Missä Anna Maria Sibylla Merian kuoli?
Maria Sibylla Merian
Anna Maria Sibylla Merian (2. huhtikuuta 1647 Frankfurt am Main – 13. tammikuuta 1717 Amsterdam) oli luonnontieteilijä ja kuvittaja, joka tutki kasveja ja hyönteisiä ja teki niistä hyvin tarkkoja maalauksia. Hänen tarkat havaintonsa ja dokumentointinsa perhosen muodonvaihdoksesta tekevät hänestä merkittävän entomologian edustajan.
Mariana Levy
Mariana Levy Fernández (s. 22. huhtikuuta 1965 – k. 29. huhtikuuta 2005) oli meksikolainen näyttelijä, joka tunnettiin meksikolaisesta televisiosarjasta "Rosa salvaje", jossa hän näytteli vuosina 1987–1988. Mariana Levy kuoli vuoden 2005 keväällä sairauskohtaukseen. Hän oli kuollessaan 40-vuotias. Matthäus Merian
Merian opetteli kuparikaiverrusta Zürichissä ja sen jälkeen työskenteli ja opiskeli Strasbourgissa, Nancyssa ja Pariisissa, ennen kuin palasi Baseliin 1615. Seuraavana vuonna hän muutti Frankfurtiin Saksaan, missä hän työskenteli kustantaja Johann Theodor de Brylle, jonka tyttären Maria Magdalenan kanssa hän avioitui 1617. Vuonna 1620 he muuttivat Baseliin, mutta palasivat kolmen vuoden kuluttua Frankfurtiin, jossa Merian otti vastuulleen appensa kustantamon tämän kuoltua 1623. Vuonna 1626 Merianista tuli Frankfurtin kansalainen, ja siitä eteenpäin hän saattoi toimia itsenäisenä kustantajana. Victoria Melita Saksi-Coburg-Gotha
Nikolai II:n oli pakko palauttaa Kirillin asema sen jälkeen, kun Venäjän hovissa oli kuollut kruununperimysjäseniä. Kirillistä tuli Venäjän kruununperimysjärjestyksessä kolmas, ja Kirill ja Victoria Melita muuttivat takasin Venäjälle. Perhe asui Venäjällä siihen saakka, kun Venäjän vallankumous syttyi vuonna 1917, jolloin he pakenivat Suomeen Haikon kartanoon. Samana vuonna heille syntyi Porvoossa poika, joka kastettiin Haikossa Vladimir Kirillovitš Romanoviksi. Tätä ennen he olivat jo saaneet kaksi tytärtä. Suomesta perhe muutti 1919 takaisin Saksaan, Coburgiin. Lopulta perhe muutti 1925 Ranskaan, missä he asuivat loppuelämänsä. Vuonna 1924 Kirill Vladimirovitš Romanov julisti itsensä Venäjän maanpaossa olevaksi keisariksi ja ryhtyi tavoittelemaan kruunua. Hänen poikansa Vladimir Kirillovitš päätti, että hän ei aio vaatia Venäjän kruunua . Victoria Melita kuoli 1. toukokuuta 1936 ja hänet on haudattu Coburgiin. Suuriruhtinas Kirill kuoli 12. syyskuuta 1938. Kaisa Meri
Kaisa Meri (Säivä) piti omaa myymälää Porin kauppahallissa 1920-luvun lopulta aina 1960-luvulle saakka. Hänen kirjallinen tuotantonsa koostui ajanvieteromaaneista ja näytelmistä. Meri sai Porin kaupungin tunnustuspalkinnon romaanistaan "Kartanosta kaupunkiin". Anna Bretagnelainen
Anna Bretagnelainen (, ) (25. tammikuuta 1477 Nantes, Ranska – 9. tammikuuta 1514 Blois, Ranska) oli Bretagnen herttuatar, Itävallan arkkiherttuatar ja Pyhän roomalaisen valtakunnan kuningatar (1490–1491) sekä kahdesti Ranskan kuningatar (1491–1498 ja 1499–1514). Hän oli myös Sisilian ja Jerusalemin kuningatar sekä Milanon herttuatar. Maria Schell
Korkean iän ja sairauden rasittama Maria Schell vietti erakkoelämää Kärntenissä Itävallan Alpeilla, kunnes kuoli keuhkokuumeeseen vuonna 2005. Hänen kuolemansa jälkeen Maximilian Schell julkaisi lausunnon, jonka yhdessä osassa sanottiin: ”Elämänsä loppua kohden hän kärsi hiljaa eikä kukaan kuullut hänen valitustaan. Ihailen häntä siitä syystä. Hänen kuolemansa saattoi olla hänelle pelastus. Mutta ei minulle. Hän on korvaamaton.” Mariaanit
Mariaanit ovat saaristo Tyynellämerellä Filippiinienmeren länsireunalla. Ne muodostavat Mikronesian alueen pohjoisimmat saaret. Mariaanit koostuvat Guamista ja Pohjois-Mariaaneista. Molemmat kuuluvat Yhdysvalloille. Mariaaneilla sijaitsee maailman syvin kohta Mariaanien hauta. Mariaanit ovat saaneet nimensä 1600-luvulla eläneen Espanjan kuningattaren ja Kaarle II:n äidin, Maria Anna Itävaltalaisen mukaan. Hellin Mustala
Anna Hellin Mustala, o.s. "Louhivuori" (20. marraskuuta 1889 Varkaus – 9. heinäkuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen opettaja, suomentaja ja kirjailija. Anna Mangström
Mangström kävi Suomen Kansallisteatterin oppilaskoulun ja liittyi Kansallisteatteriin 1919. Mangströmin merkittävimpiä saavutuksia olivat nimiosa Minna Canthin näytelmässä "Anna Liisa" ja Elinan rooli "Elinan surmassa". Jälkimmäistä roolia hän tulkitsi varhaiseen kuolemaansa asti. Vuonna 1930 julkaistun näyttelijämatrikkelin mukaan Mangström ei taiteilijana ehtinyt "ratkaisevasti" ilmentää lahjojaan ja taipumuksiaan. Marie Curie
Curien terveys heikkeni äkisti vuonna 1934. Hän tapasi viimeisen kerran sisarensa pääsiäisenä, ja laboratoriossa hän kävi viimeisen kerran toukokuussa. Lääkärit eivät kyenneet diagnosoimaan, mikä häntä vaivasi, mutta häntä kehotettiin menemään terveyskylpylään Sveitsin rajan tuntumaan. Geneveläiselle asiantuntijalle selvisi, että Curiella oli aplastinen anemia, jossa luuytimet eivät kykene tuottamaan tarpeeksi verisoluja. Curie kuoli Sancellemozin terveyskylpylässä Passyn kylässä perjantaina 6. heinäkuuta 1934. Curie haudattiin kaksi päivää myöhemmin Sceaux’n hautausmaalle aviomiehensä vierelle. 60 vuotta myöhemmin sekä Marie että Pierre Curie haudattiin uudelleen Panthéoniin. Mary Blair
Mary Blair kuoli aivoverenvuotoon 26. heinäkuuta, 1978. Vuonna 1991 Marylle myönnettiin postuumi Disney Legend -palkinto sekä vuonna 1996 ASIFA-Hollywoodin Winsor McCay -palkinto. Vaikka hänen elämäntyönsä animaation ja graafisten taiteiden parissa ei ole kovin yleisesti tunnettu, hänen rohkea ja innovatiivinen tyylinsä elää yhä tänäkin päivänä vaikutteena monien piirrostaiteilijoiden työssä. Google juhlisti hänen sadatta syntymäpäiväänsä 21. lokakuuta 2011 hänelle omistetulla teemasivulla. Anne Neville
Anne Neville kuoli auringonpimennyksen aikaan 16. maaliskuuta 1485 Westminsterin palatsissa ja hänet on haudattu Westminster Abbeyn kirkkoon. Mary Boleyn
Maryn sisar Anna Boleyn palasi Englantiin vuonna 1522 ja kohosi hovissa hyvin suosituksi. Sisaret eivät olleet erityisen läheisiä ja liikkuivat eri piireissä. Myöhemmin Henrik VIII rakastui Annaan.
Vaikka Maryn väitetään olleen Annaa kauniimpi, Anna tuntuu olleen sisarista kunnianhimoisempi. Hän kieltäytyi suostumasta kuninkaan rakastajattareksi – varmaankin pikemminkin nokkeluutensa kuin hyveellisyytensä vuoksi. Hän tiesi, että Henrik halusi sitä mitä ei voinut saada, ja Anne oli tarpeeksi terävä torjuakseen kuninkaan lähentelyt, mikä sai tämän haluamaan häntä vain enemmän. Vuoden 1527 puoliväliin mennessä Henrik oli päättänyt naida Annan. Anna hyväksyi kuninkaan kosinnan, ja siten hänestä tuli "toinen nainen", kun kuningas koetti saada avioliittonsa Katariina Aragonialaisen kanssa mitätöityä. Kaisa Meri
Katri Aksa Kaisa Säivä, kirjailijanimi Kaisa Meri (sukunimi vuoteen 1936 "Sjöman"; 7. maaliskuuta 1898 Pori – 12. toukokuuta 1977 Pori) oli suomalainen Porissa asunut kauppias ja kirjailija. Mirabalin sisarukset
Mirabalin sisarukset olivat neljä dominikaanilaista naista, jotka 1950–1960-lukujen vaihteessa toimivat maan oikeistolaista diktaattoria Rafael Trujilloa vastustaneessa liikkeessä. Heistä kolme, Patria Mercedes (s. 1924), María Argentina Minerva (s. 1926) ja Antonia María Teresa (s. 1935), murhattiin 25. marraskuuta 1960. Neljäs sisar Bélgica Adela (s. 1925) kuoli vuonna 2014. Vuodesta 1999 lähtien on 25. marraskuuta vietetty heidän muistokseen YK:n julistamaa kansainvälistä päivää naisiin kohdistuvan väkivallan lopettamiseksi. Maria Sibylla Merian
Merian työskenteli Surinamessa kaksi vuotta, kiersi siirtokuntaa ja luonnosteli kuvia paikallisista eläimistä ja kasveista. Hän myös arvosteli tapaa jolla hollantilaiset plantaasinomistajat kohtelivat intiaaneja ja mustia orjia. Hän merkitsi kasvien paikalliset nimet muistiin ja kuvaili niiden käyttöä. 1701 hän palasi Alankomaihin sairastuttuaan malariaan. Maaria Eira
Eira kuoli 74-vuotiaana sydänkohtaukseen Roomassa 19. kesäkuuta 1999. Maria Anna Mozart
Vuonna 1825 Maria Anna sokeutui ja hänen terveytensä oli muutenkin huono. Hän viettikin elämänsä viimeiset viisi vuotta sokeana Salzburgissa, jossa "A Mozart Pilgrimage" -kirjan tekijät Mary ja Vincent Novello haastattelivat häntä. Maria Anna kuoli 78-vuotiaana 29. lokakuuta 1829, ja hänet on haudattu St. Peterin hautausmaalle Salzburgiin. Anna Lappalainen
Anna Svedholm (o.s. Lappalainen) (27. kesäkuuta 1896 Kuopion maalaiskunta – 17. heinäkuuta 1988 Sipoo) oli suomalainen nainen, joka oli yhteensä yli 55 vuoden ajan potilaana psykiatrisissa sairaaloissa eri puolilla Suomea. "Kellokosken prinsessaksi" kutsutun Lappalaisen elämästä on tehty kirja, elokuva sekä musikaali. Hänelle on myös pystytetty muistomerkki Kellokosken sairaalan pihamaalle. Maria Helena Vieira da Silva
Silva asui Ranskassa loppuelämänsä ja kuoli siellä vuonna 1992. Hän sai vuonna 1966 Ranskan hallitukselta palkinnon "Grand Prix National des Arts", ja vuonna 1979 hänet nimettiin Kunnialegioonan ritariksi. Anna Jablonskaja
Anna Jablonskaja () oik. Hanna Hryhorivna Mašutina () (20. heinäkuuta 1981 Odessa, Ukraina – 24. tammikuuta 2011 Moskova, Venäjä) oli ukrainalainen näytelmäkirjailija ja runoilija. Hän kuoli Domodedovon lentokentän pommi-iskussa 2011. Maria Sibylla Merian
Noissa puutarhoissa Merian alkoi tutkia hyönteisiä, etenkin toukkien ja perhosten elinkaarta. Tuon ajan tieteilijät uskoivat että hyönteiset syntyivät itsestään mätänevästä mullasta, Aristoteleen ajatus, joka säilyi huolimatta katolisen kirkon opetuksista, tai ehkä juuri niiden vuoksi. Vaikka Tuomas Akvinolainen totesi, että hyönteisten syntyminen itsestään oli paholaisen tekoja, paavi Innocentius V oli 1200-luvulla julistanut, että usko alkusyntyyn oli vastoin kirkon opetuksia, koska kaikki elämä on luotu luomisen ensimmäisenä päivänä kuten Mooseksen 1. kirjassa sanotaan. Kreikkalainen perinne kuitenkin säilyi vallalla tiedeyhteisössä. Vallalla olevan näkemyksen vastaisesti Merian tutki, mitä todella tapahtui toukan muuttuessa kauniiksi perhoseksi. Hän pani merkille muodonvaihdoksen sekä tiedot koteloista ja kasveista, joita ne käyttivät ravinnokseen, ja kuvasi luonnoskirjaansa kaikki niiden kehitysvaiheet. Hirviöidenmeri
He purjehtivat Hirviöidenmerelle. Mutta ennen kuin he voivat päästä sinne heidän on ohitettava Skylla ja Kharybdis.
Annabeth ja Percy joutuvat muista erilleen laivan jolla he matkustivat, posahdettua. He arvelevat Tysonin kuolleen.
He päätyvät Kirken saarelle, jossa Kirke muuttaa Percyn marsuksi, ja yrittää taivutella Annabethin puolelleen.
Annabeth ei suostu ja onnistuu muuttamaan Percyn ihmiseksi. He pakenevat "Kuningatar Annan kostolla".
Seireenien saarella Annabeth oli joutua seireenien uhriksi, mutta Percy, juuri ajoissa, onnistui pelastamaan hänet. Maria Sibylla Merian
Viiden vuoden kuluttua kuoli Merianin äiti, ja hän muutti Amsterdamiin. Merianin puoliso otti hänestä kahden vuoden kuluttua 1692 avioeron. Merian ja hänen työnsä saivat Amsterdamissa useiden tieteilijöiden huomiota. Hänen vanhempi tyttärensä Johanna Helena avioitui kauppias Jacob Heroltin kanssa ja he muuttivat Surinameen, joka tuolloin oli tuore Alankomaiden siirtomaa. Anna Hietanen-Makela
Anna Martta Hietanen-Makela (o.s. "Hietanen"; 10. huhtikuuta 1909 Isokyrö – 10. joulukuuta 1994 Kalifornia, Yhdysvallat) oli suomalainen geologi, joka loi pääosan urastaan Yhdysvalloissa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1928, valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1933 pääaineenaan fysiikka, jatkoi geologian opintoja Yhdysvalloissa ja väitteli tohtoriksi Suomen kvartsiittien petrologiasta vuonna 1938. Hietanen toimi Helsingin yliopiston mineralogian assistenttina vuodesta 1935, stipendiaattina Yhdysvalloissa 1938–1940 ja Helsingin yliopiston dosenttina 1942–1946. Kun Hietanen ei saanut hakemaansa apulaisprofessuuria Helsingistä, hän muutti vuonna 1946 pysyvästi Yhdysvaltoihin. Siellä hän oli vuosina 1949–1953 U.S. Geological Surveyn geologina Washingtonissa sekä 1953–1983 petrologian yksikön johtajana Menlo Parkissa Kaliforniassa. Hietanen-Makela saavutti mainetta pääasiassa Idahossa ja Sierra Nevadan alueella suorittamillaan kallioperägeologisilla, petrologisilla, mineralogisilla ja geokemiallisilla kenttätutkimuksilla. Angata
Riro vastusti Enrique Merletin ja hänen ravitsemusyhtiönsä valtaa saarella ja kuoli epäilyttävissä olosuhteissa Valparaísossa. Maria Saksi-Coburg-Gotha
Maria Saksi-Coburg-Gotha (alun perin "Marie Alexandra Victoria", kutsumanimenä myös "Romanian Maria" ja "Edinburghin Maria", 29. lokakuuta 1875 Kent – 18. heinäkuuta 1938 Sinaia, Romania) oli Romanian viimeinen kuningatar ja kuningas Ferdinand I:n puoliso. Anna Rogel
Vuonna 1774 vaasalainen kauppias Johan Blad haki Rogelin hoidettavaksi Vaasaan, jossa hänen maineensa kasvoi edelleen ja levisi Ruotsin puolelle. Rogelin terveydentila ei kuitenkaan kohentunut ja parin vuoden kuluttua hänet palautettiin takaisin kotiinsa Merikarvian Alakylään, jossa hän kuoli 1784. Hän vaikutti saarnoillaan merkittävästi 1700-luvulla Länsi-Suomessa syntyneeseen rukoilevaisten herätysliikkeeseen, muun muassa sen tunnettuun maallikkosaarnaajaan Matti Pukanhaavaan. Maria Sibylla Merian
Maria Sibylla Merian syntyi sveitsiläisen kaivertajan ja kustantajan Matthäus Merian vanhemman perheeseen. Hänen isänsä kuoli kolmen vuoden kuluttua, ja 1651 hänen äitinsä avioitui asetelmamaalari Jacob Marrelin kanssa. Marrel kannusti Meriania piirtämiseen ja maalaamiseen. 13-vuotiaana hän teki ensimmäiset kuvat keräämistään hyönteisistä ja kasveista. Anna (Venäjä)
Keisarinna Annan käskystä tanskalainen tutkimusmatkailija Vitus Bering lähti toiselle tutkimusmatkalleen. Hän pääsi Alaskaan, mutta kuoli paluumatkalla nykyisellä Beringinsaarella. Alda Merini
Alda Merini (21. maaliskuuta 1931 – 1. marraskuuta 2009) oli italialainen runoilija. Hän julkaisi ensimmäiset kirjansa 1950-luvulla ja oli ehdolla Nobel-palkinnon saajaksi vuosina 1996 ja 2001. Merini kuoli sairaalassa, jossa oli potenut luukasvainta. Maria Anna (Espanjan kuningatar, 1634–1696)
Maria Annan vanhemmat olivat Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Ferdinand III ja tämän puoliso Maria Anna Espanjalainen. Maria Anna kihlattiin aluksi Espanjan kruununprinssi Baltasar Kaarlen kanssa, mutta tämän kuoltua kuningas Filip IV päätti naida hänet itse, vaikka oli myös hänen enonsa. Heidät vihittiin vuonna 1649. Heidän lapsistaan kaksi eli aikuisiksi, vuonna 1649 syntynyt tytär Margaret Teresia, joka nai myöhemmin keisari Leopold I:n, ja vuonna 1661 syntynyt poika Kaarle, josta tuli isänsä kuoltua vuonna 1665 kuningas vain nelivuotiaana. Todennäköisesti vanhempiensa sukurutsaisen avioliiton seurauksena Kaarle II oli syntyjään epämuodostunut, henkisesti jälkeenjäänyt ja ilmeisesti steriili. Hän saikin liikanimen Kaarle Noiduttu. Filip IV oli nimennyt Maria Annan poikansa holhoojahallitsijaksi. Hallitsijana hänen tärkeimmät neuvonantajansa olivat Fernando Valenzuela ja hänen rippi-isänsä, saksalainen jesuiitta Johann Eberhard Nithard, joista ei hovissa pidetty. Matthäus Merian
Matthäus Merian vanhempi (22. syyskuuta 1593 Basel Sveitsi – 19. kesäkuuta 1650 Bad Schwalbach Hessen) oli merkittävä sveitsiläinen kaivertaja. Juseliuksen mausoleumi
Kauppaneuvos F. A. Juséliuksen ja Blenda Theresia Moliisin toinen tytär Sigrid Maria kuoli kesäkuussa 1898 Turussa. Sigridille soitettuja kuolinkelloja kuunneltuaan Jusélius poikkesi ystävänsä Walter Gallénin kanssa Turun tuomiokirkkoon, jossa hän näki Kaarina Maununtyttären hautakappelin saaden ajatuksen rakentaa tyttärelleen jotakin vastaavaa. Päätökseen vaikutti myös Juséliuksen kokema syyllisyydentunto siitä, ettei hän ollut paikalla Sigridin kuollessa. Aluksi Jusélius halusi rakennuttaa tyttärensä muistoksi lastenkodin, mutta Gallénin veli Akseli Gallen-Kallela ehdotti Suomen oloissa ainutlaatuista mausoleumia. Rakennuksen suunnittelu annettiin ansiokkaana kirkkoarkkitehtina tunnetulle Josef Stenbäckille, joka laati myös koristemaalausten yleissuunnitelman. Jusélius olisi halunnut mausolemiin ulkomaisten taiteilijoiden töitä, mutta Stenbäck taivutteli hänet kotimaisten tekijöiden ja aihepiirien kannalle. Anna Jagellonica
Anna Jagellonicalla oli neljä sisarusta, joista yksi oli poika, Sigismund August, kolme tyttöjä, Isabella, Sofia ja Katariina Jagellonica. Kuningasperhe asui Krakovassa Wawelin linnassa. Sigismund Augustista tuli isänsä kuoltua 1548 Puola-Liettuan kuningas. Isabella kuoli Italiassa, jonne tyttäret olivat lähteneet äidin mukana. Katariina avioitui Ruotsin Juhana-herttuan kanssa. Anna pysyi pitkään naimattomana ja asettui Varsovan linnaan, jonne hän perusti oman hovin. Maria Sibylla Merian
Luonnoskirjasta tuli hänen ensimmäinen kirjansa, joka tuli myyntiin 1675 nimellä "Neues Blumenbuch" (Uusi kukkakirja) hänen ollessaan 28-vuotias. Hänen toinen tyttärensä Dorothea Maria syntyi 1678, ja vuoden kuluttua ilmestyi Anna Maria Merianin kirja "Der Raupen wunderbare Verwandlung und sonderbare Blumennahrung" (Toukkien ihmeellinen muuttuminen ja kummallinen kukkaravinto). Kirjassa hän esitti eri perhoslajien kehitysvaiheet ja ne kasvit, joita ne söivät.
Jacob Marrell kuoli 1681. Graffin perhe palasi 1683 Frankfurtiin huolehtimaan kiinteistöstä, sen rakennuksesta, taideteoksista, kirjastosta ja taloudellisista asioista, jotka olivat kesken Marrellin kuollessa. Hajonneen suvun eri kuppikunnat nostivat oikeusjutun. Sen ratkettua 1685 Merian jätti 38-vuotiaana miehensä. Äitinsä ja tytärtensä kanssa hän muutti Friisinmaahan labadistien uskonnolliseen yhteisöön, jossa noudatetaan muun muassa selibaattia. Perhe muutti taloon, jonka omisti Surinamen kuvernööri Cornelis van Sommelsdijk. Merian tutki siellä Etelä-Amerikan trooppista kasvi- ja eläinkuntaa. Anna Boleyn
Donizettin ooppera "Anna Bolena" esitettiin ensi kertaa Milanossa vuonna 1830, missä se saavutti suuren suosion. Ooppera esitettiin jälleen 1900-luvulla, jolloin pääosaa esitti oopperalaulajatar Maria Callas. Oopperasta tuli yksi hänen suurimmista menestyksistään. Anna Leopoldovna
Anna Leopoldovna perheineen vangittiin Elisabetin määräyksestä vuonna 1742. Vuonna 1744 Anna Leopoldovna, hänen miehensä ja heidän ainoa tyttärensä karkotettiin Siperian Holmogoryyn. Anna Leopoldovna synnytti miehelleen vielä toisen tyttären ja kaksi poikaa ennen kuin kuoli Holmogoryssä vuonna 1746. Hänen miehensä kuoli karkotuksessa vuonna 1775, minkä jälkeen keisarinna Katariina Suuri vapautti heidän neljä nuorempaa lastaan ja lähetti nämä Tanskaan tätinsä leskikuningatar Juliana Marian luo. Iivana VI oli surmattu Pähkinäsaaren linnassa vuonna 1764. Maria Sibylla Merian
Työnsä ansiosta Merian on ensimmäisiä luonnontieteilijöitä, jotka ovat tarkkailleet hyönteisiä suoraan. Tällä lähestymistavalla hän sai enemmän tietoa niiden elämästä, mutta se oli täysin vastakkainen kuin ajan useimpien tieteilijöiden työtapa. Anna Petrovna
Anna menehtyi pian synnytyksen jälkeen Kielissä 4. maaliskuuta 1728. Ennen kuolemaansa Anna oli toivonut tulevansa haudatuksi isänsä rinnalle Pietariin. Tämä toive toteutui, kun hänet 12. marraskuuta laskettiin lepäämään vanhempiensa viereen Pietarin-Paavalin linnoitukseen. María Zambrano
Toisinajattelijana Zambrano vastusti Espanjan sisällisotaa kenraali Francon aikana ja vietti siitä syystä suuren osan elämästään maanpaossa ulkomailla: Ranskassa, Kuubassa, Meksikossa, Puerto Ricossa, Sveitsissä ja Italiassa. Hän palasi Espanjaan 1984 ja kuoli Madridissa 1991. Anna Virtanen
Hän pakeni sodan jälkeen ja jäi Lahdessa valkoisten vangiksi Hennalan vankileirille. Virtanen siirrettiin myöhemmin Lappeenrannan vankileirille, jossa sotatuomari Toivo Tapanainen tuomitsi hänet kuolemaan. Hänet teloitettiin ampumalla Lappeenrannassa. Anna-Maria Mård
Anna-Maria Mård tunnetaan asuinpaikkansa, Kiuruveden Haapakummun, mukaan Haapakummun Anna-Marina. Hänen vanhempansa olivat torppari Kalle Mikonpoika Haudanlampi (29. lokakuuta 1824–3. huhtikuuta 1868) ja Britha Gustava Esaiantytär Kuosmanen. Isänsä kuoltua ja äitinsä mentyä uusiin naimisiin Anna-Mari muutti Kiuruvedelle ja hänestä tuli Kalle Lepistön ja sukulaisensa Margaretan (o.s. Haudanlampi) kasvattitytär. Sophia Maria
30. kesäkuuta 1859 alus lähti Hullista Englannista painolastissa kohti Oulun satamaa, tarkoituksenaan noutaa oululaiselta Bergbomin kauppahuoneelta tervalasti. Alus saapui Perämerelle heinäkuun puolessa välissä ja joutui myrskyyn. Myrskyn vuoksi se ei saanut luotsia, ja luoviessaan myrskyssä Hailuodon pohjoispuolella 19. heinäkuuta se törmäsi karille lähellä Kattilankallan saarta ja upposi nopeasti. Aluksen seitsenhenkinen miehistö pelastui laivaveneellä, mutta joutui hylkäämään haaksirikkoutuneen aluksen niin nopeasti, ettei se ehtinyt pelastaa juurikaan esineistöä. Jean Sibelius
Sibelius kuoli aivoverenvuotoon Ainolassa 20. syyskuuta 1957 ollessaan 91-vuotias.
Sibeliuksen kuoleman vuoksi Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokous vietti hiljaisen hetken. Puheenjohtaja Sir Leslie Munro lausui muistosanat: ”Sibelius kuului koko maailmalle. Musiikillaan hän rikastutti koko ihmissuvun elämää.” Sibelius haudattiin Suomen valtion kustannuksella Ainolan puutarhaan. Mariaanien hauta
Mariaanien hauta on läntisellä Tyynellämerellä sijaitseva maailman syvin tunnettu syvänmeren hauta. Sen syvin kohta Challengerin syvänne on noin 11 kilometriä merenpinnan alapuolella ja sijaitsee Yhdysvalloille kuuluvan Mariaanien saariston Guamin saaresta noin 300 kilometriä lounaaseen. Mariaanien haudan pituus on noin 2 550 kilometriä ja keskimääräinen leveys 69 kilometriä. Saaristo ja siten myös hauta ovat saaneet nimensä Espanjan leskikuningattaren Maria Anna (Mariana) Itävaltalaisen (1634–1696) mukaan, jonka aikana seutua alettiin valloittaa. Mary Boleyn
Mary Boleyn (n. 1499 – 19. heinäkuuta 1543) kuului Boleynin aatelisperheeseen, jolla oli runsaasti vaikutusvaltaa 1500-alussa. Mary oli yksi Englannin kuningas Henrik VIII:n rakastajattarista, ja lisäksi väitetään, että hän oli myös ollut Henrik VIII:n kilpailijan, Ranskan kuningas Frans I:n rakastajatar. Hän oli kahdesti naimisissa, ja useimmat historioitsijat uskovat hänen olleen kuningatar Anna Boleynin vanhempi sisar. Jotkut historioitsijat ovat yhä sitä mieltä, että hän oli nuorempi sisar, mutta Maryn lapset ja Annan tytär uskoivat Maryn olleen vanhempi. Anna Maria Luisa de’ Medici
Anna Maria Luisa de’ Medici (11. elokuuta 1667 Firenze – 18. helmikuuta 1743 Firenze) oli Pfalzin vaaliruhtinatar ja Toscanan suurherttuakuntaa hallinneen Medicin suvun viimeinen edustaja. Hän testamenttasi Medicien vuosisatojen aikana keräämät taideaarteet Toscanan kruunun omaisuudeksi sillä ehdolla, että niitä ei siirrettäisi pois Firenzen kaupungista. Fredrika Bremer
Fredrika Bremer kuoli vuonna 1865 uudenvuodenaattona vilustuttuaan joulukirkossa. Hänet on haudattu Österhaningen kirkon hautausmaalle. Hänen Suomeen ja Venäjälle suunnittelemansa matka jäi toteutumatta. Bremerin esimerkki innosti silti monia suomalaisia naiskirjailijoita ja naisasianaisia. Esimerkiksi ensimmäisen suomen kielellä kirjoittaneet naiskirjailijan Theodolinda Hahnssonin teoksissa on ilmeisiä vaikutteita Bremerin perhekuvauksista, ja hän myös suomensi Bremerin esikoisteoksen nimellä "Kuvauksia jokapäiväisestä elämästä". Ruotsissa Bremer on nostettu kirjallisuushistorioissa erääksi merkittävimmistä ruotsalaisista kirjailijoista. Sibylla (antiikin uskonnot)
Cumaen sibyllan sanotaan olleen tuhatvuotias ja taru kertoo hänen johdattaneen sankari Aineiaan manalaan. Sibyllat on ikuistettu Vatikaanin Sikstiiniläiskappelin freskoihin. Sirkka Anna-Liisa Sihvola
Sirkka Anna-Liisa Sihvola oli Kuusankoskelta kotoisin ollut suomalainen 17-vuotias liikeapulainen joka murhattiin Valkealan Lappalanjärvellä sijaitsevassa Verkkosaaressa 16. heinäkuuta 1938. Murhaaja oli Sihvolan naapurina asunut työmies Tuomas August Narinen. Narisesta tuli viimeinen Suomessa rauhan aikana kuolemaan tuomittu henkilö. Surma herätti aikanaan suurta huomiota ja siitä kirjoitettiin useita arkkiveisuja. Verkkosaarta alettiin kutsua Murhasaareksi ja sinne pystytettiin muistokivi joka on kuitenkin myöhemmin hävinnyt. Maria de’ Medici
Maria de’ Medicin loppu on surullinen. Vuosien ajan hän matkusti eurooppalaisesta hovista toiseen, Saksassa ja Englannissa, mutta hän ei voinut koskaan palata Ranskaan. Hän kuoli pakolaisena Rubensin synnyinkodissa vuonna 1642 muutama kuukausi ennen Richelieuta. Marie Curie
Pierre Curie kuoli yllättäen 19. huhtikuuta 1906 jäätyään hämärässä, rankkasateisessa Pariisissa armeijavarusteita kuljettaneiden hevosvankkureiden alle. Aviomiehen kuolema oli Marie Curielle raskas isku. Kuukauden kuluttua Sorbonnen yliopisto tarjosi Marielle virkaa, ja hänen toivottiin jatkavan Pierren jalanjäljillä vaikka häntä ei heti nimettykään professoriksi. Mariesta tuli Sorbonnen ensimmäinen naisprofessori vuonna 1908. Mary (Yhdistyneen kuningaskunnan kuningatar)
Yrjö VI kuoli 1952, ja hänen tyttärestään Elisabetista tuli kuningatar. Täten maassa oli runsaan vuoden ajan samanaikaisesti kolme kuningatarta: Mary, hänen miniänsä kuningataräiti Elisabet ja Elisabet II. Heistä kaksi ensimmäistä oli siis leskikuningattaria. Mary kuoli vuonna 1953 85-vuotiaana keuhkosyöpään, vain kymmenen viikkoa ennen pojantyttärensä kruunajaisia. Elias Kivilahti
Suomalaisen kansanmusiikin lisäksi Elias Kivilahden kiinnostuksen kohteita olivat sukututkimus ja perinnetieto. Hän kiersi 1970- ja 1980-luvuilla laajasti Pohjois-Pohjanmaata, Kainuuta ja Lappia nauhoittaen Kurtti- ja Kivilahti-sukujen iäkkäiden henkilöiden tarinoita. Kuullut tarinat vaikuttivat osaltaan myös Elias Kivilahden sävellys- ja sanoitustyöhön. Hyvä esimerkki tästä on sävelmä ”Anna Reetan laulu”. Kuusamolainen Anna Reeta Eksymä (o.s. Kivilahti) kuoli 101-vuotiaana 1975. Elias Kivilahti teki laulun kuunneltuaan Anna Reetan omaa kertomusta elämästään. Katariina Aragonialainen
Katariina kuoli syöpään Kimboltonin linnassa 7. tammikuuta 1536 ja hänet haudattiin Peterborough’n katedraalin Walesin leskiprinsessalle eikä kuningattarelle kuuluvin menoin. Katariinan balsamoija kertoi Katariinan lääkärille, että kuningattaren sydän oli ollut läpikotaisin musta, mikä sai ihmiset uskomaan, että Anna Boleyn oli myrkyttänyt kuningattaren. Anna juhli Katariinan kuolemaa. Henrik ei ollut läsnä hänen hautajaisissaan, eikä antanut prinsessa Mariankaan osallistua. Maria Anna (Espanjan kuningatar, 1667–1740)
Maria Anna (28. lokakuuta 1667 Düsseldorf, Pfalzin vaaliruhtinaskunta – 16. heinäkuuta 1740 Bayonne, Ranska) oli Espanjan viimeisen Habsburg-sukuisen kuninkaan Kaarle II:n toinen puoliso. Anna Boleyn
Anna Boleynin syntymäajasta ei ole varmaa tietoa, sillä kirkonkirjat puuttuvat. Historioitsijat ovat esittäneet kaksi eri vaihtoehtoa, 1500–1501 tai 1507. Vahvimpana todisteena aiemmasta syntymäajasta pidetään yleensä Annan vuonna 1514 kirjoittamaa kirjettä, joka tyylillisesti sopii enemmänkin noin kolmetoistavuotiaan kuin seitsenvuotiaan tytön kirjoittamaksi. Annella oli kaksi sisarusta: sisar Mary ja veli George. Mary Boleyn oli todennäköisesti sisaruksista vanhempi ja syntynyt joko 1499 tai 1500. George oli todennäköisesti nuorin (hän meni viimeisenä naimisiin lukuun ottamatta Annea, joka seurusteli tuolloin kuninkaan kanssa) ja syntynyt aikaisintaan vuonna 1502. Sisarusten ikäjärjestystä ja sen ristiriitaisuutta kuvaa ehkä parhaiten Ives. Myöhemmin Anna Boleynin elinaikana huhuttiin, tosin huhun todenperäisyydestä ei ole todisteita, että hänellä olisi ollut vasemmassa kädessä kuusi sormea, mitä pidettiin tuolloin pirun merkkinä – mutta huhu johtui mahdollisesti katolilaisten vihamielisyydestä Henrik VIII:n erotettua Englannin Rooman kirkosta. Maria Anna (Espanjan kuningatar, 1634–1696)
Maria Annan sijaishallitsijuus päättyi vuonna 1675, kun Kaarle II julistettiin 14-vuotiaana täysi-ikäiseksi. Kuninkaan velipuoli, Filip IV:n avioton poika Juhana Itävaltalainen, pakotti kuningataräidin pian pois Madridin hovista. Maria Anna asui Toledossa vuoteen 1679, jolloin hän Juhana Itävaltalaisen kuoltua saattoi palata Madridiin. Hän käytti valtaa poikaansa tämän ensimmäisen puolison, vuonna 1689 kuolleen Marie Louise d’Orléansin, ja myös toisen puolison Maria Annan kautta, kunnes kuoli itse vuonna 1696. Maria Simelius
Anna Maria Simelius, o.s. Tulindberg (30. joulukuuta 1792 Oulu – 26. helmikuuta 1843 Helsinki) oli kirjapainon johtaja miehensä Jakob Simeliuksen jälkeen. Sophia Maria
Aluksen hylky löytyi heinäkuussa 1973, kun kellolainen kalastaja ilmoitti troolin tarttuneen kiinni vedenalaiseen puurakenteiseen esteeseen. Paikka sijaitsi Kattilankallan saaren länsipuolella, ja väylätöissä olleet sukeltajat löysivät ilmoitetulta paikalta puisen laivanhylyn. Arkistojen perusteella alus tunnistettiin "Sophia Mariaksi". Mary Boleyn
Mary ja hänen puolisonsa elivät hovista karkotettuina Rochfordissa Essexissä. Annan teloituksen jälkeen Maryn äiti vetäytyi hovista ja kuoli eristäytyneenä vain hieman yli vuosi tyttären kuoleman jälkeen. Maryn isä sir Thomas kuoli seuraavana vuonna. Vanhempiensa kuoleman jälkeen Mary peri joitakin Boleynien kiinteistöjä Essexistä. Hän tuntuu viettäneen lopun elämäänsä tuntemattomana ja varsin mukavasti toisen aviomiehensä kanssa. Hän kuoli hieman yli neljäkymmentävuotiaana, oman aikakautensakin mittapuulla suhteellisen varhaisessa iässä, 19. heinäkuuta 1543. Marie Krøyer
Marie asui viimeiset vuotensa yksin Tukholmassa, jossa hän kuoli vuonna 1940. Kesäkuun 11. päivänä 1967 – Marie Krøyerin syntymän 100-vuotispäivänä – Vibeke Krøyer järjesti äitinsä Marien ja sisarpuolensa Margitan maallisten jäännösten hautaamisen yhteiseen hautaan Leksandin hautausmaalle. Tähän samaan hautaan laskettiin myös Vibeken uurna vuonna 1985. Anastasia Mannerheim
Mannerheimien tyttäret Anastasie ja Sophie elivät vanhempiensa avioeron jälkeen Britanniassa ja Ranskassa, jonne myös äiti Anastasia oli muuttanut. He pysyivät koko ikänsä naimattomina. Anastasia Mannerheim kuoli 1936 Pariisissa. Matthäus Merian
Perheeseen syntyi 1647 tytär Anna Maria Sibylla Merian josta tuli uraauurtava luonnontieteilijä ja kuvittaja. Muutaman vuoden sairastettuaan Matthäus Merian kuoli 1650 Bad Schwalbachissa lähellä Wiesbadenia. Sibylla (Ruotsin prinsessa)
Prinsessan puoliso menehtyi lento-onnettomuudessa Kastrupin kentällä Tanskassa 26. tammikuuta 1947, kun hän oli palaamassa metsästysmatkalta Hollannista. Yhtäkkiä prinsessa jäi yksin viiden lapsen kanssa. Kaarle XVI Kustaa on myöhemmin aikuisena kertonut, miten heidän elämänsä muuttui isän kuoltua ja miten perhe muutti 1950 Tukholman kuninkaanlinnaan Haagasta. Lastenhoitaja Ingrid 'Nenne' Björnbergstä tuli Sibyllan läheinen ystävä lasten ollessa pieniä. Nuorin lapsi Kaarle Kustaa oli vasta vuoden ikäinen isän kuollessa. Nana (Iberia)
Keskiaikaiset georgialaiset lähteet kertovat, että Nana oli ollut vakaumuksellinen pakana ja halveksinut kristinuskon saarnaa, kunnes hän parantui ihmeen kautta kauheasta sairaudesta ja kääntyi sen jälkeen kappadokialaisen kristityn lähetyssaarnaajan Ninon avustuksella kristinuskoon. Roomalainen historioitsija Tyrannius Rufinus kirjoitti tapahtumista puoli vuosisataa Iberian kääntymisen jälkeen Bacurius Iberialaisen suullisen kertomuksen perusteella. Myös hän mainitsee iberialaisten nimettömän kuningattaren, joka parantui kristityn naisen avulla. Ninon ansiosta myös kuningas Mirian kastettiin pian ja noin vuonna 337 kristinuskosta tehtiin Iberian valtionuskonto. Nana eli kaksi vuotta miestään kauemmin ja kuoli vuonna 363 (Toumanoffin mukaan). Georgian kirkko kanonisoi hänet myöhemmin. Sanotaan, että kuninkaalliset pyhimykset on haudattu Samtavron kirkkoon Mtskhetassa, jossa heidän hautansa ovat edelleen näkyvillä. Anna Lisa Jermen
Anna Lisa oli ehtinyt olla naimisissa kahden merimiehen kanssa kuollessaan 28-vuotiaana keuhkotautiin Turussa. Hänen ensimmäinen puolisonsa Henrik Ambolin kuoli kesäkuussa 1796 keuhkotautiin ja Anna Lisa jäi leskeksi yhdessä kahden tyttärensä kanssa. Hän solmi seuraavan avioliiton kuopiolaisen merimiehen Wilhelm Sparfvenin kanssa 1797. Anna Lisan kuollessa hänen jäämistössään oli suuret varastot sukkia ja erihintaisia kankaita. Hän oli onnistunut keräämään varallisuutta myös kaupunkiasuntoon Turussa. Jäämistöön kuului myös koruja ja edustavia vaatteita, jotka yhdessä muun omaisuuden kanssa kertoivat menestyksekkäästä liiketoiminnasta. Maria Anna Espanjalainen
Maria Anna (1606–1646) oli espanjalainen prinsessa, josta tuli Ferdinand III:n puolisona Böömin ja Unkarin kuningatar ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinna. Maria Sibylla Merian
Anna Maria Sibylla Merianin julkaisema teos "Der Raupen wunderbare Verwandlung und sonderbare Blumennahrung" oli varsin suosittu aristokratian piirissä, kun se oli julkaistu kansan kielellä. Tiedepiireissä hänen työtään ei juuri pantu merkille, koska tieteen virallinen kieli oli latina. Maria Pariisilainen
Pyhä Maria Pariisilainen eli Äiti Maria (Skobtsova), syntymänimeltään Jelizaveta Jurjevna Pilenko (; 20. joulukuuta 1891 Riika, Venäjän keisarikunta – maaliskuu 1945 Ravensbrück, Saksa) oli alkuaan venäläinen aatelisnainen ja runoilija, sittemmin emigranttina Ranskassa elänyt nunna ja Ranskan vastarintaliikkeen aktiivinen jäsen. Hän ehti olla naimisissa kaksi kertaa: ensimmäisessä avioliitossa sukunimenä "Kuzmina-Karavajeva", toisessa "Skobtsova". Äiti Maria teki pitkän päivätyön köyhien ja unohdettujen hyväksi. Toisen miehensä kuoleman jälkeen hän vihkiytyi nunnaksi, mutta luostariin vetäytymisen sijaan hän omistautui venäläispakolaisten auttamiseen Ranskassa. Hän perusti Pariisiin kaksi köyhäintaloa. Natsimiehityksen aikana hän lähetti ruoka-apua vangeille ja auttoi juutalaisia pois maasta ja piilotti heitä kotiinsa. Hänet ilmiannettiin ja pidätettiin. Äiti Maria kuoli Ravensbrückin keskitysleirillä maaliskuussa 1945. Maria Uspenskaja
Maria Uspenskaja kuoli 73-vuotiaana aivoinfarktiin 3. joulukuuta vuonna 1949 saatuaan kolme päivää aiemmin vaikealaatuisia palovammoja asuntonsa palossa Los Angelesissa, Kaliforniassa. Palon syyksi kerrottiin, että Uspenskaja oli nukahtanut polttaessaan savuketta, josta palo sai alkunsa. Uspenskaja haudattiin Glendaleen, Forest Lawn Memorial Parkin hautausmaalle. Hänen hautakiveensä on virheellisesti kaiverrettu syntymävuodeksi 1887. Albertina Sisulu
Sisulu toimi apartheidin jälkeisessä Etelä-Afrikassa parlamentin jäsenenä vuosina 1994–1998. Sisulu kuoli 92-vuotiaana kesäkuussa 2011. Fatima Meer
Meer oli University of Natalin työntekijä vuosina 1956 – 1988, jonka lisäksi hän oli vieraileva professori lukuisissa yliopistoissa Etelä-Afrikassa, Yhdysvalloissa, Intiassa, Mauritiuksella, Karibialla ja Britanniassa. Hän oli myös London School of Economicsin jäsen. Meer sai kaksi kunniatohtoruutta työstään naisten ja ihmisoikeuksien puolesta.
Fatima Meer kuoli halvauskohtaukseen. 81-vuotiaana St. Augustine's Hospitalissa, Durbanissa, 12. maaliskuuta 2010. Kristiina
Pian Kristiina alkoi matkustella uudelleen. Hän vieraili muun muassa Ranskassa ja kävi Ruotsissakin kahteen otteeseen 1660-luvulla. Viimeiset kaksikymmentä vuotta elämästään Kristiina kuitenkin vietti Roomassa. Hän kuoli kotonaan lyhyen sairauden jälkeen vuonna 1689 ja hänet haudattiin ensimmäisenä naisena Pietarinkirkkoon suurin juhlamenoin. Riarion palatsissa sijaitsee Kristiinan kuolemasta kertova kivinen muistolaatta, johon on kirjoitettu hänen kuuluisin lausahduksensa: ”Synnyin vapaana, elin vapaana ja vapaana tulen kuolemaan”. Maria II (Englanti)
Maria kuoli 32-vuotiaana isorokkoon Kensingtonin palatsissa 28. joulukuuta 1694 ja haudattiin Westminster Abbeyhin . Hautajaisia varten barokkisäveltäjä Henry Purcell sävelsi hautajaismusiikin ("Music for the Funeral of Queen Mary") . Kuolinvuoteen ääressä loppuun asti valvonut Vilhelm, joka oli kasvanut yhä enemmän luottamaan Mariaan, oli järkyttynyt kuolemasta. Hänen sanotaan "olleen kaikista iloisin", mutta "nyt muuttuneen surkeimmaksi olennoksi maan päällä". Vilhelmin vanhemmat olivat myös kuolleet isorokkoon. Anna Vyrubova
Vallankumouksen jälkeen Vyrubova vietiin vankina Pietari-Paavalin linnoitukseen ja suljettiin Trubetskoin bastioniin. Vankeudessa ollessaan hänelle tehtiin hänen omasta tahdostaan lääkärintarkastus, jossa todettiin hänen olleen neitsyt, todistaakseen ettei ollut ollut seksuaalisesti tekemisissä esim. Rasputinin kanssa. Vapauduttuaan hän piileskeli parin vuoden ajan Pietarissa ja joutui uudelleen piätetyksi. Joulukuussa 1920 hän sai ulkomaille paenneelta sisareltaan kirjeen, jossa tämä esitti hänelle suunnitelman maasta pakenemiseksi. Joulun alla hän ja hänen äitinsä tapasivat Suomenlahden rannalla sisaren värväämän kalastajan, joka vei heidät jään yli Suomen puolelle. Kuusi tuntia ajettiin reellä ja loppumatka taitettiin jalan. Vesillä liikkui bolševikkien merivartioston veneitä, jotka etsivät pakenevia. Aamulla pakolaiset ilmoittautuivat karanteeniasemalle Suomen puolella ja muuttivat sitten Viipuriin. Nadeshda Tanejev kuoli siellä vuonna 1937 ja Anna muutti Helsinkiin hieman ennen talvisotaa. Anna-Maria Mård
Anna-Maria Mård (o.s. Haudanlampi) (5. elokuuta 1859 Piippola – 16. kesäkuuta 1927 Kiuruvesi) oli Ylä-Savossa, etenkin Kiuruvedellä, vaikuttanut kansanparantaja. Häntä on pidetty myös selvänäkijänä. Jaakko I (Englanti)
Kuningatar Anna kuoli Hampton Courtin palatsissa 4. maaliskuuta 1619 ja haudattiin Westminster Abbeyhin. Jaakko sairasti dementiaa viimeisinä elinvuosinaan. Todellinen valta siirtyi Kaarlelle ja Buckinghamin herttualle, mutta Jaakko säilytti sen verran valtaa, ettei sota Espanjaa vastaan alkanut kuninkaan elinaikana. Jaakko kuoli vuonna 1625 "toistuvaan kuumehorkkaan", jonka luultavasti aiheutti munuaisen pettäminen ja halvauskohtaus. Hänet haudattiin Henry VII Ladyn Chapeliin Westminster Abbeyssa. Walesin prinssi Kaarle seurasi Jaakkoa valtaistuimella nimellä Kaarle I. Jaakko oli hallinnut Skotlantia lähes 60 vuotta, yksikään englantilainen, skotlantilainen tai brittiläinen monarkki Elisabet II:ta, Viktoriaa ja Yrjö III:ta lukuun ottamatta ei ole kyennyt samaan. Maria Sibylla Merian
Merian teki työkseen kuvia kasveista. Hän julkaisi kolme kaiverruskokoelmaa kasveista vuosina 1675, 1677 ja 1680. Myöhemmin hän tutki hyönteisiä, hänellä oli elävien hyönteisten kokoelma, ja hän teki piirroksia hyönteisten muodonvaihdoksesta. Siihen aikaan oli hyvin harvinaista, että joku oli oikeasti kiinnostunut hyönteisistä, joiden maine oli huono ja joita pidettiin paholaisen luomuksina. Niiden maineesta johtui, että muodonvaihdosta ei juuri tunnettu. Merian kuvasi 186 hyönteislajin elinkaaren ja keräsi todisteita, jotka olivat ristiriidassa silloisen käsityksen kanssa, että hyönteiset syntyvät mullasta alkusynnyn kautta. Maria Anna Schicklgruber
Viisi vuotta kestänyt avioliitto päättyi Maria Annan kuolemaan Stronesin naapurikylässä Klein-Mottenissa, jossa vähävarainen pariskunta asui sukulaistensa Sillipien luona. Maria Annan kuoleman jälkeen Johann Georg ilmeisesti jatkoi kulkurin elämäänsä, kuollen itsekin viisi vuotta myöhemmin. Anne-Joseph Théroigne de Méricourt
Elämänsä aikana Méricourt kuului moniin vallankumouksellisiin seuroihin. Hän ei kuitenkaan saanut miespuolisten vallankumouksellisten hyväksyntää sukupuolensa vuoksi ja hänen yrityksensä perustaa klubeja työväenluokan naisille epäonnistuivat. Suuren terrorin aikana (syyskuu 1793 – heinäkuu 1794) Méricourt joutui vainon kohteeksi ja hänen entiset jakobiineihin kuuluvat ystävättärensä pahoinpitelivät hänet petturina. Tapauksen jälkeen Méricourt ei toipunut koskaan ennalleen. Hän kuoli Pitié-Salpêtrièren mielisairaalassa vuonna 1817. Anna Demidova
Anna Stepanovna Demidova (; 26. tammikuuta 1878 Tšerepovets – 17. heinäkuuta 1918 Jekaterinburg) oli keisarinna Aleksandran naimaton hovineito, joka seurasi vangittua tsaariperhettä karkotukseen Tobolskiin ja Jekaterinburgiin. Hän kuoli Ipatjevin talossa Uralin työläisten alueneuvoston nimissä toimeenpannussa joukkomurhassa yhdessä Nikolai II:n perheenjäsenten, palvelusväen ja henkilääkärin kanssa heinäkuussa 1918. Elisabet I
Maria I kuoli 17. marraskuuta 1558 Westminsterin palatsissa. Puolenpäivän aikaan Elisabet julistettiin Englannin kuningattareksi. Elisabet sai tiedon uudesta asemastaan lukiessaan kirjaa Hatfieldin puistossa. Kun neuvoston jäsenet polvistuivat hänen eteensä, Elisabet vajosi tunnekuohussa polvilleen ja ilmoitti latinaksi tapahtuneen olevan Herran työtä. Heti valtaistuimelle noustuaan Elisabet alkoi nimetä hallintoaan. Pääneuvonantajaksi tuli William Cecil, joka oli tuntenut Elisabetin teini-iästä saakka. Cecil pysyi virassa seuraavat 40 vuotta. Merkittäviä virkoja saivat myös Robert Dudley ja useat Elisabetin äidin puolen sukulaiset, Careyn ja Howardin sukujen jäsenet. Marian hallinnon aikaiset katolilaismieliset neuvoston jäsenet siirrettiin syrjään, ja heidän paikalleen Elisabet valitsi protestanttisia aatelisia. Anna Mutanen
Anna Mutanen (oik. Mutanen-Liedes, aik. Mutanen-Seppänen; 8. elokuuta 1914 Joensuu – 22. heinäkuuta 2003 Helsinki) oli oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän kävi Viipurin kirkkomusiikkiopiston vuosina 1930–1934 ja opiskeli laulua Sibelius-Akatemiassa Lahja Lingon johdolla vuosina 1935–1936 ja 1939–1940. Maria Sibylla Merian
Merian avioitui 1665 Marrellin oppipojan Johann Andreas Graffin kanssa. Kahden vuoden kuluttua syntyi heidän ensimmäinen lapsensa Johanna Helena, ja perhe muutti Nürnbergiin. Siellä Maria Sibylla jatkoi maalaamista, ja käytti alustana pergamenttia ja pellavaa ja teki kirjontamalleja. Hän piti oppilaita, mikä auttoi perhettä taloudellisesti ja kohotti heidän yhteiskunnallista asemaansa. Sen ansiosta hän pääsi rikkaiden ja ylhäisön puutarhoihin. Maria Szymanowska
Maria Szymanowska (alk. Marianna Agata Wołowska; 14. joulukuuta 1789 Varsova Puola – 25. heinäkuuta 1831 Pietari, Venäjä) oli puolalainen säveltäjä ja ensimmäisiä ammattimaisia virtuoosipianisteja 1800-luvulla. Hän kiersi laajasti esiintymässä Euroopassa, etenkin 1820-luvulla, ennen kuin asettui pysyvästi Pietariin. Siellä hän sävelsi hoville, piti konsertteja, opetti musiikkia ja piti vaikutusvaltaista salonkia. Hän kuoli koleraan. Anna Ahmatova
Raskaat vuodet olivat vaurioittaneet Ahmatovan terveyttä. Hänellä oli ollut sydäninfarkteja, ja hän kuoli kolmanteen sydäninfarktiin eräässä Domodedovon sanatoriossa lähellä Moskovaa 5. maaliskuuta 1966, samana vuonna, jona olisi täyttänyt 77 vuotta. Hänet siunattiin ortodoksisin menoin Leningradissa ja haudattiin Kellomäkeen. Eräs Ahmatovan elämäkerran kirjoittajista totesi hänen olleen kuollessaan ”yhtaikaa kansallissankari, marttyyri ja ihailtu suuri taiteilija, jonka ruumiinsiunaustilaisuuteen tulvi valtava määrä yleisöä”. Ann-Marie Häyrén
Ann-Marie Elisabet Häyrén-Malmström (20. lokakuuta 1904 Helsinki − 10. joulukuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari ja ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija. Maria Sibylla Merian
Amsterdamin kaupunki rahoitti 1699 Merianin ja hänen nuoremman tyttärensä Dorothea Marian matkan Surinameen. Ennen matkalle lähtöä hän kirjoitti: Liisa Savolainen
Savolainen kuoli SKP:n ns. revolveriopposition suorittamien Kuusisen klubin murhien uhrina 31. elokuuta 1920 Pietarissa. Hänet on haudattu yhdessä muitten uhrien kanssa Pietarin Mars-kentälle, ja hänen nimensä löytyy kentällä sijaitsevasta "Elokuun kommunardien hautakivestä". Mary Whitehouse
Mary Whitehouse CBE (13. kesäkuuta 1910 Nuneaton, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta – 23. marraskuuta 2001 Colchester, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) oli brittiläinen aktivisti, joka kampanjoi kristillisen moraalin ja säädyllisyyden puolesta. Anna Maria Luisa de’ Medici
Anna Maria Luisa allekirjoitti lokakuussa 1737 Frans Stefanin kanssa sopimuksen, jonka mukaan Frans Stefanista tulisi hänen ainoa perillisensä sillä ehdolla, että Medicien taidekokoelmia ei koskaan siirrettäisi pois Firenzestä ja ne pidettäisiin yleisön nähtävillä. Anna Maria Luisan kuoltua vuonna 1743 muun muassa Uffizin taidegalleria, Palazzo Pittin huvila, Laurenziana-kirjasto, San Lorenzon kirkon Medici-kappeli ja niiden taidekokoelmat siirtyivät siten Toscanan valtion omaisuudeksi. Nykyään Firenzen kaupunki muistaa Anna Maria Luisaa maailmankuulun taidekeskittymän perustajana. Michael Corleone
Esityksen lopussa Mosca ampuu Michaelia, haavoittaen tätä: luoti menee läpi ja osuu Maryyn kuolettavasti. Maryn kuolema hajottaa Michaelin ja hän huutaa tuskissaan Maryn ruumiin vierellä. Michael palaa Bagheriaan, Sisiliaan, missä hän kuolee vuosia myöhemmin yksin, samalla sisäpihalla, missä meni Apollonian kanssa naimisiin. Anne Marie Appelgren
Appelgrenin isoäiti Anne-Marie Appelgren kuoli Turussa saksalaisten pommituksissa 1940. Se ja monet muut toiseen maailmansotaan ajoittuvat kuolemantapaukset ovat leimanneet hänen elämäänsä ja tuotantoaan. Hän käsittelee romaanissaan "Skuggan av Saturnus" natsismin ihannointia verrattuna sen todellisuuden julmuuteen. Liisi Beckmann
Liisi Meronen opiskeli taidetta Helsingissä. Hän muutti Italiaan 1950-luvulla ja työskenteli Rinascentellä Milanossa. Tunnetuin taiteilijan yhteistyö alan yritysten kanssa oli varmaankin Zanotta, jolle hän kotimaansa innoittamana suunnitteli polyuretaanivaahdosta valmistetun Karelia-tuolin 1966. Zanotta otti tuolin takaisin tuotantoonsa vuonna 2007. Hän teki yhteistyötä myös useiden muiden yhtiöiden, kuten Gabbianellin ja Driaden kanssa sekä suunnitteli lasitavaroita Vistosille. Elämänsä loppuvuodet hän vietti Suomessa, Orimattilassa. Annalisa Ericson
1950-luvulla Ericson keskittyi edelleen musikaaleihin ja revyihin. Lisäksi hän näytteli Arne Mattssonin ohjaamissa trillereissä. Hänen viimeinen roolinsa oli vuonna 2004 Lena Söderblomin ohjaamassa elokuvassa "Annalisa och Sven". Ericson kuoli 97-vuotiaana 21. huhtikuuta 2011. Maria Simelius
Kun Jakob Simelius kuoli 40-vuotiaana 1826, hänen 35-vuotias leskensä Maria Simelius sai luvan "J. Simelii Enka" -kirjapainon toimintaa varten. Simelius lisäsi painon henkilökuntaa ja käytössä olevia kirjakelajeja, samoin kuin korvasi puisen painokoneen metallirakenteisella. Painotalo siirtyi 1833 Simeliuksen rakennuttamiin uusiin tiloihin Uudenmaakadulle. Ulkomailta 1838 hankituilla kirjakkeilla painettiin muun muassa Elias Lönnrotin "Kanteletar", M. A. Castrénin ruotsinnos "Kalevalasta" ja J. L. Runebergin "Nadeschda". Viimeksi mainitun julkaisuvuonna 1841 alettiin painaa myös Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran aikakauskirjaa "Suomi". Lennart Meri
Lennart Meri kuoli 76-vuotiaana 14. maaliskuuta 2006 kello 3.40 Tallinnan Magdaleenan sairaalassa pitkäaikaisen vakavan sairauden jälkeen. Meren hautajaiset pidettiin Tallinnassa 26. maaliskuuta. Hautajaisseremonia alkoi Kaarlin kirkossa pidetyssä ekumeenisessa siunaustilaisuudessa, josta hautajaiskulkue liikkui Tallinnan keskustan läpi päätyen Viron presidentinlinnan Kadriorgin eteen. Presidentinlinnan luona puheen pitivät Viron presidentin Arnold Rüütelin jälkeen ulkomaisista vieraista Suomen presidentti Tarja Halonen ja Ruotsin entinen pääministeri Carl Bildt. Puheiden jälkeen hautajaiskulkue jatkoi matkaansa Tallinnan metsähautausmaalle. Suomea hautajaisissa edustivat kaikki elossa olevat presidentit: Tarja Halosen lisäksi Martti Ahtisaari ja Mauno Koivisto. Paikalla olivat myös Latvian ja Liettuan presidentit sekä arvovieraita 45 valtiosta. Sybil Thorndike
Dame Agnes Sybil Thorndike kuoli 93-vuotiaana sydäninfarktiin 9. kesäkuuta vuonna 1976 Lontoossa, Englannissa. Thorndike tuhkattiin ja tuhkat haudattiin Westminster Abbeyyn Lontoossa.