Mitä Kotilaivasto -nimitys tarkoittaa?
Kotilaivasto
Kanaalin laivasto () oli perinteinen nimitys Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimien laivasto-osastolle, jonka tehtävänä oli 1600–1900 puolustaa Englannin kanaalia. Laivastonreservintarkastava amiraali ja myöhemmin vara-amiraali Gerard Noel sai 1. lokakuuta 1902 oman toimensa ohella Kotilaivaston komentajan tehtävät, jolloin hänen alaisuuteensa määrättiin kontra-amiraali johtamaan Kotilaivuetta. Laivaston ytimen muodostivat neljä satamienvartiointiin tarkoitettua alusta, jotka oli siirretty telakoilta Portlandiin sijoitetun Kotilaivueen alaisiksi. Laivueenkomentajan alaisuuteen sijoitettiin myös rannikkovartioston käytössä olleet alukset, jotka jatkoivat palvelustaan kuten aiemmin. Rannikkovartioston alusten tuli kuitenkin vähintään kolmesti vuodessa osallistua laivastoharjoituksiin. Kotilaivuetta ja rannikkovartiostoa kutsuttiin yhteisellä nimellä Kotilaivasto. Kotilaivasto
Kotilaivasto () oli Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimien kotivesiä suojaavan laivasto-osaston nimenä vuodesta 1902 aina vuoteen 1967 muutamaa katkoa lukuun ottamatta. Kotilaivasto
Toisessa maailmansodassa Kotilaivasto oli Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimien tärkein yksikkö Euroopassa. Sen vastuulla oli saattueiden suojaaminen ja saksalaisten pinta-alusten toiminnan estäminen.
Sisävesilaiva
Sisävesilaivoiksi kutsutaan laivoja, jotka liikennöivät sisämaan vesistöissä. Suomessa sisävesilaivat liikennöivät esimerkiksi Saimaan ja Päijänteen vesistöissä. Merkittäviä sisävesilaivojen satamakaupunkeja ovat Savonlinna, Kuopio, Lappeenranta, Tampere ja Jyväskylä. Myös Hämeenlinna, Imatra, Joensuu, Kajaani, Lahti, Varkaus ja Mikkeli kuuluvat sisävesien satamiin. Kalevalatalo
1900-luvulla oli hyvin tyypillistä hakea kansanrunoudesta tukea poliittisille intohimoille. Kansallisromantiikan jälkimainingeissa ihailtiin kalevalaisten runojen sankarityyppejä ja väitettiin Kalevalan olevan pohjimmiltaan sotaeepos. Tässä hengessä Suomen laivastolle tilatut panssarilaivat saivat nimikseen "Väinämöinen" ja "Ilmarinen" (1930-1931) Merivoimat
Suomessa merivoimiin kuuluvat myös rannikkojoukot eli rannikkotykistö- ja rannikkojalkaväkijoukot, ja tästä syystä Merivoimat saattaa puolustushaaran nimenä hämätä asiaan perehtymätöntä henkilöä, koska nimenä Merivoimat viittaa ensisijaisesti laivastoon. Kanadan kuninkaallinen laivasto
Kanadan kuninkaallinen laivasto (, ) on Kanadan asevoimien merellinen osa. Kanadan kuninkaallinen laivasto perustettiin vuonna 1 helmikuuta 1968 jollein yhdistettiin 1968 maavoimien ja ilmavoimien kanssa, kun muodostettiin Kanadan asevoimat ). Ennen vuotta 1910 Britannian Kuninkaallinen laivasto vastasi alueen meripuolustuksesta. Kehälavetti
Kehälavetti on kuljetuspanssarivaunun konekivääriä varten rakennettu lavetti, joka kääntyy täyden ympyrän sen kannella. Suomen puolustusvoimissa tämänkaltaiselle kehälavetille on kiinnitetty 12,7 ilmatorjuntakonekivääri 96 eli NSV, puhekieliseltä lempinimeltään "Itikka", joka tarkoittaa hyttystä. "Itikka" voi tarkoittaa eteläpohjalaisessa murteessa myös sonnia. Volksmarine
Marraskuussa 1960 Kansanarmeijan merijoukot nimettiin virallisesti Kansanlaivastoksi (Volksmarine). Seuraavina vuosina laivasto vastaanotti lukuisia sota-aluksia joista suurin osa oli kotimaassa rakennettuja. Ainoastaan rannikkopuolustusalukset ja jotkin torpedoveneet olivat hankittu Neuvostoliitosta, kuten myös kaikki helikopterit. Lisäksi Puolasta hankittiin joitakin apualuksia. Kotilaivasto
Kotilaivueen ensimmäisenä komentajana oli kontra-amiraali George Atkinson-Willes lippulaivanaan "HMS Empress of India". Intian kuninkaallinen laivasto
Laivasto perustettiin vuonna 1612 Itä-Intian kauppakomppanian laivastona ja se vaihtoi olemassaolonsa aikana nimeä useaan kertaan. Aikojen saatossa laivaston nimenä olivat muun muassa Bombay Marine, Hänen majesteettinsa intialainen laivasto, Hänen majesteettinsa Intian merivoimat ja Intian kuninkaalliset merivoimat kunnes se nimettiin vuonna 1934 Intian kuninkaalliseksi laivastoksi. Laivasto oli kooltaan vaatimaton, kunnes se kasvoi toisessa maailmansodassa merkittäväksi. Suomenlahden meripuolustusalue
Laivastoaseman aikoina kokoonpanoon kuului myös torpedokoeasema ja merenmittaukseen erikoistunut yksikkö. Ennen aliupseerikoulu-nimitystä silloisen laivastoaseman joukkoyksikkö tunnettiin "Laivastokoulu"-nimellä (LaivK). Koulun johdossa toimi muun muassa komentajakapteeni Kari Aalto. Kansan vapautusarmeijan laivasto
Kansan vapautusarmeijan laivasto on yksi Kiinan kansantasavallan kansan vapautusarmeijan neljästä puolustushaarasta. Muut kolme puolustushaaraa ovat maavoimat, ilmavoimat ja strategiset ohjusjoukot. Laivanupotus
Laivanupotus, joka tunnetaan myös nimillä shippaus, merisotapeli ja laivastopeli, on kahden pelaajan lautapeli, jossa tarkoituksena on tuhota vastustajan laivasto. Vaikka peli sopii pelattavaksi kynällä ja (ruutu)paperilla, sen saa myös lautapeliversiona ja tietokonepelinä. 849 Naval Air Squadron
849 Naval Air Squadron (849 NAS) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue, joka perustettiin tukialustorpedopommittajayksikkönä toisessa maailmansodassa. Se taisteli japanilaisia vastaan Kauko-Idässä. Sodan jälkeen siitä muodostettiin tukialukselle ilmavalvontalaivue, jonka kalustona olivat 1952-1978 Skyraiderit ja Fairey Gannetit. Laivueen kalustoksi vaihdettiin 1982 Sea King - ilmavalvontahelikopterit. Australian kuninkaallinen laivasto
Australian kuninkaallinen laivasto () on Australian puolustusvoimien merellinen puolustushaara. Australian itsenäistyttyä 1901 aiemmat siirtomaalaivastot yhdistettiin muodostettaessa Brittiläisen kansainyhteisön laivastoa. Tästä varhaisesta laivastosta muodostettiin 1913 varsinainen Australian laivasto. Kuninkaallinen laivasto tuki edelleen sitä ja tarjosi Tyynellä valtamerellä lisäsuojaa läsnäolollaan toisen maailmansodan alkuvuosiin saakka, kunnes Japanin laajeneminen esti Kuninkaallisen laivaston toiminnan alueella. Suomen Laatokan-laivasto
Kesällä 1942 Laatokalle luotiin italialaisista moottoritorpedoveneistä, saksalaisista miinaveneistä ja suomalaisesta moottoritorpedovene Sisusta Laivasto-osasto K ja tämän lisäksi muodostettiin Saksan ilmavoimien Luftwaffen alainen osasto Einsatzstab Fähre Ost toimimaan Laatokalla. Laivasto-osastot toimivat Laatokalla aina jäiden tuloon saakka jolloin italialaisten ja saksalaisten toiminta Laatokalla päättyi. Suomi osti osan ulkomaisista aluksista, jotka myöhemmin Suomen laivastossa, kuten Jymy-luokka. Vuoden 1942 jälkeen suomalaisten valtaamalla osalla Laatokkaa toimi vain suomalaisia aluksia. Wasp-luokka
Wasp-luokka on Yhdysvaltain laivaston maihinnousualus-luokka ( "maihinnousuhyökkäysalus"), joka on suunniteltu laskemaan vihamieliselle rannikolle joukkoja sekä kuljettamaan joukkoja helikopterein haluttuun kohteeseen. Luokan alukset ovat suurimpia tyyppinsä aluksia maailmassa. Ne on nimetty palveluksessa olleiden lentotukialusten, Yhdysvaltain merijalkaväen käymien taisteluiden sekä aiemmin palveluksessa olleiden maihinnousualusten mukaan. Luokka on suunniteltu edeltäneestä Tarawa-luokasta saatujen kokemusten pohjalta. Espanjan laivasto
Espanjan kuninkaallinen laivasto () on Espanjan asevoimien merellinen puolustushaara ja se on samalla yksi vanhimmista edelleen palvelustaan jatkavista merivoimista maailmassa. Laivasto on vastannut useista merkittävistä saavutuksista olemassa olonsa aikana kuten Kolumbuksen matka sekä Magalhãesin ja Elcanon purjehdus maapallon ympäri. Admiral Kuznetsov
Admiral Flota Sovetskogo Sojuza Kuznetsov (alun perin "Tbilisi"; suom. "Neuvostoliiton laivastoamiraali Kuznetsov") on Venäjän laivaston ainoa lentotukialus, ja laivaston nykyinen lippulaiva. Aluksen tilasi punalaivasto, mutta alus ei ehtinyt käyttöön ennen Neuvostoliiton hajoamista. 
Alus on nimetty Neuvostoliiton laivastoamiraali Nikolai Gerasimovitš Kuznetsovin mukaan. Venesatama
Kotisataman omistavat tai sitä hallitsevat venepaikat, joissa veneitä pidetään. Omistajana tai haltijana on kunta, kaupallinen marina tai venekerho. Satamaa käytetään veneiden pääasialliseen säilytykseen. Kotisataman luokka on 2.1 . Navetta
Navetta ("nim. ometta, pihatto, läävä, karjatto") on kotieläinsuoja, jonka tarkoituksena on suojata nautakarjaa vuodenajan mukaan pakkaselta, sateelta, tuulelta tai liialliselta lämmöltä. Se on myös suoja petoeläimiä ja tarttuvia eläintauteja vastaan. Navetta on maatalouden tuotantorakennus, jonka tarkoituksena tehostaa ja helpottaa karjataloutta. Pohjoinen laivasto
Laivaston synty liittyi Muurmannin rataan ja ensimmäisen maailmansodan aikaisiin Ison-Britannian ja Ranskan mittaviin puolustusvälinetoimituksiin Venäjälle, joiden tarkoituksena oli tukea Venäjän sotaponnisteluja pääasiassa Saksaa vastaan, jotta Ranskaan ja Isoon-Britanniaan kohdistunut paine länsirintamalla olisi keventynyt. Venäjän laivaston aluksia ohjattiin Murmanskiin suojaamaan puolustusvälinetoimituksia Saksa laivastolta ja sen sukellusveneiden vastatoimilta Barentsinmerellä. Siksi perustettiin 19. kesäkuuta 1916 Jäämeren laivue ("Flotilija Severnogo Ledovitogo okeana"). Lokakuun vallankumouksen jälkeen Venäjän uudet johtajat yhdistivät sen Venäjän Vienanmeren laivastoon ("Belomorskaja flotilija") maaliskuussa 1920. Norjan laivasto
Norjan puolustusvoimien organisaatiomuutos astui voimaan vuoden 2002 alusta. Taustalla oli vuoden 1990 puolustuskomitean näkemys tilanteesta. Budjetti oli aiemmin kasvanut mutta keinot ja päämäärät eivät olleet kohdanneet. Siksi komitea suositti merkittäviä supistuksia sekä rauhan- että sodanaikaisessa organisaatiossa. Tavoitteeksi asetettiin laadukkaiden puolustusvoimien luominen nykyaikaisen aseistuksen ja materiaalien avulla. Norjan Kuninkaallisen laivaston osalta laivaston ja rannikkotykistön ("Kystartilleriet") tehtävät yhdistettiin Kysteskadrenille 1. tammikuuta 2002. Australian kuninkaallinen laivasto
Laivasto-osasto () on hallinnollinen yksikkö, joka vastaa laivaston toiminnassa olevista yksiköistä sekä toiminnan suunnittelusta. Osaston komentajana on kontra-amiraali. Tämän viran edustaja periytyy Australian laivaston lippu-upseerin () tehtävästä, joka perustettiin 1911. Nimike vaihdettiin 1998 Australian merikomentajaksi () ja edelleen 1. helmikuuta 2007 Australian laivaston komentajaksi (). Merellä olevan laivaston komentajana toimii yhden tähden komentaja laivaston kommodori (). Kotirintama
Kotirintama on sotaa käyvän valtion siviiliväestöstä käytetty termi, joka käsittää siviiliväestön aktiivisena osana valtion sodankäyntiä. Ison-Britannian laivaston ilmavoimat
Ison-Britannian laivaston ilmavoimat ( ("FAA"), kirjaimellisesti kääntäen ”laivaston ilma-ase”) on Ison-Britannian Kuninkaallisen laivaston osa, jonka vastuulla ovat ilmaoperaatiot. Keisarillisen Japanin laivasto
Kiinan-Japanin sodan jälkeisen nöyryyttävän Liaotungin niemimaan palautuksen jälkeen Japani alkoi varustautua uutta vastakkainasettelua varten. Japanin laivasto käynnisti kymmenvuotissuunnitelman nimeltään ”sinnikkyys ja päättäväisyys” (), jonka aikana laivaston kokoon lisättiin 109 laivaa yhteensä 200 000 tonnin edestä ja laivaston sotilaiden määrä nousi 15 400:sta 40 800:een. Uusi laivasto muodostui seuraavasti:Taistelulaivoista "Mikasa", jonka sanottiin olevan aikansa tehokkain taistelulaiva, tilattiin Vickers, Sons & Maximilta Englannista vuonna 1898 ja se toimitettiin Japaniin 1902. Nippon Yusen Kaisha rakennutti Mitsubishin telakalla Nagasakissa ensimmäisen kaupallisen höyrylaivan Japanissa, "Akimarun". Risteilijä "Chitose" valmistettiin Union Iron Worksin telakalla San Franciscossa Kaliforniassa. Yhdysvaltain laivaston historia
Suuri osa laivaston toiminnasta liittyi maihinnousujen tukemiseen, ei ainoastaan Tyynellämerellä suoritettuun "saarihyppelyyn", mutta myös maihinnousuihin Euroopassa: Torch, Husky, Anzion maihinousu Italiassa, Overlord ja Dragoon. Yhdysvaltain laivaston historia
Filippiinien takaisinvaltaus alkoi maihinnousulla Leyten saarelle lokakuussa 1944. Japanin laivasto yritti torjua maihinnousua, mistä seurasi nelipäiväinen Leytenlahden taistelu, joka oli historian suurin meritaistelu. Venäjän laivasto
Neuvostoliiton valtion hajotessa, rajallisten taloudellisten voimavarojen rajoissa keskityttiin säilyttämään neuvostoajalta säilyneet laivasto-osastot Pohjoinen laivasto, Venäjän Tyynenmeren laivasto, Venäjän Mustanmeren laivasto, Itämeren-laivasto ja Laivaston ilmajoukot. Venäjän laivaston alusten ja henkilöstön määrä romahti täysin 1990-luvulla. Harjoittelu ja valmius kärsivät vakavasti. Vuonna 1995 vain kaksi ohjussukellusvenettä kerrallaan oli toimintavalmiudessa Pohjoisessa ja Tyynenmeren laivastossa.. Lakalaiva
Lakalaiva on paikannimenä todennäköisesti peräisin keskiajalta saakka. Kyseessä on ainutlaatuinen nimi koko Suomen paikannimistössä. Isojaon aikana 1700-luvulla se on ollut alueella sijainneiden Otavalan, Nekalan, Finnin, Skraatarlan, Penttilän ja Hallilan talojen ulkoniittyjen nimenä. Nimen alkuperäksi on arveltu länsimurteiden sanaa "lakka, laka" ’ulkorakennuksesta ulkoneva katos, leveä räystäs’ ja niittyä merkitsevää vanhaa sanaa "lauka, lauva". Vuoden 1540 maakirjassa esiintyy talonnimi "Lauvala" Kangasalan Herttualan kylässä. Satakunnasta tunnetaan biotyyppi "laukama" 'niitty metsän keskellä', mikä merkitys sopii erittäin hyvin isonjaon karttojen Lakalaivaan. Koska Lakalaivan nimestä ei tamperelaisessa nimiperinteessä esiinny samanlaisia kansanselityksiä kuin esimerkiksi Ristinarkun nimestä, ”lauva” on todennäköisesti muuttunut ”laivaksi” asiantuntemattoman kirjurin käsissä tai kansan suussa, jos sanan oikeaa merkitystä ei enää ole ymmärretty. Koska Lakalaivan niityt olivat ulkoniittyjä, on siellä todennäköisesti ollut lato. Heinänkorjuussa tarvittavia työvälineitä on säilytetty ladon kylkiäisessä eli lakassa, ja näin niityn nimi on täsmentynyt muotoon *Lakalauva, jolla tarkoitetaan niittyä (lauvaa), jossa on ollut lakallinen lato. Voidaan päätellä, että Lakalaivan alkuperäinen nimi on ollut *Laka(ladon)lauva, josta nimi on lopulta kirjurinjohdoksen tai kansanjohdoksen myötä saanut nykyisen muotonsa. Tanskan kuninkaallinen laivasto
Tanskan laivasto (virallisesti epävirallisesti ) on Tanskan asevoimien puolustushaara, joka vastaa Tanskan, Grönlannin ja Färsaarten itsenäisyyden turvaamisesta, tarvittaessa asein. Muina tehtävinä ovat valvonta, etsintä- ja pelastustehtävät, jäänmurtaminen, öljyvahinkojen torjunta sekä kansainväliseen yhteistyöhön osallistuminen. Kaartin ekipaasi
Kaartin ekipaasi () oli kaartiin liitetty pataljoonan vahvuinen laivaston sotilasyksikkö keisarillisen Venäjän merivoimissa. Kaartin ekipaasin sotilaat palvelivat keisarillisen perheen aluksilla. Ekipaasi tulee ranskankielen sanasta "équipage", joka tarkoittaa miehistöä, tässä yhteydessä merisotaväkeä. Laivaston soittokunta
Laivaston soittokunta (LAIVSK) on Suomen puolustusvoimien yksi virallisista sotilassoittokunnista ja merivoimien edustusorkesteri. Laivaston soittokunnan kotipaikkakunta on Turku ja sen kotijoukko-osasto oli vuoden 2013 loppuun asti Saaristomeren meripuolustusalue. Nykyisin Laivaston soittokunta kuuluu Merivoimien esikunnan alaisuuteen. Soittokunnan aikaisempi nimi oli Turun Varuskuntasoittokunta (TurSK). Suomen merivoimat
.Vuonna 1952 anneettiin uusi asetus merivoimista, johon kuului kaksi lippuetta ja kaksi laivastoasemaa. Merivoimista tuli yksi Suomen kolmesta puolustushaarasta. Samalla rannikkotykistö siirrettiin maavoimiin. Porkkalan palautettiin vuonna 1956 ja aluevedet laajenivat. Laajennukset vaativat uusia aluksia ja rannikkotykistön rajoitukset menettivät merkityksensä. Linnakkeita alettiin taas varustaa raskaalla ja järeällä tykkikalustolla. Helsingin laivastoasema siirrettiin Katajanokalta Upinniemeen vuonna 1959. Saksan laivasto
Saksan laivasto () on yksi kolmesta Saksan asevoimien puolustushaarasta vastaten meripuolustuksesta. Se on noin 17 300 sotilaallaan pienin puolustushaaroista. Laivaston tehtävinä ovat Saksan aluevesien ja rannikon puolustaminen sekä meriliikenteen suojaaminen. Näiden lisäksi laivasto osallistuu rauhanturvaamisoperaatioihin sekä humanitaarisiin tehtäviin. Nimitys "Deutsche Marine" on ollut käytössä vuodesta 1995 lähtien, sitä ennen liittotasavallan merivoimien epävirallinen nimitys oli "Bundesmarine". Laivasto on tiiviisti liitetty Natoon. Luokkasotakirjallisuus
Luokkasotakirjallisuudella tarkoitetaan yleensä Neuvosto-Venäjälle paenneiden suomalaisten kommunistiemigranttien julkaisemia teoksia, jotka käsittelivät Suomen sisällissotaa luokkasodan näkökulmasta (ks. Suomen sisällissodan nimet). Kirjoissa Suomen sisällissodasta puhutaan luokkasotana tai Suomen työväen vallankumouksena ja valkoisia kutsutaan yleisesti lahtareiksi. Tällaisia teoksia julkaisivat esimerkiksi Otto-Wille Kuusinen ja Jukka Lehtosaari. Teoksista merkittävimpiä olivat Lehtosaaren "Punakaarti rintamalla" sekä teokset "Vallankumous ja kansalaissota Suomessa" ja "Kimmon Komppania". Luokkaan on yleensä luettu myös Alex Halosen vuonna 1928 Yhdysvalloissa julkaisema "Suomen Luokkasota", jota Marko Tikan mukaan aikanaan postitettiin Suomeen tuhat kappaletta. Teokset olivat aikanaan pitkään kiellettyjen listalla, ja Etsivä keskuspoliisi tuhosi ja takavarikoi useimmat kappaleet. Useimmat teokset maksavat antikvariaateissa nykyisin satoja euroja, ja joitakin tulee tuskin enää saataville. Espanjan laivasto
Laivasto vastasi vuosisatojen ajan Espanjan valtakunnan ylläpitämisestä sekä sen edellyttämien Atlantin ylittäneiden Amerikan ja Euroopan välisten merireittien puolustamisesta samoin kuin Tyynenmeren Aasian ja Amerikan välisten reittien ylläpitämisestä. Laivasto oli merkittävin laivasto maailmassa 1500-luvulla ja 1600-luvun alussa. Bourbon-suvun valtaannousu palautti laivaston mahtia 1700-luvulla, mutta se jäi kolmanneksi merkittävimmäksi. Ecuadorin laivasto
Laivaston alusten etuliitteenä on BAE (), joka merkitsee Ecuadorin laivaston alusta. Brittiläinen Välimeren-laivasto
Brittiläinen Välimeren-laivasto oli osa Britannian Kuninkaallista laivastoa, joka oli pääosan olemassaoloajastaan tärkeä osa Yhdistyneen kuningaskunnan merimahtia. Laivaston tehtävänä oli suojata tärkeitä yhteyksiä emämaan ja itäisten siirtomaiden välillä. Välimeren laivaston komentaja nimettiin ensimmäisen kerran 1665, ja laivasto lakkautettiin 5. kesäkuuta 1967. Keisarillisen Japanin laivasto
Japani jatkoi pyrkimyksiä kasvattamaan maahan voimakkaan kotimaisen laivateollisuuden. Strategiaksi muodostui periaate ”kopioi, jalosta, uudista”, jonka mukaan japanilaiset tutkivat useita ulkomaalaisia laivoja ja paransivat niiden ominaisuuksia. Tämän jälkeen he ostivat laivoja pareina ja järjestivät vertailevia testejä laivoilla. Vuosien myötä kokonaisten laivaluokkien tuonti muuttui paikallisesti tapahtuneeseen kokoamiseen ja hiljalleen kokonaisten laivojen itsenäiseen valmistukseen. Kotimainen valmistus alkoi torpedoveneistä 1880-luvulla ja saavutti huippunsa kokonaisten taistelulaivojen valmistamisessa 1900-luvun alussa. Viimeinen merkittävä ulkomaanostos oli taistelulaiva "Kongō", joka ostettiin Vickersin telakalta vuonna 1913. Vuoteen 1918 mennessä ei japanilaisessa laivanvalmistuksessa ollut enää vaihetta, jossa japanilainen valmistusstandardi olisi jäänyt jälkeen muun maailman normeista. Vuoteen 1920 mennessä Japanilla oli maailman 8. suurin laivasto ja se oli johtavassa asemassa monella laivanrakennuksen osa-alueella:Yli 2 000 Zero-hävittäjää, 890 Nakajima KI-43 Hauabysha -hävittäjää. Keisarillisen Japanin laivasto
Keisari Meijin palattua valtaan 1868, jatkoi hän Tokugawa shogunaatin aloittamia muutoksia asevoimissa ja teollisuudessa, pyrkien estämään siten Yhdysvaltoja ja Euroopan valtioita valloittamasta Japania. Keisarillisen Japanin laivasto muodostettiin virallisesti vuonna 1869, jolloin uusi hallitus kehitti kunnianhimoisen suunnitelman yli 200 laivan – 10 laivaston – muodostamisesta. Suunnitelma kuitenkin hylättiin vuoden sisällä, pääasiassa resurssipulan takia. Kapinat Japanin sisällä, erityisesti Satsuman kapina (1877), pakottivat hallituksen keskittymään enemmän maasodankäyntiin. Laivaston politiikkaa kuvaa hyvin lause "Shusei Kokubō" (, sananmukaisesti ”staattinen puolustus”), jonka mukaan puolustus keskittyi rannikoille (värväysarmeija) ja rannikkolaivastolle "Rikushu Kaijū"n (, Armeija ensin, laivasto sitten) mukaisesti. HMS
Lyhennettä HMS käytetään myös rannikkolinnakkeista, joista Kuninkaallinen laivasto käyttää nimitystä "kivifregatti". Sellaisia ovat muun muassa koulutuskeskus HMS "Excellent" pienellä saarella Portsmouthin satamassa. Kotivävy
Kotivävy on vaimonsa kotitilalla asuvaa miestä tarkoittava sukulaisuussuhteen nimitys, vävyn eli tyttären miehen erikoistapaus. Kotivävy asettuu tavallisesti asumaan ja hoitamaan vaimonsa kotitaloa tai -tilaa. Näin käsite liittyy etenkin maatalousyhteiskuntaan suurperheineen tyypillisemmin kuin kaupunkimaisen elämäntavan ydinperheisiin. Kotivävyn saaminen taloon oli tärkeää, jos talon omista pojista ei ollut saatavissa uutta isäntää. Tudorien ajan laivasto
Tudorien ajan laivasto () tarkoittaa Englannin laivastoa Tudor-suvun hallintovuosina 1485–1603, jolloin luotiin Britannian kuninkaallinen laivasto. Neuvostoliiton laivasto
Neuvostoliiton laivasto, silloinen ”Työläisten ja talonpoikain punainen laivasto” () oli raihnaisessa tilassa sotien välisenä aikana, muodostuen vain neljästä Gangut-luokan taistelulaivasta, jotka oli jaettu Itämerelle ja Mustallemerelle. Kun valtion sisäiset huomion kohteet muuttuivat, laivasto ei saanut paljon tukea tai koulutusta. Kuvaavana voidaan pitää silloista käsitystä Neuvostolaivaston vahvuudesta sitä, ettei sitä edes kutsuttu Washingtonin laivastosopimukseen, joka rajoitti ja määritteli maailman laivastojen vahvuuksia. Neuvostoliiton laivasto
Neuvostolaivasto muodostettiin 1917 Venäjän keisarikunnan laivastosta. Monet alukset jatkoivat palvelua lokakuun vallankumouksen jälkeen, tosin eri nimellä. Neuvostoliiton laivaston ensimmäiseksi laivaksi voidaan kutsua kapinoinutta Venäjän keisarikunnan laivaston panssarikansiristeilijää "Auroraa", jonka miehistö liittyi bolševikkien riveihin. Aikaisemmin merimiehet olivat nousseet kapinaan 1905 Potjomkinilla. Australian kuninkaallinen laivasto
Nykypäivän Australian laivasto on yksi suurimmista ja parhaiten varustetuista laivastoista Tyynenmeren alueella ja sillä on merkittävä rooli myös Intian valtamerellä sekä mahdollisuus toimia kaikkialla maailmassa tukemassa sotatoimia ja rauhanturvaoperaatioita. Yhdysvaltain laivasto
Suurimmat maihinnousualukset muistuttavat pientä lentotukialusta ja kykenevät operoimaan V/STOL, VTOL ja STOVL-lentokoneita sekä pystyvät laskemaan ilmatyynyaluksia (LCAC) ja sekä vastaavia vesille. Maihinnousualukset on nimetty tyypillisesti toisen maailmansodan lentotukialusten mukaan, mikä tapa periytyy siitä, että ensimmäiset suuret maihinnousualukset olivat konvertoituja lentotukialuksia.Maihinnousukuljetusalukset on tarkoitettu kuljetukseen ja maihinnousuun erilaisiin tehtäviin esim. merijalkaväelle. Alukset on nimetty kaupunkien mukaan paitsi USS New York (LPD-21), joka on nimetty osavaltion mukaan ja USS Somerset (LPD-25), joka on nimetty piirikunnan mukaan. Laivasto (sotilasyksikkö)
Suurvalloilla on seuraavat laivastot:
Isolla-Britannialla ei ole enää erillisiä laivastoja. Läntinen laivasto ja Itä-Aasian laivasto yhdistettiin 1971 yhden päämajan alaisuuteen. Tätä ennen olivat olemassa: Saaristolaivasto
Vuonna 1756 kaleerilaivasto erotettiin omaksi laivastokseen, joka sai nimen Saaristolaivasto. Se sai oman lipunkin. Saaristolaivaston tehtävänä oli maavoimien tukeminen. Jostain syystä, ehkä päätehtävän tukemisen johdosta, saaristolaivastossa käytettiin alusta alkaen lähes yksinomaan maavoimien sotilasarvoja, vain komentajat olivat amiraaleja. Norjan laivasto
Norjan laivasto ( eli "Marinen") on Norjan merivoimien merialueen suojaamisesta vastaava aselaji. Norjan kuninkaallisen laivaston perusti Norjan prinssi Kristian Fredrik 12. huhtikuuta 1814. Tätä ennen Tanskalla ja Norjalla oli ollut yhteinen laivasto. Vuoden 2002 puolustusvoimien organisaatiomuutoksessa Kuninkaallisen laivaston ja rannikkotykistön ("Kystartilleriet") tehtävät yhdistettiin Kysteskadrenille. Laivaston vahvuus oli vuonna 2010 yhteensä 4 351 henkilöä, joista sotilashenkilöstöä oli 2 034, siviilejä 214 ja asevelvollisia 2 104. Aluksia on 25, lisäksi sen vastuulla on hallitsijan käytössä oleva "KS Norge". Yhdysvallat
Yhdysvaltain asevoimat koostuvat maavoimista, laivastosta, ilmavoimista ja merijalkaväestä. Asevoimia hallinnoi puolustusministeriö. Rannikkovartiostosta vastaa kotimaan turvallisuuden virasto Department of Homeland Security, mutta se siirtyy laivaston hallintoon sodan aikana. HMS Neptune (1909)
HMS Neptune oli Britannian kuninkaallisen laivaston Neptune-luokan taistelulaiva. Alus rakennettiin Portsmouthin telakalla ja se liitettiin laivastoon 1909, jolloin se liitettiin Kotilaivastoon. Merijalkaväki
Merijalkaväki on erityisesti maihinnousuihin koulutettu ja tarkoitettu asevoimien joukko. Merijalkaväkeen voi kuulua myös raskasta kalustoa, tykistöä ja ilma-aluksia. Merijalkaväki kuuluu yleensä joko merivoimiin tai maavoimiin, mutta esimerkiksi Yhdysvalloissa se on erillinen puolustushaara. Yhdysvaltain laivasto
Lentotukialukset ovat keskeinen osa laivaston strategista iskukykyä. Yhdysvaltain lentotukialukset ovat suurempia kuin muiden maiden käytössä olevat lentotukialukset. Modernit lentotukialukset CV-67:stä lähtien on tyypillisesti nimetty poliitikkojen mukaan, sitä aikaisemmat on nimetty taistelujen tai kuuluisien laivojen mukaan. Yhdysvaltain laivaston historia
Laivasto on itse asiassa vanhempi kuin Yhdysvallat valtiona, sillä vuonna 1775 siirtokuntien kongressi antoi päätöslauselman, jossa siirtokuntia kehotettiin rakentamaan ja varustamaan laivastoja. Tätä seurasi 26. elokuuta Rhode Islandin päätöslauselma, jossa päädyttiin Siirtokuntien laivaston perustamiseen. Sillä aikaa George Washington oli aloittanut laivojen hankkimisen, joista ensimmäinen oli kuunari "Hannah", jonka oston Washington kustansi omista varoistaan. "Hannah" otettiin käyttöön 5. syyskuuta 1775 Beverlyn satamassa Massachusettsissä. Kongressi päätti 13. lokakuuta ryhtyä varustamaan omia laivoja, joista ensimmäinen oli USS "Alfred" Philadelphiassa. Suomenlinnan lautta
Liikennettä saarille hoiti yksityisten yrittäjien moottoriveneiden lisäksi puolustusvoimien erillisyksikkö Varuskunnan Laivaliikenne, jolla oli moottoriveneitä ja neljä höyrylaivaa: HL Suomenlinna (valmistunut 1912), HL Vallisaari (1912), HL Kustaanmiekka (1915) ja HL Suvasvesi (1919). Kolme vanhinta olivat ehtineet palvella Venäjän laivastoakin. Laivat eivät pystyneet kulkemaan jäissä, joten talveksi laivaliikenne pysähtyi. Talvella saarille käveltiin jäätietä pitkin Kaivopuiston rannasta tai ajettiin autolla Katajanokan kärjestä. Chilen laivasto
Laivaston komentajan amiraali Enrique Larrañaga Martínin alaisuudessa on 25000 henkeä, joista 5200 palvelee merijalkaväessä. Aluksia laivastolla on 66, mikä on kasvamassa 74:ään. Aluksista 21 on varsinaisia taisteluyksiköitä ja ne on sijoitettu Valparaísoon. Laivaston sukellusveneet sekä niiden emälaiva on sijoitettu Talcahuanoon. Laivastoon kuuluvat myös ilmavoimat, joiden tehtävänä on tavaran ja henkilöstön kuljettaminen sekä merialueiden valvonta. Laivaston ilmavoimilla ei ole hävittäjiä eikä pommittajia. Yhdysvaltain laivaston historia
Sodan jälkeen laivasto päästettiin taantumaan ja sisällissotaan osallistuneet laivat romutettiin tai myytiin. Laivaston miesmäärä putosi nopeasti 2 000 upseeriin ja 10 000 miehistöön kuuluvaan. Suurimmaksi osaksi tämä oli odotettua. Paljon yhdysvaltalaisia kauppa-aluksia oli siirretty muiden valtioiden lippujen alle suojaan etelävaltiolaisilta kaappareilta ja loput yhdysvaltalaiset kauppalaivat nauttivat "pax Britannicasta", joka oli tehnyt merirosvouden harvinaiseksi. Lisäksi maahanmuutto ja laajentuminen länteen jatkui jälleen ja kiinnittivät valtion huomion. Riilahden meritaistelu
Venäjän laivastossa on lähes aina ollut taistelun mukaan nimetty laiva. Merkittävimpiä olivat vuonna 1908 tilatut "Gangut"-luokan taistelulaivat. Pietarin keskustassa on taistelun mukaan nimetty katu, Gangutskaja ulitsa. Venäjän laivaston päivää vietetään heinäkuun viimeisenä sunnuntaina voiton muistoksi.Suomen laivastossa taistelun mukaan on nimetty miinalaiva "Riilahti". Yhdysvaltain 6. laivasto
Laivasto on perustettu helmikuussa 1950 nimeämällä uudestaan aiempi 6. laivasto, joka taas oli vuonna 1948 muodostettu Yhdysvaltain Välimeren laivastosta. Perustamisestaan lähtien laivasto on osallistunut toimiin kaikkialla Välimeren alueella ja toisinaan kauempanakin. Laivaston joukot ovat osallistuneet lukuisiin Naton harjoituksiin, Yhdysvaltain Libanonin maihinnousuun 1958, Jom Kippurin sotaan 1973, Suezin kanavan raivaukseen vuoden 1973 jälkeen, lukuisiin iskuihin Libyaan 1980-luvulla ja Adrianmerelle sijoitettujen joukkojen huolto-operaatioon Jugoslavian hajoamissotien aikana 1990-luvulla. Viimeisimpänä laivasto on osallistunut ilmaiskuihin Libyaan 2011. Laivastoon kuului 2013 operaatio Iraqi Freedomin aikana kaikkiaan 40 alusta, 175 lentokonetta ja 21 000 henkeä. Sukellusveneiden emälaivan "USS Emory S. Landin" palattua Yhdysvaltoihin jäi laivaston ainoaksi pysyvästi sijoitetuksi alukseksi "USS Mount Whitney". Lippulaiva
Lippulaiva on sota-alus, jolta amiraalin arvoinen komentaja johtaa laivasto-osastoa. Lippulaivalla on lisäksi oma komentaja, joka on aluksen päällikkö. Amiraalia alempiarvoisemman komentajan alusta kutsutaan johtoalukseksi. Lisäksi merivoimille voidaan nimetä lippulaiva, vaikka aluksella ei olisi vakituista laivasto-osaston komentajaa. Tästä esimerkinä esimerkiksi Suomen merivoimien miinalaiva Pohjanmaa, joka toimi pitkään merivoimien lippulaivana. Pohjanmaan poistuessa käytöstä merivoimat todennäköisesti vuorottelee Hämeenmaa-luokan miinalaivoja lippulaivana. HMS Commonwealth (1903)
Laivaston uudelleen organisoinnissa toukokuussa 1912 kaikki King Edward VII -luokan alukset mukaan lukien "HMS Commonwealth" koottiin Kotilaivaston 3. taistelulaivalaivueeseen. Alus siirrettiin marraskuussa laivueen mukana Välimeren laivastoon, kun ensimmäinen Balkanin sota (lokakuusta 1912 toukokuuhun 1913) oli kiristänyt tilannetta alueella. Kotiryssä
Yleensä kotiryssät olivat Neuvostoliiton suurlähetystön diplomaatteja. Arvokkaina yhteyshenkilöinä pidettiin erityisesti niin sanotun "puoluelinjan" edustajia. Nämä diplomaattiasemassa toimivat KGB:n upseerit tarjosivat suoran yhteyden Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen ja sen keskuskomiteaan. Suomen presidenteistä Urho Kekkonen ja Mauno Koivisto hoitivat yhteytensä Moskovaan suoraan KGB:n kulloisenkin Helsingin-päällikön kautta. Yhdysvaltain 4. laivasto
Osasto perustamisesta uudelleen ilmoitettiin huhtikuussa 2008.
Laivasto-osaston perustaminen herätti epäilyjä useissa Etelä-Amerikan maissa.
Fidel Castro kirjoitti kyseessä olevan interventiolaivaston.
Argentiinan ja Brasilian hallitukset tekivät virallisen kyselyn sen käyttötarkoituksesta.
Venezuelan Hugo Chávez syytti Yhdysvaltoja pelottelusta ja uhkasi upottaa laivaston alukset. Koululaiva
Koululaiva on merimiesten kouluttamiseen tarkoitettu alus. Nimitystä käytetään erityisesti laivastoupseerien kouluttamiseksi suunnitelluista tai käytetyistä aluksista. Näitä ovat sekä meripalveluksessa olevat että vanhat koulutustiloina käytetyt alukset. Kanadan kuninkaallinen laivasto
Canadian Forces Maritime Command eli MARCOM muodostettiin 1. helmikuuta 1968 yhdistettäessä Kanadan asevoimien puolustushaarat, jolloin sen päämaja sijoitettiin Atlantin merivoimien päämajan yhteyteen Halifaxiin. Yhdistymisen seurauksena laivaston univormut vaihdettiin vihreisiin kaikkien aselajien yhteiseen univormuun sekä otettiin käyttöön yhteiset arvoasteet maavoimien ja ilmavoimien kanssa. Yhdistymisen jälkeen ainoastaan olkamerkit ja lakit paljastivat merimiehet. Rannikkolaivasto
Joukko-osaston edeltäjä tunnettiin nimellä Turun Laivastoasema (TurLA), joka myöhemmin muuttui lyhenteeltään TurLAs:ksi. Uusi nimi oli käytössä 31. joulukuuta 1997 asti. Latvian laivasto
Poliittisen epävarmuuden ja Neuvostoliiton laivaston läsnäolo Itämerelle aiheutti laivaston keskittymisen merivartiointiin. Merivartioston ( ensimmäiset alukset olivat siviilistä pakko-otettuja aluksia. Myöhemmin vastaanotettiin lukuisia ruotsalaisia rajavartioaluksia ja Saksa toimitti entisiä Itä-Saksan laivaston Osa-I ja Kondor-II -luokkien aluksia aseistamattomina. Puola toimitti satamahinaajan ja Norja Storm-luokan ohjusveneen ilman aseita. Satakunnan laivasto
Laivue perustettiin keväällä 1916, jolloin venäläinen sotilaskomissio pakko-otti Näsijärvellä linjaliikenteessä olleet matkustajalaivat Tarjanteen, Kurun ja Pohjolan sekä hinaajat Muroleen ja Näsijärven Venäjän laivaston käyttöön. Lisäksi käyttöön otettiin moottoriveneitä. Laivoissa oli suomalainen miehistö, jota komensi venäläisen päällikön alaisena aluksen suomalainen kapteeni. Matkustajalaivoihin oli asennettu 75 mm laivatykit, joita käyttivät venäläiset matruusit. Laivueen komentajana toimi 2. luokan kapteeni Sablin lippulaivanaan "Tarjanne". Venäläisen miehistön kokonaislukumäärä oli noin sata miestä. Nämä oli majoitettu rannalla olleeseen tavaramakasiiniin. Laivue (laivasto)
Laivue (LV tai lv.) on viiriköistä tai alusperusyksiköistä koostuva merivoimien maavoimien pataljoonaa vastaava joukkoyksikkö. Laivuetta johtaa laivueenkomentaja apunaan esikunta. Laivuetta suurempi joukkoyksikkö on lippue ja sitä pienempi on viirikkö. Viron muinaismaakunnat
Rannikkomaakunnilla oli käytössään laivasto. Suurin ja merkittävin laivasto oli Saarenmaalla, jolla oli Henrik Lättiläisen mukaan 300 suurta laivaa. Tämä saattaa olla liioittelua sillä esimerkiksi Tanskaan vuonna 1203 hyökänneillä saarenmaalaisjoukoilla oli vain 16 laivaa. Kooltaan laivat olivat 20-30 metriä pitkiä ja 5-6 metriä leveitä. Miehistöä niissä oli keskimäärin 30. Tunnetuin laivaston tukikohta oli Sotasatama () Hiidenmaalla. Se oli luonnonsatama, joka saatettiin sulkea viholliselta puisilla esteillä, tai upottamalla tielle omia laivoja. Yhdysvaltain laivasto
Yhdysvaltain sisällissodan aikana laivasto oli edelläkävijä panssaroitujen sotalaivojen käytössä, mutta sodan jälkeen laivat vanhenivat nopeasti. Laivaston modernisointi aloitettiin 1880-luvulla, mikä toi Yhdysvallat takaisin laivastovaltojen eturiviin 1900-luvun alkuun tultaessa. Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimat
Ison-Britannian merivoimat eli Kuninkaallinen laivasto () on vanhin Ison-Britannian kolmesta puolustushaarasta. Maavoimien katsotaan muodostuneen vasta 1. toukokuuta 1707 jälkeen, kuin Englannin ja Skotlannin rykmentit yhdistettiin yhdeksi asevoimaksi. Itämeren laivasto
Itämeren laivastolla oli tukikohdat Suomen suuriruhtinaskunnassa Helsingissä, Suomenlinnassa ja Katajanokalla. Laivaston toisen taistelulaivaosaston tukikohta oli pääasiallisesti Helsingissä. Suomessa toimi myös Suomen meriekipaasi. Ensimmäisen maailmansodan aikana laivaston yhteydessä toimi brittiläinen sukellusvenelaivue, jonka alukset upotettiin Helsingin edustalle Harmajan matalikolle keväällä 1918 Suomen sisällissotaaan osallistuvan Saksan Itämeren-divisioonan lähestyessä Helsinkiä. Itämeren laivaston alukset puolestaan evakuoitiin Itämeren laivaston jäämarssina tunnetun operaation aikana Helsingistä ja Tallinnasta Kronstadtiin. Latvian laivasto
Latvian laivasto () on yksi Latvian asevoimien puolustushaaroista, ja se vastaa merialuiden valvonnasta ja tarvittaessa sen puolustamisesta sekä meripelastuksesta Latvian aluevesillä. Keisarillisen Japanin laivasto
1880-luvulla ranskalaisten ”Jeune Ecole” -doktriini (”Nuori koulu”) nousi päävaikuttajaksi Japanissa. Jeune Ecole suosi pieniä ja nopeita aluksia, erityisesti risteilijöitä ja torpedoveneitä isompia laivoja vastaan. Ranskan laivaston menestys Ranskan-Kiinan sodassa (1883-1885) vahvisti japanilaisille torpedoveneiden tehon, jotka olivat ihanteellisia vähäresurssiselle Japanille. Vuonna 1885 laivaston sloganiksi tuli "Kaikoku Nippon" (, kirjaimellisesti ”Merimaa Japani”). Kotilaivasto
Washingtonin laivastosopimuksen seurauksena runsaasti raskaita aluksia poistettiin käytöstä, jolloin Suuri laivasto lakkasi olemasta. Suuri laivasto jaettiin kahteen osaan, Atlantin laivastoon ja Välimeren laivastoon (), joissa kummassakin oli kuusi taistelulaivaa ja/tai taisteluristeilijää. 7. pintatorjuntalaivue
7. pintatorjuntalaivue (vuoteen 2014 saakka 7. ohjuslaivue) on Merivoimien Rannikkolaivastoon kuuluva joukkoyksikkö. Yksikön pääosat sijaitsevat Upinniemessä Kirkkonummella. Laivueen päätehtävänä on ylläpitää ja kehittää pintatorjunta-, merimiinoitus- ja ilmapuolustuskykyä sekä alueellisen koskemattomuuden valvontaa ja turvaamista. Tässä suhteessa laivue eroaa toisesta Rannikkolaivaston pintatorjuntalaivueesta, 6. pintatorjuntalaivueesta, jonka tehtäviin kuuluu sukellusveneentorjunta. Ero on ymmärrettävä, sillä laivueiden alusten pääaseet ovat hieman erilaiset. Laivueen alusten pääaseina ovat meritorjuntaohjus MTO85M ja merimiinat. Ilmatorjunta-aseina eteläafrikkalainen Umkhonto (ITO 04-ilmatorjuntaohjusjärjestelmä) sekä Bofors 57mm laivatykki. Lämpöhakuinen Umkhonto kykenee torjumaan ilmamaaleja yli kymmeneen kilometriin saakka. Hamina-luokka ja Hämeenmaa-luokka soveltuvat elektroniseen valvontaan sekä pinta- ja ilmatorjuntaan. Pansio-luokan miinalautat soveltuvat merimiinoitukseen sekä merikuljetuksiin.
7. ohjuslaivue tunnettiin alun perin nimellä vartiolaivue (VartLv), jolloin se kuului muilta osiltaan Pansioon sijoitettuun Laivastolippueeseen (LaivLp), myöhemmin Rannikkolaivastoon (RLaiv). Vartiolaivueen nimenvaihdos tuli voimaan kesällä 1998. Laivueen viimeisenä komentajana oli komentaja Kai Varsio. Vuosien saatossa yksikköön on kuulunut "ohjusvenelaivue" (OhjvLv). HMS Victorious (R38)
Kotilaivaston mukana "HMS Victorious" suojasi 25. toukokuuta saattuetta PQ16 ja palaavaa saattuetta QP12. Saattue oli suurin tähän mennessä, ja sitä olivat suojaamassa "HMS Duke of York", "USS Washington", "USS Wichita ja" "HMS London" suojanaan Kotilaivaston hävittäjät. "HMS Victorious" suojasi 30. kesäkuuta Kotilaivaston mukana saattuetta PQ17 ja palaavaa saattuetta QP13. Alus palasi Scapa Flow’hun saattueen QP13 saavuttua Reykjavikiin, ja se määrättiin osallistumaan Maltan saattueiden suojaamiseen yhdessä muiden Kotilaivaston alusten kanssa. Venäjän Saimaan laivasto
Saimaan sotalaivaston tehtävänä oli järjestellä kuljetukset sisäreiteillä, vastata erityisesti maihinnousuoperaatioiden sotajoukkojen kuljettamisesta ja raja-alueen vesistöjen vartioimisesta. Laivaston satama sijaitsi Lappeenrannan Tyysterniemessä. Laivastolaki
Laivastolaki on laki, joka säädettiin 1927 Suomen laivaston perushankintaohjelman takaamiseksi. Laki mahdollisti laivaston uudistamisen siitä, mitä oli saatu pääasiassa venäläisiltä Suomen itsenäistyttyä. Keskustelu Suomen laivaston tilasta alkoi torpedovene S2:n uppoamisesta 1925, minkä seurauksena perustettiin asiaa ajamaan Suomen Laivastoyhdistys ry. Asiaa lähti edistämään myös Helsingin Sanomat. Kansan vapautusarmeijan laivasto
Kansan vapautusarmeijan laivasto on jaettu viiteen aselajiin, sukellusveneisiin, pinta-aluksiin, laivaston ilmavoimiin, rannikkopuolustukseen ja merijalkaväkeen. Näiden lisäksi laivastoon kuuluu joitakin erikoistuneita joukko-osastoja. Laivasto jakaantuu kolmeen laivastoon, jotka ovat Beihain laivasto (pohjoinen), Donghain laivasto (itä) ja Nanhain laivasto (etelä). Laivastossa palvelee kaiken kaikkiaan noin 235 000 miestä ja heistä 35 000 on varusmiehiä. Laivaston kalustoon kuuluu 70 sukellusvenettä, 72 suurta pinta-allusta, yli 223 partio- ja rannikkoalusta sekä 211 logistiikka- ja tukialusta. Laivaston ilmavoimilla on kolmisen sataa eri tyyppistä lentokonetta ja alle sata helikopteria. Merijalkaväessä palvelee noin 10 000 henkilöä. Jatkosodan hyökkäysvaihe
Jatkosodan aikana laivaston merkitys kasvoi. Jatkosodan aattona Suomen merivoimat miehittivät Ahvenanmaan operaatio kilpapurjehduksen myötä. Hyökkäysvaiheen aikana suomalaiset vartiomoottoriveneet partioivat aluevesillä, moottoritorpedoveneet ja sukellusveneet suorittivat pitkiä partioretkiä ja miinalaivat miinoittivat yhteistyössä saksalaisten kanssa Suomenlahtea. Maajoukkojen edettyä Ääniselle Suomen laivasto sai uuden laivastoyksikön, kun perustettiin Äänisen laivasto-osasto, johon kuului yksi tykkivene ja muutamia muita aluksia. Myös ns. saattuetoimintaa suoritettiin, eli sota-alukset saattoivat aseistamattomia rahti- ja matkustaja-aluksia. Merisotatoimista surullisin oli Panssarilaiva Ilmarisen uppoaminen syyskuun puolivälissä. Alus vei mukanaan 271 miestä.
Mäkiluodosta käsin suomalaiset häiritsivät neuvostolaivastoa tykkitulellaan koko hyökkäysvaiheen ajan. Torpedovene S2
"S2:n" uppoaminen sai aikanaan huomattavasti julkisuutta ja järkytti niin merivoimien henkilökuntaa, suomalaisia merenkulkijoita kuin suurta yleisöäkin. Onnettomuuden ja sen synnyttämän julkisuuden seurauksena perustettiin vuonna 1926 Suomen Laivastoyhdistys, nykyinen Meriliitto, jonka alkuvuosien tehtäväksi muodostui erityisesti ajanmukaisen sotalaivaston hankkiminen Suomelle. Yhdistyksen toiminta vaikutti merkittävästi vuonna 1927 säädetyn laivastolain syntyyn sekä "Ilmarinen"- ja "Väinämöinen"-panssarilaivojen, merivoimien sukellusvenelaivaston ja uusien moottoritorpedoveneiden hankintaan 1930-luvulla. Upinniemen varuskunta
Rannikkoprikaati ylläpitää Suomenlahden Meripuolustusalueen perinteitä. Meripuolustusalueen aikaisemmat nimet olivat Suomenlahden Laivasto (SLLaiv) ja sitä ennen Helsingin Laivastoasema (HelLAs) vuoteen 1992 asti. Perinnetoimintaa harrastavat killat Helsingin laivastokilta ja Laivaston Sukeltajakilta. Suomen laivasto
Suomen laivasto on Suomen rannikkopuolustuksen laivoista vastanneen osan nimitys 1923–1933, jolloin alettiin käyttää nimitystä Suomen merivoimat. Jo vuonna 1927 Suomen laivasto ja Suomen rannikkotykistö yhdistettiin johdoltaan rannikkopuolustuksesta kokonaisuutena vastaaviksi merivoimiksi. Puolustushaaran roolin merivoimat sai kuitenkin vasta 1950-luvulla. Laiva
Suomessa ja sukulaiskielissä omaperäisiä nimityksiä laivoille tai veneille ovat "aluksen" lisäksi esimerkiksi "vene", joka merkitsee nykyisin hyvin pientä, kannetonta laivaa, "haapio" ja "honkio", jotka merkitsevät yhdestä puusta tehtyä venettä, "uisko", joka merkitsee tietyntyyppisiä purjealuksia, "saima", joka tarkoitti Laatokalla käytettyä purjealusta, ja "haaksi", joka on vanha laivojen ja veneiden yleisnimitys. Saimaan laivaston vanavedessä
Saimaan laivaston vanavedessä on Interreg-osarahoitteinen Naapuruusohjelmahanke, jonka lähtökohtana on Suomen ja Venäjän yhteinen historia. Hankkeessa on ollut yksi kokopäivätoiminen työntekijä. Hankkeen teemana on erityisesti Venäjän Saimaan laivasto ja kenraali Aleksandr Suvorov, jonka toimintaan liittyvään historiaan perustuvien matkailutuotteiden kehittäminen on hankkeen päätehtävä. Tuotteiden kehittämisessä keskeistä on historian elävöittäminen innovatiivisia sovelluksia ja ratkaisuja sekä teknologisia ratkaisuja hyödyntäen. Yhdysvaltain laivaston alukset
Lentotukialukset ovat keskeinen osa laivaston strategista iskukykyä. Yhdysvaltain lentotukialukset ovat suurempia kuin muiden maiden käytössä olevat lentotukialukset. Modernit lentotukialukset CV-67:stä lähtien on tyypillisesti nimetty poliitikkojen mukaan, sitä aikaisemmat on nimetty taistelujen tai kuuluisien laivojen mukaan. Alla on esitelty kaikki nykyään käytössä olevat lentotukialukset kotisatamineen. Kaikki entiset ja nykyiset lentotukialukset löytyvät luettelosta Yhdysvaltain laivaston lentotukialuksista ja luettelosta Yhdysvaltain laivaston saattuetukialuksista.Suurimmat maihinnousualukset muistuttavat pientä lentotukialusta ja kykenevät operoimaan V/STOL-, VTOL- ja STOVL-lentokoneita sekä pystyvät laskemaan ilmatyynyaluksia (LCAC) ja vastaavia vesille. Maihinnousualukset on tyypillisesti nimetty toisen maailmansodan lentotukialusten mukaan, mikä tapa periytyy siitä, että ensimmäiset nykytyyppiset maihinnousualukset olivat konvertoituja lentotukialuksia.Yhdysvaltain laivaston kaikki sukellusveneet ovat ydinvoimalla varustettuja ja niitä on kahta päätyyppiä: staregiset ballistisin ohjuksin varustetut (SSBN) ja taktiset hyökkäyssukellusveneet (SSN). Strategisilla veneillä on tehtävänään kuljettaa ydinkärjin varustettuja sukellusveneestä ammuttavia ballistisia ohjuksia (SLBM). Hyökkäyssukellusveneillä on useita taktisia tehtäviä, kuten vastustajan laivojen ja sukellusveneiden upottaminen, risteilyohjusten laukaiseminen ja tiedustelu. Ohio-luokan veneissä jatkettiin taistelulaivoilta periytyvää tapaa nimetä laivaston tulivoimaisin kalusto osavaltioiden mukaan. Hyökkäysveneet on nimetty pääsääntöisesti kaupunkien mukaan. Aikaisemmat hyökkäyssukellusveneet nimettiin kalojen mukaan ja ballistiset "kuuluisien amerikkalaisten" mukaan.Muita sukellusveneitä, entisiä ja nykyisiä: Suvorovin sotakanavat
Venäjän puolustuksesta Saimaan alueella vastasivat erityisesti Lappeenrannan linnoitus Saimaan etelärannalla, pieni Kärnäkosken linnoitus Lounais-Saimaalla sekä Olavinlinna Savonlinnassa. Lisäksi Venäjällä oli käytettävissään Saimaan laivasto, jonka tukikohtina toimivat Saimaan alueen kolme linnoitusta. Venäjän Saimaan laivastolla oli vastassaan Ristiinassa kotisatamaansa pitävä Ruotsin Saimaan-laivasto. Keisarillisen Japanin laivasto
Keisarillisen Japanin laivasto, "KJL" (Kyūjitai: 大日本帝國海軍 Shinjitai: 大日本帝国海軍 "" tai 日本海軍, "Nihon kaigun") oli keisarillisen Japanin merivoimat vuodesta 1869 vuoteen 1947, jolloin se hajotettiin uuden perustuslain myötä kansainvälisten jännitteiden ratkaisemiseksi. JS Izumo
JDS Izumo on Japanin meri-itsepuolustusvoimien Izumo-luokan helikopterihävittäjä. Alus otettiin palvelukseen 25. maaliskuuta 2015. Alus on Japanin suurin sotalaiva toisen maailmansodan jälkeen. "Izumon" kotisatama on Yokosukan laivastotukikohdassa lähellä Tokiota, joka on myös Yhdysvaltain 7. laivaston lentotukialusryhmän kotisatama. Maihinnousualus
Maihinnousualus on sota-alus, jonka päätehtävä on kuljettaa taistelujoukkoja rannikolle. Koosta ja tyypistä riippuen niillä on lentokansi helikoptereita ja STOL/VTOL-hävittäjiä varten. Aluksilla on myös vesille laskettavaa maihinnousukalustoa, kuten ilmatyynyaluksia tai amfibiajoneuvoja. Itäinen laivasto
Pahin tapahtui Japanin liityttyä sotaan joulukuussa 1941. Japanin ilma-ase upotti Force Z:n sekä se miehitti Malesian, Singaporen ja Hollannin Itä-Intian aiheuttaen uhan alueen meriliikenteelle. Uhka muuttui todeksi Japanin laivasto-osaston tunkeuduttua Intian valtamerelle ja upottaessa useita sotalaivoja muun muassa lentotukialus "HMS Hermeksen". Tunkeutuminen aiheutti selkeän uhan Lähi-Idän öljyreitin sekä Intian valtameren reitin katkeamisesta.
Itä-Intian laivasto perustettiin 22. marraskuuta 1944. Aluksi laivaston joukot olivat rajallisia ja käsittivät lähinnä saattuetukialuksia suojayksiköineen. Laivueen alkuperäisenä tehtävänä oli tukea 14. Armeijan taistelua Burmassa hyökkäämällä japanilaisten viestilinjoja vastaan maissa ja merellä. Laivaston merkittävimpinä aluksina olivat aluksi: Kuninkaallinen laivasto
Kuninkaallinen laivasto voi viitata seuraaviin laivastoihin: Kodukaitse
Kodukaitse oli virolainen maanpuolustusjärjestö, joka perustettiin Neuvostoliitosta vapautumisen aikoihin. Nimi tarkoittaa kodinturvaa. Kodukaitse yhdistettiin myöhemmin Kaitseliitiin. Itäinen laivasto
Rakenne pysyi käytännössä samana toiseen maailmansodan alkuvuosiin saakka, kunnes sota Japania vastaan puhkesi joulukuussa 1941, jolloin Itäinen laivasto varsinaisesti perustettiin 8. joulukuuta yhdistämällä Itä-Intian ja Kiinan laivueet (laivastoasemat). Sodan aikana laivastoon lukeutui useita aluksia sekä miehistöä muiden liittoutuneiden laivastoista kuten Alankomaiden laivastosta, Australian laivastosta, Uuden-Seelannin laivastosta ja Yhdysvaltain laivastosta. Kotilaivasto
Toisen maailmansodan jälkeen Kotilaivasto palasi vanhoihin tehtäviinsä kotivesien suojaamiseen sekä palvelukseen Etelä- ja Pohjois-Atlantilla. Kylmän sodan aikana toiminta suuntautui voimakkaasti Pohjois-Atlantille estämään mahdollisia Neuvostoliiton laivaston toimia. Katanpää-luokka
Katanpää-luokan miinantorjunta-alus on Suomen merivoimien miinantorjuntaan (MITO) erikoistunut alusluokka. Alkuperäisen suunnitelman mukaan ensimmäinen ja toinen laiva oli tarkoitus luovuttaa merivoimille vuonna 2011 ja kolmas 2012. Operatiiviseen käyttöön niiden piti tulla vuoteen 2015 mennessä. Niiden sijoituspaikka on Saaristomeren Meripuolustusalueelle, jonka kotisatama on Turun Pansio. Esimerkiksi tulvat Italiassa telakalla ovat kuitenkin viivästyttäneet alusten valmistumista, ja ensimmäinen, "MHC Katanpää", saapui Suomeen kesäkuun alkupuolella 2012 4. Miinalaivueen organisaatioon. Seuraava, "MHC Purunpää", saapui Turun satamaan 21. syyskuuta 2013. Luokan kolmannen aluksen, "MHC Vahterpään", suunniteltu saapuminen Suomeen oli vuoden 2014 aikana. Viivästysten jälkeen se luovutettiin joulukuussa 2016. HMS Commonwealth (1903)
Laivastoa uudelleen organisoitaessa 24. maaliskuuta 1909 Kanaalinlaivastosta muodostettiin Kotilaivaston 2. laivasto, johon myös "HMS Commonwealth" liitettiin. Alus siirrettiin lokakuussa 1910 Devonportin telakalle modernisoitavaksi, mistä se palasi palvelukseen kesäkuussa 1911.