. huhtikuuta 1613) oli japanilainen daimio, joka palveli Tokugawa-klaania. Vuonna 1565 Mikawan provinssia hallinnut Tokugawa Ieyasu nimitti hänet Kōriki Kiyonagan ja Honda Shigetsugun ohella yhdeksi Mikawan kolmesta bugyōsta, joiden oli määrä hoitaa provinssin sisäisiä asioita. Yasukage hallitsi sittemmin Kōkokujin lääniä. Jyrki Järvilehto
Suurimmiksi esikuvikseen JJ on maininnut kolminkertaisen F1-maailmanmestarin Niki Laudan ja viisinkertaisen maailmanmestarin Juan Manuel Fangion. Adolfo Suárez
Don Adolfo Suárez González, Suarezin herttua, Espanjan grande (25. syyskuuta 1932 – 23. maaliskuuta 2014) oli espanjalainen lakimies ja poliitikko. Hän toimi vuosina 1976–1981 Espanjan pääministerinä. Kesäkuussa 1977 hänen johtamansa Demokraattisen keskustan unioni voitti maan ensimmäiset parlamenttivaalit ja hänestä tuli ensimmäinen demokraattisesti valittu pääministeri "caudillo" Francisco Francon kuoleman jälkeen. Manitas de Plata
Manitas de Plata (oik. Ricardo Baliardo, 7. elokuuta 1921 Sète – 5. marraskuuta 2014 Montpellier) oli ranskalainen flamencokitaristi, joka nousi kansainväliseen suosioon 1960-luvulla. Hän levytti vuodesta 1963 lähtien noin 80 albumia, joita on myyty yhteensä noin 93 miljoonaa kappaletta. Hän esiintyi muun muassa 14 kertaa New Yorkin Carnegie Hallissa. Kenny Clarke
Jean-Christian Michel Manuel Sanchís Hontiyuelo
Manuel "Manolo" Sanchís Hontiyuelo (s. 23. toukokuuta 1965 Madrid, Madridin maakunta, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija. Juan Manén
Richard Wagner ja Richard Strauss vaikuttivat Manénin tuotantoon Saksassa vietetystä ajasta lähtien. Manén oli mukana perustamassa Barcelonan filharmonista seuraa vuonna 1930. Hän sovitti katalonialaista ja espanjalaista melodista materiaalia, jota on joskus kuultavissa myös hänen sävellyksissään, joista eräs on "Fantasie-Sonata" (n. 1930). Formula 1 -kausi 1954
Juan Manuel Fangion lisäksi Mercedes-tiimiin liittyivät insinööri-pilotti Karl Kling, veteraani Hermann Lang, sekä tulevaisuuden toivo Hans Hermann. Juan Pujol
Joan Pujol García (14. helmikuuta 1912 Barcelona – 10. lokakuuta 1988 Caracas) oli espanjalainen kaksoisagentti toisen maailmansodan aikana. Britit antoivat hänelle nimen "Garbo" ja saksalaiset "Arabel". Hänet palkittiin kunniamerkillä rintamalinjan molemmilla puolilla: Saksa myönsi hänelle rautaristin ja Britannia Order of British Empiren. Jean Ango
Jean Ango (1480–1551) oli ranskalainen laivanvarustaja ja liikemies Dieppestä, mikä oli aikansa tärkeimpiä satamakaupunkeja. Sieltä käsin hän hoiti kauppalaivastoaan Afrikkaan ja Aasiaan, kilpaillen espanjalaisten ja portugalilaisten kanssa.
Ango oli läheinen ystävä Ranskan kuninkaan Frans I kanssa. Kuningas vieraili usein Angon vuonna 1530 rakennuttamassa Varengeville-sur-Merin kesäasunnossa Manoir d'Angossa, joka oli koristeltu aikansa suosituimpien italialaisten taiteilijoiden tekemillä veistoksilla ja freskoilla. Francisco Franco
Franco sai mainetta pikkutarkkana ja pelottomana upseerina ja liittyi perustettuihin vakinaisiin siirtomaajoukkoihin ("Regulares") lisätäkseen mahdollisuuksiaan etenemiseen. 23-vuotiaana Franco haavoittui pahasti taistelussa El Biutzissa, mutta hänestä tuli armeijan nuorin majuri. Toipuessaan Espanjassa hän tapasi José Millán-Astrayn, upseerin, joka oli perustamassa Espanjan muukalaislegioonaa ("Tercio de Extranjeros") Ranskan muukalaislegioonan malliin. Francosta tuli legioonan komentajasta seuraava. Consalvo Sanesi
Vuonna 1953 Sanesi ajoi Mille Miglia -kilpailussa, jossa hän teki erikoiskokeen nopeusennätyksen 112,8 mph (181,5 km/h), mutta hänen kilpailunsa Nino Farinan ja Juan Manuel Fangion kaltaisia huippukuljettajia vastaan päättyi auton hajoamiseen. Mantovani
Annunzio Paolo Mantovani (15. marraskuuta 1905 – 29. maaliskuuta 1980), yleisesti tunnettu lyhyessä muodossa Mantovani, oli anglo-italialainen orkesterinjohtaja ja kevyeen musiikkiin erikoistunut viihdyttäjä. The "British Hit Singles & Albums" -kirja arvioi hänen julkaisseen Britannian menestyneimmät äänilevyt ennen The Beatlesia. Mantovani julkaisi ensimmäisen yli miljoona kappaletta myyneen stereofonisen levyn ja sai kuusi albumia samanaikaisesti Yhdysvaltain US Top 30 -listalle vuonna 1959. Miguel Ángel Martín Perdiguero
Miguel Ángel Martín Perdiguero (s. 14. lokakuuta 1972 San Sebastián de los Reyes, Madridin maakunta, Espanja) on entinen espanjalainen maantiepyöräilijä. Perdiguero aloitti uransa ammattilaisena vuonna 1997 Kelme-tallissa. Hän jatkoi tallissa kauden 1998 loppuun, jonka jälkeen hän siirtyi O.N.C.E.-Deutsche Bank -talliin. Kaudella 2000 hän ajoi Vitalicio Seguros -tallissa. Kausina 2001–2002 hän kilpaili Cantina Tollo-Acqua & Sapone -tallin väreissä sekä kaudella 2003 Domina Vacanze Elitron -joukkueessa. Vuosi 2004, jolloin hän kilpaili Saunier Duval-Prodir -tallissa, oli Perdigueron uran kohokohta, sillä hän voitti Clásica de San Sebastián -kilpailun sekä Katalonian ympäriajossa niin kolme etappia kuin kokonais-, piste- ja mäkikilpailunkin. Kaudeksi 2005 hän siirtyi Phonak Hearing Systems -talliin ja lopetti ammattilaisuransa elokuussa 2006. John Jameson
John Jameson (Man-Wolf) on kuvitteellinen hahmo Marvelin sarjakuvamaailmassa. Hän kuuluu Hämähäkkimies-sarjakuvien sivuhahmoihin ja on Daily Buglen omistajan ja päätoimittajan J. Jonah Jamesonin poika. Hänen ensiesiintymisensä oli "Amazing Spider-Man" #1-lehdessä, ja hänet loivat Stan Lee ja Steve Ditko. Wang Mang
Toinen suuri syy Wang Mangin valtakauden rappeutumiselle oli diplomaattisissa asioissa. Hänestä tuli häikäilemätön ja harha-askelia tekevä, kun hän kävi kauppaa liittolaistensa, etenkin xiongnujen, kanssa. Hän mustamaalasi heidän Chanyunsa (kuningas) ja yritti häiritä heidän omia asioitaan. Tämä johti diplomaattisten suhteiden hajoamiseen ja venytti osapuolten välisiä sotia monien eri heimojen kanssa. Vuosien 2 ja 5 välillä sekä uudestaan vuonna 11 Keltaisenjoen virtaussunta vaihtui pohjoisesta etelään Shangdongin niemestä katsottuna. Se aiheutti nälänhätää, epidemioita ja maastamuuttoa talonpoikien keskuudessa. Talonpojat liittoutuivat yhteen järjestäen yhä vain suurempia kapinoita. Vuoden 23 lokakuussa pääkaupungiin Chang'aniin hyökättiin ja keisarillinen palatsi ryöstettiin tyhjilleen. Wang Mang ja hänen 1 000 hovimiestään taistelivat viimeiseen saakka, mutta lopulta heidät tuhottiin kaikki. Han-dynastia palasi valtaan vuonna 25, kun Liu Xiu eli keisari Guangwu (25–57) nousi valtaan. Manuel Prado Ugarteche
Manuel Prado Ugarteche (21. huhtikuuta 1889 – 15. elokuuta 1967) oli Perun presidentti vuosina 1939–1945 ja 1956–1962. Artturi Kannisto
Juha Artturi Kannisto (12. toukokuuta 1874 Kylmäkoski – 10. maaliskuuta 1943 Helsinki) oli kielentutkija ja oikeakielisyysmies. Hän oli Helsingin yliopiston suomalais-ugrilaisen kielitieteen ylimääräinen professori vuosina 1927–1943. Kannisto kunnostautui erityisesti vogulin eli mansin kielen tutkijana. Manuel Fraga Iribarne
Manuel Fraga Iribarne (23. marraskuuta 1922 Villalba, Espanja – 15. tammikuuta 2012 Madrid, Espanja) oli espanjalainen kansanpuolueen poliitikko. Hän oli Galician itsehallintoalueen pääministeri vuosina 1990–2005 sekä Espanjan sisäministeri ja varapääministeri kenraali Francisco Francon sotilasvallan aikana vuosina 1975–1976. Mackenzie-Papineau-pataljoona
Viimeinen elossa ollut Mackenzie-Papineau-pataljoonan veteraani oli kanadansuomalainen Jules Päiviö, joka kuoli 97-vuotiaana syyskuussa 2013. Tunnetuin Espanjan sisällissodassa mukana ollut kanadalainen oli lääkintäjoukoissa palvellut kirurgi Norman Bethune. Hän kehitti sodan aikana useita parannuksia kenttäsairaaloihin, joista merkittävin oli kenttäoloihin tarkoitettu verensiirtoyksikkö. Amancio Amaro
Kaudella 1963–1964 Real Madrid ylsi Euroopan Cupin loppuotteluun, mutta hävisi Benficalle, ja seuraavalla kaudella Internazionale pudotti seuran jatkosta. Kaudella 1965–1966 kaudella onni oli parempi, ja Amancio voitti uransa ainoan eurocup-mestaruuden. Brysselin Heysel-stadionilla 11. toukokuuta 1966 pelatussa loppuottelussa kaatui serbialainen Partizan maalein 2–1, joista Realin toisen ampui Amancio 30 metristä. Amancion ensimmäisellä seitsemällä kaudella Real Madridissa voitti seura Primera Divisiónin kuudesti. Myöhemmin hän oli mukana voittamassa vielä kolmea mestaruutta kasvattaen yhteismäärän yhdeksään. Vuosina 1969 ja 1970 hänet palkittiin liigan parhaalle maalintekijälle myönnettävällä Pichichi-palkinnolla. Juan Manuel
Juan Manuel oli jatkuvissa ristiriidoissa Iberian niemimaan kuninkaallisten kanssa, erityisesti Kastilian kuningashuoneen kanssa. Kastilian valtaistuimesta taisteli kaksi monarkkia, Ferdinand IV ja Alfonso XI. Juan Manuel oli alun perin uskollinen Alfonsolle ja sai aikaan kihlauksen tämän ja tyttärensä Constanzan välillä. Häitä kuitenkin lykättiin toistuvasti ja lopulta Alfonso vangitutti Constanzan tuntemattomista syistä. Tästä raivostuneena Juan Manuel julisti sodan Alfonsolle ja laajamittainen konflikti venyi viiden vuoden mittaiseksi. Lopulta paavi sai aikaan rauhan osapuolten välille, mutta varsinaisen sovinnon aika koitti vasta 1340, kun Juan Manuel ja Alfonso liittoutuivat muslimeja vastaan ja valtasivat näiltä Algeicirasin kaupungin. Constanza nai puolestaan lopulta tulevan Portugalin kuninkaan Pietari I:n. Fernando Paggi
Fernando Paggi (3. heinäkuuta 1915 - 14. tammikuuta 1973) oli sveitsiläinen muusikko ja kapellimestari. Hän johti Radio Monte Cenerin orkesteria ja toimi vuoden 1956 kaikkien aikojen ensimmäisten euroviisujen avaus- ja väliaikanumeroiden kapellimestarina sekä johti Sveitsin, Saksan ja Alakomaiden kappaleet. Koska Sveitsi voitti kilpailun, on hän myös kaikkien aikojen ensimmäinen kilpailun voittoesityksen kapellimestari. Paggi toimi Sveitsin kapellimestarina euroviisuissa myös vuosina 1961 ja 1964. Maniac Latin Disciples
Vuonna 1983 Fernando "Ferny" Zayas tuli jengin johtajaksi ja lisäsi jengin nimeen sanan 'Maniac'. Maniac Latin Disciplesit kasvoivat hurjaa vauhtia keräämällä jäseniä osavaltion vankiloista. He valtasivat alueita Pohjoisesta ja Läntisestä Chicagosta käyttämällä väkivaltaa ja tuhoamalla vastustajansa. Jengin johtaja Zayas vangittiin vuonna 1983 murhan takia, mutta hän on kyennyt johtamaan jengiään vankilasta käsin, vaikkakin jotkin 'setit' ovat irroittautuneet hänen hallinnastaan. Jorge Manrique
Manrique kuului merkittävään aatelisperheeseen, joka oli sukua Trastámaran huoneelle, Kastilian hallitsijasuvulle. Hän oli Iñigo López de Mendozan, Santillanan markiisittaren sisaren lapsenlapsi, Kastilian kansleri () Pero López de Ayalan jälkeläinen ja Gómez Manriquen, Toledon "corregidorin" veljenpoika; mainitut esivanhemmat olivat 1300–1400-lukujen tärkeitä runoilijoita. Jorge Manrique muistetaan sekä runoistaan että sotataidoistaan. Hän kirjoitti noin neljäkymmentä runoa, melkein kaikki rakkausrunoja, ja yhden runon oman isänsä kuolemasta. Tämä runo, ”Coplas a la muerte de su padre” (Säkeitä isänsä kuolemasta), on Kastilian 1400-luvun kirjallisuuden tunnetuin teos. Juanito (jalkapalloilija, 1954)
Lähdettyään Real Madridista Juanito liittyi Málagaan, jossa pelasi kaksi kautta ennen eläköitymistään vuonna 1989. Aktiiviuransa jälkeen hän valmesi Méridaa kaudella 1991–1992. Matías Nahuel
Espanja Río Muni
Río Munin väestö on suurimmaksi osaksi fangeja. He puhuvat erästä bantukieltä. Ennen fangeja alueella asui pygmejä, joita seurasivat bubit. Bubeja seurasivat useat muut bantuheimojen muuttoaallot, joista viimeinen oli fangien muutto alueelle 1800-luvulla. Espanjan siirtyminen demokratiaan
Francon kuoltua Juan Carlos kruunattiin Espanjan kuninkaaksi marraskuussa 1975. Falangistit pyrkivät korostamaan, että kyse on uudesta francolaisesta monarkiasta, mutta uusi kuningas katsoi perivänsä vallan 1900-luvun alkupuolelle saakka hallinneelta Bourbonin hallitsijasuvulta. Varovaiset neuvonantajat halusivat kuninkaan pysyvän päivänpolitiikan ulkopuolella, mutta Juan Carlos ei suostunut siihen. Hän ei kuitenkaan voinut rientää suin päin demokratiaan, koska maan hallintokoneisto oli pidettävä toimivana. Hän käytti hyväkseen olemassaolevien lakien tulkinnanvaraisuutta ja hallintokoneistossa esiintyvää uudistushalua. Maan eri poliittiset suuntaukset pyrittiin saamaan yhteiseen ponnistukseen järjestelmän uudistamiseksi, ja se onnistuikin lukuun ottamatta ”bunkkeriksi” ("búnker") nimitettyä francolaista ryhmittymää. Pääministeri Navarro erotettiin kesällä 1976 ja hänen tilalleen valittiin oikeustieteilijä Adolfo Suárez. Francisco Franco
Niin kutsutussa Burgosin baskioikeudenkäynnissä joulukuussa 1970 tuomittiin kuusi baskia kuolemaan erään poliisipäällikön murhasta, vaikka syytteitä ei pystytty näyttämään toteen täysin aukottomasti. Kansainvälisen vastalausemyrskyn seurauksena Franco muutti tuomiot 30 vuoden vankeusrangaistuksiksi. Valtaantulonsa 35-vuotispäivänä lokakuun alussa 1971 Franco armahti noin 3 000 poliittista vankia. Kesäkuussa 1973 Franco nimitti uudeksi pääministeriksi amiraali Luis Carrero Blancon, jota oli pidetty pitkään Francon "oikeana kätenä". Carrero Blancon nimityksellä Francon katsottiinkin haluavan turvata politiikkansa jatkuvuuden. Carrero Blanco sai kuitenkin surmansa baskien separatistijärjestö ETA:n tekemässä pommi-iskussa Madridissa saman vuoden joulukuussa. Luis Carrero Blanco
Espanja ja Yhdysvaltain sopimuksen myötä yhdysvaltalaisen pääoman päästessä maahan 1950-luvulla talouspolitiikkaa liberalisoitiin ja falangistien syndikalistit siirrettiin syrjään. Tuolloin juuri Opus Dein jäseniä nousi merkittäviin asemiin Francon hallinnossa. Carrero Blancosta itsestään tuli ministeri 1957. Hänet ylennettiin vara-amiraaliksi 1963 ja amiraaliksi 1966. Hän oli myös varapääministeri 1967–1973. Hänen uransa nousi huippuunsa 1973 Francon nimittäessä hänet seuraajakseen pääministeriksi. Scuderia Ferrari
50-luvun puolta väliä hallitsi Juan Manuel Fangio. Hän oli voittanut mestaruuden 1951 ja 1954–55, joten Ferrari halusi hänet leiriinsä. Kyseinen kausi 1956 oli Fangiolle hankala, sillä tämä nousi kunnolla taistelemaan mestaruudesta vasta voitettuaan kauden loppupuoliskolla ajetut Britannian ja Saksan GP:t. Kauden päätöskisassa Italian GP:ssä Fangion matka päättyi jo varhain kisassa, mutta hänen tallikaverinsa Peter Collins lahjoitti autonsa hänelle, mikä oli vielä 50-luvulla sallittua. Fangio ajoi kisassa toiseksi ja koska pisteet sääntöjen mukaan jaettiin, saivat Collins ja Fangio molemmat kolme pistettä normaalin kuuden sijaan ja Fangio oli maailmanmestari. Erikoista sinänsä oli se, että ellei Collins olisi antanut autoaan Fangiolle, olisi hän itse ollut mestari. Onofre Marimón
Marimón oli lahjakas ja nopea kuljettaja, joka usein rinnastettiin legendaksi nousseeseen maanmieheensä Juan Manuel Fangioon. Marimón voitti vuosina 1952–1954 useita sellaisia Formula ykkösten GP-kisoja, jotka eivät kuuluneet kauden viralliseen MM-sarjaan. Manuel Sanchís Hontiyuelo
Sanchís kuului Emilio Butragueñon, Míchelin, Miguel Pardezan ja Rafael Martín Vázquezin ohella Real Madridin juniorijoukkueissa kasvaneeseen kuuluisaan "Quinta del Buitreen" (). Hän oli viisikon ainoa puolustaja sekä ainoa, joka pelasi koko uransa Real Madridissa ja voitti Euroopan cupin. Sanchís ja Martín Vázquez olivat viisikosta ensimmäiset, jotka vakiinnuttivat paikkansa tuolloin Alfredo Di Stéfanon valmentamassa Real Madridin edustusjoukkueessa. Päivä oli 4. joulukuuta 1983 ja Real Madrid voitti vieraskentällä Real Murcian Sanchísin tekemällä maalilla 0–1. Sanchísin ura kesti vuoteen 2001, johon mennessä hän oli voittanut kahdeksan Espanjan liigamestaruuden lisäksi muun muassa Mestarien liigan ja UEFA Cupin kahdesti. Luettelo ammattilaisnyrkkeilyn hallitsevista maailmanmestareista
WBO-liitto on varsinaisten mestaruuksien lisäksi myöntänyt "supermestari"-tittelin seuraaville ottelijoille: Volodymyr Klytško, Anthony Joshua, Marco Huck, Sergei Kovaljov, Bernard Hopkins, Joe Calzaghe, Kelly Pavlik, Saúl Álvarez, Óscar De La Hoya, Timothy Bradley Jr, Manny Pacquiao, Terence Crawford, Juan Manuel Márquez, Juan Díaz, Marco Antonio Barrera, Fernando Montiel, Jorge Arce, Omar Andrés Narváez, Donnie Nietes ja Iván Calderón. Joulukuun 8. päivänä 2012 Juan Manuel Márquez on nimetty "Vuosikymmenen ottelijaksi", joka on WBO:n erityinen vyö, kun pelaajan Manny Pacquiao KO kuuden kierrosta. Tammikuussa 2018 Miguel Cotto sai WBO: n Diamond-hihnan. Federico Franco
Luis Federico Franco Gómez (s. 23. heinäkuuta 1962 Asunción) on paraguaylainen poliitikko. Hän toimi maan presidenttinä vuosina 2012–2013 ja varapresidenttinä 2008–2012. Hän kuuluu liberaaliseen PLRA-puolueeseen, joka on osana Isänmaallista muutosallianssia muun muassa sosialidemokraattisten ja vallankumouspuolueiden kanssa. Allianssin ehdokas Fernando Lugo voitti Paraguayn presidentinvaalit ensimmäisenä muun kuin oikeistolaisen Colorado-puolueen ehdokkaana 2008. Lugon sairastuttua syöpään, johon liittyi kemoterapia ja sen liitännäisenä vakava infektio, Franco ryhtyi hoitamaan presidentin tehtäviä. Pérez Prado
Dámaso Pérez Prado (11. joulukuuta 1916 Matanzas, Kuuba – 14. syyskuuta 1989 México, Meksiko) oli kuubalainen orkesterinjohtaja, muusikko ja säveltäjä. Häntä kutsutaan usein ”Mambon kuninkaaksi”. Pradon tunnetuimpia sävellyksiä on Lou Began esittämänä maailmanlaajuiseksi hitiksi noussut ”Mambo No. 5 (A Little Bit Of...)”. Juan Gabriel
Alberto Aguilera Valadéz taiteilijanimeltään Juan Gabriel (7. tammikuuta 1950 Parácuaro, Meksiko – 28. elokuuta 2016 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) oli meksikolainen laulaja-lauluntekijä, joka esitti meksikolaisia rancheroita, balladeita, mariacheja ja popmusiikkia. Operaatio Fortitude
Kenraaliluutnantti George S. Pattonin komentamaan Yhdysvaltain 1. armeijaryhmän armeijoihin ja armeijakuntiin kuului kuvitteellisesti yksitoista divisioonaa. Niitä edustivat Kaakkois-Englannissa valelentokoneet, puhallettavat valepanssarivaunut, 250 valemaihinnousualusta ja valeyksiköiden aitoihin maalatut tunnukset. Kahden valejoukko-osaston vale-esikunnat pitivät yllä radioliikenettä hämätäkseen olevansa oikeita. Kokonaisuuteen kuului vielä katalonialainen kaksoisagentti Juan Pujol, jonka koodinimi oli Garbo, ja jonka tehtävänä oli kuvata kahdenkymmenenseitsemän salaisen asiamiehen verkosto Saksan Madridin-tiedusteluasemalle. Kuukausia ennen Normandiaan tehvävää maihinnousua verkosto lähetti viisisataa väärää sanomaa vakuuttaakseen saksalaiset siitä, että maihinnousu tehdään Pas-de-Calais’hen. Juan Pujolin lisäksi muita keskeisiä Double Cross -komitean asiamiehiä olivat Dušan Popov ja Roman Garby-Czerniawski. Juan Manuel Fangio
Fangio jahtasi viimeistä maailmanmestaruuttaan Maseratillaan. Hänen pahimmat kilpailijansa olivat Ferrarin Mike Hawthorn ja Peter Collins. Ferrarit ajoivat kisan läpi ilman yhtään varikkopysähdystä, kun taas Fangio oli varautunut yhteen varikkostoppiin. Hän ajoi sitä varten 30 sekunnin kaulan kilpailijoihinsa. Pyörän mutteri juuttui kuitenkin kiinni, ja pysähdys venähti lähes minuutin mittaiseksi. Fangio aloitti takaa-ajon, jonka aikana hän joka kierroksella paransi jo edelliseltä kaudelta nimissään ollutta kierrosennätystä sekuntikaupalla. Viimeistä edellisellä kierroksella hän saavutti Ferrarit ja ohitti ne, ensin Collinsin, sitten Hawthornin. Fangio ohitti kuitenkin molemmat Ferrarit ajamalla mutkat suoriksi, kirjaimellisesti. Nykyään moinen olisi ollut sääntöjen vastaista, mutta tuohon aikaan sitä pidettiin ”erinomaisena ideana”. Francisco Gento
Gento aloitti ammattilaisuransa Racing Santanderin riveissä kaudella 1952–1953. Kesällä 1953 hän siirtyi Real Madridiin. Gento saavutti seuran riveissä kuusi Euroopan Cupin voittoa ja yhden Intercontinental Cupin voiton. Hän teki urallaan kaikkiaan 30 maalia Uefan seurajoukkuekilpailuissa. Espanjan-mestaruuden Gento voitti Real Madridin riveissä peräti 12 kertaa. Uransa hän päätti vuonna 1971. Sauvo Puhtila
Saukki piti tärkeänä, että hänen tekstinsä toisaalta täyttivät runousopin vaatimukset ja toisaalta mukautuivat kappaleen rakenteeseen sekä sävelkulkuun. Esikuvikseen runoilijoina hän mainitsi Eino Leinon, Yrjö Jylhän, Aaro Hellaakosken ja Aale Tynnin. Scandian tuotantopäällikkö ja Puhtilan aisapari Jaakko Salo piti Olavi Virran vuonna 1957 levyttämää tangoa "Yön kulkija" yhtenä Puhtilan mestarisuorituksista. Espanjalaisen José Padillan sävellys oli alun perin konserttitango, johon ei ollut sanoja lainkaan. Puhtilan ainoana johtolankana oli kappaleen nimi "Spider of the Night", ja hän kehitti suomennoksestaan todellisen jännitystarinan. Formula 1 -kausi 1952
Kausi 1952 alkoi melko dramaattisesti kun hallitseva maailmanmestari Juan Manuel Fangio ajoi testeissä raa'asti ulos taittaen niskansa niin pahasti, ettei päässyt ajamaan koko kaudella yhtään osakilpailua. Kaiken lisäksi kun kustannuksien leikkaamisen takia siirryttiin poikkeuksellisesti ajamaan Formula 2 -autoihin, koko kausi oli kuin luotu Ferraria varten, mikä näkyi radalla. Alberto Ascari voitti Ferrarilla mestaruuden sekä kauden kahdeksasta kilpailusta kuusi ja aloitti näin huikean seitsemän peräkkäisen voiton putken, mitä kukaan ei ole tähänkään päivään mennessä onnistunut rikkomaan. Wang Mang
Wang Mang (kiinaksi: 王莽; pinyin: Wáng Măng) (45 eaa. – 6. lokakuuta 23 jaa.) oli Han-dynastian aikainen virkamies, joka kaappasi vallan Liu-suvulta ja perusti oman Xin-dynastiansa (Xin tarkoittaa "uusi"). Wang Mang hallitsi vuodesta 9 vuoteen 23. Jotkut historioitsijat ovat pitäneet Wang Mangia ainoastaan vallananastajana, kun toiset taas pikemminkin edelläkävijänä. Juan Ignacio González Eyzaguirre
Juan Ignacio González Eyzaguirre (12. heinäkuuta 1844 Santiago de Chile – 9. kesäkuuta 1918) oli chileläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Santiago de Chilen arkkihiippakuntaan 21. syyskuuta 1867 ja nimitettiin Flaviaksen titulaaripiispaksi 18. huhtikuuta 1907. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Mariano Santiago Casanova y Casanova, jota avusti Luis Enrique Izquierdo Vargas. Juana de la Concepción
Runoilevasta ja tiedoiltaan hyvin monipuolisesta Juana de la Concepciónesta on mainintoja J. Eric Thompsonin toimittamassa vuonna 1958 ilmestyneessä teoksessa "Thomas Gage´s Travels in the New World". 
Guatemalassa 1600-luvun alkupuoliskolla vaikuttaneen englantilaisen dominikaanin Thomas Gage (dominikaani)n antamia tietoja täydentämään ilmestyi vuonna 1958 guatemalalaisen Mariano López Mayoricalin kirjoittama teos "Investigaciónes historicas", joka on melko kattava tutkielma Juana de la Concepciónin elämänvaiheista. López Mayoricalilla lienee ollut pontimenaan vuonna 1949 Meksikossa ilmestynyt teos "Sor Juana de Maldonado y Paz", tekijänään Ernesto Chinchilla Aguilar. Maya-tutkija J. Eric Thompson oli tietoinen Ernesto Chinchillan kirjoittamasta teoksesta, jonka kirjoittaja ylistää Thomas Gagea Sor Juana de la Concepciónin löytäjänä, ja lausuu mielipiteensä Gagesta varsin ylistävään sävyyn: João Café Filho
João Café Filho (3. helmikuuta 1899 – 20. helmikuuta 1970) oli brasilialainen poliitikko. Hän oli Getulio Vargasin varapresidentti ja hän nousi presidentiksi Vargasin tehtyä itsemurhan 1954. Kaksi kuukautta ennen kautensa päättymistä (olisi pitänyt päättyä 31.1.1956) hän erosi viitaten heikkoon terveydentilaansa. Myöhemmin hän yritti palata virkaansa, mutta kongressi ja armeija estivät virkaanpaluun, koska epäilivät, että hän ei päästäisi vastavalittua Juscelino Kubitschekia nousemaan virkaansa. Hondurasin historia
Carías muodosti läheiset suhteet muiden Keski-Amerikan diktaattoreiden, Guatemalan Jorge Ubicon, El Salvadorin Maximiliano Hernández Martínezin ja Nicaraguan Anastasio Somoza Garcían kanssa. Ubico auttoi Caríasta muun muassa organisoimaan salaisen poliisin. Ubico ja Hernández Martínez syrjäytettiin 1944, mutta Carías pysyi vallassa, vaikka maassa nousi mellakoita. Armeija tukahdutti väkivaltaisesti muun muassa mielenosoituksen San Pedro Sulassa. Yhdysvallat puuttui jälleen tilanteeseen, ja Carías myöntyi lopulta lokakuussa 1948 järjestämään vaalit. Hänen ehdokkaansa Juan Manuel Gálvez voitti vaalit, joita liberaalit boikotoivat. Vaikka Carías olikin diktaattori, hänen aikanaan Hondurasin koululaitosta kehitettiin, tieverkkoa laajennettiin ja armeija modernisoitiin. Gálvez vapautti opposition toiminnan ja palautti monia oikeuksia, joita Carías oli lakkauttanut. Hän jatkoi edeltäjänsä talouspolitiikkaa ja keskittyi myös tieverkon laajentamiseen. Lähes kolmannes valtion budjetista käytettiin 1953 teiden rakentamiseen. Tarmo Manni
Manni oli kiinnostunut venäläisestä kulttuurista ja ihaili sen perinteikästä teatteria. Hän teki opintomatkan Neuvostoliittoon, Gruusiaan, jonka ihmiset hurmasivat hänet. Moskovassa hän joutui sappirakon tulehduksen vuoksi sairaalaan ja tutustui tuolloin meksikolaiseen taiteilijaan Diego Riveraan. Myöhemmin elämässään hän kiinnostui myös Italiasta. Häntä viehättivät maan ihmiset ja heidän välilleen kehittyvät tilanteet enemmän kuin muistomerkit ja klassiset nähtävyydet. Pienzan kaupungissa Toscanassa Manniin teki vaikutuksen eräs juustokauppias, joka kertoi hänelle hänen nykyisestä elämästään ja entisistä elämistä. Kauppias ennusti, että Manni kuolisi sydänkohtaukseen 82-vuotiaana. Ennuste ei toteutunut. Rafael Leónidas Trujillo
Trujillon hallinnon alaisuudessa Dominikaanisen tasavallan kaikkien aikuisikäisten kansalaisten oli kuuluttava Trujillon johtamaan oikeistopuolueeseen, "Partido Dominicanoon", joka samalla oli saarivaltion ainoa sallittu puolue. Hän myös perusti SIM-nimisen salaisen poliisin, jonka tarkoituksena oli vakoilla, pidättää, vangita ja murhata poliittisia toisinajattelijoita sekä Trujillon hallintoon tyytymättömiä kansalaisia. Hän myös käytti salaista poliisiaan lahjoakseen liikemiehiä ja kontrolloidakseen maan lehdistöä-
Trujillo oli tunnettu erityisen julmista kidutus- ja teloitusmenetelmistään ja hänellä oli tapana paiskata poliittisten vastustajiensa ruumiita Karibianmereen haiden ruoaksi. Trujillo ihaili suuresti Espanjan diktaattori Francisco Francoa ja mallinsi diktatuurinsa Francon mukaan. Hänen poliittinen ideologiansa muistutti fasismia ja hän laillisti hallintonsa uudistamalla Dominikaanisen tasavallan perustuslain. Francisco Buyo
Buyo teki debyytin Real Madridissa vuonna 1986 ottelussa Real Murciaa vastaan, jonka Madrid voitti 3–1. Ensimmäisen kauden aikana hän pelasi 44 pääsarjaottelua, jonka päätteeksi joukkue voitti liigamestaruuden. Kotimaan menestyksestä huolimatta Real Madrid ei menestynyt Euroopan kilpailuissa yhtä hyvin. Ensimmäisenä kautenaan Buyo koki kuitenkin unohtumattomia hetkiä Euroopan Cupin neljännesvälierissä, kun vastaan asettui Michel Platinin johtama Juventus. Ensimmäinen osaottelu oli päättynyt Madridin 1-0 voittoon, Juventus voitti vastaavasti toisen osaottelun 1-0 ja täten otteluparin voittaja jouduttiin selvittämään rangaistuspotkukilpailussa. Rangaistuspotkukilpailun voitti Real Madrid, Buyon torjuttua Juventuksen kolme rangaistuspotkua. Buyo voitti ensimmäisen Zamora-palkintonsa toisena kautenaan Madridissa, päästettyään vain 23 maalia 35 ottelussa. Toisen Zamoran hän voitti kaudella 1991–1992. Argentiinan jalkapallomaajoukkue
Luonnollisesti katastrofaaliseen tulokseen päättynyt turnaus aiheutti Argentiinassa arvosteluryöpyn valmentaja Bielsaa kohtaan. Erityisesti arvosteltiin sitä, että Bielsa oli jättänyt nuoren lupauksen Javier Saviolan joukkueen ulkopuolelle valiten hänen sijaansa kokeneen Claudio Caniggian, joka maan median mukaan oli ollut ”entinen pelaaja jo kuusi vuotta”.
Caniggia aiheutti tilastokummajaisen hankkimalla itselleen punaisen kortin, vaikkei pelannut turnauksessa minuuttiakaan. Hän kiroili tuomarille vaihtopenkiltä. Lisäksi suuri yksittäinen pettymys oli Manchester Unitedin keskikenttäpelaja Juan Verón. Henri-Claude Fantapié
Fantapié on 1970-luvulta lähtien seurannut tiiviisti Suomen musiikkielämän tapahtumia niin musiikkikasvatuksen kuin luovan säveltaiteen alalla. Tuloksena on kaksi suomalaisen musiikin yleisesitystä Anja Fantapién kanssa aikakauskirja Boréalesin erikoisnumeroina: "La musique finlandaise. Numéro spécial" ja "La musique finlandaise des origines à nos jours". Lisäksi hänen aiheinaan ovat olleet eri kollokvioissa ja kirjoituksissa Jean Sibelius, Uuno Klami, Armas Launis, Aulis Sallinen ja Erkki Salmenhaara. Konserteissaan Fantapié on johtanut useiden Sibeliuksen teosten lisäksi Paavo Heinisen, Pehr Henrik Nordgrenin, Tapio Tuomelan, Magnus Lindbergin, Armas Launiksen ja Erkki Salmenhaaran teoksia, joista osa on ollut tilausteoksia tai kantaesityksiä: muun muassa Heinisen "Niille jotka ennen meitä...", "Taitotango 1 ja 2", "Un sourire, un sphinx"), Salmenhaaran "Elegia n° 5", "Valse du fauteuil roulant" ja "Illuminations" (ke.) ja Tuomelan "Tuli tuuli, tuli aalto...". Salmenhaaran teokset "Adagio" oboelle ja jousille, "Lamento" ja "Elegia N° 5" hän on levyttänyt "Dionysos" -orkesterin kanssa ("Lamenti du XXe siècle", MUSE93 DDDCD110 Fantapié kuuluu perustajajäsenenä kansainväliseen Armas Launis -seuraan. Hän on rekonstruoinut, sovittanut ja esittänyt useita Launiksen teoksia, muun muassa "Pohjoismaisen sarjan" jousiversion, musiikin Kalevalaseuran etnografiseen filmiin "Häiden vietto Karjalan runomailla" sekä useita versioita "Kullervon kehtolaulusta". Viimeksi mainitusta on levyttänyt sovituksen matalille jousille Csaba Szilvay. Francisco Macías Nguema
Francisco Macías Nguema (1. tammikuuta 1924 – 29. syyskuuta 1979) oli Päiväntasaajan Guinean itsenäisyyden ajan ensimmäinen valtionpäämies, jonka kaoottisella valtakaudella noin 50 000 guinealaista menetti henkensä ja 150 000 lähti maanpakoon. Nguema kuului fang-heimoon. Hänen hallintokautensa piirteitä olivat älymystön järjestelmälliset murhat, ulkomaalaisten ja kirkon vaino, kidutukset, pakkotyövoiman käyttäminen ja voimakas eristäytyminen muusta maailmasta. Vuonna 1979 Ngueman syrjäyttämisen jälkeen YK:n raportissa kerrottiin maan olevan ”hajaantumistilassa”.
Ennen valtaan nousuaan Nguema oli Espanjan siirtomaahallinnon virkamies, joka nousi paikallishallinnon varapresidentiksi 1964. Hän voitti itsenäistyneen maan ensimmäiset presidentinvaalit vasemmiston ehdokkaana lokakuussa 1968. Vastaehdokas vangittiin ja hänen sanottiin tehneen itsemurhan, kuolemaa epäillään poliittiseksi murhaksi. Espanja luovutti vallan Nguemalle ilman mitään poliittista valmistelua. Häntä tukivat Päiväntasaajan Guinean mantereen puoleisen osan, Río Munin, asukkaat ja häntä vastustivat Biokon saaren asukkaat. Bioko oli aikaisemmin ollut kahdesta osasta taloudellisesti kehittyneempi ja johtoasemassa poliittisesti. Ngueman valtakauden aikana kahden eri osan väliset kiistat yltyivät tuntuvasti. Nguema alkoi hallita maata pian valtaannousunsa jälkeen diktaattorin ottein. Hän murhasi, karkotti ja vangitsi tuhansia poliittisia vastustajiaan. Biokossa asunut maan talouselämän pieni eliitti karkotettiin suurimmaksi osaksi maasta tai vaimennettiin muulla tavoin. 30 000 nigerialaista plantaaseilla työskennellyttä siirtotyöläistä palasi Nigeriaan. Kolmannes Päiväntasaajan Guinean väestöstä lähti maasta. Monet ulkomaiset tarkkailijat uskoivat Ngueman hallinnon säilyneen vain Neuvostoliiton, Kiinan ja Kuuban avun turvin. Fanu
Fanu on suomalaisen DJ:n, tuottajan ja levy-yhtiön perustajan Janne Hatulan (s. 1980) taiteilijanimi. Hatula yhdistää drum and bassia elektroniseen musiikkiin. Hän alkoi tuottamaan musiikkia 12-vuotiaana harrastuksenaan ennen ensimmäisen äänitteen julkaisemista vuonna 2003. Fanu tekee myös hip hopia taiteilijanimellä FatGyver. Hän on tehnyt musiikkia yhteistyönä tuottajan ja säveltäjän Bill Laswellin sekä laulajan Gigin kanssa. Francisco Solano López
Francisco Solano López Carrillo (24. heinäkuuta 1826 Asunción – 1. maaliskuuta 1870 Concepciónin departementti) oli Paraguayn presidentti ja sotilasdiktaattori vuosina 1862–1870. Hän aloitti Kolmoisliiton sotana tunnetun sodan kaikkia naapurivaltioita eli Brasiliaa, Argentiinaa ja Uruguayta vastaan. Suurin osa maan aikuisesta miesväestöstä tuhoutui muutaman vuoden aikana mielettömässä sodassa, joka päättyi Paraguayn katastrofaaliseen tappioon ja suuriin aluemenetyksiin. Lópezia on jälkeenpäin pidetty megalomaanina ja jopa hulluna, mutta häntä on kotimaassaan toisinaan juhlittu myös isänmaallisena sankarina. Manuel Sánchez
Manuel Sánchez Delgado eli Manolo (s. 17. tammikuuta 1965 Cáceres, Espanja) on entinen espanjalainen jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä ja edusti urallaan Espanjan pääsarjassa Atlético Madridia ja Real Murciaa. Juan Manuel Fangio
Fidel Castron sissit kaappasivat Fangion 23. helmikuuta vuonna 1958 Havannassa mutta hänet vapautettiin pian. Manuel Guirao
Manuel Guirao (4. kesäkuuta 1919 Rafael Obligado – 2. tammikuuta 2005) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 5. joulukuuta 1943 ja nimitettiin Oránin hiippakunnan johtoon 31. lokakuuta 1970. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Eduardo Francisco Pironio, jota avustivat Alejo Benedicto Gilligan ja Antonio Quarracino. Pahiño
Manuel Fernández Fernández eli Pahiño (21. tammikuuta 1923 Vigo, Pontevedran maakunta, Espanja – 12. kesäkuuta 2012) oli espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa Celta de Vigoa, Real Madridia ja Deportivo de La Coruñaa, ja voitti sarjan maalikuninkuuden kahdesti. Manuel Pavía
Pavía kuului vuodesta 1865 kenraali Juan Primin esikuntaan ja tuki Primin johtamaa epäonnistunutta sotilaskapinaa vuonna 1866 sekä maanpaosta käsin vuoden 1868 vallankumousta. Tasavallan perustamisen jälkeen vuonna 1873 Pavía kukisti separatistisen kapinoinnin eteläisessä Espanjassa ja palautti siten keskushallinnon vallan. Hän toimi tuon vuoden aikana kolmesti Madridin kenraalikapteenina. Pavía tuki tasavallan viimeistä presidenttiä Emilio Castelaria, jolla oli muita tasavaltalaisia suurempi luottamus armeijan piirissä. Kun parlamentti eli cortes antoi 2. tammikuuta 1874 Castelarille epäluottamuslauseen pakottaen tämän eroamaan, Pavía pelkäsi radikaalimpien tasavaltalaisten palaavan valtaan, mistä olisi haittaa maan yhtenäisyydelle ja armeijalle. Niinpä hän määräsi joukkonsa hajottamaan parlamentin väkisin 3. tammikuuta ja luovutti sen jälkeen vallan kenraali Francisco Serranolle, joka muodosti uuden hallituksen. Tämä tosiasiassa merkitsi tasavallan päättymistä. Lopullisesti tasavalta tuli tiensä päähän, kun Bourbon-sukuinen kuningas Alfonso XII palautettiin valtaistuimelle saman vuoden joulukuussa. Luis Carrero Blanco
Luis Carrero Blanco (4. maaliskuuta 1903 Santoña, Kantabria, Espanja – 20. joulukuuta 1973 Madrid, Espanja) oli espanjalainen amiraali. Diktaattori Francisco Franco nimitti hänet kesäkuussa 1973 pääministeriksi, ja häntä pidettiin Francon todennäköisenä seuraajana. Bourbonin prinssi Juan Carlos aiottiin palauttaa kuninkaaksi Francon jälkeen, mutta häntä oli tarkoitus ohjata Carrero Blancon avulla oikeaan suuntaan Francon politiikan tulevaisuuden turvaamiseksi Espanjassa. ETA surmasi Carrero Blancon pommi-iskussa, mikä saattoi edesauttaa Espanjan siirtymistä demokratiaan, sillä Francon kuollessa kaksi vuotta myöhemmin hänelle ei jäänyt ideologisesti sopivaa seuraajaa. Fantomas – sadan naamion mies
Fantomas (jota esittää Jean Marais) on monen hahmon mies. Hänen aseensa on "maquillage". Naamioidensa avulla hän voi esiintyä kenenä tahansa ja ulkonäköään muuttamalla aiheuttaa loputtomasti sekaannuksia. Tässä ensimmäisessä Fantomas-elokuvassa hän on tyytymätön Fandoriin (jota myös esittää Jean Marais), joka on kirjoittanut hänestä kuvitellun haastattelun. Hän kostaa sieppaamalla Fandorin ja uhkaamalla tappaa tämän. Naapioitumalla Fandoriksi hän tekee näyttävän rikoksen. Kun komisario Juve liittyy takaa-ajoon, kameleonttimainen Fantomas tekee heti rikoksen naamioituneena Juveksi. Lopulta Fandor, Juve ja Fandorin tyttöystävä Hélène ajavat yhdessä takaa suurrikollista, mutta turhaan, sillä sadan naamion miehen onnistuu paeta. Juan de León Fandiño
Don Juan de León Fandiño oli 1700-luvulla elänyt espanjalainen meriupseeri ja kaappari, joka väitetysti käynnisti sodan Jenkinsin korvasta. Manuel Sánchez
Manolo teki liigadebyyttinsä kaudella 1986–1987 Real Murcian riveissä. Nousu tähteyteen tapahtui Atlético Madridissa, jonne hän siirtyi vuonna 1988. Atléticossa Manolo voitti Espanjan Cupin kahdesti kausilla 1990–1991 ja 1991–1992. Jälkimmäisellä kaudella hän voitti myös liigan maalikuninkuuden 27 tehdyllä maalilla. Manolo muodosti yhdessä brasilialaisen kärkiparinsa Baltazarin ja portugalilaisen laitahyökkääjä Paulo Futren kanssa yhden 1980- ja 1990-luvun taitteen tehokkaimmista hyökkäyskokoonpanoista Espanjan liigassa. José Sanjurjo
Vasemmistolaisen kansanrintamahallituksen tultua valtaan Espanjassa vuonna 1936 joukko oikeistolaisia kenraaleita suunnitteli uuden vallankaappauksen, joka aloitettiin sotilaskapinalla 17. heinäkuuta. Kapinan valmisteluita Manner-Espanjassa johti kenraali Emilio Mola, mutta kapinalliset kenraalit tunnustivat Sanjurjon johtajakseen, ja hänen oli tarkoitus palata heti kapinan alettua Portugalista Espanjan Burgosiin ottaakseen ohjat käsiinsä. Sanjurjo kuitenkin kuoli lento-onnettomuudessa 20. heinäkuuta ollessaan juuri lähdössä matkaan Portugalista. Hänen kaksipaikkainen pienkoneensa oli lastattu liian raskaaksi, sillä mukaan piti ottaa kaikki hänen univormunsa ja kunniamerkkinsä. Kone ei siksi noussut kunnolla ilmaan, vaan törmäsi kiitotien päässä olleisiin pinjoihin ja syttyi tuleen. Lentäjä onnistui pelastautumaan, mutta Sanjurjo paloi kuoliaaksi. Manuel Candamo
Manuel González de Candamo e Iriarte (14. heinäkuuta 1841 – 7. toukokuuta 1904) oli perulainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä syyskuusta 1903 toukokuussa 1904 tapahtuneeseen kuolemaansa asti. Victorio Unamuno
Victorio Unamuno Ibarzabal (21. toukokuuta 1909 Bergara, Guipúzcoa – 20. toukokuuta 1988) oli espanjalainen jalkapalloilija. Vuosien 1928 ja 1942 välillä hän edusti Espanjan jalkapallon korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa Real Betisiä ja Athletic Bilbaota. Fantasía para un gentilhombre
Fantasía para un gentilhombre on espanjalaisen Joaquín Rodrigon vuonna 1954 säveltämä kitarakonsertto. Sen neljä osaa pohjautuivat Gaspar Sanzin 1600-luvulla säveltämiin kuuteen tanssiin soolokitaralle. Rodrigo sävelsi konserton kitaristi Andrés Segovian pyynnöstä. Juan Antonio Falcón Iturrizaga
Juan Antonio Falcón Iturrizaga (12. kesäkuuta 1838 Lima – 1. toukokuuta 1909) oli perulainen roomalaiskatolinen piispa. José Sebastian Goyeneche y Barreda vihki hänet Liman arkkihiippakuntaan diakoniksi 14. kesäkuuta 1862 ja papiksi 20. joulukuuta 1862. Falcón Iturrizaga valittiin Cuzcon hiippakunnan johtoon 25. lokakuuta 1892, ja hänet konsekroi piispaksi José Macchi 29. kesäkuuta 1893. Hän kuoli 70-vuotiaana virassa. Juan Manuel Fangio
Fangion ruumis nostettiin 7. elokuuta 2015 ylös haudastaan kahden isyystutkimuksen takia. Sekä Oscar Espinoza, 77, että Ruben Vazquez, 73, väittivät, että 84-vuotiaana kuollut Fangio on heidän isänsä. 
Fangion ruumiista otettiin DNA-näytteet hautausmaan ruumishuoneella. Testien odotettiin olevan valmiit syyskuun puolivälissä 2015. Argentiinalaismestari ei ollut elämänsä aikana naimisissa eikä hänellä ollut ainakaan tunnustettuja lapsia. Joulukuussa testin tulos paljasti että Fangio todellakin on Oscar Espinozan biologinen isä.* Jaettu auto. Iuliu Maniu
Iuliu Maniu (8. tammikuuta 1873 Şimleu Silvaniei, Itävalta-Unkari – kesäkuu 1953 Sighet) oli romanialainen valtiomies, joka toimi Kansallisen Talonpoikaispuolueen (PNŢ) johtajana ja kolmesti maansa pääministerinä 1920- ja 1930-luvuilla. Arnoldo Alemán
Palattuaan Nicaraguaan Alemán osallistui politiikkaan ja oli mm. Unión de Productores Agropecuarios de Nicaraguan varapuheenjohtaja 1986–1990 ja Asociación de Cafetaleros de Managuan puheenjohtaja 1983–1990. Vuosina 1990–1991 ja 1993–1996 hän oli oikeistolaisen Partido Liberal Constitucionalistan pääsihteeri. Se kuului 14 puolueen muodostamaan oppositioon (Unión Nacional Opositora; UNO), joka voitti vaalit 25. helmikuuta 1990 ja sandinistien valtakausi päättyi. Toukokuussa 1990 hänet valittiin Managuan pormestariksi. Hän jätti tehtävänsä 1. syyskuuta 1995 valmistautuessaan vuoden 1996 presidentinvaaleihin liberaalipuolueiden koalition Alianza Liberalin ehdokkaana. Häntä vastaan tehtiin vaalikamppailun aikana murhayritys 25. tammikuuta 1996 Wiwilíssä. Picto
Picto valmisti vedoksia monille nimekkäille valokuvaajille, kuten Jacques-Henri Lartiguelle, André Kertészille, Robert Doisneaulle, Martin Munkacsille, Robert Capalle ja Emmanuel Rudnitzkylle, joka tunnetaan paremmin nimellä Man Ray. Harper's Bazaar hyödynsi häntä eurooppalaisissa toimeksiannoissaan, ja vuosina 1956–1978 Picton valmistamia vedoksia oli runsaasti esillä Photokina-valokuvanäyttelyissä. Picto oli kuvatoimisto Magnum Photosin vakiolaboratorio. Juanito (jalkapalloilija, 1954)
Juanito käänsi pian Real Madridin huomion puoleensa ja hän liittyikin seuraan vuonna 1977. Hänestä tuli tärkeä osa Real Madridin menestystä 1970-luvun lopussa ja 1980-luvun alussa yhdessä Santillanan, Uli Stieliken, Vicente del Bosquen ja José Antonio Camachon kanssa. Juanito voitti Real Madridissa pääsarjamestaruuden viidesti, Copa del Reyn kahdesti ja UEFA Cupin kahdesti. Kymmenen kautensa aikana Real Madridissa hän pelasi 284 Espanjan pääsarjaottelua tehden 85 maalia ja Euroopan kilpailuissa 55 ottelua tehden 17 maalia. Kaudella 1983–1984 hän jakoi 17 maalillaan Espanjan pääsarjan maalipörssin kärkipaikan uruguaylaisen Jorge da Silvan kanssa. Grim Fandango
Pelin dialogin sisältämän espanjalaisen slangin vuoksi ääninäyttelijöiden joukossa oli mukana monia latinonäyttelijöitä. Päärooleissa näyttelivät Tony Plana (Manny), Maria Canals (Meche), Alan Blumenfeld (Glottis) ja Jim Ward (Hector). Pelin musiikki on sekoitus orkesterimusiikkia, eteläamerikkalaista folk-musiikkia, jazzia, swingiä ja big bandia, ja sen sävelsi LucasArtsin muusikko Peter McConnell inspiraationaan Duke Ellingtonin ja Benny Goodmanin kaltaiset jazz-muusikot, samoin kuin elokuvasäveltäjät Max Steiner ja Adolph Deutsch. Musiikki oli osin oikeiden muusikoiden esittämää, mukana oli muun muassa mariachi-orkesteri. Pelin soundtrack julkaistiin CD:llä vuonna 1998.