Missä olivat Transkaukasian kolme osavaltiota?
Transkaukasian federaatio
Transkaukasian demokraattinen federatiivinen tasavalta, yleisemmin tunnettu nimellä Transkaukasian federaatio (Закавказская демократическая Федеративная Республика [ЗКДФР], Zakavkazskaja demokratitšeskaja federativnaja respublika [ZKDFR]) oli Etelä-Kaukasiassa ("Transkaukasiassa") sijainnut sosialistinen liittovaltio. Transkaukasia perustettiin 24. helmikuuta 1918 ja se hajosi 28. toukokuuta 1918. Sen osavaltiot olivat Armenia, Azerbaidžan ja Gruusia. Georgian vuoden 1978 mielenosoitukset
Transkaukasian alueen kolme neuvostotasavaltaa – Georgia, Armenia ja Azerbaidžan – olivat ainoat Neuvostoliiton tasavallat, joissa nimikansan kielellä oli valtionkielen asema. Kun vuoden 1978 alussa tuli ajankohtaiseksi ottaa myös neuvostotasavalloissa käyttöön uudet perustuslait, koko Neuvostoliiton vuoden 1977 perustuslakiin pohjautuen, neuvostoviranomaiset yrittivät poistaa kielianomalian Transkaukasian kolmelta tasavallalta. Uudessa pykälässä tasavaltojen kielille olisi annettu tasavertainen asema venäjän kanssa. Suunnitelma osoittautui hyvin epäsuosituksi, mutta Georgiassa kysymys kielestä oli erityisen herkkä. Hanketta vastustavat protestit olivatkin helposti ennustettavissa, sillä kaksi vuotta aiemmin huhtikuussa 1976 tehty ehdotus pitää joitakin kursseja venäjäksi georgialaisissa korkeakouluissa oli joutunut julkisen suuttumuksen kohteeksi. Vaikka tilanne Armeniassa ja Azerbaidžanissa säilyi rauhallisena, tapahtumat etenivät Georgiassa yllättävän dramaattisesti. Transkaukasian sosialistinen federatiivinen neuvostotasavalta
Transkaukasian sosialistinen federatiivinen neuvostotasavalta, lyhyemmin Transkaukasian SFNT tai TSFNT (, lyh. Закавказская СФСР tai ЗСФСР, "Zakavkazskaja Sovetskaja Federativnaja Sotsialistitšeskaja Respublika", lyh. Zakavkazskaja SFSR tai ZSFSR) oli vuosina 1922–1936 olemassa ollut neuvostotasavalta, joka jaettiin vuonna 1936 Armenian sosialistisen neuvostotasavallan, Azerbaidžanin sosialistisen neuvostotasavallan ja Gruusian sosialistisen neuvostotasavallan kesken. Tasavallan pääkaupunki oli Tbilisi. Transkaukasian sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan vaakuna
Transkaukasian sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan vaakuna oli Transkaukasian sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan tunnus. Se otettiin käyttön vuonna 1923 ja poistettiin käytöstä vuonna 1936 kun Transkaukasian SFNT jaettiin Azerbaidžanin, Armenian ja Georgian neuvostotasavaltojen kesken. Vaakunaan on kuvattu Kaukasus-vuoret, joiden takaa nousee aurinko. Edustalla on kuvattu kommunismin tunnukset punainen tähti sekä sirppi ja vasara. Alhaalla on kuvattu savua tupruttava tehdas ja öljynporaustorneja sekä viinirypäleitä, vehnäntähkiä, maissia, riisiä ja puuvillaa. Koko vaakunaa ympäröi punainen nauha jossa lukee neuvostotasavallan lyhenne azerin (ZSFSC, Zaqafqasja sosjalist federativ suralar Cymhurijjəti"), armenian (ԱՍՖԽՀ, Անդրկովկասյան Սոցիալիստական Ֆեդերատիվ Խորհրդային Հանրապետություն"), georgian (აკსფსრ, ამიერკავკასიის საბჭოთა ფედერაციული სოციალისტური რესპუბლიკა") ja venäjän (ЗСФСР, Закавказская Советская Федеративная Социалистическая Республика") kielellä. Alhaalla olevassa keltaisessa nauhassa lukee ainoastaan venäjäksi Neuvostoliiton motto, ""Пролетарии всех стран, соединяйтесь!"", suomeksi ""Kaikkien maiden proletaarit, liittykää yhteen!"". Kaukasia
Kaukasian maat ja kansat ovat varsin erilaisia uskonnoiltaan ja kieliltään, mikä on johtanut moniin konflikteihin. Alueella puhutaankin yli 40 erilaista kieltä; katso "kaukasialaiset kielet".Vuonna 1918 alueelle perustettiin Transkaukasian federaatio, joka kuitenkin nopeasti hajosi jäsenvaltioiden keskinäisten kiistojen vuoksi. Neuvostoliittoon liitettiin 1922 Transkaukasian sosialistinen federatiivinen neuvostotasavalta, josta vuonna 1936 muodostettiin Armenian, Azerbaidžanin ja Georgian sosialistiset neuvostotasavallat.
Neuvostoliiton hajotessa 1991 Tšetšenia julistautui itsenäiseksi Venäjästä, mutta se liitettiin takaisin Venäjään toisen Tšetšenian sodan jälkeen. Armenia ja Azerbaidžan kiistelevät Vuoristo-Karabahin alueesta, joka on Armenian miehittämä Azerbaidžanin osa, jossa asuu lähinnä armeeneja. Transkaukasian sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan lippu
Transkaukasian sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan lippu otettiin käyttöön vuonna 1922 ja poistettiin käytöstä vuonna 1936 kun Transkaukasian SFNT jaettiin Azerbaidžanin, Armenian ja Georgian neuvostotasavaltojen kesken. Lipussa on punaiselle taustalle vasempaan ylänurkkaan sijoitettu punainen tähti jonka sisällä on sirppi ja vasara. Tähden viereen on puoliympyrän muotoon kirjoitettu kyrillisin kirjaimin neuvostotasavallan venäjänkielinen lyhenne "ЗСФСР" (ZSFSR). Transkaukasian federaatio
Transkaukasian demokraattinen federatiivinen tasavalta julistautui itsenäiseksi 24. helmikuuta 1918 ja maan johtajaksi valittiin georgialainen menševikki Nikoloz Tškheidze. Georgialaiset olivat muutenkin Transkaukasiassa johtoasemassa, ja kun kansalliset intressit johtivat Georgian itsenäistymiseen 26. toukokuuta 1918, Armenia ja Azerbaidžan päättivät lakkauttaa liittovaltion. Neuvostoliitto
Alkuperäinen Neuvostoliitto käsitti Venäjän, Ukrainan, Valko-Venäjän ja Transkaukasian neuvostotasavallat. Myöhemmin Venäjän SFNT:stä irrotettiin Kazahstanin ja Kirgiisien autonomiset neuvostotasavallat, joista tuli omia tasavaltojansa Neuvostoliiton sisällä. Vuonna 1925 Neuvostoliittoon liittyivät rauhanomaisesti Turkmenistan ja Uzbekistan, josta vuonna 1929 erotettiin Tadžikistan. Vuonna 1936 Transkaukasia jaettiin Armenian, Azerbaidžanin ja Gruusian tasavaltojen kesken. Vuonna 1940 perustettiin Itä-Karjalaan Karjalais-Suomalainen SNT, johon liitettiin osa Suomelta talvisodassa valloitetuista alueista. Se oli alkuun oma tasavaltansa, mutta se liitettiin 1956 Venäjän SFNT:aan ja alennettiin Karjalan autonomiseksi sosialistiseksi neuvostotasavallaksi. Neuvostoliiton historia
Venäjä, Ukraina, Valko-Venäjä ja Transkaukasian neuvostotasavallat yhdistyivät 30. joulukuuta 1922 Neuvostoliitoksi, josta tuli ensimmäinen sosialistinen valtio. Vuonna 1925 mukaan liittyivät Turkmenistan ja Uzbekistan, josta vuonna 1929 erotettiin Tadžikistan. Myöhemmin Venäjästä irtautui Kazakstan ja Kirgisia, joista tehtiin omat neuvostotasavallat. Transkaukasia jaettiin vuonna 1936 Armenian, Azerbaidžanin ja Gruusian kesken.
Euraasian talousyhteisö
Vuoden 2011 aikana talousyhteisön kolme jäsentä (Kazakstan, Valko-Venäjä ja Venäjä) käynnistävät tulliliiton ja ovat neuvotelleet myös yhteisen talousalueen, Euraasian unionin luomisesta. Osana kehitystä nämä kolme maata sopivat pyrkivänsä aloittamaan viisumiyhteistyön. Tarkoituksena on päästä myöntämään Schengen-alueen viisumin kaltaisia niin Venäjällä, Valko-Venäjällä kuin Kazakstanissa kelpaavia talousalueen viisumeita kolmansien maiden kansalaisille. Potin satama
Potin satama on risteyskohta Transkaukasian käytävän eli TRACECAn varrella. Se on monikansallinen projekti, joka kulkee Taškentista Ašgabatin, Türkmenbaşyn, Bakun ja Potin kautta Constanțan satamaan Romaniassa ja Varnan satamaan Bulgariassa. Se liittää siten Keski-Aasian sisämaavaltiot ja Kaukasuksen alueen Itä-Eurooppaan. Pohjois-Ossetian autonominen alue
Pohjois-Ossetian autonomisen alueen pääkaupunki oli Vladikavkaz (vuodesta 1931 nimenä Ordžonikidze), vaikkei kaupunki itse alueeseen kuulunutkaan. Vuonna 1933 autonomisen alueen pinta-ala oli 6 152 km² ja siellä oli 285 600 asukasta, joista 59,7 % oli osseetteja, 24,1 % venäläisiä, 4,4 % ukrainalaisia ja loput muita. Ukrainan sosialistinen neuvostotasavalta
Bolsevikkien vakiinnutettua valtansa Ukraina yhdessä Venäjän, Valko-Venäjän ja Transkaukasian kanssa muodostivat Neuvostoliiton vuoden 1922 lopussa. Neuvostoliitossa pakolla toteutetun maatalouden kollektivisointin myötä aiheutui Ukrainan nälänhätä 1932–1933.
Pääkaupungiksi Harkovan sijaan tuli Kiova vuonna 1934 ja neuvostotasavallan nimi muuttui 1936 muotoon . Pääkaupungin pitäminen Kiovan sijaan oli johdonmukaista siksi, että se oli perustaltaan teollisempi ja sosialistisempi kuin Kiova, jossa Venäjän sisällissodan aikana oli muita hallituksia. Näin ollen vasta Ukrainan maatalouden kollektivisoinnin ja nälänhädän lopussa pääkaupunki palautettiin Harkovasta Kiovaan. Transkaukasian sosialistinen federatiivinen neuvostotasavalta
Neuvostotasavallan juuret olivat Venäjän keisarikunnan hajoamisessa vuonna 1917, jolloin Kaukasuksen alueen provinssit erosivat Venäjästä ja muodostivat oman liitovaltionsa, Transkaukasian demokraattisen federatiivisen tasavallan. Pohjois-Kaukasian neuvostotasavalta
Pohjois-Kaukasian neuvostotasavalta (venäjäksi Северо-Кавказская Советская Республика, "Severo-Kavkazskaja Sovetskaja Respublika") oli lyhytikäinen neuvostotasavalta Neuvosto-Venäjän eteläosassa Pohjois-Kaukasiassa loppuvuodesta 1918. Sen pääkaupunkina oli aluksi Jekaterinodar (nykyinen Krasnodar) ja elokuusta lähtien Pjatigorsk. Silkkitie 30 päivässä
Silkkitie 30 päivässä on Ville Haapasalon luotsaama kymmenenosainen matkailuohjelma Yle Teemalla. Haapasalo matkustaa entisissä neuvostomaissa, pitkin muinaista Silkkitien reittiä, Kaukasuksella sijaitsevasta Georgiasta Mongoliaan asti. Ohjelman tuotti Aito Media. Ensimmäinen jakso julkaistiin ennakkoon Yle Areenassa 2. tammikuuta 2012. Azerbaidžanin demokraattinen tasavalta
Azerbaidžanin demokraattinen tasavalta () oli lyhytikäinen itsenäinen valtio, joka syntyi vuonna 1918, kun Transkaukasian federaatio hajosi keskinäiseen kiistelyyn. Transkaukasian federaatio oli syntynyt vuonna 1918, Venäjän maaliskuun vallankumouksen jälkeen. Transkaukasian federaation muodostivat Armenia, Georgia ja Azerbaidžan. Azerbaidžanin demokraattisen tasavallan itsenäisyys päättyi vuonna 1920. Transkaukasian sosialistinen federatiivinen neuvostotasavalta
Kansalliset intressit ja sota Osmanien valtakunnan kanssa johtivat kuitenkin liittovaltion hajoamiseen jo puolen vuoden jälkeen huhtikuussa 1918. Seuraavina vuosina Neuvosto-Venäjä onnistui valtaamaan kaikki kolme Kaukasuksen tasavaltaa, ja maaliskuussa 1922 alueesta tehtiin sosialistinen neuvostotasavalta, josta tuli saman vuoden joulukuussa osa Neuvostoliittoa. Vuonna 1936 alue kuitenkin jaettiin kolmeksi neuvostotasavallaksi. Kaukasia 30 päivässä
Ohjelmasarjassa tutustutaan Venäjän federaation hallitsemiin Pohjois-Kaukasuksen alueisiin ja tasavaltoihin sekä Georgiaan, Armeniaan ja Azerbaidžaniin. Transkaukasian sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan vaakuna
1930-luvun alussa azerinkielinen teksti muutettiin käyttämään latinalaisia aakkosia. Karagandan alue
Alue muodostettiin 10. maaliskuuta 1932 päähallintopaikkanaan Petropavlovsk. 29. heinäkuuta 1936 siitä lohkaistiin Pohjois-Kazakstanin alue, jossa oli 25 piiriä. 3. elokuuta 1936 alkaen päähallintopaikaksi muutettiin Karaganda. Vuonna 1973 Karagandan alueesta lohkaistiin eteläosa ja muodostettiin Džezkazganskin alue, joka nykyisin vuoden 1997 rajoin yhdistettiin jälleen Karagandan alueeseen. Neuvostoaikoina Karakandan alueella toimi gulag-pakkotyöleiri, jonne päätyi myös suomalaisia sotavankeja. Georgia
Georgia (), aiemmin suomeksi Gruusia ja vuosina 1990–1995 Georgian tasavalta, on valtio Kaukasiassa Itä-Euroopan ja Aasian rajalla. Georgia rajautuu pohjoisessa Venäjään, etelässä Turkkiin, Armeniaan ja Azerbaidžaniin ja lännessä Mustaanmereen. Suuri Kaukasus kohoaa maan pohjoisrajalla. Georgian pääkaupunki on Tbilisi ja maassa asuu Abhasian ja Etelä-Ossetian pois laskien noin 3,7 miljoonaa henkeä. Maan suurin etninen ryhmä on georgialaiset, jotka muodostavat 83,8 prosenttia väestöstä (vuonna 2002). Transvaalin provinssi
Transvaalin provinssi oli vuosina 1910–1994 yksi Etelä-Afrikan neljästä provinssista. Nykyään Transvaal käsittää joko osittain tai kokonaan Gautengin, North Westin, Limpopon ja Mpumalangan provinssit. Kolmas neuvostoliittolainen Etelä­mantereen tutkimusretkikunta
Kolmas neuvostoliittolainen Etelä­mantereen tutkimusretkikunta (1957–1959) oli kolmas neuvostoliittolaisten tekemä Etelä­mantereen tutkimusretkikunta. Retkikuntaa johti neuvostoliittolainen tutkija Jevgeni Tolstikov. Retkikuntaan kuului kaikkiaan 445 miestä (mukaan lukien alusten RV "Ob" ja "Kooperatsija" miehistöt), joista 183 aikoi talvehtia mantereella. Vietettyään talven Mirnyi-tutkimusasemalla retkikunta jatkoi matkaansa syyskuussa 1958. Yksi ryhmä saavutti Etelämantereen luoksepääsemättömyyden navan, jonne perustettiin tukikohta 14. joulukuuta. Transvaalin provinssi
Transvaalin provinssi sijaitsi etelän Vaal-joen ja pohjoisen Limpopo-joen välissä (suuripiirteisesti 22 1/2 S ja 27 1/2 S, 25 E ja 32 E). Etelässä se jakoi rajan Oranjen vapaavaltion provinssin kanssa ja Natalin provinssin kanssa, lännessä Kapmaan provinssin ja Betšuanamaan protektoraatin (myöhemmin Botswana), pohjoisessa Rhodesian (myöhemmin Zimbabwe) ja idässä Portugalin Itä-Afrikan (myöhemmin Mosambik) ja Swazimaan kanssa. Ainoastaan lounaassa rajoja ei määrittele selkeät maanpiirteet. Nahitševan
Venäjän vallankumouksen jälkeen, keväällä 1918 alue kuului lyhytikäiseen Transkaukasian federaatioon. Sen hajottua Armenian ja Azerbaidžanin uudet valtiot kamppailivat Nahitševanin omistuksesta. Kesäkuussa 1918 Ottomaanit miehittivät alueen ja surmasivat 10 000 armenialaista osana armenialaisten kansanmurhaa. Moudrosin aselevossa Ottomaanit vetäytyivät Kaukasukselta ja alueen hallinta siirtyi brittiläisille joukoille. Lavrenti Berija
Kun Stalinin puhdistukset alkoivat 1934 Sergei Kirovin murhasta, Berija toimitti puhdistukset Transkaukasiassa ja nujersi poliittisesti myrskyisät tasavallat. Kirgiisien autonominen sosialistinen neuvostotasavalta
Kirgiisien autonominen sosialistinen neuvostotasavalta (Kirgiisien ASNT) oli kahden Venäjän FSNT:aan kuuluneen autonomisen neuvostotasavallan nimi Keski-Aasiassa Neuvostoliitossa. Ne käsittivät suunnilleen nykyiset Kazakstanin ja Kirgisian alueet. Abhasian historia
Venäjän sisällissodassa puna-armeija valloitti Abhasian maaliskuussa 1921. Joulukuussa 1921 Abhasian sosialistinen neuvostotasavalta solmi liittosopimuksen Georgian kanssa. Käytännössä kuitenkaan valtiot eivät olleet täysin tasa-arvoiset, vaan Abhasia oli osin alisteisessa asemassa. Georgian SNT:n kautta Abhasiasta tuli osa uutta Transkaukasian sosialistista federatiivista neuvostotasavaltaa 12. maaliskuuta 1922, ja edelleen osa Neuvostoliittoa 30. joulukuuta 1922. Adygeia
Alue kuului sittemmin Tšerkessian valtioon, joka käsitti laajan alueen Länsi-Kaukasiasta, aina Asovanmereltä Georgian Mustanmeren rannikolle asti. Valtion pääkaupunkina oli Mustanmeren rannikkokaupunki Sotši. Tšerkessia oli vuosisatojen ajan Kabardian poliittisen vaikutuksen alaisena. Lisäksi se oli ajoittain Turkin suojeluksen alainen. Adygeit käännytettiin kristinuskosta islamiin 1700-luvuilla Osmaanien valtakunnan taholta. 2000-luvun ensikymmen
Kaukasuksella Venäjä taisteli Tšetšenian maakunnassa toisen Tšetšenian sodan. Neuvostoliiton hajotessa Venäjästä irtautunut tasavalta palasi liittovaltion osaksi. Tšetšenian konflikti osoitti laantumisen merkkejä tasavallan kovaotteisen tšetšeenipresidentti Ramzan Kadyrovin rauhoittamana, mutta toisaalta islamistikapinallisten iskut levisivät muualle Pohjois-Kaukasiaan.
Venäjä puuttui myös naapurinsa Georgian sisäiseen konfliktiin, mikä aiheutti Etelä-Ossetian sodan 2008. Tadžikistanin sosialistinen neuvostotasavalta
Tadžikistanin sosialistinen neuvostotasavalta, lyhenteeltä Tadžikistanin SNT (, ) oli Neuvostoliiton osavaltio Keski-Aasiassa. Se käsitti nykyisen Tadžikistanin alueen. Georgian historia
Georgia pakotettiin liittymään "Transkaukasian neuvostotasavaltaan", johon kuuluivat Armenia, Georgia ja Azerbaidžan. Neuvostohallinto erotti maasta useita historiallisia alueita Turkille (Tao-Klardžeti), Armenialle (Loren alue), Azerbaidžanille (Hereti/Saingilo) ja Venäjälle (osa Mustanmeren rannikkoa). Neuvostovalta oli julmaa: noin 50 000 ihmistä teloitettiin 1921–1924 ja yli 150 000 tapettiin Stalinin ja hänen salaisen poliisin georgialaisen päällikön Lavrenti Berijan puhdistuksissa 1935–1938, 1942 ja 1945–1951. Vuonna 1936 Kaukasian neuvostotasavalta hajotettiin ja Georgia muodosti Gruusian sosialistisen neuvostotasavallan. Gurbanguly Berdimuhamedow
Berdymuhamedov on muuttanut Nijazovin "neutraalisuuspolitiikkaa", joka tosiasiassa tiesi maan lähes täydellistä sulkeutumista ulkomaailmalta, ja on pyrkinyt aktiivisempaan vuorovaikutukseen Venäjän ja länsimaiden kanssa. Ašgabatiin tehtiin vilkkaasti diplomaattisia vierailuja ulkomaiden edustajien saapuessa tervehtimään maan uutta presidenttiä. Voittajaksi selviytyi ilmeisesti Venäjä, joka sopi 12. toukokuuta 2007 Türkmenbaşyssa suunnitelmista rakentaa Kaspianmeren kiertävä kaasuputki Kazakstanin kautta Venäjälle. Tosin myös Yhdysvaltain sponsoroimalla Venäjän ohittavalla Trans-Kaspia-kaasuputkihankkeella on edelleen mahdollisuuksia toteutua. Kabardi-Balkarian autonominen sosialistinen neuvostotasavalta
Kabardi-Balkarian autonominen sosialistinen neuvostotasavalta (Kabardi-Balkarian ASNT, vuosina 1944-1957 Kabardian autonominen sosialistinen neuvostotasavalta) oli autonominen sosialistinen neuvostotasavalta Pohjois-Kaukasiassa Venäjän FSNT:ssa Neuvostoliitossa. Se käsitti nykyisen Kabardi-Balkarian tasavallan alueen. Kaukasuksen rintama
Kaukasuksen rintama oli Puna-armeijan toisen maailmansodan rintama, joka muodostettiin 30. joulukuuta 1941 Transkaukasuksen rintamasta. Se jaettiin 28. tammikuuta 1942 Transkaukasuksen sotilaspiiriksi ja Krimin rintamaksi. Rintaman komentajana toimi kenraaliluutnantti Dimitri Kozlov. Perustamishetkellä rintamaan kuuluivat 44., 47. ja 51 armeija. Kruununsiirtomaa
Vuodesta 1918 lähtien kruununsiirtomaat jaettiin kolmeen ryhmään itsehallinnon laajuuden mukaan. Ensimmäisessä ryhmässä, esimerkkeinä Bermuda, Jamaika, Ceylon ja Fidži, hallintoa johti edustajainhuone, jonka jäsenistä osa oli hallitsijan nimittämiä, osa paikallisten asukkaiden valitsemia. Toisissa, kuten Brittiläisessä Hondurasissa, Sierra Leonessa ja Grenadassa oli sen sijaan neuvosto, jonka kaikki jäsenet olivat hallitsijan nimittämiä, joukossa myös paikallisia asukkaita. Kolmantena, pienimpänä ryhmänä olivat kruununsiirtomaat, joilla oli vähiten itsehallintoon liittyviä oikeuksia ja joita Britannian hallitus hallitsi suoraan. Sellaisia olivat esimerkiksi Gibraltar, Saint Helena ja Basutomaa. Georgian demokraattinen tasavalta
Vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen ja tsaarin kukistumisen jälkeen suurin valta Kaukasuksella oli Venäjän väliaikaisen hallituksen "Transkaukasian erityiskomitealla" ("Ozakom" eli "Osobij Zakavkazskij Komitet"). Kaikki neuvostot olivat Georgiassa tiukasti menševikkien hallussa. He seurasivat Petrogradin neuvoston esimerkkiä ja tukivat väliaikaishallitusta. Lokakuun bolševikkivallankumous muutti tilanteen dramaattisesti, eivätkä Kaukasian alueen neuvostot suostuneet tunnustamaan Leninin hallintoa. Entisen Venäjän Kaukasuksen armeijan yhä bolševistisempien sotilaiden suunnalta tuleva uhka, etniset jännitteet ja anarkia pakottivat Georgian, Armenian ja Azerbaidžanin poliitikot luomaan yhteisen alueellisen auktoriteetin, Transkaukasian komissariaatin (14. marraskuuta 1917), ja myöhemmin parlamentin, Sejmin (23. tammikuuta 1918). 22. huhtikuuta 1918 Sejm julisti Transkaukasuksen alueen itsenäiseksi Transkaukasian federaatioksi. Abhasian sosialistinen neuvostotasavalta
Abhasian epäselvä asema "sopimustasavaltana" kirjoitettiin tasavallan perustuslakiin 1. huhtikuuta 1925. Sen mukaan "Abhasian SNT, yhdistyttyään Georgian SNT:hen erikoisen liittosopimuksen perusteella" oli sen kautta osa Transkaukasian SFNT:tä ja Neuvostoliittoa. Vuoden 1924 Neuvostoliiton perustuslaki kuitenkin viittasi Abhasiaan autonomisena tasavaltana. Kubanin-Mustanmeren neuvostotasavalta
Kubanin-Mustanmeren neuvostotasavalta () oli lyhytikäinen hallintoalue Neuvosto-Venäjän eteläosassa Mustanmeren rannikolla ja Kubanjokea ympäröivällä Kubanin alueella alkukesällä 1918. Tasavallan pääkaupunki oli Jekaterinodar (nykyinen Krasnodar) ja toimeenpanevan keskuskomitean puhemies Avram Rubin. Vladikavkaz
Vladikavkaz (, ), aiemmin Dzaudžikau ja Ordžonikidze (), on Pohjois-Ossetia-Alanian tasavallan pääkaupunki Venäjän federaatiossa. Kaupunki sijaitsee tasavallan kaakkoisosassa Kaukasusvuoriston juurella, Terek-joen varrella. Vuonna 2010 kaupungin väkiluku oli 311 693 henkeä. Daakia
Daakia () oli muinainen kuningaskunta Tiszan ja Dnestrin välillä Tonavan pohjoispuolella ja Karpaattien eteläpuolella, suunnilleen nykyisten Romanian ja Moldovan valtioiden alueella. Siellä asui traakialainen kansa, joita kreikaksi nimitettiin getalaisiksi. Astrahanin kaanikunta
Astrahanin kaanikunta oli valtio Itä-Euroopassa Volgan suun ja alajuoksun ympärillä Kaspianmeren rannalla Aasian rajan tuntumassa. Kaanikunta oli olemassa 1400- ja 1500-luvuilla. Nykyisin alue kuuluu pääasiassa Kazakstaniin sekä Venäjään kuuluviin Astrahanin alueeseen ja Kalmukiaan. Kaukoidän tasavalta
Kaukoidän tasavalta oli Neuvosto-Venäjästä riippuvainen väliaikainen puskurivaltio, jonka tarkoituksena oli estää Venäjän ja Japanin välinen sotilaallinen selkkaus ja luoda edellytykset ulkomaisten ja valkoisten joukkojen karkottamiseksi. Sitä johtamaan perustettiin maaliskuussa 1920 VKP(b):n Kaukoidän byroo. Tasavalta julistautui itsenäiseksi 6. huhtikuuta 1920 Verhneudinskissa (nykyinen Ulan-Ude) pidetyssä edustajainkokouksessa, joka valitsi väliaikaisen hallituksen. Aleksanteri II (Venäjä)
Venäjä valtasi alueita Kiinalta vuosina 1858 ja 1860, ja Vladivostok perustettiin Kaukoidän aluepääkaupungiksi. Alaska ja Aleuttien saaret taas myytiin Yhdysvalloille vuonna 1867. Kaukasia rauhoitettiin viimein 1860-luvulla ja Keski-Aasiassa Hiva, Buhara ja Turkestan liitettiin valtakuntaan. Aikakautta kuvattiin Venäjän ”puuvillaimperialismiksi”. Kolmen keisarin liitto
Kolmen keisarin liitto (, ) oli Saksan, Itävalta-Unkarin ja Venäjän keisarikuntien välinen puolustusliitto, joka oli voimassa vuosina 1873–1878 ja uudelleen 1881–1887. Liiton isä oli Saksan valtakunnankansleri Otto von Bismarck, jonka päätavoitteena oli Saksan vihollisen Ranskan eristäminen. Liitto oli löyhä ja hajosi kahdesti, koska Itävalta-Unkarilla ja Venäjällä oli Balkanilla vastakkaisia intressejä, joiden yhteensovittaminen epäonnistui. Kaukoidän federaatiopiiri
Kaukoidän federaatiopiiri käsittää Venäjän kaukoitään 1900-luvun alkupuolella luettujen Tyynenmeren reunaseutujen lisäksi Sahan tasavallan (Jakutian), joka maantieteellisessä mielessä kuitenkin kuuluu Siperiaan. Federaatiopiirin hallintokeskus on Habarovsk. Pohjois-Kaukasuksen vuoristotasavalta
Pohjois-Kaukasuksen vuoristotasavalta oli lyhytikäinen valtio Pohjois-Kaukasiassa vuosina 1917–1920. Nykyisin sen alueella ovat Tšetšenian, Ingušian ja Dagestanin tasavallat, jotka kuuluvat Venäjän federaatioon. Pohjois-Kaukasuksen vuoristotasavallan pinta-ala oli noin 70 000 neliökilometriä ja asukasluku noin miljoona. Tasavallan pääkaupunki oli Temir-Han-Šura (nykyinen Buinaksk). Tsalkan piirikunta
Neuvostoaikana Tsalka oli yksi Georgian vaurammista alueista ja se tunnettiin maataloustuotteistaan. Talousromahdus 1990-luvulla koetteli aluetta kuitenkin pahoin. Suurin osa alueen kreikkalaisista on muuttanut pois ja heidän tilalleen on tullut georgialaisia Svanetian ja Adžarian vuoristoalueilta sen jälkeen kun luonnonkatastrofit tuhosivat heidän kotejaan. Etnisten ryhmien välillä on ollut Tsalkassa jännitteitä. Baku–Tbilisi–Ceyhan-öljyputki kulkee maakunnan halki. Georgian kansallinen neuvosto
Georgian kansallinen neuvosto ei aluksi saavuttanut samaa asemaa kuin armenialainen ja azerbaidžanilainen vastineensa. Se jäi menševikkien ja sosialistivallankumouksellisen puolueen hauraan liittouman hallitseman Tbilisin työläisten ja sotilaiden edustajien neuvoston varjoon, kunnes Transkaukasian komissariaatti muodostettiin marraskuussa 1917. Krasnodarin aluepiiri
Krasnodarin aluepiiri on pääasiassa vanhaa tšerkessien asuma-aluetta. Se on ollut asutettuna esihistorialliselta ajalta lähtien. Alue kuului 800- ja 900-luvuilla Alanian valtioon ja tuona aikana alueelle muodostui adygei-tšerkessiläinen "kantakansa". Alue kuului sittemmin Tšerkessian valtioon, joka käsitti laajan alueen Länsi-Kaukasukselta ja aina Asovanmereltä Georgian Mustanmeren rannikolle asti. Tšerkessian pääkaupunkina oli Mustanmeren rannikkokaupunki Sotši. Transkaukasia
Transkaukasia voi olla Itäblokki
Itäblokin maat olivat: Neuvostoliitto ja sen miehittämät Viro, Latvia ja Liettua sekä Bulgaria, Itä-Saksa, Puola, Romania, Tšekkoslovakia ja Unkari. Nämä kommunistien yksinvaltaisesti hallitsemat maat kuuluivat sekä sotilasliitto Varsovan sopimukseen ystävyydestä, yhteistyöstä ja keskinäisestä avunannosta että talousliitto Keskinäisen talousavun neuvostoon (SEV). Sosialistisia maita Euroopassa olivat lisäksi Albania ja Jugoslavia, mutta ne eivät kuuluneet näihin järjestöihin tai erosivat niistä varhain. Transkaukasian sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan vaakuna
Ennen vaakunan hyväksymistä oli vuosina 1922-1923 mm. seteleissä käytössä tunnus jossa on neuvostotasavaltaa edeltäneestä Georgian vaakunasta otettu korukuvioinen tähti, joka on muutettu seitsensakaraisesta viisisakaraiseksi. Tähden sisälle on kuvattu punainen tähti ja sirppi ja vasara, joiden taustalla on Armeniaa symboloiva Ararat-vuori. Sirpin ja vasaran alapuolella on puolikuu kuvaamassa islaminuskoisia azereita. Tämä islamilaisten ja kommunististen symbolien rinnakkain esittely on sikäli erikoista, että kommunismi on perinteisesti ollut hyvin uskonnonvastainen aate. Taka-Baikalian aluepiiri
Kaukoidän tasavalta liitettiin Venäjän SFNT:hen marraskuussa 1922. Samalla muodostettiin Kaukoidän aluepiiriin kuulunut Taka-Baikalian lääni. Vuosina 1930–1937 alue kuului Itä-Siperian aluepiiriin. Syyskuussa 1937 muodostettiin Tšitan alue, johon kuuluneet aikaisemman Zejan alueen piirit liitettiin vuonna 1948 Amurin alueeseen. Alueen pohjoisosassa oli vuoteen 1938 saakka Vitimin–Oljokman kansallinen piirikunta. Etu-Kaukasia
Etu-Kaukasia (myös "Ciskaukasia", ) on Venäjällä Kaukasusvuoriston pohjoispuolella sijaitseva maantieteellinen alue. Laajemmin se muodostaa osan Pohjois-Kaukasiaa. Jälleenvakuutussopimus
Jälleenvakuutussopimus solmittiin Saksan, Venäjän ja Itävalta-Unkarin välisen kolmen keisarin liiton rauettua Itävalta-Unkarin ja Venäjän erimielisyyksiin Balkanilla. Eristettynä ollut Ranska pyrki tämän jälkeen lähentymään Venäjää, mutta liitto tasavaltaisen Ranskan kanssa oli vielä liian vastenmielinen ajatus Venäjän tsaari Aleksanteri III:lle. Niinpä hän antoi saksalaismieliselle ulkoministerilleen Nikolai Giersille vapaat kädet uuden liiton solmimiseen Saksan kanssa. Bismarckin järjestämä salainen sopimus allekirjoitettiin 18. kesäkuuta 1887. Sopimuksen mukaan molemmat osapuolet pysyisivät puolueettomina mikäli toinen joutuisi kolmannen valtion hyökkäyksen kohteeksi. Tämä ei kuitenkaan pätisi Saksan hyökätessä Ranskaa tai Venäjän hyökätessä Itävalta-Unkaria vastaan. Vastineeksi liitosta Saksa lupasi tukea Venäjän valtapiiripyrkimyksiä Bulgariassa, Itä-Rumeliassa ja Mustallamerellä. Astrahanin alue
Venäjän keisarikunnassa alue tuli kuulumaan laajaan Astrahanin kuvernementtiin. Neuvostoliiton perustamisen jälkeen Astrahanin kuvernementista erotettiin muun muassa Kalmukia ja osia Kazakstanista ja jäljelle jääneestä alueesta muodostettiin Astrahanin alue. Astrahanin alue laajeni vuonna 1945 kun siihen liitettiin osia Stalingradin alueesta ja kalmukkien karkotuksen jälkeen lakkautettu Kalmukian ASNT. Kalmukit saivat palata kotimaahansa 1957 jolloin Kalmukia taas erotettiin Astrahanin alueesta. Georgian historia
4000–2200 eaa. – Transkaukasian kulttuuri leviää Etelä-Kaukasiaan ja Armeniaan. Vuoristo-Karabahin konflikti
Osmanien valtakunnassa ei ollut selkeitä alueita Kaukasuksen kansoille. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen alueelle jäi valtatyhjiö Osmanien valtakunnan ja Venäjän keisarikunnan romahdettua. Alueelle syntyi vuonna 1918 Transkaukasian federaatio, joka hajosi Georgiaksi, Armeniaksi ja Azerbaidžaniksi jo samana vuonna. Valtioiden rajat eivät olleet selkeitä ja Armenia ja Azerbaidžan ajautuivat sotaan 1919, joka päättyi Neuvostoliiton miehittäessä Kaukasuksen 1920. Transkaspia
Transkaspia on vanha 1800-luvulla Venäjällä syntynyt nimitys jota on käytetty Kaspian meren itäpuolella sijainneista alueista. Transkaspia voi viitata joko nykyiseen Turkmenistaniin tai yleisesti Keski-Aasian alueeseen. Pohjois-Ossetian autonominen alue
Pohjois-Ossetian autonominen alue oli nykyistä Pohjois-Ossetia-Alanian tasavaltaa pienempi. Sen ulkopuolelle jäivät nykyisen tasavallan pohjoisosan muodostava Mozdokin piiri, pääkaupunki Vladikavkaz lähiympäristöineen ja sen nykyisen Esikaupunkipiirin ("Prigorodnyi raion") itäiset osat. Karatšai-Tšerkessia
Karatšai-Tšerkessia on Venäjän federaatioon kuuluva tasavalta Itä-Euroopassa Kaukasiassa Kaukasusvuorten pohjoispuolella. Se rajoittuu luoteessa Krasnodarin aluepiiriin, koillisessa Stavropolin aluepiiriin, idässä Kabardi-Balkariaan ja etelässä Georgiaan sekä Georgiasta itsenäiseksi julistautuneeseen Abhasiaan. Eteläinen federaatiopiiri
Eteläinen federaatiopiiri oli alkujaan nykyistä laajempi. Tammikuussa 2010 siitä erotettiin omaksi federaatiopiirikseen muslimienemmistöiset Pohjois-Kaukasian tasavallat sekä Stavropolin aluepiiri, yhteensä seitsemän liittovaltiosubjektia, jotka nyt muodostavat Pohjois-Kaukasian federaatiopiirin. Ingušia
Ingušia (myös Ingušetia, ing. ГӀалгӀай Мохк, "Ğalğaj Moxk", ) on tasavalta Itä-Euroopassa Kaukasiassa. Ingušian tasavalta kuuluu Venäjän federaatioon. Se rajoittuu idässä ja koillisessa Tšetšeniaan, etelässä Georgiaan, lännessä ja pohjoisessa Pohjois-Ossetia-Alaniaan. Etelä-Ossetia
Etelä-Ossetia julistautui itsenäiseksi 28. marraskuuta 1991. Venäjä, Nicaragua, Venezuela ja Nauru ovat tunnustaneet sen itsenäisyyden. Georgia ei tunnusta Etelä-Ossetian erillistä asemaa ja käyttää siitä joko muinaista nimeä Samatšablo tai sitten pääkaupungin mukaan Tskhinvalin alue. Etelä-Ossetian tasavalta kuuluu Georgian aluejaon mukaan pääosin Šida Kartlin hallintoalueeseen. Sen lisäksi Georgian tasavalta perusti 2007 "Etelä-Ossetian väliaikaisen hallinnollisen entiteetin." Inkavaltakunta
Inkat itse käyttivät valtakunnastaan nimeä "Tawantinsuyu" (voidaan kirjoittaa myös "Tahuantinsuyu"), sananmukaisesti 'neljä aluetta'. Nämä liittovaltion neljä aluetta eli "suyua" olivat nimeltään Antisuyu, Cuntisuyu, Collasuyu ja Chinchaysuyu. Venäjän sisällissota
Triple Ententen, jonka muodostivat Venäjän lisäksi Yhdistynyt kuningaskunta ja Ranska, muut maat Yhdysvaltojen tukemana liittyivät sotaan interventiopolitiikkansa nojalla. Länsivaltojen laivasto saapui Murmanskin rannikolle maaliskuussa 1918 ja kesäkuussa brittiläis–ranskalais–yhdysvaltalaisjoukot ottivat haltuunsa Murmanskin ja elokuussa Arkangelin. Virallinen selitys oli suojella länsivaltojen varusvarastoja näissä satamakaupungeissa, mutta samalla myös estää niiden joutuminen bolševikkien käsiin ja pakottaa puna-armeija jakamaan joukkonsa myös pohjoiseen. Brittijoukot toimivat myös Itämerellä, jossa ne tukivat valkoista armeijaa ja Baltian maiden itsenäisyyssotaa. Japanilaiset miehittivät Itä-Siperiasta laajoja alueita. Terekin oblasti
Terekin oblasti (Terekin alue) () oli Venäjän keisarikunnan hallintoalue Pohjois-Kaukasian itäosassa ja Terek- ja Kumajokien alajuoksulla Kaspianmeren rannalla. Se käsitti muun muassa nykyisten Tšetšenian, Pohjois-Ossetian, Ingušian ja Kabardi-Balkarian alueet sekä osan Stavropolin aluepiiriä ja Dagestania. Alueen hallintokeskus oli Vladikavkaz. Age of Empires III
"Age of Empires III":ssa on lisäosien alueita lukuun ottamatta 16 eri pelialuetta. Pelissä on kahdeksan eri sivilisaatiota, ja jokaisella niistä on erilaiset vahvuudet. Sivilisaatiot ovat Espanja, Britannia, Ranska, Portugali, Hollanti, Saksa, Venäjä ja Ottomaanien valtakunta. Kaukasuksen raja 2008
Harjoitus järjestettiin Krasnodarin aluepiirin, Stavropolin aluepiirin, Ingušetian ja Pohjois-Ossetia-Alanian alueella. Harjoituksen ilmoitettuna tarkoituksena oli torjua Kaukasiassa esiintyvää terrorismia ja turvata Venäjän federaation eteläraja. Harjoitusalueen eteläosasta Pohjois-Ossetia-Alaniata Tskhinvaliin oli noin 50 kilometrin matka. Toisten lähteiden mukaan harjoituksiin osallistuneet komentajat olivat maininneet, että järjestettyjen harjoitusten tarkoituksena oli valmistautua rientämään Etelä-Ossetiaan venäläisten rauhanturvaajien avuksi (Georgian hyökkäyksen sattuessa). Georgian perustuslaillinen kokous
Venäjän vuoden 1917 vallankumouksen jälkeen Georgia erosi Venäjästä ensin osaksi Transkaukasian federaatiota 9. huhtikuuta 1918 ja sitten omaksi tasavallakseen 26. toukokuuta 1918, kun Georgian kansallinen neuvosto hyväksyi lain maan itsenäistymisestä. Transnistrian kuvernoraatti
Transnistrian kuvernoraatti (), oli Toisen maailmansodan aikana 19.8.1941-29.1.1944 Romanian hallinnoima alue Dniestrin ja eteläisen Bugin (Buh) välillä, jonka akselivallat valloittivat Neuvostoliitolta Barbarossa-operaation alussa syksyn 1941 alkuun mennessä. Alue muodostettiin Dniestr-joen länsipuolella olevasta osasta Bessarabiaa) ja eteläisen Bug-joen itäpuolella olevasta osasta erottamalla se Saksan Ukrainan valtakunnankomissariaatista. Eteläpuolelle jäi Mustanmeren rannikko. Kuvernoraatti sisälsi nykyisen Transnistrian alueen ja idässä alueet Dniesteristä itään sijaitsevan Odessan ja eteläisen Vinnytsjan alueen. Odessasta tuli Transnistrian kuvernoraatin hallinnollinen pääkaupunki. Etelä-Afrikka
Ennen vuotta 1994 Etelä-Afrikassa oli Etelä-Afrikan unionin mukaiset neljä provinssia: entisten buuritasavaltojen alueista muodostetut Transvaalin provinssi ja Oranjen vapaavaltion provinssi sekä vanhoista brittien siirtokunnista muodosteut Natalin provinssi ja Kapmaan provinssi. Suurapartheid-politiikan perusteella maahan perustettiin lisäksi kymmenen mustien "kotimaata" eli bantustania. Dzaun piiri
Dzaun piiri (, ) on hallinnollinen alue Georgiasta itsenäiseksi julistautuneen Etelä-Ossetian tasavallassa Kaukasiassa. Alue käsittää Etelä-Ossetian pohjoisosan eikä ole ollut Georgian keskushallituksen hallinnassa vuoden 1992 jälkeen. Piiri rajoittuu lännessä Georgian Ratša-Letškhumi ja Kvemo Svanetin alueeseen kuuluvaan Onin maakuntaan, pohjoisessa Venäjän federaation kuuluvaan Pohjois-Ossetia-Alanian tasavaltaan, idässä Georgian Mtskheta-Mtianetin alueseen kuuluviin Akhalgorin ja Qazbegin maakuntiin, etelässä Tshinvalin ja Znauyrin piireihin. Trakai
Niin sanotussa Puolan kolmannessa jaossa vuonna 1795 Trakai päätyi osaksi Venäjän keisarikuntaa. Kaupunki toimi Vilnan kuvernementin Trakain kihlakunnan keskuksena. ensimmäisen maailmansodan jälkeen puolalaiset joukot valtasivat alueen jälleen. Toisessa maailmansodassa alue joutui ensin Neuvostoliiton ja sittemmin Natsi-Saksan valtaamaksi. Natsien hallinnon aikana murhattiin yli 5 000 alueen juutalaista asukasta. Sodan jälkeen alue päätyi osaksi Neuvosto-Liettuaa. Pohjois-Kaukasuksen rintama
Saksalaisten aloitettua vuoden 1942 kesäoffensiivin armeijaryhmä A:lla kohti Kaukasian öljykenttiä se sai vastaansa ensin Pohjois-Kaukasuksen rintaman ja syyskuusta 1942 Transkaukasuksen rintaman. Neuvostoliiton myöhempi johtaja Leonid Brežnev palveli Pohjois-Kaukasuksen rintamassa poliittisena upseerina. Neuvostoliitto
Neuvostoliitto ulottui kolmelle ilmastovyöhykkeelle: kylmälle, lauhkealle ja subtrooppiselle vyöhykkeelle. Kylmimmät lämpötilat talvella olivat tavallisesti alle −30 °C ja lämpimimmät kesäisin yli +30 °C. Alimmat lämpötilat mitattiin Siperian pohjoisosissa, joissa kylmyysennätys alitti jopa −70 °C. Lämpimimmät alueet olivat Uzbekistanissa, jossa lämpötilat olivat yli +50 °C. Kaikkein matalin lämpötila (−71,1 °C) mitattiin vuonna 1964 Oimjakonissa Jakutiassa. Lämpimin arvo Neuvostoliiton alueella taas saatiin 29. heinäkuuta 1983 Turkmenistanin alueella – +51,7 °C. Karakalpakian autonominen alue
Karakalpakian autonominen alue on entinen Neuvostoliiton hallintoalue Keski-Aasiassa. Se käsitti nykyisen Uzbekistaniin kuuluvan Karakalpakian autonomisen tasavallan. Autonomisen alueen pääkaupunki oli Nukus. Pohjois-Ossetia-Alania
Pohjois-Ossetiasta tuli ensimmäinen Venäjän SFNT:n osa, joka julistautui suvereeniksi (20. kesäkuuta 1990). Tästä huolimatta se on edelleen osa Venäjän federaatiota. Osa osseeteista asui Etelä-Ossetiassa, joka oli osa Gruusian sosialistista neuvostotasavaltaa. Gruusian itsenäistyttyä Georgiana 1991 se lakkautti Etelä-Ossetian autonomisen aseman, ja runsaasti osseetteja pakeni rajan yli Pohjois-Ossetiaan. Sadantuhannen osseettipakolaisen virta aiheutti ongelmia etenkin Vladikavkazin esikaupunkipiirin ("Prigorodnyi") inguušiväestössä. Armenian sosialistinen neuvostotasavalta
Armenian sosialistinen neuvostotasavalta, lyhenteeltä Armenian SNT (, ) oli Neuvostoliiton osavaltio Kaukasiassa. Se käsitti nykyisen Armenian alueen. Venäjän keisarikunta
Osana Euroopan-politiikkaansa Venäjä tuki Ranskan Itävallan vastaista diplomatiaa. Maiden yhteistyö kuitenkin kariutui Ranskan tuettua puolalaisten kapinaa Venäjän valtaa vastaan 1863. Venäjä tuki tiukemmin Preussia hyväksyen Saksan yhdistymisen Mustanmeren kysymyksen hinnalla. Tämä tavoite saavutettiin Lontoon konferenssissa 1871 Preussin lyötyä Ranskan Saksan-Ranskan sodassa. Yhdistyneestä Saksasta tuli Euroopan voimakkain valtio, ja se liittoutui Kolmen keisarin liittoon Itävalta-Unkarin ja Venäjän kanssa 1873 estääkseen näitä muodostamasta liittoa Ranskan kanssa. Venäjän ja Itävalta-Unkarin tavoitteet menivät kuitenkin ristiin Balkanilla, jossa kristityt slaavilaiset kansat olivat heikentyvän Osmanien valtakunnan alaisuudessa. 1870-luvulla yleinen mielipide alkoi kääntyä Balkanin kristittyjen vapauttamisen puolelle ja Bulgarian ja Serbian liittämiseksi Venäjän protektoraateiksi. Vuosina 1875–1877 Balkanilla kapinoitiin Bosniassa, Hertsegovinassa ja Bulgariassa, joiden kapinat turkkilaiset kukistivat julmasti. Euroopan suurvallat eivät reagoineet, mutta Serbia julisti sodan osmaneille.
Vuonna 1877 Venäjän tuli piiritettyjen serbi- ja venäläisten vapaaehtoisjoukkojen avuksi julistamalla sodan. Vuoden kuluessa Venäjän armeija lähestyi Konstantinopolia ja osmanit antautuivat. Kenraalit ja diplomaatit kehottivat pakottamaan osmanit allekirjoittamaan San Sterfanonon sopimuksen, joka olisi luonut itsenäisen, Luoteis-Balkanille asti ulottuva Bulgarian. Britannia uhkasi julistaa sodan sopimuksen ehtojen vuoksi, ja Venäjä perääntyi. Berliinin kongressissa heinäkuussa 1878 luotiin pienempi Bulgaria ja Länsi-Balkan jäi Itävalta-Unkarille. Venäjän nationalistit raivostuivat Itävalta-Unkarille ja Saksalle niiden tuen puutteesta, mutta uudistettu kolmen keisarin liitto jäi voimaan. Tbilisi
Venäjän keisarikunnan hajotessa syntyi 23. helmikuuta 1918 Transkaukasian federaatio, jonka pääkaupunkina Tbilisi toimi. Federaatio hajosi kuitenkin vain muutaman kuukauden kuluttua, ja Tbilisistä tuli itsenäistyneen Georgian pääkaupunki. Puna-armeija hyökkäsi maahan vuonna 1921 ja miehitti sen, minkä jälkeen Tbilisi julistettiin uuden Transkaukasian SFNT:n pääkaupungiksi. Siitä tuli Georgian vastarintaliikkeen keskus: liike huipentui vuoden 1924 kansannousuun, joka kuitenkin kukistettiin verisesti. Georgian SNT erotettiin omaksi alueekseen 1930-luvun puolivälissä, ja Tbilisi jatkoi sen pääkaupunkina. Pohjois-Kaukasian federaatiopiiri
Federaatiopiirin asukkaista noin 65 % kuuluu kaukasialaisiin kansoihin ja noin 30 % on kansallisuudeltaan venäläisiä. Tšetšeeneitä on 16 % ja avaareita, kabardeja, dargineja, inguušeja ja osseetteja kutakin yli 5 %. Neuvostoliiton historia
Neuvostoliiton historia käsittää vuodet 1922−1991. Neuvostoliitto syntyi 30. joulukuuta 1922 Venäjän, Ukrainan, Valko-Venäjän ja Transkaukasian yhdistyessä. Neuvostoliiton edeltäjä oli Neuvosto-Venäjä. Pohjoisvaltiot
Pohjoisvaltioihin kuuluivat Kalifornia, Connecticut, Illinois, Indiana, Iowa, Kansas, Maine, Massachusetts, Michigan, Minnesota, Nevada, New Hampshire, New Jersey, New York, Ohio, Oregon, Pennsylvania, Rhode Island, Vermont ja Wisconsin. Lisäksi useat osavaltiot joutuivat heti sodan alettua Konfederaation miehityksen alle, pysyen kuitenkin Unionille uskollisena. Länsi-Virginia erosi orjuuskysymyksen vuoksi Virginiasta Unionin puolelle. Nevada liittyi sotaan mukaan tullessaan osavaltioksi keskellä sotaa. Ober Ost
Alue oli jaettu kolmeen piiriin, jotka olivat Kuurinmaan piiri, Liettuan piiri ja Bialystokin-Hrodnan piiri. Kuurinmaan piiri liitettiin lopulta pääasiassa Latvian tasavaltaan. Liettuan piiri siirtyi vuonna 1918 Liettuan kuningaskunnalle ja lopulta Liettuan tasavallalle saman vuoden aikana. Liettuan piiri kuului aluksi osittain myös Keski-Liettuan tasavaltaan vuonna 1920, ja se liitettiin Puolan tasavallan Vilnan voivodikunnaksi vuosiksi 1923–1939. Bialystokin-Hrodnan piiri sijaitsi Venäjän keisarikuntaan kuuluneessa Hrodnan kuvernementissa. Rakkapunavarpunen
Rakkapunavarpusia elää Kaukasuksen alueella ja Keski-Aasiassa. Eteläinen federaatiopiiri
Venäjän federaation eteläinen federaatiopiiri () on yksi Venäjän kahdeksasta federaatiopiiristä. Se työntyy etelään valtakunnan lounaisosassa, Ukrainan ja Kazakstanin välissä. Piirin pohjoisosat ovat Ponto-Kaspian aroa, lounaisosa ulottuu Pohjois-Kaukasukselle.
Federaatiopiiriin kuuluu kuusi liittovaltiosubjektia: Astrahanin, Rostovin ja Volgogradin alueet, Krasnodarin aluepiiri sekä Adygeian ja Kalmukian tasavallat. Suurimmat kaupungit ovat noin miljoonan asukkaan Donin Rostov ja Volgograd. Federaatiopiirin alueella noin 86 % asukkaista on venäläisiä (vuoden 2002 väestötilastoon perustuen). Neuvostoliitto
Juuresten ja vihannesten viljely oli tavallista Neuvostoliiton Euroopan puoleisissa osissa. Tärkeitä kasveja olivat peruna, kaali, lanttu, nauris ja sipuli. Maan loppuaikoina kasvihuoneiden laajamittainen rakennustyö mahdollisti sen, että asutuskeskuksissa oli useimmiten saatavilla myös tomaattia ja kurkkua ympäri vuoden. Sokerijuurikasta, puuvillaa, auringonkukkaa ja muita teollisia raaka-ainekasveja viljeltiin puoliaavikoilla keinokastelun turvin. Toisen maailmansodan jälkeen hampun ja pellavan viljely taantui hiljalleen näiden kasvien viljelyalueilla Kaukasuksella ja Baltiassa. Gruusia oli teenviljelyn keskus, kun taas Moldova vastasi suurimmaksi osaksi yleisliittolaisesta hedelmätuotannosta. Tupakkaa kasvatettiin pääosin Etelä-Venäjällä ja Kaukasuksella, mutta Neuvostoliitto joutui silti tuomaan suuren osan kuluttamastaan tupakasta. Azerbaidžan
Venäjän keisarikunnan romahdettua ensimmäisen maailmansodan jälkimainingeissa maan kansallinen puolue julisti itsenäisyyden 1918 epäonnistuneen Transkaukasian federaation hajottua. Liittoutuneet ehtivät tunnustaa sen itsenäiseksi 1920, mutta jo huhtikuussa 1920 Puna-armeijan joukkojen saapumisen myötä itsenäisyys päättyi. Vuonna 1922 Azerbaidžan liitettiin Transkaukasian sosialistiseen neuvostotasavaltaan ja tämän hajotessa 1936 Azerbaidžanista tuli neuvostotasavalta. MatkaKaleva
Neuvostoliiton seuramatkojen tuotanto- ja varauskeskus oli NL-Booking. MatkaKaleva myi ja markkinoi NL-Bookingin tuottamia seuramatkoja Leningradin, Tallinnan ja Petroskoin lisäksi rantalomakohteisiin Mustallemerelle sekä Keski-Aasian ja Kaukasuksen kierroksia omassa NL-matkat esitteessään. Myöhemmin tuotantoa laajennettiin Itä-Euroopan matkoihin ja yhteisyksikön nimeksi Etumatkat. Azerbaidžanin sosialistinen neuvostotasavalta
Vuonna 1922 muodostettiin Transkaukasian sosialistinen neuvostotasavalta. Transkaukasia hajosi vuonna 1936, jolloin Azerbaidžanista tuli jälleen neuvostotasavalta. Neuvostotasavalta lakkautettiin 30. elokuuta 1991, jolloin Azerbaidžan itsenäistyi Neuvostoliitosta. Transvaalin provinssi
Transvaalin rajojen sisäpuolella sijaitsi useita Bantustaneita: Venda, KwaNdebele, Gazankulu, Kangwane ja Lebowa. Osa Bophuthatswanaa sijaitsi myös Transvaalissa, muiden alueiden sijaitessa Kapmaan ja Oranjen vapaavaltion provinsseissa. Luoteiskaukasialaiset kielet
Luoteiskaukasialaiset kielet on kielikunta, jonka kieliä puhutaan Kaukasuksen alueella. Niiden puhujia on erityisesti Venäjällä Adygeian, Kabardi-Balkarian ja Karatšai-Tšerkessian tasavalloissa, Abhasiassa, Turkissa sekä pieninä ryhminä ympäri Lähi-itää. Horezmin sosialistinen kansantasavalta
Horezmin SNT ei kuitenkaan ollut pitkäikäinen, sillä 10. lokakuuta 1924 se jaettiin Uzbekistanin ja Turkmenistanin sosialististen neuvostotasavaltojen sekä Karakalpakkien autonomisen alueen kesken. Tämä jako oli osa Neuvostoliitolle kuuluneen Keski-Aasian uudelleenjärjestelyä, kansallisuuksien mukaan. Pohjois-Kaukasia
Pohjois-Kaukasia () on Venäjään kuuluva maantieteellinen alue. Se käsittää Etu-Kaukasian sekä Kaukasuksen pääjonon pohjoisrinteet Azerbaidžaniin kuuluvaa vuoriston itäosaa lukuun ottamatta. Pohjois-Kaukasiaan luetaan myös Ison-Kaukasuksen etelärinne lännestä aina Abhasian rajalle saakka. Georgian demokraattinen tasavalta
Georgian demokraattinen tasavalta (georgiaksi საქართველოს დემოკრატიული რესპუბლიკა, "Sakartvelos Demok'rat'iuli Resp'ublik'a") oli vuosina 1918–1921 ensimmäinen moderni georgialainen valtio. Tasavalta luotiin Venäjän vallankumouksen jälkeen tsaarinvallan romahdettua. Se rajoittui pohjoisessa Venäjään ja Pohjois-Kaukasuksen vuoristotasavaltaan, etelässä Turkkiin, Armeniaan ja Azerbaidžaniin. Valtion pinta-ala oli noin 107,600 km² (nykyisen Georgian valtion ala on vertailun vuoksi 69,700 km²) ja sen väkiluku oli noin 2,5 miljoonaa. Kuten nykyään, pääkaupunkina toimi Tbilisi ja virallisena kielenä georgia. Transkaukasian federaation hajottua 26. toukokuuta 1918 perustettua tasavaltaa johti sosiaalidemokraattinen menševikkipuolue. Sisäisten ja ulkopoliittisten ongelmiensa vuoksi nuori valtio ei pystynyt torjumaan Neuvosto-Venäjän joukkojen hyökkäystä maahan ja romahti helmi-maaliskuussa 1921 tullakseen Georgian neuvostotasavallaksi. Kolmoisinterventio
Venäjällä oli eniten voitettavaa kolmoisinterventiossa. Edeltävinä vuosina se oli hitaasti kasvattanut vaikutusvaltaansa Kaukoidässä. Siperian rautatien rakentaminen ja uuden ympärivuoden sulan sataman hankkiminen olisi antanut Venäjälle mahdollisuuden vakiinnuttaa asemansa alueella ja laajentua pidemmälle Aasiaan ja Tyynellemerelle. Venäjän merenkulkua rasittivat talvella jäätyvät pohjoiset satamat. Yhtenäinen talousalue
Yhtenäinen talousalue "(Единое экономическое пространство", "Jedinoje ekonomitšeskoje prostranstvo", lyhenne "ЕЭП)" on kauppapoliittinen hanke Kazakstanin, Ukrainan, Valko-Venäjän ja Venäjän kesken. Ukrainaa lukuun ottamatta muut maat ovat valmiita allekirjoittamaan järjestelyyn liittyvät 38 sopimusta. Valko-Venäjän sosialistinen neuvostotasavalta
Bolsevikkien vakiinnutettua valtansa Valko-Venäjän nimi muuttui muotoon muodostaen yhdessä Venäjän, Ukrainan ja Transkaukasian kanssa Neuvostoliiton vuonna 1922. Armenian sosialistinen neuvostotasavalta
Armenian SNT perustettiin 29. marraskuuta 1920, kun kommunistit pääsivät valtaan vuonna 1918 itsenäistyneessä Armeniassa. Armenian SNT liitettiin Transkaukasia SNT:aan yhdessä Gruusian SNT:n ja Azerbaidžanin SNT:n kanssa 12. maaliskuuta 1922. Uudelleen Armenian SNT muodostettiin 5. joulukuuta 1936, kun Transkaukasian SNT lakkautettiin. Transuraani
Transuraanisia alkuaineita on tutkittu paljon Lawrence Berkeley National Laboratoryssa Kaliforniassa ja Joint Institute for Nuclear Researchissä Dubnassa, Venäjällä; tutkijat molemmissa keskuksissa ovat jakaneet toisilleen riippumatonta tutkimustietoa rutherfordiumista, dubniumista ja seaborgiumista, jotka olivat kolme ensimmäistä transaktinoidista alkuainetta. Saksalainen tutkimusryhmä Institute for Heavy Ion Researchissä Darmstadtissa löysi bohriumin, hassiumin, meitneriumin, darmstadtiumin, röntgeniumin ja kopernikiumin. Dubnan laboratoriossa Venäjällä Berkeleyn keskuksen avustuksella ja toimien yhteistyönä kalifornialaisen Lawrence Livermore National Laboratoryn kanssa kehitettiin nihonium (alkuaine nro 113) ja moskovium (alkuaine nro 115). Kazakstan
Kazakstan joutui Venäjän keisarikunnan valtaan 1700-luvulla. 1731 kazakit pyysivät suojelusta Venäjän keisarikunnalta, minkä jälkeen Venäjä ryhtyi yhdentämään alueiden hallintoa itseensä. Vuosina 1906–1912 arolle perustettiin yli puoli miljoonaa maatilaa, mikä päätti arojen perinteisen paimentolaiselämäntavan. Trans-Aralin rautatie yhdisti Orenburgin ja Taškentin 1906, ja siten myös Keski-Aasian Euroopan puoleiseen Venäjään. Euregio Karelia
Euregio Karelia on kolmen Suomen maakunnan (Kainuun, Pohjois-Karjalan ja Pohjois-Pohjanmaan) ja Karjalan tasavallan muodostama yhteistyöalue ja yhteistyöfoorumi. Euregio Karelia perustettiin 24.2.2000 solmitulla sopimuksella, jonka allekirjoittivat Suomen puolelta yhteistyöalueen kolmen maakuntaliiton edustajat ja Venäjän puolelta Karjalan tasavallan ulkomaansuhteiden ministeri. Saksan demokraattinen tasavalta
Saksan demokraattinen tasavalta käsitti Saksan nykyisten Brandenburgin, Mecklenburg-Etu-Pommerin, Saksin, Saksi-Anhaltin ja Thüringenin osavaltioiden alueet sekä Itä-Berliinin. Vastaavat osavaltiot olivat olemassa myös Saksan demokraattisen tasavallan alkuvuosina, mutta vuonna 1952 ne lakkautettiin ja maa jaettiin viiteentoista hallinnolliseen piirikuntaan. Ne saivat nimensä pääkaupunkiensa mukaan. Uudelleen Saksan itäiset osavaltiot perustettiin vasta Saksan yhdistymisen yhteydessä vuonna 1990. Pohjois-Ossetia-Alania
Pohjois-Ossetia-Alania (, ) on Venäjän federaatioon kuuluva tasavalta Pohjois-Kaukasiassa, Venäjän eteläisessä liittopiirissä. Alue käsittää Ossetian pohjoisen osan. Tšerkessia
Tšerkessia on historiallis-maantieteellinen alue Kaukasiassa. Alueen nimi viittaa sen historiallisiin asukkaisiin tšerkesseihin, jotka ovat nykyisin vain pieni vähemmistö alueella; suurin osa muutti Turkkiin ja Lähi-itään 1800-luvun lopulla Venäjän kukistaessa alueen liikehdinnän. Nykyisin Tšerkessialla tarkoitetaan lähinnä Karatšai-Tšerkessiaa, Adygeiaa ja Kabardi-Balkariaa. Transnistria
Alkuaan romaniaksi Transnistria-nimeä on historiallisesti käytetty Dnestr- ja (eteläisen) Etelä-Bugjoen välisestä alueesta. Neuvostoliitossa alue kuului Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan Moldovan autonomiseen neuvostotasavaltaan vuodesta 1924 ja neuvostojoukkojen miehitettyä Bessarabian Romanialta vuonna 1940 Moldovan sosialistiseen neuvostotasavaltaan Baltan piiriä lukuun ottamatta. Toisessa maailmansodassa Transnistria oli Romanian miehittämänä kolmen ja puolen vuoden ajan 1941–1944 omana hallinnollisena Transnistrian kuvernoraattinaan, joka alueena oli laajempi kuin nykyinen Transnistria pääkaupunkinaan Odessa.