Kuinka vanha aurinkokuntamme on?
Aurinkokunta
Aurinkokunnan planeetat ovat Auringosta poispäin lukien Merkurius, Venus, Maa, Mars, Jupiter, Saturnus, Uranus ja Neptunus. Aikaisemmin planeettoihin kuulunut Pluto luokiteltiin kääpiöplaneetaksi ja plutoidiksi 2000-vuosikymmenen loppupuolella. Pluton kohtalo ei ole ainutlaatuinen sillä myös ensimmäisinä löydetyt asteroidit Ceres, Pallas, Juno ja Vesta luettiin 1800-luvun alussa planeettojen joukkoon. Aurinkokunnan iäksi on arvioitu noin 4,6 miljardia vuotta. Myös muilla tähdillä on havaittu omia eksoplaneettojen muodostamia planeettakuntia.
Aurinkokunta sijaitsee Auringon vaikutusalueen, heliosfäärin, sisäpuolella. Heliosfääri ulottuu arvioiden mukaan noin 150–200 AU:n etäisyydelle Auringosta. Neptunuksen takaisen Kuiperin vyöhykkeen etäisyys Auringosta on noin 30–55 AU. Oortin pilven etäisyyden arvioidaan olevan noin 5 000–100 000 AU.
Vuosi
Myös jonkin muun planeetan kiertoaikaa saatetaan kutsua (kyseisen planeetan) vuodeksi: esimerkiksi "Marsin vuosi". Aurinkokunnan planeettojen kiertoajat vaihtelevat Merkuriuksen 0,24 vuodesta Neptunuksen 164,8 vuoteen. Luhman 16
Luhman 16:n löytämisestä tekee erityisen sen, että se oli Aurinkoa lähin löydetty tähtijärjestelmä sitten Barnardin tähden löytämisen vuonna 1916. WISE 1049-5319 on kolmanneksi Aurinkoa lähin tähti Alfa Centaurin ja Barnardin tähden jälkeen. Linnunrata
Linnunrata on galaksi, jossa Maa ja aurinkokuntamme sijaitsevat. Muodoltaan Linnunrata on kiekon muotoinen sauvaspiraaligalaksi ja kooltaan keskimääräistä galaksia suurempi. Linnunradassa on satoja miljardeja tähtiä. Oma aurinkokuntamme sijaitsee 26 000 ± 1 400 valovuoden etäisyydellä galaksin keskustasta Orionin haaraksi kutsutussa kierteishaaran osassa. Linnunradan keskustassa on pistemäinen radiolähde Sagittarius A* ja todennäköisesti supermassiivinen musta aukko. Alfa Centauri
Alfa Centaurin säteisnopeus on noin 22,3 km/s Aurinkoa kohti. Sen on arvioitu käyvän lähimpänä Aurinkoa 27 700 vuoden kuluttua, jolloin sen etäisyys olisi 3,26 valovuotta ja näennäinen kirkkaus −0,86. Taivaan kirkkainta tähtijärjestelmää siitä ei kuitenkaan koskaan tule. Tämän jälkeen Alfa Centauri alkaa etääntyä Auringosta, eikä ole enää nähtävissä paljain silmin 100 000 vuoden kuluttua. Aurinko
Aurinko (symboli: ☉) on tähti, jota Maa kiertää. Auringon ympärille syntyneet planeetat ja muut kappaleet muodostavat aurinkokunnan. Aurinko on tyypillinen tähti, jolla ei ilmeisesti ole mitään poikkeuksellisia ominaisuuksia. Auringon perinteisiä suomalaisia nimiä ovat myös "Päivä", "Päivyt" ja "Päivänkehrä". Isolla alkukirjaimella kirjoitettu "Aurinko" on erisnimi omalle tähdellemme lähinnä tähtitieteessä; jokapäiväisessä kielenkäytössä "aurinko" kirjoitetaan pienellä. Aurinko kiertää muiden Linnunrataan kuuluvien tähtien tavoin sen keskipistettä. Aurinko on ainoa sellainen tähti, jota kiertävällä planeetalla tiedetään olevan elämää. Deneb
Tähden etäisyys on kiistanalainen, sillä hyviä vertailukohtia ei enää näin kaukana ole ja parallaksimenetelmä antaa jo tällä etäisyydellä epätarkkoja arvoja. On kuitenkin arvioitu, että etäisyys olisi noin 1 600–3 200 valovuotta. Koska etäisyyttä ei tiedetä aivan tarkasti, on melkein mahdotonta esittää arvioita Denebin absoluuttisesta kirkkaudesta. Arviot vaihtelevat 60 000-kertaisesta (etäisyydeksi oletettu 1 600 vv) Auringon kirkkaudesta aina neljännesmiljoonaiseen (3 200 vv etäisyysarviona) Auringon kirkkauteen. Jos Deneb sijoitettaisiin aurinkokuntamme keskelle Auringon paikalle, olisi siitä Maahan tuleva valovuo voimakkaampi kuin useimmissa teollisuuden käyttämissä lasereissa. Se säteileekin enemmän valoa yhdessä päivässä kuin Aurinko ehtii säteilemään 140 vuodessa. Neptunus
Koska Neptunus on kaukana Auringosta, on sen pintalämpötila vain −220 °C. Neptunus on aurinkokuntamme kylmin planeetta. Neptunuksen kaasukehässä on havaittu aurinkokuntamme korkein tuulennopeus, noin 2 000 km/h. Neptunus muistuttaa monin tavoin Uranusta, mutta on sitä tiheämpi eikä siellä pintalämpötilan takia ole pilvipeitteiden näkyvyyttä estävää utua. Kaukaisen Maan laulut
Romaani sijoittuu 3000-luvulle. Tiedemiehet olivat havainneet jo 1960-luvulla, että Aurinko tuottaa teoriaan nähden liian vähän neutriinoja ja ainoa selitys sille oli, että Aurinko on muuttumassa novaksi. Tämän johdosta ihmiskunta rupesi tutkimaan mahdollisuuksia perustaa avaruussiirtokuntia. Tähteä ympäröivä elämänvyöhyke
Aurinko on tyypin G2V tähti, eli spektriluokan G2 pääsarjan tähti, jonka absoluuttinen kirkkaus on 4,8 ja ikä noin 4 500 miljoonaa vuotta. Alussa auringon kirkkaus oli noin 70 % nykyisestä, ja Maa pysyi lämpimänä luultavasti nykyistä suuremman ilmakehän hiilidioksidi- ja metaanipitoisuuden kasvihuonevaikutuksen takia. Auringon kirkastuminen on vuosimiljardien aikana lähentänyt Maata kohti asuinkelpoisen vyöhykkeen sisäreunaa. 90377 Sedna
Löytymisensä aikaan Sedna oli 90 AU:n (13 miljardin kilometrin) päässä Auringosta, eli noin kolme kertaa Neptunuksen etäisyydellä. Rata on hyvin elliptinen: lähimmässä kohdassa sen etäisyys Auringosta on 76 AU (11 mrd. km), ja kaukaisimmassa kohdassa 987 AU (140 mrd. km). Sednan kiertoaika Auringon ympäri on noin 11 000 vuotta. Tähtiportti
Muinaisten rotu (engl. "the Ancients") loi tähtiportit miljoonia vuosia sitten. Tähtiportti on naquadah-metalliseoksesta valmistettu laite, jolla pystytään matkustamaan mille tahansa planeetalle, jolla on tähtiportti. Tähtiportti on malliltaan pystyssä seisova rengas, halkaisijaltaan 4,5 metriä ja painaa 29 tuhatta kiloa. Tähtiportti aktivoidaan DHD-laitteella ("Dial Home Device") eli osoitteenvalitsimella. Se on erillinen laite, joka on yhteydessä porttiin. DHD-osoitteenvalitsin on jalustalla seisova laite, jonka yläosa on pyöreä ja kalteva. Kaltevalla tasolla on kaksi sisäkkäistä rengasta, joissa kummassakin on 19 symbolia. Keskellä on punainen kuultava puolipallon muotoinen osa, ikään kuin enter-painike, jota painamalla portti osoitteen valinnan jälkeen aktivoidaan. Khufun aurinkolaiva
Khufun aurinkolaiva on faarao Khufun (tunnetaan myös kreikkalaisella nimellä Kheops) pyramidin vierestä löydetty alus, joka oli tarkoitettu faaraon kuoleman jälkeisiin matkoihin auringon jumala Ran kanssa. Löydettäessä alus oli osina ja se oli purettu mahdollisesti faaraon viimeisen ja aurinkolaivan ainoan matkan jälkeen, jolla faaraon ruumis oli tuotu pyramidille. Laiva löydettiin 1950-luvun alussa kallion hakatusta kaivannosta, joka oli peitetty suurilla kivipaaseilla. Alus on koottu ja asetettu näytteille vuonna 1982 avattuun Gizan aurinkolaivamuseoon.
Faarao Khufun hallitsijakauden mukaan ajoitettuna hänelle rakennetulla aurinkolaivalla on ikää noin 4 500 vuotta. Pyramidin vierestä löytyi myös toinen laiva, jonka annettiin olla kaivannossaan pidempään, mutta se on myöhemmin nostettu ja on vielä konservoitavana. Sen iäksi on radiohiilimenetelmällä saatu 4 500 vuotta. Y-kromosomi-Aatami
Y-kromosomi-Aatamin elinhetkestä on esitetty vaihtelevia arvioita eri tutkimuksissa ja eri aikoina. Geneetikko Eran Elhaikin vuonna 2014 julkaiseman tutkimuksen mukaan hän eli hiukan yli 200 000 vuotta sitten. Vuonna 2013 "Science"-lehdessä julkaistun yhdysvaltalaistutkimuksen mukaan hän olisi elänyt noin 135 000 vuotta sitten. Tutkimus perustui 69:n eri puolilla maailmaa elävän nykymiehen Y-kromosomiin sekä mutaatioiden nopeuden arvioihin ja tietoon kansojen muuttoliikkeistä. Samana vuonna "American Journal of Human Genetics" -lehdessä julkaistun, eri tutkimuskohteilla tehdyn tutkimuksen mukaan hän olisi elänyt jo 237–581 000 vuotta sitten eli ennen nykyihmisen eriytymisen aikaa. Eräässä varhaisemmassa tutkimuksessa Aatamin elinhetki oli asetettu vain 50–60 000 vuoden taakse. Maa
Maalla on yksi suuri pitkäaikainen kiertolainen, Kuu. Kuumme on emoplaneettaansa verrattuna suhteellisesti suurempi kuin yksikään toinen aurinkokuntamme kuu. Maan kiertorata Auringon ympäri ei ole täysin ympyrämäinen, vaan likimain ellipsi, jonka toisessa polttopisteessä on Aurinko. Maa on lähinnä Aurinkoa tammikuun alussa, kun pohjoisella pallonpuoliskolla on talvi , ja vastaavasti kauimpana heinäkuun alussa, kun pohjoisella pallonpuoliskolla on kesä.
Vuodenaikojen vaihtelu johtuu akselikallistumasta, eli siitä, että Maan akseli on 23,44 astetta kallellaan ratatason normaaliin nähden. Maan akseli on sen napojen kautta kulkevaksi kuviteltu suora. Tällä hetkellä akseli osoittaa lähelle Pohjantähteä. Auringon ja Kuun vaikutuksesta akseli kuitenkin kiertyy hitaasti, ja esimerkiksi 12 000 vuoden kuluttua pohjoinen taivaannapa sijaitsee Vegan lähistöllä. Ilmiötä kutsutaan prekessioksi. Täyteen prekessiokierrokseen kuluu 25 725 vuotta. Maailman luomisen ajankohta
Dick Teresi kirjoittaa kirjassaan "Lost Discoveries: The Ancient Roots of Modern Science" (s. 7-8), jossa hän kuvaa Veda-kirjoja, että 400-luvulla jaa. intialaiset laskivat maan iäksi 4,3 miljardia vuotta, vaikka vielä 1800-luvun tiedemiehet Englannissa olivat vakuuttuneita 100 miljoonan vuoden iästä, ja 2400 vuotta ennen Isaac Newtonia hindujen Rig-Veda väitti gravitaation pitävän maailmankaikkeutta koossa. Sanskriittia puhuvat arjalaiset pitivät maata pyöreänä, kun kreikkalaiset ajattelivat sen olevan litteä. Alfa Trianguli Australis
Tähden säde 130 aurinkoa eli 0,6 AU, eli tähti siis ehkä mahtuisi Venuksen radan sisään jos sen keskipiste sijoitettaisiin Auringon keskipisteeseen. Tähden massa on noin 7 auringon massaa ja ikä noin 45 miljoonaa vuotta. Tämän metallirikkaan tähden rautapitoisuus on 2 kertaa aurinkoa suurempi. Atrialta on havaittu äskettäin pieni seuralaistähti. 40 Eridani
A-tähti on oranssi pääsarjan tähti tyyppiä K1V. Se on noin 4 miljardia vuotta vanha. 40 Eridani B on ensimmäinen löydetty valkoinen kääpiö.. 40 Eridani b:n säde on vain 1,40 maan sädettä, lämpötila 16 700 K ja kirkkaus vain 1,3% Auringon kirkkaudesta. 40 Eridani C on punainen kääpiö ja flaretähti, jonka muuttujanimi on DY Eridani. Tähtien B ja C radan isoakselin puolikas on 35 AU ja kiertoaika 252 v. Näiden tähtien etäisyys vaihtelee välillä 21–49 AU. Tähdet kiertävät A:ta 400 AU:n eli 83 kaarisekunnin päässä. Kiertoaika on ainakin 7 200 vuotta. BC:n radan soikeus on 0,410. Achernar
Johtuen Achernarin lähettämästä voimakkaasta ultraviolettisäteilystä tähden ympärillä oleva niin sanottu elinkelpoinen vyöhyke on 54 ja 73 AU:n etäisyydellä eli kauempana kuin Pluto sijaitsee Auringosta. Sillä etäisyydellä mahdollisen planeetan kiertoaika olisi 160–260 vuotta, ja nykymenetelmillä maankaltaisen planeetan havaitseminen sieltä olisi lähes mahdotonta. GJ 1214 b
Planeetta GJ 1214 b kiertää himmeää punaista kääpiötähteä GJ 1214, jonka sijaitsee Käärmeenkantajan tähdistössä. Tähti on niin himmeä, että se näkyy vain suurella kaukoputkella; näennäinen kirkkaus V on 14,67.
Tähden arvioitu massa on 0,157 aurinkoa, säde 0,211 ± 0,0097 aurinkoa, pintalämpötila 3026 ± 130 K ja luminositeetti 0,00334. Tähti on arvioitu hieman Aurinkoa vanhemmaksi eli 6 miljardin vuoden ikäiseksi, mutta ikä saattaa olla rajoissa 3–10 miljardia vuotta. Aurinkokunnan tulevaisuus
Tähtitieteilijät arvioivat, että aurinkokunta tulee kiertoratojensa puolesta säilymään lähes järkkymättömänä kymmeniä miljardeja vuosia. Kyseessä on kuitenkin kaaosteorian piiriin kuuluva asia, joten harvinaistenkin tapahtumien todennäköisyys kasvaa pitkällä aikavälillä. Siten esimerkiksi todennäköisyys, että toinen tähti ohittaa Auringon tarpeeksi läheltä ja irrottaa planeetan Aurinkoa kiertävältä radalta, kasvaa biljoonien vuosien kuluessa lähelle yhtä. Planeetan määritelmä
Planeetan määritelmä on osoittautunut varsin hankalasti muotoiltavaksi, vaikka planeetta itsessään on tähtitieteen tunnetuimpia termejä. Planeetta-termi on ollut olemassa tuhansien vuosien ajan. Vuoteen 2006 asti aurinkokunnan ajateltiin yleisesti muodostuvan yhdeksästä planeetasta, mutta elokuussa 2006 IAU:n XXVI yleiskokouksessa päädyttiin määrittelemään planeetta uudelleen siten, että Pluto menetti planeetan statuksen eikä sitä näin ollen enää lueta aurinkokuntamme planeettojen joukkoon. Vielä 1990-luvun alkuun mennessä uudelleenmäärittelylle ei ollut tarvetta, sillä tähtitieteilijöillä oli havaintoja vain pienestä osasta aurinkokunnan kappaleita, ja yksittäiset poikkeamat voitiin käsitellä tapauskohtaisesti. Neptunuksen renkaat
Neptunuksen, kuten Uranuksenkin, renkaat ovat luultavasti melko nuoria; niiden ikä on vähemmän kuin Aurinkokunnan ikä. Kumpienkin planeettojen renkaat ovat lisäksi luultavasti tuhoutuneiden sisempien kuiden jäänteitä. HD 93129
HD 93129 on eräs tunnetun Linnunradan kirkkaimmista tähdistä. Tähti on kaksoistähti, ja HD 93129A on kirkkaudeltaan erään arvion mukaan 2,5 miljoonaa aurinkoa, ja tämän arvion mukaan tähden bolometrinen absoluuttinen kirkkaus on -11,3. Tähden massa on 120 Auringon massaa ja sen pintalämpötila 52 000 K. Tähti sijaitsee joukossa Trumpler 14/16, joka saattaa olla 7 000, ehkä jopa 13 000, valovuoden päässä. Koko tähtijärjestelmän kirkkaus on -7,5, bolometrinen kirkkaus -12,1 ja kirkkaus 5,5 miljoonaa aurinkoa, jos järjestelmä on 12 000 valovuoden päässä. Tähden ikä on arviolta 0,9 miljoonaa vuotta. Aurinkokunnan muodostuminen
Aurinkokunnan muodostumiseen liittyvät teoriat ovat monimutkaisia ja hyödyntävät niin tähtitiedettä, fysiikkaa kuin geologiaa ja planeettatutkimusta. Aurinkokunnan muodostumisesta on vuosisatojen aikana esitetty useita teorioita. Nykyisin vallalla oleva käsitys sai alkunsa 1700-luvulla. Avaruusajan sarastamisen myötä käsitys aurinkokunnan rakenteista tarkentui. Samaan aikaan tapahtuneet kehitysaskeleet ydinfysiikassa avasivat näkymiä tähtien taustalla olevien prosessien ymmärtämiseen ja johtivat ensimmäisiin teorioihin tähtien muodostumisesta ja lopullisesta tuhosta.Nebulaarihypoteesin kehittivät kasautumisteoriaksi muun muassa Otto Schmidt, Gerard Kuiper ja Viktor Safronov 1900-luvun keskivaiheella ja sen jälkeen. Sen mukaan Aurinkoa ympäröivään kaasukiekkoon, esiplanetaariseen sumuun tiivistyi pieniä hitusia, jotka aikaa myöten kasautuivat planeetoiksi. Alan P. Cameron ja A. G. W. Boss kehittivät Yhdysvalloissa kilpailevan kiekkoepävakaisuusteorian, jonka mukaan planeetat olisivat syntyneet suoraan kutistumalla esiplanetaariseen kaasukiekkoon ilmestyneistä häiriöistä ja lähellä Aurinkoa suuri osa kaasusta olisi haihtunut pois. Jan Oort
Oort erikoistui komeettojen ratalaskelmiin. Hän löysi kaukaa aurinkokuntamme ulkolaidoilta vuonna 1950 Oortin pilven, jonka arvioidaan sisältävän jopa 1 000 miljardia komeettaa tai muuta aurinkokunnan pienkappaletta. Oortin pilveä pidetään Auringon läheisyyteen aika ajoin harhautuneiden komeettojen ehtymättömänä varastona. Oortin pilven etäisyydeksi on laskettu jopa satatuhatta Maan aurinkoetäisyyttä (AU, 150 miljoonaa kilometriä). Alfa Centauri
Koska Alfa Centauri on Aurinkoa lähin tähtijärjestelmä ja nähtävissä paljain silmin, se on ollut tärkeä tutkimuskohde kautta tähtitieteen historian. Alfa Centauri onkin tunnettu mahdollisesti jo vuosituhansien ajan. Joulukuussa 1689 tähden tunnisti ensimmäisen kerran kaksoistähdeksi jesuiittapappi Jean Richaud Puducherryssä, Intiassa. Kaksoistähden tarkempia ominaisuuksia tutki vuonna 1752 ranskalainen tähtitieteilijä Nicolas Louis de Lacaille, joka onnistui muun muassa arvioimaan tähtien sijainnit suhteessa toisiinsa. Havaintonsa hän teki Hyväntoivonniemeltä pienellä linssikaukoputkella. Ensimmäiset mikrometrihavainnot puolestaan teki John Herschel vuonna 1834, ja vuonna 1848 Alfa Centauri oli jo tunnistettu Aurinkoa lähimmäksi kirkkaaksi tähdeksi. Antiikin tiede
Antiikin aikaan astrologiaa pidettiin tähtitieteen vertaisena tieteenä. Astrologia kiteytyy pitkälti ajatukseen, että taivaankappaleiden liikkeestä ja asennoista voidaan ennustaa tulevia tapahtumia. Se syntyi kun Auringon havaittiin liikkuvan noin asteen itään päin kiintotähtien suhteen, jolloin se kiersi koko ympyrän (360 astetta) noin vuodessa. Liikkeestä löydettiin yhtymäkohtia vuodenaikoihin ja kylmiin sekä lämpimiin aikoihin. Kuun kierron vaiheet toistuivat 29,5 päivän välein, josta löydettiin yhteys naisen kuukautiskiertoon ja nousu- ja laskuveteen. Astrologit uskoivat, että muut planeetat vaikuttivat samaan tapaan ihmiselämään ja sen tutkimiseksi he joutuivat kehittämään matemaattisia apuvälineitä tähtitieteen tutkimiseen.
Kreikkalaisilla ei ollut käytössä nykyaikaisia kaukoputkia, joilla olisi ollut helppo tutkia taivasta. He joutuivat turvautumaan paljaalla silmällä saatavaan tietoon, mutta se riitti löytämään viisi vaeltavaa tähteä, jotka nykyisin tunnetaan planeettoina (Jupiter, Mars, Venus, Merkurius ja Saturnus). Eudoksos laati Platonin ideoiden pohjalta kokonaisen teorian planeettojen liikkeestä. Anaksimandros oli aiemmin havainnut, ettei taivas ollut pelkkä kaari Maan päällä, vaan kolmiulotteinen pallo, jonka tyhjyydessä Maa sijaitsi muiden taivaankappaleiden kanssa. Samalla hän totesi taivaan kiertävän pohjantähteä. Filolaoksen nimiin on sen sijaan laitettu kommentti Maan liikkeestä avaruudessa. Eudoksoksen planeettateoriassa Maa oli kaikkeuden keskipiste, jonka ympärillä Aurinko, Kuu ja muut planeetat kiersivät niin sanottuihin kristallosfääreihin kiinnittyneinä. Migraatioteoria
Monen suuren kappaleen keskinäiset vuorovaikutukset muuttavat esim. Aurinkoa kiertävien planeettojen ratoja hieman. Aurinkoa kiertävät planeetat vaikuttavat toisiinsa muuttaen toistensa ratoja, tosin nykyisin vain vähän, sillä Aurinkokunta on vakaa. Mutta aurinkokunnan alkuaikojen radat eivät olleet järjestyneet nykyisellä Titius-Boden lain kuvaamalla tavalla ja suuretkin muutokset olivat niissä mahdollisia. Muutoksen aikaskaala on 100000 - 1 miljoona vuotta tai yli. Nykyisten teorioiden mukaan Uranus ja Neptunus ovat saattaneet asettua nykyisille radoilleen osin Saturnuksen ja/tai Jupiterin vetovoimavaikutuksen takia. Monesti planeetat vaikuttavat toistensa ratoihin silloin kun ovat jossain rataresonanssissa keskenään. Messier 67
M67 on yksi vanhimmista avoimista joukoista Linnunradalla. Sen ikä on tuoreimman arvion mukaan noin 4 miljardia vuotta, eli joukon tähdet ovat hieman Aurinkoa nuorempia. M67 on kuitenkin avoimeksi joukoksi poikkeuksellisen vanha, sillä useimmat joukot hajoavat alle miljardin vuoden ikäisinä ohikulkevien tähtien tai vuorovesivoimien aiheuttamien häiriöiden takia sekä tähtien linkoutuessa ulos joukosta. Ikänsä takia sitä onkin tutkittu paljon Auringon kaltaisten tähtien kehitystä selvitettäessä. Asteroidi
Asteroideja tutkimalla saadaan tietoa aurinkokuntamme synty- ja varhaisvaiheista, sillä useimpien asteroidien uskotaan olevan hyvin vanhoja. Osa asteroideista on niitä suurempien kappaleiden pirstaleita. Joillakin asteroideilla on kuita. Monien planeettojen pienet kuut taas ovat luultavasti kiertoradalle siepattuja asteroideja. Nuoren Maan kreationismi
Nuoren Maan kreationistien mukaan Jumala loi alkuaineet Genesiksessä kerrottuna ensimmäisenä luomispäivänä. He eivät usko niiden olevan peräisin alku­räjähdyksestä ja kehittyneen itsestään miljardien vuosien aikana, kuten evolutionistit esittävät. Kreationistit eivät usko, että olemattomuudesta voisi syntyä alkuräjähdystä. Sen sijaan he uskovat, että Jumala voi luoda olemattomasta olevan sanansa voimalla. Tähtitieteessä kaukaista tähtivaloa pidetään miljardeja vuosia vanhana. Kreationistien mukaan Aurinko, Kuu ja tähdet luotiin neljäntenä päivänä noin 6 000 vuotta sitten, joten tähtivalo ei heidän mukaansa ole tuon vanhempaa vaikka näyttäisikin vanhalta. Institute for Creation Research- ja Creation Research Society -yhdistysten perustajajäsenen, modernin kreationismin isänä pidetyn Henry M. Morrisin mukaan Kuun kraatterit ovat syntyneet arkkienkeli Mikaelin ja Saatanan välisen taistelun tuloksena. Johdatus evoluutioon
Tähtitieteellisten ja geofyysisten todisteiden valossa on arvioitu maapallon syntyneen noin 4,57 miljardia vuotta sitten. Arvioiden mukaan Maa kehittyi elinkelpoiseksi noin 3,8 miljardia vuotta sitten, jolloin elämä ilmeisesti syntyi, mutta ei tiedetä, miltä se näytti. Elämä muodostui yhteenkerääntyneistä makromolekyyleistä, jotka kykenivät ottamaan aineita ja energiaa ympäröivistä elottomista molekyyleistä sekä Auringon säteilystä. Ensimmäiset vakavasti otettavat teoriat elämän synnystä esitettiin 1920-luvulla. Planeetta Yhdeksän
Planeetan radan isoakselin puolikkaan arvioidaan olevan noin 600 AU. Se siis kiertäisi Aurinkoa keskimäärin 20 kertaa kauempana kuin Neptunus. Sen kiertoaika olisi noin 10 000–20 000 vuotta. Planeetan massan on arvioitu olevan 10 Maan massaa (tai 5 000 kertaa Pluton massaa) suurempi. Aurinkokunnan syntyteorioiden historia
Uuden ajan murros loi esille vallankumouksen tieteessä, jonka myötä ilmiöiden synnylle alettiin etsiä syytä. 1700-luvulla esitettiin ensi kertaa ajatus, että Aurinko ja planeetat ovat syntyneet tähtienvälisestä kaasusta tiivistymällä. Tätä oletusta kutsutaan nebulaarihypoteesiksi eli sumuteoriaksi. Sen esitti ensimmäisenä ruotsalainen tutkija ja mystikko Emanuel Swedenborg. Saksalainen filosofi Immanuel Kant kehitti teoriaa edelleen, mutta tieteellisempi siitä tuli vasta ranskalaisen matemaatikon Pierre Laplacen muokattua sitä. Laplacen teoriassa nopeasti pyörivästä auringosta olisi irtautunut sumunriekaleita, jotka olisivat tiivistyneet planeetoiksi oman painovoimansa ansiosta kutistumalla. Laplacen muotoilema teoria oli ristiriitainen eikä selittänyt tyydyttävästi Aurinkokunnan syntyä. Teoria oli ristiriidassa muun muassa Auringon ja planeettojen havaitun impulssimomentin kanssa. Luhman 16
Luhman 16 (tunnetaan myös nimellä WISE 1049-5319 tai pidemmin WISE J104915.57-531906), on kahdesta ruskeasta kääpiöstä koostuva kaksoistähti noin 6,6 valovuoden päässä Maasta, Purjeen tähdistössä. Se on Aurinkoa kolmanneksi lähin tähtijärjestelmä. Tähtijärjestelmä löydettiin WISE-satelliitin vuosina 2010−2011 ottamista kuvista, ja löydöstä raportoitiin 11. maaliskuuta 2013. Ross 248
Ross 248 (tunnetaan myös nimellä HH Andromedae) on viileä ja tumma punainen kääpiötähti, joka sijaitsee Andromedan tähdistössä 10,3 valovuoden päässä Maasta. Tähti lähestyy Aurinkoa, ja sen parallaksi on noin -83 km/s. Sen arvioidaan korvaavan Proxima Centaurin Aurinkoa lähimpänä tähtenä 33 000 vuoden kuluttua, jolloin se olisi noin 3,024 valovuoden etäisyydellä siitä. Tämän jälkeen tähti alkaa kuitenkin etääntyä Auringosta nopeasti, ja 42 000 vuoden kuluttua Proxima Centaurista tulee jälleen Aurinkoa lähin tähti. GN-z11
GN-z11 on voimakkaasti punasiirtynyt galaksi, joka sijaitsee Ison karhun tähdistön suunnalla. Se on vanhin ja kaukaisin tunnettu galaksi havaittavassa maailmankaikkeudessa. Galaksin punasiirtymä on 11,09, ja se on ainakin 13,4 miljardin valovuoden ikäinen. Se on noin 25 kertaa Linnunrataa pienempi. Galaksi löydettiin Hubble-avaruusteleskoopin avulla, ja tieto löydöstä julkaistiin maaliskuussa 2016. Linnunrata
Aurinkokuntamme kiertää Linnunradan ympäri 250 miljoonassa vuodessa. Messier 11
M11:n iäksi on arvioitu noin 250 miljoonaa vuotta, ja se on noin 6 000 valovuoden päässä aurinkokunnastamme, ja se etääntyy meistä 22 km / s nopeudella. 37 Geminorum
37 Geminorum muistuttaa huomattavasti Aurinkoa spektriltään, lämpötilaltaan, pyörimisnopeudeltaan, massaltaan, kirkkaudenmuutoksiltaan ja metallipitoisuudeltaan. Tämä G0V-spektriluokan tähti on noin 56,34 valovuoden eli 17,283 parsekin etäisyydellä. Tähti loistaa meille visuaalisella alueella magnitudilla +5,73. Tähden väri-indeksi B-V on +0,57 Aurinkoa, absoluuttinen kirkkaus +4,54 Aurinkoa ja luminositeetti 1,33 Aurinkoa, eli se on kolmanneksen Aurinkoa kirkkaampi. Tähden massa on 1,1 ja säde 1,03 Aurinkoa. Pintalämpötila on 5500 K. Ikää 37 Geminorumilla on 5,5 miljardia vuotta eli hiukan enemmän kuin Auringolla. Akaan aurinkokuntamalli
Vuonna 2018 pienoismalliin lisättiin Aurinkoa lähimmän naapuritähden, Proxima Centaurin pienoismalli. Proxima Centauri on punainen kääpiötähti joka sijaitsee meistä 4,24 valovuoden etäisyydellä. Pienoismallin mittakaavassa tähden halkaisija on noin 72 mm ja etäisyys Akaasta noin 13 370 km. Tämä etäisyys on maanpintaa pitkin mitattuna keskellä Australiaa ja hyvin lähellä kuuluisaa Ayers Rockin kalliomuodostelmaa eli Ulurua. Proxima Centauri -tähden pienoismalli on sijoitettu Ulurun vieressä sijaitsevaan Yularan pikkukaupunkiin ja siellä "Town Square" -infopisteen yhteyteen. Australiaan sijoitettuna naapuritähden pienoismalli havainnollistaa pienoismallissa planeettojen välisten etäisyyksien lisäksi myös tähtienvälisiä etäisyyksiä samassa mittakaavassa. EGSY8p7
EGSY8p7 (EGSY-2008532660) on kaukainen galaksi, jonka punasiirtymä on 8,68. Se sijaitsee noin 13.2 miljardin valovuoden päässä Maasta. Kun se havaittiin se oli ollut olemassa 570 miljoonaa vuotta Alkuräjähdyksen jälkeen. Heinäkuussa vuonna 2015, se julistettiin vanhimmaksi ja kaukaisemmaksi galaksiksi. Maaliskuussa vuonna 2016, Pascal Oesch joka oli yksi EGSY8p7:n löytäjistä, ilmoitti GN-z11:n löydöstä, joka on vielä kaukaisempi ja vanhempi galaksi. 55 Cancri
55 Cancri (55 Cnc) on Ravun tähdistössä sijaitseva kaksoistähti, joka on 41 valovuoden päässä Auringosta. Toinen tähti on keltainen pääsarjan tähti, toinen punainen kääpiö. Keltaista tähteä, 55 Cancri A:ta, kiertää viisi eksoplaneettaa, jotka näkyvät tähden spektrin vaihteluissa. 55 Cancrin tähtien etäisyys toisistaan on 1 065 AU:ta, eli tähdet ovat kaukana toisistaan. 55 Cancri A on "supermetallirikas", ja sen metallipitoisuus on 168 % Auringon vastaavasta ja ikä 5 500 miljoonaa vuotta kromosfääristä päätellen. Pääsarja
Pääsarjan tähdet ulottuvat kirkkaasta sinisestä himmeään punaiseen. Aurinko on keltainen, keskimääräisen kirkas, keski-ikäinen pääsarjan tähti, joka kuuluu spektriluokkaan G2 ja jonka absoluuttinen kirkkaus on 4,8.
Aurinko muuttuu pääsarjavaiheen jälkeen punaiseksi jättiläiseksi ja nielaisee Maan joskus viiden miljardin vuoden kuluttua. Sitä ennen Auringosta tulee keltainen alijättiläinen, jonka säteily riittää tuhoamaan elämän maan pinnalta. Proxima Centauri b
Planeetta kiertää M-tyypin punaista kääpiötähteä Proxima Centauria. Tähden massa on 0,12 "M" ja säde 0,14 "R". Sen pintalämpötila on 3042 K ja se on 4,85 miljardia vuotta vanha. Aurinko on 4,6 miljardia vuotta vanha ja sen pintalämpötila on 5778 K. Proxima Centaurin pyörähdysaika akselinsa ympäri on ~83 päivää, ja sen valoteho on noin 0,0015 "L". Charles Darwin
Darwinin vastustus ei jäänyt vain sanallisiin väittelyihin, vaan häntä vastaan löydettiin tieteellisiä todisteitakin. Vaikuttavimmasta todisteesta vastasi brittifyysikko lordi Kelvin, jonka termodynaamiset tutkimukset osoittivat maapallon olleen jossakin vaiheessa todella kuuma paikka, niin kuuma ettei elämää voisi muodostua. Aiemmin maapallon ikää oli laskettu Raamatusta saatujen tietojen pohjalta, mutta ensi kertaa vuonna 1862 lordi Kelvin päätti laskea sen riippumatta Raamatusta. Hän nojasi edellä mainittuun tulokseen ja siihen, että Maa viilenisi hiljalleen lämmön karatessa avaruuteen. Ratkaisuksi hän sai 24–400 miljoonaa vuotta. Se poikkesi huomattavasti Raamatusta ennustetusta 6 000 vuodesta mutta tuotti ongelmia myös Darwinin teorialle, sillä tämän mukaan Maan iän pitäisi olla huomattavasti suurempi. Lordi Kelvinin laskut olivat puutteelliset, sillä hän ei huomioinut maapallon sisällä tapahtuvaa radioaktiivista hajoamista, joka tuottaa jatkuvasti uutta lämpöenergiaa. Tuohon aikaan radioaktiivisuutta ei vielä tunnettu. Protoplanetaarinen kiekko
Aurinkokunta syntyi protoplanetaarisesta kiekosta, joka oli alkuauringon ympärillä pyörivä kaasu- ja pölypilvi. Alkuaurinko oli silloin nykyistä kuumempi ja suurempi. Toisaalta kaasu kuumeni alkuauringon painovoimasta johtuvan liikkeen luoman kitkan vaikutuksesta. Solar Dynamics Observatory
Solar Dynamics Observatory (SDO) on tähtitieteellinen satelliitti, joka tutkii Aurinkoa. Sen tavoitteena on tutkia, kuinka Auringon magneettikenttä on syntynyt ja millainen on sen rakenne. Lisäksi satelliitin avulla on tarkoitus selvittää, kuinka magneettinen energia siirtyy heliosfääriin ja siitä edelleen avaruuteen aurinkotuuleksi. SDO-satelliitin odotetaan tarjoavan mittaustuloksia, joiden avulla opimme ymmärtämään paremmin emotähtemme toimintaa ja sen vaikutusta planeettaamme. Tämä satelliitti kuuluu Nasan "Living With a Star" -ohjelmaan. SDO laukaistiin 11. helmikuuta 2010. 
Satelliitti kiertää maapalloa geosynkronisella radalla. Se on ylittänyt minimitoiminta-ajaksi suunnitellut viisi vuotta. OGLE-2006-BLG-109L
OGLE-2006-BLG-109L:n ympäriltä löydettiin maalis–huhtikuussa 2006 eksoplaneettakunta, johon kuuluu ainakin kaksi jättiläisplaneettaa. Monimutkaisen analysointiprosessin vuoksi löytö julkaistiin vasta helmikuussa 2008, ja se sai runsaasti huomiota, sillä kun huomioidaan keskustähden Aurinkoa pienempi koko, planeetat OGLE-2006-BLG-109L b ja OGLE-2006-BLG-109L c kiertävät sitä suhteessa vastaavilla etäisyyksillä kuin oman Aurinkokuntamme kaksi suurinta planeettaa: Jupiter ja Saturnus. Koska näiden planeettojen keskinäinen massasuhde on myös likimain sama kuin Jupiterilla ja Saturnuksella, OGLE-2006-BLG-109L:n planeettakunta muodostaa tavallaan oman Aurinkokuntamme "kutistetun" version. 18 Scorpii
Tähdeltä ei ole löydetty eksoplaneettoja, mikä saattaa viitata siihen, ettei sillä ole "kuumia jupitereita" niin kuin Auringollakaan eikä myöskään valokuvatun tyyppisiä, kaukana keskustähdestä sijaitsevia massiivisia kaasuplaneettoja, joita ei ole Auringollakaan. Nykytekniikalla Aurinkokunnan tyyppisen järjestelmän havaitseminen 18 Scorpiin ympäriltä on mahdotonta, ellei kooltaan suunnilleen Jupiteria vastaava planeetta pimennä 18 Scorpiita säännöllisin väliajoin. Tähdellä on sama pintalämpötila, väri, painovoima pinnalla, raudan osuus, mikroturbulenssi, pyörimisnopeus, kromosfäärin aktiivisuus sekä litiumin ja berylliumin osuus kuin Auringolla. Tähti kiertää Linnunrataa samalla tavoin kuin Aurinko. Tähden kirkkaus ja ikä on hieman suurempi kuin Auringolla. Alkuaineiden runsauskuvio on toisenlainen. Aikaisemmin väitettiin eniten Aurinkoa muistuttavaksi tähdeksi 16 Cygni A:ta, joka on Aurinkoa vanhempi ja kirkkaampi. Hadeeinen aioni
Maa syntyi muun Aurinkokunnan mukana noin 4,567 miljardia vuotta sitten kasautumalla pienistä asteroideista. Nämä olivat alkujaan syntyneet pienistä mineraalipallosista, jotka kasvoivat hitaissa törmäyksissä ensin kiven kokoisiksi, sitten yhä suuremmiksi. Syntynyttä maapalloa pommittivat satoja miljoonia vuosia meteoriitit, komeetat ja asteroidit. Alussa maa pyöri nykyistä nopeammin ja Aurinko oli nykyistä himmeämpi, kirkkaudeltaan vain 70 prosenttia nykyisestä. AU Microscopii
AU Microscopii (AU MIc) on punainen kääpiö noin 32 valovuoden päässä Maasta. Tähdeltä on löydetty pölykiekko, joka vastaa Aurinkokunnan Kuiperin vyöhykettä. AU Microscopiin ikä on vain noin 12 miljoonaa vuotta, eli se on tähdeksi nuori. Tähden valovoima on 0,029 aurinkoa, mutta sen säteilyntuotto on, mukaan lukien infrapuna, noin 0,1 Aurinkoa. Babylon 5
Kehystarinan mukaan avaruusasema kiertää Epsilon Eridanin kolmatta planeettaa. Reaalimaailmassa tähdellä nykyään tiedetään olevan planeettajärjestelmä. Tähti on nuori, noin miljardin vuoden ikäinen, joten sen ympäristö ei ole turvallinen vielä sarjan kuvaamana 2250-luvullakaan. Arcturus
Hipparcos-satelliitin mukaan Arcturus on meistä 36,7 valovuoden (11,3 parsekin) päässä eli kosmologisessa mittakaavassa melkein naapurissamme. Satelliitin havainnoista selvisi myös, että Arcturus on muuttuva tähti. Kirkkauden muutoksen suuruus on 0,04 magnitudia noin 8,3 vuorokauden ajanjaksolla. Uskotaan, että tähden pinta sykkii, mikä on tavallista jättiläistähdillä. Sykkimisen nopeus on 150 m/s ja taajuus yksi sykähdys 1,842 päivässä. Alkuräjähdys
Siitä, kuinka lähelle singulariteettia ajallisesti voidaan ekstrapoloida, kiistellään mutta Planckin epookkia pidetään ehdottomana rajana. Usein alkuräjähdyksellä tarkoitetaan maailmankaikkeuden 'syntymää' mutta siitä, mitä tarkkaan ottaen lasketaan kuuluvaksi alkuräjähdykseen ei ole saavutettu yksimielisyyttä. Määrittelyt vaihtelevat pelkästä alun kuumasta ja tiheästä vaiheesta koko kaikkeuden historiaan. Tavallisesti kuitenkin alkuräjähdykseen lasketaan vielä kuuluvaksi muutamat ensimmäiset minuutit. Tyypin Ia supernovilla tehtyihin laajentumismittauksiin, kosmisen taustasäteilyn lämpötilaerojen mittauksiin ja galaksien korrelaatiofunktion mittauksiin perustuen kaikkeuden iäksi on laskettu 13,7 ± 0,2 miljardia vuotta. Asteroidivyöhyke
Sitten vuonna 1804 Karl Ludwig Harding löysi Junon ja Heinrich Olbers löysi Vestan vuonna 1807. Monen vuosikymmenen ajan tähtitieteelliset teokset kertoivat aurinkokunnassa olevan 11 planeettaa: Merkurius, Venus, Maa, Mars, Vesta, Juno, Ceres, Pallas, Jupiter, Saturnus ja Uranus. Tilanne muuttui vasta vuonna 1845, kun K. L. Hencke löysi Astraean. Vuonna 1847 löydettiinkin jo kolme uutta asteroidia: Hebe, Iris ja Flora. Vuonna 1851 Marsin ja Jupiterin välillä kiertäviä taivaankappaleita tunnettiin jo 15. Näistä viimeisimpänä löydetty oli Eunomia. Aluksi ne luettiin muiden lailla keskietäisyytensä mukaisessa järjestyksessä Auringosta lukien planeettojen luettelon, ja jokaisella niistä oli oma erityinen symbolinsa. Alkuräjähdys
1990-luvun puolivälissä pallomaisten tähtijoukkojen havaitseminen osoitti niiden iän olevan ristiriidassa alkuräjähdyksen kanssa. Pallomaisten tähtijoukkojen tähtipopulaatioiden havaintojen kanssa yhdenmukaiset tietokonesimulaatiot ehdottivat niiden olevan noin 15 miljardia vuotta vanhoja. Tämä on ristiriidassa maailmankaikkeuden 13,8 miljardin vuoden iän kanssa. Tämä ongelma ratkesi pitkälti 1990-luvun lopulla, kun uudet tietokonesimulaatiot, jotka huomioivat myös tähtituulen aiheuttaman massahäviön, osoittivat pallomaisten tähtijoukkojen olevan jonkun verran nuorempia. Näiden tähtijoukkojen tarkka ikä on vielä epäselvä, mutta ne ovat joka tapauksessa eräitä kaikkeuden vanhimmista kohteista. 23 Librae
23 Librae on tähti Vaa’an tähtikuviossa. Tähti on juuri silmän erotuskyvyn alla ja näkyy kiikarilla. Tämä keltainen pääsarjan tähti muistuttaa jossakin määrin Aurinkoa. Tähden massa on 1,05 Auringon massa, säde 1,25 Auringon sädettä. Valovoima on 1,49 Aurinkoa ja lämpötila 5700 K.. Tähti on Aurinkoa vanhempi, 9 miljardia vuotta. Metallia on 1,7 kertaa niin paljon kuin Auringossa. Tähti liikkuu 77 km/s, mikä on kolme kertaa keskimääräistä enemmän. Maailmankaikkeuden lämpökuolema
Maailmankaikkeus on tällä hetkellä 13,72 miljardia vuotta vanha, ja on tällä hetkellä kehittymisen ajassa. Ensimmäiset tähdet syntyivät noin 155 miljoonaa vuotta alkuräjähdyksen jälkeen. Tähtiä syntyy kylmistä kaasupilvistä oman painovoimansa ansioista. Tämän prosessin tulos on prototähti, joka muuttuu ajan kuluessa tavalliseksi tähdeksi. Lopulta tähdet kuluttavat kaiken vetynsä. Gliese 667
Planeetan arvellaan kiertävän keskustähteään etäisyydellä, jolla planeetan lämpötila on Maan lämpötilaa kuumempi. Näin vaikka planeetta saakin näkyvällä alueella vain 90 % auringon valosta. Tämä johtuu siitä, että Gliese 667 C säteilee Aurinkoa enemmän infrapunasäteitä suhteessa näkyvän valon määrään. Gleise 667 C:n pilvistä tai pinnalta katsoen Gleise 667 Cc:n ”aurinko” näyttää taivaalla 2,3 kertaa suuremmalta kuin Maan aurinko. Näin ollen Gliese 667 C:n kulmakoko on Cc:stä katsoen 1,24 astetta. Tällöin Gliese 667 Cc:n taivaalla näkyy suuri punainen aurinko, joka lämmittää enemmän kuin Maan aurinko. Planeetan uskotaan kiertävän lähellä elinkelpoisen vyöhykkeen sisäreunaa lähellä vesihöyrypohjaisen kasvihuoneilmiön tehokasta vaikutusrajaa. Voyager 2
30.12.2005 luotain oli noin 78,4 AU:n päässä maasta ja loittonee aurinkokunnasta noin 3,3 AU:a vuodessa (noin 15,6 km/s). Luotain on jo lähes poistunut aurinkokunnasta. Voyager 2:n oletetaan jatkavan tietojen lähettämistä aina 2020-luvulle . Titania
Koska Uranus kiertää Aurinkoa lähes kallellaan ja sen kuut kiertävät planeettaa ekvaattorin suuntaisesti, ne (mukaan lukien Titania) vaikuttavat planeetan äärimmäisiin vuodenaikoihin. Sekä planeetan pohjois- että etelänapa viettävät 42 vuotta täydessä pimeydessä, ja toiset 42 vuotta jatkuvassa auringonvalossa, jolloin Aurinko paistaa lähestulkoon suoraan taivaalta. Voyager 2:n ohitus 1986 sattui aikaan, jolloin valo osui etelänavalle, jolloin Uranuksen pohjoisosat jäivät kokonaan tutkimatta. Vuosina 2007–2008 Titanian pinnalla on nähty kaksi Umbrielin aiheuttamaa auringonpimennystä, 15. elokuuta ja 8. joulukuuta 2007. 90377 Sedna
Erikoisen radan vuoksi on arveltu, että Sedna saattaa olla alkujaan Oortin pilven kohde, joka on joutunut lähemmäs Aurinkokunnan sisäosia noin 800 AU etäisyydellä tapahtuneen tähden ohituksen vuoksi. Ohitus olisi tapahtunut Aurinkokunnan ollessa noin 100 miljoonan vuoden ikäinen ja ohittava tähti lienee muodostunut samasta kaasupilvestä Auringon kanssa. Sednan rataa muistuttavalla erikoisella radalla liikkuu myös 2000 CR. Tämä kappale sijaitsee lähempänä Aurinkoa, mutta lienee syntynyt samanlaisen mekanismin kautta. Milankovićin jaksot
Noin 2,75—0,8 miljoonaa vuotta sitten merkittävin maan ilmastoon vaikuttava jaksollisuus oli akselikallistumasta johtuva noin 41000 vuoden jakso, ja jääkaudet nykyisiä lyhempiä ja lämpimämpiä. eikä prekessiosta johtuva 23 000 vuoden jakso, joka muuttaa enemmän 65 leveysasteelel tulevaa Auringon kesäsäteilyä. Tähtitiede
Tähtitiede on yksi vanhimmista tieteistä, sillä ihmiset ovat tutkineet aurinkoa, kuuta, planeettoja ja tähtiä vähintään 5 000 vuotta. Ihmisen esihistoriallisina aikoina tähtitiede liittyi useissa kulttuureissa uskonnollisuuteen. Sekä uskonnollisia menoja että tähtitaivaan havainnointia varten rakennettiin ympäri maailmaa rakennelmia, niistä ehkä kuuluisimpana Stonehenge Englannissa. Antiikin Kreikassa filosofit kehittivät erilaisia malleja taivaankappaleiden liikkeiden selittämiseksi. Aristarkhos esitti jo noin 280 eaa., että Maa kiertää Aurinkoa. Eratosthenes arvioi maapallon ympärysmitan varsin tarkasti tutkimalla varjojen kulmia toisistaan kaukana olevilla paikoilla. Klaudios Ptolemaios julkaisi noin 140-luvulla jaa. "Almagestin", jonka määrittelemä maakeskinen kaikkeuden malli pysyi voimassa Euroopassa yli tuhat vuotta. Arabimaailmassa tähtitieteilijät kehittivät keskiajalla tieteen siihen mennessä korkeimmalle tasolleen. Messier 30
Messier 30 (M30, NGC 7099) on Kauriin tähdistössä sijaitseva pallomainen tähtijoukko, jonka Charles Messier löysi ja lisäsi luetteloonsa vuonna 1764. Joukko sijaitsee noin 26 000 valovuoden päässä Maasta, ja sen ikä on noin 10-13 miljardia vuotta. Aurinkokunnan tulevaisuus
Aurinkokunta on kaoottinen järjestelmä, sillä planeettojen kiertoradat ovat alttiita pitkän aikavälin muutoksille. Esimerkiksi Neptunuksen ja Pluton kiertoradat ovat lukkiutuneet 3:2-resonanssiin. Vaikka resonanssi itsessään on vakaa, on mahdotonta ennustaa Pluton sijaintia radallaan pidemmälle kuin 10-20 miljoonan vuoden päähän. Tätä käsitettä kutsutaan Ljapunovin aikaskaalaksi.
Toinen esimerkki on Maan akselin kallistuma, jonka Kuun vetovoima pitää vakaana mutta jota ei silti kyetä ennakoimaan kauemmaksi kuin muutaman vuosimiljardin päähän. Koko aurinkokunnalle Ljapunovin aikaskaala on välillä 2-230 miljoonaa vuotta. Tätä pidemmälle planeettojen sijaintien määrittäminen on pelkkien arvailujen varassa. Siten esimerkiksi kesän ja talven ajoitus on epävarmaa, mutta joissakin tapauksessa myös radat itsessään muuttuvat. Käytännössä niissä vaihtelee ratojen epäkeskisyys, mikä tarkoittaa joidenkin planeettojen ratojen muuttumista huomattavasti nykyistä elliptisemmiksi. Pistoolitähti
Tähti on tähtienvälisten kaasusumujen peitossa, eikä se tämän vuoksi näy paljain silmin. Se löydettiin Hubblen avaruusteleskoopilla 1990-luvulla infrapunataajuudella, joka läpäisee pölyn. Tähti on singonnut 4000–6000 vuotta sitten avaruuteen 10 Auringon massaa "Pistoolisumuksi", jota se valaisee. Tähden tähtituuli on 10 miljardia kertaa Auringon hiukkasvirtaa voimakkaampi. Arvioidaan, että tähden massa olisi aluksi ollut 200 Auringon massaa. Tähdellä on elinikää jäljellä noin 1–3 miljoonaa vuotta. Messier 5
M5:n etäisyys Aurinkokunnastamme on noin 24 500 valovuotta. Siinä on yli 100 000 tähteä, joista yli sadan tiedetään olevan muuttuvia tähtiä. Kohteen arvioidaan olevan yksi vanhimmista ja suurimmista pallomaisista tähtijoukoista. M5 kulkee aurinkokunnastamme poispäin n. 52 km/s nopeudella. Aurinkokeskinen maailmankuva
1700- ja 1800-luvulla kuitenkin ilmeni, että Aurinko on vain yksi tähti muiden joukossa. 1900-luvun alussa ilmeni, että Linnunrata on vain yksi galaksi muiden joukossa. Sitten huomattiin, että Linnunrata muodostaa noin 60 muun galaksin kanssa Paikallisen ryhmän, joka on vain yksi galaksiryhmä muiden joukossa ja sitten, että Paikallinen galaksiryhmä kuuluu Neitsyen superjoukkoon, joka on vain yksi superjoukko muiden joukossa. Näin aurinkokeskinen teoria osoittautui yhdeksi askeleksi tiellä, joka johti maailmankaikkeuden keskipisteen siirtymiseen yhä kauemmas ihmisestä. Maailmanhistoria
Antiikki eli vanha aika on aikakausi erityisesti kreikkalaisessa ja roomalaisessa historiassa, noin 800 eaa.–500 jaa. Ajanjaksoa on pidetty merkittävänä koska on katsottu että länsimainen sivistys ja yhteiskunta juontavat juurensa tuosta ajasta. Monet keksinnöt, tavat, arvostukset ja tyylit ovat joko antiikin kreikkalaisten tai roomalaisten luomia tai heidän kauttaan länsimaiseen kulttuuriin omaksuttuja. Myös latinalaiset aakkoset ovat antiikista. Foinikialaisilta peräisin oleva kirjaimisto kehittyi kreikkalaisten ja roomalaisten muokkaamana ns. latinalaiseksi kirjaimistoksi. Kepler-452b
Keskustähden spektriluokka on G2, niin kuin Auringonkin. Tähti on 1,04 Auringon massainen ja 20 % Aurinkoa kirkkaampi. Tähden säde on 1,1 Auringon sädettä, ja sen ikä on arviolta 6 miljardia vuotta. Tällöin se olisi noin 1,5 miljardia vuotta Aurinkoa vanhempi. Parker-aurinkoluotain
Luotain on saanut nimensä fyysikko Eugene Parkerin mukaan. Hän täytti vuoden 2018 kesäkuussa 91 vuotta. Tämä on ensimmäinen kerta, kun Nasa on nimennyt laitteensa vielä elävän henkilön mukaan. Parker oli ensimmäinen, joka vuonna 1958 näytti toteen, että aurinkotuulen vaikutus ulottuu Maahan asti. Parkeria ei ensin uskottu, ja pian sen jälkeen neuvostoliittolainen Luna-luotain mittasi aurinkotuulen nopeuden. Voyager 1 -luotain on mitannut aurinkotuulta vielä 18 miljardin kilometrin päässä Auringosta. Myös Mariner 2 mittasi aurinkotuulta, kun se vuonna 1962 matkasi Venukseen. HE 1523-0901
HE 1523-0901 on toistaiseksi vanhin löydetty tähti. Sen iäksi on arvioitu 13,2 miljardia vuotta, eli se olisi siten syntynyt maailmankaikkeuden ollessa vain noin 500 miljoonan vuoden ikäinen. Anna Frebelin johtama ryhmä havaitsi tähden ESO:n 8,2-metrisellä VLT-teleskoopilla, ja sen ikä määriteltiin radioaktiivisen hajoamisen perusteella. Eeta Carinae
Eeta Carinae on yksi Linnunradan kirkkaimmista ja suurimmista kohteista. Erityisen merkittävän siitä tekee sen kirkkauden suuri vaihtelu viimeisten vuosikymmenien ja vuosisatojen aikana. Eeta Carinae A on hyperjättiläistähti, joka on jopa 5 miljoonaa kertaa Aurinkoa kirkkaampi (vastaa noin Pistoolitähden kirkkautta). Sen massa vastaa noin 100−150 Auringon massaa, vaikkakin se lienee menettänyt massaansa aurinkotuulen muodossa jo 40 Auringon massan verran. Yksin vuoden 1843 purkauksen aiheuttama massakato lienee vastannut 2−3 Auringon massaa. Eeta Carinaen arvioidaan olevan 1−3 miljoonan vuoden ikäinen, ja se kuuluu melko harvinaiseen kirkkaitten sinisten muuttujien (LBV) ryhmään. Aurinkokunta
Aurinkokunta sijaitsee noin 25 000–28 000 valovuoden päässä kotigalaksimme Linnunradan keskustasta galaksin kierteishaarojen välissä. Aurinkokunta kiertää Linnunradan keskustaa 220 kilometrin sekuntivauhdilla, ja yksi galaktinen kierros kestää 226 miljoonaa vuotta. Kiertorata Linnunradan keskuksen ympäri on poikkeuksellinen, sillä se on lähes ympyrän muotoinen ja sijaitsee sellaisella etäisyydellä, että aurinkokunnan ratanopeus vastaa Linnunradan kierteishaarat muodostavan tiheysaallon nopeutta. Siten Aurinkokunta on pysynyt spiraalihaarojen ulkopuolella jopa useita miljardeja vuosia välttyen supernovien säteilyltä, jota tiheämmissä kierteishaaroissa tapahtuu useammin ja estää siten muun kuin pienimuotoisen elämän synnyn planeetoilla. Eläinkunta
Vanhimmat elämään viittaavat löydöt (sinibakteerien muodostamat stromatoliitit) ovat peräisin eoarkeeiselta kaudelta eli noin 3,5–3,8 miljardin vuoden takaa ja ensimmäiset happea tuottavat solut kehittyivät geologisessa mielessä erittäin nopeasti, vain muutama sata miljoonaa vuotta myöhemmin. Maapallo oli tuolloin noin yhden miljardin vuoden ikäinen. Ennen kuin Maa oli täyttänyt kolme miljardia vuotta, kaikki elävät organismit olivat prokaryootteja eli esitumallisia. Niiden solurakenne on hyvin alkeellinen, sillä niiltä puuttuvat monimutkaiset soluelimet eikä niillä ole kotelon ympäröimää tumaa, vaan sen genomi on hajallaan solulimassa. Tähti
Suurin osa tähdistä on noin 1–10 miljardin vuoden ikäisiä. Vanhin tunnettu tähti on nimeltään HD 140283 (lempinimeltään ”Metusalah-tähti”). Tähden iäksi on määritetty sen etäisyydestä, koostumuksesta, kirkkaudesta ja rakenteesta päätellen noin 14,5 miljardia vuotta, mikä olisi kauemmin kuin maailmankaikkeuden nykyinen ikä (13,8 miljardia vuotta). Tämä ei kuitenkaan ole ristiriidassa alkuräjähdysteorian kanssa, sillä mittauksen epävarmuus on ±800 miljoonaa vuotta. Tähden todellinen ikä voisi siis olla noin sata miljoonaa vuotta maailmankaikkeuden ikää vähemmän. Tähteä ympäröivä elämänvyöhyke
Maasta arvellaan tulevan elämälle liian kuuma paikka joskus 1 500 miljoonan vuoden kuluessa, kun Aurinko kirkastuu. Aurinkoa jonkin verran kirkkaammat keltaiset alijättiläiset ovat kehittyneet pois pääsarjasta. Esimerkiksi Beta Hydri on liian vanha elämälle. 51 Pegasi
Tähti on 4–6 % Aurinkoa massiivisempi, noin 7,5 miljardin vuoden ikäinen, ja sen metallipitoisuus on Aurinkoa suurempi. Se pyörähtää akselinsa ympäri kerran 37 vuorokaudessa. Aurinkokunta
Pyörimisen aiheuttaman keskihakuvoiman johdosta varhainen Aurinkokunta litistyi protoplanetaariseksi kiekoksi. Pyörimisakselin suunnassa alkujaan pallomainen pilvi vajosi nopeasti kasaan, mutta pyörimisen aiheuttama keskipakovoima jarrutti kutistumista päiväntasaajan suunnassa. Suurin osa alkuperäisen kaasupilven materiasta tiivistyi keskelle. Pilven keskusta kuumeni voimakkaasti kaasuosasten putoamisliikkeen aiheuttamasta kitkasta ja kriittisen lämpötilan ja tiheyden ylittyessä siellä käynnistyi ydinreaktio, jolloin syntyi Aurinko. Auringon toiminnasta syntynyt aurinkotuuli puhalsi pois pölyä ja kaasua varsinkin napojen suunnassa. Aurinkoa ympäröivään kiekkoon putosi edelleen kaasua. Kaasukiekko oli lähellä syntynyttä aurinkoa kuumempi kuin kauempana, missä myös vesi ja hyvin kaukana jopa metaani esiintyi kiinteänä. Hyakutake
Hyakutaken kiertorata on hyvin suuri. Sen kiertoaika Auringon ympäri oli komeetan saapuessa noin 17 000 vuotta, mutta aurinkokunnan jättiläisplaneettojen painovoiman ansiosta se kasvoi peräti 70 000 vuoteen. Proxima Centauri b
Proxima Centauri b:n kiertoaika emotähden ympäri on 11,186 päivää ja sen radan isoakselin puolikkaan etäisyys on noin 0,05 astronomista yksikköä (AU), eli Maa on 20 kertaa kauempana omasta emotähdestään Auringosta. Aurinkokunnan planeetoista lähimpänä Aurinkoa on Merkurius, jonka isoakselin puolikas on 0,39 AU. Proxima b vastaanottaa emotähdestään noin 65 % siitä määrästä säteilyä, jonka Maa saa Auringosta. Proxima Centauri b saa kuitenkin noin 400 kertaa enemmän röntgensäteilyä kuin Maa saa. Antikytheran kone
Antikytheran kone on peräisin antiikin Kreikasta hellenistiseltä ajalta noin 100-luvulta eaa. Koneen säilyneissä osissa olevissa kirjoituksissa käytettyjen kirjaintyyppien perusteella se voidaan ajoittaa tarkemmin noin vuosiin 150–100 eaa.
Koneen alkuperäksi ehdotettiin aiemmin usein Rhodosta, joka oli hellenistisellä ajalla merkittävä tähtitieteellisen tutkimuksen keskus. Kaupungissa vaikutti merkittävimpänä tähtitieteilijä Hipparkhos (n. 190–127 eaa.). Koneen tekijäksi Rhodoksella on ehdotettu muun muassa Poseidoniosta (n. 135–51 eaa.). Koneessa olevan kuu-aurinkokalenterin kuukaudet kuitenkin viittaisivat siihen, että sillä olisi joku yhteys Korinttiin tai sen siirtokuntiin luoteisessa Kreikassa tai muualla. Erään ehdotuksen mukaan kone olisi valmistettu Korintin siirtokuntiin kuuluneessa Syrakusassa Sisiliassa. Tällöin se saattaisi pohjautua syrakusalaisen Arkhimedeen (n. 287–212 eaa.) jo aikaisemmin rakentamiin vastaaviin mekaanisiin laitteisiin. Vega
Spektriluokaltaan Vega on luokkaa A0V ja sijoittuu HR-diagrammissa pääsarjaan. Vegan elinikä on vain 10 % Auringon eliniästä eli noin miljardi vuotta. Vega on Aurinkoa lyhytikäisempi, koska se on aurinkoa massiivisempi. Aurinkoa massiivisempien tähtien keskustassa lämpötila ja tiheys nousevat suuremmaksi, ja ne polttavat vetypolttoainetta fuusioissa Aurinkoa huomattavasti nopeammin, hyvin kiivaasti. Vega on mahdollisesti Delta Scuti -tyypin muuttuva tähti. Jupiter
Jupiter on nopeasti pyörivä ulkoplaneetta, jonka pyörähdysaika akselinsa ympäri on lyhin kaikista aurinkokuntamme planeetoista. Pyörähdysaika on alle 10 tuntia. Nopean pyörimisensä takia Jupiter on litistynyt noin 0,06487 eli noin 6,5 prosenttia. Jupiterin kiertoaika Auringon ympäri on lähes 12 vuotta ja etäisyys Auringosta noin 780 miljoonaa kilometriä eli noin 5,2 kertaa Maan etäisyys. Auringon ja Jupiterin yhteinen massakeskipiste on hieman Auringon pinnan ulkopuolella (1,068 × Auringon säde keskustasta mitattuna). Proxima Centauri b
Proxima Centauri b (myös nimellä Proxima b) on eksoplaneetta, joka kiertää Proxima Centauria. Kentaurin tähdistössä sijaitseva punainen kääpiötähti Proxima Centauri on Aurinkoa lähin tähti. Proxima Centaurin etäisyys meistä on noin 4.2 valovuotta (1,3 parsekia, 40 · 10 km:a). Proxima b on Aurinkokuntaa lähin tunnettu eksoplaneetta sekä lähin tunnettu mahdollisesti elinkelpoinen eksoplaneetta. Nemesis (tähti)
Nemesis on otaksuttu Auringon seuralainen. Sen on arveltu kiertävän Aurinkoa noin 50 000 – 100 000 tähtitieteellisen yksikön (AU) etäisyydellä, hieman Oortin pilven ulkopuolella ja tekevän täyden kierroksen auringon ympäri noin 26 miljoonassa vuodessa. Teorian mukaan sen kiertorata olisi sen verran soikea, että ratansa toisessa päässä se sattuisi keskelle Oortin pilveä ja että se sinne saapuessaan häiritsisi siellä olevien komeettojen kiertoratoja niin, että niitä tavallista enemmän joutuisi aurinkokunnan sisäosiin. Tähden olemassaolo on päätelty siitä, että eräiden geologisten ja paleontologisten tutkimusten mukaan maapallolla on sattunut sukupuuttoaaltoja varsin säännöllisesti 26 miljoonan vuoden välein. Epäillään, että se olisi muun muassa aiheuttanut liitukauden lopulla (noin 65 miljoonaa vuotta sitten) dinosaurusten sukupuuton muuttamalla Auringon ympäri kiertävien komeettojen rataa. Eräs komeetoista kävi lähellä maata ja aiheutti valtavan pölypilven, joka pimensi Auringon. Makemake
Yksi Makemaken kierros Auringon ympäri kestää 308 vuotta ja rata on monien muiden Kuiperin vyöhykkeen kohteiden tapaan melko eksentrinen. Makemake on Pluton jälkeen kirkkain Kuiperin vyöhykkeen kohde (näennäinen magnitudi +17) ja sen voi havaita jo suurella harrastajakaukoputkella. Tämän vuoksi onkin hieman yllättävää, että kohde löydettiin vasta vuonna 2005. Syynä myöhäiseen löytöajankohtaan on radan suuri inklinaatio: koska Makemaken rata on lähes 30 astetta vinossa Aurinkokunnan tasoon nähden, se sijaitsee suurimman osan ajastaan taivaalla melko kaukana ekliptikasta. Koska Aurinkokunnan kohteiden etsintä keskittyy ekliptikan ympäristöön, kohde pysyi kauan löytymättömissä. Aurinko
Aurinkoa on pidetty aikaisemmin pienenä ja suhteellisen mitättömänä tähtenä. Nykyään tiedetään Auringon olevan kirkkaampi kuin 85 % Linnunradan tähdistä, toisaalta suurin osa tähdistä on himmeitä punaisia kääpiöitä. Aurinko näkyisi paljain silmin suunnilleen 50 valovuoden etäisyydelle. Elinkelpoinen planeetta
Elinkelpoinen Maata läheisesti muistuttava planeetta vaatii keskustähden, joka pysyy vakaana vähintään 2,7 miljardia vuotta. Jos aurinko olisi hyvin epävakaa ja sen kirkkaus vaihtelisi, planeetta vuoroin paistuisi ja vuoroin pakastuisi. Varmasti elinkelpoisena pidetään Maata muistuttavaa planeettaa, joka on suunnilleen samalla etäisyydellä keskustähdestään kuin Maa. Sen massan on karkeasti ottaen oltava sama kuin Maan (0,4-2,35 maan massaa) Päivän pituuden olisi oltava korkeintaan 96 tuntia, ettei lämpötila putoaisi liikaa yön aikana. Aurinkokunta
Planeettojen etäisyyksien arvioimiseksi on kehitetty Titiuksen–Boden laki. Todellisuudessa kaikki planeetat eivät noudata kaavan antamia etäisyyksiä aivan täsmällisesti.Aurinkokunta syntyi noin 4,6 miljardia vuotta sitten tähtienvälisestä aineesta, kaasusta ja pölystä tiivistymällä. Painovoiman vaikutuksesta tähtienvälinen aine alkoi hiljalleen kasaantua ja pyöriä keskipisteensä ympäri kuumentuen samalla. Kuumeneminen johtui kaasun putoamisliikkeen, pyörimisen ja pyörteisyyden aiheuttamasta kitkasta. Pilvi ylitti kriittisen massan, jolloin pyörimisen keskihakuvoima ja kaasun lämpöliike eivät pysäyttäneet kutistumista. Achernar
Achernar on 144 valovuoden päässä Aurinkokunnasta sijaitseva sinertävänvalkoinen pääsarjan tähti, joskin sitä aiemmin pidettiin jättiläistähtenä. Se on suhteellisen nuori, korkeintaan muutamien satojen miljoonien vuosien ikäinen. Huolimatta varsin suuresta massastaan se ei ole ehtinyt käyttää vetyvarastojaan loppuun; se saattaa myös olla juuri tarpeeksi pieni poistuakseen pääsarjasta Sirius B:n kaltaiseksi massiiviseksi valkoiseksi kääpiöksi. Voyager 1
12. syyskuuta 2013 NASA ilmoitti 36-vuotiaan Voyager 1:n matkanneen jo 19 miljardin kilometrin etäisyydelle Auringosta ja päässeen siten tähtienväliseen avaruuteen asti eli ulos Aurinkokunnastamme. Mittausaineiston perusteella tutkimusryhmä katsoi Aurinkokunnasta poistumisen tapahtuneen 25. elokuuta 2012. Kyseessä on tutkijoiden mukaan suurin ihmiskunnan saavutus avaruudessa sitten Kuuhun laskeutumisen. Asia varmistui, kun luotain lähetti uudenlaista dataa, josta voitiin päätellä luotaimen siirtyneen ulos Aurinkokunnasta. Maa
Maa eli maapallo tai Tellus (symboli: ) on aurinkokuntamme kolmas planeetta Auringosta lukien. Se on tunnetun maailmankaikkeuden ainoa planeetta, jolla tiedetään olevan elämää. Maan keskietäisyys Auringosta on noin 149,6 miljoonaa kilometriä eli noin yksi astronominen yksikkö. Maan arvioitu ikä on noin 4,5 miljardia vuotta, ja se on aurinkokuntamme tihein sekä sen viidenneksi suurin planeetta niin läpimitaltaan kuin massaltaankin. Arkeologia
Vaikka kivityökalut olikin tunnustettu ihmisen tekemäksi, niitä pidettiin yhä paljon todellista uudempina. Kivisten esineiden samoin kuin Englannin Stonehenge-monumentinkin arveltiin olevan peräisin Rooman valtakunnan ajoilta. Eurooppalaisten ainoat historianlähteet olivat Raamattu ja antiikin kirjallisuus, eikä niitä vanhemmista ajoista tiedetty mitään. Maailman uskottiinkin aina 1800-luvun puoliväliin saakka olevan vain 6 000 vuoden ikäinen. Sen ajan tutkijat eivät nähneet työssään mitään, mikä olisi ollut ristiriidassa Raamatun kanssa. Ihmiskunnan todellisesta iästä päästiin selville vasta geologian kehittymisen ansiosta. Fossiileille annettiin pitkään erilaisia virheellisiä selityksiä. Robert Hooke ja Nicholas Steno havaitsivat 1600-luvulla, että erilaiset fossiilit esiintyivät eri kerroksissa, mikä kertoi, että ne olivat eläneet eri aikoina ja hyvinkin varhain. Samoihin aikoihin havaittiin, että ihminenkin oli elänyt jo joidenkin sittemmin sukupuuttoon kuolleiden eläinten aikana, joskin nämä löydöt selitettiin yhä usein väärin. 1700-luvun alkupuolella havaittiin, että maapallon täytyi olla hyvin vanha, sillä sen kuoren oli täytynyt ehtiä jäähtyä. Tämän löydön myötä luomiskertomuksen tarkkuutta alettiin epäillä, ja ranskalainen Georges Louis Leclerc ehdotti, että luomiskertomuksen ”päivät” olivatkin pidempiä ajanjaksoja. Geologi James Hutton kuvaili vuosina 1788 ja 1795 ilmestyneessä teoksessaan "Theory of Earth", kuinka valtavan kauan Maan muodostuminen geologisten prosessien kautta on täytynyt kestää. Kallisto (kuu)
Kallisto on Aurinkokunnan kraatteroitunein kuu. Itse asiassa törmäyskraatterit ja niihin liittyvät samankeskiset renkaat ovat lähes ainoita Kallistolta löytyviä pinnan rakenteita. Siellä ei ole lainkaan suuria vuoria. Se johtuu luultavasti pinnan jäisestä luonteesta; suurimmat kraatterit ja vuoret katoavat jääkuoren virratessa ajan mittaan. Kalliston pinnalta löytyy kaksi valtavaa renkaiden ympäröimää törmäysallasta; suurimmalla, Valhallalla on kirkas, 600 kilometrin läpimittainen keskusalue ja sitä ympäröivät rengasrakenteet jotka ulottuvat lähes 1500 kilometrin etäisyydelle. Toiseksi suurin törmäysallas, Asgard, on läpimitaltaan 1600 kilometriä. Eräs mielenkiintoinen muodostuma on myös Gipul Catena, pitkä suora kraatterijono Kalliston pinnalla. Se syntyi luultavasti kun jokin kappale hajosi vuorovesivoimien vaikutuksesta tultuaan liian lähelle Jupiteria (samalla tavoin kuin komeetta Shoemaker-Levy 9) ennen törmäämistään. Kalliston pinnan uskotaan olevan noin 4 miljardia vuotta vanhaa, ulottuen iältään lähes Aurinkokunnan syntyaikoihin saakka. Maa
Maa alkoi syntyä 4,7 miljardia vuotta sitten, kun Auringon syntyessä ylijääneestä materiaalista syntyneet planetesimaalit alkoivat vetää puoleensa hiukkasia ympäröivästä avaruudesta ja muodostaa planeettoja. Maapallo syntyi 4,6 miljardia vuotta sitten ja se alkoi vähitellen lämmetä. Noin 4,5 miljardia vuotta sitten arvellaan Marsin kokoisen kappaleen törmänneen Maahan. Kiertoradalle irronneesta materiaalista syntyi Kuu, ja samalla maapallon akseli kääntyi 23 asteen inklinaatiokulmaan. Auringonkaltainen tähti
Tähden iän on oltava yli 700 miljoonaa vuotta, ja erässä arviossa oletetaan, että elämä ehtisi kehittyä miljardissa vuodessa. Erään arvion mukaan elämän kehitys vaatisi 850 miljoonaa vuotta, mikä on 2,2 Auringon massaisen tähden pääsarjaikä. Tällöin elämää voisi olla yli 1700 miljoonan vuotta vanhan tähden ympärillä. Tähti ei saisi olla liian kuuma, sillä se säteilisi liikaa elämälle haitallista ultraviolettisäteilyä. Tähden massa olisi ehkä 0,2–2,0 Auringon massaa. Tähdistö
Muinaiset babylonialaiset etsivät ilmiöiden jaksollisuuksia käytännön tarpeita varten. He jakoivat Auringon radan ympäristön eli eläinradan aluksi tähdistöihin ja sitten samanmittaisiin merkkeihin, joita astrologiassa käytetään edelleenkin. Auringon ekliptika eli näennäinen rata taivaalla kulkee 13 tähdistön kautta. Rataa kutsutaan eläinradaksi, koska siinä on useita eläinten mukaan nimettyjä tähdistöjä. Nämä tähdistöt on nimetty hyvin varhain, koska niiden avulla on seurattu Kuun, Auringon ja planeettojen liikkeitä ajan määrittämistä ja ajanlaskua varten. Ajanlaskun apuvälineenä tähdistöt toimivat heliakkisen nousun ja laskun kautta. Koska auringonnousu ja -lasku tapahtuvat eri vuodenaikoina eri tähdistöjen kohdalla, siitä voidaan pienillä leveysasteilla määrittää vuodenaika. Korkeilla leveysasteilla kuten Suomessa nousun ja laskun pieni kulma aiheuttaa niin pitkän hämärän, että tähtiä ei voi erottaa.