Milloin Esa Henrik Holappan kirja julkaistiin?
Esa Henrik Holappa
Holapan muistelma- ja tietokirja "Henrik Holappa: Minä perustin uusnatsijärjestön (Into)" julkaistiin 16. toukokuuta 2016, juuri toimittaja Marko Hietikon Ylelle tekemän juttusarjan jälkeen.
Olof Enckell
Enckell oli suomenruotsalaisen modernismin tutkija. Hänen tuotantoonsa sisältyy niin romaaneja, matkakirjoja kuin tutkielmiakin. Enckellin esikoisteos oli "Ett klosteräventyr", joka ilmestyi vuonna 1930. Tutkielmissaan hän käsitteli muun muassa Elmer Diktoniusta ("Den unge Diktonius", 1946), Edith Södergrania (1949, 1959) ja Hagar Olssonia ("Den unga Hagar Olsson", 1949). Jääkäriliikkeen vaiheita tarkasteleva "Jägarnas historia" () ilmestyi 1943. Vesa Haapala
Haapala väitteli tohtoriksi vuonna 2005 Edith Södergranin lyriikkaa käsittelevällä väitöskirjalla. Haapalan runoja, kritiikkejä ja esseitä on julkaistu kirjallisuuslehdissä (Avain, Lumooja, Nuori Voima, Tuli & Savu) ja Helsingin Sanomissa. Hän on julkaissut tutkimusta suomalaisesta runoudesta (Aleksis Kivi, Katri Vala, Pentti Saarikoski, nykyrunous), proosasta (Antti Hyry) ja lyhytproosasta (Juhani Ahon lastut). Teoreettinen lähtökohta on ollut runousopillisissa kysymyksissä mutta uusimmissa julkaisuissa myös ekokritiikissä. Haapala on toimittanut yhdessä Juhani Sipilän kanssa suomalaista romaania käsittelevän teoksen "Kiviaholinna" (2013). Hugo Valpas
1950-luvulla hän perusti Valpas-mainos-nimisen kustantamon, joka julkaisi Valpaksen omia kirjoja sekä "Ässä-sarjassa" rikoskirjallisuutta (Ässä-sarja 1 1960–1961, sarja 2 1966–1971). Lisäksi Valpas-mainos julkaisi muun muassa Mickey Spillanen kirjoja ja australialaista kioskikirjallisuutta, kuten nimimerkin Carter Brown kirjoja. Asser Stenbäck
Asser Stenbäckin vaikutusta pidetään yleisesti merkittävimpänä seksuaalivähemmistöjen oikeuksien jarruttajana 1960- ja 1970-luvun Suomessa. 1960-luvulla Stenbäck toimi kirkon psykiatrisena asiantuntijana, ja hänen ajatuksensa pääsivät sellaisenaan vuonna 1966 julkaistuun piispojen ohjekirjaan. Kun homoseksuaalisuuden kriminalisoinnista luovuttiin Suomessa vuonna 1971, jäi Stenbäckin ansiosta lakiin vielä ns. "kehotuspykälä", joka kielsi homoseksuaalisuuteen yllyttämisen. Virallisesti se poistui vasta rikoslain uudistuksen yhteydessä vuonna 1999. Stenbäck itse teki 1970-luvulla lain perusteella ainakin kaksi rikosilmoitusta Yleisradion ohjelmista. Vielä 1990-luvun alussa hän toimi aktiivisesti homoseksuaalisuutta vastaan tuomalla Suomeen kiistellyn eheytysliikkeen, jota hän esitteli vuonna 1993 julkaistussa kirjassaan "Mitä homoseksuaalisuus on?" Siionin viisaiden pöytäkirjat
Ensimmäinen suomalainen pöytäkirjojen painos julkaistiin ruotsiksi vuonna 1919. Nimimerkillä "S." esiintynyt ruotsintaja oli todennäköisesti antisemitistinä tunnettu toimittaja Rafael Lindqvist. Vuonna 1920 pöytäkirjat julkaistiin suomeksi nimellä "Juutalaisten salainen ohjelma". Ruotsinkielisestä painoksesta otettiin nopeasti neljä lisäpainosta, ja suomenkielinen laitos julkaistiin vuonna 1933 uudelleen nimellä "Kansojen ruoska". Suomessa julkaistuja käännöksiä pyrittiin muokkaamaan oloihin sopivammiksi alkuperäistä teosta muokkaamalla. Viimeisin suomenkielinen julkaisu "Siionin viisaiden pöytäkirjasta" tehtiin vuonna 1943, jolloin sen julkaisi Siniristi-järjestö. Osia pöytäkirjoista on sisällytetty uutena käännöksenä myös Pekka Sartolan vuonna 2003 julkaistuun arabimaiden antisemitismiä käsittelevään kirjaan "Totuutena valhe". Nils Magnus Tolpo
Tolposta tuli Turun akatemian psykologian dosentti vuonna 1795 ja metafysiikan dosentti vuonna 1799. Hän toimi logiikan ja metafysiikan vt. professorina 1804 ja 1805 sekä oli samalla Turun tuomiokapitulin amanuenssina vuodesta 1795, varanotaarina vuodesta 1802 ja notaarina vuodesta 1804. Vuonna 1809 Tolposta tuli Tammelan kirkkoherra ja vuonna 1811 lääninrovasti ja Hämeenlinnan koulujen tarkastaja. Hän laati vuonna 1807 Turun hiippakunnan ensimmäisen matrikkelin ja julkaisi muutamia suomenkielisiä kirjoja. Hän vastusti kirjoituksellaan Åbo Tidningar lehdessä J. V. Snellmanin kansallisuusohjelmaa, ja sai sen ansiosta osakseen pilkkanimen Henkka Hyppönen
Hyppösen tunnetuin kirja Pelon Hinta julkaistiin vuonna 2014. Hippo Taatila
Taatilan esikoisromaani, omaelämäkerrallisvivahteinen "Isipappablues" julkaistiin vuonna 2014. Vuotta aikaisemmin hän oli suomentanut G. I. Gurdjieffin kirjan "Kohtaamisia merkittävien henkilöiden kanssa". Hän on kirjoittanut myös tietokirjoja. Kesästä 2015 kesään 2016 Taatila kirjoitti Miika Särmäkarin "Koripalloelämää"-nimiseen blogiin yhteensä 42 julkaisua häntä itseään kiinnostaneista koripalloaiheista. Perusteellisia blogijulkaisuja siteerattiin muun muassa YLE Urheilussa. Nils-Aslak Valkeapää
Kirjailijana Valkeapää aloitti vuonna 1971 suomenkielisellä pamfletilla "Terveisiä Lapista". Teoksessa Valkeapää kuvasi saamelaisen kansanperinteen rikkautta ja otti esille saamelaisten aseman ja vaati heille oikeutta elää omilla ehdoillaan, säilyttää ja uudistaa kulttuuriaan. Hän vertasi koulujen asuntoloita hautausmaahan ja kuvasi niitä kaikkein tehokkaimmaksi laitokseksi saamelaisuuden hävittämisessä.
Ensimmäinen runoteos "Giđa ijat čuovgadat" (suom. "Kevään yöt niin valoisat", 1980) ilmestyi vuonna 1974. Seuraavat runoteokset "Lávlo vizar biellocizáš" (1976) ja "Ádjaga silbasuonat" (1981) ilmestyivät yhdessä ensiksi mainitun kanssa vuonna 1985 trilogiana "Ruoktu váimmus". Trilogia on käännetty ruotsiksi, norjaksi, englanniksi ja saksaksi. Suomenkielistä laitosta ei ole ilmestynyt. Otava (kirjankustantamo)
Otava on julkaissut huomattavaa keskustelua herättänyttä kirjallisuutta. Vuoden 1924 kirjasodan aloitti Maria Jotunin kirja "Tohvelisankari", joka herätti huomiota aina eduskunnassa asti. Vuonna 1963 julkaistu Paavo Rintalan "Sissiluutnantti" oli toinen huomiota saanut kirja. Se sai aikaan jopa boikotointiin kehottavia nimilistoja, ja 34 reservin kenraalia protestoi sitä vastaan. Vuonna 1964 Hannu Salamasta tuli julkisen kirjakeskustelun päähahmo kirjansa "Juhannustanssit" ansiosta. Salama tuomittiin lopulta jumalanpilkasta kolmeksi kuukaudeksi vankeuteen ja Kari Reenpää, Otavan tuolloinen toimitusjohtaja, päiväsakkoihin. Pohjoisen noidat
Pohjoisen noidat – Oikeus ja totuus 1600-luvun Ruotsissa ja Suomessa on historiateos, jonka on kirjoittanut historiantutkija Mirkka Lappalainen. Teos perustuu tekijän väitöskirjaan. Se on ilmestynyt 2018, ja sen on kustantanut Otava. Lappalainen kuvaa 1600-luvun lopulla Ruotsissa roihahtaneita noitavainoja, joissa tuomittiin syyttömiä ihmisiä kuolemaan. Teos kertoo myös suomalaisten noitien maailmasta, tosin noitavainoja ei Manner-Suomessa ollut. Asko Sahlberg
Ruotsissa palkittu "Siunaus" (2007) alkaa päähenkilö Gustafin osoittautessa pedofiiliksi, mutta kirjailija ei ota kantaa vaikeaan aiheeseen vaan vie tämän kokemaan rangaistuksen toista kautta. Aihetta käsitellään jälleen palaten vuoteen 1918, tällä kertaa ajallisesti takaperoisen kerronnan kautta. Vuonna 2010 ilmestynyt "He" on teos kaunasta, kiusaamisesta ja petoksesta. Teoksen keskushenkilöinä ovat veljekset Erik ja Henrik, jotka alkuun näyttäytyvät toistensa vastakohtina, mutta saavat kertomuksen mittaan syvempiä ulottuvuuksia. Teos on muodoltaan historiallinen romaani, mutta sisällöltään yleisinhimillinen. Lauri Holappa
Holappa piti yhdessä Jussi Ahokkaan kanssa vuosina 2010–2016 Suomen suosituimmaksi talousblogiksi noussutta Raha ja talous -blogia, jossa esiteltiin laajasti jälkikeynesiläisen talousteorian perusteita sekä analysoitiin kotimaista talouspolitiikkaa ja kritisoitiin uusklassista taloustiedettä. Holappa ja Ahokas julkaisivat vuonna 2014 myös jälkikeynesiläistä talousteoriaa esittelevän Rahatalous haltuun -kirjan. Aimo Halila
Halilan ensimmäinen julkaistu teos "Iitin historia" (1939, toinen osa 1966) oli Suomen ensimmäisiä moderneja pitäjänhistorioita, joissa oli siirrytty tapahtumien kuvailusta syvempään sosiaali- ja yhteiskuntahistorialliseen analysointiin. Hänen pääteoksenaan pidetään neliosaista "Suomen kansakoululaitoksen historiaa" (1949–1950), ja huomattavia myöhempiä teoksia olivat muun muassa "Pohjois-Pohjanmaa ja Lappi 1721–1775" (1954) sekä "Tanskan ja Norjan historia" (1972). Halilan laajaan tuotantoon kuuluu myös lukuisia kaupunki- ja järjestöhistorioita sekä elämäkertoja. Suomalaisen historiankirjoituksen klassikoksi muodostuneeseen "Suomen historian käsikirjaan" (1948) hän kirjoitti 1600-luvun osuuden. Esa Henrik Holappa
Kolmannen numeron ilmestymisen aikaan vielä Suomen vastarintaliikkeen johtajana ollut Holappa käsitteli artikkelissaan Vastarintaliikkeen arvoja, symboliikkaa ja tuoreita saavutuksia. Holapan mukaan "Pohjoismaat muodostavat maantieteellisistä, historiallisista ja rodullisista syistä yhtenäisen alueen, jonka identiteettiä meidän on suojeltava keinolla millä hyvänsä." Merihaukka
Merihaukka ("The Sea-Hawk") on vuonna 1915 ilmestynyt Rafael Sabatinin merirosvoromaani, jonka tapahtumat sijoittuvat Välimerelle. Tarina keskittyy sir Oliver Tressilianin kohtaloon ja hänen seikkailuihinsa berberimerirosvojen mukana. WSOY julkaisi romaanin suomeksi J. Hollon kääntämänä vuonna 1925. Gus Hansen
Hansen julkaisi opetus-DVD:n "Gus Hansen's Advanced Hold'Em Strategies" vuonna 2005. Hansenilla oli aiemmin internetsivusto ThePlayr.com, jolla hän kirjoitti pokeriartikkeleita ja julkaisi blogiaan. Vuonna 2008 ilmestyi Hansenin kirja "Every Hand Revealed" (Citadel, ISBN 978-0818407277), jossa hän käy läpi lähes kaikki kätensä voittoisassa Aussie Millions -turnauksessa. Kirja on ilmestynyt suomeksi nimellä "Pokeriammattilaisen ajatuksissa" (Readme.fi, ISBN 9789522200839). Jälkikeynesiläinen taloustiede
Jälkikeynesiläisiksi itsensä luokittelevat Lauri Holappa ja Jussi Ahokas ovat kirjoittaneet kirjan "Rahatalous haltuun: Irti kurjistavasta talouspolitiikasta" (2014), jonka lähtökohtana on jälkikeynesiläinen taloustiede. Holapan ja Ahokkaan talousajattelua on analysoitu, kritisoitu ja kiitelty muun muassa Kansantaloudellisessa aikakauskirjassa ja kritiikkiin on myös vastattu. Sotakuvaaja (kirja)
Capa sopi kesäkuussa 1946 sotamuistelmien kirjoittamisesta Henry Holt and Companyn kanssa. Käsikirjoitus sovittiin alkujaan luovutettavaksi jo 15. elokuuta, mutta aikaraja osoittautui täysin epärealistiseksi. Kirja julkaistiin lopulta keväällä 1947. Se käsittelee Capan työrupeamaa toisen maailmansodan tapahtumissa 1942–1945. Eero Tarasti
Tarastin väitöskirja "Myth and Music" tarkastettiin Helsingin yliopistossa 1978. Sen aiheena on myytin estetiikan ilmeneminen taidemusiikissa, ja se julkaistiin 1978 kansainvälisen kustantajan Mouton de Gruyterin  julkaisusarjassa. Kirja on käännetty myös suomeksi ja ranskaksi. Hän on tehnyt tutkimustyötä myös Brasiliassa ja julkaissut Heitor Villa-Lobosin elämäkerran (1987, engl. 1994). Hän on julkaissut n. 400 artikkelia ja esseitä, ja 40 teosta eri kielillä. Hän on julkaissut kaksi romaania: "Professori Amfortasin salaisuus" (1995, myös viroksi ja ransk.) ja "Eurooppa/Ehkä" (2016; ilmestynyt jo aiemmin 2012 ransk. "Le retour à la Villa Nevski" ja  ital. "L’eredità di Villa Nevski)". Pimeyden linnake
Pimeyden linnake on Markku Sadelehdon toimittama ja Jalavan vuonna 1991 julkaisema antologia. Se sisältää kuusi vuosina 1931–1983 julkaistua miekka ja magia -novellia."Aikakoneen" arviossa Juhani Hinkkanen pitää "Pimeyden linnaketta" kohtuullisen hyvänä kokoelmana, vaikkakin novellien taso vaihtelee. Hänestä Robert E. Howard ja Henry Kuttner ovat taitavia kirjailijoita, mutta heidän kokoelmaan valitut novellinsa eivät edusta tekijöidensä parhaimmistoa, vaan ovat rutiinityönä kirjoitettua palstantäytettä. Erityisesti Howardin ”Bal-Sagothin jumalat” on ongelmallinen, sillä antologia olisi kaivannut paremman avausnovellin. Muiden kirjoittajien novellit sen sijaan ovat Hinkkasen mielestä tavalla tai toisella mielenkiintoisia, erityisesti Jack Vancen ”Pyhiinvaeltajat”, joka on kirjan paras novelli, sekä Michael Shean ”Vainajien valtakunta”, joka luo perinteisistä aineksista uudenlaista miekkaa ja magiaa. Hinkkanen kuitenkin toteaa, että kokoelma olisi ollut toimivampi, jos sen heikoimmat novellit olisi korvattu paremmilla. Hänestä Howardin novellit eivät ole itseisarvo edes miekka ja magia -kokoelmassa. Lisäksi Hinkkanen harmittelee, ettei mukana ole yhtäkään novellia Fritz Leiberiltä tai Karl Edward Wagnerilta. Matti Helenius-Seppälä
Helenius halusi saada tutkimustuloksensa osaksi koulujen raittiusopetusta ja julkaisi tähän tarkoitukseen vuonna 1903 kirjasen "Alkoholin vaikutukset", joka käännettiin ainakin kymmenelle eri kielelle. Sen oli tarkoitus esitellä aiheesta uusimpia tieteellisiä tosiseikkoja ja soveltua sekä oppilaille että opettajille. Tämäkin teos syntyi yhteistyössä Alli Tryggin kanssa. Pariskunta osasi raittiusvalistustyössään taitavasti yhdistää Heleniuksen tieteellisen asiantuntemuksen ja Tryggin kyvyn lähestyä välittömästi ihmisiä, varsinkin lapsia. Helenius teki kirjasta kymmenen vuotta myöhemmin uudistetun version nimellä "Alkoholioppi". Hän kirjoitti kaikkiaan suuren määrän tieteellisiä artikkeleita ja selontekoja ja piti valtavan määrän luentoja sekä Suomessa että ulkomailla. Hänestä tuli alkoholikysymyksissä suoranainen auktoriteetti. Esa Henrik Holappa
Holappa solmi vuosina 2006–2007 yhteydet Ruotsin vasta­rinta­liikkeen johtajiin Klas Lundiin ja Magnus Södermaniin. Esa Niemitalo
Hiljaisen työtilanteen vuoksi Niemitalo muutti perheineen Ruotsiin 1970-luvun alussa. Päivätyönsä ohella hän teki laulukeikkoja ja vuonna 1973 hän julkaisi omakustanteisen EP-levyn "Alla Slussenin siltojen", jonka laulutekstit olivat Tukholmassa asuneen kirjailija Aappo I. Piipon kynästä. Jatkossa Piippo sanoitti kaikki Niemitalon levyt. Vuonna 1975 ilmestyi Niemitalon ensimmäinen albumi "Elämän korttipeli", josta tuli menestys niin ruotsinsuomalaisten keskuudessa kuin Suomessakin. Tämän ansiosta hän saattoi jättää siihenastisen päivätyönsä telakalla ja vuonna 1976 hän perusti oman automaalaamon. Niemitalo palasi Suomeen 1980-luvun alussa ja kotiutui Jyväskylän seudulle. Tässä vaiheessa myös teatteri tuli vahvasti hänen elämäänsä. Otava (kirjankustantamo)
Monet Otavan kirjailijoista ovat saaneet kirjallisuuspalkintoja. Ensimmäisen suomalaisen Nobel-palkitun, F. E. Sillanpään, teoksia julkaisi Otava. Ensimmäinen Finlandia-palkittu kirjailija oli Erno Paasilinna, hänelle palkinto myönnettiin vuonna 1984 esseekokoelmasta "Yksinäisyys ja uhma". Ensimmäisen Tieto-Finlandian sai Erik Tawastjerna Sibelius-elämäkerrastaan, myös Otavan kirjailijoita. Muita Finlandia-palkittuja ovat Jörn Donner ("Isä ja poika", 1985), Olli Jalonen ("Isäksi ja tyttäreksi", 1990), Arto Melleri ("Elävien kirjoissa", 1991), Bo Carpelan ("Alkutuuli", 1993 sekä "Kesän varjot", 2005), Hannu Mäkelä ("Mestari", 1995), Antti Tuuri ("Lakeuden kutsu", 1997), Kristina Carlson ("Maan ääreen", 1999), Kjell Westö ("Missä kuljimme kerran", 2006) ja Hannu Väisänen ("Toiset kengät", 2007). Helmer Kalas
Kalas palasi Suomeen kesäkuussa 1954 ja ilmoittautui viranomaisille. Hän julkaisi vuonna 1955 muistelmakirjan "Kymmenen vuotta seikkailujen tiellä", jossa hän kertoi palvelustaan Saksan armeijassa ja muun muassa vierailustaan Dachaun keskitysleirillä. Teoksen haamukirjoitti jännityskirjailija Aarne Haapakoski. Kirja ilmestyi myös jatkokertomuksena "Kuvapostissa". Esa Henrik Holappa
Kesällä 2008 Holappa lähti Yhdysvaltoihin auttaakseen Saksan uusnatsipiireissä tapaamaansa amerikkalaista John de Nugentia (s. 1954 Yhdysvallat) Hitlerin kansallissosialismille rakentuvan uusnatsiliikkeen perustamisessa USA:han. John de Nugent on valkoinen nationalisti, jonka erityisajatuksena on kiinteä yhteistyö mustan väestönosan kanssa. Kotonaan De Nugent suurisuuntaisine pyrkimyksineen paljastui Hitler-reinkarnaatioharhaiseksi haahuilijaksi. Pettymys oli suuri vakavin natsiajatuksin liikkeellä olleelle Henrik Holapalle, jota USA:n natsipiireissäkin tervehdittiin nimen alkukirjaimista HH:sta inspiroidulla natsitervehdyksellä "Heil Hitler"! Osmo Hekkala
Auto-onnettomuuden jälkeiseen aikaan Hekkalalla liittyy tuntojensa purkaminen runoihin. Kirjoittamisessa tärkeänä tukihenkilönä oli Kalevan edesmennyt toimitusjohtaja ja kansanedustajankin toiminut Martti Ursin. Martin neuvo kirjoittamiseen oli: ”"älä muuta ittiäs"”. Ensimmäinen runokirja "Piimäperä – ei paljon pirukaan" (kust. Pohjoinen) ilmestyi 1999. Sen jälkeen on ilmestynyt lisää kirjoja: romaani "Piimäperä – isäni maa" vuonna 2004 (kust. Työväenyhdistys Walo ry), "Raskaansarjan runokirja" vuonna 2004 yhdessä Suomen mestaripainija Erkki Alajärven, Pohjoismaiden mestari Eero Suvilehdon, maailmanmestari ja olympiavoittaja Pertti Ukkolan, maailmanmestari ja olympiavoittaja Aleksandr Karelinin ja maailmanmestari ja olympiahopeamitalisti Tomas Johanssonin kanssa sekä runokirja "Kylmää oli aamusaikka" vuonna 2011. Esa Henrik Holappa
Varusmiesaikanaan vuonna 2004 Holappa tutustui sähköpostitse saksalaiseen uusnatsijohtajaan Gerhard Ittneriin (s. 1958 Itä-Saksa). Ittneriä syytettiin tuolloin Saksassa holokaustin kieltämisestä ja kiihottamisesta kansanryhmää vastaan. Kirjasota
Kirjasota on nimitys kirjallista teosta vastaan ja sen puolesta julkisuudessa käytävästä voimakkaasta polemiikista. Suomessa ”kirjasodan” aiheuttaneita teoksia ovat olleet ainakin Olavi Paavolaisen "Synkkä yksinpuhelu" (1946), Väinö Linnan "Tuntematon sotilas" (1954), Paavo Rintalan "Sissiluutnantti" (1963) ja Hannu Salaman "Juhannustanssit" (1964). Kirjasotaan liittyy usein hallinnollisia toimia kyseisen kirjan kirjoittajaa, kustantajaa tai molempia vastaan, esim. Salama tuomittiin teoksensa johdosta jumalanpilkasta, tosin presidentti Urho Kekkonen armahti hänet. Erityisen paljon kirjasotia Suomessa esiintyi 1960-luvulla. Esa Henrik Holappa
Yhdysvaltalaisella nettisivustolla "johndenugent.com" natsismista irrottautunutta Holappaa on kesällä 2016 kuvattu Mantshurian kandidaatiksi viitaten Richard Condonin "Mantshurian sankari" -romaanin pohjalta tehtyyn amerikkalaiseen elokuvaan "Mantshurian kandidaatti", jonka ohjasi John Frankenheimer vuonna 1962 ja uudestaan Jonathan Demme vuonna 2004. Elokuvassa vieraan vallan agentit ovat ohjelmoineet kersantti Shawn oikeaa käskyä odottavaksi salamurhaajaksi, joka ruuturouva-pelikortin nähdessään surmaa kenet tahansa kortin näyttäjän hänelle osoittaman henkilön. Esa Saarinen
Vuonna 1980 Saarinen tuli tunnetuksi ”punktohtorina”, Jan Blomstedin kanssa kirjoittamansa kirjan "Punk-Akatemia" jälkeen. Saarisen julkisuusura jatkui 1980-luvulla muiden kirjojen tukemana: M. A. Nummisen kanssa kirjoitettu "Terässinfonia" (1981), "Epäihmisen ääni" (1984), ja "Erektio Albertinkadulla" (1988). Saarinen levytti myös musiikkia. Vuonna 1984 julkaistiin albumi "Filosofia" (mukaan lukien laulu "Poikarakkaus"), jonka kappaleiden sävellyksistä vastasi valtaosin Paajanen ja teksteistä Saarinen itse. Saarinen myös palkittiin opetusansioistaan Helsingin yliopiston Eino Kaila -palkinnolla. Saarinen auttoi julkisuuteen ohjaamansa, itsensä tapaan poikkeuksellisen nuorena väitelleet filosofian tohtorit Heidi Liehun ja Pekka Himasen. Vuonna 1994 ilmestynyt "Imagologies: Media Philosophy" (yhdessä Mark C. Taylorin kanssa) on Saarisen kansainvälisesti tunnetuin teos. "Imagologies" käsitteli postmodernin kulttuurin mediafilosofiaa. Hokkus pokkus (romaani)
Hokkus pokkus () on Kurt Vonnegutin vuonna 1990 ilmestynyt romaani. Erkki Jukaraisen suomennos ilmestyi samana vuonna. Kirjassa Eugene Debs Hartke -niminen Vietnamin sodan veteraani ja potkut saanut collegen professori kertoo omaelämäkertaansa vuonna 2001. Erkki Asp
Asp jatkoi yhä aktiivista työskentelyä senkin jälkeen, kun hän 1995 jäi eläkkeelle. Aspin merkittäviä eläkkeellä kirjoitettuja omaelämäkerrallisia teoksia olivat "Opiskelua koko elämä. Kansainvälisten yhteyksien ja suhteiden merkityksestä" (2004), "Kansainvälisiä yhteyksiä ja yhteistyötä" (2006) ja "Japani ja innovatiivinen kulttuuri" (2007). Hänen väitöskirjansa otsikko oli "Lappalaiset ja lappalaisuus: Sosiologinen tutkimus Suomen nykylappalaisista" (1965). "Die Lappen und das Lappentum" (1965). Lappalaisuuden ja yleisemmin akkulturaation tutkimusta Asp jatkoi myöhemmin mm. teoksissa "The Finnicization of the Lapps: a case of acculturation" (1966), "Faktorer som inverkar på ackulturationens intensitet" (1967), "Om skoltsamernas levnadsförhållanden och allmänhetens inställning till deras problem" sekä Juhani Vakkamaan ja Harri Ahon kanssa teoksessa "The Skolt Lapps" (1982). Pentti Holappa
Palattuaan Suomeen vuonna 1966 Holappa perusti kulttuuri- ja mielipidejulkaisu "Ajankohdan", jossa oli tarkoitus tuulettaa sisäänpäinlämpiävää suomalaista elämänmuotoa. Lehteen pystyi kirjoittamaan monia eri tavoin ajattelevia tai uusia kirjoittajia. Noin vuoden toiminnan jälkeen "Ajankohta" jouduttiin lakkauttamaan talvella 1968 kustannussyiden takia. Tämän jälkeen Holappa kiinnitettiin "Helsingin Sanomien" kulttuuriosaston kolumnistiksi. Hän kirjoitti vakiopalstoille kymmenen vuoden ajan. Esa Henrik Holappa
Holappa sai tuulta natsipurjeisiinsa ryhdyttyään 17-vuotiaana lukiolaisena kirjeenvaihtoon Euroopassa ja USA:ssa pitkiä vankilatuomioita istuvien uusnatsien kanssa. Kansallissosialismin maailmanlaajuista voittoa pohjustava tiivis ideologinen kirjeenvaihto jatkui yli kymmenen vuotta. Holappa on sanonut olleensa tarpeellinen henkinen tuki joillekin vangituille kirjeenvaihtotovereistaan ja hetkittäin kokeneensa itsensä jopa natsisosiaalityöntekijäksi. Korppiretki
Korppiretki on Mika Honkalinnan kirja, joka käsittelee korppia. Sekä teksti että kuvat ovat Honkalinnan. Kirja on ilmestynyt vuonna 2015, ja sen kustantaja on Maahenki. Kirja on valittu Maailman luonnonsäätiön vuoden luontokirjaksi 2015. Korppiretki on kustantamo Maahengen kuudes vuoden luontokirjaksi valittu kirja. Alkuoppia lapsille
Sosialistinen lasten aapinen eli Alkuoppia lapsille on amerikansuomalaisen toimittajan ja sosialistin Moses Hahlin kirjoittama aapinen, joka ilmestyi ensimmäistä kertaa Massachusettsin Fitchburgissa vuonna 1906. Suomessa sen julkaisi porvoolainen Osuuskunta Visa vuonna 1910, josta puolestaan Sosialidemokraattisen nuorison keskusliitto kustansi näköispainoksen 1977. Emanuel Swedenborg
Vuonna 1745, kirjoittaessaan samanaikaisesti myös anatomisia tekstejä, Swedenborg julkaisi kaksi ensimmäistä osaa teoksestaan "De Cultu et Amore Dei", joka kuvaili luomiskertomusta. Tämä oli alku Swedenborgin laajalle teologiselle tuotannolle. Mainitun teoksen kolmas osa jäi julkaisematta. Neljä vuotta myöhemmin Swedenborg alkoi julkaista osia seuraavasta kahdeksanosaisesta teoksestaan, "Arcana Coelestiasta". Viimeinen osa ilmestyi vuonna 1756. Luultavasti juuri "Arcana Coelestia" sisältää Swedenborgin radikaaleimmat uskonnolliset väitteet. Kirjassaan hän esittää, että kaikilla aineellisilla asioilla on henkiset vastaavaisuutensa, ja kutsuu tätä vastaavaisuuksien tieteeksi. Swedenborgin mukaan lähes koko Raamattu on kirjoitettu vastaavaisuuksien avulla, jolloin siihen sisältyisi runsaasti kätkettyjä tietoja. Esa Henrik Holappa
Holappa on toiminut vuoden 2016 alusta alkaen vapaaehtoistyöntekijänä ja 1. syyskuuta 2016 alkaen kokemusasiantuntijana radikalisoitumista ehkäisevässä ja ääriliikkeistä irrottautumista tukevassa Radinet-hankkeessa Suomessa. Jalkapallokirja
Ensimmäisen, vuonna 1933 ilmestyneen Jalkapallokirjan kokosi tunnettu urheilutoimittaja Hugo Valpas. Hän julkaisi Vaasassa ilmestynyttä kirjaa aina vuoteen 1945 saakka. Vuosina 1936–1939 kirja ilmestyi nimellä "Pallokirja". Vuonna 1946 päätoimittajaksi tuli John Gustafsson ja kirjaa alkoi kustantamaan Suomen Palloliitto. Vuosina 1976–2000 Jalkapallokirjan päätoimittajana oli SPL:n tiedotuspäällikkönä pitkään työskennellyt Esko S. Lahtinen. Kosketuslaukaus
Kosketuslaukaus on Jarkko Sipilän ensimmäinen Takamäki-dekkari, ja se on ilmestynyt vuonna 2001. Kirja kertoo komissario Kari Takamäen ryhmän suorittamista eduskunnan pääsihteeri Teuvo Hassisen murhan tutkimuksista. Esa Henrik Holappa
Tilityskirjassaan "Henrik Holappa: Minä perustin uusnatsijärjestön" nykyinen Holappa pohtii, mitä sanoisi nyt itselleen natsismista innostuneena nuorena poikana. Holappa tiivistää ajatuksensa näin: "Kertoisin hänelle, ettei maailmaa ole varattu vain yhdelle ihmisryhmälle. Varottaisin häntä tuomitsemasta muita ihmisiä. Taisteluni-kirjan sijasta kehottaisin häntä lukemaan ihmisten hädästä sodan ja muiden katastrofien keskellä. Varottaisin häntä tarttumasta natsismin ja rasismin vihanlietsonnan houkutukseen, joka lisää vieraasta ympäristöstä tulevien ihmisten pelkoa ja ahdinkoa. Halaisin häntä ja kehottaisin asettumaan toisen ihmisen asemaan." Esa Henrik Holappa
Holapan matkailu Yhdysvalloissa päättyi USA:n kotimaan turvallisuusviraston (Department of Homeland Security, DHS) suorittamaan pidätykseen 9. maaliskuuta 2009. Sittemmin myös FBI kuulusteli Holappaa kysellen hänen mahdollisia tietojaan presidentiksi edellisenä vuonna valitun Barack Obaman murhasalaliittohankkeista. Holappa joutui kolmeksi kuukaudeksi useisiin vankiloihin. "Free Esa, free!" huusivat kannattajat natsikokouksissa ja netin keskustelupalstoilla. Esa Henrik Holappa
Artikkelissa mainitut verkkokirjoitukset olivat 27. lokakuuta 2016 luettavissa Pohjoismaisen vastarintaliikkeen sivustolla "vastarinta.com". Eliel Aspelin-Haapkylä
Aspelin-Haapkylän laajin kirjallinen työ oli neliosainen "Suomalaisen teatterin historia" (1906–1910). Hän kirjoitti myös useita elämäkertoja ja julkaisi ensimmäisen suomenkielisen taidehistorian alan väitöskirjan. Aspelin-Haapkylä toimi "Valvojan", "Ajan" ja "Uuden Suomettaren" avustajana. Hän suomensi nimimerkillä Ellei Charles Dickensin romaanin "Kotisirkka" ja Henrik Ibsenin näytelmän "Kuninkaan-alut". Seppo Tuisku
Loppusyksystä 1958 Tuisku sai valmiiksi työnäytteensä "Murhatehdas" Korkin seikkailusta ja lähetti sen Haapakoskelle, joka hyllytti tarinan. Tuisku muutti tyyliään keskittyen enemmän itse tarinaan. Sovittuaan rahallisen korvauksen suuruudesta Tuisku oli valmis ryhtymään uuteen työhönsä Outsiderin haamukirjailijana.Heidän tapaamiset jäivät yhteen kertaan, mutta keskinäinen yhteydenpito sujui kirjeenvaihdon välityksellä. Haapakoski luki Tuiskun käsikirjoitukset, teki tarvittavat muutokset ja hyväksyi tekstit. Tämän jälkeen Tuiskun kirjoittamat kirjaset alkoivat vuorotella Haapakosken oman tuotannon kanssa niin, että ensimmäinen Tuiskun kirjoittama Lippos-seikkailu ilmestyi toukokuussa 1959 ja kantoi nimeä "Et elä huomiseen Pekka". Elsa Beskow
Elsa Beskow on Ruotsin tunnetuimpia lastenkirjailijoita ja kuuluu John Bauerin ja Alice Tegnérin rinnalla Ruotsin lastenkirjallisuuden perustajiin. Hän kirjoitti ja kuvitti nelisenkymmentä lastenkirjaa; suomeksi niistä on ilmestynyt 29. Hän osallistui 1930-luvulla Ruotsin koulujen uuden lukukirjan suunnitteluun. Hän oli taitava kuvittaja ja kuvitti kaikki omat kirjansa. Hänen kuolemansa jälkeen tyyliä pidettiin vanhanaikaisena, mutta vuosien mittaan suosio on kasvanut ja nykyään kirjoista otetaan yhä uusia painoksia.
Beskowin ammatillinen läpimurto tapahtui 1901 kirjalla "Puttes äventyr i blåbärsskogen". Hän teki yhteistyötä muun muassa Jeanna Oterdahlin kanssa ja teki kuvituksia Oterdahlin lauluteksteihin kirjaan "Blommornas bok". Hänen viimeinen kirjansa "Röda bussen och gröna bilen" ilmestyi 1952. Jakob Fellman
Fellman jätti jälkeensä laajan kokoelman muistiinpanoja Lapin vuosiltaan jotka hänen poikansa, senaattori ja Vaasan hovioikeuden presidentti Nils Isak Fellman (1841–1919) kokosi ja julkaisi vuonna 1910 nimellä "Anteckningar under min vistelse i Lappmarken I-IV". Jaakko ja Nils Isak Fellman kokosivat myös Lappi-aiheista kirjallisuutta. Tämä "Lapponica" eli "Fellmanin kokoelma" oli pitkään Suomalais-Ugrilaisen Seuran hallussa, mutta vuonna 2009 seura lahjoitti Lapponica-kokoelman Kansalliskirjastolle, missä sitä säilytetään erikoiskokoelmana. Kokoelma on luetteloitu Helka-tietokantaan, ja siitä on olemassa myös painettu luettelo: "Le fonds Lapponica des Fellman : catalogue raisonnné / Sophie Capdeville. - Suomalais-ugrilaisen seuran toimituksia no. 239, Helsinki 2001. Hupeli
Hupeli on Heikki Turusen vuonna 1978 ilmestynyt romaani. Se on ensimmäinen osa kirjasarjaksi muodostuneesta tarinasta jossa kuvataan rintamamiestilan vaiheita lapsesta mieheksi varttuvan Heino Oinosen silmin. Muut Turusen romaanit joissa tarinaa jatkettiin olivat "Kolmen hevosen mies" (1981), "Punahongan hehku" (1982), "Mustarinnan lapset" (1985), "Maan veri" (1987). Myöhemmissäkin Turusen teoksissa Heino Oinonen esiintyy hahmona. Herodes Antipas
Asko Sahlberg julkaisi vuonna 2013 historiallisen romaanin "Herodes". Siinä karkoituspaikassaan elelevä vanha tetrarkki muistelee elämänsä kulkua. Häntä vaivaa suurena profeettana pitämänsä Johannes Kastajan kohtalo. Lisäksi hän pohtii hallitsijan asemaa melko pessimistisesti: onko hallitsija vapaa vai onko hänet asemansa vuoksi pakotettu tiettyihin rikoksiin? Kumpi on pelottavampaa: lähestyvä kuolema vai hänen elämänsä elämä? Onko hän sittenkin tehnyt suurimman rikoksen itseään kohtaan? August Wilhelm Hupel
Hänen työnsä koskivat myös Baltian aluetta. ""An lief und das ehstländische Publicum"" vuodelta 1771, kertoo hänen uuden asuinpaikkansa ongelmista. Sama teema jatkui teoksessa ""Topographische Nachrichten von Lief-und Ehstland"", joka julkaistiin kolmessa osassa vuosina 1774, 1777 ja 1782. Vuonna 1789 ilmestyi ""Die Verfassung der gegenwärtige Rigischen und der Revalschen Statthalterschaft. Zur Ergänzung topographischen der Nachrichten von Lief-und Ehstland"". Kirjoissa on arvokasta tietoa Hupelin ajan Baltian asukkaiden oloista ja alueiden hallinnosta. Vuonna 1781 Hupel alkoi julkaista tiedejulkaisua nimeltä ""Nordische Miscellaneen"", jonka korvasi vuonna 1792 ""Neue Nordische Miscellaneen"". Julkaisussa julkaistiin topografisia tutkimuksia sekä monia Hupelin tuttavien tutkimuksia ja artikkeleita. Hän jatkoi myös vironkielisen kirjallisuuden tuottamista ja 1780-luvulla julkaistiin ""Ehstnische Sprachlehre"" kieli- ja sanakirja, joka oli tosin lähinnä kopio Anton Thor Hellen aikaisemmasta teoksesta. Hupel osallistui myös muiden kirjoittajien teoksien tekoon, kuten Friedrich Nicolain ""Allgemeine Deutsche Bibliothekiin"", sekä ""Acta Histórico-ecclesiastica nostri temporisin"" ja ""Russische Bibliothekiin"". Hopel kuoli Paidessa nykyisen Viron alueella vuonna 1819. Käännössarjakuva Suomessa
Jalava ryhtyi julkaisemaan 1980-luvun lopussa englantilaisen "2000AD"-lehden scifisarjoja. Ehkä arvostetuin näistä oli Alan Mooren käsikirjoittama ja Dave Gibsonin piirtämä "Halo Jones", joka julkaistiin kolmena albumina 1991–1993. Muita Jalavan julkaisuja oli François Bourgeonin keskiajalle sijoittuva "Hämärän matkamiehet" (1991–1996). Yannin ja Edithin kahdesta lontoolaisesta katulapsesta kertovaa sarjaa "Basil ja Victoria" ilmestyi kaksi osaa 1993 ja 1995. Ruotsalaisen Charlie Christensenin "Aarne Ankkaa" julkaistiin neljä kokoelmaa 1989–1999. Semic julkaisi viisi Gary Larsonin "Kaukana poissa" -lehtipiirroskokoelmaa (1991–1993). Otava julkaisi kahden suuren kirjan verran Winsor McCayn 1900-luvun alussa piirtämää klassikkosarjakuvaa "Pikku Nemo Höyhensaarilla". WSOY:n merkittävin sarjakuvajulkaisu 1990-luvulla oli yhdysvaltalaisen Art Spiegelmanin "Maus". Spiegelman holokaustiaiheiselle sarjakuvalle myönnettiin Pulitzer-palkinto 1991. Vesiapinahypoteesi
Suomalainen paleontologi Björn Kurtén esitteli vesiapinahypoteesin vuonna 1986 ilmestyneessä kirjassaan "Våra äldsta förfäder", ja totesi sen olevan uskottavin esitetyistä selityksistä ihmisen ja simpanssien välisille eroille. Vuonna 1987 pidettiin Alankomaiden Valkenburgissa tieteellinen kokous, jossa 22 aiheesta kiinnostunutta (useimmat biologian tai ihmisen fysiologian asiantuntijoita) kokoontui väittelemään vesiapinahypoteesin uskottavuudesta. Yhteistä johtopäätöstä ei syntynyt, mutta 1991 julkaistiin kirja, jossa kokouksen esitelmöitsijät toivat esiin näkemyksensä. Esa Henrik Holappa
Kansallinen vastarinta -paperilehden toisen numeron teemana joulukuussa 2011 oli "Suomi ja suomalaisuus". Holapan panoksesta mainitaan Pohjoismaisen vastarintaliikkeen nettisivuston "vastarinta.com" lehtiesittelyssä 23. joulukuuta 2011: "Henrik Holappa kirjoittaa syksyllä suurta mediahuomiota herättäneestä kansainvälisestä Taistele vastaan -seminaarista. Puhuiko media totta? Millaista on 2000-luvun valkoisten kansallismielisten yhteistyö?" Holapan "Taistele vastaan!" -teema oli nostettu lehden kanteen ykkösteemaksi. Huutomerkki (kirjasarja)
Ensimmäinen Huutomerkki-sarjan kirja oli vuonna 1968 ilmestynyt Jaakko Okkerin toimittama "Praha 21.8.1968", joka käsitteli kriittisesti Neuvostoliiton johtamien Varsovan liiton maiden tekemää Tšekkoslovakian miehitystä. Vuosina 1968–1983 julkaistiin 92 kirjaa, joista suosituimmat olivat 1969 ilmestynyt teologi Terho Pursiaisen "Uusin testamentti" sekä Pekka Gronowin "Laulukirja" vuodelta 1973. Pursiaisen teoksesta otettiin kahden vuoden aikana seitsemän painosta ja sitä myytiin yhteensä 21 600 kappaletta, Gronowin kirjaa puolestaan myytiin 10 000 kappaletta. Pursiaisen kirja aiheutti näkemyksillään suurta kohua ja sen kirjoittajasta tehtiin jopa valitus tuomiokapitulille ja oikeuskanslerille. Esa Henrik Holappa
Henrik Holappa natsitovereineen lämmitti Holapan kiihkeitä ja innokkaisiin tutkimuksiin perustuneita teinikirjoituksia "vastarinta.com" -sivustolle uudelleen julkaisuun, kun 28-vuotias Holappa jo vikuroi itseään irti natsismista. Esa Henrik Holappa
Holapan käännös julkistettiin kirjailija Melaouhin läsnä ollessa pohjoismaisessa uusnatsien suljetussa tilaisuudessa Helsingissä lokakuussa 2014. Henrik August Reinholm
Reinholm osallistui vuonna 1847 David Europaeuksen runonkeräysmatkalle, joka suuntautui Novgorodiin sekä Tverin ja Aunuksen Karjalaan. Matkalta keräämäänsä aineistoa hän toimitti Elias Lönnrotille, joka käytti sitä 1849 julkaistussa Kalevalan toisessa painoksessa eli niin sanotussa "Uudessa Kalevalassa". Lisäksi Reinholmin tallentamaa kansanperinnettä julkaistiin muun muassa Zachris Topeliuksen teoksessa "Finland framställdt i teckningar". Pentti Holappa
Holapan poliittinen aktiivisuus alkoi 1960-luvun puolivälissä SDP:ssä. "Helsingin Sanomien" kolumneissaan hän käsitteli usein ajankohtaisia asioita. Holappa oli helmikuussa syyskuuhun 1972 jopa Paasion vähemmistöhallituksen kulttuuriministerinä. Kokemuksistaan politiikassa hän kirjoitti vuonna 1976 ilmestyneessä romaanissaan "Pitkän tien kulkijat". Samana vuonna hän osti Olli-Matti Ronimuksen kanssa Kampintorin antikvarisen kirjakaupan, jota he hoitivat runsaan 12 vuoden ajan. Esa Henrik Holappa
Holappa on julkisesti tuominnut vanhan ajattelunsa perustan: rasismin, natsismin ja suvaitsemattomuuden. Hän on haastatteluissaan kertonut haluavansa hyvittää tekemiään virheitä ja toimivansa aktiivisesti radikalisoitumisen ehkäisemiseksi. Uskonnottomuus Suomessa
Vuosina 1902–05 ilmestyneeseen "Euterpe"-lehteen kirjoittivat muun muassa Rolf Lagerborg, Gunnar Castrén ja Georg Schauman. Vuosina 1909–17 S. E. Kristiansson julkaisi "Vapaa Ajatus" -lehteä 1909–1917. A. B. Sarlin kirjoitti uskontokriittisen kirjasarjan salanimellä Asa Jalas. Esa Henrik Holappa
Henrik Holappa teki luovaa toimitustyötään sekä yksin että yhteistyössä muiden Pohjoismaisen vastarintaliikkeen nettisivuston toimittajien sekä eurooppalaisten ja amerikkalaisten uusnatsiaktiivien kanssa. Artikkelien käännöksiä Holappa kumppaneineen levitti maasta toiseen. Johdatus tieteelliseen ajatteluun
Johdatus tieteelliseen ajatteluun on Leila Haaparannan ja Ilkka Niiniluodon oppikirja, joka käsittelee tieteellisen ajattelun ja tieteenfilosofian perusajatuksia. Helsingin yliopiston filosofian laitoksen julkaiseman kirjan ensimmäinen painos on vuodelta 1986. Vuoden 1991 laitokseen tehtiin pieniä korjauksia. Vuonna 2016 teoksesta ilmestyi uudistettu painos Gaudeamuksen kustantamana. Tapani Sopanen
Sopasen 1970-luvulla kirjoittamissa "Petrin porukka" -nuortenkirjoissa heijastuvat hänen omat lapsuudenkokemuksensa. "Silvottujen sinfoniassa" (1981) hän kertoo vapaista suhteista ja abortista, "Kyyneleet eivät puhdista" -kirjassa (1976) kolmannen suhteen ongelmista. Kirjassaan "Enkeliprinsessa" (1983) hän kertoo kehitysvammaisen tyttärensä Helin lapsuudesta. "Enkeliprinsessa" julkaistiin myös Ruotsissa ja Norjassa. Kirjassa "Taitaa olla torstai" (1992) hän kuvaa Helin varttumista murrosikään. "Taitaa olla torstai" -kirjan runot ovat Sopasen vaimon Marja-Liisan kirjoittamia. Sopasen vuonna 1990 julkaisemassa kirjassa "Isän syli" teemoina ovat insesti ja HIV-tartunta ja hänen vuonna 1995 julkaisemassaan "Onko totta?" -teoksessa muun muassa itsetyydytys. Frans Emil Sillanpää
Sotakokemustensa pohjalta Sillanpää alkoi kirjoittaa kesällä 1918 romaania "Hurskas kurjuus", joka seuraa punaisiin kuuluvan torppari Juha Toivolan vaiheita 1860-luvun nälkävuosista aina kevääseen 1918, jolloin hänet teloitetaan syytettynä murhasta, jota hän ei ole tehnyt. Kustantaja jätti romaanista pois joitakin osia, mutta se julkaistiin kuitenkin jo vuonna 1919. Romaani käännettiin ruotsiksi nimellä "Det fromma eländet" (1920) ja Sillanpää alkoi tulla tunnetuksi myös muissa Pohjoismaissa. Sillanpään pyrkimys objektiivisuuteen romaanissa herätti kritiikkiä julkaisun aikaan. Ebba Haslund
Haslund oli yhteiskuntakriitikko, jonka painopiste oli naisten asema. Hän oli poliittisesti ajoittain vasemmalle kallistuva porvari ja istui jonkin aikaa Høyren Stortinget-edustajana. Haslundin sota-aiheinen esikoisteos "Også vi" ilmestyi 1945. Hän julkaisi useita teoksia, ennen kuin varsinainen läpimurto tapahtui 1951 teoksen "Middag hos Molla" ansiosta. Samoin oli menestys 1954 ilmestynyt "Elokuussa" ("Krise i august"), joka on ainoa hänen suomennettu teoksensa. Se on avioliittokuvaus, jota markkinoitiin naisen marttyyriaseman kuvauksena, mitä hän ihmetteli ja otti esille myöhemmän painoksen alkusanoissa 1982. Hän hämmästyi myös kriitikoiden käsitystä siitä, että kirjassa olisi onnellinen loppu, sillä onnellinen se oli ainoastaan miehen kannalta. Esa Hyyppä
Hyypän vanhemmat olivat osuuskaupan johtaja Esa Hyyppä ja Hulda Alina Niinistö ja toinen puoliso vuodesta 1946 Helka Haarma. Ylioppilaaksi Hyyppä tuli 1922 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja lisensiaatiksi 1933. Tohtoriksi hän väitteli 1935 aiheesta "Die postglazialen Niveauverschiebungen auf der karelischen Landenge". Esa Henrik Holappa
Pian Yhdysvalloista paluun jälkeen ideologiaa alkoi väljähdyttää ja Holappaa johtajana vaivata Suomen vastarintaliikkeen jäsenten oma-aloitteinen aktivismi ja katuväkivalta. Niiden ilmentymiä ovat olleet mm. isku Pride-kulkuetta vastaan, Jyväskylän kirjastopuukotus ja Helsingin Asema-aukion pahoinpitely. Homeopatia
Saksalainen lääkäri Samuel Hahnemann julkisti homeopatian periaatteet ensi kerran vuonna 1796. Homeopatian keskeiset teokset ovat Hahnemannin kirjoittamat "Organon der rationellen Heilkunst" (1810), "Materia Medica Pura vol 1–4" (1811–1818) ja "Die chronischen Krankheiten" (1828). "Organon der rationellen Heilkunst" -teoksen vuonna 1921 julkaistu kuudes painos on edelleen homeopatian perusteos. Myös Hippokrates (460–377 eaa.) mainitsi kirjoituksissaan samankaltaisuuden periaatteen sairauksien hoidossa. Oksentamista Hippokrates lääkitsi antamalla oksetusta lisäävää lääkettä. Paracelsuksen (1493–1541) kerrotaan niin ikään parantaneen ruttotautisia antamalla leivänpalassa potilaan tautieritettä. Kalle-Kustaa Korkki
Kalle-Kustaa Korkki on kirjailija Aarne Haapakosken luoma kuvitteellinen seikkailusankari. Korkin ensiesiintyminen tapahtui yhdessä Pekka Lipposen kanssa tammikuussa 1945 Yleisradiossa alkaneessa moniosaisessa jännityskuunnelmassa "Kalle-Kustaa Korkin seikkailut". Radiokuunnelmasta tuli suosittu, samoin molemmista sen päähenkilöistä. Kumpikin sankareista sai myös oman nimikkolehden. Korkin seikkailuista kertovia kirjoja ilmestyi vuodesta 1945 eteenpäin eri kustantajien julkaisemina. Pekka Lipponen aloitti seikkailunsa omassa nimikkokirjassaan 1957. Esa Henrik Holappa
Hessin sairaanhoitajan muistelmien käännöksen julkistamisen jälkeen Holappaan otti yhteyttä Hate Speech -anti-vihajärjestön aktiivi, tutkiva journalisti, norjalainen tv-toimittaja Kjetil Stormark (s. 1971 Norja). Hän ehdotti Holapalle tapaamista Oslossa. Temppeliherrojen kätketty kruunu ja muita Don Rosan parhaita
Temppeliherrojen kätketty kruunu ja muita Don Rosan parhaita on neljäs Suomessa julkaistu Don Rosan Aku Ankka -sarjakuvia sisältävä kovakantinen kirja, jonka toimittivat Jukka Heiskanen, Riku Perälä ja Elina Toppari, ja julkaisi Helsinki Media vuonna 2001. Esa Henrik Holappa
Suomen vastarintaliikkeen johtajuudesta eroamisensa jälkeen Holappa oli jo alkanut epäillä natsiaatetta, pohjoismaista järjestöä sekä liikkeen toiminnan suuntaa ja vaikuttimia. Holappa otti yhteyttä liikkeen entisiin jäseniin ja sai heiltä vahvistusta ajatuksilleen järjestön kulttihenkisyydestä.
Holappa kertoo tilityskirjassaan olleensa 27-vuotiaaksi eli kesään 2012 asti vakaasti kansallisosialismia kannattava uusnatsi ja aktiivinen Pohjoismaisen vastarintaliikkeen jäsen. Tuolloin hän alkoi hiljalleen vetäytyä Ruotsin vastarintaliikkeen keskiöstä kuitenkin toimittajan työtään historiallisissa natsiaiheissa tiiviisti vuoden 2014 jälkipuoliskolle asti jatkaen. Esa Henrik Holappa
Suomen vastarintaliikkeen väkivaltaistuttua ja ideologisen johtajuuden lakastuttua Holappa muutti alkuvuodesta 2011 Ruotsiin tutustuttuaan sikäläiseen amerikkalaissyntyiseen maahanmuuttajaan. Ensimmäinen lapsi syntyi samana vuonna.
Teoksessaan "Minä perustin uusnatsijärjestön" Holappa kertoo olleensa toimijana Ruotsin ja sittemmin Pohjoismaisessa vastarintaliikkeessä kuuden vuoden ajan. Hän tapasi järjestön johtoa säännöllisesti vuosina 2009–2010 ja osallistui aktiivisesti liikkeen toimintaan Ruotsiin muuttonsa jälkeen 2011–2014 kansainvälisten suhteiden hoitajana, uutis-, artikkeli- ja kirjantoimittajana sekä puhujana. Esa Henrik Holappa
Artikkelissaan "Mahdoton visio" (alun perin 20-vuotiaana kirjoitetun tekstin uusintajulkaisu 11. elokuuta 2014) Henrik Holappa tykitti Ranskan tuolloisen tilanteen ja oman natsiaatteensa inspiroimana: ”Tuhottuja autoja, pahoinpideltyjä ihmisiä, tuhottua omaisuutta, ulkomaalaisten uhoamista ympäri Pariisin slummeja. Minun täytyy ajatella asiaa laajemmalti; nämä mellakat eivät tapahtuneet jossain Lähi-idässä vaan maassa, jota kutsuin ennen Ranskaksi. Tämä tulee olemaan kuvana kaikkialla Euroopassa lähivuosina. Ulkomaalaiset ja maahanmuuttajat, jotka hallituksemme toivottavat tervetulleiksi, jyräävät meidät. Eurooppa on taistellut useita taisteluita säilymisestään ja nyt Euroopan täytyy taistella mahdotonta visiota – monikulttuurisuutta – vastaan. Euroopan tulee taistella sen puolesta, minkä se kokee eurooppalaiseksi.” Esa Henrik Holappa
Haastatteluissaan Holappa on kertonut, kuinka työmahdollisuuksista keskusteltaessa ensimmäinen esiin tuleva kysymys on usein korkeakoulututkinto sen sijaan, että keskusteltaisiin osaamisesta ja kompetensseista. Aktiivisena ääriliiketoimijana yhteiskunnan marginaalissa 15 vuoden aikana hankittua johtamis-, analysointi-, esiintymis-toimittaja- ja verkottumiskokemusta on Holapan mukaan itsekin vaikea suhteuttaa virallisiin tutkintoihin ja muuhun työkokemukseen. Hopeaa rajan takaa
Hopeaa rajan takaa on Esa Anttalan (oik. Urpo Arhosuo) omiin kokemuksiin perustuva romaani, joka ilmestyi 1961. Esa Henrik Holappa
Stormarkin tapaamisen ja Norjan televisioon antamansa lyhyen haastattelun jälkeen Holappa teki uudenvuodenlupauksensa ja alkoi keväällä 2015 kirjoittaa itseään irti natsimenneisyydestään. Esa Henrik Holappa
Peruskoulun yläasteella elämänsä suuntaa ja tarkoitusta etsivän tiedonjanoisen teinin tutkittaviksi pääsivät niin "Raamattu", "Koraani" kuin Hitlerin "Taisteluni", joista viimeinen vei voiton. Holappa sukelsi intohimoisen perinpohjaisesti Hitlerin kansallissosialismin ideologiaan ja historiaan. Jaakko Ahokas
Ahokas levitti suomalaisen kulttuurin ja kirjallisuuden tietämystä ulkomaille. Hän ranskansi "Tuntemattoman sotilaan" vuonna 1956 ja "Putkinotkon" vuonna 1962 sekä teki johdannon ja tekstikäännökset vuonna 1973 ilmestyneeseen suomalaisen proosan antologiaan. Hän laati edelleen arvostetun englanninkielisen suomalaisen kirjallisuuden historian "The History of Finnish Literature". Ahokas oli perustamassa Suomen Kääntäjien ja Tulkkien Liittoa 1955 ja oli sen ensimmäinen puheenjohtaja 1955–1965. Kertokaa siitä lapsillenne
Kirja on syntynyt Ruotsissa 1990-luvun lopussa toteutetun "Levande historia" -tiedotuskampanjan tarpeisiin ja se on julkaistu 1998. Sen kirjoittivat tunnetut holokaustin tuntijat, Uppsalan yliopiston tutkijat Paul A. Levine ja Stéphane Bruchfelt. Tällöin teos julkaistiin ensi kertaa myös suomeksi ruotsinsuomalaisten koululaisten käyttöön. Seppo Tuisku
Haapakosken oma yhtiö helsinkiläinen Kustannus Oy Ajanviete julkaisi Pekka Lipposen ja Kalle-Kustaa Korkin seikkailuja vuoden 1964 loppuun, kunnes hän seuraavana vuonna yhdisti sankarit saman kirjasarjan alle, jonka nimenä oli "Pekka Lipponen & Kalle-Kustaa Korkki". Kun kaksikon seikkailut loppuivat vuoden 1965 päättyessä, Tuisku oli ehtinyt kirjoittaa 125 kertomusta. Esa Henrik Holappa
Holappa on toiminut vuoden 2016 alusta Radinet-hankkeessa, aluksi toiminnan raamitusta tukeneena vapaaehtoistyöntekijänä ja 1. syyskuuta 2016 alkaen kokemusasiantuntijana. Frans Emil Sillanpää
Sillanpään kirjailijanura sai alkunsa kun hän alkoi lähettää E. Syväri -nimimerkillä kirjoittamiaan novelleja julkaistavaksi "Uusi Suometar" -lehteen. Näistä ensimmäinen "Kodin helmasta" julkaistiin 1915 ja novellit saivat myönteisen vastaanoton. WSOY:n toimitusjohtaja Jalmari Jäntti kiinnostui Sillanpään kirjoituksista. Sillanpää itse olisi halunnut debytoida novellikokoelmalla, mutta kustantaja sai kuulla Sillanpään työstävän romaania, ja vaati aloitettavan sillä. Monien vaikeuksien kautta käsikirjoitus valmistui, ja se julkaistiin 1916 nimellä "Elämä ja aurinko". Novellikokoelma, "Ihmislapsia elämän saatossa", julkaistiin seuraavana vuonna. Seppo Hanski
Vuonna 1977 ilmestyi Jukka Kuoppamäen johtaman Satsanga-yhtiön kustantamana Hanskin LP-albumi "Ihmisten joukossa". Levyllä oli uutta, Seppo Hanskille varta vasten tehtyä ohjelmistoa, mm. Reino Lauanteen sävellykset ja sanoitukset "Ihmisten joukossa", jota pidetään eräänä Seppo Hanskin vahvimmista tulkinnoista, sekä "Muistojen kukka". Lisäksi levyllä oli tangoja ("Suutelen kättänne, madame" ja "Isabella") sekä kansanmusiikkia ("Annan ja Pentin laulu"). Myös 1960-luvulla suosioon nousseet kappaleet "Painan pääni" ja "Erehdyin" kerran olivat albumilla Unto Haapa-ahon uudelleen sovitettuina versioina. Muutoin levyn sovituspuolesta vastasi Pentti Lasanen. Vuonna 1978 Satsanga julkaisi myös kokoelma-albumin "Parhaat", joka sisälsi pääasiassa Seppo Hanskin tunnetuinta ohjelmistoa vuosien varrelta. Satsangan levyillä Seppo Hanski teki myös uuden aluevaltauksen tanssimusiikin alalla, hän nimittäin levytti kolme Jukka Kuoppamäen säveltämää ja sanoittamaa perussuomalaista humppaa, "Kainuun tyttö", "Tanssi ja laula" ja "Kulkurin humppa". Esa Henrik Holappa
Vasta perustettu Suomen vastarintaliike haki vuosina 2008–2009 suuntaansa Yhdysvalloissa tuolloin asuvan Holapan agitoimana. Netissä liikkui Holapan kuvauksen mukaan polttava aate ja palava sana. Esa Henrik Holappa
Viimeisiksi natsitoimittajatöikseen Henrik Holappa käänsi englannista suomeksi Abdallah Melaouhin (s. 1942 Tunisia) muistelmat "Rudolf Hess – Viimeiset vuodet ja kuolema". Holappa perusti tätä kirjaa ja suunnitteilla jo olleita muita natsihistoriallisia teoksia varten Ruotsiin oman kustannusyhtiön Fenrir Förlag HB:n. Yhden teoksen julkaisuun jäänyt yritys ajautui myöhemmin konkurssiin. Esa Henrik Holappa
Historian opettajat joutuivat monesti koville asioihin syvällisesti perehtyneen Holapan kanssa. Holappa julkaisi jo 15-vuotiaana vuonna 2000 ensimmäisen historiallisen artikkelinsa "Suomen SS-sotilaat toisessa maailmansodassa" uusnatsistisen Huhtikuuryhmän sivustolla (uusintajulkaisu "vastarinta.com" 12.10.2014). Jatkoa seurasi, mm. "Esi-isiemme kutsu" 17-vuotiaana (uusintajulkaisu "vastarinta.com" 8.8.2014). Esa Henrik Holappa
Myös uusnatsien katuaktivismi tuli Ruotsissa tutuksi Holapalle. Esa Henrik Holappa
Ensimmäiset vierailunsa Saksan uusnatsijohtoa tapaamaan Holappa teki Ittneriin tutustumisensa jälkeen vuonna 2007. Esa Henrik Holappa
David Duke on "roturealistiksi" esittäytyvä valkoinen nationalisti, jonka kannatus ylsi vuosiksi 1989–1992 Louisianan osavaltion edustajainhuoneen republikaanijäseneksi. Duke julistaa rotujen sekoittumisen estämistä ja valkoista ylivaltaa. Hän on myös holokaustin kieltäjä. Duke on ollut Yhdysvaltojen vuoden 2016 presidentinvaaleissa Donald Trumpin taustavoimana, joskin Trump on julkisesti ilmoittanut, ettei tarvitse Duken tukea.
Holappa teki Yhdysvalloissa yhteistyötä David Duken kanssa tämän puhetilaisuuksissa ja kirjoittamalla artikkeleja Duken nettisivustolle davidduke.com. Duken ajatuksia ja kirjoituksia Holappa sittemmin aktiivisesti levitti myös Pohjoismaisessa vastarintaliikkeessä. Foucaultin heiluri (romaani)
Foucaultin heiluri () on Umberto Econ kirjoittama romaani, joka ilmestyi vuonna 1988. Suomeksi se ilmestyi vuonna 1990 Tuula Saarikosken suomentamana. Kirja sisältää viittauksia useisiin kaunokirjallisiin teoksiin, ja sen kirjallisessa tyylissä on vaikutteita mm. Jorge Luis Borgesilta ja H. P. Lovecraftilta. Kirja on edelleen vaikuttanut esimerkiksi Dan Brownin kaltaisiin menestyskirjailijoihin. Pentti Holappa
Holappa julkaisi vuonna 1979 runokokoelman "Viisikymmentäkaksi". Se oli hänen ensimmäinen runokokoelmansa kahteenkymmeneen vuoteen. Holapan uudistuneen ilmaisun vakiinnutti runokokoelma "Pitkiä sanoja" (1980). Tämän jälkeen Holapalta on ilmestynyt vielä yli kymmenen runokokoelmaa. Niistä "Savun havua" ja "Sormenjälkiä tyhjässä" olivat Finlandia-palkinto-ehdokkaina ja "Ankkuripaikka" palkittiin Yleisradion Tanssiva karhu -palkinnolla. Esa Henrik Holappa
Holappa on kertonut, että hän omista kokemuksistaan viisastuneena haluaa olla mukana edistämässä yhteiskunnan rauhanomaista kehitystä yli aate- ja puoluerajojen. Esa Henrik Holappa
Peruskoulun viidennellä ja kuudennella luokalla omissa tutkimuksissaan viihtyvää Holappaa ja hänen kaveriaan kiusattiin koulussa. Kun luokkatoverit pelasivat jalkapalloa ja jääkiekkoa, hän perehtyi mielen- ja ruumiinhallintaa edistäviin itämaisiin taistelulajeihin. August Sohlman
Suomessa Sohlman on tunnettu vuonna 1855 ilmestyneestä kirjastaan "Det unga Finland", jossa hän esitti käsityksenään, että ilman ruotsalaista kulttuuria suomalaiset olisivat barbaariheimo vailla mitään sivistystä. Teoria perustui Arthur de Gobineaun rotuteoriaan arjalaiskansojen ylemmyydestä muihin kansoihin verrattuna, kuten Suomen keltaisen rodun edustajat. Kirja ilmestyi Suomessa uutena painoksena 1880. Esa Henrik Holappa
Holappa teki vuoden 2014 lopulla henkilökohtaisen pesäeron Pohjoismaiseen vastarintaliikkeeseen. Hän irtaantui toukokuussa 2016 julkisesti natsismista Suomen Yleisradion haastatteluissa ja omassa kirjassaan "Henrik Holappa: Minä perustin uusnatsijärjestön". Esa Henrik Holappa
Ruotsi-kontaktiin ohjasi Yhdysvalloissa 60 vuoden vankilatuomiota istuva The Order of Silent Brotherhood -järjestön marttyyri, Holapan yli kymmenvuotinen kirjeenvaihtotoveri Richard Scutari (s. 1948). Ajatus Suomen uusnatsijärjestöstä ja omasta johtajuudesta oli kirkastunut Holapalle ideologisesti väkevän ja tiiviin Ittnerin Oulu-vuoden aikana. Hella Haasse
Haassen esikoisromaani oli vuonna 1948 ilmestynyt "Oeroeg". Seuraavana vuonna ilmestynyt "Het woud der verwachting" on yksi Haassen tunnetuimmista romaaneista. Se kertoo Orléansin herttuasta Kaarlesta, joka joutuu vuonna 1415 englantilaisten vangiksi. Hänen romaaneitaan ovat muiden muassa myös "Een nieuwer testament" (1966) ja "Mevrouw Bentinck of Onverenigbaarheid van karakter" (1978). Haasse palkittiin 1981 Constantijn Huygens -palkinnolla ja 1983 P. C. Hooft -palkinnolla. Hän jatkoi uraansa 2000-luvulle saakka ja julkaisi romaanin "Sleuteloog" vielä 2002. Kaksi vuotta myöhemmin hänelle myönnettiin Hollanninkielisen kirjallisuuden palkinto elämäntyöstä. Haassesta tehtiin vuonna 1988 Utrechtin yliopiston kunniatohtori.