Kuka kirjoitti Helenan ylistys -teoksen?
Helenan ylistys
Helenan ylistys () on Gorgiaan kirjoittama ylistys Helenalle. Sisältönsä puolesta kirjoitus on enemmänkin Helenan puolustus kuin ylistys: Gorgias pyrkii vapauttamaan Helenan tämän perinteisestä avionrikkojan huonosta maineesta ja syytteistä, joiden mukaan Troijan sota oli hänen syytään. Kirjoitus käsittelee erityisesti puheen voimaa. Helena (mytologia)
Gorgias kirjoitti Helenan puolustukseksi kirjoituksen nimeltä "Helenan ylistys" ("Helenēs enkōmion"). Siinä hän pyrki puhdistamaan Helenan maineen avionrikkojana ja Troijan sodan aiheuttajana.
Aleksanteri Suuri antiikin lähteissä
Kallisthenes Olynthoslainen oli Aristoteleen veljenpoika. Aleksanterin isä Filippos II palkkasi Aristoteleen Aleksanterin opettajaksi. Kallisthenes oli ennen Aleksanterin sotaretkiä kirjoittanut kymmenosaisen Kreikan historiaa vuosina 387–356 eaa. käsittelevän teoksen ja myös kolme kirjaa käsittäneen kolmatta pyhää sotaa käsittelevän teoksen. Aleksanteri otti Kallistheneen mukaan sotaretkelleen, jotta tämä kirjoittaisi kirjan Aleksanterin teoista. Kallistheneen teos ei ole säilynyt nykypäivään. Tiedetään kuitenkin, että se oli hyvin imarteleva ja vertaa Aleksanteria muun muassa Akhilleukseen. Teos julkaistiin ehkä osissa, joiden tarkoitus oli saada kreikkalaiset suostumaan yhteiseen Persian-sotaretkeen. Kallistheneen teos päättyi luultavasti Bessoksen kuolemaan vuonna 329 eaa. Sen jälkeen Kallisthenes joutui Aleksanterin epäsuosioon ja menetti siksi myöhemmin henkensä. Sielusta ja ylösnousemuksesta
Gregorios Nyssalainen eli ja kirjoitti 300-luvun lopulla, jolloin kristinuskosta oli jo tullut Rooman valtakunnan valtionuskonto. Teos on ilmeisesti syntynyt sen keskustelun innoittamana, jonka Gregorios kävi sisarensa Makrinan kuolinvuoteen äärellä Iriksen luostarissa vuonna 379. Myös heidän veljensä Basileios oli kuollut hieman aiemmin samana vuonna. Makrina oli tuolloin lohduttanut Gregoriosta puhumalla kuolemanjälkeisestä elämästä ja ylösnousemuksesta. Näin teos kuuluu lajityypiltään lohdutuskirjallisuuteen ja tarkemmin kirjallisuuteen, jonka on tarkoitus lohduttaa kuoleman äärellä. Pyhä Helena
Piispa ja historioitsija Eusebios Kesarealainen ilmoittaa Helenan olleen noin 80-vuotias hänen palatessaan Palestiinaan. Koska matka ajoittuu vuosiin 326–28 jaa., Helena oli luultavasti syntynyt vuonna 248 tai 250 jaa. Hänen varhaisesta elämästään tiedetään hyvin vähän. 300-luvun lähteet kertovat historioitsija Eutropiuksen "Breviarium"iin nojaten hänen olleen alhaista syntyperää. Pyhä Ambrosius oli ensimmäinen, joka kutsui häntä termillä "stabularia", "tallityttö" tai "majatalonpitäjä". Konstantinuksen keisariksi nousun jälkeen kirjoitetut lähteet vaikenevat Helenan syntyperästä. Sielusta ja ylösnousemuksesta
Sielusta ja ylösnousemuksesta (; ) on Gregorios Nyssalaisen kirjoittama kristillinen filosofis-teologinen teos, joka käsittelee nimensä mukaisesti sielua ja ylösnousemusta. Teos on kirjoitettu vuonna 380 tai 381. Se esittää yksityiskohtaisesti Gregorioksen näkemyksen eskatologiasta. Timo Ruottinen
Teos päättyy vuonna 2018 valmistuneeseen "Suureen ylistysveisujaksoon", jonka tekstit ovat kristikunnan alkuajoilta. Jaksossa on neljä osaa. Ensin ovat "Enkelten hymni" evankelista Luukkaalta ja "Varhaiskristilliset hymnitekstit, jotka piispa Hilarion käänsi" - nämä tekstit tunnetaan lännessä Hilariuksen kiitosvirtenä. Edelliset muodostavat lännen kirkon messun Gloria-osan. Sitten tulevat "Valikoidut jakeet Psalmien kirjasta" ja "Trishagion" (Pyhä Jumala), joka on vanhimpia hymneistämme. Homeros
Jotkut tutkijat uskovat Homeroksen olleen todellinen historiallinen henkilö, joka kirjoitti sekä "Iliaan" että "Odysseian" tai ainakin kokosi ne yhtenäisiksi teoksiksi ennestään tunnettujen runojen pohjalta. Koska tämän elämästä ei tiedetä mitään, yleinen vitsi kuuluu, että "Homeros ei koskaan elänyt, vaan runot kirjoitti joku toinen saman niminen". Samuel Butler väitti "Odysseuksen" (mutta ei "Iliaan") sepittäjän olleen nuori sisilialainen nainen. Hellenistinen taide
Roomalaiset olivat keräilleet ihailemiaan kreikkalaisia veistoksia, kuten "Medicin Venus" ja "Belvederen Apollo". "Medicin Venus", jossa on Praksiteleen "Knidoksen Afroditen" vaikutusta, on luultavasti 200- tai 100-luvulla eaa. veistoksen yli 30 säilyneestä kopiosta paras. Venuksen päänliike ja torjuva asento on keimaileva, kädet korostavat kolmiulotteisuutta ja kiertyvää liikettä.Aleksanteri Suuren opettaja Aristoteles hallitsi tieteellistä ajattelua, ja monet antiikin ajan tieteelliset saavutukset ovat hellenistisen ajan tuotteita, kuten Eukleideen Elementa. Stoalaisuus ja epikurolaisuus olivat vallalla hellenistisessä filosofiassa. Helenan ylistys
Jos taas Helena taivuteltiin rakkauden avulla, hänet tulisi myös vapauttaa syytteistä, koska jos rakkaus on jumala ja sillä on jumalan voimat, kukaan ihminen ei voi vastustaa sitä. Jos rakkaudessa sen sijaan on kyse inhimillisestä sairaudesta ja mielen ymmärtämättömyydestä, sitä ei tule pitää virheenä vaan onnettomuutena. Homeros
Ajatus siitä, että Homeros kirjoitti vain kaksi teosta, "Iliaan" ja "Odysseian", saavutti suosiota vasta noin 350 eaa. Vaikka monet ovat nähneet sen epätodennäköiseksi, että sama henkilö olisi voinut runoilla kummatkin eepokset, toiset ovat katsoneet näiden teosten olevan tyyliltään niin samanlaisia, ettei teoksilla voi olla useampia kirjoittajia. Eräs näkemys, joka pyrkii yhdistämään nämä ääripäät, on se, että Homeros olisi runoillut "Iliaan" aikuisiässä ja "Odysseian" vanhuusiässä. Muiden Homeroksen nimiin pantujen teosten katsotaan olevan myöhäisempiä, jolloin ne eivät voisi olla saman kirjoittajan tekemiä. Kalevala
Turun Akatemian professori Henrik Gabriel Porthan ja hänen oppilaansa Christfried Ganander keräsivät 1700-luvulla kalevalaista sanastoa "Mythologia Fennica" -teokseen. 1800-luvulla suomalaiset kiinnostuivat laajemmin vanhojen kansanrunojen muistiinmerkitsemisestä. Lähes kaikilta maailman kansoilta löytyy eeppisen runouden perinne, ja monissa tapauksissa sitä on myös koottu kirjoitetuiksi eepoksiksi. Länsimaissa tunnetuimmat eepokset Kalevalan syntyaikaan lienevät olleet Homeroksen kirjoittamiksi väitetyt Ilias ja Odysseia. Homeroksen esikuva vaikutti ratkaisevasti Elias Lönnrotin eeposajatuksen heräämiseen, ja Kalevalaakaan tuskin olisi syntynyt ilman edeltäneiden eeposten mallia. Heprea
Hepreankielisen nykykirjallisuuden toi maailman tietoisuuteen Š'muel Josef Agnon (1888–1970), jolle myönnettiin vuoden 1966 Nobelin kirjallisuuspalkinto yhdessä Nelly Sachsin kanssa. Agnon kuvasi romaaneissaan ja novelleissaan Itä-Euroopan juutalaisten elämän tuhoa ja Palestiinaan pelastautuneiden vaikeaa sopeutumista uudenlaiseen juutalaisuuteen. Hän oli ankaran oikeaoppinen, uskonnollinen juutalainen, mikä tietysti vaikutti myös hänen kirjallisuutensa maailmankuvaan. Agnonin teoksista on suomennettu "Kun väärä oikaistaan" ja "Uskollisuuden vala". Helena Roerich
Sille paikalle Bologojeen, jossa he tapasivat ensimmäisen kerran, pystytettiin vuonna 2001 muistomerkki "Rakkauden monumentti". Se sisältää lainauksen Nikolai Roerichin esseestä "Yliopisto": "Tapasin Ladan, elämänkumppanini ja innoittajani Bologojessa prinssi P. A. Putyatinin tilalla. Iloa!". Tämä oli kahden toisiaan rakastavan ihmisen vahva liitto. Heitä yhdisti syvä keskinäinen tunne ja yhteiset näkemykset. Nikolai Roerich kirjoitti avioliitosta vanhoilla päivillään: "Ohitimme sovinnollisesti kaikki esteet. Ja esteet muuttuivat mahdollisuuksiksi. Omistin kirjani "Helenalle, vaimolleni, ystävälleni, kumppanilleni ja innoittajalleni"". Monet Roerichin maalaukset olivat heidän yhteisen luomistyönsä tulosta. Nikolai kutsui häntä kirjoissaan nimellä "Hän, joka johtaa" ja väitti, että moniin maalauksiin kuuluisi kirjoittaa kaksi signeerausta: hänen omansa ja Roerichin. "Olemme luoneet yhdessä, ja perustellusti voidaan sanoa, että teoksissa täytyy olla kaksi nimeä, naisen ja miehen." Helena Rubinstein
Helena Rubinstein (25. joulukuuta 1871, Krakova, Puola – 1. huhtikuuta 1965, New York, Yhdysvallat), alun perin Chaja Rubinstein, oli puolalais-amerikkalainen kosmetiikkayrittäjä. Hän perusti Helena Rubinstein -kosmetiikkayhtiön, jonka ansiosta hänestä tuli yksi maailman rikkaimmista naisista. Hellanikos
Hellanikosta oli tuottelias kirjailija, joskin ainoastaan osia hänen töistään on säilynyt nykypäivään saakka. Hän kokosi kreikkalaisia taruja ja kertomuksia ja järjesti ne sukupuolen ja tapahtumapaikan mukaan. Tämän lisäksi hän kirjoitti kansatieteellisiä teoksia muun muassa Egyptistä, Persiasta ja Kreikasta sekä kronologisia luetteloita. Hänen tärkeä teoksensa "Attikan historia" ei ole säilynyt, mutta Thukydides mainitsee sen. Siinä Hellanikos kuvaa jakson Ateenan varhaisista vaiheista aina peloponnesolaissotaan saakka käyttäen omaa edeltäjistään poikkeavaa kronologista menetelmää. Helena Kallio
Helena Katariina Kallio (s. 13. maaliskuuta 1969 Turku) on suomalainen kirjailija ja näyttelijä. Hän on työskennellyt myös ohjaajana, käsikirjoittajana ja teatterintutkijana. Kallio on julkaissut novelleja, runoja, artikkeleita sekä dramatisoinut näytelmiä. Hänen esikoisromaaninsa "Ennen kuin sielu puutuu" ilmestyi 2006. Carl Helenius
Carl Helenius (18. joulukuuta 1784 Yläne – 4. lokakuuta 1855 Pöytyä), suomalaisittain Kaarle Helenius, oli suomalainen runoilija ja pappi. Hän kirjoitti sekä maallisia runoja että virsiä. Helenius tunnetaan myös laajan "Suomalaisen ja ruozalaisen sanakirjan" tekijänä. Attikan öitä
Aulus Gellius eli ja kirjoitti 100-luvulla jaa. Hänen ainoa tunnettu teoksensa "Attikan öitä" on saanut nimensä siitä, että se sai alkunsa pitkinä talviöinä, jotka hän vietti Attikassa eli Ateenaa ympäröivällä maaseudulla Kreikassa. Gellius matkusti Ateenaan saamaan opetusta filosofiassa noin vuonna 143 jaa., mikä voidaan päätellä siitä, että hän mainitsee Herodes Atticuksen toimineen kyseisenä vuonna konsulina. Gellius viittaa itseensä ilmaisulla "iuvenis", mistä jotkut ovat päätelleet, että hän olisi itse ollut teoksen syntyaikaan korkeintaan 30-vuotias. Gellius oli Ateenassa vähintään yhden kokonaisen vuoden, koska mainitsee teoksessaan kaikki vuodenajat. Joskus hänen on ajateltu olleen Kreikassa jopa 14 vuotta noin ikävuosina 19–33, mutta tämä ei ole erityisen hyvin perusteltua. Gellius opiskeli muun muassa Platonin ja Aristoteleen filosofiaa Lukios Kalbenos Tauroksen oppilaana, ja tunsi henkilökohtaisesti paitsi Herodes Atticuksen myös muun muassa Peregrinos Proteuksen. Gelliuksen tiedetään viettäneen aikaa muun muassa Herodes Atticuksen huvilalla Kefisiassa sekä käyneen opiskelutovereineen ainakin Aiginalla ja Delfoissa. Ystävykset kokoontuivat viikoittain päivällisille, joissa käytiin filosofisia keskusteluja. Zdravljica
"Zdravljica" ("Kippis") slovenialaisen runoilijan France Prešerenin kuuluisa runo. Runo on kirjoitettu vuonna 1844. Vuodesta 1991 se on ollut Slovenian kansallislaulu. Laulu on alun alkaen kirjoitettu, ikään kuin se olisi viininkorjuujuhlaa ylistävä juomalaulu, mistä hymnin erikoinen nimi. Toisaalta runo tuo esiin sloveenien isänmaanrakkauden ja vapauden kaipuun. Timo Hännikäinen
Hännikäinen on kirjoittanut ylioppilaaksi Kallion lukiosta vuonna 1998 ja valmistunut filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2006, gradun aiheena 'Modernismin murros Väinö Kirstinän runokokoelmassa "Puhetta"'. Hän oli Savukeidas Kustannuksen julkaiseman kirjallisuus- ja kulttuurilehti "Kerberoksen" päätoimittaja sen koko elinkaaren 2000–2014. Hännikäinen on ollut kriitikkona "Parnassossa" vuodesta 2005 ja julkaissut arvosteluja myös useissa muissa lehdissä. Hännikäinen on kääntänyt muun muassa Oscar Wilden, Robert Louis Stevensonin ja Charles Simicin tuotantoa. Hännikäisen runokokoelma "Istun vastapäätä" (2002) oli mukana Helsingin Sanomien esikoiskirjakilpailussa. Runokokoelman "Kilpailevan lajin muistomerkki" julkaisi Savukeidas vuonna 2005. Hän on kirjoittanut myös yhteispamfletin "Liberalismin petos" (2012) yhdessä kirjailija Tommi Melenderin kanssa. Helena (Kreikan ja Tanskan prinsessa)
Prinsessa Helena (s. 2. toukokuuta 1896 Ateena, Kreikka – 28. marraskuuta 1982 Lausanne, Sveitsi ) oli Kreikan ja Tanskan prinsessa, Romanian kuningatar ja kuningataräiti. Toisen maailmansodan aikana kuningataräitinä hän pyrki pelastamaan romanialaisia juutalaisia uhkaavasta joukkomurhasta, jonka vuoksi hänet nimitettiin kuolemansa jälkeen juutalaisten pelastajana Vanhurskaat kansakuntien joukossa-ryhmään. Homeros
Homeroksen tunnetuimmat teokset ovat eepokset "Ilias" ja "Odysseia". Sen lisäksi hänen nimiinsä on pantu lukuisia hymnejä ja muita töitä. 500- ja 400-lukujen eaa. kreikkalaiset ymmärsivät "Homeroksen" samana asiana kuin "koko herooisen heksametrirunouden perinne". Homeroksen nimiin saatettiin laittaa esimerkiksi koko eeppinen kyklos. Siihen kuuluivat muun muassa Troijan tarupiirin runoelmat "Pieni Ilias", "Nostoi" ja "Kypria", sekä Theban tarupiirin Oidipuksesta ja tämän pojista kertovat runoelmat.
Lisäksi Homeroksen nimiin pantiin "Homeeristen hymnien" kokoelma, koominen pienoiseepos "Batrakhomyomakhia" sekä "Margites". Nykyisin pidetään kuitenkin epätodennäköisenä, että nämä olisivat peräisin häneltä. Homeroksen nimiin on joskus pantu myös "Oikhalian valtaus" ja "Fokais", mutta kysymys niiden kirjoittajasta on vielä ongelmallisempi kuin Homeroksen pääteosten. Helena Roerich
Kullussa Roerich jatkoi työtään elämäntyönsä, Elävä etiikan, parissa. Vuonna 1929 hänen teoksensa "Cryptograms of the East (On Eastern Crossroads)" julkaistiin Pariisissa venäjäksi nimimerkillä Josephine Saint-Hilaire. Teos sisältää apokryfisiä legendoja ja vertauksia ihmiskunnan suurten ajattelijoiden ja opettajien, Buddhan, Kristuksen, Apollonios Tyanalaisen, Akbar Suuren ja Sergei Radonežilaisen elämästä. Roerich omisti erityisen esseen "The Banner of St. Sergius of Radonezh" Venäjän maan pelastajan ja puolustajan kuvalle. Esseessä hän yhdisti tietonsa historiasta ja teologiasta syvään ja kunnioittavaan rakkauteen erakkoa kohtaan. Essee oli mukana kirjassa "Banner of St. Sergius of Radonezh", joka julkaistiin nimimerkillä N. Yarovskaya vuonna 1934. Helena Kekkonen
Helena Kekkosen julkaisutoiminta käsittää 7 kirjaa, satoja artikkeleita kotimaisiin ja ulkomaisiin julkaisuihin sekä kymmeniä opetusmonisteita. Hän toimitti rauhaa, aikuiskasvatusta ja kehitysyhteistyötä koskevia lehtiä Rauhankirje, Peace letter, Kasvatus rauhaa palvelemaan ja Toivon työtä vuosikymmenten ajan ja valmisti yhdessä Risto Kekkosen kanssa kahdeksan rauhankasvatusfilmiä. Hänestä tuli Oulun yliopiston kunniatohtori kasvatustieteellisen tiedekunnan promootiossa 1989 ja Helsingin yliopiston kunniatohtori filosofisen tiedekunnan promootiossa 2007. Claudius Claudianus
Claudius Claudianus (n. 370–404) oli Rooman keisari Honoriuksen hovirunoilija. Hänen pääteoksensa ovat eepos Proserpinan ryöstöstä ja ns. omistusrunot. Hän oli myöhäisantiikin huomattavimpia runoilijoita sekä viimeisiä ei-kristittyjä roomalaisia runoilijoita. Hänen runonsa ovat tärkeä, joskin epäluotettava lähde ajan tapahtumista. Ennius
Quintus Ennius (239 – n. 168 eaa.) oli roomalainen runoilija, näytelmäkirjailija ja satiirikko. Hänen sanotaan olleen aikansa vaikutusvaltaisin latinankielinen runoilija ja roomalaisen kirjallisuuden aloittaja. Hänen pääteoksensa oli eeppinen runoelma "Annales", joista on jälkimaailmalle säilynyt vain 600 säettä. Ellen Nervander
Flora Helena (Ellen) Nervander (9. huhtikuuta 1842 Helsinki – 18. huhtikuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen opettaja, kirjailija ja kääntäjä. Hän käytti nimimerkkejä "Ellen" ja "E-n". Neitsyt Marian ylistysvirsi
Monet säveltäjät ovat säveltäneet Magnification tekstin. Muun muassa J. S. Bach, Claudio Monteverdi ("Vespro Della Beata Verginen" osana), Wolfgang Amadeus Mozart ("Vesperae de Dominican" osana), Antonio Vivaldi, Johann Kuhnau, Jan Dismas Zelenka, Charles Villiers Stanford, Sergei Rahmaninov (osana vigiliapalvelustaan), Einojuhani Rautavaara, John Rutter ja Pekka Kostiainen ovat säveltäneet oman versionsa. Helena Edgren
Edgren kirjoitti ylioppilaaksi Meilahden yhteiskoulusta vuonna 1973 ja opiskeli Suomen ja Skandinavian arkeologiaa Helsingin yliopistossa. Hänen lisensiaatintyönsä valmistui 1984 ja käsitteli Ahvenanmaan vanhemman rautakauden asutushistoriaa. 1980-luvun puolivälistä alkaen Edgren syventyi keskiajan tutkimukseen. Hänen väitöskirjansa "Mercy and justice – miracles of the Virgin Mary in Finnish medieval wall-paintings" tarkastettiin Helsingin yliopistossa 1993 ja julkaistiin Suomen muinaismuistoyhdistyksen sarjassa. Kolme vuotta myöhemmin hänet nimitettiin Helsingin yliopiston keskiajan taidehistorian dosentiksi. Suomen muinaismuistoyhdistyksen puheenjohtajana hän toimi 2004 - 2010. Ut queant laxis
Ut queant laxis ("Hymnus in Ioannem") on latinankielinen Johannes Kastajan kunniaksi kirjoitettu hymni, Hymni on kirjoitettu Horatiuksen käyttämässä "Stropha Sapphica" -runomitassa, ja sen tekijänä on pidetty 700-luvulla elänyttä lombardialaista historioitsijaa Paulus Diaconusta. Hymnillä on ollut merkittävä osuus nuotti­kirjoituksen historiassa, sillä sen säkeiden alkutavuista ovat peräisin laulunopetuksessa yhä käytetyt solmisaatiotavut, joita romaanisissa kielissä käytetään myös absoluuttisen sävel­korkeuden ilmaisevina sävelten niminä. Thomas More
More yhdisti monipuoliseen poliittiseen elämäänsä laajan opillisen ja kirjallisen tuotannon. Hänen kirjoituksensa tuottivat hänelle manner-Euroopassa huomattavan maineen kristillisenä humanistina, ja hänen ystävänsä Erasmus Rotterdamilainen omisti tunnetuimman teoksensa "Tyhmyyden ylistys" hänelle. Teoksen nimi on jopa sanaleikki Moren nimestä, sillä "tyhmyys" on kreikaksi "moria". Erasmus myös kuvasi Morea intellektuellin malliesimerkiksi ollessaan yhteydessä muihin eurooppalaisiin humanisteihin. Erasmuksen ja Moren yhteinen humanistinen projekti pyrki uudistamaan kristillistä teologiaa Raamatun ja kirkkoisien kirjoitusten uudella tutkimuksella klassisen kreikkalaisen kirjallisen ja filosofisen perinteen valossa. More ja Erasmus tuottivat yhdessä latinankielisen käännöksen Lukianoksen teoksesta. Se julkaistiin Pariisissa vuonna 1506. Helena Rubinstein
Vuonna 1908 Helena matkusti Lontooseen aloittaakseen kansainvälisen toiminnan. Lontoossa hän tutustui amerikkalaiseen toimittajaan nimeltä Edward William Titus ja he avioituivat samana vuonna. He saivat kaksi poikaa, Roy Valentinen (1909–1989) ja Horacen (1912–1958). Hän perusti kauneussalongit myös Lontooseen (1908) ja sitten heidän muutettuaan Ranskaan myös Pariisiin (1912) ja Amerikkaan muuttamisensa jälkeen New Yorkiin (1914), jossa hän myös muutti etunimensä pysyvästi Chajasta Helenaksi. 
Tavaratalot olivat uutta tuohon aikaan. Rubinstein oivalsi niiden kautta mahdollisuuden saada tuotteensa laajemmallekin yleisölle.. Vuonna 1917 hän aloitti kosmetiikkatuotteidensa teollisen valmistuksen ja tukkumyynnin. Amerikassa Helena perusti kauneushoitoloita eri puolille maata. Toiminta menestyi hyvin. Vuonna 1937 Helena erosi ensimmäisestä miehestään tämän uskottomuuden takia ja solmi uuden avioliiton 1938 Georgian prinssi Artchil Gourielli-Tchkonian (1895-1956) kanssa, joka oli yli 20 vuotta häntä nuorempi. Mies kuoli 1956 ja Helenan Horace-poika kaksi vuotta myöhemmin. Helena Rubinstein eli 93-vuotiaaksi. Hän oli myös taiteen ystävä ja keräilijä.. Arethas Kesarealainen
Arethas kirjoitti myös useita Raamatun kirjojen kommentaareja, joihin lukeutuu muun muassa vanhin säilynyt kreikankielinen "Johanneksen ilmestyksen" eli "Ilmestyskirjan" kommentaari. Tyhmyyden ylistys
Teos alkaa satiirisella ja oppineella ylistyspuheella kreikkalaisen satiristin Lukianoksen tyyliin. Erasmus ja More olivat kääntäneet Lukianoksen teoksen hieman aiemmin latinaksi. Puheessa Tyhmyys ylistää itseään. Tämän jälkeen teos saa vakavamman sävyn joukossa puheita, joissa Tyhmyys ylistää itsepetosta ja hulluutta, ja siirtyy satiiriseen hurskaiden mutta taikauskoisten katolisten oppien ja katolisen kirkon korruptoituneiden käytäntöjen läpikäyntiin — joille Erasmus kuitenkin oli itse aina uskollinen — sekä pilantekoon pedanttien saivartelijoiden kustannuksella — mukaan lukien Erasmus itse. Essee päättyy kristillisten arvojen julistukseen. Ksenofon
Ksenofonin kirjoitukset, erityisesti "Kyyroksen sotaretki", ovat kuuluneet pitkään aloittelevien kreikan opiskelijoiden lukemistoon. Hänen teoksensa "Hellenika" on tärkein lähde Kreikan historiaan vuosina 411–362 eaa. Se on suoraa jatkoa Thukydideen "Peloponnesolaissodalle". Ksenofon ei kuitenkaan analysoi tapahtumia yhtä tarkasti kun Thukydides. Hänen sokraattiset kirjoituksensa, jotka ovat säilyneet kokonaisuudessaan, ovat sokraattisen menetelmän ainoita nykyaikaan säilyneitä kuvaajia Platonin dialogien lisäksi. Ensimmäinen apologia
Justinos eli ja kirjoitti toisella vuosisadalla ajanlaskun alun jälkeen, ja hän oli näin ensimmäisiä kristillisiä apologeetteja eli kristinuskoa filosofis-teologisesti puolustaneita kirjailijoita. "Ensimmäinen apologia" on ajoitettu noin vuosille 150–154. Myöhemmin Justinos kirjoitti kristinuskon puolustukseksi myös lyhyemmän "Toisen apologian". Justinos on saanut apologioihinsa innoitusta Platonin kirjoittamasta "Sokrateen puolustuspuheesta". Helena Ylänen
Riitta Helena Ylänen (5. toukokuuta 1943 Helsinki – 20. joulukuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, joka työskenteli "Helsingin Sanomien" elokuvakriitikkona ja -toimittajana 36 vuotta eläkkeelle jäämiseensä 2005 saakka. Mikael Efesoslainen
Mikael kirjoitti Anna Komnenan toimeksiannosta kommentaareja useisiin Aristoteleen teoksiin, mukaan lukien "Metafysiikka", "Nikomakhoksen etiikka", "Sofistiset kumoamiset", "Eläinten syntymisestä", "Pieniä tutkielmia", "Eläinten osista", "Eläinten liikkeestä" ja "Eläinten kehittymisestä". Aristoteles-tulkinnoissaan hän seurasi antiikin aikaisia kommentaareja, mutta teki myös omia huomioita. Mikaelin kommentaareista vain osa on säilynyt, ja osa laitettiin aiemmin virheellisesti Aleksanteri Afrodisiaslaisen ja Johannes Filoponoksen nimiin. Osia teoksista käännettiin latinaksi ja sitä kautta ne vaikuttivat 1200-luvulla myös läntiseen skolastiikkaan. Anaksimenes Lampsakoslainen
Anaksimenes Aristokleen poika Lampsakoslainen oli Lampsakoksesta kotoisin oleva oraattori ja sofisti. Hänen opettajiaan olivat kyynikko Diogenes Sinopelainen ja Zoilos. Niin sanotun Aleksanteri-romanssin mukaan Anaksimenes oli Aleksanteri Suuren opettaja, mutta tämä ei ole mahdollista. Anaksimenes kirjoitti kolme teosta, "Hellenikan", Filippos II:a käsitelleen "Filippikan" ja Aleksanteria käsitelleen "ta peri Alexandron". Kaikki kolme ovat hävinneet. Anaksimenes seurasi Aleksanterin mukana tämän Persian sotaretkellä ja pelasti kotikaupunkinsa Lampsakoksen, jotka olivat kannattaneet persialaisia. Helena (nimi)
Suomessa nimen suosio yli kaksinkertaistui muutamassa vuodessa Aino Räsäsen Helena-kirjasarjan avausosan "Soita minulle, Helena!" ilmestyttyä vuonna 1945. Kirjoilla oli huomattava vaikutus myös nimien Jari ja Päivi yleisyyteen. Johannes Angelos
"Johannes Angelos" -teoksen luomis- ja julkaisuprosessi ei ollut tavanomainen. Tekijä hylkäsi ensimmäisen käsikirjoituksen huomattuaan, että ei yli 400 liuskaa kirjoitettuaan ollut päässyt aikomaansa tapahtumaan, Konstantinopolin valtaukseen. Waltari aloitti työn alusta päähenkilön päiväkirjan muodossa ja sijoitti tarinan lomaan tämän aiempaa kehitystä kuvaavan materiaalin muisteluina. Näin Waltari jätti jo 1951 kirjoittamansa Johanneksen varhaisempia vaiheita kuvaavan ensimmäisen käsikirjoituksen julkaisematta, koska se ei vastannut hänen vaatimuksiaan. Se ilmestyi postuumisti vuonna 1981 nimellä "Nuori Johannes". Fanias Eresoslainen
Fanias oli Theofrastoksen jälkeen Aristoteleen merkittävimpiä oppilaita. Hän kirjoitti filosofian, sellaisina kuin peripateetikot sen tunsivat, kaikista osa-alueista, erityisesti logiikasta, kasvitieteestä, historiasta ja kirjallisuudesta. Hänen teoksensa vaikuttavat olleen Aristoteleen ja Theofrastoksen teosten kommentaareja tai täydennöksiä. Sankarin seisaus
Kun Helena Ruuska kritisoi teosta sanoin: "Itse henkilö kaikkine naisineen ja erilaisine tunnustuksineen jää ulkokohtaiseksi", vastaa Kristina Carlson siihen poleemisesti: "No eihän tätä yhden persoonan tilitys- tai kasvuromaaniksi ole kirjoitettukaan, vaan kyse on muista asioista: sodasta, sodan politiikasta ja taloudesta ja tekniikasta - - eivätkä yhteydet antiikin mytologiaankaan ole pelkkää koristetta, kuten Ruuska antaa ymmärtää". Carlsson pitää Pimenoffin kaksoisvalotusta loistavana ja pahoittelee teoksen saamaa vähäistä huomiota. Hierokles
Hierokles (100-luku) oli kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hänen ainoa tunnettu kirjoituksensa on kokoelma eettisiä käyttäytymissääntöjä stoalaisen filosofian malliin. Kokoelmasta on säilynyt osia. Pyhä Helena
Constantiuksen kuoltua vuonna 306 jaa. hänen joukkonsa julistivat Konstantinuksen Rooman keisarikunnan augustukseksi. Tämän myötä myös Helena palasi julkisuuteen ja muutti keisarilliseen hoviin vuonna 312 jaa. Helena sai arvonimen "augusta" vuonna 325 jaa. Hän kuoli noin vuonna 330 poikansa vierellä. Hänet haudattiin Rooman ulkopuolella, Via Labicanan varrella sijaitsevaan Helenan mausoleumiin. Helenan sarkofagi on nykyään esillä Pio-Clementinon museossa Vatikaanissa. Helenan pyhäinjäännökset levisivät ympäri Eurooppaa, ja esimerkiksi hänen pääkalloaan säilytetään Trierin katedraalissa Saksassa. Helena Kantakuzene
Keisarinnoille tyypilliseen tapaan hän panosti hyväntekeväisyyteen, ja suosi aikansa oppineita. Kuuluisin näistä on Demetrios Kydones, joka omisti keisarinnalle käännöksensä pyhän Augustuksen teoksista. Kydones oli tiiviissä kirjeenvaihdossa Helenan isän kanssa, ja häneltä on säilynyt myös kuusi Helenalle osoitettua kirjettä viidenkymmenen vuoden ajalta. Se meiden Herran Jesusen Christusen Pina
Se meiden Herran Jesusen Christusen Pina, ylesnousemus ia taiuaisen astumus, niste Neliest Euangelisterist coghottu oli Mikael Agricolan kirjoittama Jeesuksen kärsimyshistoria eli passioharmonia. Se julkaistiin vuonna 1549. Hieronymus Froben
Froben, hänen isänsä sekä velipuolensa Nicolaus Episcopius työskentelivät yhdessä Erasmus Rotterdamilaisen kanssa, ja julkaisivat muun muassa tämän teoksen "Tyhmyyden ylistys" vuonna 1532. Heidät tunnetaan siitä, että he tekivät Baselista merkittävän renessanssiaikaisen kirjanpainannan keskuksen. Heidän toimittamiinsa teoksiin kuuluvat muun muassa Georgius Agricolan teoksen "De re metallica" ensimmäinen latinankielinen laitos vuodelta 1556. Osassa teoksista oli Hans Holbein nuoremman tekemää kuvitusta. Helena Dragaš
Helena Dragaš (n. 1372-1450) oli Bysantin keisari Manuel II Palaiologosin puoliso. Pää pystyyn, Helena
Pää pystyyn, Helena! on Aino Räsäsen kirjoittama Helena-sarjaan kuuluva romaani vuodelta 1955 Kirjasarjan on julkaissut Karisto. Häälaulu
Häälaulu oli kehittyneempi muoto pastoraalista. Runoilijoiden alkaessa kirjoittaa häälauluja muoto alkoi kehittyä ja kultivoitua huomattavasti. Ensimmäinen runoilija joka toi sen kirjalliseen muotoon oli Sapfo, mutta vain muutamia rivejä on säilynyt hänen versiostaan. Muita tunnettuja kreikkalaisia lajin mestareita ovat Anakreon, Stesikhoros ja Pindaros, mutta hienoimmaksi katsottu häälaulu, jossa juhlistetaan Menelaoksen ja Helenan avioliittoa, on Theokritoksen käsialaa. Latinalaisiin häälaulun tekijöihin kuuluu muun muassa Catullus, jonka runot 61 ja 62 käsittelevät Thetiksen ja Peleuksen avioliittoa ja jotka ovat myös oodi Sapfolle, jolla oli niihin suuri vaikutus. Häälaulu oli itse asiassa latinalaisen kirjallisuuden perusmuoto, jota Catullus hienonsi ja puki kunnioitettavampaan muotoon. Roomalaiset Statius, Ausonius, Sidonius Apollinaris ja Claudius osallistuivat myös häälaulun traditioon. Häälaulu on säilynyt myös moderniin latinalaiseen runouteen: myöhempinä aikoina edellä mainittuja ovat imitoineet muun muassa Buchanan, Julius Caesar Scaliger, Sannazaro, jotka ovat latinalaisia runoilijoita, ja suuresti suosivat ikivanhaa runomuotoa. Kallinos
Kallinos oli kreikkalainen runoilija, joka eli 600-luvulla eaa. Häntä pidetään elegian keksijänä yhdessä Arkhilokhoksen kanssa. Kallinoksen teoksista on säilynyt pitkähkö katkelma runoelmaa, joka kertoo kreikkalaisten vastarinnasta kimmerialaisten edetessä Vähässä-Aasiassa. Kallinos itse oli ilmeisesti kotoisin Efesoksesta. Heliodoros Emesalainen
Heliodoros Emesalainen (200-luku) oli kreikkalainen kirjailija. Hän kirjoitti romaanin "Aithiopika", joka on kreikkalaisen sofistisen romaanikirjallisuuden tärkeimpiä tuotteita. Wendy Wasserstein
Wendy Wasserstein (18. lokakuuta 1950 Brooklyn, New York – 30. tammikuuta 2006) oli yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija. Wassersteinin tunnetuimpia töitä on "The Heidi Chronicles" (1988), joka toi tekijälleen Pulitzer- ja Tony-palkinnot vuonna 1989. Hän käsikirjoitti myös Nicholas Hytnerin elokuvan "Hellyyteni kohde". Hieronymus
Hieronymus kirjoitti vielä tiukemmin poleemisia teoksia läpi koko elämänsä. Käydessään Antiokiassa ja Konstantinopolissa hän joutui tutustumaan areolaisuus-kysymykseen, ja erityisesti Meletioksen ja Lucifer Calaritanuksen ympärille muodostuneeseen skismaan. Kaksi paavi Damasukselle osoitettua kirjettä (kirjeet 15 ja 16) valittaa sekä Meletioksen että Paulinuksen kannattajien käytöstä. Kummatkin olivat yrittäneet vetää häntä puolelleen kysymyksessä termien "ousia" ja "hypostasis" soveltamisessa kolminaisuuteen. Luonnosta (Empedokles)
Aiemmin Empedokleen on yleensä ajateltu kirjoittaneen kaksi runoa, "Luonnosta" sekä "Puhdistusmenot" ("Katharmoi"). Tämän nimiset teokset mainitsee myös Diogenes Laertios. Näistä ensin mainittu olisi käsitellyt ennen kaikkea maailman ja elävien olentojen luomista ja jälkimmäinen sielun kohtaloa ja ajatusta "metempsykhosiksesta". Nykyään pidetään kuitenkin mahdollisena, että Empedokles kirjoitti vain ensin mainitun teoksen, ja kaikki häneltä säilyneet katkelmat ovat peräisin tästä teoksesta. Averroës
Averroës kirjoitti laajoja kommentaarioita Aristoteleen teoksista sekä lääketieteellisen ensyklopedian. Jacob Anatoli käänsi hänen teoksensa arabian kielestä hepreaksi 1200-luvulla. Hänen tunnetuin omaperäinen filosofinen teoksensa on "Tahafut al-tahafut" ("Hajanaisuuden hajanaisuus"), jossa hän puolusti aristoteelista filosofiaa al-Ghazaliin teoksessa "Tahafut al-falasifa" ("Filosofien hajanaisuus") esittämiä väitteitä vastaan. Hän esitti puolestaan itse väitteitä varhaisempaa islamilaista Aristoteles-oppinutta, Avicennaa, vastaan. Hän halusi osoittaa, että teos on ristiriidassa itsensä kanssa ja halvensi islamin opetuksia. Malakias Costiander
Costiander kirjoitti runoja ja kertomuksia sekä käänsi muun muassa suomen kielelle 1855 Runebergin "Hirvenhiihtäjät" ja 1858 Vergiliuksen Aeneis-eepoksen ensimmäisen laulun. Hän avusti Elias Lönnrotia suomalais-ruotsalaisen sanakirjan aakkostuksessa sekä "Suomen kasviston, Flora Fennican", kääntämisessä suomen kielelle. Akatistos
Alkuperäinen akatistos Jumalansynnyttäjälle uskotaan olevan pyhän Romanos Melodoksen käsialaa ja kirjoitettu Konstantinopolissa vuonna 556. Akatistosruno koostuu kahdestakymmenestäneljästä kontakista ja iikossista, jotka vuorottelevat. Kontakit päättyvät sanaan "hallelujaa" ja iikossit lauseeseen "Iloitse morsian, aviota tuntematon". Hymnografia
Hymnografia tarkoittaa suunnilleen samaa kuin kirkkorunous. Näin ollen hengellisen musiikin sanoitus on sen keskeisin osa. Hymnologian esitetään syntyneen Bysantissa keskiaikana. Ilmeisesti syyrialaista syntyperää oleva ortodoksinen pyhimys Romanos Melodos, joka lienee kuollut vuoden 555 paikkeilla, mainitaan hymnografian keskeisenä kehittäjänä. Antiikin Kreikan kirjallisuus
Toinen arkaaisen ajan suuri runoilija oli Hesiodos. Päinvastoin kuin Homeros, Hesiodos mainitsee itsensä teoksissaan. Hänestä ei kuitenkaan tiedetä mitään niiden ulkopuolelta. Hesiodos oli kotoisin Boiotiasta, keski-Kreikasta, ja hänen katsotaan eläneen ja kirjoittaneen 700-luvun eaa. loppupuolella. Hänen kaksi tunnetuinta teostaan ovat "Jumalten synty" ja "Työt ja päivät". "Jumalten synty" on kuvaus kreikkalaisten jumalten syntyhistoriasta. "Työt ja päivät" puolestaan on kuvaus ankarasta ja yksinkertaisesta maalaiselämästä, jonka Hesidos tunsi hyvin. Se sisältää myös muun muassa kuvauksen ihmiskunnan historian aikakausista, alkaen kauan sitten menneestä kulta-ajasta Julianus
Julianus kirjoitti useita teoksia, joista kaikki eivät ole säilyneet nykyaikaan. "Kirje ateenalaisille" on omaelämäkerrallinen kirje, jossa hän perustelee toimiaan keisariksi valitsemisensa jälkeen. Kristinuskoa vastaan hän kirjoitti puheen "Galilealaisia vastaan", joka ei ole säilynyt. Lisäksi Julianus kirjoitti pakanallisia hymnejä; näihin kuuluvat "Hymni jumalten äidille" ja "Hymni kuningas Heliokselle". Hänen teoksensa "Misopogon" (”Parranvihaaja”) on itseironinen satiiri. Teos "Pidot" ("Symposion" eli "Saturnalia") oli suunnattu Konstantinus Suurta vastaan. Toini Karivalo
Pohjan pitäjässä syntynyt Karivalo asui lapsuudessaan muun muassa Hollolan Parinpellon kylässä vuosina 1918–1926. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Jyväskylän tyttölyseosta vuonna 1934, ja valmistui sairaanhoitajaksi 1938. Karivalo toimi opettajana muun muassa Varkauden yhteislyseossa vuosina 1946–1953, jonka jälkeen hän työskentali kouluterveydenhoitajana Varkaudessa Kuoppakankaan yhteiskoulussa 1953–1964. Karivalo aloitti runojen kirjoittamisen miehensä kuoleman jälkeen, ja julkaisi runokokelman vuonna 1995. Lisäksi hän on sanoittanut laulun "Kun rakastetaan", jonka Katri Helena sävelsi ja levytti 1990. Toini Karivalo kuoli kotikaupungissaan Jyväskylässä 96-vuotiaana keväällä 2010. Kaljuuden ylistys
"Kaljuuden ylistys" näyttää kevyemmän puolen Synesioksesta, jolla oli maine sofistina. Teksti on julkaistu suomeksi vuonna 2005 ilmestyneessä valikoimassa "Kaljuuden ylistys ja muita ylistyksiä", jonka ovat toimittaneet Vesa Vahtikari, Pekka Tuomisto, Laura Lahdensuu ja Arto Kivimäki. Gorgias
Gorgias kirjoitti kadonneen teoksen nimeltään "Luonnosta" tai "Olemattomasta". Teos on kadonnut, mutta sen sisältö voidaan koota Sekstos Empeirikoksen kirjoituksista sekä Aristoteleen nimiin laitetusta (mahdollisesti Theofrastoksen) tutkielmasta "Melissoksesta, Ksenofaneesta, Gorgiaasta" ("De Melisso, Xenophane, Gorgia"). Tässä teoksessa hän esitti seuraavaa:Näillä väitteillä hänen katsotaan yleisesti kehittäneen filosofisen solipsismin ja nihilismin. Carl Helenius
Helenius pysyi papinvirassaan vuoden 1855 syksyllä tapahtuneeseen kuolemaansa asti. Runollisesta tuotteliaisuudestaan huolimatta hänet on paljolti unohdettu myöhemmissä kirjallisuushistorioissa, mikä saattaa osaltaan johtua siitä, ettei Heleniuksen runollisia kykyjä arvostettu hänen elinaikanaan kovin korkealle. Julius Krohn tosin mainitsee hänet "Suomalaisen kirjallisuuden vaiheet" -teoksessaan mutta pitää hänen runojaan arvottomina ja oman aikansakin vaatimukset alittavina. Helena (mytologia)
Helena palasi Spartaan ja eli aikansa Menelaoksen puolisona kohdaten tuolloin Odysseian mukaan myös Telemakhoksen. Menelaoksen kuoleman jälkeen hänet karkotti maasta tämän poika, Megapenthes. Euripideen "Orestes"-näytelmässä Helena oli jo kauan sitten jättänyt maanpäällisen elämän taakseen ollen nostettuna Olympokselle melkein välittömästi Menelaoksen paluun jälkeen. Aino Räsänen
Räsäsen 1940-luvulta 1970-luvun lopulle kirjoittamista Helena-kirjoista on otettu toistakymmentä painosta, sarjan ensimmäisestä romaanista "Soita minulle, Helena" peräti 26 painosta. Sarjan 12 romaania painettiin yhteensä yli miljoona kappaletta. Helena Sinervo
Kirsti Helena Sinervo (s. 17. helmikuuta 1961 Tampere) on suomalainen runoilija, kirjailija ja suomentaja. Hänen romaaninsa "Runoilijan talossa" voitti vuoden 2004 Finlandia-palkinnon. Sinervo on voittanut arvostetun Tanssiva karhu runopalkinnon kahdesti. Hänen runouttaan on käännetty yli 20 kielelle. . Helena Sinervon viimeisin teos on vuonna 2018 ilmestynyt runokokoelma "Merveli" . Angelos
Mika Waltarin kaunokirjallinen teos Johannes Angelos kuvaa ylimyssukuun kuuluneen miehen vaiheita 1400-luvun Konstantinopolissa. Helena (mytologia)
Tämä luettelo ei ole täydellinen; Apollodoros mainitsee aikaisemmin Kinyraksen, Kyproksen kuninkaan, ja myöhemmin Idomeneuksen, Kreetan kuninkaan. Muita luetteloita ovat laatineet Hesiodos ja myöhemmin myös Hyginus. Gloria in excelsis Deo
Luukkaan evankeliumissa oleva enkelien ylistyslaulu kuuluu nykyisessä raamatun­suomennoksessa: "Jumalan on kunnia korkeuksissa, maan päällä rauha ihmisillä, joita hän rakastaa." Tämän jatkoksi kirjoitettiin jo varhais­kristillisenä aikana "Laudamus"-hymni, joka tunnetaan myös Hilariuksen kiitos­virtenä, Hilarius Poitierslaisen mukaan, jota on pidetty sen kirjoittajana. Tämä kiitos­virsi esiintyy hieman lyhennettynä ja Richard Faltinin säveltämänä myös suomalaisessa virsi­kirjassa virtenä nro 126. Kallias (näytelmäkirjailija)
Kallias (400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen komediakirjailija. Hän oli kotoisin Ateenasta. Hän oli yksi niistä komediarunoilijoista, joka pilkkasi filosofi Sokratesta näytelmissään. Hänen sanotaan olleen ensimmäinen, joka mainitsee Sokrateen näytelmissään. Kallias voitti Dionysia-juhlan näytelmäkilpailun vuonna 446 eaa. Arrianos
Hän kirjoitti kreikan kielellä ja hänen tunnetuin teoksensa on Aleksanteri Suuren elämäkerta. Teoksen alkuperäistä nimeä ei tunneta. Arrianos käytti lähteenään Aleksanterin kenraalin Ptolemaioksen kirjoittamaa kirjaa. Muita lähteitä olivat Kallisthenes joka oli Aristoteleen siskonpoika, Aristobulos, Kleitarkhos, maantieteilijä Eratosthenes ja laivaston päällikkö Nearkhos. Ilias
Aristarkhos Samothrakelainen teki Homeroksen eepoksista kriittisen laitoksen Aleksandriassa 100-luvulla eaa. Aristarkhoksen tekstiä kopioitiin uskollisesti läpi vuosisatojen. Siitä periytyvä, 900-luvulta peräisin oleva käsikirjoitus Venetus A on "Iliaksen" varhaisin kokonaisena säilynyt käsikirjoitus. Mika Waltari
Sinuhen jälkeen Waltari kirjoitti historialliset romaanit "Mikael Karvajalka" (1948) ja "Mikael Hakim" (1949). ”Hakimia” Markku Envall pitää länsimaisessa kirjallisuudessa ainutlaatuisena käyntikorttina islamilaiseen maailmaan. Sen tapa kuvata muslimimaailmaa sisältä päin on hänestä ollut radikaali jo ilmestymisaikanaan Suomen kaltaisessa läpeensä luterilaisessa maassa. Myös "Johannes Angelos" (1952) kertoo kristityn ja islaminuskoisen maailman kohtaamisesta. Teos sijoittuu Konstantinopolin piirityksen aikoihin 1400-luvulle. "Johannes Angeloksessa" Waltari käytti myös osia vuotta aikaisemmin tekemästään käsikirjoituksesta, joka käsitteli Johanneksen nuoruusvuosia. Käsikirjoitus julkaistiin vasta Waltarin kuoleman jälkeen 1981 nimellä "Nuori Johannes". Pyhä Helena
Ortodoksit ja katolilaiset ovat kanonisoineet Helenan pyhäksi. Eusebius kertoo että Helena teki 300-luvulla pyhiinvaellusmatkan Palestiinaan ja hänen kerrotaan löytäneen ristin, jolle Jeesus oli ristiinnaulittu, kuin myös Jeesuksen haudan Golgatan läheisyydessä ja syntymäpaikan Betlehemissä, jonka päälle Helenan kerrotaan rakentaneen yhteistyössä piispa Makarios ensimmäisen kanssa syntymäkirkon. Hellenika
Hellenika () oli ateenalaisen historioitsijan ja sotilaan Ksenofonin kirjoittama teos Kreikan historiasta. Hellenika on tärkeä lähde peloponnesolaissodan loppuvuosille. Thukydideen "Peloponnesolaissota" loppuu vuoteen 411 eaa., mutta Ksenofonin teos alkaa siitä mihin Thukydideen loppuu. Ksenofonin teos käsittelee Kreikan historiaa aina vuoteen 362 eaa. asti. Antiikin Kreikan kirjallisuus
Kallimakhos, joka eli samaan aikaan kuin Theokritos, työskenteli koko aikuisuutensa Aleksandriassa, jossa hän kokosi kirjaston teosten hakemiston ("Pinakes"). Hänen runoudestaan on säilynyt vain katkelmia. Runoudessa hänet tunnetaan elegioistaan. Tunnetuin teos oli "Aitia" (”Syyt”), joka selvittää neljässä kirjassa erikoisten tapojen, juhlien ja nimien alkuperiä. Sen rakenne tuli myöhemmän roomalaisen runoilijan Ovidiuksen teosten malliksi. Sen osittain säilyneisiin osiin kuuluu hoviruno "Bereniken hiukset" ("Koma Berenikes"), jota roomalainen Catullus käytti myöhemmin esikuvanaan. Kallimakhos kirjoitti myös eeppisiä runoja; näitä olivat "Hekale" sekä "Ibis", joka oli suunnattu hänen aikaisempaa oppilastaan Apolloniosta vastaan. Aristoteles-kommentaarit
400-luvulla Ammonios Hermias esitti, että Platon ja Aristoteles olivat yhtä mieltä siitä, että kaikkeus oli ikuinen ja sillä ei näin ollut alkua, mutta että jumala oli kaikkeuden muotoilija. Aleksandrialainen Olympiodoros kirjoitti kommentaareja Aristoteleen teoksista "Meteorologia" ja "Kategoriat". Simplikios (500-luku) kirjoitti laajoja kommentaareja Aristoteleen teoksista, ja pyrki monien muiden uusplatonilaisten tapaan saattamaan sopusointuun pythagoralaisten, elealaisten, platonilaisten, stoalaisten ja Aristoteleen ajatuksia. Hän puolusti myös Aristoteleen oppia kaikkeuden ikuisuudesta. Summa (kirjallisuus)
Ensimmäinen suuri "summa"-teosten kirjoittaja oli Petrus Lombardus, joka tunnetaan teoksestaan "Sentenssit" ja sen ansiosta lisänimellä ”Sentenssien opettaja”. Historioitsijat eivät ole yksimielisiä siitä, missä määrin Petrus sai vaikutteita varhaisemmilta vastaavien teosten kirjoittajilta, kuten Robert Pullen, Hugo St. Victorilainen sekä teoksen "Summa sententiarum", joka sai vaikutteensa Pierre Abélardin teoksesta "Sic et non", kirjoittaja. Yleisesti on kuitenkin katsottu, ettei Petruksen teos ollut täysin omaperäinen. Homeros: Troijan sota ja Odysseuksen harharetket
Homeros: Troijan sota ja Odysseuksen harharetket on klassillisen filologian emeritusprofessori Paavo Castrénin proosamuotoinen suomennos Homeroksen kirjoittamaksi arvellusta teoksesta. Se sisältää "Odysseian" sekä monia lauluja "Iliaasta". Kysymys teosten kirjoittajasta on niin sanottu homeerinen kysymys, jota on puitu vuosisatoja. Johanneksen ilmestys
Ilmestyskirja on laadittu useiden ilmestysten sarjoista. Ilmestyskirjallisuudelle tyypilliseen tapaan sanoma on verhottu peitekielisiin näkyihin. Johannes-niminen kirjoittaja esiintyy teoksessa omalla nimellään. Perinteisesti kirjoittajana on pidetty apostoli Johannesta. Ilmestyskirjan ja Johanneksen evankeliumin kielelliset erot ovat kuitenkin niin suuret, että jo useat varhaiskristilliset kirkkoisät katsoivat ne eri kirjoittajien kädestä kirjoitetuiksi. Toiset kuitenkin hyväksyivät teoksen Johanneksen kirjoittamaksi (mm. Irenaeus ja Polykarpos). Myös historiallinen tosiasia on, että apostoli Johannes oli juuri tähän aikaan karkoitettuna uskonsa tähden Patmoksen saarelle. Teos on todennäköisesti syntynyt 90-luvulla jaa. Vähässä-Aasiassa. Helvetti
Roomalainen runoilija Vergilius sai runsaasti vaikutteita Homerokselta ja kreikkalaisesta mytologiasta. Hän kuvaa manalaa eepoksensa "Aeneis" kuudennessa kirjassa. Aeneis-teoksesta tuli Rooman valtakunnan kansalliseepos. Ptolemaios Khennos
"Sudan" mukaan Ptolemaios kirjoitti historiallisen näytelmän nimeltä "Sfinksi", 24 kirjaa käsittäneen eeppisen runoelman nimeltä "Anthomeros", sekä teoksen "Hämmästyttävä kertomus". Näistä kaksi ensin mainittua ovat kadonneet. Viimeksi mainittu on todennäköisesti sama kuin kuusi kirjaa käsittävä teos "Uusi kertomus", jonka Fotios on laittanut Ptolemaios Hefaistionin nimiin. Teoksesta on säilynyt yhteenveto Fotioksen teoksessa "Bibliothēkē". Teos sisälsi kirjavan joukon kaikenlaisia legendoja ja taruja, jotka sijoittuvat sekä myyttiseen että historialliseen aikaan. Fotios huomautti sarkastisesti sen herkkäuskoisesta tekijästä, että tämä yrittää jopa löytää selityksiä kirjansa sisältämille ihmeellisille jutuille. Bakkheios Tanagralainen
Bakkheios Tanagralainen (, 300 eaa.) oli ensimmäisiä Hippokrateen teosten kommentaarien kirjoittajia. Hän asui Tanagrassa Boiotiassa. Hän oli Herofiloksen seuraaja ja Filinos Koslaisen aikalainen, mistä voidaankin päätellä hänen eläneen 300-luvulla eaa. Hänen kirjoituksistaan on jäljellä ainoastaan palasia, jotka ovat lähinnä hänet useasti maininneiden Erotianoksen ja Galenoksen säilyttämiä. Fernando de Rojas
Fernando de Rojas (k. huhtikuussa 1541, Talavera de la Reina, Toledo) oli espanjalainen kirjailija. Hänet tunnetaan tiettävästi ainoaksi jääneestä teoksestaan "Celestina", jonka varhaisin versio julkaistiin vuonna 1499. Teosta pidetään usein espanjalaisen keskiajan viimeisenä ja renessanssin varhaisimpana teoksena. "Celestinaan" viitataan usein professori Marcelino Menéndez Pelayon sanoin merkittävimpänä espanjalaisena teoksena heti "Don Quijoten" jälkeen. Eurooppalaisesta kirjallisuudesta puhuttaessa se on toistuvasti rinnastettu muun muassa Shakespearen näytelmätuotantoon. Helena (mytologia)
Helenan suhde Parikseen vaihtelee tarinan alkuperästä riippuen. Toisissa hän rakastaa tätä syvästi (kenties Afroditen vaikutuksesta, joka alun perin lupasi hänet Parikselle), kun taas toisissa hänen kuvataan olevan Troijassa kaapattuna vastoin tahtoaan tai jopa uutta miestänsä vihaavana julmana, itsekkäänä naisena, joka toi onnettomuutta kaikille hänen ympärillään. Euripideen näytelmässä "Helena" Hermes loi Zeuksen pyynnöstä Helenan kopion pilvistä, eikä Helena itse olisi ikinä edes mennyt Troijaan, vaan olisi viettänyt koko sodan Egyptissä. Kaiken kaikkiaan häntä luonnehdittiin tavattoman kauniiksi. Hierokles Aleksandrialainen
Ainoa kokonaisena säilynyt teos Hierokleelta on kommentaari "Pythagoraan kultaisiin säkeisiin". Se oli hyvin suosittu keskiajalla ja renessanssiaikana, ja se on käännetty useille kielille. Fotios ja Stobaios mainitsevat ja lainaavat eräitä muita teoksia, kuten erästä kaitselmusta ja kohtaloa koskenutta teosta, joka oli hänen suosijalleen Olympiodoros Thebalaiselle kirjoitettu lohduttava tutkielma. Hierokles vastusti astrologista fatalismia sillä perusteella, että se perustuu irrationaalisiin välttämättömyyksiin, eikä jumalalliseen kaitselmukseen. Samasta syystä hän vastusti teurgiaa ja magiaa, koska ne pyrkivät syrjäyttämään jumalallisen järjestyksen. Johanneksen ilmestys
Kirja sisältää selonteon kirjoittajan, joka on nimetty Johannekseksi, saamasta ilmestyksestä. Ilmestys kertoo tulevista tapahtumista maailman lopussa Saatanan aloittaessa lopullisen kapinansa Jumalaa vastaan Harmageddonin taistelussa, Jumalan lopullisesta voitosta ja rauhan palauttamisesta. Johannes kertoo kirjoittavansa Patmoksen saarella, ja olevansa siellä karkotettuna uskonsa vuoksi. Patmoksella Johannekseen ja kirjan syntypaikkaan yhdistetään niin kutsuttu Ilmestyskirjaluola.
Kirjoittajan, Johanneksen, henkilöllisyys ei ole täysin selvä. Perinteisen näkemyksen mukaan kirjoittaja oli apostoli ja evankelista Johannes, joka kirjoitti myös Johanneksen evankeliumin sekä Ensimmäisen, Toisen ja Kolmannen Johanneksen kirjeen. Nykyisin useat eksegeetit kiistävät tämän esittäen, että apostoli, evankelista ja Patmoksen Johannes ovat todennäköisesti kaikki eri henkilöitä. Osa nykyeksegeeteistä kuitenkin kannattaa perinteistä näkemystä, jonka mukaan kyseessä on sama henkilö. Keijo Holsti
Holsti kirjoitti ylioppilaaksi 1951 ja työskenteli oppikoulunopettajana, kunnes valmistui filosofian kandidaatiksi Turun yliopistosta vuonna 1964. Vuonna 1966 hän siirtyi assistentiksi Tampereen yliopistoon, josta väitteli tohtoriksi vuonna 1970 aiheenaan motiivin käsite kirjallisuudentutkimuksessa. Hän oli Tampereen yliopiston dosenttina 1971–1973 ja sen jälkeen professorina. Holsti oli perehtynyt erityisesti englanninkieliseen kaunokirjallisuuteen ja hän julkaisi tutkimuksia William Shakespearen ja William Faulknerin teoksista. Soita minulle, Helena!
Soita minulle, Helena! on Aino Räsäsen esikoisteos vuodelta 1945. Naisten viihdekirjallisuuteen kuuluva teos on Suomen suosituimpia kirjoja. Sitä on painettu 128 800 kappaletta vuoteen 1996 mennessä. Romaanin ottivat omakseen varsinkin maaseudun naiset. Kallisthenes
Aleksanterin romanttisesta elämästä kirjoitettu romaanintapainen elämäkerta, Aleksanterista keskiajalla liikkeellä olleiden legendojen päälähde, sai alkunsa Ptolemaiosten vallan aikana, mutta nykyisessä muodossaan se kuuluu 200-luvulla eläneelle pseudo-Kallistheneelle. Julius Valerius Alexander Polemiuksen (300-luvun alku) latinankielisissä käännöksissä sen kirjoittajaksi mainitaan henkilö nimeltä Aisopos (tunnetuin Aisopos tosin eli yli 200 vuotta ennen Aleksanteri Suurta); kirjoittajaksi on mainittu myös Aristoteles, kyynikot Antisthenes ja Onesikritos, sekä Arrianos. Tästä elämäkerrasta tunnetaan myös syyrian-, armenian- ja slaavinkieliset versiot, neljän kreikankielisen (kaksi proosamuotoista ja kaksi runomuotoista) lisäksi. Kaljuuden ylistys
Kaljuuden ylistys (; ) on Synesios Kyreneläisen kirjoittama retorinen essee, joka on nimensä mukaisesti ylistys kaljuudelle. Helena Juntunen
Helena Maria Juntunen (s. 9. maaliskuuta 1976 Kiiminki) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Juntunen aloitti laulun opiskelun 15-vuotiaana Oulun konservatoriossa Airi Tokolan johdolla. Sibelius-Akatemiassa hän opiskeli vuodesta 1996 Anita Välkin johdolla. Hän on valmistunut musiikin maisteriksi. Antiikin Kreikan kirjallisuus
Varhaisia pyhimyselämäkertoja edustavat Athanasioksen teos "Antonius Suuren elämä" sekä Gregorios Nyssalaisen kirjoittamat Gregorios Ihmeidentekijän ja Makrinan elämäkerrat. Synesios Kyreneläinen oli uusplatonilainen kristitty, joka kirjoitti filosofisia teoksia ja jäljitteli toisen sofistiikan mestareita. Hän hyödynsi teoksissaan myös klassisia myyttejä. Helena (mytologia)
Useimmissa lähteissä mainitaan, että Helena oli tapahtumien aikaan melkoisen nuori. Lesboksen Hellanikos kertoo hänen olleen seitsenvuotias, kun taas Diodoros Sisilialainen väittää häntä kymmenvuotiaaksi. Toisaalta Stesikhoros kertoo Ifigeneian olleen Theseuksen ja Helenan tytär, jolloin olisi ilmeistä, että Helena olisi ollut lapsensynnytysiässä. Useimmiten Ifigeneian sanotaan kuitenkin olleen Agamemnonin ja Klytaimestran tytär, mutta Duris Samoslainen ja muut myöhemmät kirjoittajat seurasivat Stesikhoroksen selostusta tapahtuneesta. Hannu Helin
Hannu Helin (23. huhtikuuta 1944 Kuopio – 26. tammikuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja runoilija. Hän julkaisi lyriikkaa, romaaneja ja käännöksiä. Helin määritteli tehtäväkseen tutkimusmatkan suomen kieleen. Hänen 14. teoksensa "Amnesia allegro" ilmestyessä Helinin sanottiin vaativan lukijaltaan yleissivistystä, ja joissakin runokokoelmissa olikin selitysosio. Maaria Pääjärvi kertoi "Parnassossa", että ”Helinin runouden kieli lähestyy kokemusta luonnollisesta kielestä, joka ei koskaan ole sisäsiistiä ja kultivoitua”. William Ernest Henley
William Ernest Henley (23. elokuuta 1849 Gloucester – 11. heinäkuuta 1903 Woking) oli brittiläinen runoilija ja taidekriitikko. Hänen tunnetuin runonsa on "Invictus" (1875), jota lainataan Clint Eastwoodin samannimisessä elokuvassa vuodelta 2009. Aleksanteri Suuri antiikin lähteissä
Hävinneiden aikalaislähteiden lisäksi tiedetään myös useita muita hävinneitä antiikin aikaisia lähteitä, jotka käsittelivät Aleksanteria. Näitä olivat muun muassa Diyllos Ateenalaisen yleinen historianteos "Hellenika", joka alkaa vuodesta 357/6 eaa. (mihin Kallistheneen Hellenika päättyy) ja päättyy vuoteen 297/6 eaa. Teos on säilynyt neljänä katkelmana. Duris Samoslainen kirjoitti oman "Makedonikansa", joka käsitti vuodet 370–281 eaa. ja jonka kirjoista ainakin viisi käsitteli Aleksanterin valtakautta. Myös Makedonikasta on säilynyt vain muutama katkelma. Diylloksen ja Duriksen tarkat elinajat eivät ole tiedossa. Nymfis Herakleialainen kirjoitti teoksen "Aleksanterista, diadokeista ja seuraajista". Tästä teoksesta ei tiedetä kovin paljoa. Gérard Genette
”Palimpsestiksi” Genette kutsuu jo kertaalleen kirjoitettua tekstiä teoksessaan "Palimpsestes. La littérature au second degré" (1982) Palimpsesti viittaa siihen, että tekstin pintaa raaputtamalla alta paljastuu entinen teksti, jonka päälle teos on kirjoitettu. Esimerkiksi James Joycen "Odysseus" on Genetten termein hyperteksti, jonka pohjana on Homeroksen "Odysseia", jota Genette nimittää hypotekstiksi.