Mitä tarkoittaa teosofia?
Teosofia
Teosofia (kreik. "theos" jumala, "sophia" viisaus, suomeksi "jumalviisaus") tarkoitti alun perin filosofista ajattelua, joka kohdistui Jumalan olemuksen selville saamiseen salaperäisellä, välittömällä näkemyksellä. Tällaista teosofiaa harrastivat muun muassa uusplatonikot, useat keskiajan mystikot, sekä uudella ajalla muun muassa Jakob Böhme, Franz Xaver von Baader ja Friedrich von Schelling.
Esisokraatikot
Esisokraattisena aika tapahtui vaiheittain, niin kuin Diogenes Laertios sanoo, siirtymä viisaudesta ("sofia") filosofiaan ("filosofia") ja viisaista miehistä ("sofoi") filosofeihin ("filosofoi"). Eräs keskeinen osa tätä muutosta oli siirtymä mytologisista maailmanselityksistä kohti rationaalisempia selityksiä. Metapsykologia
Metapsykologia (saks. "Metapsychologie") on Sigmund Freudin luoma käsite, jolla hän tarkoitti psykologian yleis- tai kokonaisteoriaa. Psykoanalyysissa metapsykologinen kuvaus tarkoittaa, että psyykkisille ilmiöille esitetään samanaikaisesti topologinen, dynaaminen ja ekonominen kuvaus. Topologisessa kuvauksessa selitetään, mihin ilmiö sijoittuu psykoanalyysin jaottelussa id–ego–superego, dynaamisessa kuvauksessa selitetään, kuinka vietit osallistuvat ilmiön syntyyn, ja ekonomisessa kuvauksessa, kuinka psyykkinen energia on jakautunut psyykkisessä ”kojeistossa”. Antroposofia
Hengentiedettä harjoitetaan selvänäköisyyden ja meditaation avulla. Steiner kirjoitti aiheesta: ”Tien hengentieteeseen voi löytää itselleen sopivana ajankohtana jokainen ihminen, joka... aavistaa sen [kätketyn maailman] olemassaolon...” Korkeampia maailmoja tiedostaakseen ihmisen tulee kehittää itselleen siihen soveltuvat henkiset havaintoelimet. Esimerkiksi kirjoissaan "Antroposofinen hengentiede" ja "Henkisen tiedon tie" Steiner kuvaili erilaisia harjoituksia, joilla ihminen voi kehittää henkistä havaintokykyään. Kosmoksen ja Maan tiloista voidaan saada tietoa siksi, että kosmoksella on oma muistinsa, joka tallettaa kaiken tapahtuneen. Steiner kutsui tätä muistia muiden teosofien tavoin akasha-kirjoiksi. Passio (filosofia)
Passio (< lat. "patior", ”kärsiä”, ”sallia”) on filosofian käsite, joka tarkoittaa subjektin voimakasta tunnetilaa, johon voi sisältyä esimerkiksi innostusta ja intohimoa, ja joka vaatii usein toimintaa. Asteekkien filosofia
Asteekkien filosofiassa käsite "teotl" ymmärrettiin perustavaksi ykseydeksi, joka oli koko kaikkeuden taustalla. Teotl muodostaa ja muovaa kaikki asiat ja on niissä. Jopa päinvastaiset asiat – kuten valo ja pimeys, elämä ja kuolema – nähtiin saman ykseyden, teotlin, ilmentyminä. Usko ykseyteen, jolla oli dualistisia eli kaksijakoisia ilmentymiä, vertautuu vastaaviin dialektisen monismin mukaisiin ajatuksiin sekä länsimaisessa että itämaisessa filosofiassa. Filosofiakäsitykset
Filosofia on Niiniluodon mukaan kriittistä ajattelua ja keskustelua, ei useinkaan valmiita ja lopullisia oppeja vaan pyrkimystä käsitteiden ja ajatusten selventämiseen, jäsentämiseen ja uudelleenarviointiin. Kuten muutakin tiedettä, tätä toimintaa voidaan arvioida sen uutuuden, selkeyden, tarkkuuden, systemaattisuuden, perusteellisuuden, syvällisyyden ja hedelmällisyyden mukaan. Nämä kriteerit ovat julkisia ja objektiivisia, ja siksi ne mahdollistavat myös koulukuntarajat ylittävän arvioinnin. Tarkoitus
Tarkoitus on filosofiassa toiminnan tai ilmiön toivottu tai kausaalisesti ilmenevä lopputulos. Teleologisessa filosofiassa käytetään termiä "telos" lopullisena tarkoituksena. Aristoteles
Fysiikka on määritelmällisesti tiedettä luonnosta ("fysis"). Aristoteles ymmärsi fysiikan laajemmin kuin se nykyään ymmärretään: se sisälsi kaiken, mikä kuuluu luonnonfilosofian tutkimuspiiriin. Hän itse tutki luonnon ilmiöitä laajasti pyrkien paitsi ymmärtämään yleisiä aiheita, kuten liike, kausaatio, aika ja paikka, sekä syntyminen ja häviäminen, myös havainnoimaan ja selittämään erilaisia yksittäisiä luonnonilmiöitä. Aristoteleen mukaan luonto on muutoksen ja levossa olemisen sisäinen prinsiippi, toisin sanoen kaikella – kuten asioiden syntymisellä, häviämisellä, muuttumisella ja liikkumisella – on luonnollinen syy.
Teoksissaan Aristoteles kommentoi laajasti edeltäjiensä, kuten joonialaisten (pääasiassa Anaksagoraan) ja pythagoralaisten luonnonfilosofien, teorioita maailman synnystä ja toiminnasta. Sen lisäksi hän esitti omat näkemyksensä. Fysiikan ala kattoi Aristoteleen mukaan lähes kaiken olevan. Ellei aineettomia muotoja, kuten liikkumaton liikuttaja, olisi olemassa, fysiikka olisi metafysiikan sijasta "ensimmäinen filosofia". Koska tällaisia on olemassa, fysiikka on niistä riippuvainen, ja tämän vuoksi vain "toinen filosofia". Näin metafysiikka ja fysiikka liittyvät läheisesti yhteen. Kathekon ja katorthoma
Stoalaisen filosofian mukaan jokainen olento, oli se sitten elävä (kasvi, eläin tai ihminen) tai eloton, omaa sen luontoa vastaavia sille soveliaita toimintoja, "kathēkonta". Stoalaiset tekivät eron termien "kathēkon" ja "katorthōmata" välille. Heidän mukaansa viisaan teot ovat välttämättä "katorthōmata", eli hyveellisiä "kathēkonta". Kartesiolaisuus
Kartesiolaisuus tarkoittaa René Descartesista alkunsa saanutta filosofiaa, joka ilmeni erityisesti tietoteoriassa sekä näkemyksessä nähdä mieli/sielu ja ruumis niiden "substantiaalisen yhteyden" vuoksi toisiinsa vahvasti sekoittuneina ja toisensa kanssa vuorovaikutuksessa olevina, siitä huolimatta, että ne voitiin metafysiikassa erottaa selvästi toisistaan (kartesiolainen dualismi). Nimitys tulee Descartesin latinankielisestä nimestä "Cartesius". Kartesiolaisuudella on ollut vahva vaikutus tieteeseen. Deontologia
Deontologia eli velvollisuusoppi on filosofinen näkökulma, joka keskittyy käytäntöön ja tekoihin sekä niiden selittämiseen sinänsä kausaalisena prosessina. Tämä erottuu teleologiasta, jonka mukaan asioita tulisi selittää niiden lopputulosten perusteella. Filosofia
Filosofialla voidaan tarkoittaa myös jonkun henkilön tai koulukunnan yhtenäistä maailmankuvaa, maailmankatsomusta, oppijärjestelmää tai elämänkatsomusta, sekä tällaisen muodostamiseen pyrkivää toimintaa. Arkikielessä filosofisella elämänasenteella voidaan viitata tyyneen ja maltilliseen suhtautumiseen elämässä kohdattuihin asioihin. Islamilainen filosofia
Sanalla filosofia ("falsafa") viitattiin islamilaisessa perinteessä nimenomaan islamin perinteelle ulkoiseen antiikin filosofian perinteeseen (ennen kaikkea uusplatonismiin ja aristotelismiin). Sille ei muodostunut koskaan institutionaalisesti vakiintunutta asemaa islamilaisessa kulttuurissa. Toisin kuin Euroopan yliopistoissa, filosofia ja luonnontiede (so. luonnonfilosofia) eivät kuuluneet islamilaisten korkeakoulujen eli madrassojen opetusohjemaan, ja opetusta annettiin vain yksityisesti. Huomattavan monet antiikin perinnettä ylläpitävistä filosofeista (esimerkiksi Avicenna ja Averroës) tienasivat elantonsa lääkäreinä. Ainoa luonnontiede, jota opetettiin madrassoissa oli astronomia, koska se katsottiin hyödylliseksi; sitä tarvittiin islamilaisten kalenteripyhien ajankohdan laskemiseksi ja rukoilun suunnan määrittämiseksi. Varsinaisen antiikin perinnettä jatkavan filosofian ("falsafa") harjoittaminen oli pitkälti "maanalaista" toimintaa, johon suhtauduttiin suopeimmissa tapauksissa epäluuloisesti. Huolimatta siitä, ettei kulttuuriympäristö suhtautunut itsenäiseen filosofiseen tutkimukseen erityisen myötämielisesti, islamin kultakausi onnistui yhtä kaikki tuottamaan merkittäviä saavutuksia antiikin perinnettä jatkavan filosofian saralla. H. P. Blavatsky
Teosofian synnyn ja leviämisen syistä on esitetty useita käsityksiä. Blavatskyn vaikuttimiksi on mainittu itämaisen filosofian tuominen länteen, kristinuskon vastustaminen, hindulaisten käännyttäminen buddhalaisuuteen synkretistisen opin avulla, Intian ja muiden Aasian kansojen vapauttaminen siirtomaavallasta, uusien spiritistisiä ilmiöitä koskevien selitysmallien luominen sekä viimeiseksi Blavatskyn henkilökohtaiset syyt, jotka ehkä liittyivät hänen joissakin kirjeissä mainitsemiinsa ”nuoruuden synteihin”, joita hänellä oli tarve hyvittää. Antikolonialistisia epäilyjä herätti etenkin hindulainen uudistusliike Arya Samaj, jonka kanssa Teosofinen seura oli liitossa vuosina 1878–82. Ystävälleen ja parapsykologian tutkijalle A. N. Aksakoville kirjoittamassaan kirjeessä Blavatsky todisteli vaikutusvaltaansa Intiassa kirjoittamalla miten ”tyhmiä aaseja” teosofit ovat ja miten hän voi johtaa heitä haluamaansa suuntaan. Luonnonfilosofia
Luonnonfilosofia () on filosofian osa, joka pyrkii selittämään luonnon kokonaisuutta. Sen aluetta on todellisuuskäsitys eli maailmankuva. Ennen kuin fysiikka ja filosofia eriytyivät, kutsuttiin luonnontiedettä yleisesti luonnonfilosofiaksi. Luonnonfilosofiassa on keskeistä, että teorioiden postulaatit eli taustaoletukset tuodaan esiin, ja ne muodostavat matematiikan kanssa yhtenäisen kokonaisuuden. Suomessa tätä näkökulmaa tieteeseen pitää esillä Luonnonfilosofian seura. Vsevolod Meyerhold
Tilaratkaisu – Tilan filosofia Metafora. Meyerhold laittoi pitkän pöydän pitkin koko etunäyttämöä. Sen ääressä istuu Moskovan yleisö ja se syö ja syö ja syö. Tsatski yrittää puhua heille inhimillisyydestä ja kaikesta siitä, mikä elämässä on tärkeää. Hänet syödään ulos näyttämöltä. Hän aloittaa pöydän toisesta reunasta ja jatkaa toiseen reunaan, lopussa hän on lyöty mies. Näytelmän moraali on se, että kaikki on hyvää, kaikki on kaunista. Jos et puutu asioihimme, jos vaikenet, annamme sinun olla rauhassa. Me olemme suursyömäreitä. Me olemme kunniallisia kansalaisia. Vastus viisaudesta kuvaa nautamaista optimismia, sellaista elämäniloa, joka tuhoaa kaiken ajattelun. Akaasinen arkisto
Akaasinen arkisto on teosofiaan ja New Ageen kuuluva käsite, jolla tarkoitetaan väitettyyn eetteriin tallentunutta tietoa. "Akasha" on sanskriitin sana, joka tarkoittaa ”taivasta”, ”avaruutta” tai ”eetteriä”. Esoteerisessa filosofiassa eetteri on kosmisen seitsenäisyyden kolmas prinsiippi, aineen eli maan ollessa alin ja akashan korkein. Aristotelismi
Aristoteleen terminologiassa termi luonnonfilosofia vastaa luonnollisen maailman ilmiöiden tutkimista. Siihen kuuluvat muun muassa liike, valo ja fysiikan lait. Vuosisatoja myöhemmin näistä asioista tuli modernin tieteen perustuksia, ja niitä tutkittiin tieteellisen menetelmän avustuksella. Aristoteleelle termi filosofia oli eri asia kuin se metafysiikka, jota nykyään kutsutaan filosofiaksi. Filosofiakäsitykset
Filosofian kriittisenä tehtävänä on kaiken kulttuurin ennakkoehtojen, sisällön ja vaikutusten analysointi ja arvostelu. Kohteisiin kuuluvat muun muassa kielet ja käsitejärjestelmät, aatteet ja uskonnot, poliittiset järjestelmät ja oikeusjärjestelmät, tieteet ja taiteet, jopa itse filosofiakin. Näin tulevat määritellyiksi kohteen perusteella filosofian alueet kuten kielifilosofia, uskonnonfilosofia, yhteiskuntafilosofia, oikeusfilosofia, tieteenfilosofia ja taiteenfilosofia. Minkä tahansa tieteen peruskäsitteet, teoriat ja menetelmät voivat olla filosofian tutkimuskohteita. Erityistieteiden tieteenfilosofia, jonka tulisi olla läheisessä yhteistyössä kyseisen alan omien tutkijoiden kanssa, liittyy läheisesti logiikkaan, tietoteoriaan ja yleiseen tieteenfilosofiaan, joissa tarkastellaan erityistieteille yhteisiä tiedon rakenteita ja päättelemisen muotoja. Anna Filosofova
Myöhempinä vuosinaan, Filosofova kiinnostui teosofiasta, ja auttoi perustamaan Venäjän teosofian järjestöä vuonna 1908. 
Vuonna 1911 juhlistettiin viidenkymmenettä kertaa Filosofovan ja naistenliikkeen saavutuksia. Sadat sekä venäläiset että ulkomaiset naisten organisaatiot osallistuivat kyseiseen juhlaan. Filosofova oli siis hyvin arvostettu: Nuorelle sukupolvelle Filosofova oli elävä legenda ja feminismin symboli. Falsifiointi
Falsifiointi eli falsifioiminen (< , 'väärä') tarkoittaa väitteen osoittamista vääräksi. Fallibilismi merkitsee Charles S. Peircen alullepanemaa tieteenfilosofista oppia, jonka mukaan kaikkia väitteitä on pidettävä periaatteessa kumoutuvina. Falsifikationismi ("negativismi", "kontrapositivismi" tai "popperilainen tieteenfilosofia") puolestaan on tieteenfilosofian paradigma, jonka tavoitteena on erottaa tiede epätieteestä ja muusta ei-tieteestä. Sen mukaan tieteellisiä ovat vain sellaiset väitteet, jotka ovat falsifioitavissa eli periaatteessa mahdollista osoittaa vääriksi jollain havainnoilla. Toisinaan näitä termejä myös käytetään synonyymeina, mutta Peircen ja Popperin näkemysten välillä on sisällöllisiä eroja. Antroposofia
Vuonna 1902 Steiner astui Teosofisen seuran Saksan jaoston johtoon. Vuodesta 1906 lähtien alkoivat ristiriidat Steinerin ja Teosofisen seuran näkemysten välillä. Ne kärjistyivät vuonna 1913, jolloin Steinerin johtama jaosto erotettiin Teosofisesta seurasta koska Steiner ei hyväksynyt suunnitelmaa tehdä hindupoika Jiddu Krishnamurtista uusi messias. Paitsi, että Steiner ei hyväksynyt Jeesuksen uutta inkarnaatiota, taustalla oli myös ristiriita Intiaa keskuspaikkana pitävien ja Besantin johtamien teosofien sekä länsimaista henkeä ja erityisesti germaanisen rodun erityisyyttä korostavan Steinerin välillä. Eron yhteydessä Steiner vei mukanaan 2500 saksalaista teosofia sekä jonkin verran ulkomaalaisia ja perusti Antroposofisen seuran. Vuonna 1921 joukko Steinerin kannattajia perusti myös kristinuskon uudistusliikkeeksi tarkoitetun Kristiyhteisön, josta vuotta myöhemmin muodostettiin varsinainen kirkko. Jälleensyntyminen
Teosofian mukaan ihmisen kuolevainen persoonallisuus (sielu) on vain osa kuolemattomasta ”korkeammasta minästä” (hengestä). Kuoleman jälkeen sielu puhdistuu kaikesta pahasta (esimerkiksi katolisen kristinuskon kiirastulta vastaavassa tilassa), viettää sen jälkeen jonkin aikaa taivastilassa sekä yhdistyy lopulta henkeen. Tämän jälkeen henki luo karman ehdoilla uuden sielun, joka ruumiistuu ihmiseksi ja niin edelleen. Tätä jatkuu niin kauan, kunnes luotu sielu on sellainen, että henki pääsee ilmenemään siinä täydellisesti. Teosofiassa ajatellaan, että ihminen jälleensyntyy sekä mieheksi että naiseksi. Kristosofia
Kristosofia on yksilölliseen vapaaehtoistyöhön perustuva aatteellinen yhteisö, jolla ei ole jäsenluetteloita, ja esim. esitelmöitsijät valitsevat aiheensa ja sanottavansa vapaasti vastaten itse puheistaan. Esitelmät ovat yleisöesitelmiä, joihin on vapaa pääsy ja yleisöä niihin kutsutaan mm. sanomalehti-ilmoituksin. Kristosofia
Kristosofia on H. P. Blavatskyn esittämään teosofiseen sanomaan pohjautuva, Pekka Ervastin ja J. R. Hannulan Suomessa esittämä elämänymmärrys, joka tukeutuu kaikkien suurimpien uskontojen, myös Jeesus Kristuksen julistaman kristinuskon opetuksiin. Fysiikka
Fysikaalisella todellisuuskäsityksellä tarkoittaa tässä fysiikan tämänhetkisiin tuloksiin perustuvaa kokonaiskäsitystä todellisuudesta ja sen rakenteesta. Havaittu kaikkeus muodostuu sisäkkäisistä rakenteista, jotka vuorovaikuttavat keskenään neljällä perusvuorovaikutuksella. Tyypillistä on jakaa hahmotettavat asiat ja ilmiöt makroskooppisiin eli silmin havaittaviin ja mikroskooppisiin eli hyvin pieniin, joita ei voida havaita silmin. Näiden väliin jäävää aluetta kutsutaan mesoskooppiseksi. Makroskooppiset ilmiöt voidaan useimmiten perustella mikroskooppisten ilmiöiden pohjalta. Esimerkiksi lämpötilan nousu johtuu rakenneosasten lämpöliikkeen nopeutumisesta.
Fysiikka on 'kokeellinen teorioita todellisuudesta luova tiede'. Fysiikan teorioiden tulee olla kokeellisesti testattavissa eli niiden tulee antaa kokeellisesti testattavia ennusteita. Fysiikka voidaan jakaa kahteen osaan, teoreettiseen fysiikkaan ja kokeelliseen fysiikkaan. Teoreettisessa fysiikassa muodostetaan ja tutkitaan matematiikan ja intuition avulla teorioita. Kokeellisessa fysiikassa suoritetaan kokeita, joilla testataan teorioiden antamien ennusteiden paikkansapitävyyttä. Kokeilla teoria saatetaan falsifoida eli todeta vääräksi tai puutteelliseksi mutta ei koskaan todistaa oikeaksi, vaan ainoastaan kokeen kohteena olleessa tapauksessa selityskykyiseksi. Fysikaalinen tieto on jatkuvasti keskeneräistä. Aiempaa tarkemman havaintovälineen käyttöönotto voi tuoda uusia havaintoja, joita vanha teoria ei selitä tai uusi teoreettinen keksintö tuo uuden näkökulman asiaan. Teonfilosofia
Teonfilosofia tai toimintateoria () on filosofian osa-alue, joka tutkii prosesseja, jotka saavat ihmisissä aikaan intentionaalista (tahdonvaraista) toimintaa. Teonfilosofia on ollut filosofien tutkimuskohteena aina Aristoteleen "Nikomakhoksen etiikan" kolmannesta kirjasta lähtien. Nykyään teonfilosofia on kiinnostanut kasvavassa määrin yhteiskuntatieteilijöitä. Psykologian ja neurotieteiden kehityksen myötä monista teonfilosofisista teorioista on tullut empiirisesti testattavia. Buddhalainen filosofia
Buddhalaisuus voidaan nähdä joko käytännöllisenä filosofiana tai uskontona, riippuen siitä, mikä merkitys sanoille ”filosofia” tai ”uskonto” annetaan. Niissä etelä- ja itäaasialaisissa kulttuureissa, joissa buddhalaisuus kehittyi, filosofian ja uskonnon välillä ei ole selvää eroa, eikä sitä voida välttämättä tehdä. Buddhalaisuuden filosofia on käytännöllistä, koska se keskittyy tiettyjen menetelmien tai filosofisten periaatteiden soveltamiseen käytännön elämässä. Buddhalaisuus eroaa monista muista uskonnoista siinä, että se voidaan nähdä ei-teistisenä, eli se ei tarvitse jumalan tai jumalien olemassaoloa. Lisäksi buddhalaisuudessa ei ole oppirakennelmia samassa mielessä kuin uskonnoissa yleensä. Jeesuksen Kristuksen viisaus
Jeesuksen Kristuksen viisaus on gnostilainen kirjoitus, joka tunnetaan sekä Berliinin koodeksista (BG 8502,3; sivut 77-127) että Nag Hammadin kirjastosta (koodeksi III, kirja 4). Kirjoituksen nimi, "Jeesuksen Kristuksen "sofia"", on kaksimerkityksellinen, sillä vaikka kreikan kielessä sana "sofia" tarkoittaakin viisautta, gnostilaisessa mytologiassa Sofia oli Jeesuksen "syzygy" eli naispuolinen vastine. Mietiskely
Idän kristillisissä kirkoissa mietiskelyllä viitataan Jumalan kirjaimelliseen näkemiseen tai näkyyn Jumalasta. Jumalan näkeminen tai hänen yhteydessä oleminen tunnetaan termillä "theoria". Jumalan yhteyteen johtavaa Jumalallistumisen prosessia harjoitetaan hesykasmin askeettisissa perinteissä. Hesykasmin tavoitteena on sydämen ja mielen sovittaminen yhdeksi (ks. nous). Mielenfilosofia
Sitä ongelmaa, kuinka henkisten tilojen introspektioon perustuvat ensimmäisen persoonan näkökulmat ja yleensäkin koko tietoisuus voitaisiin selittää kolmannen persoonan kvantitatiivisten neurotieteiden avulla, kutsutaan ”selitysaukoksi” ("explanatory gap"). Nykyaikaisilla mielenfilosofeilla on useita mielipiteitä tämän aukon luonteesta. David Chalmers ja varhaisempi Frank Jackson ovat tulkinneet aukon luonteeltaan ontologiseksi, eli he ovat katsoneet, ettei kvalioita voida koskaan selittää luonnontieteellisesti, koska fysikalismi on epätosi. Ongelma koskee kahta erillistä kategoriaa, joista toista ei voi palauttaa toiseen. Thomas Nagel ja Colin McGinn ovat omaksuneet toisen näkemyksen: heidän mukaansa aukko on luonteeltaan tietoteoreettinen. Nagelin mukaan luonnontieteet eivät vielä kykene selittämään subjektiivisia kokemuksia, koska se ei ole vielä edennyt vaaditulle tasolle. Emme kykene vielä edes muotoilemaan ongelmaa oikein. McGinnin mukaan ongelma sen sijaan johtuu pysyvistä biologisista rajoituksista. Emme voi ratkaista ongelmaa, koska subjektiivisten kokemusten piiri on meiltä kognitiivisesti suljettu samalla tavalla kuin kvanttifysiikka on kognitiviisesti suljettu norsuilta. Jotkut filosofit taas pitävät aukkoa pelkästään semanttisena ongelmana. Antroposofia
Antroposofia on maailmankatsomuksellinen liike, jonka perusti aiemmin teosofisessa liikkeessä vaikuttanut itävaltalainen Rudolf Steiner. Ksenokrates
Ksenokrateen kosmologia perustuu sekin lähes kokonaisuudessaan "Timaiokseen". Hän painotti, että sitä ei tule pitää kosmogoniana, vaan sitä tulisi opiskella hänen psykologiansa yhteydessä. Sielu on itseliikkuva luku, joka on johdettu kahdesta perustavanlaatuisesta prinsiipistä, ykseydestä ja moneudesta, joista se saa voimansa lepoon ja liikkeeseen. Se on ruumiiton, ja voi olla olemassa ruumiista riippumatta. Järjetön sielu, samoin kuin järjellinen sielu, on kuolematon. Maailmankaikkeus, taivaankappaleet, ihmiset, eläimet ja luultavasti myös kasvit pitävät kaikki sisällään sielun, joka on joko enemmän tai vähemmän täydellinen riippuen siitä, missä vaiheessa luomisesta alkunsa saanutta laskevan täydellisyyden ketjua ne ovat. Näin Ksenokrates yhdisti filosofiaansa aikansa teologian, identifioimalla maailmankaikkeuden ja taivaankappaleet ylempiin jumaliin, ja varaamalla niiden ja kuolevaisten väliin tilan pienemmille jumaluuksille. Taidefilosofia
Taidefilosofia on filosofian osa-alue, joka tutkii muun muassa taiteen määritelmää, tai taidekäsitystä, eli sitä, mitä taide on ja mikä on taidetta, taiteen ontologiaa sekä taiteen tulkinnan ongelmia. Se liittyy läheisesti estetiikkaan, joka tutkii kauneutta ja sitä, mitä voidaan sanoa kauniiksi. Läheisen yhteytensä vuoksi termit samaistetaan usein. Karma
Teosofian mukaan karma on elämässä tehtyjen tekojen ja valintojen seurausten summa. Tämä karma, ”karmisen velan saldo”, määrittelee millainen seuraava inkarnaatio tulee olemaan. Säännön ”jokainen niittää sitä mitä hän kylvää” mukaisesti jokainen joutuu lopulta kohtaamaan tekojensa seuraukset ja joko kärsimään ne tai sovittamaan ne. Teosofian opetusten mukaan ihminen voi jälleensyntyä uudelleen vain ihmiseksi. Teosofiassa ajatellaan, että vääryydet tulisi antaa anteeksi pahantekijälle. Karma tulee rankaisemaan sitä joka on loukannut toista, eikä ihmisen pidä omalla toiminnallaan kostaa puolestaan. Filosofia
Filosofia pyrkii usein vastaamaan elämää ja kuolemaa, elämän tarkoitusta ja arvoa, sekä tekoja ja niiden seurauksia koskeviin kysymyksiin. Näin se tulee usein lähelle uskontojen aluetta. Tällöin filosofia eroaa uskonnoista siinä, että se vaatii jokaiselta väitteeltä rationaalisia perusteluja, ja on valmis asettamaan jokaisen väitteen tutkimuksen ja arvostelun kohteeksi. Teosofia
Teosofian mukaan kaikkien uskontojen taustalla on esoteerinen oppi, joka oli muinoin levinnyt ympäri maailman. Nykyisin se on löydettävissä täydellisenä vain muutamissa maanalaisissa kirjastoissa, jotka ovat henkisen veljeskunnan hallinnassa. Tästä opista osa on esitetty muinaisessa Dzyanin kirjassa, jonka runoista Blavatsky selitti osan teoksissaan "Hunnuton Isis" ja "Salainen oppi". Serafi
Serafit ("seraphim") ovat kristinuskossa esiintyviä enkelihahmoja. Nimi "serafi" tarkoittaa palavaa tulta tai syyttäjää. Ne mainitaan Raamatussa nimeltä Jesajan kirjassa 6:2. Serafeilla on kuvauksien mukaan kuusi siipeä, joista neljällä ne suojautuvat Jumalan kirkkaudelta ja kahdella lentävät. Serafien ainoana tehtävänä on ylistää Jumalaa. Serafeja on pidetty rakkauden, valon ja tulen enkeleinä. Taiteessa niiden väri on yleensä punainen. Keskiaikaisen katolisen teologian mukaan serafit ja kerubit olivat enkeleiden hierarkiassa ylimpänä. Kuvataiteessa serafin siipiin kuvataan toisinaan 10–12 silmää, jotka edustavat Elämän puussa (sefiroth-puu) kuvattuja hyveitä ja pyhiä enkeleitä/nimiä, mutta silmien on myös eräissä perinteissä väitetty edustavan ihmisen eri olemisen tasoja (sielu, sydän, mieli, aisti yms). Teismi
Teologiassa ja filosofiassa teismi määritellään uskomuksena persoonalliseen Jumalaan. Näkemyksen mukaan Jumala on kaikkivoipa, täydellinen ja kaikesta riippumaton ja siten ihmisen käsityskyvyn yläpuolella. Hän on kuitenkin puuttunut ja puuttuu maailman tapahtumiin erityisellä tavalla. Teismin kannattajat eli teistit pyrkivät perustelemaan näkemystään rationaalisilla argumenteilla eli järkiperusteilla ja vetoamalla kokemukseen. Todistuksia Jumalan olemassaolon puolesta on neljää päätyyppiä: kosmologinen, ontologinen, teleologinen ja moraalinen todistus. Teismi on ateismin ja agnostisismin vastakohta, ja se myös eroaa panteismista ja deismistä. Laozi
"Daodejing", jota kutsutaan usein tekijänsä mukaan yksinkertaisesti nimellä "Laozi", kertoo Daon (tai Taon) olevan kaiken olemassaolon mystinen lähde ja ideaali: sitä ei voi nähdä, mutta se ei ole yliaistillinen, se on äärimmäisen voimakas mutta nöyrä kaikkien asioiden alkulähde. "Daodejingin" mukaan ihmisillä ei ole Daossa erikoisasemaa, sillä he ovat vain yksi sen lukuisista ("kymmenestätuhannesta") ilmenemismuodoista. Ihmisillä on haluja ja vapaa tahto (joten he kykenevät muuttamaan omaa luontoaan). Monet toimivat "luonnottomasti" ja rikkovat Daon luonnollisen tasapainon. "Daodejingin" tavoite on johdattaa sitä opiskelevat "palaamaan" luonnolliseen tilaansa harmoniassa Daon kanssa. Kieltä ja konventionaalista viisautta käsitellään kriittisesti. Taolaisuus näkee ne luontaisesti puolueellisina ja keinotekoisina rakennelmina. H. P. Blavatsky
On myös pohdittu, oliko teosofian taustalla jokin poliittinen aate. Tiedetään, että nuoruudessaan Blavatsky oli liikkunut radikaaleissa liberaalis-nationalistisissa piireissä, mutta hänellä ei ilmeisesti ollut koskaan mitään selkeää yhteiskunnallis-poliittista linjaa. Sosialismiin ja anarkismiin hän suhtautui pitkään hyvin kielteisesti, mutta muutti mieltään 1880-luvulla ja kutsui Besantin vasemmistolaista toimintaa ”käytännön teosofiaksi”. Ihmisyyden tunnustajat
Ihmisyyden tunnustajien ideologia pohjautuu teosofian ja kristosofian periaatteisiin. Tärkeitä periaatteita ovat esimerkiksi ihmisyyden rajaton arvo, ihmisen henkisyyden tunnustaminen ja karman, syyn ja seurauksen laki eli ajatus siitä, että ihmisen tekemä paha ja hyvä vaikuttaa hänen elämänkohtaloonsa. Liikkeen kannattajat tunnustavat jälleensyntymisopin. Liikkeen elämän kunnioituksen periaatteen mukaisesti jotkut sen jäsenistä ovat kasvissyöjiä. Liike on tullut tunnetuksi myös pasifismistaan. Sen jäsenet eivät suorita aseellista palvelusta, vaan he valitsevat yleensä totaalikieltäytymisen ja vankeuden. Liikkeellä on vuodesta 1979 ollut pasifismia edistävä taidenäyttely "Aseeton Suomi", ja se tuo rauhantyötä esille myös teatterin, esitelmien ja kirjoitusten keinoin. Ideologiaansa liike ammentaa sekä Jeesuksen opetuksista, ennen muuta vuorisaarnasta, hindulaisuudesta, buddhalaisuudesta että suomalaisten muinaisuskonnosta, ennen kaikkea Kalevalasta. Se tulkitsee Kalevalaa Pekka Ervastin oppien mukaan symbolisena teoksena, joka opettaa ”ikuisia totuuksia” luonnosta, ihmisen henkisestä kehittymisestä sekä kuolemanjälkeisestä elämästä. Ihmisyyden tunnustajien mukaan Suomen kansa on ollut ikivanha tietäjäkansa. Kiinalainen filosofia
Taolaisuus on filosofia ja uskonto, jonka sanotaan perustuvan Laozin (Laotse) teokseen "Daodejing" ja osittain Zhuangzin nimiin laitettuun teokseen "Zhuangzi". "Dao" (道 Wade-Giles: tao) merkitsee kirjaimellisesti "tietä" tai "polkua". Kaikki merkittävät kiinalaiset filosofiat ovat tutkineet moraalisen elämän oikeaa polkua, mutta taolaisuudessa se saa kaikkein abstrakteimman merkityksensä. 
"Dao" saa aikaan sopusoinnun, joka ei kuitenkaan ole vakaa tila, vaan alati yinin ja yangin vuorovaikutuksessa muuttuva tila. Kristosofia
Kristosofiassa esitellään uskontojen alkuperäisiä opetuksia vastaanottajien vapaaseen harkintaan jääviksi. Kristosofit korostavat, että kukin omaksuu kuulemastaan tai lukemastaan järkeväksi ja hyväksi ymmärtämänsä. Totuus ei löydy kiistellen eikä väitellen, ei toisia nujertaen. Jokainen voi kristosofien mukaan käyttää järkeään eli ajatella ja näin inhimillistää myös tunne-elämäänsä, jolloin tekojenkin katsotaan muotoutuvan rakentaviksi. Teosofia
H. P. Blavatskyn päätyö oli teosofinen oppi, johon hän sulautti valtavasti vaikutteita eri tahoilta. Eniten Blavatskyn ajatteluun vaikuttaneista oppisuunnista, teoksista ja auktoriteeteista voidaan mainita ainakin buddhalaisuus, Bhagavad Gita ja hindulainen tantrismi, Kabbala (erityisesti Eliphas Levi), Raamattu, Zohar ja Talmud, hermetismi, ruusuristiläisyys, gnostilaisuus, zarathustralaisuus, kaldealaiset, vapaamuurarius, spiritismi, mystiikka, Jakob Böhme ja Mestari Eckhart, alkemia ja magia, aikansa tieteellinen kirjallisuus, Robert Fludd, Paracelsus, maailman mytologiat esimerkiksi germaaninen mytologia, Popol Vuh ja Gilgameš (myös otteita Kalevalasta), antiikin kirkkoisät Irenaeus, Tertullianus, Origenes ja Eusebius, filosofit, etenkin Platon ja uusplatonilaisuus, Porfyrios, Plotinos ja Ammonios Sakkas sekä historioitsijat ja monet muut antiikin kirjailijat kuten Plinius vanhempi, Ovidius, Homeros ja Josefus. Lisäksi hän väitti opiskelleensa huomattavien inkarnaatiolamojen oppilaana Tiibetissä, Ladakhissa, Nepalissa ja Mongoliassa ja perehtyneensä muun muassa vajrayanan esoterismiin eli Kālacakrayanaan, Nepalin svābhāvikoiden oppiin ja sykretistiseen shamanismiin. Dzyanin kirja
Dzyanin kirja on väitetty ikivanha tiibetiläinen runomuotoon (stanza) kirjoitettu kirja, joka käsittelee mm. ihmiskunnan syntyä ja muinaisia tapahtumia. Teosofian perustajan Helena Blavatskyn mukaan Dzyanin kirja kuuluu maailman vanhimpiin käsikirjoituksiin, ja se on kirjoitettu vihittyjen pyhällä kielellä. Kirja toimii perustana Blavatskyn Salaiselle Opille, joka on yksi Teosofisen liikkeen tärkeimpiä teoksia. Blavatskyn mukaan Dzyanin kahteentoista runoon sisältyy useita satoja säkeitä. Salaisen Opin toisen osan alussa hän toistaa niistä 49. 
Dzyanin kirjan olemassaolosta ei ole muuta todistusaineistoa kuin Blavatskyn väitteet. Teleologia
Teleologia (kreik. "telos", ”lopputulos”; "logos", ”oppi”) eli tarkoitusperäisyys tai päämäärähakuisuus on a) filosofinen oppi, jossa pohditaan tarkasteltavan kohteen (esimerkiksi jonkin toiminnan) tavoitetta b) oppi esimerkiksi kaikkeuden rakenteen ja järjestyksen tarkoitusperäisyydestä. Teleologialla tarkoitetaan kuvaus- ja selitystapaa, jossa jonkin tapahtuman tai prosessin olemassaoloa ja luonnetta selitetään viittaamalla sen tulokseen, päämäärään. Teleologia on keskeistä Aristoteleen ajattelussa. Ksenokrates
Ksenokrates arvosti filosofiaa lähinnä siksi, että se vaikutti ihmisten käytökseen. Siksi hän kiinnitti erityisesti huomiota etiikkaan. Hänen etiikan alan opetuksestaan tiedetään vain pääkohdat, mutta ne näyttävät, että hän noudatti Platonin asettamia suuntaviivoja. Hänen mukaansa asiat ovat joko hyviä, pahoja tai neutraaleja. Hyviä asioita on kolmenlaisia: Henkisiä, ruumiillisia ja ulkoisia; mutta kaikista hyvistä asioista hyve on kaikista suurin eikä sitä voi verrata muihin. Onnellisuus koostuu hyveen omistamisesta, ja on näin riippumaton henkilökohtaisista ja ulkoisista ominaisuuksista. Hyveellinen ihminen on puhdas paitsi teoissa myös sydämessä. Hyveen saavuttamiseksi filosofia on paras apu, sillä filosofi tekee omasta halustaan sellaista, mitä muut tekevät lain pakottamana. Spekulatiivinen ja käytännöllinen viisaus tulee erottaa toisistaan. Teologia
Akateemisissa teologisissa piireissä on keskusteltu siitä, onko teologia lähinnä kristinuskolle ominainen tutkimusala. Tällöin kristillinen teologia tulisi erotella muista. Monet ovat katsoneet teologian tutkimusalana soveltuvan nimensä mukaisesti lähinnä jumalan ("theos") ja jumaluskon tutkimiseen, jolloin se ei soveltuisi samassa määrin uskontoihin, jotka rakentuvat toisella tapaa, kuten uskontoihin, joissa ei ole jumaluuksia tai jotka kieltävät, että asioita voi tutkia loogisesti. Esimerkiksi buddhalaisuutta tutkivat suosivat usein nimitystä ”buddhalainen filosofia” buddhalaisen teologian sijaan, koska buddhalaisuudessa ei ole samanlaista ajatusta jumalasta kuin suurissa yksijumalisissa uskonnoissa. Teosofia
Teosofeja tai siitä vaikutteita saaneita taiteilijoita ovat olleet muun muassa Wassily Kandinsky, Piet Mondrian, Franz Kafka, Aleksandr Skrjabin, W. B. Yeats, T. S. Eliot, James Jones, Nikolai Roerich, L. Frank Baum, Paul Gauguin, Arthur Dove, Marsden Hartley, Wallace Stevens ja Hilma af Klint Kristosofia
Kristosofian mukaan ihmiselle kaikkein tärkein asia on hänen jumalakäsityksensä. Jumala ei ole persoonallinen, luonteenpiirteiltään ristiriitainen, moraaliselta tasoltaan keskivertoihmisen alapuolella oleva jättiläinen. Kristosofian mukaan Jumala on kaikkialla, myös ihmisissä. Ihmisissä Jumala ilmenee muun muassa järkenä, tunteena ja tahtona. Kristosofien mukaan ihminen kasvaa lopulta jumalansa kaltaiseksi - tämän vuoksi on heidän mukaansa tärkeää, että jokaisen jumalkäsitys on todellisuutta vastaava. Itämainen filosofia
Buddhalaisuus on uskomusjärjestelmä, joka perustuu Siddhartha Gautaman opetuksiin. Buddhalaisuus voidaan nähdä joko elämänkäsityksenä tai uskontona, riippuen siitä, mikä merkitys sanoille annetaan. Buddhalaisuus uskontona hyödyntää filosofiaa muun muassa moraalin ymmärtämiseksi ja sen selventämiseksi, mitä merkityksellisen elämän eläminen – ilman tarvetta katumukseen sen loppuessa — tarkoittaa. Teosofia
Teosofisen liikkeen voimakkaimpana aikana 1920-luvulla teosofisella liikkeellä oli Yhdysvalloissa 7 000 jäsentä, ja sen laajimmalla osalla – Intian osastolla – oli enimmillään noin 20 000 jäsentä. Nykyisin jäsenmäärä on noin puolet tästä. Teosofia on kytkeytynyt voimakkaasti Intian itsenäisyysliikkeeseen. Indian National Congress perustettiin teosofisen konferenssin aikana, ja useat sen johtajat, muiden muassa Mahatma Gandhi saivat vaikutteita teosofiasta. Islamilainen filosofia
Teosofit: Teologian historia
Nykyaikana eräs teologian määritelmä on, että teologia on kristinuskoa koskevien käsitysten systemaattista tarkastelua, erilaisten uskonnollisten käsitysten analysointia ja vertailua. Erään toisen määritelmän mukaan teologia on uskontoja, erityisesti kristinuskoa, koskevaa tieteellistä tutkimusta. On oma väittelyn alainen keskustelunaiheensa, mikäli teologiaa sanan vanhassa merkityksessä voidaan kutsua enää teologiaksi sanan uusissa merkityksissä. Jos vanha termi puhui Jumalasta, niin nykyinen teologia puhuu tästä jumalapuheesta. Kristosofia
Kristosofiassa selvitetään ihmisten olemassaoloa pääasiassa neljältä toisiaan täydentävältä puolelta: Luonnon laeista kristosofit ottavat esimerkkitapaukseksi kuoleman ja kuoleman jälkeisen elämän. Kuolemaan liittyvät tapahtumat eivät riipu ihmisten käsityksistä. Kristosofien mukaan kuoleman jälkeinen elämä on sellainen, millaiseksi Elämä on sen järjestänyt eikä sen lakisiteisyys riipu uskomuksistamme. Kuolemaa, kuten kaikkea muutakin on kristosofien mukaan tutkittava niin, että asia avautuu ymmärrykselle. Valkoinen Veljeskunta
Valkoinen Veljeskunta on teosofiaan ja New Age -uskonnollisuuteen kuuluva käsite, jolla tarkoitetaan esoteeriseen viisauteen vihittyjen olentojen muodostamaa salaista ryhmää. Se tunnetaan myös monilla muilla nimillä, kuten Ylösnousseet mestarit, Viisauden mestarit, Valkoinen loosi, Okkultinen veljeskunta, Vihittyjen seura, Pyhä veljeskunta, Salainen veljeskunta ja Hierarkia. Metafysiikka
Sana 'metafysiikka' syntyi tavasta nimittää Aristoteleen "Fysiikan" jälkeisiä teoksia: , "”ta meta ta fysika”" (kreikan kielen "meta" = 'jälkeen', eli ”(kirjat) jotka tulevat fysiikan (kirjojen) jälkeen”). Näissä teoksissa pohdittiin fysiikan perustaa ja kaikkeuden rakennetta. Aristoteles itse kutsui niitä ”ensimmäiseksi filosofiaksi”. Jo varhain aristoteeliset oppineet alkoivat kutsua näitä kirjoja nimellä , "Metafysiikka", perustuen kirjojen sijaintiin Andronikos Rhodoslaisen kokoamassa Aristoteleen teosten kokoelmassa. Sofismi
Alun perin sana "sofisti" (kr. "sofia", "viisaus") tarkoitti henkilöä, jolla oli "sofiaa" eli tiedosta koostunutta viisautta, ja joka opetti sitä oppilailleen. Nimitys oli mairitteleva, ja sitä käytettiin useista varhaisista filosofeista, kuten Kreikan seitsemästä viisaasta. Teoreettinen ja käytännöllinen filosofia
Teoreettisen filosofian tehtävänä on tutkia olemassaoloa ja inhimillistä tietoa koskevia kysymyksiä. Siihen luetaan logiikka, ontologia, metafysiikka, tietoteoria, mielen filosofia, kielifilosofia ja tieteenfilosofia, sekä useat erityistieteiden filosofiat, kuten matematiikan filosofia. Aristoteleella teoreettisten tieteiden alaan kuuluivat myös sellaiset tieteet kuin fysiikka, tähtitiede, kemia, biologia ja psykologia. Nykyään näitä osa-alueita vastaavat omat erityistieteensä. Väinö Lehtonen (teosofi)
Väinö Lehtonen oli kantavana voimana 1940 perustetun P. E:n Kannatusliiton toiminnassa. Tuolloin aatteen nimenä käytettiin termiä teosofis-kristosofia. Myöhemmin alettiin käyttää nimeä "kristosofia". Kristosofia on vapaa aatteellinen yhtymä, jossa ei ole esim. jäsenluetteloita. Taksonomia
Taksonomia on tieteenala, joka tutkii eliöiden luokittelua ja luokittelee niitä taksoneihin. Sen synonyyminä esitetään yleensä nimitys tieteellinen luokittelu. Erään kuvauksen mukaan systematiikka tutkii biologisen luokittelun teoriaa ja menetelmiä ja taksonomia käytännön luokittelua. Filosofia
Alun perin filosofian itsensä tavoitteena on ollut hankkia yleispätevää, yleistä tietoa todellisuudesta. Tällöin 'filosofia' on käsitetty tavallaan 'tieteen' synonyymiksi. Vielä 1600-luvulle saakka kaikkea luontoon, ihmiseen tai yhteiskuntaan kohdistuvaa tutkimusta kutsuttiin filosofiaksi, ja vasta myöhemmin tietyt tutkimusalueet ovat erkaantuneet omiksi erityistieteikseen, esimerkiksi luonnontieteiksi, psykologiaksi ja sosiologiaksi.
Erityistieteet, kuten fysiikka, alkoivat erkaantua filosofiasta uuden ajan alussa tieteellisen vallankumouksen myötä, ja niille on kehittynyt kullekin oma tutkimuskohteensa ja tutkimusmenetelmänsä. Esimerkiksi psykologia erkaantui filosofiasta 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa. Filosofiaa on historiallisesti pidetty muiden tieteiden perustana siksi, että se tutkii yleisiä tiedon hankkimisen ja tieteen ehtoja. Tästä syystä filosofisin argumentein on arvosteltu eri tieteenalojen, myös luonnontieteiden, lähtökohtia ja väittämiä. Filosofian tehtäväksi on myös nähty kokonaiskuvan muodostaminen erillistieteiden tutkimustuloksista: filosofiaa on näin pidetty eräänlaisena yleistieteenä, jonka tehtävänä on pyrkiä yhdistämään erityistieteiden tutkimustulokset johdonmukaisiksi tieteellisiksi järjestelmiksi. Taolaisuus
"Dao" (Wade–Giles: "tao") tarkoittaa tietä ja saa aikaan sopusoinnun, joka ei kuitenkaan ole vakaa tila, vaan alati yinin ja yangin vuorovaikutuksessa muuttuva tila. Yin edustaa olemassaolon naisellisia piirteitä ja yang miehisiä. Ne koostuvat "qi"'stä, joka puolestaan nousee daosta. Yinyang-ajattelun perusteos on "Yijing" ("I-ching") eli "Muutosten kirja", jonka sanotaan sisältävän myös taolaisuuden alkuperän. Sitä käyttävät taolaisten ohella muun muassa kungfutselaiset. Teosofia
Ihminen on mikrokosmos, ja eri planeettakausien kehityksellä on ihmisessä omat vastaavuutensa esimerkiksi aisteina sekä tajunnan eri tasoina ja ominaisuuksina. Ihmisessä voidaan siten erottaa seitsemän prinsiippiä, jotka ovat ātma eli kaikkiallinen henki, buddhi eli henkinen sielu, manas eli inhimillinen sielu, kāma rūpa eli himo- tai tunnekeho, linga sharīra eli fyysisen kehon kaksoispuoli ts. astraalikeho, prāna eli elonhenkäys elävässä olennossa ja sthūla sharīra eli fyysinen keho. Neljännen juurirodun aikana ihmiskunnassa oli vielä toimivana ”kolmas silmä” eli henkinen näkökyky, jonka fyysinen elin on nyt surkastunut ja tunnetaan käpyrauhasena. Teodemokratia
Teodemokratia () on yhdysvaltalaisen Joseph Smithin ajatus siitä, että pitäisi yhdistää teokratia, Yhdysvaltain perustuslaki sekä republikaani-demokraattiset ajatukset ja näin ollen saavuttaa valtiomuoto, joka olisi kestävä ja täydellinen. Ajatus sai vastakaikua ennen kaikkea mormoniliikkeen parissa. Kaksiluonto-oppi
Kaksiluonto-oppi eli "dyofysitismi" (kreik. dyo, kaksi ja physis, luonto) on kristillisessä teologiassa kristologian perustavin oppi Jeesuksesta, jonka mukaan Kristus on yhtäaikaa sekä todellinen ihminen että todellinen Jumala. Kristus on täysin jumalallisena ja täysin inhimillisenä ja molempina ”yksi ja sama” (kr. "heis kai ho autos"). Nämä kaksi luontoa ovat hänessä ”sekoittamatta, muuttamatta, jakamatta ja erottamatta”. Teosofinen Seura
Teosofisella Seuralla on kolme ohjelmakohtaa:Seuran tunnuslauseena on "Totuus on uskontoja korkeampi", sanskritinkielellä "Satyan nasti paro dharmah". Teosofinen Seura omistaa Helsingissä huoneiston, jossa sillä on toimisto, kirjasto, kokoushuoneet ja juhlasali. Seura jakaantuu looseihin joita on Suomessa 20:llä paikkakunnalla. Teosofisen Seuran jäsenmäärä 7.4.2007 oli 447. Alimmillaan jäsenmäärä oli 1960-luvulla. Jäsenet kuuluvat joko siviilirekisteriin tai evankelis-luterilaiseen kirkkoon. Viidennes kuuluu Vapaaseen Katoliseen Kirkkoon. Kristosofia
Vuorisaarnan mukaisesti kristosofia on aseeton elämänymmärrys. Sotaa kristosofit pitävät moraalin ja järjen vararikkona, ihmiskunnan suurimpana vitsauksena. Väkivaltakysymys on kuitenkin vaikea ratkaista, sillä se on kristosofian mukaan täysin yksilöllinen, ei joukkopoliittinen kysymys. Jokainen omaksuu kristosofian mukaan itsenäisenä yksilönä väkivallattoman elämänasenteen, sotimattomuusratkaisua ei voi kukaan tehdä toisen puolesta. Aforismi
Aforismi eli ajatelma, mietelmä tai mietelause on tiiviissä ja lyhyessä muodossa lausuttu ajatus. Täsmällisemmin määriteltynä aforismi on ajatuksellisesti painokas sekä tiiviisti ja tyylikkäästi muotoiltu virke tai useamman virkkeen kokonaisuus. Määritelmällisesti aforismi on proosaa, eli aforismissa rivit kirjoitetaan loppuun ilman säejakoa. Totuus
Tietoteoria on filosofian osa-alue, joka tutkii tiedon käsitettä. Tieteenfilosofia taas tutkii tieteellisen tiedon pohjaa, ja esimerkiksi sitä, millä tavalla tieteellisten teorioiden totuus tulisi käsittää. Teosofia
Teosofisissa julkaisuissa suositeltua kirjallisuutta: Metafysiikan historia
Ennen nykyaikaisen luonnontieteen kehitystä luonnontieteellisiä kysymyksiä käsiteltiin luonnonfilosofiana. ”Tiede” ("scientia") tarkoitti järkeisajattelun syllogistis-deduktiivista tietoa, jonka katsottiin olevan luontoa havaitsemalla hankittua tietoa varmempaa. Tieteellinen vallankumous teki luonnontieteistä kokemusperäisiä ja kokeellisia, ja 1700-luvun lopulle tultaessa niitä alettiin kutsua ”tieteeksi” erotuksena filosofiasta. Philosophia perennis
Philosophia perennis (lat., ”pysyvä/ikuinen filosofia”; myös "philosophia perennis et universalis") eli perenniaalinen filosofia on ajatus siitä, että tietyt filosofiset ajatukset toistuvat historiassa aikakaudesta ja kulttuurista riippumatta. Ajatuksen mukaan on olemassa tiettyjä universaaleja ja ikuisia totuuksia, jotka koskevat esimerkiksi todellisuuden luonnetta, ihmisluontoa tai tietoisuutta. Filosofia
Filosofia tutkii todellisuutta, tietoa ja inhimillistä elämää koskevia yleisiä käsityksiä ja niiden perusteita. Tällaisena filosofia on todellisuuden kaikkein yleisimpien ja abstraktimpien puolien sekä ajattelumme kategorioiden tutkimusta; näitä ovat esimerkiksi sellaiset käsitteet kuin 'järki', 'totuus', 'todistus', 'mieli' ja 'aine'. Filosofiassa niistä käsitteistä, joiden avulla käsittelemme todellisuutta, tulee itsestään tutkimuksen kohteita. Filosofit ovat kuitenkin olleet eri aikoina eri mieltä siitä, missä määrin "puhdas" tai "ensimmäinen" apriorisen asenteen omaava filosofia on mahdollista. Kristosofia
Kirjailija Pekka Ervast toi teosofian Suomeen suomen kielellä vuonna 1901 julkaisemallaan kirjalla "Valoa kohti". Vuoden 1920 jälkeen hän alkoi liittää teosofiaan aiempaa selvemmin "kristusviisautta" eli Jeesus Kristuksen opetuksia, esimerkiksi kirjassaan "Christosophia" (1924). Pekka Ervastin kuoleman (1934) jälkeen osa hänen perustamassa liikkeessä mukana olleista henkilöistä alkoi käyttäää työstään nimeä teosofis-kristosofia ja myöhemmin 1960-luvulla nimeä kristosofia. Kirjojen kustantajana oli vuodesta 1940 alkaen P. E:n Kannatusliitto. Metafilosofia
Lingvistinen eli kielellinen filosofia on uusin kehityssuunta. Sitä harjoitetaan sekä tietoteoriana (kielen ja maailman suhde, ”merkityksen merkitys”) että käsitteiden ja ajatusten tutkimuksena. Puhtaimmassa muodossaan mielekkään kielen tutkimus (filosofian ensisijaisena tehtävänä) on ollut laskusuunnassa monissa yliopistoissa, mutta se elää edelleen analyyttisessä perinteessä. Filosofia
Vaikka mikään filosofian määritelmä ei ole kiistaton ja filosofian ala on muuttunut historian saatossa sen mukaan, millaisia kysymyksiä on käsitelty kunakin aikana, yleensä katsotaan, että filosofia on enemmän tutkimusmenetelmä kuin joukko väittämiä tai oppeja. Filosofinen tutkimus perustuu järkeen ja järkiperäisiin perusteluihin, ja pyrkii välttämään perusteettomia oletuksia. Tutkimuksen tavoitteena on järjestelmällisyys, yleisyys ja asioiden ymmärtäminen. Mystiikka
Taolaisuudessa ei keskitytä sieluun, vaan daoon (Wade-Giles: tao) – ”tiehen” tai ”polkuun”. Taolaisuuden mukaan ihmisellä on taipumus muodostaa itselleen dualismeja. Taolaisen mystisen harjoituksen päämäärä on palautua ja mukautua alkuperäiseen kokonaisuuteen (Daodejing). Teosofia
Uskontotieteen näkökulmasta on esitetty teosofian synnyn ja leviämisen syistä useita teorioita. Blavatskyn motiiveiksi on mainittu itämaisen filosofian tuominen länteen, kristinuskon vastustaminen, hindulaisten käännyttäminen buddhalaisuuteen synkretistisen opin avulla, Intian ja muiden Aasian kansojen vapauttaminen kolonialismista, uusien spiritistisiä ilmiöitä koskevien selitysmallien luominen sekä viimeiseksi Blavatskyn henkilökohtaiset syyt, jotka ehkä liittyivät hänen joissakin kirjeissä mainitsemiinsa ”nuoruuden synteihin”, joita hänellä oli tarve hyvittää. Antikolonialistisia epäilyjä herätti etenkin hindulainen reformiliike Arya Samaj, jonka kanssa Teosofinen Seura oli liitossa vuosina 1878–1882. On myös pohdittu, oliko teosofian taustalla jokin poliittinen aate. Tiedetään, että nuoruudessaan Blavatsky oli liikkunut radikaaleissa liberaalis-nationalistisissa piireissä, mutta hänellä ei ilmeisesti ollut koskaan mitään selkeää yhteiskunnallis-poliittista linjaa. Sosialismiin ja anarkismiin hän suhtautui pitkään hyvin kielteisesti, mutta muutti mieltään 1880-luvulla ja kutsui Besantin vasemmistolaista toimintaa ”käytännön teosofiaksi”. Mietiskely
Tämä tarkoittaa sitä, että kun joku on Jumalan läsnäolossa, jumalallistettuna hänen kanssaan, sitten hän voi alkaa kunnolla ymmärtämään, ja siinä hetkessä "mietiskelemään" Jumalaa. Mietiskelyyn sisältyy tässä tapauksessa jonkin asian kokeminen sen sijaan, että saavuttaa rationaalisen ja perustellun ymmärryksen teoriasta (ks. gnosis). Niin kuin ymmärrykseen käytetään rationaalista ajattelua ja logiikkaa, niin tehdään päinvastoin kun kyseessä on Jumala (ks. Apofaattinen teologia). Sofisti (dialogi)
Seurauksena todet ilmaisut voidaan erottaa epätosista, koska jokainen ilmaisu koostuu teonsanasta ja nimisanasta. Nimisana viittaa subjektiin, ja koska ajatus tai puhe koskee aina jotakin, se ei voi koskea ei-mitään (eli ei-olevaa). Teonsana on subjektin suorittaman teon merkki, tai subjektille suoritetun teon merkki. Kun teonsana ilmaisee jotakin, joka koskee subjektia, tai tarkemmin jotakin sen ominaisuutta, tällöin ilmaisu on tosi. Kun teonsana ilmaisee jotakin, joka eroaa subjektin ominaisuuksista, tällöin ilmaisu on epätosi. Jälkimmäisessä tapauksessa ilmaisu ei kuitenkaan lue olevaa kuuluvaksi ei-olevalle. Oleminen olemassaolon ja omistamisen merkityksessä tulee siis erottaa toisistaan. Steinerkoulu
Rudolf Steiner oli itävaltalainen filosofi ja esoteerikko, jonka oppi pohjautui 1800-luvun lopun teosofiaan, saksalaiseen idealismiin sekä ruusuristiläisyyteen. Merkittäväksi vaikuttajaksi hän nousi 1900-luvun alussa irrottamalla saksankieliset teosofiset järjestöt kansainvälisestä teosofisesta liikeestä omaksi antroposofiaksi nimeämäkseen suuntaukseksi, joka tunnetaan nykyään lähinnä steinerkouluista mutta jota edustavat lisäksi biodynaaminen viljely ja antroposofinen lääkintä. Tieto
Tietoteoria on filosofian osa-alue, joka tutkii tietoa. Tieteenfilosofia on laajempi filosofian osa-alue, joka tutkii tieteellisen tiedon perusteita. Miafysitismi
Tämän teologisen suuntauksen alullepanija oli Kyrillos Aleksandrialainen, jonka mukaan inkarnaation jälkeen Kristus on "yksi ihmiseksi tullut Jumalan Sanan luonto" (kr. "mia fysis tou theou logou sesarkome"). Kyrillos taisteli teologisesti Nestorioksen näkemystä vastaan ja voitti hänet Efeson kirkolliskokouksessa vuonna 431, jossa Kyrilloksen teologia hyväksyttiin. Teologisessa kehityksessä oltiin vaiheessa, jossa luonto (kr. "fysis"), olemus (kr. "ousia") ja olio (kr. "hypostasis") eivät olleet vielä vakiintuneita termejä, ja Kyrillos ei tarkoita luonnolla samaa, mitä sillä myöhemmin tultiin tarkoittamaan. Miafysitismi joutui negatiiviseen valoon Khalkedonin kirkolliskokouksessa vuonna 451, jolloin määriteltiin, että Kristus on yksi persoona tai olio, mutta kaksi luontoa tai olemusta. Toteamus kahdesta luonnosta (vastoin Efesossa "voittaneen" ja arvostetun Kyrilloksen muotoilua "yksi luonto") johti siihen, että Kyrillosta seuranneiden miafysiittien ja keisarin tukeman khalkedonilaisen puolueen välille syntyi juopa, joka johti miafysiitit eroon keisarillisesta kirkosta. Iranilainen filosofia
Transsendentti teosofia on islamilaisen filosofian koulukunta, jonka perusti Mulla Sadra 1600-luvulla. Hänen filosofiansa ja ontologiansa on nähty yhtä keskeisenä islamilaiselle ajattelulle kuin Martin Heideggerin ajattelu länsimaiselle filosofialle 1900-luvulla. Mulla Sadra kehitti uuden lähestymistavan todellisuuden luonteen tarkasteluun, ja hänen ajattelunsa on nähty siirtymänä essentialismista eksistentialismiin islamilaisessa filosofiassa, useita satoja vuosia ennen kuin sama tapahtui länsimaisessa ajattelussa. Stoalaisuus
Stoalaiselle filosofia ei tarkoittanut pelkästään joukkoa uskomuksia tai eettisiä väittämiä — se oli elämäntapa, joka koostui jatkuvasta harjoituksesta tai koulutuksesta ("áskēsis"). Filosofisiin ja henkisiin harjoituksiin kuului logiikkaa, sokraattista dialektiikkaa ja mietiskelyä, kuolevaisuuden tutkiskelua, huomion keskittämistä nykyhetkeen, jokapäiväisten ongelmien ja mahdollisten ratkaisujen mietiskelyä, muistiinpanoja ("hypomnemata"), ja niin edelleen. Filosofia oli aktiivinen itsensä harjoittamisen ja asioiden itselleen muistuttelun prosessi. Kristosofia
Kristosofiassa on Kristus-käsitettä määritelty mm. seuraavasti: Kristus on Isän luoma ja ylläpitämä elävä kuva täydellisestä ihmisestä. Kristuksen "olemus" on esitetty sanallisesti vuorisaarnassa. Pekka Ervast on esittänyt julistamansa uuden uskonnon perusteet kirjassaan "Vuorisaarna ," josta seuraava lainaus: "”Vuorisaarna on lyhyt esitys kristinuskosta. Ei kukaan kristitty saata vuorisaarnaa sivuuttaa. Vuorisaarna on hänen arvostelunsa mittapuu ja samalla hänen tuomarinsa. Ihmiset ovat leikitelleet kristinuskon käsitteellä. He ovat riidelleet ja käyneet sotia kristinuskon opeista. He ovat järjestäneet valtionsa kristillisiksi. He ovat vuosisatojen vieriessä rakentaneet tuhansia kristillisiä kirkkoja, – ja he ovat unohtaneet ainoastaan yhden asian: ottaa selvää siitä, mitä kristinusko on. Kristinusko on Jeesuksen Kristuksen elämänymmärryksen omaksumista, ja kristitty on vain se, joka seuraa Jeesusta. Kristinuskon ydinopit selviävät vuorisaarnasta, ja vuorisaarna on jokaisen kristityn kristillisyyden mittapuu.”" Teurgia
Helena Blavatskyn mukaan teurgin oli oltava ”ehdottoman puhdas ja epäitsekäs vaikuttimiensa puolesta, voidakseen toteuttaa työnsä”. Teurgia on teosofiassa ensimmäinen magian kolmesta alalajista, jotka ovat teurgia, goetiikka ja luonnon magia. Antroposofia
Jotkut antroposofit korostavat oppinsa eroavuutta teosofiasta. Kummatkaan eivät mielellään esittäydy uskonnollisena lahkona tai kulttina. Steinerin mukaan antroposofia on okkultistinen tiede, jonka on tarkoitus täyttää uskonnon tehtävä nykymaailmassa. Teosofia
Tämän opin mukaan ilmenneen maailmankaikkeuden alkulähde on absoluutista eli Parabrahmanista ulosvirrannut jumaluusvoima, Logos. Se ilmenee kolminaisuutena siten että ensimmäinen, Isä-Äiti, on kaiken alkujuuri, toinen eli Poika aloittaa elämän ja muodon kaksinaisuuden, ja kolmas on maailmanjärki, jonka osia ovat ihmismonadit. Jokaisella galaksilla ja aurinkokunnalla on omat pienemmät Logoksensa. Kaikkeudenjärki ilmenee ulkokohtaisesti Fohatina, voimana, joka liittää kokoon muodot ja laittaa liikkeelle kosmisen kehityksenlain. Teosofian avain
Teosofian avain () on Helena Blavatskyn kirjoittama kirja, joka julkaistiin ensimmäisen kerran englanninkielisenä vuonna 1889. Kirjassa hän esittää teosofian ulkopiirteet ja selittää sen perusaatteita. Kirjan tarkoituksena on ”antaa vastaus tavallisen länsimaisen kysyjän erilaisiin vastaväitteisiin ja koettaa ilmaista outoja käsitteitä niin yksinkertaisessa muodossa ja niin selvällä kielellä kuin mahdollista.” "Teosofian Avain" ilmestyi ensi kerran suomeksi Pekka Ervastin kääntämänä vuonna 1906. Kristiyhteisö
Kristiyhteisö on opillisesti ja järjestöllisesti itsenäinen järjestö. Antroposofia katsoo olevansa todellisuuden henkisen ulottuvuuden tunnustava ja sitä tutkimaan pyrkivä liike, johon voi kuulua uskonnosta riippumatta. Kristiyhteisö on saanut virikkeitä antroposofiasta erityisesti perustamisvaiheessaan, ja Rudolf Steiner on määritellyt ehtoollisjumalanpalveluksessa käytettävän uskontunnustuksen (myös perinteiset uskontunnustukset ovat käytössä) ja sakramenttien muodon ja sisällön. Taksonomia
Taksonomia voi tarkoittaa myös jonkin muun alan luokittelujärjestelmää, jolloin termillä tarkoitetaan erilaisten asioiden hierarkista luokittelua, luokittelujärjestelmää tai luokittelun periaatteita (esimerkiksi antropologiassa). Melkein mitä tahansa, kuten elollisia ja elottomia objekteja, paikkoja tai tapahtumia voidaan luokitella jonkinlaisen taksonomisen järjestelmän mukaan. Mystiikka
Suufilaisuudessa Jumala voidaan nähdä suoraan universaalina rakkautena, joka kattaa koko universumin. 'Dhikr', eli hengityksen ja liikkeen säätelyyn perustuva rukousseremonia sufilaisuudessa merkitsee rakkauden jumalallisten tilojen muistamista, ja sufit ovat kuuluisia erityisesti taiteellisesta suunnasta, jonka he usein ottavat palvonnassaan. Gnosis
Platonisen perinteen lisäksi 'tietämistä' käsitteli usea muukin antiikin perinne. Aristoteles määritteli täydellisen elämän olevan elämää, joka käytetään teoreettisessa mietiskelyssä ("bios theoretikos"). Näin "gnosiksesta" itsestään, kuten Klemensillä, tulee elämän keskeisin päämäärä, joka ylittää moraalin ja kytkeytyy myös politiikkaan ja uskontoon. Aristoteleen mukaan filosofia on metodologisesti järjestetty järjestelmä tämän "gnosiksen" saavuttamiseksi: "Filosofia lupaa tietoa olevasta" (Aleksanteri Afrodisialainen, "Kommentaario Aristoteleen Metafysiikkaan", n. 200 jaa.). Ariosofia
Suuntaus juurtui Eurooppaan 1920-luvun alussa. Se juontuu pääasiassa teosofisesta liikkeestä, mutta torjuu teosofisen ajatuksen ihmisten veljeydestä. Ariosofian mukaan ainoastaan pohjoiset indoeurooppalaiset eli arjalaiset, ovat varsinaisesti ihmisiä, ja kykeneviä henkiseen kehitykseen. Ariosofiaan vaikuttivat ideologiat jotka olivat yhteisiä kaikille Länsi-Euroopan maille 1800-luvulla, mutta se muotoutui pääasiassa kahden itävaltalaisen okkultistin, Guido von Listin (1848-1919) ja Liebenfelsin kirjoituksissa. Filosofia
Joissain yliopistoissa (kuten Helsingissä) filosofian opiskelu jaetaan edelleen teoreettiseen ja käytännölliseen filosofiaan. Teoreettisen filosofian alaan luetaan ennen kaikkea logiikka, metafysiikka, tietoteoria ja tieteenfilosofia, käytännölliseen filosofiaan ennen kaikkea etiikka ja yhteiskuntafilosofia. Jako on sinänsä mielivaltainen, sillä käytännöllinen filosofia ei ole yhtään sen käytännöllisempää kuin teoreettinenkaan. Menetelmät ovat pitkälti samat, joten ainoaksi rajaavaksi tekijäksi jää aihepiirit. Tämäkään raja ei ole tiukka, ja monia asioita voidaan tutkia yhtä lailla teoreettisen kuin käytännöllisen filosofian piirissä. Useimmissa yliopistoissa tällaista filosofian kahtiajakoa ei tehdä. Teosofia
Elämä ilmenee fyysisellä tasolla eri luonnonvaltakuntien kautta, joita ovat mineraali-, kasvi-, eläin- ja ihmiskunta. Jälleensyntyvät monadit kehittyvät näiden muotojen kautta karman lain ohjaamina jatkuvasti korkeammille asteille. Maapallo käy läpi seitsemän eri ilmentymää eli manvantaraa niin, että se ensimmäisen kolmen kauden aikana tiivistyy eteerisestä kiinteäksi, kunnes neljännen (eli nykyisen) kauden aikana kehitys muuttuu taas päinvastaiseksi. Maailmassa vaikuttaa mestareiden eli esoteeriseen viisauteen vihittyjen veljeskunta eli niin kutsuttu Valkoinen Veljeskunta, jonka johtajana on aurinkokuntamme Logos, ja tämän alapuolella olentohierarkia, johon kuuluvat dhyan chohanit, kumaarat, buddhat, mahachohanit, chohanit ja mestarit. Blavatsky mainitsi useita mestareita, joita ovat olleet esimerkiksi Buddha, Zarathustra, Jeesus, Pythagoras ja Christian Rosenkreutz. Sofismi
Nykyisessä filosofisessa kielenkäytössä "sofistiikka" viittaa sellaiseen retoriikkaan, joka pyrkii vetoamaan massoihin sen sijaan, että pyrkisi käyttämään tiukasti loogisia perusteluja esitettyjen argumenttien tukena. "Sofismiksi" kutsutaan ”viisastelua” tai näennäistodistusta tai tahallista virhepäätelmää.