Onko Kásoksen saari asutettu?
Kásoksen verilöyly
Kásoksen verilöyly tapahtui 27. toukokuuta ja 7. kesäkuuta 1824 välisenä aikana osmanien valtakuntaan kuuluneella pienellä Kásoksen saarella. Nykyisin Kásos on osa Kreikkaa. Verilöylyssä Egyptin ja osmanien yhdistyneet joukot polttivat Kásoksen ja surmasivat paikallisväestöä. Tätä verilöylyä muistetaan vuosittain 7. kesäkuuta järjestettävässä juhlassa Kásoksen pääkaupungissa Frýssä. Kásos
Kásos (; myös "Kássos") on Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään. Se on yksi saariryhmän kahdestatoista pääsaaresta. Saaren pinta-ala on 66,419 neliökilometriä ja asukasluku 1 084 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Kásos kuuluu Kásoksen kuntaan, Kárpathoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saaren pääkylä on Fry.
Salonsaari (Päijänne)
Salonsaari sijaitsee yhdeksän kilometrin päässä Asikkalan keskustaajamasta Vääksystä. Saaren väkiluku on noin 160, loma-asukkaita on enemmän. Ihmisasutusta on saattanut olla jo kivikaudella. Kylä paloi vuonna 1897. Oinoússes (Messenia)
Saariryhmän suurimmat saaret ovat Schíza, Sapiéntza ja Venétiko. Näistä ainoastaan Sapiéntza on asuttu; vuonna 2011 siellä asui 2 asukasta. Saaret muodostavat Natura 2000 -verkostoon kuuluvan suojelualueen. Falásarna
Falásarna () on Kreikan kylä ja ranta-alue, joka sijaitsee Kreetan saaren luoteisosassa. Se kuuluu hallinnollisesti Kíssamoksen kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylä on osa Plátanoksen kyläyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 21 (vuonna 2011).
Falasárnassa sijaitsevat antiikin aikaisen satamakaupungin rauniot noin ajalta 330 eaa. Roomalaiset valloittajat tuhosivat kaupungin. Alueella on säilynyt esimerkiksi hellenistinen satama puolustustorneineen, jäänteitä satamaa ja kaupunkia suojanneesta muurista, antiikin aikainen kaivos ja pieniä klassiselta ja hellenistiseltä kaudelta peräisin olevia temppeleitä. Kaivaukset Falásarnassa alkoivat vuonna 1968, mutta systemaattisesti alueella on kaivettu vuodesta 1986 lähtien. Kásos
Kásoksen pääkaupungissa Fryssä toimivat terveyskeskus, poliisiasema, postitoimisto, apteekki, nettikahvila, hotelleja ja ravintoloita. Sataman läheisyydessä ja paikkakunnan pääaukiolla, Plateia Iroön Kasoulla, on pankkiautomaatit. Fryn satamapoliisin toimisto sijaitsee Pyhän Spyridonin kirkon takana. Köpstadsö
Köpstadsö, arkikielessä usein Kössö, on kylä, pientaajama ja saari Göteborgin eteläisessä saaristossa, Länsi-Götanmaan läänissä, Ruotsissa. Se kuului aiemmin Göteborgin kunnan Styrsön kaupunginosalautakunnan alueeseen. Köpstadsön pientaajamassa on 114 asukasta, ja sen pinta-ala on 26 hehtaaria. Ásos
Ásos (; myös "Ássos") on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kefalonián saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Kefalonián kuntaan, Kefalonián alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen. Aiemmin kylä kuului Érisoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Kefalonián kunnan Érisoksen kunnallisyksikköön. Kylä muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Άσου, "Topikí Koinótita Ásou"). Kylän väkiluku on 88 (vuonna 2011). Koínyra
Koínyra (; myös "Kínyra", "Kínira") on Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisen Egean saarten saariryhmään. Saaren pinta-ala on 0,350 neliökilometriä ja asukasluku 5 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Koínyra kuuluu Thásoksen kuntaan, Thásoksen alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Kýthnos
Kýthnos (; myös "Kíthnos") on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään. Saaren pinta-ala on 99,432 neliökilometriä ja asukasluku 1 310 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Kýthnos kuuluu Kýthnoksen kuntaan, Kéa-Kýthnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saaren pääkylä on Kýthnoksen kylä. Kýthnos
Myöhempi historia seuraa lähisaarten kuten Kéan vaiheita. Venetsialaiset valtasivat saaren vuonna 1207 ja osmanit vuonna 1537. Saaresta tuli osa itsenäistynyttä Kreikkaa vuonna 1821. Vielä 1800-luvulla saari tunnettiin nimellä "Thermia" saaren koillisosassa olevien kuumien lähteiden mukaan. Kásos
Varhaisimmat merkit saaren asutuksesta ovat myöhäisneoliittiselta kaudelta ja varhaiselta pronssikaudelta. Ensimmäisenä Kásosta asuttivat foinikialaiset, jonka jälkeen saarta hallitsivat vuoroin muun muassa mykeneläiset, Rodos, Makedonia, roomalaiset, Bysantti, venetsialaiset, genovalaiset, Johanniittain ritarikunta, osmanit, Venäjän keisarikunta, italialaiset ja britit, ennen kuin se vuonna 1948 liitettiin Kreikkaan. Egyptiläisten ja osmanien yhdistynyt laivasto rantautui vuonna 1824 Kásokselle polttaen saaren ja surmaten noin 7 000 saarelaista. Kuorsalo
Kuorsalossa toimi oma kansakoulu vuosina 1895–1959. Posti alkoi kulkea saareen vuonna 1900. Sotien jälkeen saari kuitenkin vähitellen tyhjeni vakituisista asukkaista. Nykyään saarella on lähinnä kesäasutusta. Saari on edelleen pääosin vanhojen kuorsalolaisten sukujen ja heidän perillistensä hallussa. Korsikalaiset
Ensimmäiset merkit ihmisasutuksesta Korsikalla ovat 9 000–10 000 vuotta vanhoja. Korsikaa hallitsi ensin etruskit ja sittemmin Karthago, kunnes Rooman valtakunta valloitti sen 259 eaa. Vandaalit ja muut saarelle hyökkääjät ajoivat pimeän keskiajan aikana asukkaita rannikolta sisämaahan. Vuonna 1077 saari siirtyi Pisan valtaan ja päätyi siltä Genovalle vuonna 1284. Suuren osan Genovan valtakautta saari oli alttiina arabien ja turkkilaisten rosvohyökkäyksille. 1700-luvulla Korsika oli pariin otteeseen itsenäinen, mutta se päätyi lopullisesti Ranskalle vuonna 1796. Ranskan valtakaudella Korsika teollistui ja sen väestö kasvoi. Maatalouden kärsittyä kilpailussa muiden Ranskan alueiden kanssa suuri osa jäi ilman töitä ja monet muuttivat saarelta töihin muualle. Nationalistiset liikkeet ovat tehneet 1900-luvun jälkipuoliskolla Korsikalla useita terrorismi-iskuja.. Delos
Delos on ollut asuttu viimeistään varhaisella pronssikaudella 2000-luvun lopulla eaa. Tuolta ajalta on löydetty asutus Kýnthos-vuoren huipulta. 1000-luvun eaa. alkupuolella saari vaikuttaa olleen vailla asutusta. Jossain vaiheessa 1000-lukua eaa. saarella oli mykeneläinen asutus. Manner-Kreikan joonialaiset saapuivat saarelle Kreikan pimeinä vuosisatoina noin 1000 eaa. ja toivat mukanaan Apollonin kultin. Vuoden 700 eaa. tienoilla saari oli naksoslaisten hallinnassa ja toimi joonialaisten uskonnollisena keskuksena. Viimeistään 600-luvulta eaa. lähtien saari kehittyi merkittäväksi panhelleeniseksi eli yleiskreikkalaiseksi kulttikeskukseksi, ja sinne rakennettiin ensimmäinen suurempi temppeli, joka sijaitsi myöhemmän Poros-temppelin paikalla. Chalasménos
Chalasménos (; myös "Halasménos") on minolaisaikaisen asutuksen arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Ierápetran kunnassa lähellä Monastirákin kylää ja Chan rotkon suuta. Paikan nimi on nykyaikainen, eikä asutuksen muinaista nimeä tunneta.
Chalasménoksen paikka on ollut asuttuna myöhäisellä minolaisella kaudella IIIC (LM IIIC) noin 1200–1100/1070 eaa. Historialtaan se on monista muista poikkeava siinä, ettei paikalla ollut asutusta tätä ennen eikä enää tämän jälkeen pronssikauden päätyttyä. Asutus, joka on suhteellisen suurikokoinen, on rakennettu kallioiselle kukkulalle. Pohjakaavassa on merkkejä suunnitelmallisuudesta. Rakennuksia on tunnistettu yhteensä 27, niiden joukossa kolme megaron-tyyppistä taloa sekä muun muassa pyhäkkö. Rakennuksissa ja paikalta tehdyissä esinelöydöissä on paljon vaikutteita mykeneläisestä kulttuurista, jonka valtaan Kreeta tuolloin kuului. Armáthia
Egeanmeren kaakkoisosassa Dodekanesian saariryhmässä sijaitseva Armáthian saari yhdessä lähisaartensa kanssa muodostaa Kásoksen kunnan, joka kuuluu Kárpathoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Armáthia sijaitsee parin kilometrin päässä suuremmasta Kásoksen saaresta. Armáthian korkein kohta on 111 metriä merenpinnan yläpuolella. Saaren länsiosassa on pieni järvi. Armáthia yhdessä lähisaartensa kanssa muodostaa Natura 2000 -verkostoon kuuluvan luonnonsuojelualueen, jolla on kokoa 134,537 neliökilometriä. Alueesta kaksi prosenttia on merta. Mussalo
Kymijoen alajuoksu on nykyisen Suomen varhaisemmin asuttuja seutuja. Mussalon saaren historia ulottuu myös kauas. Mussalon asutuksen uskotaan syntyneen viimeistään silloin, kun Kyminkartanon lampuotiläänin asiat järjestettiin. Tämä tapahtui vuonna 1380. Mussalon kehitykseen on vaikuttanut paljon se, että suuret kauppaväylät ovat sijainneet saaren lähistöllä. Muun muassa ruotsalaiset kävivät novgrodilaisten kanssa kauppaa ja hansakauppiaat poikkesivat matkoillaan rannikolla. Mussalo esiintyy vanhoissa kartoissa ja teksteissä 1500-luvulta lähtien. Saaren suomalainen nimi lienee alkujaan ollut Mustasaari tai Mustasalo. Vanhimmat asuinkäytössä tai virkistyskäytössä olevat talot Mussalossa ovat 1900-luvun alkuvuosilta. Vanhoja mussalolaisia sukuja ovat Mussalo, Ruonala ja Hanski. Kaikkien sukujen mukaan on nimetty teitä tai alueita saarella. Suvisaaristo
Ympärivuotista asutusta oli 1950-luvulla viitisenkymmentä taloutta ja väestö oli kahta lukuun ottamatta ruotsinkielisiä. Vuonna 2012 Suvisaariston asukasluku oli 640, joista ruotsinkielisiä 218 (34 %). Alkuperäisväestöstä on ehkä parisenkymmentä perhettä jäljellä. Alue oli 1970-luvulta 1990-luvulle saakka kaavoituksen kesken­eräisyyden vuoksi rakennus­kiellossa, eikä sitä myöhemminkään ole rakennettu kovin tiheästi. Kuitenkin 1800-luvulla rakennettuja taloja lienee enää muutama jäljellä, muun muassa Pentalan kalastajatilan ranta-aitta, Munkholmenin huvila ja Moisön navetta. 1990-luvulla tonttihinnat kipusivat melko korkealle, ja uudisrakennukset ovatkin nykypäivinä niiden mukaisia. Pääsaarilla kesäasutusta on enää nimeksi, mutta ulkosaarilla mökkejä on vielä jonkun verran käytössä. Vuonna 2008 enää yksi perhe asui ympäri vuoden saaressa, johon ei ole tieyhteyttä.Lisäksi Suvisaaristoon kuuluu nelisenkymmentä saarta ilman siltayhteyttä, suurin niistä Pentala. Muita ovat esimerkiksi Alskär, Kopplorna, Lehtisaaret, Stora Bodö ja Kytön linnoitussaaret. Pääsaarten lounaispuolella sijaitsee Aisarn-saariryhmä, jonka saaret ovat Storaisarn, Lillaisarn ja Torraisarn. Suvisaariston eteläisin saari on avomeren äärellä sijaitseva lintuluoto Stenskär. Kásos
Vuosina 1821–1829 Kreikassa käytiin vapaussota, jonka seurauksena Kreikka irtautui osmanien valtakunnasta. Kásoskin päätyi vuonna 1829 hetkellisesti Kreikan vallan alle, mutta jo seuraavana vuonna saari palautui osmanien hallintaan. Verilöylystä selvinneet kásoslaiset alkoivat samoihin aikoihin palata saarelle. He saivat elantonsa niiden muutaman aluksen avulla, mitä egyptiläisten aiheuttamasta tuhosta oli säilynyt. Kásoksen kauppalaivaston koko oli vuoteen 1843 mennessä kasvanut 75 alukseen. Monet kásoslaiset muuttivat vuonna 1859 siirtolaisiksi Egyptiin, jossa he osallistuivat Suezin kanavan rakennustöihin. Toinen kásoslaisten muuttoaalto Egyptiin tapahtui vuonna 1866. Siirtolaisuus jatkui voimakkaana 1900-luvun alussa, jolloin kásoslaisia muutti edelleen aluksi Egyptiin, jonka jälkeen siirtolaisuus suuntautui Istanbuliin, muualle Kreikkaan, Yhdysvaltoihin ja Etelä-Afrikkaan. Saarella oli 1920-luvulla kaikkiaan noin 2 300 taloa, joissa asui noin 400 pysyvää asukasta. Ellef Ringnesin saari
Ellef Ringnesin saari on asumaton, mutta sen länsirannikolla toimi vuosien 1948–1978 aikana miehitetty Yhdysvaltain ja Kanadan yhteistyönä perustettu arktinen Isachsenin sääasema (H.A.W.S.) () (). Vuonna 1989 miehitetyn aseman tilalle pystytettiin automatisoitu, satelliittilinkillä varustettu sääasema. Kásoksen verilöyly
Kásoksella on harjoitettu merenkulkua vuosituhansien ajan, ja sen kauppalaivaston koko oli 1800-luvun alussa noin 700 ja asukkaita saarella oli lähteestä riippuen noin 8 000–11 000. Kásoksen laivasto osallistui menestyksekkäästi vuoden 1821 itsenäisyystaisteluun. Kásoslaisilla aluksilla tehtiin hyökkäyksiä läheisille saarille sekä Syyriaan ja Egyptiin saakka. Heinäkuussa 1821 Kásoksen laivasto taisteli Kreetan vapauden puolesta ja useita kreetalaisia saapui Kásokselle pakolaisiksi. Kásoslaisten toiminta ärsytti osmanien Egyptin käskynhaltijaa Muhammad Alia, jonka tavoitteena oli perustaa Kreetalle tukikohta ennen Peloponnesoksen niemimaalle hyökkäystä. Muhammad Ali näki Kásoksen suuren laivaston esteenä perustaa tukikohta. Nassau (Cookinsaaret)
Nassau on saari Cookinsaarilla, Tyynellä valtamerellä. Se sijaitsee Cookinsaarten pohjoisessa saariryhmässä eikä sillä ole laguunia, toisin kuin muilla ryhmän saarilla. Saarella oli vuoden 2016 väestönlaskennassa 78 asukasta, jotka asuvat yhdessä kylässä. Saarelle pääsee ainoastaan laivalla, sillä lentokenttää ei ole. Kythera
Ensimmäiset asukkaat saapuivat Kytheralle luultavasti 4000-luvun eaa. lopulla eli neoliittiselta kaudella. Saaren eteläosan Kálamoksen kylästä, Ágia Sofían luolasta, on löydetty muutamia keraamisia maljakoita tältä ajalta. Minolaiset saapuivat saarelle 2000-vuosituhannen eaa. lopulla ja ottivat alueen hallintaansa. Saarten kylien lukumäärä kasvoi suuresti 2000-vuosituhannella eaa. Minolaiset perustivat Palaiópoliin merikaupankeskuksen ja käyttivät saaren strategista sijaintia taistelussaan Egeanmeren merirosvoja vastaan. Kytheran minolainen asutus väistyi mykeneläisten tieltä 1400-luvun eaa. lopulla. Samoihin aikoihin myös Kreetan saaren minolaiset kaupunkivaltiot tuhoutuivat. Toisen lähteen mukaan Kytheran minolaisasutus olisi hävinnyt vasta 1200-luvulla eaa. Saaren mykeneläisasutus hävisi 1100-luvulla eaa. Tämän jälkeen vuosisadan lopun tienoilla Kytheran asuttivat doorilaiset. Tällöin saari oli Argoksen kaupunkivaltion alaisuudessa. Foinikialaisten saapumisen ajankohta on toisen lähteen mukaan yhä arvoitus, kun taas toinen kertoo foinikialaisten asuttaneen Kytheraa vuosina 900–800 eaa.
Spartalaiset ottivat Kytheran saaren hallintaansa 500-luvun eaa. puolivälissä. Peloponnesolaissodan aikana vuonna 424 eaa. Ateena miehitti Kytheran. Takaisin Spartalle saari palautui vuonna 421 eaa. solmitussa Nikiaan rauhassa. Kytherasta tuli itsenäinen 100-luvulla eaa. Kytherasta tuli osa Rooman valtakuntaa sen laajentuessa itään. Saaren kaakkoisrannikolla sijainnut Skándian kaupunki tuhoutui täysin vuonna 365 jaa. suuressa maanjäristyksessä. Koskue
Kustaa Vaasa nousi vuonna 1523 Ruotsin kuninkaaksi ja julisti 1550-luvulla kaikki maat kuuluviksi kruunulle eli valtiolle. Tällöin satakuntalaisten ja hämäläisten eräoikeudet Koskuellakin peruttiin. Koskuen asuttaminen alkoi tämän jälkeen. Noihin aikoihin Koskuen alue kuului Jalasjärven kylään, joka puolestaan oli osa Ilmajoen pitäjää. Ensimmäisen kerran Jalasjärvi mainitaan omana kylänään vuonna 1557, jolloin koko kylässä oli yhteensä viisi taloa. Kásos
Äärimmäisen uhanalaista munkkihyljettä tavataan Kásoksen ja lähisaarten muodostamalla Natura 2000 -alueella. Euroopan unionin alueella munkkihyljettä tavataan noin sadassa paikassa. Saaren nisäkkäisiin kuuluvat myös vuohet ja lampaat, joiden määrä on kasvanut hallitsemattomasti vuodesta 1980 lähtien. Kásos (kunta)
Kásoksen kunta sijaitsee Egeanmeren saarilla, Välimereen kuuluvassa Egeanmeressä Kárpathoksen ja Kreetan saaren välissä. Kunta käsittää koko Kásoksen saaren. Sen lisäksi kuntaan kuuluvat seuraavat pienemmät saaret: Armáthia, Karofýlla, Koúrika, Lítra, Makronísi, Pláti, Pontikonísia (Mikró Pontikonísi ja Megálo Pontikonísi), Porionísi ja Strongýli. Saaret kuuluvat Dodekanesian saariryhmään. Suursaari
Toisen maailmansodan jälkeen Suursaari on kuulunut rajavyöhykkeeseen, minkä vuoksi se on ulkomaalaisilta kiellettyä aluetta. Saarella käyneet ovat kertoneet, että suurin osa asutuksesta on ränsistynyt ja että saaressa asuu vain kymmenkunta henkeä: majakanvartijoita, meteorologeja ja rajavartijoita. He asuvat Suursaaren pohjois- ja eteläkärjissä. Kavoúsi Vrontás
Kavoúsi Vrontás (; myös "Kavoúsi Vrondá") on minolaisaikaisen asutuksen arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Ierápetran kunnassa noin 1,25 kilometriä etelään nykyisestä Kavoúsin kylästä, josta se on saanut nimensä.
Kavoúsi Vrontáksen paikka on ollut asuttu erityisesti myöhäisellä minolaisella kaudella IIIC (LM IIIC) noin 1200–1100 eaa. Paikalla on ollut jonkinlaista asutusta vielä subminolaisella ja protogeometrisella kaudella. Geometrisella kaudella paikka on toiminut hautausmaana. Ellesmerensaari
Ellesmerensaari [] (, ) on Kanadan arktisten saarten pohjoisin saari, jonka Smithinsalmi ja Kennedyn kanaali erottavat saaren itäpuolella sijaitsevasta Grönlannista. Pinta-alaltaan (196 235 km) se on maailman kymmenenneksi suurin ja Kanadan kolmanneksi suurin saari. Vuonna 2001 saarella asui 168 ihmistä. Saaren kolme asutuskeskusta ovat Alert, Eureka ja Grise Fiord. Kásos
Kásokselta on löydetty selkärangattomien eläinten, kuten maalla eläneiden nilviäisten, subfossiileja. Kásos
Kásoksen ruokakulttuuri on saanut vaikutteita esimerkiksi muualta Dodekanesiasta, Kreetalta, Vähästä-Aasiasta, Italiasta, Istanbulista, Egyptistä ja Yhdysvalloista. Myös kásoslaiset merimiehet ovat tuoneet eri puolilta vaikutteita paikalliseen ruokakulttuuriin. Esimerkiksi egyptiläistä perintöä kásoslaisessa keittiössä ovat eksoottiset ruoat, kuten "tahinia" ja "molohia", joita valmistetaan yhä saarella. Síkinos
Antiikin aikana Síkinos tunnettiin nimellä "Oinoi", mikä viittaa viiniin ("oinos"). Nimi esiintyy ensimmäisen kerran Solonilla vuonna 604 eaa. Kreikkalaisen mytologian kertomuksen mukaan saari sai nimensä Lemnoksen maanpakoon lähteneen kuningas Thoaksen ja oinoilaisen nymfin pojasta Sikinoksesta.
Arkeologisten löydösten perusteella saari on ollut asuttu viimeistään mykeneläisellä ajalla. 900-luvulla eaa. saaren asuttivat joonialaiset ja 400-luvulla eaa. doorilaiset. Keskiajalla saari kärsi merirosvojen hyökkäyksistä muiden Kykladien saarten tavoin. Sitä hallitsivat ensin venetsialaiset 1200-luvulta lähtien ja sitten osmanit vuodesta 1537. Saaresta tuli osa itsenäistynyttä Kreikkaa vuonna 1830. Vuonna 1834 saarella oli 979 asukasta. Armáthia
Saarella aloitettiin 1800-luvulla kipsinlouhinta. Vuodessa saatiin louhittua 8 000 tonnia, jotka sitten kuljetettiin muun muassa Pireukseen, Istanbuliin, Aleksandriaan ja Odessaan. Louhinnan huippukautena saarella oli noin sata asukasta, jotka viljelivät maata ja pitivät kotieläimiä. Vielä vuoden 1951 väestönlaskennassa saarella oli kahdeksan asukasta. Nykyisin saari on asumaton, ja sinne saapuu kesäaikaan ihmisiä ottamaan aurinkoa ja uimaan. Kesäaikaan saarelle liikennöi päivittäin vene läheiseltä Kásoksen saarelta. Kasvava matkailu saattaa olla uhka saarelle. Kalsa
Vuoden 1950 jälkeen kunnan väkiluku on laskenut ja useat saaret, kuten Helgøya, Nord-Kvaløy, Fugløya ja Grøtøy, ovat jääneet asumattomiksi. Nykyinen asutus on keskittynyt suhteellisen kapealle osalle rannikkoa. Vannalla ja Ringvassøylla on eniten asutusta. Kunnan hallintokeskus ja ainut taajama Hansnes (331 as., 2004) sijaitsee Ringvassøylla. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan koko kunnassa oli 2 317 asukasta. Vuosaari
Kallahdenniemi ja Ramsinniemi saivat huvila-asutuksensa 1900-luvun alussa. Vuosaari oli kuitenkin maatalousvaltaista ruotsinkielistä aluetta aina 1930-luvulle asti, jolloin Saseka Oy aloitti tehdastuotantonsa nykyisen Kallahden asuinalueen tienoilla; Saseka valmisti Kahi-kalkkihiekkatiiliä ja Siporex-kevytbetonia. Niiden valmistus Vuosaaressa lopetettiin vuonna 1978 tuotannon siirryttyä Ikaalisiin. Iso-Laamanen
Järven länsi- ja itärannan pohjoisosassa on asutusta, muuten rannat ovat asumattomia. Järveä ympäröivät kangasmaat kaakkoisnurkkaa eli Kantojoen alkupistettä lukuun ottamatta. Järvessä on neljä pientä nimettyä saarta: Karkusaari, Kalmosaari, Talassaari ja Varissaari, sekä kolme nimeämätöntä. Pohjoisen Kotaniemen lähettyvillä on vanhoja kiviröykkiöitä. Kásos
Kásoksen saarella on kaksi luostaria, joissa tosin ei ole munkkeja. Saaren lounaisosassa sijaitsee Moni Agiou Giorgiou Hadionin luostari, jossa asuu talonmies suurimman osan vuodesta. Pääsiäisen jälkeisellä viikolla luostarissa järjestetään juhla. Kásoksen toinen luostari on etelärannikon tuntumassa, kahdeksan kilometrin päässä Frystä sijaitseva Moni Agiou Mamma, jossa järjestetään juhla 2. syyskuuta. Kirkkoja saarella on noin sata. Kásos
Paikalliset ihmiset elättävät itsensä nykyisin pääasiassa eläinten kasvatuksella, maanviljelyllä ja kalastuksella. Saaren karussa maassa viljellään viljaa. Lisäksi saarella kasvaa pienikokoisia oliivipuita. Saarella käyvät muutamat matkailijat tuovat myös elannon osalle saarelaisista. Kásos on riippuvainen Yhdysvalloissa asuvan kásoslaisyhteisön lähettämistä rahoista. Kásos
Kesäaikaan Kásoksen Fryn satamasta tehdään päivittäin veneretkiä läheiselle asumattomalle Armáthian saarelle. Kásos
Italia valloitti Kásoksen ja muun Dodekanesian Kastelórizoa lukuun ottamatta vuonna 1912. Italian ulkoministeri Tommaso Tittoni ja Kreikan pääministeri Elefthérios Venizélos allekirjoittivat 27. heinäkuuta 1919 sopimuksen, jossa Italia luopuisi omistuksistaan Dodekanesiassa Rodosta lukuun ottamatta. Seuraavan vuoden heinäkuussa Italian uusi pääministeri Giovanni Giolitti irtisanoutui sopimuksesta ja 10. elokuuta solmitussa Sèvresin rauhansopimuksessa Kásos jäi osaksi Italiaa. Læsø
Saaren arvellaan muodostuneen noin 3000 eaa. Meri on muokannut saaren hiekkamaata ja muotoa jatkuvasti. Keskiajalla saari oli Viborgin tuomiokapitulin alaisuudessa ja saarelaiset maksoivat veronsa suolalla, jonka tuotanto oli satojen vuosien ajan saaren pääelinkeino. Tuotanto vaati suuria määriä polttupuuta, ja saari olikin lähes puuton 1500-luvulla. Puiden hävitys johtikin jatkuvaan hiekan liikkumiseen ja katoamiseen luonnonvoimien myötä, jolloin saaresta autioitui suuri osa. Puustoa rasittanut suolantuotantomuoto kiellettiin virallisesti 1652. 
Saaren rannikolla on useita suojeltuja Natura 2000-merialueita, joilla elää mm. hummereita, pieniä hailajeja, hylkeitä, delfiinejä ja paljon vesilintuja. Saaren eteläosa on tasaista ja vetistä, muodostaen mosaiikin erilaisista kasvillisuusalueista ja rikkaan kokoelman eläinlajeja, etenkin vesilintuja ja rantakasvillisuutta. Pohjoisosaa leimaavat hiekkadyynit, puulajeina havupuut, koivu, tammi ja pyökki. Pohjoisrannalla voi myös nähdä hylkeitä tiheinä laumoina. 
Saarella tuotetaan edelleen noin 60 tonnia suolaa vuosittain. Suolantuotanto toimii myös "elävänä museona", jota käy katsomassa noin 45 000 matkailijaa joka vuosi. Muutoinkin turismi on tärkeä tulonlähde, yhteensä noin 130 000 turistia vieraili saarella vuosittain 2001. Muita tärkeitä elinkeinoja ovat elintarviketuotanto, käsityöläisyys, kalanjalostus ja palveluelinkeinot.
Frederikshavnista on 3–4 kertaa päivässä lauttayhteys saarelle (Færgeselskapet Læsø I/S), matkailusesongin aikana useammin. Copenhagen Airtaxi ja Flexflight lentävät saarelle Roskildesta, Torpista ja Kielistä. Ruotsista käsin saarelle on myös mahdollista päästä "meritaksilla". Saarella kulkee ilmainen bussi. Myös taksi- sekä auton ja polkupyörien vuokrauspalvelut ovat saatavilla. Prasonísi (Kythera)
Prasonísi () on Kreikalle kuuluva pieni asumaton saari Välimeressä Kytheran saaren itärannikon edustalla. Pedoulás
Pedoulás () on kylä ja kyläyhdyskunta ("koinótita") Nikosian alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011). 
Pedouláksen kylä sijaitsee Tróodos-vuoristossa Kyproksen läntisissä sisäosissa noin metrin korkeudella merenpinnasta laskettuna, linnuntietä noin 56 kilometriä lounaaseen pääkaupunki Nikosiasta. Kylän nähtävyyksiin kuuluu Arkkienkeli Mikaelin kirkko ("Archángelos Michaíl"), joka on yksi Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluvista Tróodoksen maalatuista kirkoista. Sen yhteydessä toimii bysanttilainen museo. Saaren merkittävin luostari Kýkkoksen luostari sijaitsee noin 15 kilometriä kylästä länteen. Kaxskäla
Kaxskäla on runsaan kahdeksan neliökilometrin kokoinen. Sen asukasluku on 64, mutta kesäisin asukasluku kasvaa kolmeensataan. Saarelle on tieyhteys Lövön kautta. Saarelta kulkee Rosalan yhteysaluksen lisäksi lossi Högsåraan. Antikythera
Saari on sijaintinsa vuoksi ollut aikoinaan merirosvojen turvapaikka ja operaatioiden tukikohta. Läheiset kreetalaiskaupungit alkoivat noin vuoden 300 eaa. jälkeen vaatia Antikytheraa itselleen rosvotakseen saarelta käsin ympäröivälle merelle uskaltautuvia aluksia. Antikytheraa ne tarvitsivat tähystyspaikaksi. Sitä hallitsi todennäköisesti ainakin kreetalainen Falásarnan kaupunki, sillä Rodos tuhosi sekä saarella että Falásarnassa sijainneet asutukset vuosina 69–67 eaa. Tuhoamiset liittyivät Rodokselta käsin tehtyihin matkoihin, joilla pyrittiin lopettamaan merirosvous Välimerellä. Kásos
Kásoksen pääasutuskeskus siirtyi roomalaisen ja varhaiskristillisen kauden aikana luultavasti rannikolle, Empóreionlahden ympäristöön. Sieltä on löydetty muun muassa jäänteitä varhaiskristillisestä basilikasta. Rooman keisari Diocletianuksen valtakaudella vuosina 284–305 Kásoksesta tuli osa XXVIII Provincia -nimistä provinssia. Provinssin kuvernöörin asemapaikka oli Rodoksella. Kun Rooman valtakunta jaettiin itä- ja länsiosaan vuonna 395, Kásoksesta tuli muiden lähisaarten tavoin osa Itä-Roomaa eli Bysantin valtakuntaa. Bysantin vallan alla saari oli ensin osa Kibyrrhaiotoin teemaa. Myöhemmin Kásoksesta tuli osa Kreetan teemaa. Bysantin valtakaudella, 800- ja 900-luvuilla saari joutui useasti merirosvojen häirinnän kohteeksi. Merirosvot olivat muun muassa Pohjois-Afrikasta, Kreetalta, Kefaloniasta ja Peloponnesoksen Mánin niemimaalta kotoisin. Thásos
Thásos kuuluu hallinnollisesti Thásoksen kuntaan, johon kuuluu myös pienempiä lähisaaria. Kunta kuuluu Thásoksen alueyksikköön. Vuoteen 2011 saakka kunta kuului Kaválan prefektuuriin. Thásos
Thásos on kooltaan 12. suurin Kreikan saarista. Saari on muodoltaan suhteellisen pyöreä ja sen läpimitta on pohjois-eteläsuunnassa noin 24 kilometriä ja itä-länsisuunnassa noin 20 kilometriä. Saari on tuliperäinen ja vuoristoinen. Sen korkein kohta on Ypsário (Ipsário, 1 203 metriä). Spétses
Arkeologisten löydösten perusteella Spétses on ollut asuttu viimeistään varhaisella pronssikaudella noin 2500 eaa. Keskiajalla saari tuli asumattomaksi jatkuvien merirosvojen hyökkäysten vuoksi. Saari asutettiin uudelleen pysyvästi vasta 1600-luvulla. Tuon ajan asutus oli Kastélissa (myös Kastélli). Saarella kehitettiin laivanvarustusta ja kauppalaivastoa ja siitä tuli tällä alalla yksi Kreikan merkittävimmistä keskuksista. Kapinoinnin johdosta turkkilaiset tuhosivat Kastéllin 1700-luvulla.
1800-luvun alussa saari osallistui Kreikan vapaussotaan, missä sen laivastosta oli hyötyä. Spétsesläiset laivat osallistuivat muun muassa Náfplion, Monemvasián, Mánin ja Mesolóngin vapauttamiseen, sekä taistelivat Kreetalla turkkilaisten kanssa liitossa ollutta egyptiläistä laivastoa vastaan. Vapaustaisteluajan sankareihin lukeutui spétsesläinen Laskarína Boumpoulína (Bouboulína), joka otti miehensä laivaston komentoon tämän kuoltua, ja käytti suuren osan omaisuudestaan sodan rahoittamiseen. Kéa
Saaren suurimmat asutukset ovat satamakylä Korissía (711 asukasta), joka sijaitsee saaren luoteisrannikolla; pääkylä Ioulída eli Chóra (633 asukasta), joka sijaitsee saaren pohjoisissa sisäosissa; sekä Písses (157) ja Vourkári (121). (Katso myös: Luettelo Kéan kunnan kylistä ja saarista.) Megalonísi
Megalonísi () eli Nisiópi (Νησιώπη) on Kreikan saari, joka sijaitsee Lesboksen lähellä ja kuuluu Pohjoisen Egean saarten saariryhmään. Saari on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti saari kuuluu Lesboksen kuntaan, Lesboksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Kake
Tlingiteihin kuuluva kake-heimo on asuttanut Kupreanofinsaarta esihistoriallisista ajoista lähtien. Eurooppalaiset uudisasukkaat pelkäsivät kakeja 1700- ja 1800-luvuilla. Kakesodassa Yhdysvaltain laivasto tuhosi kolme kake-kylää vuonna 1869 Sitkassa tapahtuneen ampumavälikohtauksen jälkeen. Kaket rakensivat uudelleen yhden kylän 1890-luvulla nykyisen Kaken paikalle. Kéa
Kéa (; myös "Tzia", ), antiikin "Keos" (, ) on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään. Saaren pinta-ala on 131,693 neliökilometriä ja asukasluku 2 446 (vuonna 2001). Hallinnollisesti Kéa kuuluu Kéan kuntaan, Kéa-Kýthnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saaren pääkylä on Ioulída. Kaunissaari (Pyhtää)
Seuraavan kerran Kaunissaaressa oli asutusta vuodesta 1613 vuoteen 1617. Vuonna 1642 Kaunissaareen muutti perhe Virolahdelta, ja tästä lähtien saaressa on ollut jatkuvasti asutusta. Vain katovuosien ja sotien takia Kaunissaari on ollut hetkellisesti autiona. Kykladinen kulttuuri
Kykladit ovat olleet asuttuja todennäköisesti viimeistään paleoliittisella kaudella 11000 eaa., jolloin míloslaista obsidiaania eli laavalasia vietiin jo Manner-Kreikkaan. Varhaisimmat merkit asutuksesta ovat neoliittiselta kaudelta noin 5500 eaa. Viimeistään noin 5200 eaa. neoliittinen maanviljely- ja karjanhoitokulttuuri saapui idästä Anatoliasta Kykladeille. Tulokkaat saattoivat olla alkujaan pohjoisen Syyrian Amuqin kulttuurin alueelta lähteneitä pelasgeja. Kykladien varhainen maanviljelykulttuuri ennen 4000 eaa. mm. Sáliagkoksella ja Kéan Kefálassa pohjautui mm. emmervehnän ja villiohran viljelyyn, lampaiden ja vuohien pitoon sekä kalastukseen veneestä keihäiden avulla. Míloksen saari vei jo tuolloin obsidiaania mantereelle. Obsidiaani on laavalasia, joka oli hyvää materiaalia terätyökalujen valmistamiseen ennen metallien keksimistä. Míloksen obsidiaanikauppa jatkui pronssikaudellakin. Karhusaari
Willem Barents ja Jacob van Heemskerk löysivät saaren 10. kesäkuuta 1596. Karhusaari nimettiin lähistöllä uineen jääkarhun mukaan. Vaikka Karhusaarta on asuttu useaan otteeseen historian aikana, ovat asutukset olleet kausiluonteisia. Mursulahdessa () sijaitsi valaanpyyntiasema 1900-luvun alussa, ja vuosina 1916–1925 saarelta louhittiin kivihiiltä. Kaivostoiminta kuitenkin kuihtui taloudellisesti kannattamattomana. Romuttuneet kaivosrakennukset ja rata höyryvetureineen ovat säilyneet sangen hyvin syrjäisen saaren kylmässä ilmanalassa näihin päiviin asti. Venäjä ja Neuvostoliitto on useaan otteeseen vaatinut Karhusaarta itselleen, ensimmäisen kerran 1609 ja 1899 sekä 1947. Gávdos
Apostoli Paavali ajautui myrskyssä maihin vuonna 62 Gávdoksella ollessaan matkalla Roomaan. Paavali jäi saarelle joksikin aikaa, ennen kuin lähti jatkamaan matkaa. Matka päättyi haaksirikkoon Maltalla. Sittemmin saaresta tuli osa Bysantin valtakuntaa. Tuona aikana saaren väkiluku oli noin 8 000 ja asukkaat saivat elantonsa kasvattamalla lampaita ja vuohia. Saarella oli myös oma piispa. Arabimerirosvot saapuivat saarelle 800-luvulla ja ottivat sen haltuunsa. Merirosvot olivat vallassa 1100-luvulle saakka. He ryöstelivät saarelaisten omaisuutta ja myivät saaren asukkaita orjiksi eri puolille maailmaa. Monen gávdoslaisen tiedetään piileskelleen Kreetalla Sfakián vuoristossa. Merirosvojen jälkeen vallan saarella otti jälleen Bysantin valtakunta. Gávdos oli kuitenkin merirosvokaudella autioitunut, eikä kukaan uskaltanut palata saarelle, sillä se oli turvaton ja sijaitsikin melko kaukana.
Venetsia otti saaren haltuunsa 1600-luvulla. Osmanien valtakunnan osaksi saari tuli vuonna 1665. Gávdos asutettiin uudelleen vuoteen 1880 mennessä, jolloin asukkaita oli saarella 418. Osmanit itse eivät saarta asuttaneet. Brittiläinen merenkulkija Thomas Abel Brimage Spratt vieraili Gávdoksella 1800-luvulla. Hän kertoi myöhemmin, että ennen rantautumista alukselle saapui naisia ja miehiä, jotka olivat täysin alastomia. Spratt löysi saaren luoteisosasta päättömän naista esittävän patsaan, joka on nykyisin esillä British Museumissa Lontoossa. Kásoksen lentoasema
Lentoasema aloitti toimintansa vuonna 1983. Lentoaseman kiitotiellä on pituutta 982 metriä ja leveyttä 25 metriä. Asema sijaitsee 11 metrin korkeudessa merenpinnasta. Lentoasemalla on yksi matkustajaterminaali sekä kolme lentokoneen pysäköintipaikkaa. Kásos
Kásoksen kylien välillä liikennöi paikallisbussi. Lisäksi saarella on kaksi taksia sekä autoja ja skoottereita vuokraava yritys. Zonianá
Kreetalla syntynyt italialainen Francesco Barozzi mainitsee vuonna 1577, että nykyinen Zonianá olisi ollut Axoksen kuningaskunnasta ja Anógeiasta erillään ja tunnettu nimellä So. Kuitenkin ensimmäinen Zonianáa koskeva asiakirja on vasta vuodelta 1821. Zonianán väestö on aina ollut täysin kreikkalaista siitäkin huolimatta, että Kreeta on ollut muun muassa saraseenien, venetsialaisten ja osmanien valloittama. Mikkelinsaaret
Suullisen perimätiedon mukaan Isonvihan aikana mantereelta väkeä muutti asumaan Mikkelinsaarten Västra Finnholmenille pakoon venäläisiä, josta venäläiset lopulta heidät löysivät. Ensimmäinen dokumentoitu pysyvä asutus saariryhmälle saapui vuonna 1830, jolloin Grönvikin lasitehtaan palkkaama koivulahtelainen metsänvartija Marcus Bäck ja hänen vaimonsa Brita asettuivat sinne asumaan. Viimeinen pysyvä asukas, Marcuksen ja Britan jälkeläinen kolmannessa polvessa, muutti pois Mikkelinsaarilta 1990-luvulla. On esitetty laskelmia, että kaikkiaan pysyviä asukkaita olisi tänä aikana ollut Mikkelinsaarilla 267. Mikkelinsaarten asukkaat elivät pääosin omavaraistaloudessa kalastuksen ollessa pääelinkeino. Lisäksi saarilla on metsästetty hylkeitä ja poltettu tervaa jo ennen vakituisen asutuksen saapumista ja sen jälkeen. Suomen itsenäistyttyä osa Mikkelinsaarten asukkaista hyödynsi saarten sijaintia harjoittamalla muun muassa kahvin salakuljetusta Ruotsista Suomeen. Kásos
Kreetaa miehittämään tulleet venetsialaiset valloittivat Kásoksen vuonna 1207. Genovan vallan alle saari päätyi vuonna 1287. Johanniittain ritarikunta otti saaren haltuunsa 1200-luvun loppupuolella tai toisen lähteen mukaan vuonna 1311. Paavi puuttui asiaan ja saari palasi vuonna 1315 takaisin venetsialaisomistukseen. Toisen lähteen mukaan Venetsia olisi ottanut Kásoksen hallintaansa jo vuonna 1306. Thasos (antiikin kaupunki)
Kaupunki kukoisti edelleen hellenistisellä ja roomalaisella kaudella, vaikkakaan sillä ei ollut enää poliittista valtaa. Herulit tuhosivat kaupungin 200-luvulla jaa. Asutus kaupungin alueella säilyi kuitenkin läpi bysanttilaisen keskiajan aina nykyajalle saakka, ja kaupunki on kehittynyt nykyiseksi Thásoksen kaupungiksi, joka on edelleen saaren pääkaupunki ja tunnetaan myös nimellä Liménas Thásou. Kéros
Kéroksen Kávoksesta ja sen edustalla sijaitsevasta pienestä Daskalión saaresta on löydetty merkittävä kykladisen kauden aikainen asutus ja pyhäkköalue. Saari oli ennen Kérokseen kuulunut niemeke, jolla on ollut aikakaudelle laajakokoinen asutus ja saaren satama. Pyhäkköalueelta puolestaan on löydetty suuri määrä rikottuja kykladisia idoleita. Koufonísi
Koufonísi () eli Áno Koufonísi (Άνω Κουφονήσι, ”Ylempi Koufonísi”) tai "Páno Koufonísi" (Πάνω Κουφονήσι) on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja tarkemmin Pieniin Kykladeihin ja Koufonísian saariin Káto Koufonísin ohella. Saaren pinta-ala on 5,77 neliökilometriä ja asukasluku 399 (2011). Hallinnollisesti Koufonísi kuuluu Koufonísian kunnallisyksikköön, Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kásos
Kásoksen Frystä liikennöi laivoja säännöllisesti Kárpathoksen Foiníkiin, Kreetan Siteíaan, Rodokselle ja Pireukseen. Kásoksen lentoasema sijaitsee saaren pohjoisrannikolla noin kilometrin Frystä länteen. Olympic Air -lentoyhtiö lentää kentältä Kárpathokselle, Kreetalle ja Ródokselle. Kuusinen (saari Kotkassa)
Luotsit siirtyivät Kuusiseen Kotkan kaupungin syntyaikoihin 1870-luvun lopulla Kukourin linnakesaarelta. Saarella olleesta luotsitalosta on nykyisin jäljellä enää kivijalka. Kuusinen yhdistettiin 1970-luvulla Kotkansaareen pengertiellä, joka toimii samalla aallonmurtajana. Tieyhteyden valmistumisen jälkeen saarelle rakennettiin kalasatama ja Suomen merivoimien sotilassatama. Kotkan saariston yhteysalusliikenne siirtyi Kuusiseen elokuussa 2013 Sapokasta. Saari on ehdolla Kotkan merivartioaseman uudeksi sijoituspaikaksi, joka on siirtymässä pois Katariinan kaupunginosassa sijaitsevista liian suurista tiloista. Kosrae
Kosrae, jonka vanhoja nimiä ovat Kusaie, Kushai, Kuschai ja Ualan, on tuliperäinen saari Mikronesiassa, Karoliinien saaristossa Tyynellämerellä. Se on Karoliinien itäisin saari ja yksi Mikronesian liittovaltion osavaltioista. Sen pinta-ala on noin 110 km². Saaren asukasluku on noin 7 700. Saarella puhutaan kosraen kieltä. Thásos (kunta)
Thásoksen kunta käsittää koko Thásoksen saaren. Sen lisäksi kuntaan kuuluvat pienet saaret Thasopoúla ja Koínyra. Másari
Másari (; myös "Mássari") on Kreikan kylä, joka sijaitsee Ródoksen saarella ja kuuluu Ródoksen kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Se kuului aiemmin Archángeloksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Ródoksen kunnan Archángeloksen kunnallisyksikköön. Kylä muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Μασάρων, "Topikí Koinótita Masáron"). Kylän väkiluku on 1 004 (vuonna 2011). Thásos
Antiikin aikana Thásos tunnettiin myös nimillä "Ogygia Thasos" (Ὠγυγία Θάσος), "Aeria" (Ἀερία) ja "Aithra" (Αἴθρα, ”Eteerinen”). Thásosta on kutsuttu myös nimillä "Khrysē" (Χρύση, ”Kultainen”), koska sieltä on kaivettu kultaa, sekä "Dēmēteros aktē" (Δημήτερος ἀκτή, ”Demeterin rannikko”) sen viljavuuden vuoksi.
Saaren ensimmäiset asukkaat olivat mahdollisesti foinikialaisia. Ainakin kreikkalaisessa mytologiassa Thásos on saanut nimensä Tyroksen tai Sidonin kuninkaan Agenorin pojasta Thasoksesta. Kun Zeus muutti itsensä häräksi ja ryösti Agenorin tyttären Europan, Agenor määräsi neljä poikaansa etsimään sisartaan. Thasos päätyi Thásoksen saarelle ja antoi sille nimensä. Toisessa versiossa Thasos oli merenjumala Poseidonin poika. Chrysí
Saarella oli asutusta minolaisen kulttuurin aikana. Tältä ajalta peräisin olevia saviastioiden paloja on löydetty saaren itä- ja länsiosista. Samoin sinne tänne ripotellut simpukankuoret saaren itä- ja länsiosassa todistavat, että saarella on minolaiskaudella ollut asutusta. Myös roomalaisista on säilynyt merkkejä. Saaren luoteisosassa on Ágios Nikólaoksen kappeli, joka on valmistunut 1200-luvulla tai toisen lähteen mukaan 1300-luvulla. Kappelista etelään ja lounaaseen on muutamia hautoja ja kaivoja. Chrysíllä on ollut aikoinaan myös suolantuotantoa. Merirosvot ovat piileskelleet saarella. Sittemmin saari on tarjonnut ja tarjoaa edelleen suojaa alueen kalastajille. Kásos
Kásoksella pesiviä lintuja ovat esimerkiksi välimerenhaukka ja välimerenlokki. Matelijoista saarella tavataan "Cyrtopodion kotschyi" -gekkoa ja "Telescopus fallax pallidus" -käärmettä, jotka kummatkin on suojeltu Kreikan presidentin asetuksella. Myös "Ablepharus kitaibelii fabichi" -liskolaji kuuluu Kásoksen lajistoon. Saarella tavataan myös "Lyciasalamandra luschani" -salamanteria. Moskenesøya
Moskenesøya on Lofoottien saariryhmään kuuluva saari ja se sijaitsee Nordlandin läänissä, Pohjois-Norjassa. Saarelta on yhteys Flakstadøya-saarelle Kåkernin sillan kautta. Koillinen osa saaresta kuuluu Flakstadin kuntaan, loput Moskenesin kuntaan. Anánes
Anánes () on joukko pieniä Kreikan saaria, jotka kuuluvat Kykladien saariryhmään ja sijaitsevat Míloksen lounaispuolella. Saaria on yhteensä kuusi. Niistä yksi on selvästi muita isompi. Saaret ovat asumattomia (vuonna 2011). Hallinnollisesti Anáneksen saaret kuuluvat Míloksen kuntaan, Míloksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Lehtisensaari
Saaren asukasmäärä oli laajimmillaan 1930-luvulla, jolloin siellä oli kahdeksan tilaa ja noin 60 asukasta. Sotien jälkeen asukasmäärä laski ja 2000-luvulla ympärivuotista asutusta on ollut yhdessä talossa. Lehtisensaaren eteläkärjessä on Antti Matikan säätiön ylläpitämä Ristiniemen tila, joka toimii museona. Karavostási (Nikosia)
Karavostási (, ) on kylä Kyproksen saarella. Se on "de facto" Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallussa, ja kuuluu sen hallinnossa Güzelyurtin alueeseen. Kyproksen tasavallan pakolaishallinnossa se kuuluu Nikosian alueeseen. Kylän väkiluku on (2011). 
Karavostási sijaitsee Kyproksen luoteisrannikolla Mórfounlahden rannalla. Kylässä toimii Lefken eurooppalainen yliopisto ("European University of Lefke"). Antiikin aikana nykyisen kylän lähellä sijaitsi Soloin kaupunki. Kylän nimi tarkoittaa ”Laivasatamaa”. Kásos
Kásos kuuluu hallinnollisesti Kásoksen kuntaan, johon kuuluu myös pienempiä lähisaaria. Kunta kuuluu Kárpathoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Saaren pääkylä on Fry (vuoden 2011 väestönlaskennassa 357 asukasta), joka sijaitsee saaren pohjoisrannikolla. Suurin asutuskeskus on Agía Marína (444 asukasta), joka sijaitsee kilometrin päässä Frystä lounaaseen. Kolmanneksi suurin asutuskeskus on Arvanitochóri (169 asukasta), joka sijaitsee noin kolmen kilometrin päässä Frystä etelään. Kásoksen entinen pääkylä Póli (80 asukasta) sijaitsee kolmen kilometrin päässä Frystä kaakkoon. Fryn ja Pólin välissä sijaitsee pieni Panagían kylä (34 asukasta). (Katso myös: Luettelo Kásoksen kunnan kylistä.) Kásos
Kásoksen tärkeimmät juhlat ovat Agía Marínan kylän sinivalkoisessa kirkossa vuosittain 17. heinäkuuta järjestettävä juhla Pyhän Margareetan (Marinan) kunniaksi sekä Fryssä järjestettävä juhla saaren suojeluspyhimys Pyhän Spyridonin kunniaksi. Jooniansaaret
Jooniansaaret ovat olleet asuttuja viimeistään paleoliittisella kaudella. Tuolta ajalta on tehty löytöjä muun muassa Kefaloniássa ja Korfulla. Pronssikaudella saarilla ovat vaikuttaneet muun muassa minolainen ja mykeneläinen kulttuuri.
Varhaisimmat kirjalliset viittaukset Jooniansaariin ovat peräisin Homeroksen eepoksista ja erityisesti "Odysseiasta", jossa Ithaka on keskeisessä roolissa Odysseuksen kotipaikkana. Tutkijat ovat kuitenkin olleet erimielisiä siitä, onko kyseessä nykyisin Ithakana tunnettu saari. Jooniansaarten nimi liittyy Joonianmereen, joka puolestaan on saanut nimensä kreikkalaisen mytologian hahmosta Iosta. Minolainen kulttuuri
Kreetan saari on varmuudella asutettu viimeistään neoliittisen kauden alussa vuosien 7000–6000 eaa. välisenä aikana, jolloin Knossoksen asutus syntyi. Varhaiset asukkaat olivat mahdollisesti eteläisestä Anatoliasta tulleita Sésklon kulttuurin edustajia, jotka toivat muun muassa maanviljelyn Balkanille. Noin 6500 eaa. Kreetan maanviljelijäasutus keskittyi Messarán tasangolle eteläiselle Kreetalle. Näihin aikoihin oli alettu rakentaa suuria puulaivoja, joilla voitiin tehdä pitkiä merimatkoja. Myöhemmin uusia, joskus pelasgeiksi sanottuja minolaisia saapui saarelle noin vuosien 5500/4500–4000 eaa. välisenä aikana. Kuivasensaari
Kuivasensaari on noin 180 asukkaan saari Saimaassa. Ródos
Ródos (, []; ; ; ; suom. aiemmin "Rhodos") on Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään. Se on Dodekanesian saarista suurin ja sijaitsee Egeanmeren kaakkoisosassa Välimeressä. Saaren pinta-ala on 1 401 neliökilometriä ja asukasluku 115 490 (vuonna 2011). Hallinnollisesti saari kuuluu Ródoksen kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saaren pääkaupunki on Ródoksen kaupunki. Kythera
Saaren hallitsijat vaihtuivat vuosisatojen kuluessa useita kertoja ja miltei aina valloittajat toivat mukanaan saarelle perheitään, jotka sekoittuivat Kytheran alkuperäisväestöön. Saarella on esimerkiksi henkilöitä, joiden sukunimi on venetsialainen tai Konstantinopolista peräisin. Kytheran karut olosuhteet ovat pakottaneet saarelaisia myös siirtolaisiksi. Ensimmäinen suuri siirtolaisaalto tapahtui Kreikan vapaussodan jälkeen erityisesti Vähän-Aasian Smyrnaan, sillä siellä kulttuuri ja kaupankäynti kukoistivat. Smyrnan suuren palon jälkeen vuonna 1922 suurin osa kytheralaisista lähti Smyrnasta muiden kreikkalaisten tavoin. Myös Pireukseen ja Egyptin Aleksandriaan muutti paljon kytheralaisia vapaussodan jälkeen. 1800-luvun lopulla alkoi toinen siirtolaisaalto, joka kesti toisen maailmansodan alkuun saakka. Tällöin kytheralaiset muuttivat pääasiassa Australiaan ja Yhdysvaltoihin. Toisen maailmansodan päätyttyä alkoi kolmas ja samalla suurin siirtolaisaalto, joka päättyi 1970-luvun puolivälissä. Australiassa on nykyisin noin 40 000 kytheralaisen alkuperän henkilöä, Yhdysvalloissa muutama tuhat ja Pireuksessa ja Ateenassa 5 000–7 000. Viimeisten vuosien aikana siirtolaisia on palannut saarelle.
Enimmillään saarella on ollut 13 000–15 000 asukasta. Vuoden 2001 väestönlaskennassa Kytheran saarella oli 3 354 asukasta. Vuonna 2010 saaren väkiluku oli 3 334. Vuoden 2011 väestönlaskennassa Kytheran saaren väkiluku oli 3 973. Tammisaaren maalaiskunta
Alueen vanhaa teollisuutta on edustanut vain Jussarön rautakaivos, joka löydettiin vuonna 1834 ja joka toimi vankityövoimalla vuoteen 1861. Hästö-Busön saari kuului ensimmäisen maailmansodan aikana venäläisten linnoitussuunnitelmiin, jolloin sen asukkaat häädettiin ja sinne rakennettiin puolustuslaitteita ja kasarmeja, jotka on sittemmin hävitetty. Helsingin yliopiston eläintieteen professori Johan Axel Palmén perusti Tvärminneen vuonna 1902 luonnontieteellisen aseman, jonka hän sittemmin testamenttasi yliopistolle. Entisen Tammisaaren mlk:n alueella sijaitsee Tammisaaren saariston kansallispuisto (aiemmin Jussarön luonnonpuisto). Conakry
Kuvernoraattiin kuuluu yksi aliprefektuuri ("îles Kassa") joka tilastoissa tavallisesti luetaan osaksi Kaloumin kaupunkialuetta. "Kassan saaret" viittaavat syntyperältään tuliperäiseen, yleisemmin nimellä Îles de Los tunnettuun saariryhmään mantereen edustalla. Näihin halkaisijaltaan 18–19 kilometrin ympyrämäisellä alueella sijaitseviin Losin (tai Loosin) saariin kuuluu yhteensä seitsemän saarta, joista kolme pohjoisinta on asuttua pääsaarta (Île de) Tamara/ Fotoba, (Île de) Kassa ja (Île de) Room. Saariston etelälaidalla sijaitsee neljä pienempää, asumatonta saarta (Corail, Blanche, Cabris ja Poulet). Kásos
Rodos valloitti Kásoksen 700-luvulla eaa. Vuosina 490–479 eaa. käytyjen persialaissotien aikana Kásos muiden itäisen Välimeren saarten ohella kuului Deloksen meriliittoon. Kásos joutui vuosittain maksamaan meriliitolle tuhat drakmaa. Myöhemmin Kásos ajautui Makedonian valtakunnan vallan alle. Makedonian kuningas Aleksanteri Suuren sotaretkistä Kásos pysyi ilmeisesti erossa. Rodoksen valtapiiriin saari päätyi 300-luvun eaa. lopussa, kun Rodos taisteli itsensä vapaaksi Makedonian valtapiiristä. Vuonna 42 jaa. Kásoksesta ja muista Dodekanesian saarista tuli osa Rooman valtakuntaa. Lesbos
Lesbos oli asuttu viimeistään 3300 eaa. Antiikin aikana Lesbos tunnettiin myös nimillä "Issa", "Himerte", "Lasia", "Pelasgia", "Aigira", "Aithiope" ja "Makaria". Kreikkalaisen perinteen mukaan saaren ensimmäiset asukkaat olivat pelasgeja, joiden myyttinen johtaja oli Ksanthos. Näiden jälkeen saarelle tulivat joonialaiset, joita johti Makareos. Lopulta saaren asuttivat aiolialaiset, joiden johtajaksi mainitaan Lesbos. Lesboksen kerrotaan naineen Makareoksen tyttären, jonka nimi oli Methymna. Vanhemman tyttären nimi myytissä oli Mytilene.
Homeros mainitsee Lesboksen tavalla, joka antaa ymmärtää, että se oli kukoistava ja siellä oli paljon asukkaita jo varhain. Antiikin Lesbos ei ollut monien muiden Kreikan saarten tavoin yhden kaupunkivaltion ("polis") alaisuudessa, vaan siellä merkittäviä kaupunkeja oli useita. Lesboslainen pentapolis muodostui sen viidestä suurimmasta kaupungista Mytilene, Methymna, Antissa, Eresos ja Pyrrha. Saaren muita antiikin aikaisia asutuksia olivat Arisba, Hiera, Agamede, Nape, Aigiros ja Polion. Ajan kuluessa Mytilene ja Methymna muodostuivat saaren kaupungeista merkittävimmiksi ja ne kilpailivat jatkuvasti johtoasemasta. Kaupunkien hallussa oli suuria alueita myös vastapäisellä Vähä-Aasian rannikolla. Paros (kaupunki)
Paroksen saari on asutettu viimeistään noin 3200 eaa. Se oli 2000- ja 1000-luvuilla eaa. merkittävä kykladisen kulttuurin keskus. Saari kukoisti edelleen minolaisella ja mykeneläisellä kaudella, jolta ajalta tunnetaan akropolis Koukounariésissa sekä asutus Náousassa. Paroksen kaupungin eli nykyisen Paroikián paikka on ollut asuttu viimeistään 1000-luvun eaa. alkupuolelta. Pedersören kunta
Ainakin osittain Pedersören kunnan alueella olevia Natura-kohteita ovat kalastollisesti arvokas Ähtävänjoki, jossa on myös vahva saukkokanta, Djuplottbackenin vanha metsä, lintujen suosima entinen merenlahti Sandsundsfjärden, soiden ympäröimä erämaajärvi Kalisjön, Passmossenin aapasuo ja Angjärvmossenin nuori keidassuo.Vuoden 2017 lopussa Pedersören kunnassa oli 11 084 asukasta, joista 8 103 asui taajamissa, 2 927 haja-asutusalueilla ja 54 asukkaan asuinpaikan koordinaatit eivät olleet tiedossa. Taajama-aste lasketaan niistä asukkaista, joiden asuinpaikan koordinaatit ovat tiedossa; Pedersören kunnan taajama-aste on 73,5 %. Pedersören kunnan taajamaväestö jakautuu kahdeksan eri taajaman kesken: Kaxskäla
Kaxskäla (aiemmin ) on saari Kemiönsaaren kunnassa. Se kuuluu Hiittisten saaristoon. Saaren eteläkärjessä on Kasnäsin kylä, jossa on vierasvenesatama ja yhteysalus M/S Aura liikennöi sieltä Rosalan saarelle. Ssese-saaret
Saaria on yhteensä 84. Niistä noin puolet ovat asuttuja. Asukkaat ovat bassese-heimon jäseniä. Asukasluku on yhteensä noin 36 661 (2002). Saarilla puhutuista kielistä tärkein on luganda. Kaválanlahti
Kaválanlahden pohjukassa sijaitsee Kaválan kaupunki, josta lahti on saanut nimensä. Lahden rannalla sijaitsee myös muun muassa Néa Péramoksen kaupunki. Kaválanlahden länsiranta kuuluu Pangaíon kuntaan, pohjoisranta Kaválan kuntaan ja itäranta Néstoksen kuntaan. Lahden edustalla sijaitsee Thásoksen saari. Kásos
Kásos on Dodekanesian eteläisin saari ja sijaitsee Kreetan ja Kárpathoksen saarten välissä. Kásoksen väestö elättää itsensä enimmäkseen eläinten kasvatuksella, maanviljelyllä ja kalastuksella. Krassinletto
Kaakko–luode-suuntainen pitkänomainen saari on matala ja karikoiden ympäröimä. Myös saaren rannat ovat laajan kivikon peitossa. Saari on asumaton, mutta sen koillisrannalla sijaitsee kaksi kalastajamökkiä. Osmussaari
Saaren ruotsinkielinen nimi Odensholm tulee Odinin nimestä, joka legendan mukaan haudattiin saarelle. Vironruotsalaiset asuttivat Osmussaaren 1300-luvulla, mutta historiallisia lähteitä saaresta ennen 1700-lukua on vain vähän. Ensimmäiset asukkaat tulivat eri tutkijoiden mukaan joko ulkomailta Suomesta ja Ruotsista, tai Viron mannermaalta. 1700-luvun alussa kulkutaudit tappoivat suuren osan saaren väestöstä. Tyhjentyneet alueet asutettiin kuitenkin nopeasti uudelleen. Vuonna 1776 saarelle rakennettiin kirkko, josta on ehjänä enää osa sen tornista ja seinistä. Paikalla oli myös hautausmaa, mikä on nyt jo tuhoutunut kokonaan. Vuonna 1850 saarelle rakennettiin majakka, joka on sekin nyt jo tuhoutunut toisen maailmansodan aikana. Saarelle rakennettiin koulu, joka toimi vuodesta 1883, mutta joutui lopettamaan jo kymmenen vuotta myöhemmin. Koulu avattiin uudelleen 1910, mutta se joutui tällöinkin lopettamaan pian toimintansa ensimmäisen maailmansodan sytyttyä. Thásos (kaupunki)
Thásos () eli Liménas Thásou (, ”Thásoksen satama”) on Kreikan kaupunki, joka sijaitsee Thásoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Thásoksen kuntaan, Thásoksen alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Kaupungin väkiluku on 3 234 (vuonna 2011). Thásos on Thásoksen saaren pääkaupunki ja Thásoksen kunnan kuntakeskus. Ypsário
Ypsário (, myös "Ypsári", Υψάρι ja ; myös "Ipsári(o)(n)") on vuori Thásoksen saarella Kreikassa. Se on saaren korkein vuori ja sen korkeus on lähteestä riippuen 1 204–1 208 metriä.
Ypsário sijaitsee Thásoksen saaren keskellä. Vuori on Thásoksella suosittu vaelluskohde ja sen huipulta avautuu hyvä näköala koko saarelle sekä pohjoiselle Egeanmerelle. Khryse (saari)
Saaren mainitsevat muun muassa Homeros, Sofokles, Appianos ja Pausanias. Se esiintyy muun muassa Sofokleen kadonneessa näytelmässä "Lemnoksen naiset". 100-luvulla jaa. eläneen Pausaniaan mukaan saari oli uponnut mereen jonkin verran ennen hänen aikaansa. Khryse oli ilmeisesti suhteellisen pieni ja sen kuvataan sijainneen hyvin lähellä Lemnosta. Saari oli todennäköisesti sekä syntynyt että vajonnut vulkaanisen ja seismisen toiminnan seurauksena. Onomakritoksen kerrotaan ennustaneen saaren uppoamisen jo noin 600 vuotta aiemmin. Tenedos (saari)
Kreikka hallitsi saarta vuosina 1912–1922, mutta Lausannen rauhansopimuksella se luovutettiin uudelle Turkin tasavallalle, joka oli syntynyt Osmanien valtakunnan hajottua. Rauhan­sopimuksen mukaan Tenedokselle oli sen kreikkalais­väestön vuoksi myönnettävä autonomia, eikä Kreikan ja Turkin väestönvaihto koskenut Tenedoksen eikä myöskään läheisen Imbroksen asukkaita. Enemmistö saaren asukkaista oli vielä 1960-luvulla kreikkalaisia, mutta myöhemmin heistä suurin osa on muuttanut pois ja tilalle on muuttanut turkkilaisia. Iniö (saari)
Saaren asutus on keskittynyt pohjoisosan Norrbyhyn ja eteläosan Söderbyhyn. Iniön länsirannalla on Dalenin satama ja pohjoisrannalla Skagenin satama. Saaren tasaiset alueet on pääosin muutettu viljelyalaksi. Iniön kalliomäistä korkeimmalle nousee 39,6 metrin korkuinen Kasberget. Saaresta kulkee Houtskariin yhteysalus M/S Antonia sekä Iniön lähisaaristoon ja Brändöhön yhteysalus M/S Satava. Iniö on yhteydessä naapurisaariin Keistiön ja Skagenin losseilla.