Onko sunnuntai edelleen roomalaisessa ja juutalaisessa kalentereissa viikon ensimmäinen päivä?
Sunnuntai
Roomalaisessa ja juutalaisessa kalentereissa sunnuntai on viikon ensimmäinen päivä. Päivä on egyptiläisen ajanlaskun mukaan perinteisesti nimetty suurimman taivaankappaleen eli Auringon mukaan ("dies solis").
Septuagesima
Vuonna 1970 katolinen kirkko poisti kalenteristaan esipaaston ja sen mukana myös septuagesiman ja sexagesiman. Kuusi vuotta myöhemmin myös anglikaaninen kirkko luopui näistä termeistä ja alkoi nimittää niitä yksinkertaisesti kolmanneksi ja toiseksi sunnuntaiksi ennen paastoaikaa. Myöhemmin samoin on tehty myös Suomen evankelis-luterilaisessa kirkoissa. Niinpä vuodesta 2001 lähtien näitä vanhoja nimiä ei enää ole suomalaisissakaan almanakoissa, vaan niiden niminä ovat Suomessakin kolmas ja toinen sunnuntai ennen paastonaikaa. Sitä vastoin kirkkokäsikirjoihin kuuluvassa evankeliumikäsikirjassa nimitykset septuagesima ja seksagesima ovat edelleen käytössä. Monina vuosina jompikumpi niistä kuitenkin sattuu samaksi päiväksi kynttilänpäivän kanssa, jolloin vain viimeksi mainittu nimi esiintyy päivän kohdalla almanakassa. Sunnuntai
Vaikka Sapatti säilytti vakiintuneen asemansa myös alkuseurakunnassa läpi Neron vainojen aina 300-luvulle asti, nousi sapatin rinnalle jo varhain toinenkin pyhä päivä. Sunnuntaita alettiin yleisesti viettämään Jeesuksen ylösnousemuksen juhlapäivänä. Vaikka Raamatusta ei löydykään varsinaista käskyä viikon ensimmäisen päivän pyhittämiselle, monet uskovat, että jo Apostolit alkoivat viettämään sunnuntaita Jeesuksen ylösnousemisen juhlapäivänä. Tästä ei kuitenkaan vallitse yksimielistä käsitystä. Islamilainen kalenteri
Viikot ovat seitsenpäiväisiä. Päivä alkaa edellisen päivän auringonlaskusta. Perjantai on erityinen rukoukselle omistettu päivä, mutta ei varsinainen lepopäivä.
Sunnuntai (al-áhad) on viikon ensimmäinen päivä Jumalanpalvelus
Koska MAP-kirkon käsityksen mukaan sunnuntai on korvannut Vanhan liiton sapatin pyhänä päivänä, pidetään jumalanpalveluksia vain sunnuntaisin. (Israelissa sakramenttikokoukset tosin pidetään lauantaisin eli sapattina.) Kristillisen kirkkovuoden mukaisia juhlia ei vietetä jumalanpalveluksissa, vaan jäsenet viettävät niitä kodeissa. Toisaalta joulunajan jumalanpalvelusten puheissa käsitellään yleisesti joulun sanomaa, samoin pääsiäinen ja helluntai huomioidaan yleensä puheiden aiheissa ja rukouksissa. Pyhäpäivä
Näistä pääsiäispäivä ja helluntai ovat aina sunnuntaina, pitkäperjantai aina perjantaina, pääsiäismaanantai aina maanantaina, helatorstai aina torstaina sekä juhannuspäivä ja pyhäinpäivä aina lauantaina. Muut ovat niin sanottuja arkipyhiä, paitsi kiinteänä päivämääränä vietettävän juhlapäivän sattuessa sunnuntaiksi. Kiinteään päivämäärään sidottuja ovat uudenvuodenpäivä (aina 1. tammikuuta), loppiainen (aina 6. tammikuuta), joulupäivä (aina 25. joulukuuta) ja tapaninpäivä (aina 26. joulukuuta). Ruotsalainen kalenteri
Ruotsissa ei siten vuonna 1700 ollut karkauspäivää, vaan tämän jälkeen ruotsalainen kalenteri oli yhden päivän edellä juliaanista kalenteria ja kymmenen päivää jäljessä gregoriaanisesta kalenterista. Päätöksestä huolimatta vuosien 1704 ja 1708 kalentereihin oli lisätty karkauspäivät. Syynä saattoi olla käynnissä ollut Suuri Pohjan sota. Roomalainen kalenteri
Roomalaiset kuukausien nimetkin ovat vielä nykyisin käytössä vain vähän muuntuneina useimmissa Euroopan kielissä, eivät kuitenkaan suomessa. Liturgiset värit
Lisäksi kirkkovuodessa on koko joukko sunnuntaita, joiden liturginen väri on valkoinen. Tällaisia ovat loppiaisen jälkeinen sunnuntai, jonka aiheena on Kristuksen kaste, kynttilänpäivä ja marianpäivä, jotka sisällöllisesti mielletään Kristus-juhliksi, sekä juhannus, Jeesuksen edelläkävijän Johannes Kastajan juhla, joka tuli todistamaan valkeudesta. Samoin valkoinen väri on käytössä kolminaisuudenpäivänä ja kirkastussunnuntaina. Myös luterilaisen kirkkovuoden ainoa enkelijuhla mikkelinpäivä on valkoinen sunnuntai. Myös näitä sunnuntaita seuraavan viikon liturginen väri on valkoinen. Pääsiäinen
Ruotsissa ja Suomessa noudatettiin helmikuuhun 1753 asti pääosin juliaanista kalenteria. Vuodesta 1753 alkaen käytettiin gregoriaanista kalenteria, mutta pääsiäinen laskettiin parannetun järjestelmän mukaan. Useimmiten poikkeava päivämäärä täsmäsi idän kirkkojen kanssa, mutta vielä vuonna 1845 pääsiäinen oli Suomessa viikkoa muuta Eurooppaa jäljessä. Hiljainen viikko
Roomalaiskatolisessa ja samaa perinnettä seuraavissa protestanttisissa kirkoissa pyhä viikko lasketaan mukaan suureen paastoon, ja paaston kannalta tärkein päivä on pitkäperjantai, joka on katolilaisilla toinen vuoden velvoittavista paastopäivistä tuhkakeskiviikon ohella. Pääsiäinen
Juutalaisuudessa, joka on kristinuskoa edeltävä uskonto eikä tunnusta messiasta, ei vietetä pääsiäistä, mutta sen sijaan pesah-juhlaa Mooseksen aikaisen Egyptin orjuudesta vapaaksi pääsemisen muistoksi, mistä osittain johtuu myös sana pääsiäinen. Juutalaisten juhlan nimi on "pesah" ja siihen liittyvä "Happamattoman leivän juhla". Pesahin ajankohta ei ole sidoksissa kristilliseen pääsiäiseen, vaan se määräytyy juutalaisen kalenterin mukaan. Sunnuntai
Monissa kielissä sunnuntai on Auringon päivä. Päivä oli nimetty Auringon mukaan egyptiläisessä kalenterissa, josta tapa siirtyi Rooman valtakuntaan ja myöhemmin myös germaaneille. Latinaksi päivän nimi on "dies solis", Auringon päivä. Myös saksan kielessä (Sonntag), hollannissa (Zondag), englannin kielessä (Sunday), japanin kielessä (日曜日 / Nichiyōbi) ja ruotsin kielessä (söndag) nimi johdetaan auringosta. Germaanisissa kielissä nimi tulee Sunnelta, saksien auringonjumalalta tai Sunnalta, joka oli skandinaavien auringonjumala. Ikuinen kalenteri
Juliaanisessa ajanlaskussa päivämäärät sattuvat samoiksi viikonpäiväksi joka 28. ja näin ollen myös joka 700. vuosi (koska 700 on jaollinen 28:lla), gregoriaanisessa taas joka 400. vuosi. Nämä säännöt huomioon ottaen taulukoita voidaan soveltaa muillekin kuin niihin merkityille vuosisadoille; esimerkiksi 3200-luvulla päivämäärät sattuvat samoiksi viikonpäiviksi kuin 2000-luvulla, koska 3200-2000=1200 on jaollinen 400:lla.
Mikä viikonpäivä oli 3. joulukuuta 2007?Kyseessä oli siis maanantai. 7. kesäkuuta
7. kesäkuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 158. päivä (159. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 207 päivää.
Katso myös: kalenteri ~ 6. kesäkuuta, 8. kesäkuuta Sabbataari
Sabbataari on kristitty, joka viettää lepopäivää lauantaina sunnuntain sijaan. Tämä sapatti alkaa perjantai-illan auringonlaskusta ja päättyy lauantai-illan auringonlaskuun. Tätä viikoittaista sapattia vietetään maailman luomisen muistojuhlana. Omat työt ja askareet pannaan syrjään ja muistellaan Jumalan työtä. Merkittävin kristitty kirkko, joka harjoittaa sapattia, lienee Adventtikirkko. Sen jäseniä kutsutaan seitsemännen päivän adventisteiksi. Joulu
Monet kansat ovat vanhoista ajoista viettäneet vuotuista juhlaa talvipäivänseisauksen aikoihin. Muinaisten germaanien talvijuhla tunnetaan nykyisin sen englanninkielisellä nimityksellä "yule". Kuukalenterin vuoksi yulen paikka vaihteli joulukuun alusta tammikuun alkuun. Kristinuskon leviämisen myötä yule yhdistettiin kristilliseen jouluun. Muinaiset roomalaiset viettivät 17. ja 23. joulukuuta välisenä aikana keskitalven Saturnalia-juhlaa. Talvipäivänseisauksena 25. joulukuuta oli Sol Invictuksen eli Voittamattoman auringon päivä. Sunnuntai
Useimmat kristilliset kirkkokunnat viettävät sunnuntaita pyhäpäivänään. Tällaisen aseman se on saanut pääasiassa sen vuoksi, että evankeliumien mukaan Jeesuksen ylösnousemus tapahtui sapatin jälkeisenä, juutalaisen lasku­tavan mukaan viikon ensimmäisenä päivänä eli sunnuntaina. Kuitenkin muun muassa Seitsemännen päivän adventistit ja messiaaniset juutalaiset ovat sitä mieltä, että sunnuntain pyhittämisellä ei ole raamatullista perustetta: Jeesuksen ylösnousemus tapahtui viikon ensimmäisenä päivänä, mutta Jeesus ei antanut mitään käskyä tämän päivän pyhittämisestä. Se on kuitenkin vakiintunut tapa, joka juontaa juurensa jo hyvin varhaiselta kristilliseltä ajalta. Adventistit argumentoivat, että Jeesus itse vietti sapattia ja kehotti seuraajiaan rukoilemaan, ettei ennustettu pako Jerusalemista tapahtuisi talvella eikä sapattina (Matt. 24:20). Jeesus julisti olevansa ”sapatin Herra” (Mark. 2:28) ja sanoi, ettei laista katoaisi pieninkään kirjain ei ainoakaan piirto ennen kuin taivas ja maa katoavat (Matt.5:18). Uusivuosi
Roomalaiset alkoivat ennen ajanlaskun alkua viettää uutta vuotta tammikuun ensimmäisenä päivänä, kun aikaisemmin sitä oli vietetty maaliskuussa. Kristityt pyrkivät korvaamaan kalendae-juhlan jouluun liittyvällä paastopäivällä. Myöhemmin päivä nimettiin Jeesuksen ympärileikkaamisen muistopäiväksi ja sittemmin myös Jeesuksen nimipäiväksi. Katolinen kirkko viettää tammikuun ensimmäistä Neitsyt Marian juhlana kun taas luterilaiset ja ortodoksit Kristuksen ympärileikkaamisen muistoksi. Perjantai 13.
Aina kun kuukauden ensimmäinen päivä on sunnuntai, on 13. päivä perjantai. Näin sattuu joka vuosi ainakin kerran. Enimmillään niin voi sattua kolme kertaa vuodessa (helmi-, maalis- ja marraskuussa tai karkausvuosina tammi-, huhti- ja heinäkuussa). Maaliskuu
Maaliskuu on vuoden kolmas kuukausi. Sitä edeltää helmikuu ja seuraa huhtikuu. Maaliskuussa on 31 päivää. Ennen Julius Caesarin kalenteriuudistusta maaliskuu oli roomalaisessa kalenterissa vuoden ensimmäinen kuukausi. Ajanlasku
Roomalaiset aloittivat jossakin vaiheessa ajanlaskun arvioidusta Rooman synnystä (n. 753 eaa.) Roomalaisten vuoden pituus oli alkujaan 304 päivää ja se muutettiin kalenteriuudistuksessa vuonna 700 eaa. 355 päiväksi. Julius Caesar uudistutti roomalaisten ajanlaskun Egyptistä saatujen tietojen pohjalta Juliaaniseksi ajanlaskuksi 1. tammikuuta 45 eaa. Muutoksen jälkeen vuoden pituus oli keskimäärin 365 1/4 päivää. Caesarin muutoksen vuoksi vuotta 46 eaa. kutsuttiin "sekaannuksen vuodeksi", koska sen vuoden pituus oli ajoittamisen vuoksi 445 päivää (vuoteen lisättiin 80 päivää). Jeesuksen elämän kronologia
Juutalaisten pääsiäinen ja samassa yhteydessä oleva happamattoman leivän juhla kestää seitsemän päivää (Israelin ulkopuolella kahdeksan), nisan-kuun 14. päivän auringonlaskusta nisan-kuun 21. päivän auringonlaskuun. Pääsiäiskertomuksien tutkimuksen kannalta on välttämätöntä huomioida myös juutalaisen lain ja tapojen vaatimukset evankeliumien tapahtumien historiallista uskottavuutta analysoitaessa. Esimerkiksi pääsiäislammas oli teurastettava nisan-kuun päivänä, jota seuraava päivä (nisan-kuun 15. päivä) on juhlasapatti. Tällöin viikkosapatin tavoin kaikenlainen työn tekeminen on tiukasti säädeltyä. Edellä mainittuja sääntöjä noudattaen on mahdollista yrittää määritellä, mikä on Jeesuksen kuolinpäivä kunkin evankeliumin mukaan. 10. heinäkuuta
10. heinäkuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 191. päivä (192. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 174 päivää.
Katso myös: kalenteri ~ 9. heinäkuuta, 11. heinäkuuta Juutalainen kalenteri
Raamatun aikana "nisan"- eli "abib"-kuuta, jossa pääsiäistä vietetään, pidettiin vuoden ensimmäisenä kuukautena. Nykyisin vuoden katsotaan alkavan "tishri"-kuusta syksyllä, koska juutalaisen perimä­tiedon mukaan maailma luotiin tämän kuun alussa, jolloin vietetään roš hašana -juhlaa, juutalaisten uuttavuotta. Sunnuntai
Toiselta vuosisadalta peräisin olevassa Barnabaan kirjeessä sanotaan: ”Sen vuoksi vietämmekin iloiten kahdeksatta päivää, jona Jeesus nousi kuolleista!” (15:9). Kirkkoisä Ignatios puolestaan kirjoittaa noin vuonna 100, että ”ne, jotka elivät vanhan järjestyksen mukaan, tulivat uuteen toivoon eivätkä enää pitäneet sapattia, vaan elivät ottaen vaarin Herran päivästä … jolloin meillekin elämä koitti hänen ja hänen kuolemansa kautta”. Justinos Marttyyri (100-165) kertoi kristittyjen kokoontuvan yhteen sunnuntaisin, ”koska Jeesus, meidän Vapahtajamme, nousi ylös tuona päivänä”. Juliaaninen kalenteri
Juliaaninen kalenteri, vanhojen suomalaisten kielessä vanha luku, on ollut käytössä Euroopassa antiikin ajoista saakka. Sitä tarkentamaan kehitettiin 1500-luvulla gregoriaaninen kalenteri eli "uusi luku". Kalenteri perustuu laskelmaan, jonka mukaan vuodessa on 365,25 vuorokautta. Juliaaninen kalenteri on tällä hetkellä (vuodesta 1900 alkaen) 13 vuorokautta gregoriaanista kalenteria jäljessä. Vuonna 2100 ero kasvaa 14 vuorokaudeksi. Roomalainen kalenteri
Julius Caesar käytti egyptiläisen oppineen Sosigeneen tietoja kalenterin uudistamiseksi. Kalenterista tuli täysin riippumaton kuunkierrosta. Caesar poisti kalenterista ylimääräiset ajanjaksot ja määräsi vuoden pituudeksi 365,25 vuorokautta. Joka neljäs vuosi oli karkauspäivä ja 366 päivää vuodessa. Ensimmäinen kuukausi oli tammikuu eikä maaliskuu kuten ennen. Kun Caesarin kalenteria ryhdyttiin toteuttamaan vuonna 46 eaa. todettiin, että edellisen virheellisen kalenterin myötä kevään tulo oli siirtynyt maaliskuusta toukokuunkin yli. Jotta vuodenajat olisivat täsmänneet kalenterin kanssa, oli ensimmäistä vuotta (46 eaa.) pidennettävä jopa 445 päivään. Roomalainen kalenteri
Ennen juliaanista kalenteria Roomassa käytettiin varhaisesta historiasta periytyvää kymmenkuukautista kalenteria. Vuosi alkoi maaliskuussa kevätpäiväntasauksena ja päättyi syksyllä. Talvi ei varsinaisesti kuulunut vuoteen. Vuodessa oli 304 päivää ja kuukausien pituudet vaihtelivat 20 päivästä 35 päivään tai jopa yli. Kuukaudet oli aluksi nimetty järjestysnumeroilla, mutta sitten niitä alettiin omistaa jumalille. Viikko
Roomalaisen ja juutalaisen kalenterin mukaan viikko alkaa sunnuntaista ja päättyy lauantaihin. Nykyisen 1970-luvun alussa annetun eurooppalaisen SFS-EN 28601-standardin mukaan, sekä kansainvälisen ISO 8601-standardin mukaan, viikko kuitenkin alkaa maanantaista ja päättyy sunnuntaihin. Useimmissa Euroopan maissa sovelletaan nykyisin tätä standardia. Suomessa sitä on käytetty vuodesta 1973. Virossa viikon on jo vanhastaan ajateltu alkavan maanantaista, sillä viron kielessä maanantai on esmaspäev (ensimmäinenpäivä), tiistai teisipäev (toinenpäivä) ja torstai neljapäev (neljäspäivä). Sen sijaan esimerkiksi Yhdysvalloissa viikon ensimmäisenä päivänä pidetään edelleen sunnuntaita ja viimeisenä lauantaita. Jerusalem
Koska käytössä on monta kalenteria, kristitty voi viettää joulua ja pääsiäistä kaksi kertaa vuodessa, sekä gregoriaanisen että juliaanisen kalenterin mukaan. Joulua Jerusalemissa vietetään kolme kertaa, mutta vain Jerusalemissa. Juliaanista kalenteria muutoin noudattavat armenialaiset ovat pyhiin paikkoihin liittyvistä erityissyistä ruvenneet viettämään joulua 19. tammikuuta, mikä on kaksi viikkoa myöhemmin kuin muilla idän kirkoilla. Näitä pyhiä ei juhlita ainoastaan sisätiloissa, vaan erilaiset tapahtumat ja kulkueet värittävät kaupunkikuvaa aika ajoin. 9. heinäkuuta
9. heinäkuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 190. päivä (191. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 175 päivää.
Katso myös: kalenteri ~ 8. heinäkuuta, 10. heinäkuuta 1. kesäkuuta
1. kesäkuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 152. päivä (153. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 213 päivää.Katso myös: kalenteri ~ 31. toukokuuta, 2. kesäkuuta Sapatti
Sapatti () on juutalaisuudessa viikoittainen lepopäivä, jota vietetään juutalaisen viikon viimeisenä päivänä, lauantaina. Sapatti perustuu Ensimmäisen Mooseksen kirjan luomiskertomukseen, jossa Jumala lepäsi luomisen seitsemäntenä päivänä. Sapatti on asetettu myös neljäntenä käskynä kymmenessä käskyssä (2. Moos. 20:8–12). Juutalaiset ovat noudattaneet sapattia mahdollisesti jo 1000-luvulta eaa. alkaen. Sapattia vietti pyhäpäivänään myös kristillinen alkuseurakunta, ja sitä viettää edelleen osa nykyisistä kristillisistä seurakunnista. Suurin sapattia viettävä kristillinen ryhmä on seitsemännen päivän adventistit. 18. heinäkuuta
18. heinäkuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 199. päivä (200. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 166 päivää.Naistenviikko alkaa 18. heinäkuuta.Katso myös: kalenteri ~ 17. heinäkuuta, 19. heinäkuuta Tuomiosunnuntai
Tuomiosunnuntain nimi vaihtelee eri kielissä ja kirkkokunnissa. Katolisessa kirkossa se on "Herramme Jeesuksen Kristuksen, maailman­kaikkeuden kuninkaan juhla" tai lyhemmin "Kristuksen kuninkuuden sunnuntai".. Saksan luterilaisessa kirkossa kirkkovuoden viimeinen sunnuntai on "ikuisuuden sunnuntai" (), kun taas viimeiseen tuomioon viittaava tuomio­sunnuntai on useimmista muista kirkko­kunnista poiketen kaksi viikkoa aikaisemmin. Suomen evankelis­luterilaisessa kirkossa kirkko­vuoden viimeinen sunnuntai on Ruotsin mallin mukaan 'tuomiosunnuntai', , joskin rinnakkais­nimenä on nykyisin käytössä myös "Kristuksen kuninkuuden sunnuntai". Virossa sama päivä on "surnutepüha", ja se on omistettu kuolleiden muistolle. Joulu
Yksinkertaisin selitys joulun ajankohdalle on, että 25. joulukuuta on roomalaisen juliaanisen kalenterin talvipäivänseisauksen alkuperäinen ajankohta. On myös esitetty, että juhlapäivä olisi sijoitettu kyseiseen ajankohtaan sen vuoksi, että samana päivänä oli ennestään vietetty Voittamattoman auringon ("Sol Invictus") päivää. Erään teorian mukaan asia olisi kuitenkin ollut päinvastoin: kristityt olisivat viettäneet sanottuna päivänä Jeesuksen syntymä­juhlaa jo ennen kuin keisari Aurelianus, mahdollisesti vastavetona kristityille, määräsi saman päivän Voittamattoman auringon päiväksi. Tähän ajankohtaan oli mahdollisesti päädytty sillä perusteella, että rabbiinisessa juutalaisuudessa yleisesti uskottiin suurten profeettojen kuolleen samana päivänä vuodesta, jolloin olivat syntyneetkin. Jeesus oli ristiin­naulittu juutalaisten pääsiäisenä, juutalaisen kalenterin mukaan nisan-kuun 14. päivänä, joka juliaanisen kalenterin mukaan kuitenkin sattui eri vuosina eri päiväksi. Eri laskelmien mukaan Jeesus olisi kuollut joko 25. maaliskuuta tai 6. huhtikuuta, ja sillä perusteella hänen uskottiin myös siinneen Pyhästä Hengestä samana päivänä vuodesta ja syntyneen yhdeksän kuukautta myöhemmin, siis joko 25. joulukuuta tai 6. tammikuuta. Ajankohtaa on kuitenkin pidetty epä­toden­näköisenä, koska Raamatun mukaan seudulla oli Jeesuksen syntyessä paimenia kedolla, mutta Juudean vuoristoseudulla karjaa ei tuohon aikaan vuodesta, talvi­sateiden aikana, yleensä pidetty laitumella. Tosin Mišnassa on maininta, joka antaa ymmärtää, että temppelin uhrieläimiksi tarkoitettuja lampaita pidettiin kedolla vuoden ympäri. Mišnassa kerrotaan uhrilampaista kedolla 30 päivää ennen pääsiäistä, eli helmikuuhun sijoittuvalla ajalla, jolloin talvisateet olivat lähes runsaimmillaan. Jos siis lampaat, joista Luukas puhuu, olivat uhriksi tarkoitettuja lampaita, on täysin mahdollista, että paimenet olivat kedolla paimentamassa niitä 25. joulukuuta. Lauantai
Latinassa viikonpäivät saivat alkujaan nimensä babylonialaisen esimerkin mukaisesti Auringon, Kuun ja planeettojen tai samannimisten roomalaisten jumalien mukaan. Lauantai oli Saturnuksen päivä ("Dies saturni"). Nimi on yhä muuntuneena käytössä hollannissa ("Zaterdag") ja englannissa ("Saturday"). Saturnus-planeetan mukaan lauantai on saanut nimensä myös eräissä itäaasialaisissa kielissä: thain "wan sao" on Saturnuksen päivä, ja japaniksi lauantain voisi ensi arvauksella luulla tarkoittavan maan päivää (土曜日 "doyōbi"), mutta kyseessä on lyhenne Saturnuksen (土星 "dosei") viikonpäivästä (曜日 "yōbi"). Jerusalemin kolmas temppeli
Päivittäisestä Amida-rukouksesta konservatiivi­juutalaiset ovat jättäneet pois pyynnön ”hyväksyä Israelin poltto­uhrit” ja Malakian kirjan mukaiset maininnat ”Herralle otollisista Juudan ja Jerusalemin uhri­lahjoista.” Sapattina ja juutalaisina juhla­päivinä luettavassa Mussaf-rukouksessa hepreankielinen lause "na'ase ve'nakriv" (”tulemme olemaan läsnä ja uhraamaan”) on muutettu muotoon "asu ve'hikrivu" (”he olivat läsnä ja uhrasivat”), koska heidän mukaansa uhrit kuuluvat menneisyyteen. Juutalaisuus
Juutalaisessa kalenterissa on määritelty juutalaisten juhlapyhät sekä ajankohtaan sopivat psalmit luettavaksi. Kalenterista on kaksi pääasiallista muotoa: havaintoihin painottuva muoto, joka oli käytössä pääasiallisesti ennen toisen temppelin tuhoa 70 jaa. Kalenteri perustuu kuun vaiheiden havainnoille, ja sen määrittelyn on kuvannut ensimmäisen kerran Maimonides vuonna 1178, jolloin kalenteri hyväksyttiin siirtymäkauden vuosien 70–1178 jälkeen. Gregoriaaninen kalenteri
Jotkin protestanttiset maat määräsivät otettuaan gregoriaanisen kalenterin käyttöön pääsiäisen paikan aluksi hieman eri tavalla (todellisten täydenkuun ja kevätpäiväntasauksen mukaisesti) kuin gregoriaanisessa kalenterissa tavallisesti, koska ne eivät halunneet noudattaa paavin määräystä täysin sellaisenaan. Tällaista gregoriaanisen kalenterin muunnosta, jossa päivämäärät ovat samat, mutta pääsiäinen ja sen mukana liikkuvat pienemmät pyhät eivät aina ole samassa paikassa kuin tavallisessa gregoriaanisessa kalenterissa, on kutsuttu myös "parannetuksi kalenteriksi". Tällaista kalenteria käytettiin gregoriaanisen kalenterin käyttöönoton jälkeen aluksi myös Ruotsissa ja sen myötä Suomessakin. Kun Ruotsi siirtyi tavalliseen gregoriaaniseen kalenteriin, oli Suomi jo liitetty Venäjään, joten Suomi noudatti parannettua kalenteria tämän jälkeenkin. Suomi eli parannetun kalenterin mukaan viimeisenä maana maailmassa. Tästä johtui, että Suomessa juhlittiin kerran, vuonna 1845, pääsiäistä eri aikaan kuin missään muualla; tavallista gregoriaanista kalenteria noudattavissa maissa pääsiäinen oli sinä vuonna aikaisemmin (23. maaliskuuta) ja Venäjällä myöhemmin kuin Suomessa. Suomessa se oli silloin 30. maaliskuuta. Maanantai
Suomessa maanantaista tuli viikon ensimmäinen päivä vuoden 1973 alussa, kun Suomessa siirryttiin kansainvälisen standardin mukaiseen viikkonumerointiin. Aikaisemmin viikon oli katsottu alkavan sunnuntaista. Helluntai
Helluntaipäivä on seitsemäs sunnuntai pääsiäisestä, joka taas määräytyy vanhojen pääsiäissääntöjen mukaan. Joissakin maissa helluntai on kaksipäiväinen juhla. Helluntai sijoittuu esimerkiksi Suomessa ja Ruotsissa kalenteriin 2010-luvulla näin: Kristityt viettävät helluntaita Pyhän Hengen vuodattamisen ja kristillisen kirkon perustamisen muistoksi, jotka Raamatun mukaan tapahtuivat juutalaisten helluntaipäivänä, kymmenen päivää Kristuksen taivaaseen­astumisen jälkeen. Ajanlasku
Tehdessään pääsiäisen aikataulukkoa 500-luvun alussa apotti Dionysius Exiguus alkoi laskea vuosia olettamastaan Kristuksen syntymästä. Vuosi 754 a.u.c. ("ab urbe condita" eli kaupungin (Rooman) perustamisesta) tuli uuden ajanlaskun vuodeksi 1. Kuukausien ja päivien osalta sen sijaan noudatettiin yhä roomalaisilta periytynyttä juliaanista kalenteria, joten esimerkiksi kristillisen ajanlaskun päiviä ja kuukausien pituuksia ei muutettu, joten esimerkiksi tammikuun 1. päivä 600 jaa. vastasi roomalaisen ajanlaskun mukaan tammikuun 1. päivää 1353 a.u.c. Gregoriaaninen kalenteri
Gregoriaanista kalenteria käyttävissä maissa vuoden ensimmäinen päivä on yleensä tammikuun 1. päivä. Kuitenkin esimerkiksi kirkkovuosi alkaa ensimmäisestä adventtisunnuntaista. Roomalaisten taruaikaisessa kalenterissa oli vain kymmenen kuukautta: vuosi loppui joulukuun lopussa ja seuraava alkoi vasta maaliskuun alussa. Tammikuun 1. päivä vakiintui 152 eaa. mennessä konsulien virkavuoden vaihteeksi. Kirkkovuosi
Muut kuin edellä mainitut sunnuntait nimetään kirkkovuodessa sen mukaan, kuinka mones sunnuntai joulun, loppiaisen, pääsiäisen tai helluntain (aikaisemmin kolminaisuudenpäivän) jälkeen kyseessä on. Poikkeuksena ovat kuitenkin kaksi laskiaissunnuntaita edeltävää sunnuntaita, jotka ovat 3. ja 2. sunnuntai ennen paastonaikaa. (Aikaisemmin niistä käytettiin latinalaisiin lukusanoihin perustuvia nimityksiä septuagesima ja seksagesima, jotka viittaavat siihen, että ne ovat suunnilleen 70 ja 60, tarkemmin kuitenkin 63 ja 56 päivää ennen pääsiäistä.). Keskiviikko
Kreikkalaiset käyttivät omien jumaliensa nimiä viikonpäivissä (keskiviikko, "hemera Hermu" eli Hermeen päivä) ja roomalaiset omiensa (keskiviikko, "dies Mercurii" eli Mercuriuksen päivä). Ranskaksi keskiviikko onkin "mercredi". Germaanisissa kielissä päivät nimettiin uudelleen germaanisten jumalien mukaan, keskiviikko yhdistettiin Odin-jumalaan ("onsdag") ja sen germaaniseen ”Wotan” muotoon ("Wednesday"), joskin nykysaksassa keskiviikko on nimetty samoin kuin suomessa, "Mittwoch". Juutalaiset juhlapäivät
Juutalaiset juhlapäivät noudattavat juutalaista kalenteria eivätkä siksi osu gregoriaanisessa kalenterissa vuoden tietyille päiville. Juutalaisille päivä alkaa auringon laskiessa, ja juhlaa edeltävän päivän ilta ("erev") lasketaan juhlaan kuuluvaksi.Toorassa säädettyihin juhliin liittyy roš hodešia lukuun ottamatta rajoituksia, jotka muistuttavat sapattiin liittyviä työnteon kieltoja. Toorassa säädettyinä juhlina rukoillaan ylimääräinen musaf-rukous, joka vastaa Toorassa mainittua ylimääräistä musaf-uhria. Israelin ulkopuolella näitä juhlia vietetään aina kaksi päivää, kun Israelissa kaikki muut paitsi roš hašana kestävät vain yhden päivän.Israelin valtion perustamisen jälkeen juutalaiset ovat ottaneet käyttöön joitakin uusia juhlapäiviä. 13. kesäkuuta
13. kesäkuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 164. päivä (165. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 201 päivää. Uskonto ja seksuaalisuus
Juutalaisen suhtautuminen seksuaalisuuteen perustuu usein häntä ympäröivän yhteiskunnan tapoihin, ei kirjaimellisesti juutalaisuuden sääntöihin. Juutalaisuudessa seksi kuuluu avioliittoon ja on aviovelvollisuus. Miehen uskonnollinen velvollisuus on tyydyttää vaimonsa, ja säännöllinen seksi on naisen oikeus. Rabbit pitävät sapattia erityisen otollisena päivänä seksin harjoittamiselle. Esiaviollisia suhteita ei pidetä lainvastaisina. Roomalainen kalenteri
Useimmat näistä latinalaisista nimistä ovat muuntuneessa muodossa edelleen käytössä muun muassa ranskassa ja italiassa. Myös englannissa viikonpäivän nimi "Saturday" (lauantai) johtuu Saturnuksesta, jota paitsi sunnuntain ja maanantain nimet ("Sunday" ja "Monday") samoin kuin niiden vastineet monissa muissakin kielissä ovat suoria käännöksiä latinasta. Tuomas (apostoli)
On väitetty, että kristillisen perinteen valtalinja olisi vahingossa jakanut Juudas Kaksosen persoonan kahdeksi ja saanut yhdestä miehestä kaksi, sekä Juudaksen että Tuomaan. Opetuslasten luettelo niin Luukkaan 6. luvussa kuin Apostolien tekojen 1. luvussa käsittelee Juudas Jaakobin poikaa ja Tuomasta eri ihmisinä. Kristillinen kirkko seuraa yleensä tätä linjaa ja pitää näitä kahta eri henkilöinä. Tuomasta kunnioitetaan pyhimyksenä niin katolisessa kuin ortodoksisessa kirkossa. Katolisessa pyhimyskalenterissa hänen muistopäivänsä on vanhastaan ollut 21. joulukuuta. Sama päivä tunnetaan Suomessakin vanhana jouluun liittyvänä kansanomaisena merkkipäivänä, tuomaanpäivänä ja on nykyäänkin Tuomaan nimipäivä. Ennen vuotta 1774 se oli myös pyhäpäivä. Nykyään hänen muistopäivänsä katolisessa kirkossa on kuitenkin 3. heinäkuuta. Hänelle on omistettu muistopäiviä myös muissa kristillisissä kirkoissa. 15. heinäkuuta
15. heinäkuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 196. päivä (197. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 169 päivää.Katso myös: kalenteri ~ 14. heinäkuuta, 16. heinäkuuta Maailmankalenteri
Ehdotusta yhden tai kahden vuoden päivistä jättämiseksi viikkolaskun ulkopuolelle on vastustettu muun muassa uskonnollisilla perusteilla, sillä sekä juutalaiset, kristityt että muslimit ovat yleensä katsoneet uskonnollisten syiden edellyttävän, että viikoittaisen lepo- ja jumalanpalveluspäivän (useimmilla kristityillä sunnuntain, juutalaisilla ja joillakin kristillisillä suuntauksella kuten adventisteilla lauantain eli sapatin, muslimeilla perjantain) on ehdottomasti oltava juuri tiettynä ajankohtana siten, että se toistuu poikkeuksetta joka seitsemäs päivä, kuten se on toistunut jo satojen ellei tuhansien vuosien ajan; maailmankalenterissa lepopäivät sattuisivat tässä mielessä kohdalleen vain keskimäärin joka seitsemäntenä vuotena. Juliaaninen päivä
Viikonpäivä saadaan suoraan jakojäännöksestä jakamalla juliaaninen päivä 7:llä. Jakojäännöksessä 0 = maanantai. 24. kesäkuuta
24. kesäkuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 175. päivä (176. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 190 päivää. 24. kesäkuuta on perinteinen juhannuspäivä. Suomessa ja Ruotsissa juhannus on kuitenkin nykyisin aina lauantaina, joka on 20. kesäkuuta – 26. kesäkuuta välinen.
Katso myös: kalenteri ~ 23. kesäkuuta, 25. kesäkuuta Pyhäpäivä
Vuonna 1774 Ruotsissa ja sen mukana Suomessa poistettiin kalenterista yli puolet arkipyhistä. Näitä olivat apostolien muistopäivät, kiirastorstai, kanttaimaanantai, kanttaitiistai sekä kolmas ja neljäs joulu-, pääsiäis- ja helluntaipäivä. Lisäksi kynttilänpäivä, mikkelinpäivä ja pyhäinmiestenpäivä, jotka olivat kiinteinä päivämäärinä 2. helmikuuta, 29. syyskuuta ja 1. marraskuuta, siirrettiin tuolloin sunnuntaihin. 8. kesäkuuta
8. kesäkuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 159. päivä (160. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 206 päivää.
Katso myös: kalenteri ~ 7. kesäkuuta, 9. kesäkuuta Sapatti
Sapatti on luultavasti vanhin edelleen noudatettu viikoittainen uskonnollinen rituaali. Juutalaiset noudattivat sapattia ilmeisesti jo viimeistään 1000-luvulla eaa. kuningas Daavidin aikana, ja varmasti 700-luvulla eaa. Talvipäivänseisaus
Muinaisten germaanisten kansojen talvijuhlan yulen paikka vaihteli kuukalenterin vuoksi joulukuun alusta tammikuun alkuun. Kristinuskon leviämisen myötä yule yhdistettiin kristilliseen jouluun ja sen paikka vakiintui. Suomen kielen sanat "joulu" ja "juhla" tulevat talvipäivänseisauksen juhlan muinaisgermaanisesta nimestä. Muinaiset roomalaiset viettivät 17. ja 23. joulukuuta välisenä aikana keskitalven Saturnalia-juhlaa. Talvipäivänseisauksena, roomalaisen kalenterin mukaan 25. joulukuuta, oli Sol Invictuksen eli Voittamattoman auringon päivä. Sunnuntai
Raamatullinen Sapatti perustuu ensimmäisen Mooseksenkirjan luomiskertomukseen (2.Moos.20:8–11) ja oli yleisesti vietetty pyhä päivä myös Jeesuksen aikoihin. 17. heinäkuuta
17. heinäkuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 198. päivä (199. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 167 päivää.
Katso myös: kalenteri ~ 16. heinäkuuta, 18. heinäkuuta Juutalainen kalenteri
Juutalainen kalenteri on tyypillinen lunisolaarinen kalenteri, joka perustuu sekä auringon että kuun kiertoon ja muistuttaa tässä suhteessa esimerkiksi kiinalaista kalenteria. Tässä suhteessa se eroaa sekä puhtaasti kuunkiertoon perustuvasta islamilaisesta kalenterista että puhtaasti auringonkiertoon perustuvasta gregoriaanisesta kalenterista. Lauantai
Lauantai on yhdessä perjantain kanssa päivä, jolloin on tapana viettää muita viikonpäiviä useammin juhlia ja viettää vapaa-aikaa, kuten esimerkiksi käydä elokuvissa tai ravintolassa. Aurinkokalenteri
Nykyään yleismaailmallisessa käytössä oleva gregoriaaninen kalenteri on tyypillinen aurinkokalenteri. Myös sen edeltäjä, länsimaissa 1500-luvulle saakka käytetty juliaaninen kalenteri, oli sellaiseksi tarkoitettu, joskin vuoden pituus oli hieman epätarkasti määritetty. Sen sijaan esimerkiksi islamilainen kalenteri on kuukalenteri, jossa kuukausi alkaa aina uudenkuun aikaan ja kalenterivuoteen luetaan 12 tällaista, synodista kuukautta. Tällöin kalenterikuukaudet kiertävät noin 30 vuoden kuluessa kaikkien vuodenaikojen ympäri. Monissa kulttuureissa on käytetty myös yhdistettyjä aurinko- ja kuukalentereita, joissa kuukauden pituus vastaa synodista kuukautta, mutta aika ajoin vuoteen lisätään ylimääräinen kuukausi, jotta kalenterikuukaudet pysyvät ainakin suunnilleen samana vuodenaikana. Sellaisia ovat esimerkiksi juutalainen ja vanha kiinalainen kalenteri. Myös antiikin Kreikassa ja Roomassa käytettiin yhdistettyjä aurinko- ja kuukalentereita ennen juliaanisen kalenterin käyttöönottoa. Perjantai
Perjantai (lyhenne pe tai perj.) on SFS-EN 28601-standardin mukaan viikon viides päivä ja tavallisimmin viikon viimeinen työpäivä. (Lauantai on viikon viimeinen arkipäivä.) Torstai on perjantaita ennen ja lauantai sen jälkeen. Perjantai on muslimien pyhäpäivä.
Perjantai on yhdessä lauantain kanssa päivä, jolloin on tapana viettää muita viikonpäiviä useammin juhlia ja käydä erilaisissa vapaa-ajan vietoissa kuten elokuvissa, teatterissa ja ravintolassa. Monet voivat valvoa huoletta perjantaina ja lauantaina tavallista pidempään, koska seuraava päivä on monissa ammateissa ja koulussa vapaapäivä. Perjantai on myös tavallisin juhlien pitopäivä. Uusivuosi
Juutalaisuudessa, kristinuskossa ja islamissa vuosi vaihtuu eri aikoihin. Juutalainen vuosi vaihtuu syyspäiväntasauksen tienoilla. Juutalaisen perimätiedon mukaan maailma luotiin 7. lokakuuta vuonna 3 761 eaa. (juliaanisen kalenterin mukaan). Islamilaisessa kalenterissa ajanlasku aloitettiin 16. heinäkuuta 622. Islamilaisen perimätiedon mukaan profeetta Muhammad pakeni tuona päivänä Medinasta. Juutalainen kalenteri
Koska lisäksi aurinkovuosi ei ole jaollinen kuun kiertoa vastaavilla kuukausilla, täytyy kalenteriin lisätä ylimääräinen täytekuukausi, jotta kalenterin aloituspäivä ei siirtyisi liiaksi keväästä. Tästä ei ole mainintaa Raamatussa, mutta 3. Mooseksen kirjan mukaan pääsiäisen tulisi olla vuoden ensimmäisenä kuukautena, ja samassa yhteydessä puhutaan myös toisesta juhlasta samassa kuussa, jolloin heilutettiin uutislyhde. Jos lyhde ei vielä ollut kasvanut, jouduttiin pääsiäistä siirtämään kuukaudella. Sunnuntai
Useissa kielissä sunnuntain nimi on nykyään kristillisperäinen latinasta tuleva Herran päivä (Dominicus tai Dies Domini): espanjassa ja portugalissa Domingo, ranskassa dimanche ja italiassa Doménica. Venäjässä sunnuntaita kutsutaan ylösnousemuksen päiväksi (). 11. heinäkuuta
11. heinäkuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 192. päivä (193. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 173 päivää.
Katso myös: kalenteri ~ 10. heinäkuuta, 12. heinäkuuta Ussherin–Lightfootin kalenteri
Ussher täsmensi luomisen päivämäärää syyspäiväntasausta lähellä olevaan sunnuntaihin käyttämällä apuna juutalaista kalenteria. Viikonpäivä saatiin yksinkertaisesti laskemalla kuusi päivää taaksepäin luomisen jälkeisestä lepopäivästä, sapatista, joka juutalaisessa perinteessä oli lauantai. Näin luominen alkoi sunnuntaina. Ussher käytti todennäköisesti Keplerin tähtitieteellistä taulukkoa "Tabulae Rudolphinae" vuodelta 1627. Näin sai syyspäiväntasauksen päivämääräksi vuonna 4004 eaa. tiistain 25. lokakuuta, kello 9.00, joka oli yksi päivä ennen syyspäiväntasauksen "luomista" luomisen neljäntenä päivänä, keskiviikkona, yhdessä auringon, kuun ja tähtien kanssa (). Nykyaikaiset laskelmat ajoittavat vuoden 4004 eaa. syyspäiväntasauksen tapahtuneen sunnuntaina 23. lokakuuta. "Sattumalta" saatu päivämäärä 4004 eaa. 23. lokakuuta kello 9.00 täsmäsi myös Cambridgen yliopistolukukauden aloituksen kanssa samalle päivälle samaan kellonaikaan. Lasaruksen lauantai
Lasaruksen lauantai on ortodoksisessa kirkossa palmusunnuntaita edeltävä lauantai. Sitä on vietetty itäisessä kristikunnassa mahdollisesti jo 300-luvun lopulta saakka Lasaruksen muistoksi, jonka Jeesus Johanneksen evankeliumin mukaan herätti kuolleista. Sitä vietetään myös niissä Idän katolisissa kirkoissa, joissa noudatetaan bysanttilaista riitusta, sekä myös Armenian kirkossa. Vuosi 0
Juutalainen ajanlasku aloitetaan nykyään maailman luomisen vuodesta, joka on nimetty vuodeksi 1. Aiemmin se aloitettiin Aatamin ensimmäisestä elinvuodesta, joka nykyisen laskutavan mukaan on vuosi 2, mutta oli aiemmassa vuosi 0 (laskutapojen mukaiset vuosiluvut siis eroavat toisistaan kahdella). Juutalainen kalenteri
Juutalainen kalenteri (הלוח העברי "ha'luach ha'ivri") tai heprealainen kalenteri on juutalainen vuosikalenteri. Siinä on määritelty juutalaisten juhlapyhät sekä ajankohtaan sopivat psalmit luettavaksi. Viikko
Kiinan vanhin ”viikko” oli 10-päiväinen xǔn (旬). Seitsemän planeetan jaksotus kopioitiin Kiinaan 300-luvulla, jossa sen käyttö kuitenkin kuoli pois ennen siirtymistä seitsenpäiväiseen viikkoon. Japaniin järjestelmä tuli buddhalaisten kirjoitusten myötä Intiasta 800-luvulla ja siellä samoin kuin Koreassa järjestelmää käytetään edelleen viikonpäivien merkitsemiseen, tosin planeettoihin yhdistettyjen elementtien nimillä, joten esimerkiksi keskiviikko japaniksi ja koreaksi on "veden päivä", sillä Merkurius on "Vesitähti" (水星, shuǐxīng). Pääsiäinen
Pääsiäistä edeltää palmusunnuntaista alkava viikko, jota läntisessä kristillisessä perinteessä nimitetään hiljaiseksi viikoksi tai pyhäksi viikoksi, itäisessä perinteessä suureksi viikoksi. Suomessa on läntisen perinteen mukaisesti hiljaisen viikon eri päiville omat nimensä:Ortodoksisessa eli itäisessä perinteessä kyseisen viikon eli suuren viikon päivien nimitykset ovat erilaiset. Viikon aikana kirkossa muistellaan Jeesuksen kärsimystietä. Kiirastorstaina muistellaan ehtoollisen asettamista. Kiirastorstain illasta alkaa "triduum sacrum" eli pyhä kolmen päivän aika, ristin ja ylösnousemuksen muistelu, joka ulottuu pääsiäispäivän iltaan. Pitkäperjantaina muistetaan Jeesuksen kuolemaa ihmiskunnan syntien sovittamisena. Pitkäperjantain liturginen väri luterilaisessa kirkossa on musta. Pitkäperjantaita seuraavana hiljaisena lauantaina muistetaan Jeesuksen haudassa oloa. Pääsiäinen on surun ja ilon juhla, ja koska Jeesus nousi haudasta, liturginen väri vaihtuu luterilaisessa kirkossa mustasta valkoiseen. Pääsiäisen jälkeen paaston alusta lopetettu ylistyksen laulaminen jatkuu taas. Septuagesima
Septuagesima on useiden läntisten kirkkokuntien vanhastaan käyttämä nimi kirkkovuoden sunnuntaille, joka on kaksi viikkoa ennen laskiaissunnuntaita ja yhdeksän viikkoa ennen pääsiäistä. Nimi on edelleen käytössä muun muassa Ruotsin luterilaisessa kirkossa, mutta ei enää katolisessa eikä anglikaanisessa. Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa nimitys on edelleen käytössä; kirkkokäsikirjoihin kuuluvassa evankeliumikirjassa se on rinnakkaisnimitys 3. sunnuntaille ennen paastonaikaa. Paasto
Juutalaiset paastoavat seitsemänä juutalaisen kalenterin päivänä, joista viittä pidetään pienempinä paaston päivinä. Juutalaisuuden pyhin päivä, jom kippur on yksi juutalaisten tärkeimmistä paastopäivästä. Jumalanpalvelus
Suurin osa kristikunnasta kokoontuu jumalanpalvelukseen sunnuntaisin, mutta esimerkiksi Seitsemännen päivän adventistit kokoontuvat lauantaisin. Sunnuntai on kristinuskossa Jeesuksen ylösnousemuksen päivä, viikon ensimmäinen päivä ja sapatin jälkeinen päivä. Nykyään käytössä olevan viikkojärjestyksen mukaan maanantai on viikon ensimmäinen päivä, mutta tämä on varsin myöhään tehty muutos (v.1973 muutettu). Aikaisemmin sunnuntai oli viikon ensimmäinen päivä ja tämä käytäntö on ollut voimassa koko ajan Suomen ortodoksisessa kirkossa. Evankelis-luterilainen kirkko ja ortodoksinen kirkko järjestävät seurakunnissaan pääjumalanpalveluksen jossain seurakunnan kirkossa sunnuntaina kello 10. Seurakunnan pääjumalanpalvelus, josta kirkkojärjestys käyttää nimeä päiväjumalanpalvelus (KJ 2:2), voidaan pitää messun, sanajumalanpalveluksen, perhemessun, perhejumalanpalveluksen, konfirmaatiomessun tai kirkkovuoden juhla-ajan erityisjumalanpalveluksen kaavan mukaan. Päiväjumalanpalvelus pidetään seurakunnan kirkossa sunnuntaisin ja kirkollisina juhlapäivinä. Jos kirkkoja on useita, kirkkoneuvosto tai seurakuntaneuvosto päättää, missä kirkossa tai kirkoissa jumalanpalvelus kulloinkin pidetään. Jumalanpalvelus voidaan pitää myös muualla kuin kirkossa. Päiväjumalanpalvelus aloitetaan yleensä kello 10. Perustellusta syystä jumalanpalvelusaika voidaan muuttaa kirkkovaltuuston tai seurakuntaneuvoston päätöksellä, jonka tuomiokapituli vahvistaa. (KJ 3:2) Lauantai
Nykyisin monissa maissa sekä lauantai että sunnuntai ovat useimmilla työpaikoilla sekä kouluissa vapaapäiviä. Suomessa "viisipäiväinen työviikko" tuli yleiseksi käytännöksi 1960-luvun lopulla. Sitä ennen sunnuntai oli ainoa viikoittainen vapaapäivä, mutta lauantaisin työpäivä oli yleensä tavallista lyhyempi. Helluntai
Suomessa helluntai on kirkkolain mukainen kirkollinen juhlapäivä. Koska se on aina sunnuntai, se ei useimmilla työ­paikoilla kuitenkaan vaikuta työaikajärjestelyihin. Viikko
Seitsenpäiväinen viikko omaksuttiin roomalaisajalla ja keskiajalla kaikkialla nykyisessä Euroopassa. Joulun julkinen asema
Joulun ajankohta on muinaisen roomalaisen kalenterin talvipäivänseisauksen päivämäärä. Suomen kielen sana "joulu" ja "juhla" ovat ruotsalaisia tai skandinaavisia lainasanoja. Sana joulu tulee alun perin ennen kristinuskoa vietetyn talvipäivänseisauksen juhlan muinaisgermaanisesta nimestä. Monet kansat ovat vanhoista ajoista viettäneet vuotuista juhlaa talvipäivänseisauksen aikoihin. Joulussa ovat yhdistyneet kristillinen juhla, muinainen roomalainen saturnalia-juhla sekä Euroopan pohjoisten kansojen maatalousvuoden päättäjäis- ja keskitalven juhla, Suomessa vanha vuodenvaihteenjuhla kekri. Joulu on yleinen perhejuhla eri puolilla maailmaa. 8. heinäkuuta
8. heinäkuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 189. päivä (190. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 176 päivää.Katso myös: kalenteri ~ 7. heinäkuuta, 9. heinäkuuta Juutalaisuus
Yksi keskeisimpiä käskyjä koskee lepopäivää ("šabbat"), joka on viikon seitsemäs päivä. Viikon lasketaan alkavan sunnuntaista, joten seitsemäs päivä on lauantai, samoin kuin oli Suomessakin virallisesti ennen vuonna 1973 käyttöön otettua viikkonumerointijärjestelmää. 200-luvulle tultaessa kristillinen kirkko halusi tehdä selvän eron juutalaisuuteen sekä teologisista että poliittisista syistä, ja kristittyjen lepopäiväksi tuli viikon ensimmäinen päivä, sunnuntai, Kristuksen ylösnousemuksen päivä. Raamatun luomiskertomuksen mukaisesti sapatti alkaa perjantai-iltana auringon laskiessa. Sapatin vietto alkaa puoli tuntia ennen auringon laskua perjantai-iltana ja se päättyy lauantai-iltana kolmen tähden ilmestyttyä taivaalle eli noin puoli tuntia auringonlaskun jälkeen. Napapiirin yläpuolella, missä keskikesällä ja -talvella on mahdotonta havainnoida auringonnousua ja -laskua, noudattaa alueella matkustava uskova juutalainen joko lähimmän juutalaisen seurakunnan tai Jerusalemin aikoja omasta perinteestään riippuen. Apostolien päivä
Apostolien päivä on 6. sunnuntai helluntaista. Päivää on vietetty Pietarin ja Paavalin marttyyrikuolemiensa muistoksi Keskiajalla, mutta nykyään Apostolien päivänä muistellaan kaikki apostoleja. Liturginen väri on punainen ja alttarikynttilöitä on neljä. Ensimmäinen lukukappale on 1.Moos. 12: 1–4 ja toisena lukukappaleena joko Room. 1: 1–7 tai 1.Tim. 1: 12–17. Evankeliumitekstinä on Luuk. 5:1–11. Marian ilmestyspäivä
Suomessa marianpäivä oli vuoteen 1954 saakka yleensä keskelle viikkoa sattuva pyhäpäivä. Sitä vietettiin vanhan kristillisen käytännön mukaisesti 25. maaliskuuta. Kuitenkin jos tämä päivä sattui pääsiäistä edeltävälle hiljaiselle viikolle, pyhäpäivä oli palmusunnuntaita edeltävänä lauantaina, ja jos se sattui jommaksikummaksi pääsiäispäiväksi, marianpäivä oli pääsiäistä seuraavana tiistaina.. Vuoden 1955 alusta lähtien se kuitenkin siirrettiin kirkkolain muutoksella sunnuntaiksi, jolloin se menetti merkityksensä vapaapäivänä. Korvaavaksi vapaapäiväksi tuli pyhäinpäivä, joka oli siihen saakka ollut sunnuntaina, mutta siirrettiin nyt lauantaiksi (tuolloin lauantait olivat vielä yleensä työpäiviä). Tällä lähinnä työmarkkinajärjestöjen ehdottamalla muutoksella pyrittiin sijoittamaan vapaapäivät tasaisemmin eri vuodenaikoihin. Vastaavat muutokset oli tehty myös Ruotsissa muutamaa vuotta aikaisemmin. Vuodesta 1955 lähtien Suomen evankelisluterilainen kirkko on viettänyt Marian ilmestyspäivää sunnuntaina aikaisintaan 22. maaliskuuta ja viimeistään 28. maaliskuuta, paitsi jos tämä sunnuntai on palmusunnuntai tai pääsiäispäivä, jolloin Marian ilmestyspäivää vietetään palmusunnuntaita edeltävänä sunnuntaina. Sunnuntai
1900-luvun loppupuolella Suomessa ja monissa muissakin maissa yleistyi viisipäiväinen työviikko, jolloin sunnuntain lisäksi myös lauantai on laajalti vapaapäivä, joskaan ei virallinen pyhäpäivä. Ortodoksisuuden sunnuntai
Ortodoksisuuden sunnuntai on Suuren paaston ajalle sattuva ensimmäinen sunnuntai. Nimi johtuu ensimmäisten vuosisatojen ikonienriistäjistä ja ikonoklasmista saadusta voitosta vuodelta 843, jolloin keisarinna Theodora kantoi 11. maaliskuuta 843 suurin juhlallisuuksin ikonit takaisin Konstantinopolin Hagia Sofian kirkkoon. Tammikuu
Tammikuu on toinen niistä uusista kuukausista, jotka Rooman kuningas Numa Pompilius muinoin lisäsi roomalaiseen kalenteriin, kun siirryttiin 10-kuukautisesta 12-kuukautiseen kalenterivuoteen. Alkujaan roomalaiset aloittivat vuoden maaliskuusta, mutta kun Julius Caesar otti käyttöön juliaanisen kalenterin, tammikuusta tuli vuoden ensimmäinen kuukausi Jom kippur
Jom kippuria kutsutaan myös nimellä "shabat shabaton" (sapattien sapatti), koska sen pyhyys ohittaa jopa sapatin. Tavallisena sapattina paastoaminen ei ole sallittu päivän pyhyyden takia ja jopa šiva-suruviikkoa viettävä juutalainen keskeyttää rituaalinsa osallistuakseen sapatin juhlallisuuksiin. Ainoan poikkeuksen muodostaa sapatiksi osuva jom kippur, jonka pyhyyden takia paasto pidetään. Jerusalem
Tämä kaupunginosa muistuttaa monin tavoin Nahlaotia rakennustyyliltään, mutta ilmapiiri eroaa monin tavoin inhimillisestä Nahlaotista. Ihmiset ovat pääasiassa Itä- ja Keski-Euroopasta tulleita uskonnollisia juutalaisia.Jerusalemissa on käytössä kuusi eri kalenteria. Protestantit ja katoliset käyttävät gregoriaanista kalenteria, joka on myös tuttu suurimmassa osassa maailmaa. Kreikkalaisortodoksilla on käytössä juliaaninen kalenteri. Koptit käyttävät ikivanhaa egyptiläistä kalenteria, jossa vuodessa on kaksitoista kuukautta, joissa on 30 päivää, ja yksi kuukausi, jossa on viisi päivää. Kolmentoista kuukauden lisäksi koptien kalenteri poikkeaa vielä suomalaisille tutusta ajanlaskusta; heidän kalenterinsa vuosiluku lasketaan roomalaisen keisari Diocletianuksen valtaanastumisen vuodesta 284. Etiopialainen kalenteri poikkeaa koptien käyttämästä vain vuosi­lukujen alku­kohdan osalta; heidän ajanlaskunsa alkaa Jeesuksen syntymästä. Hiljainen viikko
Suomalaisessa perinteessä käytetään hiljaisen viikon päivistä seuraavia nimityksiä:Ensimmäisestä pääsiäispäivästä käytetään nimitystä sukkasunnuntai tai pääsiäissunnuntai. Se ei kirkollisen kalenterin mukaan kuulu hiljaiseen viikkoon eikä paastonaikaan, vaan aloittaa uuden viikon. Pääsiäisen laskeminen
Jehovan todistajat eivät vietä pääsiäistä, mutta heidän tärkein uskonnollinen juhlansa, Jeesuksen kuoleman muistonvietto, osuu useimmiten ajankohdaltaan pääsiäisen aikaan ja sitä vietetään nisanin 14. päivänä. Sen ajankohta lasketaan yksinkertaisella laskutoimituksella. Nisanin 1. päivä alkaa, kun kevätpäiväntasausta lähinnä oleva uusikuu tulee auringonlaskun aikaan näkyviin Jerusalemissa. Kun siitä lasketaan 14 päivää eteenpäin, tullaan nisanin 14:nteen, jolloin on tavallisesti täysikuu. 2. tammikuuta
2. tammikuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden toinen päivä. Vuodesta on jäljellä 363 päivää (karkausvuonna 364 päivää).Katso myös: kalenteri ~ 1. tammikuuta, 3. tammikuuta Ikuinen kalenteri
Laskennallisesti viikonpäivä voidaan määrittää Zellerin säännön avulla. Se voidaan myös määrittää seuraavien taulukoiden avulla. Näitä taulukoita voidaan käyttää sekä juliaanisen että gregoriaanisen kalenterin mukaisiin päivämääriin.
Sovellettaessa niitä historiallisten tapahtumien päivämääriin on kuitenkin otettava huomioon, että siirtyminen juliaanisesta kalenterista
gregoriaaniseen on tapahtunut eri maissa eri aikaan. Katolisissa maissa uusi ajanlasku otettiin paavin määräyksestä käyttöön vuonna 1582,
jolloin keskiviikon 4. lokakuuta jälkeen tuli suoraan torstai 15. lokakuuta. Mutta esimerkiksi Isossa-Britanniassa ja sen tuolloisissa siirtomaissa, myös
nykyisten Yhdysvaltojen alueella, siirtyminen tapahtui vasta 1752, jolloin syyskuun 2. päivän jälkeen tuli suoraan 14. syyskuuta.
Sen jälkeen esimerkkiä seurasi pian Ruotsi ja siihen vielä tuolloin kuulunut Suomi, joissa siirtyminen tapahtui 1753; silloin helmikuun 17. päivän jälkeen tuli suoraan 1. maaliskuuta.
Venäjällä tämä tapahtui vasta 1918, jolloin tammikuun 31. päivän jälkeen tuli suoraan 14. helmikuuta. Vaikka kalenteriuudistuksessa hypättiin 10–13 päivämäärän yli, ei kuitenkaan hypätty viikonpäivien yli vaan ne
seurasivat toisiaan silloinkin normaalissa järjestyksessä. Viikko
Viikko oli varhain käytössä myös juutalaisilla, jotka uskoivat sen periytyvän maailman luomisesta saakka. Viikon välein toistuu heidän joka lauantai viettämänsä pyhäpäivä, sapatti. Raamatun luomiskertomuksen mukaan se sai alkunsa, kun Jumala loi maailman kuudessa päivässä ja lepäsi seitsemäntenä. Kristityt sitä vastoin ovat varhaisista ajoista viettäneet pyhäpäivänä sunnuntaita. Muslimeillakin yksi viikonpäivä, perjantai, on uskonnollisesti muita merkittävämpi, mutta ei varsinainen lepopäivä. Kuu-aurinkokalenteri
Kuu-aurinkokalenterit ovat vanhalla ajalla olleet käytössä monissa kulttuureissa eri puolilla maailmaa. Sellaisia olivat muun muassa babylonialainen kalenteri ja antiikin kreikkalainen kalenteri. Myös roomalainen kalenteri oli alun perin eräänlainen kuu-aurinkokalenteri, joka myöhemmin kuitenkin joutui pahasti epäjärjestykseen, kunnes Julius Caesar vuonna 45 eaa. otti käyttöön ainoastaan Auringon liikkeisiin perustuvan juliaanisen kalenterin. Nykyisinkin juutalainen kalenteri on kuu-aurinkokalenteri, samoin Kiinassa vielä joissakin yhteyksissä käytössä oleva vanha kiinalainen ajanlasku. Sitä vastoin islamilainen kalenteri on puhdas kuukalenteri, jossa karkauskuukautta ei ole vaan kalenterikuukaudet kiertävät noin 33 vuodessa kaikkien vuodenaikojen ympäri. Sapatti
Kirkkohistorioitsijoiden mukaan ensimmäisillä vuosisadoilla kaikki kristilliset seurakunnat viettivät sapattia lepopäivänään. 300-luvun alussa alkoi Rooman seurakunnasta muotoutua valtionkirkko, joka sai loppuhuipennuksensa 500-luvun alussa. Näiden muutosten lomassa kirkko muokkautui osittain silloisen yhteiskunnan mukaisesti. Yksi muutos oli se, että kirkko lopetti sapatin vieton ja siirtyi viettämään lepopäivänään ja jumalanpalveluspäivänään Rooman valtakunnan virallista lepopäivää sunnuntaita. Monet tutkijat kuten myös katolinen kirkko sijoittavat tämän lepopäivämuutoksen vuoteen 364, jolloin katolisessa (ei ekumeenisessa) Laodikean konsiilissa paavi Liberiuksen johdolla kehotettiin kirkon jäseniä sapatin sijasta alkamaan kunnioittaa sunnuntaita. Lauantai
Juutalaiset, adventistit sekä monet kirkkokuntiin kuulumattomat kristinuskoiset ihmiset viettävät lauantaisin sapattia. Sapatti alkaa perjantaina auringon laskiessa ja päättyy lauantaina auringon laskiessa. Useimmilla muilla kristityillä viikoittainen pyhäpäivä on sunnuntai. Luettelo roomalaisista juhlapäivistä
Julkisina "feriae"-päivinä valtio järjesti ja kustansi juhlan. Tällaisia julkisia pyhäpäiviä oli kolmenlaisia:
1. "Stativae", jotka olivat jokavuotisia, viralliseen uskonnolliseen kalenteriin merkittyjä, aina samaan ajankohtaan osuvia pyhäpäiviä. Vain parittomina päivinä oli "stativae", sillä roomalaiset uskoivat parillisten päivien tuovan epäonnea.
2. "Conceptivae", jotka myös olivat jokavuotuisia pyhiä mutta joiden ajankohdan pappi tai virkamies kuulutti joka vuosi erikseen. Kuuluisin näistä oli Feriae Latinae, roomalaisten heimojen juhla.
3. "Imperativae", jotka olivat konsulin, preetorin tai diktaattorin julistamia, yksittäisiä ja epäsäännöllisin välein olevia juhlia. Näitä julistettiin esimerkiksi jumalien lepyttämiseksi tai voiton juhlimiseksi. Monesti ne kestivät useita päiviä. "Imperativae"-pyhäpäiviä saatettiin julistaa myös yksistään poliittisten vastustajien toiminnan hidastamiseksi tai estämiseksi.