Onko tropiikkilintujen kaksi keskimmäistä pyrstösulkaa erittäin pitkiä?
Tropiikkilinnut
Tropiikkilinnut eli vanhalta nimeltään jouhipyrstöt (Phaethontidae) on merilintujen heimo joka nykyään luetaan omaan lahkoonsa Phaethontiformes. Tropiikkilintujen heimoon kuuluu yksi suku ja kolme lajia. Nimensä mukaisesti ne elävät tropiikissa. Näiden ulapalla elävien merilintujen kaksi keskimmäistä pyrstösulkaa ovat erittäin pitkiä. Tropiikkilinnut muistuttavat elintavoiltaan ja ulkonäöltään monessa suhteessa tiiroja ja myrskylintuja.
Naamiotornipöllö
Linnun sukupuolet ovat hyvin erinäköisiä. Uros painaa 420–800 grammaa, naaraat ovat huomattavasti suurempia ja painavat 545–1 260 grammaa. Urokset ovat 33–41 senttimetriä pitkiä, naaraat 39–50 senttimetriä. Eteläisten naaraiden siipiväli on jopa 128 senttimetriä. Tyypilliseen tapaan tropiikin linnut ovat paljon pienempiä kuin lauhkeiden seutujen linnut. Suurin alalajeista on siten "T. n. castanops". Kyyhkyrääkät
Kyyhkyrääkiltä puuttuu hankaluu ja rintalastan harja on vain nuorilla linnuilla. Tämän vuoksi kyyhkyrääkät ovat käytännössä lentokyvyttömiä, vahvoista rintalihaksistaan huolimatta. Siivet ovat lyhyet ja pyöreähköt. Heimon erikoispiirre ovat viisi sulkaparia, joiden tuottama höyhenpöly tekee höyhenpuvun vesitiiviiksi. Arokyyhkyrääkän nokka on alaspäin käyrä, kyyhkyrääkkien suvun lajeilla nokka on suora ja lyhyempi. Pyrstö on pitkä ja pyöristynyt, jalat vankat ja suhteellisen pitkät. Merisulat
Merisulat ("Pennatulacea") on korallieläinten ("Anthozoa") luokkaan kuuluva lahko polttiaiseläinten pääjaksossa. Merisulat koostuvat monista eri polyypeista, jotka yhdessä muodostavat runkokunnan. Runkokunnat ovat useimmiten noin 40 cm:n mittaisia, mutta joskus 1,5-metrisiä. "Subselliflorae"-alalahkon merisulat muistuttavat muodoltaan linnun sulkia. Sinipyrstö
Linnun pituus on 14 cm, siipien kärkiväli 21–24,5 cm ja paino keskimäärin 12–15 g. Pää on iso, muodoltaan lähellä sieppoja. Sinipyrstöllä on kaikissa puvuissa oranssinpunaiset kyljet ja sininen pyrstö. Juhlapukuinen koiras on päältä kokonaan sininen, vatsa ja kurkku ovat valkoiset. Naaras ja nuori ovat yleisväritykseltään ruskeita. Amerikanvarpushaukka
Amerikanvarpushaukka on pieni lintuhaukka ja Pohjois-Amerikan pienin haukka. Koiraat ovat 23–30 cm pitkiä, ja niiden siipien kärkiväli on 42–58 cm. Ne painavat 82–115 g. Kuten yleensäkin lintuhaukoilla, naaraat ovat selvästi suurempia, keskimäärin 30 %, ja ne painavat varsin yleisesti yli puolet enemmän kuin urokset. Naaraiden pituus on 29–37 cm, niiden siipien kärkiväli on 58–68 cm, ja ne painavat 150–219 g. Siiven pituus on 14,1–22,9 cm, pyrstön 12–19 cm ja jalan 4,5–5,9 cm. Mitat ovat pohjoisen ryhmän, mutta soveltuvat myös muille alalajeille. Aikuisilla on lyhyet leveät siivet ja pitkä päästään neliömäinen pyrstö, jossa on musta-harmaa raidoitus ja usein valkoinen kärki. Siipien lentosulat näkyvät yleensä vain lennossa, ja ne ovat valkoiset mustin radoin. Koivet ovat keltaiset. Koukkunokka on musta, ja vahanahka on kellertävä. Höyhenyksen väri vaihtelee riippuen ryhmästä..
Nämä linnut yllättävät ja saalistavat saaliinsa piilosta tai lentäessään yllättäen tiheän kasvillisuuden läpi. Ne suunnistavat taitavasti tiheiköissä, ja usein hyökkäys onnistuu, vaikka saalistusmenetelmä on haukan kannalta vaarallinen. Pääosa haukan saaliista on pieniä lintuja, etenkin laululintuja, kuten varpusia, kerttuleita, peippoja, peukaloisia, nakkeleita, tiaisia, turpiaaleja ja rastaita. Saalislinnut ovat olleet kooltaan 4,4-gramman rubiinipartakolibrista 577-gramman röyhelöpyyhyn, ja siinä välissä kaikki linnut voivat joutua saaliiksi. Yleensä urokset saalistavat pikkulintuja, kuten varpusia ja kerttuleita, ja naaraat tavoittelevat suurempaa saalista, kuten punarintarastaita ja kultatikkoja, niinpä sukupuolet eivät kilpaile saaliista. Nämä haukat myös hyötyvät pihalintujen ruokkijoista parasta saalista etsiessään. Usein ne kiskovat höyhenet saaliista jo paikan päällä tai puun oksalla. Joskus harvoin amerikanvarpushaukka syö jyrsijöitä, matelijoita, sammakkoja, käärmeitä ja suuria hyönteisiä. Laulusirkku
Linnun pituus on noin 14 cm, vaihteluväli 12–17 cm, siipien kärkiväli 18–24 cm ja paino 12–53 g. Lajin normaalipaino on noin 16–20 g, äärimmäisen painavat yksilöt ovat muuttomatkaa varten itsensä rasvaa täyteen keränneitä suurimman alalajin koiraita, jotka ovat hieman naaraita suurempia. Lajista tunnetaan nykyisin 24 alalajia, joten ulkonäön vaihtelu voi olla suurta. Viuhkahaukka
Haukan elinpiiriä ovat läntisen ja keskisen Afrikan sademetsät. Sen siipiväli on 81-90 cm ja kokonaispituus 56-65 cm, johon sisältyy 30-37 cm:n pituinen pyrstö. Naaraat ovat noin 15 prosenttia koiraita suurempia. Koska pyrstö on noin 56 prosenttia linnun kokonaispituudesta, laji on yhdessä raitasuohaukan kanssa petolinnuista pisin pyrstö suhteessa sen ruumiin pituuteen. Lyhytpyrstötimali
Kooltaan lyhytpyrstötimali on 14–16 cm. Aikuinen lintu on selästään väriltään oliivinruskea ja päästään harmaa. Nokan tyvestä lähtee musta viiksijuova. Lyhytpyrstötimalin kurkku on väriltään valkoinen. Lajin pyrstö on lyhyt. Nuoret lyhytpyrstötimaliyksilöt ovat päästään ruskeampia. Linnut
Linnut ovat kokoonsa nähden hyvin pitkäikäisiä nisäkkäisiin verrattuna, vaikka linnuilla on 1,5–2,5 kertaa korkeampi perusaineenvaihdunnan taso. Lintujen pitkän iän salaisuutta ei vielä tiedetä. Suomen kymmenen pitkäikäisintä lajia ovat rantalinnut, joista eräs harmaalokki saavutti 32 vuoden iän. Euroopan ja maailman pitkäikäisimpiä lintuja ovat ulappalinnut. Pikkuliitäjä on saavuttanut Euroopassa 49 vuoden iän, ja uusiseelantilainen kuningasalbatrossi on saavuttanut luonnonvaraisten lintujen maailmanennätyksen 62 vuoden iällään. Lyhytikäisimpiä lintuja ovat pienimmät linnut. Suomessa rengastetuista linnuista pienin ikäennätys on hippiäisellä, 3 vuotta ja 8 kuukautta, ja Euroopassa saman lajin ennätys on 5 vuotta ja 1 kuukausi. Myös muut pienet varpuslinnut elävät lyhyen elämän. Kanalinnuista vain teeri on yltänyt 10 ikävuoteen. Vankeudessa linnut elävät pitempään kuin luonnossa. Korppi ja kultatöyhtökakadu ovat yltäneet varmasti 80 vuoden ikään, ja Intiassa celebesinkakadu on saavuttanut 101 vuoden iän. Vuorisirkku
Vuorisirkun pituus on 15–16,5 cm, siivenkärkien väli 22–26 cm ja paino 21-27 grammaa. Se on keskikokoinen sirkku ja sen siivet ovat suhteellisen lyhyet, sekä leveät ja pyrstö pitkä. Kaikissa puvuissa pään kuvioinnit ovat voimakkaita: päälaen sivun juova, silmäjuova ja korvan alareunaa rajaavat juovat ovat tummia. Muuten pää on tuhkanharmaa, samaten rinta ja kurkku, koirailla voimakkaimmin. Vatsa ruosteenruskea ja nuorella naaralla oranssinbeige. Pyrstön reunat ovat valkoiset, pienet peitinhöyhenet harmaat ja siivellä kaksi valkeaa siipijuovaa. Linnun alanokka on vaalean lyijynharmaa. Ruosteenpunainen yläperä on kuvioton. Tropiikkilinnut
Yksikään tropiikkilintulaji ei ole välittömässä vaarassa, eikä siten ole uhanalainen. Niiden haittana ovat kuitenkin ihmisten hyväksikäyttö, pesimäalueille tuodut pedot ja elinympäristön turmeleminen. Tropiikkilintujen käytös on hyvin pelotonta ja ne antavat ihmisen jopa nostaa ne pesästään. Niiden munia on joskus kerätty Bermudalla ruuaksi ja eräillä Tyynenmeren saarilla niiden pitkiä pyrstösulkia on revitty koristeiksi. Tällä ei kuitenkaan ole ollut suurta merkitystä kannoille, toisin kuin saarille tuoduilla rotilla ja kissoilla. Perunkultapöllö
Tämä pöllö on jokseenkin suuri, sen pituudeksi on kerrottu vaihdellen 35,5–48 cm. 13 kummankin sukupuolen lintua painoi punnittaessa 590–1 250 grammaa, ja keskimäärin paino oli 873 grammaa. Se on päältä tummanruskea ja alta vaalea, jossa on selvää punaruskeaa raidoitusta. Rinnassa on leveä ruskea raita, jossa on vaaleita-vaaleanruskeita täpliä. Sen naamakiehkura on tummanruskea ja siinä on vaaleat silmänkohdat. Kaulassa on valkoinen puolikaulus. Silmät ovat punaruskeat. Tumma-ampiaishaukka
Tumma-ampiaishaukka on 50 senttimetriä pitkä, suurikokoinen. Se on melkein musta, mutta lento- ja pyrstösulissa on runsaasti selvästi havaittavia valkoisia juovia. Yleensä se nähdään lennossa, niin että pyrstö ja pitkät siivet ja lentosulat ja leveät siivenkärjet erottuvat. Saman näköinen laji "Aviceda subcristata" on pienempi ja paljon vaaleampi. Valkopäämerikotka
Aikuisilla valkopäämerikotkilla, sekä koirailla että naarailla, on tummanruskea väritys, joka peittää niiden rintaa ja selkää. Viiden ensimmäisen elinvuoden aikana pään, kurkun ja pyrstön ruskeat sulat kehittyvät valkoisiksi, ja näin muodostavat valkopäämerikotkalle ominaisen värityksen. Aikuisen linnun nokka ja jalat lisäksi vaihtavat väriä oranssinkeltaiseksi. Valkopäämerikotkan silmät ovat kellanruskeat. Naaraspuolinen valkopäämerikotka on hieman koirasta kookkaampi: noin 89–94 senttimetrin pituinen ja noin 5,8 kilogramman painoinen. Sen siipien väli voi olla jopa noin 2,3 metriä. Koiraspuolinen valkopäämerikotka on noin 76–86 senttimetriä pitkä ja painaa noin 4,1 kilogrammaa. Sen siipien väli vaihtelee yksilöittäin noin 1,8 metristä noin 2,1 metriin.
Aikuisella valkopäämerikotkalla on noin 7 000 sulkaa. Ne ovat muiden lintujen sulkien tapaan onttoja ja kevyitä, mutta vahvoja ja taipuisia. Lintu säätelee ruumiinlämpötilaansa höyhenpeitteensä avulla vaihtelemalla sulkiensa asentoa. Sulat ja höyhenpeite suojaavat lintua sekä kylmyydeltä että kuumuudelta. Sulkien avulla se myös suojautuu sateelta ja muulta kosteudelta. Sulat ovat tärkeitä myös lentämisen kannalta. Valkopäämerikotkan siivet ovat pitkät ja leveät. Valkopäämerikotkan siivet soveltuvat hyvin lentämiseen, ja se onkin voimakas lentäjä. Lentäessään se säästää energiaansa käyttämällä hyväkseen termiikkivirtauksia. Sen siivet ovat hyvin sopeutuneet tähän lämpimien ilmavirtojen käyttöön. Turbulenssia vähentääkseen valkopäämerikotkan siivet ovat muodostuneet suipoiksi ja siipien kärkihöyhenet toisistaan erkaantuviksi. Valkopäämerikotkan pyrstö on pään ja kurkun tapaan väriltään valkoinen. Sen avulla lintu tasapainottaa itseään ja jarruttaa laskeutuessaan. Pyrstön levittäytyvät sulat lisäävät myös termiikin vaikutusta linnun lentäessä. Valkopäämerikotka voi lentäessään nousta noin kolmen kilometrin korkeuteen ja saavuttaa yli 50 kilometrin tuntinopeuden. Suulat
Suurin osa suulalajeista elää eteläisen pallonpuoliskon merialueilla, ja vain suulan ("Morus bassanus") levinneisyys ulottuu päiväntasaajan eteläpuolelta Pohjois-Atlantille asti. Kolme lajia pesii lauhkealla vyöhykkeellä, loput tropiikissa ja subtropiikissa. Trooppisista lajeista naamiosuulan, ruskosuulan ja punajalkasuulan levinneisyys on laaja. Osa suulista on avomerilintuja, kun taas toiset elävät rannikon läheisyydessä. Ne tulevat maalle vain pesimään. Pesimisalueita ovat ulkosaaret ja mannermaan rantaviiva. Lörppöluri
Linnun pituus on noin 30 cm. Aikuisen linnun höyhenpuku on yleisväriltään punainen, hartioilta tummemman punainen. Reidet ja siivet ovat vihreät, siiventaive ja siiven alapeitinhöyhenet keltaiset, käsisulkien alapinnalla on ruusunpunainen vyö, pyrstö punainen ja tummanvihreä kärkinen. Nokka oranssi, iiris kellanruskea-oranssinpunainen ja koivet tummanharmaat. Nuori lintu on puvultaan aikuisen kaltainen, sen nokka on ruskehtava ja iiris tummanruskea. Lentoääni on voimakasta kirkunaa, ruokaillessa outoa jokeltelua. Pikkukeiju
Linnun pituus on 18–21 senttimetriä ja siivenkärkien väli 45–48 cm. Linnun yleisväritys on tumma ja käsisulissa hieman vaaleaa. Voi sekoittaa myrskykeijuun ("Hydrobates leucorhoa"), jolla on samankokoinen- ja näköinen siipikuvio ja lovimainen pyrstö. Erona myrskykeijuun ovat tumma, selän värinen yläperä ja vaaleatyviset käsisulan ruodit. Voi myös sekoittaa isompaan ja pitempi, sekä kapea pyrstöisempään tyrskyliitäjään ("Bulweria bulwerii"). Sulkasato
Sulkien vaihto eli sulkiminen tapahtuu aina samassa rytmissä. Hormonitoiminnan vaikutuksesta höyhentuppi löystyy, jolloin kulunut sulka/höyhen irtoaa. Esimerkiksi lähes kaikilla varpuslinnuilla tämä tapahtuu seuraavassa järjestyksessä: käsisiiven sisin sulka (keskellä siipeä) irtoaa ensin, sen jälkeen edeten kohti siiven ulkoreunaa; samoihin aikoihin irtoaa uloin kyynärsulka (myös siiven keskellä), edeten kohti siiven sisäreunaa. Uuden sulan kehitys alkaa välittömästi irtoamisen tapahduttua. Tertiaalit vaihtuvat nopeammin kuin sisimmät kyynärsulat. Niiden tehtävänä on suojata kyynärsulkia liialta kulumiselta. Aktiivisimmassa vaiheessa siivessä on muutama vanha sulka, muutama täysimittainen uusi sulka, pari-kolme puuttuvaa sulkaa, ja lukuisia eri kasvuvaiheessa olevia sulkia (varpuslinnun siivessä on 9-10 käsisulkaa, 6 kyynärsulkaa ja 3-5 tertiaalia eli yhteensä 18-21 sulkaa). Varpuslintujen siipisulkasato kestää noin 30–90 päivää, keskimäärin noin 50 päivää. Linnut
Pesyekoko liittyy lintulajien ja lajiryhmien evolutiiviseen historiaan. Sen lisäksi pitkäikäiset linnut munivat yleensä pienempiä pesyeitä kuin lyhytikäiset. Päiväntasaajan tuntumassa ja valtamerten saarilla pesyekoot on yleensä pienempiä kuin napa-alueiden lähellä. Putkisieraimiset merilinnut, kuten albatrossit ja myrskylinnut, munivat aina yhden munan, kolibrit ja kyyhkylinnut munivat kaksi munaa, lokit kolme ja kahlaajat yleisimmin neljä munaa. Tiaiset ja pyrstötiaiset voivat munia 17 munan pesyeitä ja peltopyy jopa 25 munaa. Käärmekurjet
Käärmekurkien pituus 70-90 senttiä ja paino 0,9-3 kiloa. Molemmilla lajeilla on pitkä ruumis, kaula, jalat ja pyrstö. Pää on haukkamainen, ja nokka koukkukärkinen. Heimolle ominainen piirre ovat myös nokan ja silmien välissä olevat harittavat jäykät, huntumaiset höyhenet, joiden uskotaan suojaavan linnun silmiä terävälehtisessä ruohikossa. Siivet ovat leveät ja pyöreäpäiset. Höyhenpeite on pääosin harmaa tai ruskea. Ruskehtava höyhenpuku antaa hyvän suojavärin. Töyhtökäärmekurki on lajeista kookkaampi. Sen siivissä ja pyrstössä on mustavalkoisia kuvioita. Lajin nokka ja jalat ovat punaiset, pyrstö valkokärkinen ja töyhtö suuri. Pienemmän pensaskäärmekurjen töyhtö on erittäin pieni. Lisäksi sen nokka, jalat ja pyrstön kärjet ovat mustat. Kärsänirkko
Alalaji "P. p. palpinum" on levinneisyydeltään eteläisempi. Etusiivet ovat harmaanruskeat, joskus tummemmat, ja siipisuonten kohdalla on kapeita tummia viiruja. Siiven kärkiosassa siiven poikki kulkee viistottain kaksi tummaa, varjomaista poikkijuovaa. Takasiivet ovat lähes yksiväriset, vain reunoja kohti hieman tummenevat ja samanväriset kuin etusiivet. Alalaji "P. p. lapponicum" on pohjoisempi. Sen takasiivet ovat lähes yksivärisen valkoiset eikä etusiivissäkään ole selvää kuviointia. Molemmilla alalajeilla Etusiiven ulkoreuna on voimakkaasti aaltoileva ja siiven sisäänpäin kaartuvassa takareunassa on leveä suomutupsu. Molemmilla sukupuolilla on paksut ja pitkät huulirihmat, jotka osoittavat kärsämäisesti eteenpäin. Lisäksi koiraalla on selvästi siipiä pitemmän takaruumiinsa kärjessä pitkä, kaksihaarainen tupsu. Keskiruumiin päällä on huppumainen karvatupsu eikä perhosen päätä ole helppo nähdä. Naaras on kookkaampi ja sillä on rotevampi vartalo. Siipiväli on naaraalla 44–54 mm kun koiraat jäävät 39–48 mm kokoon. Madagaskarinmerikotka
Kooltaan madagaskarinmerikotka on noin 70–80 cm. Lajin selkä ja alaosat ovat väriltään tumman punaruskeat. Linnun kaula on valkaeahko. Niskassa ja päälaella on nuorella linnulla ruskeita viiruja. Pyrstö on valkoinen. Madagaskarinmerikotkan voi sekoittaa ainoastaan madagaskarinhiirihaukkaan ("Buteo brachypterus") tai madagaskarinrosvohaukkaan, jotka molemmat ovat madagaskarinmerikotkaa pienempiä ja joilla myös on höyhenpuvussaan enemmän valkoista . Pyrstötiainen
Linnun vartalo on vain 6–8 cm pitkä, mutta pyrstö on lähes yhtä pitkä. Selkäpuoli on mustan ja ruskean kirjava, pää ja vatsapuoli vaaleat. Se roikkuu usein pystyssä puun rungolla, oksassa tai talipallon kyljessä, ja näyttää siis P-kirjaimelta. Albatrossit
Albatrossien siivet ovat kapeat, ja niiden nokka on iso, vahva ja teräväreunainen. Jaloissa ei ole taaksepäin osoittavaa varvasta (”peukaloa”) ja kolme varvasta ovat räpylän keskellä. Albatrossit voivat lentää todella pitkiä matkoja käyttäen muidenkin pitkäsiipisten lintujen ja purjekoneiden suosimaa dynaamista purjelentoa, jossa ne nousevat ylös ilmakehän nousuvirtausten mukana haaskaamatta omaa energiaansa nousuliikkeeseen. Preeriaturpiaalit
Preeriaturpiaalit ovat noin 20–28 sentin pituisia, terävänokkaisia ja pulleita lintuja. Ne ovat selkäpuolelta on ruskeita ja valkoviiruisia, vatsapuoli on kirkkaankeltainen ja sillä on suuri musta V-kuvio. Preeriaturpiaaleilla on kermanvalkoinen silmäkulmanjuova ja niiden lyhyen pyrstön reunasulat ovat valkoiset. Paratiisilinnut
Paratiisilinnut ovat tavallisesti variksen kokoisia tai hieman sitä pienempiä, mikäli mukaan ei lasketa eräiden lajien pitkiä pyrstösulkia, jotka saavuttavat jopa metrin pituuden. Niiden nokka on tukeva ja jalat vankat. Huolimatta koristeellisesta ulkonäöstään paratiisilinnut ovat varsin alkeellinen lintuheimo. Sääksi
Sääksi on keskikokoinen petolintu, jonka siivet ovat hyvin pitkät ja kapeat. Sen pituus on 52–60 cm, ja siipien kärkiväli 152–167 cm. Naaras on koirasta isompi. Se painaa noin 1,5–2,2 kg ja koiras 1,2–2 kg. Andienpiikkipyrstö
Kooltaan andienpiikkipyrstö on 16–17 cm. Lajin vatsa ja selkä ovat voimakkaasti ruskean ja valkoisen raidalliset. Raidoitus eroaa hieman alalajeittain. Päälaki on harmaanruskea ja päässä on leveä valkoinen silmäkulmajuova. Siivet ovat väriltään ruskeat. Kurkku on valkoinen. Pyrstön keskihöyhenet ovat muita höyheniä pidemmät ja teräväkärkiset. Linnun pyrstön uloimmat höyhenet ovat valkoreunaiset. Caudipteryx
"Caudipteryxillä" oli höyhenpeite. Sillä oli suuria sulkakoristeita lyhyissä, siipimäisissä eturaajoissaan, suuri pyrstöviuhka ja lyhyitä, untuvaisia höyheniä kaikkialla. Höyhenten tarkoitus oli luultavasti lentämisen sijasta pitää eläin lämpöisenä ja houkutella kumppaneita. "Caudipteryxin" luinen pyrstö oli lyhyempi kuin useimmilla dinosauruksilla, mikä tarkoitti, ettei sitä voinut käyttää vastapainona. Sen seurauksena se todennäköisesti käveli kuin tanakka lentokyvytön lintu. Eturaajojen sulat olivat 20 senttimetriä pitkiä. Niillä "Caudipteryx" ei pystynyt lentämään kunnolla, joten se käytti niitä luultavasti näyttötarkoituksiin tai ehkäpä ohjaustarkoituksiin, kun se kääntyi nopean juoksun aikana. Rantakarakara
Rantakarakaran pituus on 58–65 senttimetriä. Koiraan siiven pituus on 39,4–41 senttimetriä ja pyrstön pituus 23–24,5 senttimetriä. Naaran siiven pituus on 40,4–42,1 senttimetriä ja pyrstön noin 23,4 senttimetriä. Siivet ja pyrstö ovat pitkähköt, jalat ja nokka lähilajeja vahvemmat. Höyhenpeite on yleisilmeeltään musta tai aavistuksen verran ruskehtavan musta. Aikuisella linnulla on myös punaruskeaa höyhenystä vatsassa ja reisissä. Pään ja kaulan höyhenet ovat kapeat, muuttuen kiilan muotoisiksi hartioilta ja selän yläosasta. Kaulassa ja niskassa on vaaleita raitoja, jotka ovat näkyvimpiä kaulan yläosassa ja rinnassa. Siipien alapeitinhöyhenet ovat punaruskeat ja käsisulkien kärjet valkoiset, tyvestä vaaleat. Pyrstön kärjessä on valkoinen juova. Sukupuolet ovat samannäköiset, mutta naaraat ovat keskimäärin noin kolme prosenttia suurempia kuin koiraat. Nokka on sinertävä ja silmät ruskeat. Silmien ympärystän ja nokan tyven iho on paljas ja kellertävä. Ruokosirkkalintu
Linnun pituus on 13,5–15 cm ja paino 14–18 g. Hieman suurempi kuin pensassirkkalintu, rytikerttusen kokoinen ja värinen. Pyrstö on kuitenkin pyöreäkärkinen ja sen alapeitinhöyhenet ovat pitkät. Alapuoli on kuvioton. Laulu on korkeaa surinaa, muistuttaen pensassirkkalinnun laulua. Laulaa enimmäkseen öisin. Laulava koiras oleskelee enimmäkseen korkeassa ruo'ikossa tai osmankäämikössä. Pikkumerimetso
Linnun pituus on 45–55 senttimetriä ja siivenkärkien väli 75–90 cm. Se on muita merimetsoja huomattavasti pienikokoisempi. Sen pyrstö on pitkä, nokka paksu ja lyhyt. Sen kaula on lyhyt ja paksu, mutta uidessa se voi olla venytettynä pitkäksi. Linnun väritys on mustahko, tummanvihreän- ja ruskeankiiltoinen. Isotörmäpääsky
Linnun pituus on 15–17 cm. Isotörmäpääsky on törmäpääskyjen suvun suurin laji. Puvultaan se muistuttaa törmäpääskyä, mutta sen pyrstön kärki on suora ja siipien alapinta valkoinen. Rinnassa on leveä ruskea vyö ja kurkku on valkoinen. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Atlantinfregattilintu
Atlantinfregattilinnun pituus on 90–95 senttiä ja paino 1,3 kiloa. Siipiväli on kaksi metriä. Koiraan höyhenpuku on täysin musta, mutta siinä on vihreää ja violettia kiiltoa. Sen kurkkupussista tulee pesimäaikaan kirkkaanpunainen, sydämen muotoinen pallo. Naaras on enemmänkin ruosteenruskea etenkin kauluksen ja rinnan kohdalta. Joillain naarailla on myös valkoisia laikkuja vatsassa ja rinnassa. Nuoret yksilöt muistuttavat naaraita, mutta niiden pää on valkoinen. Muiden fregattilintujen tapaan atlantinfregattilinnulla on haaroittunut pyrstö, koukkunokka ja teräväkärkiset siivet. Koiraspuolisia atlantinfregattilintuja ja keisarifregattilintuja on väitetty mahdottomiksi erottaa toisistaan, mutta atlantinfregattilintunaaraat eroavat sukulaisistaan siinä, että niillä ei ole valkoista päässä tai ruumiissa. Vihertöpösirkku
Vihertöpösirkku on darwininsirkuista pienin. Sen ruumiinpituus on noin 10 senttimetriä ja paino 8 grammaa. vihertöpösirkun kapea ja terävä nokka muistuttaa muodoltaan tangaroiden ja kerttujen nokkaa, mihin lajin nimikin viittaa. Lajin väritys on vaatimaton. Molempien sukupuolten höyhenpeite on samea ja väriltään oliivinvihreä. Aikasemmin vihertöpösirkkua ja harmaatöpösirkkua ("Certhidea fusca") pidettiin saman lajin populaatioina. Populaatioiden edustajien koossa ja värityksessä on vain vähän eroja, mutta niiden lauluäänet poikkeavat selvästi toisistaan. DNA-testien mukaan töpösirkkupopulaatioiden kehityshaarat erkanivat toisistaan jo 1,5–2,0 miljoonaa vuotta sitten tai jopa aiemmin. Vihertöpösirkkujen nokan muoto ja melodinen lauluääni poikkeavat selvästi saarten muista sirkuista. Leveäpyrstökihu
Leveäpyrstökihu muistuttaa muodoltaan muita kihuja - siivet ovat terävät, muoto solakka ja siivenkäyttö jäntevämpää kuin lokeilla. Vanhan linnun keskimmäiset pyrstösulat ovat pidentyneet ja niiden kärjet leventyneet "pampuloiksi". Leveäpyrstökihulla tiedetään olevan kaksi erilaista värimuotoa, vaalea ja tumma, mutta myös välimuotoisia tavataan. Värimuodoista tumma on lähes kokonaan suklaanruskea, ja sen käsisiivellä sijaitsee vaalea laikku. Vaalealla linnulla on puolestaan vaalea vatsapuoli, tummat siivet ja selkä, ja sen rinnan poikki kulkee karkea rintavyö ja muuten vaalean pään otsa ja päälaki ovat tummat. Nuori lintu muistuttaa väritykseltään nuorta merikihua.
Linnun pituus on 45 cm, kesäasussa pyrstösulat lisäävät siihen jopa 10 cm, ja paino 650-750 g. Naaras on koirasta kookkaampi. Kiekkorauskut
Kiekkorauskut ovat melko pieniä rauskuja ja ovat pituudeltaan yleensä alle 76 senttimetriä. Ruumis on litteä ja leveät rintaevät antavat sille pyöreän tai soikean muodon. Pyrstö on pitkähkö ja siinä on yksi tai useampia sahalaitaista myrkyllistä piikkiä. Lajien suu on pieni ja hampaat ovat pienet eivätkä levymäiset kuten monilla muilla rauskuilla. Kalat ovat vivipaarisia. Pyörösiipi
Yleensä värikkäiden siilikkäiden joukossa pyörösiipi on hyvin vaatimaton ilmestys. Se on pieni perhonen, jonka etusiivet ovat pituuteensa nähden leveät ja hyvin pyöreäkärkiset. Koiraan siipien väri on kellanruskea, naaraan harmaanruskea. Sisempi ja ulompi poikkiviiru erottuvat huonosti, mutta niiden kohdalla siipisuonilla on tummat täplät. Etusiivessä on tumma, pyöreä keskitäplä, jonka kohdalla siiven poikki saattaa erottua harmahtava keskivarjo. Takasiivet ovat vaaleammat ja niissä on pienempi tumma keskitäplä. Molempien siipiparien reunaripset ovat siipisuonten kohdalta tummat, muuten vaaleat. Siipisuomut ovat harvassa, joten siivet ovat kauttaaltaan läpikuultavat. Lepäävä perhonen pitää siipiä kattolaskuisesti ruumiin sivuilla. Naaraan takaruumis levenee voimakkaasti kärkeä kohti. Siipiväli koiraalla 15–18 mm ja naaraalla 15–22 mm. Suulat
Suulat ovat keski- ja suurikokoisia lintuja. Niiden pituus on 64–100 senttimetriä ja paino 0,7–3,6 kiloa. Ruskosuulien suvun lajien ja joulusaarensuulan naaraat ovat koiraita suurempia, valkosuulilla sukupuolet ovat samankokoisia. Pitkien ja suippojen siipien kärkiväli voi olla jopa 1,8 metriä. Jalat ovat ruumiinkokoon suhteutettuna lyhyet ja sijaitsevat ruumiin takaosassa. Hietakyyhkylinnut
Hietakyyhkyt ovat keskikokoisia lintuja. Niillä on pieni pää ja lyhyt kaula sekä voimakas ja pullea ruumis. Siivet ovat pitkät ja teräväkärkiset. Useimmilla lajeilla keskimmäiset pyrstösulat ovat pitkät ja jouhimaiset. Pyrstötiainen
Pyrstötiainen ("Aegithalos caudatus") on talitiaisen kokoinen, huomiota herättävän pitkäpyrstöinen pikkulintu, joka kuuluu varpuslintujen lahkoon. Sen esiintymisalueeseen kuuluu suurin osa Euroopan ja Aasian alueista. Laji ei kuuluu muuttolintuihin, vaikka sen joskus tiedetäänkin tehneen muuttomatkoja Koillis-Euroopassa. Sarvipöllö
Pystyt "sarvet" eli kaksi pään päällä sijaitsevaa höyhentupsua ovat erinomainen tuntomerkki. Joskus se kuitenkin taivuttaa sarvensa päätä vasten. Samannäköiseen suopöllöön ovat eroina mm. punaiset silmät, lennossa viirukas vatsapuoli, siiven takareunasta puuttuu valkoinen reunus ja pyrstön tummat juovat ovat kapeita. Sarvipöllön pituus on noin 31–37 cm, siipiväli 90–100 cm ja paino: 250–400 grammaa.
Sen ääni on noin kolmen sekunnin tasaisin välein toistuva matala ”huu”-ääni. Varoitusääniä ovat nokan naputtelu ja erilaiset käheät vinkunat sekä haukkumiset. Kesällä poikueet on helppo löytää, sillä ne kerjäävät öisin kimeästi vinkuen. Timorinluri
Linnun pituus on noin 25 cm. Aikuisen linnun höyhenpuku on pääosin vihreä. Pää on oliivinkeltainen, kaulassa on vaaleanvihreä kaulus, rinta ja ylävatsa kellanvihreät, siipisulkien alapinnalla on keltainen vyö, pyrstön alapeitinhöyhenet vihreät keltaisin raidoin, pyrstö yläpuolelta vihreä ja himmeän keltainen alapuolelta. Nokka on oranssinpunainen, iiris punainen ja koivet harmaat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuoret linnut muistuttavat aikuista mutta pää on vihreämpi ja nokka ruskehtava. Kaulusluri
Linnun pituus on noin 27 cm. Aikuisen linnun höyhenpuvun väritys vaihtelee, tavallisin on yleisväriltään punainen ja sillä on violetinmusta kaulus, joka joillakin yksilöillä on leveä ja huomiota herättävä mutta toisilta se lähes puuttuu. Vatsa ja pyrstön alapeitinhöyhenet ovat purppuranväriset ja hartiahöyhenet himmeän purppurat mustin kärjin. Isot peitinhöyhenet ja siipisulat ovat mustakärkiset ja -reunaiset. Pyrstö on päältä purppuranpunainen ja punaruskea alta. Nokka on oranssinpunainen, iiris keltainen tai oranssi ja koivet harmaat. Nuorella linnulla alapuolen höyhenissä on voimakas purppuran sävy, siipien yläpeitinhöyhenet ovat vihertävät ja iiris on ruskea. Sukupuolet ovat samannäköisiä. Tyrskyviuhtoja
Tyrskyviuhtojan pituus on 61–74 cm ja paino 3,4–4,2 kg. Se on hanhen kokoinen, lentokyvytön sorsa, jota on maastossa vaikea erottaa samannäköisestä pilkkaviuhtojasta. Lajin höyhenpuku on tummanharmaa valkoisin täplin, vatsa on valkoinen ja nokka sekä jalat keltaiset. Sukupuolet ovat erinäköisiä ja koiras on kookkaampi. Tarhakäärmeet
Tarhakäärmeet ovat pieniä tai keskikokoisia käärmeitä. Kookkaimmat lajit ovat noin kolmemetrisiä, useimmat kuitenkin vain 0,7–1,5 metriä pitkiä. Tarhakäärmeet ovat yleensä hoikkia ja pitkähäntäisiä. Äärimmilleen tämä ominaisuus on kehittynyt puissa elävillä muodoilla. Trooppisissa sademetsissä Kaakkois-Aasiassa elävät piiskakäärmeet ja eteläamerikkalaiset siimakäärmeet muistuttavat ulkonäöltään ja väritykseltään usein liaaneja, mikä auttaa niitä kätkeytymään sekä saaliseläimiltä että mahdollisilta saalistajilta. Eräät tarhakäärmeet ovat kuitenkin tanakkarakenteisia ja muistuttavat enemmän kyitä. Etelänmustasieppo
Kooltaan etelänmustasieppo on noin 19–22 cm. Sekä naaras- että koirasetelänmustasiepot ovat höyhenpuvultaan täysin mustat. Nuoret linnut ovat väritykseltään mustia ruskein suomumaisin kuvioin. Pyrstössä on pieni lovi keskellä, mutta muuten se on lähes täysin suora. Laji muistuttaa ulkonäöltään sieppodrongoa ("Dicrurus adsimilis") ja akaasiakäpinkäistä ("Campephaga flava"). Etelänmustasieppo eroaa kummastakin lajista pyrstönmuodon perusteella. Myrskylintu
Pituus on 45–50 cm, siipien kärkiväli 87–112 cm ja paino 550–750 g. Myrskylintu muistuttaa väritykseltään lähinnä lokkeja, käyttäytymiseltään liitäjiä ja on ruumiinmuodoltaan näistä poikkeava. Ruumis on sukkulamainen, pää on vahva ja nokka suuri. Siivet ovat melko lyhyet, suhteellisen tylpät ja siiveniskut matalat ja läpyttävät. Liitää taitavasti jäykin siivin. Muuntelu on suurta. Vaalea värimuoto on ruumiiltaan likaisenvalkoinen, silmän ympäristössä on mustaa, selkä ja siipien yläpinta vaalean liuskeenharmaat ja käsisiiven yläpinnalla vaaleat laikut. Tummalla värimuodolla ovat selkä ja siiven yläpinnat lyijynharmaat ja muu osa ruumiista harmaa. Välimuotoja tavataan useasti. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Tundrakurppelo
Linnun pituus on 24-26 cm, siipien kärkiväli 46-52 cm ja paino 90-144 g. Naaras on keskimäärin hieman kookkaampi. Tundrakurppelo on kuin sirrien ja kurppien välimuoto. Aikuisilla on kellertävät jalat ja pitkä suora tumma nokka. Höyhenpeite on kesäpuvussa päältä tummanruskea, alta punaruskea, rinnassa pilkkuja. Pyrstö on mustavalkoraitainen. Talvipuku on harmaampi. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Pajusirkku
Pajusirkun pituus on 14–16 cm ja paino 18–20 grammaa. Koiras on naarasta kookkaampi. Koiraalla on musta pää, valkoinen kaulus ja ruskeat siivet. Naaraalta puuttuu pään mustavalkea kuviointi. Tumman pyrstön reunasulat ovat valkoiset. Lajin nokka on pienehkö, mutta kuitenkin selvästi siemensyöjän nokka. Tavallisesti pajusirkun näkee istumassa ruo’on tai pensaan latvassa, missä se esittää yksinkertaisen, jankuttavan laulunsäkeensä. Valppaana ollessaan se näpäyttelee pyrstöään sivulle. Kutsuääni on korkea ”tsiy”. Nuori lintu muistuttaa naarasta. Elo–syyskuussa tapahtuvan sulkasadon jälkeen myös vanhan koiraan puku on naarasmainen. Talven aikana pään höyhenten ruskeat kärjet kuluvat vähitellen pois, ja näkyviin tulee mustavalkea kuviointi. Nuoren ja vanhan voi sulkasadon jälkeen erottaa ainoastaan sulkien kulumisasteen perusteella. Trooppiset pilvirykelmät
Trooppiset pilvirykelmät ovat tropiikissa olevia suuria kuuro- ja ukkospilvien ryhmiä, jotka vaikuttavat tropiikin säähän. Näistä ja trooppisesta itäaallosta voi saada alkunsa trooppinen hirmumyrsky. Pasaatituulten kohtaamisvyöhykkeellä ja muualla tropiikissa pilvirykelmien halkaisija on muutama sata, enintään tuhat kilometriä. Päiväntasaajan seudun rykelmien alueella on hyvin kuumaa päiväntasaajan ilmaa. Pilvirykelmiin ei liity maanpinnan tasolla olevaa voimakasta matalapainetta tai pyörrettä. Ukkos- ja kuuropilvien rykelmät ajelehtivat tavallisesti länteen noin 20 km/h eli 4–6 pituusastetta vuorokaudessa. Pikkutupsukas
Tupsukkaille tyypilliseen tapaan vain lajin koirailla on siivet. Niiden kärkiväli on keskimäärin 22 millimetriä, mutta väli voi vaihdella 19,5–24 mm välillä. Sekä etu- että takasiivet ovat tasaisen ruosteenruskeat, ja takasiivet ovat hieman etusiipiä tummemmat. Etusiiven takareunassa voi olla nähtävissä reunoiltaan epäselvä, valkoinen täplä, mutta täplä voi myös usein puuttua. Etusiiven poikki kulkee hieman tummempi varjostuma. Muun muassa nämä tuntomerkit erottavat pikkutupsukkaan täplätupsukkaan kaltaisista lähilajeista. Lepäävä perhonen pitää siipiään kattolaskuisesti ruumiin sivuilla ja etujalkansa ojennettuna eteenpäin. Tropiikkitöyhtökiuru
Tropiikkitöyhtökiuru ("Galerida modesta") on afrikkalainen töyhtökiurujen sukuun kuuluva varpuslintu. Sen esiintymisalue käsittää mantereen länsi- ja keskiosia Senegambiasta Etelä-Maliin, Guineasta, Sierra Leonesta ja Norsunluurannikolta itään Sudanin lounais- ja eteläosiin, sekä Kamerunin ylängöt, Kongon luoteisosan, Keski-Afrikan kaakkoisosan ja Ugandan luoteiskolkan. Siitä tunnetaan neljä alalajia. Theodor von Heuglin kuvaili lajin holotyypin Bongosta, Bahr-el-Ghazalista, Sudanista 1864. Nirkot
Nirkkolajien siipiväli vaihtelee 20–100 mm. Heimon yhdistävänä piirteenä säärissä sijaitsevien okien kärkiosat ovat sahalaitaiset ja keskiruumiin takaosassa sijaitsevaan kuuloelimeen liittyy "bulla"ksi kutsuttu osa. Myös toukkien pinnan sukasten sijainnit ja toukan suuosat ovat heimolle tunnusomaiset. Takaruumiin neljännen jaokkeen vatsakilpeen liittyy kannuksia, joissa on litteitä, suomumaisia karvoja. Aikuisina perhosina nirkot ovat rotevatekoisia, kapeasiipisiä ja huomattavan karvaisia lajeja. Takasiivet ovat huomattavasti etusiipiä lyhyemmät ja kiinnittyvät etusiipeen frenulumin avulla. Imukärsän kehitysaste vaihtelee ja koiraiden tuntosarvet ovat kaksoiskampamaiset. Useimmat nirkot ovat harmaanruskeita ja lentävät öisin, mutta värikirjo kattaa myös valkoisia ja kellansävyisiä lajeja. Muutamilla trooppisilla lajeilla on hopeanhohtoisia täpliä. Poikkeuksena tähän "Dioptinae"-alaheimossa on päiväaktiivisia, värikkäitä lajeja. Lepäävän perhosen siivet asettuvat kattolaskuisesti takaruumiin sivuille. Pikkutropiikkilintu
Pikkutropiikkilintu, aikaisemmilta nimiltään pikkujouhipyrstö ja keltanokkatropiikkilintu ("Phaethon lepturus") on pitkäpyrstöinen tropiikkilintujen heimoon kuuluva merilintulaji. Príncipenrilli
Príncipenrilli on pieni kerttuja muistuttava lintu, joka kasvaa 12 cm pitkäksi. Lajin ylemmät osat ovat väriltään harmaat. Pää sen sijaan on poikkeuksellisesti vaaleanharmaa, paikoin jopa valkoinen. Alaosat ovat vaaleanharmaita. Príncipenrillin pyrstö ja siivet ovat tummemman harmaat. Muuten harmaassa höyhenpuvussa saattaa olla häivähdyksiä sinistä väriä. Lännenkaulustrappi
Linnun pituus on 55–65 cm, siipien kärkiväli 125–151 cm ja paino 1,2–3,2 kg. Lännenkaulustrappi on kookas, pystyssä kulkeva, melko pitkäkaulainen lintu. Se on yläpuolelta hiekanruskea tummin raidoin ja alapuolelta valkoinen. Kaulan sivulla vanhalla linnulla on musta pitkittäisraita, joka puuttuu nuorilta linnuilta. Jalat ovat pitkät ja vahvat, harmaat. Soidintanssissa se pörhistää kaulan ja päälaen valkoiset höyhenet ikään kuin kaulukseksi ja tepastelee ympäriinsä. Lentää pöllömäisesti hieman nykivin, hitain siiveniskuin. Siipisulat ovat päältä mustat, käsisiivessä on suuri valkea laikku. Lännenkaulustrappi on lähes mykkä, vain poikaset pitävät piipittävää kutsuääntä. Pampasirkku
Pampasirkku on suurikokoinen sirkku, kooltaan 21–23 cm. Laji on selästään ja siivistään väritykseltään oliivinvihreä, selässä on myös tummia raitoja osalla alalajeista. Pää on pampasirkulla harmaa. Nokka on suurikokoinen ja oranssi. Rinnastaan ja vatsastaan lintu on vaaleanharmaa. Pampasirkku muistuttaa ulkonäöltään bahianpampasirkkua ("Embernagra longicauda"), jolla on lyhyempi pyrstö ja päässä on oliivinvihreitä höyheniä. Suomuluri
Linnun pituus on noin 23 cm. Aikuisen linnun höyhenpuku on yleisväriltään vihreä. Rinnan ja vatsan höyhenet ovat keltaisia levein vihrein reunoin saaden ne näyttämään suomumaisilta. Pyrstön alapeitinhöyhenet, reidet ja kupeiden alaosa ovat vihreät voimakkain keltaisin kuvioin. Siipien alapeitinhöyhenet ja siipisulkien alapinnalla oleva leveä vyö ovat oranssinpunaiset. Nokka punainen, iiris oranssinkeltainen ja koivet harmaanruskeat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuorella linnulla iiris on vaaleanruskea ja nokka ruskehtava keltaisin täplin. Kleopatra (perhonen)
Muiden sitruunaperhosten tapaan sekä etu- että takasiivet ovat pyöreähköt. Etusiiven kärjessä on terävä kärki ja takasiivessä lyhyt, terävä kannus. Koiraalla siipien yläpinnat ovat kirkkaan sitruunankeltaiset, mutta etusiipien keskiosat ovat laajalti kirkkaan oranssit ja ainoastaan siiven ulkosyrjässä näkyy vaaleankeltaista. Siivissä on oranssinpunaiset keskitäplät. Naaraan siivet ovat yläpinnoiltaan vaalean kellanvihertävät oranssinpunaisilla keskitäplillä. Molemmilla sukupuolilla siipien alapinnat ovat kellanvihreät ja niissä erottuu punaruskea keskitäplä. Siipiväli 58–74 mm. Alkuritari
Ulkonäöltään laji on erittäin vaihteleva. Siivet ovat melko pitkät ja yleisväriltään ruskeat, ja siipisuonten kohdalla kulkee ruskea viiru. Yleensä etusiiven poikki kulkee kolme voimakkaasti kaartuvaa riviä vaaleita tai kellertäviä laikkuja ja takasiipien tyviosa on laajalti vaalea, usein oranssinsävyinen. Yksilökohtaiset erot perhosten ulkonäössä ja värityksessä ovat huomattavan suuria, minkä vuoksi osa yksilöistä voi olla lähes kokonaan ruskeita, osa suurimmaksi osaksi oranssien laikkujen kirjomia. Takaruumiin alapuoli on musta-keltaraidallinen. Tuntosarvet ovat jokseenkin lyhyet. Siipiväli on 55–65 mm. Saluki
Salukilla on muiden vinttikoirien tapaan varsin ylväs ulkonäkö, ja siitä heijastuu itämaista tyylikkyyttä ja arvokkuutta. Salukeista löytyy kahta erilaista muunnosta: pitkä- ja sileäkarvainen, joista jälkimmäinen on harvinaisempi. Saluki saa rotumääritelmän mukaan olla minkä värinen tahansa, myös kaikki väriyhdistelmät sallitaan. Ainoastaan brindle (juovikkuus) ei ole toivottua, mutta sitäkin väriä esiintyy. Karva on laadultaan sileää ja pehmeää. Pitkäkarvaisella salukilla pitkää karvaa eli hapsutusta esiintyy korvissa, raajojen takaosissa, tassuissa sekä hännässä. Sileäkarvaisen salukin turkki on kauttaaltaan lyhyt. Salukin rungon pituus on yleensä suunnilleen sama kuin säkäkorkeus, vaikka yleisvaikutelma saattaa antaa aavistuksen suorakaiteenomaisen vaikutelman. Urosten säkäkorkeus on 58−71 cm, nartuilla hieman pienempi. Saluki on kohtuullisesti kulmautunut ja sen alalinja kuroutuu. Salukin ilme on rauhallinen ja silmät ovat kauas katsovat. Tarhapeukaloinen
Tarhapeukaloinen on noin 14 cm pitkä laji, ja rakenteeltaan se on hoikka ja pitkäpyrstöinen. Selkä ja päälaki ovat harmahtavan ruskeat. Tyynenmeren rannikolla elävät linnut ovat harmaampia kuin itäisempiin populaatioihin kuuluva tarhapeukaloiset, jotka ovat punaruskeampia. Päässä on kaksi valkoista silmäkulmajuovaa. Vatsa on harmahtavan valkoinen ja pyrstö valkoviiruinen. Ulkonäöltään tarhapeukaloinen muistuttaa matkijapeukaloista ("Thryothorus ludovicianus"), joka eroaa suuremman kokonsa ja tukevamman rakenteensa perusteella. Lippupyrstöt
Lippupyrstöt kasvavat suurimmillaan noin 50 cm:n pituisiksi. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat pitkulaisehkoja kaloja. Selkäevässä on lajeilla selkeä lovi piikikkään ja pehmeäruotoisen osan välillä. Selkä- ja peräevien vieressä on suomuista muodostunut harjanne. Lippupyrstöjen pyrstö on suora tai hieman haarautunut ja siinä on usein tummia viiruja. Kalojen silmät ovat keskikokoiset ja suu pieni. Väritykseltään lajien suomut ovat tyypillisesti hopeanharmaita. Filippiinienviirikaija
Filippiinienviirikaija on noin 27 cm pitkä ja painaa 140–160 g. Kuten kaikilla viirikaijoilla, on silläkin pidentyneet keskimmäiset pyrstösulat, joiden päässä on ikään kuin lusikka tai lasta. Naaraan pyrstö on lyhyempi. Sen höyhenpuku on vihreä, vaaleampi ja kellanvihreämpi alapuolelta. Pää, kurkku ja niska ovat siniset, takavatsa ja alaperä keltaiset ja pidentyneet pyrstösulat säihkyvän tummat. Nokka on vaalean siniharmaa ja kärjestä valkoinen, iiris ruskeanharmaa ja jalat siniharmaat. Nuori lintu muistuttaa aikuista mutta siltä puuttuvat pyrstösulkien "lusikat" ja pään sininen on himmeää tai puuttuu. Siperiankurppa
Linnun pituus on 27–29 senttimetriä, siipien kärkiväli 38–44 senttimetriä ja paino keskimäärin 120 grammaa. Laji muistuttaa suuresti suippopyrstökurppaa, joka on 10 prosenttia pienempi, lyhytnokkaisempi ja -jalkaisempi sekä höyhenpuvultaan hieman erivärinen. Sukupuolet ovat samannäköisiä. Papuanlurikki
Papuanlurikin pituus on noin 42 cm ja paino 90–115 g. Se on pitempi kuin useimmat muut melanesianlurikit, johtuen sen pidentyneistä keskimmäisistä pyrstösulista, jotka ovat yli 20 cm pitkät. Lajista tunnetaan neljä alalajia: "papou", "stellae", "goliathina" ja "wahnesi". Nimialalaji "papou"n höyhenpuvun pääväri on punainen, muiden alalajien joko punainen tai musta . Pää, yläselkä, yläperä, rinta ja alaperä ovat punaiset tai mustat, siivet, selkä ja pyrstön tyviosa vihreät. Maha on musta ja niska sinikiiltoisen musta. Pitkän pyrstön kärki ja alapuoli ovat keltaiset. Nokka on oranssi tai tulipunainen, iiris keltainen tai oranssi ja koivet oranssit. Nuori yksilö on himmeämmän värinen, sen nokka on ruskehtavan oranssi, iiris vaaleankeltainen ja koivet ruskehtavan oranssit. Pikkutörmäpääsky
Linnun pituus on noin 12 cm, siipien kärkiväli 26–27 cm ja paino 7–14 g. Pikkutörmäpääsky on läntisen palearktisen alueen pienin pääsky, joka höyhenpuvultaan muistuttaa sekä törmäpääskyä että kalliopääskyjä. Linnun selkäpuoli on ruskea ja vatsapuoli valkeahko. Rinnassa ei ole selvää ruskeaa vyötä kuten törmäpääskyllä, vaan myös kurkku on ruskehtava. Siivet ovat lyhyet ja pyöreäpäiset. Ääni muistuttaa törmäpääskyn ääntä, mutta on korkeampi. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Riikinkukko
Riikinkukkokoiraat voivat kasvaa 2,3 metriä pitkiksi ja pidentyneiden pyrstösulkien pituus on yli puolet linnun kokonaispituudesta. Koiraan pyrstö voi kasvaa noin 1,5 metrin mittaiseksi. Täysikasvuinen koiras painaa 4–6 kg. Naaras kasvaa harvoin yli metrin mittaiseksi ja painaa 2,75–4 kg. Koiraan pyrstön pidentyneet sulat ovat väriltään vihreät ja niissä on pronssinväriset ja siniset silmäkuviot. Koiraan pitkä kaula on väriltään kiiltävän sininen ja päälaella on sininen töyhtö. Ulkonäöltään riikinkukkokoiras muistuttaa viherriikinkukkokoirasta ("Pavo muticus"), joka eroaa siitä esimerkiksi vihreän kaulan ja erilaisen töyhdön perusteella. Koiraasta tunnetaan erilaisia mutaatioita, esimerkiksi valkoisia tai tummasiipisiä yksilöitä. Naaras on väriltään selästään ruskea ja vatsastaan valkoinen. Niskan höyhenet ja päälaen töyhtö ovat naaraalla vihreät. Monarkkiperhonen
Monarkkiperhosen siipien kärkiväli on noin 8,5–12,5 cm. Koiraan siipien yläpuolen pääväri on kastanjanruskea. Siipien suonien kohdat ja reunat ovat mustat. Reunassa on kaksi riviä valkeita täpliä. Koiraalla on takasiipien yläpinnalla koirastäplä, joka tuottaa feromoneja. Siipien alapinnan pääväri on vaaleampi kuin yläpinnan. Naaraan siipien pääväri on vaaleampi kuin koiraalla ja siipisuonet tummempia.
Monarkkiperhosen alkuperäiseen levinneisyysalueeseen kuuluu Amerikassa alue Kanadan eteläosista Amazonasin alueelle. Laji on levinnyt 1800-luvulla uusille alueille sopeuduttuaan uusiin ravintokasveihin. Sitä tavataan myös Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Atlantin itäpuolella sen esiintymisalueeseen kuuluvat Kanariansaaret Lanzarotea lukuun ottamatta, Azorit ja Madeira. Monarkkiperhonen puuttuu Aasian, Afrikan ja Euroopan mantereilta, mutta on satunnaisena vaeltajana tavattu monissa Atlantin rannikon maissa Euroopassa. Lentoaika on ympäri vuoden useina sukupolvina, ensimmäinen sukupolvi huhtikuusta alkaen.
Monarkkiperhonen elää monenlaisissa ympäristöissä. Se muuttaa Pohjois-Amerikassa sankoin joukoin etelään elokuusta alkaen. Itäinen kanta muuttaa Meksikon keskiosiin, läntinen talvehtii Kalifornian rannikon keskiosissa. Talvehtinut kanta alkaa yleensä lisääntyä vasta sen jälkeen, kun se jättää talvehtimispaikkansa helmi-maaliskuussa. Itäinen kanta muuttaa keväällä suunnilleen Yhdysvaltojen Teksasiin ja Oklahomaan. Vasta seuraavat sukupolvet muuttavat pohjoisemmaksi Yhdysvalloissa ja Kanadaan. Sateenkaarilurit
Sateenkaarilurit ovat kooltaan 20-26 cm pitkiä, hyvin värikkäitä papukaijoja. Niiden pyrstö on pyöreäpäinen eikä alanokan tyvessä ole paljasta laikkua. Sukupuolet ovat yleensä täysin samannäköisiä. Nuorten lintujen höyhenpuku on melko samanlainen kuin aikuisten, mutta nuoren pyrstösulkien kärjet ovat terävät. Niiden tavalliset äänet ovat korkeita kirkaisuja. Ylänkötylli
Linnun pituus on 19–21 senttiä, siipien kärkiväli 45–58 senttiä ja paino 44–79 grammaa. Puvultaan muistuttaa hieman keräkurmitsaa mutta on selvästi pienempi. Juhlapuvussa alapuoli on valkea mutta rinnan poikki kulkee leveä ruskea vyö. Yläpuoli on ruskea, kasvoilla on tumma naamio. Nokka on kokotumma ja hiukan pään pituutta lyhyempi. Koivet ovat pitkähköt ja tumman vihertävät. Lennossa siivellä erottuu kapea vaalea siipijuova. Koiras ja naaras ovat paljolti samannäköisiä, koiraan rintavyö on leveämpi ja kirkkaamman värinen. Nuori lintu muistuttaa talvipukuista vanhaa lintua. Tavallisin ääni on kirkas ’trik’ tai ’drrit’. Tapakulot (suku)
Tapakulojen laaja suku asuttaa Etelä-Amerikkaa Tulimaasta Kolumbiaan ja kolme lajia on levittäytynyt Keski-Amerikan puolelle. Amazonin altaan alueelta suvun edustajat puuttuvat. Tapakulot elävät enimmäkseen vuoristojen, eritoten Andien rinteiden kosteissa metsissä. Ne ovat pieniä, 10–14 cm pitkiä, metsän alikasvoksessa myyrämäisesti pujahtelevia pieniä varpuslintuja, jotka syövät hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia. Tapakulot ovat huonosti tunnettu lintusuku, sillä ne elävät usein vaikeakulkuisissa vuoristolaaksoissa ja -rotkoissa, ja uusia lajeja löydetään yhä edelleen. Useat lajit ovat uhanalaisia, koska ne esiintyvät vain tietyillä eristyneillä alueilla, ja maankäyttö sekä metsien hakkuut uhkaavat tuhota niiden elinympäristöt. Nokisiipilokki
Linnun pituus on 36–41 cm, siipien kärkiväli 98–110 cm ja paino keskimäärin 275 g. Muistuttaa preerianaurulokkia, mutta on sitä hieman isompi ja raajojen mittasuhteet ovat hiukan erilaiset. Juhlapukuisen linnun pää on musta, nokka on pitkä ja sen tyviosa on punainen ja kärki musta, koivet ovat keltaiset (preerianaurulokilla punaiset) ja siivenkärjet ovat kokonaan mustat. Nuoren linnun voi sekoittaa tummaan nuoreen selkälokkiin, joka on kuitenkin selvästi suurempi. Tanimbarinluri
Linnun pituus on noin 31 cm. Aikuisen linnun höyhenpuku on yleisväriltään kirkkaan punainen. Pään sivuilla on purppuransininen leveä kuvio. Pyrstö on ruskehtavan musta ja siivillä on mustia kuvioita. Nokka on punainen, iiris oranssi ja koivet harmaat. Nuoren linnun rintahöyhenissä on sinimustaa kirjailua ja siipien peitinhöyhenissä on selvät mustat täplät. Sukupuolet ovat samannäköisiä. Pikkuemumaluri
Linnun pituus on noin 14 cm. Sillä on hyvin pitkä pyrstö, lähes puolet sen ruumiin pituudesta, joka tavallisesti sojottaa peukaloismaisesti pystyssä. Aikanaan malurien luultiinkin kuuluvan peukaloisten heimoon. Pisimmistä pyrstösulista puuttuvat höytyväkäset, minkä vuoksi sulat repsottavat ja näyttävät huonokuntoisilta. Väritykseltään laji on ruskehtava, pää ja niska ovat ruosteenruskeat ja koiraalla on sininen kurkku ja rinta. Yhteysääni on hentoa livertelyä. Käytökseltään laji on piilotteleva ja liikkuu matalalla pensaikossa ja heinikossa. Suula
Suulalla on pitkät ja kapeat siivet ja pitkä, kiilamainen pyrstö. Linnun pituus on 87–100 cm ja siipien kärkiväli 165–180 cm. Koiras on hieman naarasta suurempi. Höyhenpuku on valkea mustia siipienkärkiä lukuun ottamatta. Kesäisin pää on kellertävä, talvisin vaaleampi. Nokka on vaaleansinertävä. Silmä on vaaleansininen, sen ja nokan ympäristössä näkyy mustaa ihoa. Ristipyrstöt
Ristipyrstöjen heimoon kuuluu yksi suku ja kolme lajia. Lajit ovat atlantinristipyrstö ("Tetragonurus atlanticus"), ristipyrstö ("Tetragonurus cuvieri") ja "Tetragonurus pasificus". Ruumiinrakenteeltaan ne ovat pitkulaisia kaloja, jotka kasvavat 30–70 cm pitkiksi. Selkäeviä heimon lajeilla on kaksi, joista etumainen on piikikäs ja matalampi. Aikuisilla ristipyrstöillä on vatsaevät, jotka puuttuvat nuorilta kaloilta. Ristipyrstöjen pyrstönvarsi on poikkileikkaukseltaan neliskulmainen ja varressa on kaksi suomuista koostuvaa köliä. Ristipyrstöjen suu on pienehkö ja hampaat ovat pienet. Väritykseltään heimoon kuuluvat kalat ovat yksivärisen ruskeita tai mustia. Pikkupyrstösirkku
Kooltaan pikkupyrstösirkku on 17–18 cm. Yleisväritykseltään pikkupyrstösirkku on oliivinruskea ja muistuttaa ulkonäöltään huomattavasti pyrstösirkkua ("Emberizoides herbicola"), mutta on tätä pienempi ja hoikempi. Pikkupyrstösirkku eroaa pyrstösirkusta myös selän vahvemman mustan viirutuksen ja tummempien poskien perusteella. Kurkku ja vatsa on valkoisemmat kuin pyrstösirkulla. Pikkupyrstön kyljet ovat harmahtavan ruskeat. Pyrstö on lajilla hyvin pitkä. Seraminluri
Linnun pituus on noin 24 cm. Se on selvästi pienempi kuin muut punalurit. Aikuisen linnun höyhenpuku on yleisväriltään punainen. Vatsa ja pyrstön alapeitinhöyhenet ovat siniset. Käsisulat ja kyynärsulkien kärjet ovat mustat. Isojen peitinhöyhenten reunat ovat sinimustat, tertiaalit ovat sinihohtavan mustat ja pyrstö on yläpuolelta punaruskea ja alapuolelta himmeän punainen. Poski, korvan peitinhöyhenet ja kaulan sivu ovat siniset. Nokka on oranssinpunainen, iiris oranssinpunainen ja koivet harmaat. Harry Potter -sarjan taikaolennot
Feenikslinnun pyrstösulat ovat yksi viidestä taikasauvan ytimeen kelpaavasta taika-aineesta. Muut neljä ovat veelan hius, yksisarvisen jouhi, thestralin jouhi ja lohikäärmeen sydänjuuri. Sulan saamisen voi päätellä olevan neuvottelukysymys, sillä se yksilö, jonka pyrstösulkaa on Harry Potterin taikasauvassa, oli luovuttanut vain kaksi sulkaa. Feeniksin kyyneleet parantavat myös muuten nopeasti tappavan basiliskin pureman. Törmäpääsky
Törmäpääskyn pituus on 13 cm. Selkäpuoli on ruskeanharmaa, rintapuoli on vaalea ja siinä on ruskea rintavyö. Kaikki törmäpääskyt käyvät läpi sulkasadon talvehtimisalueillaan Afrikassa. Ikäluokkia ei sen jälkeen voi enää erottaa toisistaan. Sukupuolilla ei ole ulkonäköeroja. Lyyrykehrääjä
Lyyrykehrääjäkoiraat ja naaraat eroavat toisistaan kooltaan ja ulkonäöltään. Koiraan vartalon pituus on noin 25 cm, mutta koiraan kaksi pyrstösulkaa ovat hyvin pitkät, jopa 3 kertaa linnun ruumiin mittaiset, ja siten koiraan kokonaispituus voi olla 76–100 cm. Naaraslyyrykehrääjä kasvaa noin 23–25 cm pitkäksi. Yleisväritykseltään lyyrykehrääjät ovat tummanruskeankirjavia ja kaulassa ja niskassa on punaruskea juova. Koiraan pyrstösulkien kärjet ovat väriltään valkoiset. Lyyrykehrääjänaaraalla on ruumiissa tiheästi mustia poikkijuovia. Mauritiuksentuulihaukka
Linnun pituus on 23–26 cm ja paino noin 110 g. Naaras on koirasta kookkaampi mutta höyhenpuvultaan ne ovat samanlaisia: päältä punertavan ruskeita mustin viiruin ja alapuolelta valkoisia tummin täplin. Sen siivet ovat suhteellisen lyhyet ja pyrstö pitkä. Rämekurppelo
Linnun pituus on 23–25 senttimetriä, siipien kärkiväli 45–51 senttimetriä ja paino 65–153 grammaa. Naaras on keskimäärin 10 prosenttia koirasta suurempi. Pitkät jalat ja pitkä suora nokka tuovat mieleen kuirit, jotka ovat kuitenkin jonkin verran suurempia. Luri (lintu)
Lurin pituus on noin 31 cm ja paino 200–260 g. Sen höyhenpuvun yleisväri on punainen. Päälaki, otsa ja niska ovat mustat, etuselkä ja pyrstön kärkiosa tummansiniset ja siivet päältä pronssinvihreät, alapuolelta keltaiset. Nokka on kellanoranssi, iiris keltainen tai oranssi ja koivet tummanharmaat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuoren linnun nokka on ruskehtava ja iiris ruskea sekä siipien alapinta sinertävä. Tropiikkilinnut
Tropiikkilinnut ovat keskikokoisia merilintuja, jotka erottaa toisistaan lähinnä pyrstön ja nokan värin perusteella. Niiden kokonaispituus on 80-100 cm, josta runsas puolet on vartaloa ja ulompia pyrstösulkia, loppuosan muodostaa kaksi keskimmäistä pyrstösulkaa. Ruumis on melko tanakka. Siipiväli on 90-119 cm ja painoa 220-835 grammaa. Sukupuolet ovat samannäköisiä lukuun ottamatta koiraan usein pidempiä pyrstösulkia. Nokka on paksu ja hieman kaareva, väritykseltään keltainen tai punainen. Sen reunat ovat sahalaitaiset. Kurkkupussi on höyhenten peitossa. Kömpelöissä ja lyhyissä jaloissa on räpylät. Höyhenpuku on enimmäkseen valkoinen, joskus vaaleanpunertava. Tropiikkilinnuilla on mustat silmäjuovat. Vartalossa ja siivissä on mustia läikkiä. Pesäpoikasilla on poikkijuovikas selkä, joka säilyy yhdellä lajilla aikuisenakin. Kauluskaija
Kauluskaija on solakka ja pitkäpyrstöinen lintu. Se on väriltään suurimmaksi osaksi vihreä. Niskassa ja selässä on turkoosin vivahteita. Siipien alla on keltaista. Siivet ja pyrstö ovat muuta ruumista tummempia. Koiraan kaulaa kiertää ruusunpunainen, edestä musta rengas, joka ilmestyy sille noin 2–3 vuoden iässä. Naaraalla tätä rengasta ei ole. Nokka on väriltään punainen, jalat ovat harmaat. Poikasen iirikset ovat harmaat ja nokka vaaleamman värinen. Kauluskaija on 40–45 cm pitkä alalajista riippuen (pyrstö on noin puolet pituudesta). Siipikärkiväli noin 35 cm. Celebesinviirikaija
Celebesinviirikaija on noin 28 cm pitkä ja se painaa 200–225 g. Kuten kaikilla viirikaijoilla, on silläkin pidentyneet keskimmäiset pyrstösulat, joiden päässä on ikään kuin lusikka tai lasta. Sen höyhenpuku on pääosin vihreä, selkäpuolelta tummempi. Päälaella on pieni punainen täplä ja niskassa violetti laikku. Siiven alapeitinhöyhenet ovat vihreät ja siipisulat alapuolelta vihertävän siniset. Monilla yksilöillä on vaihtelevan kokoinen haileanoranssi vyö tai laikku hartioilla. Pidentyneet pyrstösulat ovat vihreät ja "lusikat" ovat mustat, vihreähohtoiset. Sukupuolet ovat muuten samannäköisiä mutta naaraan pyrstö on lyhyempi ja se on selkäpuolelta kokonaan vihreä. Nokka on vaalean siniharmaa ja kärjestä tumma, iiris tummanruskea ja jalat vihertävänharmaat. Nuori lintu muistuttaa naarasta mutta siltä puuttuvat pyrstösulkien "lusikat". Täpläsiilikäs
Täpläsiilikäs on keskikokoinen perhoslaji, jota ei voi sekoittaa mihinkään muuhun perhoseen. Etusiivet ovat pohjaväriltään valkoiset ja niitä kirjovat epäsäännöllisen muotoiset, tummanruskeat alueet. Takasiivet ovat pohjaväriltään keltaiset tai oranssinkeltaiset, mutta siiven tyviosasta keskelle ulottuu tumma alue ja ulko-osassa on tummanruskeita täpliä. Naaraan takasiivet ovat selvästi koiraan siipiä tummemmat. Perhosten värisävy ja kuviointi vaihtelee erittäin paljon ja esimerkiksi koiraan värimuodolla "f. hospita" takasiipien pohjaväri on etusiipien tapaan valkoinen. Siipiväli on 35–40 mm ja naaraat ovat koiraita kookkaampia ja rotevampia. Perhosen ruumiin karvoitus on mustaa, mutta keskiruumiin sivuilla on vaaleat raidat. Niskassa on oranssi poikkijuova, jossa on musta täplä. Takaruumis on selkäpuolen mustaa raitaa lukuun ottamatta oranssi. Tiheikkölaulajat
Tiheikkölaulajat ("Atrichornis") on pienikokoisten varpuslintujen suku. Niitä löytyy luonnonvaraisina ainoastaan Australiasta. Tiheikkölaulajiin kuuluu kaksi lajia, jotka kumpikin ovat noin 20 cm pitkiä lintuja, joilla on ruskea tai musta höyhenpeite. Molemmat lajit elävät tiheän alankokasvillisuuden keskellä. Tiheikkölaulajat ovat hyviä juoksemaan, mutta lentotaito on heikko. Koiraiden laulu on kovaäänistä, muuten tiheikkölaulajia on vaikea nähdä. Naaraat rakentavat kuppimaisen pesän lähelle maata ja hoitaa poikaset yksin. Kapinsuula
Kapinsuulan pituus on 84–94 senttimetriä, ja paino noin 2,6 kiloa. Kapinsuulalla on tasainen mutta roteva ruumis, suuret räpyläjalat ja vankka suippo nokka, joka on läheltä kärkeä sahalaitainen. Höyhenpeite on pääosin valkoinen. Päässä, kaulassa ja leuassa on myös keltaisia sulkia. Pyrstö, kyynärsulat ja käsisulat ovat mustat, mutta noin joka kymmenennellä kapinsuulalla on valkoisia höyheniä myös pyrstössä. Kurkussa on tumma kurkkupussi, joka on suurempi kuin muilla valkosuulalajeilla. Nokka on vaaleansininen. Nokassa ja naamassa on selvästi erottuva musta reunustus. Nuoret linnut ovat tummanruskeita, mutta saavat ensimmäisen elinvuotensa jälkeen asteittain aikuisen kapinsuulan värityksen. Hiirihaukka
Hiirihaukka on 48–56 cm pitkä ja sen siipien kärkiväli on 110–130 cm. Sillä on leveät siivet, paksu, lyhyt kaula sekä keskipitkä pyrstö. Rinta on keskiruskea, kainaloissa vaaleat laikut, muuten lintu on tummanruskea. Suomessa tavataan kahta alalajia. Läntinen buteo on kookkaampi ja tummempi. Itäinen vulpinus on hieman pienempi. Itäisen alalajin hiirihaukoilla on punertavan ruskea pyrstö ja muutoinkin väritys on vaaleamman tai punertavamman sävyinen. Alalajit risteytyvät keskenään ja välimuotoisia yksilöitä tavataan paljon. Sekä alapuolen valkoisen määrässä on muutoinkin paljon yksilökohtaista vaihtelua. Naaras on koirasta kookkaampi. Preerianaurulokki
Linnun pituus on 32–36 cm ja paino 250–300 g. Juhlapukuisen vanhan linnun pää on musta, silmän ympärillä on valkoinen rengas ja nokka on tummanpunainen. Siivet ovat päältä harmaat ja uloimmissa käsisulissa on mustavalkeat kärjet. Vatsapuoli on usein vaaleanpunainen. Nuoren linnun siivet ovat päältä tummat, pyrstö on tumma ja pään sivuilla tummat lautumat. Preeriaviklo
Preeriaviklo on yleisväriltään harmaa, päältä tummempi kuin alapuolelta. Pyrstö on vaalea. Lennossa näkyy siipien leveä valkea raita. Jalat ovat harmaat, nokka musta tai siniharmaa, kärjestään tummempi. Nokka on paksu, pitkä ja suora. Linnun pituus on 33-41 cm, siipien kärkiväli 70 cm ja paino 200-330 g, eli kooltaan se on kuirien luokkaa. Sukupuolet ovat samanvärisiä, kooltaan naaras on hieman koirasta suurempi. Sulanviirikaija
Sulanviirikaija on noin 35 cm pitkä. Aikaisemmin sen katsottiin olevan vuoriviirikaijan alalaji. Kuten kaikilla viirikaijoilla, on silläkin pidentyneet keskimmäiset pyrstösulat, joiden päässä on ikään kuin lusikka tai lasta. Sen höyhenpuku on pääosin vihreä, alapuolelta vaaleamman kellanvihreä. Myös naama on vihreä, päälaki on sininen ja sen keskellä on punainen laikku. Pidentyneet pyrstösulat ovat mustat ja sinikiiltoiset. Sukupuolet ovat muuten samannäköisiä mutta naaraalta puuttuu päälaen punainen laikku. Nokka on vaalean siniharmaa ja kärjestä valkoinen, iiris tummanruskea ja jalat siniharmaat. Nuori lintu muistuttaa naarasta mutta siltä puuttuvat pyrstösulkien "lusikat". Afrikanvarpushaukka
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppisetalavat metsät ja nousuveden yläpuoliset mangrovemetsät, savannit, pensastot, kosteikot ja viljelmät. Sen koko on keskimäärin 88,35 grammaa. Sen pituus on 20–25 cm, mistä noin puolet on pyrstöä. Siipien kärkiväli on 39–52. Se on maailman pienin lintuhaukkojen sukuun kuuluva lintu ja ehkä pienin koko haukkojen heimossa. Arabianaavikkokiuru
Linnun pituus on 14–15  cm ja siipien kärkiväli 25–30 cm. Se on hieman kiurua pienempi ja tukevanokkaisempi. Vatsapuoli on valkoinen ja yläpuoli hiekanruskea. Naamassa on selkeä valkoisen ja mustan muodostama kuviointi. Lennossa näkyvät pyrstön yläpuolen mustat reunat. Sukupuolet ovat samannäköisiä. Myös nuori lintu muistuttaa aikuista höyhenpuvultaan. Kolmipyrstöt
Kolmipyrstöt ovat melko kookkaita kaloja, ja kolmipyrstö voi saavuttaa jopa metrin pituuden. Ruumiinrakenteeltaan kolmipyrstöt ovat tukevia ja korkearuumiisia kaloja. Pitkä selkäevä ja peräevä ovat peräpäästään pyöristyneet ja lähes samankokoiset sekä lähekkäin olevat, mikä antaa vaikutelman kolmesta pyrstöstä. Fregattilinnut
Fregattilinnut ovat 89–114 sentin pituisia ja painavat 625–1640 grammaa. Naaraat ovat koiraita suurempia ja painavampia. Siipien kärkiväli on 196–244 senttiä. Siivet ovat pitkät, teräväkärkiset ja kapeat. Painon ja siipien kärkivälin suuruus on suurempi kuin albatrosseilla. Höyhenet ja lentolihakset muodostavat fregattilintujen painosta puolet. Tämä tekee niistä taitavia lentäjiä ja auttaa liitämään ja kaarteleman hyvin pienestäkin tuulenvireestä. Ne ovatkin nopeimpia merilintuja. Jalat ovat 3-4 sentin pituiset ja heikot. Höyhenet ulottuvat lähes varpaisiin. Naaraiden jalat ovat valkoiset tai punaiset, koirailla mustat tai ruskeat. Niillä kävely on vaivalloista ja räpylöistä on jäljellä vain jäänteet, joka yhdessä vedenpitämättömän höyhenpuvun kanssa tekee linnuista vedessä avuttomia. Lentoon lähtöön ne tarvitsevat puun, kallion tai merimerkin, josta ne voivat vapaasti levittää suuret siipensä noustessaan ilmaan. Tasaisella maalla se ei yleensä onnistu. Pää on pieni ja kaula melko lyhyt. Nokka on pitkä ja koukkupäinen. Höyhenpeite on pääasiassa musta, mutta siinä on myös sinisiä ja vihreitä läikkiä. Väritys voi myös olla ruskea. Rinnassa ja vatsassa on joillain lajeilla myös valkoista. Pyrstö on pitkä ja haaroittunut. Fregattilintu voi liikuttaa sen eri haaroja kuin saksia. Korppiluu ja solisluu ovat yhdistyneet rintalastaan, mikä on ainutlaatuista lintujen joukossa. Molemmilla sukupuolilla on hautomalaikku. Koiraalla on leuan alla höyhenetön kurkkupussi, jonka ne voivat puhaltaa täyteen ilmaa. Pussi on tavallisesti oranssi, mutta soidinaikaan sen väri tulee kirkkaammaksi ja punaisemmaksi tehden siitä kauas näkyvän.