Milloin Taavetti Laatikainen kuoli?
Taavetti Laatikainen
Taavetti ”Pappa” Laatikainen (27. heinäkuuta 1886 Haukivuori – 15. huhtikuuta 1954 Mikkeli) oli suomalainen jääkäriupseeri, jalkaväenkenraali ja Mannerheim-ristin ritari numero 17.
Taavetti Laatikainen
Laatikainen siirrettiin 28. huhtikuuta 1927 Kadettikoulun johtajaksi, josta hänet siirrettiin 1. heinäkuuta 1933 Karjalan kaartin rykmentin komentajaksi. Laatikainen toimi Hyökkäysvaunukokeiluosaston johtajana vuonna 1934. Hänet siirrettiin 26. helmikuuta 1937 Turunmaan sotilasläänin komentajaksi. Laatikainen nimitettiin 11. helmikuuta 1938 alkaen 1. divisioonan komentajaksi. Lauri Tiainen
Lauri Taavetti Tiainen (käytti Saksassa peitenimeä Tienen), (15. helmikuuta 1890 Rantasalmi – 18. syyskuuta 1958) oli suomalainen jääkärieversti. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Taavetti Tiainen ja Bertha Lovisa Teittinen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Anna-Liisa Jalkasen kanssa. Taavetti Laatikainen
Laatikainen toimi Suomen Tasavallan täysivaltaisena edustajana rajaneuvotteluissa vuosina 1940–1941 ja oli Puolustuslaitoksen koulutus- ja kasvatusmenetelmiä sodan perusteella käsittelevän komitean puheenjohtajana vuonna 1947 sekä toimi Suur-Savon asevelipiirin piiritoimikunnan puheenjohtajana vuosina 1940–1945. Hänet nimitettiin kunniapuheenjohtajaksi sodanaikaisen 1. divisioonan ja I armeijakunnan aseveliyhdistyksiin. Pauli Lappalainen
Pauli Lappalainen (25. joulukuuta 1913 Kauhajoki – 8. syyskuuta 2005 Turku) oli suomalainen rakennusalan yrittäjä ja teollisuusneuvos. Hän perusti vuonna 1945 Turkuun Kivikartio Oy:n, josta tuli yksi kaupungin merkittävimmistä rakennusliikkeistä Puolimatkan, Rakennus-Ruolan ja Hartelan rinnalla. Vuonna 1985 Pauli Lappalainen myi Kivikartion rakennustoiminnan Hankkija-Puolimatka Oy:lle. Kaupasta saatuja varoja löytyi 2000-luvun lopulla liechtensteinilaisesta LGT-pankista, ja tästä aiheutuneita riitoja perillisten kesken on selvitelty vielä 2010-luvulla. Tatianos
Tatianoksen elämästä tiedetään vähemmän Justinoksen kuoleman (vuonna 165) jälkeiseltä ajalta. Irenaeus kertoo, että Justinoksen kuoltua Tatianos karkotettiin kirkosta hänen enkratististen (askeettisten) näkemystensä takia, sekä siksi, että hän oli gnostilaisen opettajan Valentinoksen seuraaja. Eusebios Kesarealaisen mukaan Tatianos itse perusti enkratistisen lahkon. Joka tapauksessa Tatianos jätti Rooman ja viipyi jonkun aikaa mahdollisesti Kreikassa tai Aleksandriassa, jossa hän on saattanut opettaa Klemens Aleksandrialaista. Epifanioksen mukaan Tatianos perusti Mesopotamiaan koulun, jonka vaikutus ylsi Syyrian Antiokiaan, Kilikiaan ja Pisidiaan saakka. Hänen väitettään ei kuitenkaan voida varmistaa. H. P. Blavatsky
Kirjoituksessaan "Critical Historical Review of The Theosophical Society" (1893) Coleman luetteli useita Blavatskyn oletettuja huijauksia, niihin osallistuneet henkilöt sekä lyhyen kuvauksen toteutuksesta. Hän väitti, että loppuvaiheessa kaikki Teosofisen seuran sisäpiirin henkilöt olivat mukana huijauksissa tai vähintäänkin olivat niistä tietoisia ja että Blavatsky oli itse kirjoittanut kaikki mahatmakirjeet. Blavatskyn kuoleman jälkeen ilmestyneistä kirjeistä hän piti vastuullisena W.Q. Judgea. Coleman ei kuitenkaan esittänyt kirjoituksessaan mitään todisteita väitteilleen vaan sanoi esittävänsä ne tulevassa kirjassaan, jota ei kuitenkaan koskaan ilmestynyt. Joidenkin mukaan syynä oli San Franciscon maanjäristys vuonna 1906, joka tuhosi Colemanin kirjaston ja muistiinpanot. Coleman kuoli kolme vuotta myöhemmin. Mikael Niinimäki (1979) vahvistaa "Teosofista sanakirjaa" koskevien plagiaattiväitteiden pitävän paikkansa ainakin neljän pääteoksen osalta. Kuitenkin hän pitää todisteita Blavatskyn taipumuksesta transsiin ja automaattikirjoitukseen vakuuttavina ja katsoo, että teosofian vastustajat eivät ole ottaneet tätä huomioon. Taavetti Laatikainen
Jatkosodan puhjettua Laatikainen komennettiin 29. kesäkuuta 1941 kenraalimajuri Paavo Talvelan tilalle II armeijakunnan komentajaksi ja hän otti osaa taisteluihin Karjalankannaksella. Karjalankannakselta Laatikainen siirtyi 9. lokakuuta 1941 esikuntineen Maaselän suunnalle, missä hän sai komentoonsa sinne muodostetun Karjalan Armeijan alaisen II armeijakunnan. Maaselällä Laatikainen otti osaa taisteluihin muun muassa Karhumäessä, jonka hän valtasi miestensä kera ja tämän johdosta Laatikainen ylennettiin kenraaliluutnantiksi. Asemasota vaiheessa Laatikaisen komentamasta II armeijakunnasta muodostettiin 1. maaliskuuta 1942 Päämajan alainen Maaselän Ryhmä ja samassa yhteydessä lakkautettiin Karjalan Armeija. Taavetti Kärnä
Lautamiehenä Taavetti Kärnä jatkoi isänsä perinteitä käräjöimisessä kotiseutunsa hyväksi. Lapuan käräjillä vuonna 1706 hän esiintyi lapualaisia vastaan väittäen, että nämä vahingoittivat tervaksien koloamisella ja metsän hävittämisellä lappajärveläisiä. Samalla hän pyysi varmoja rajoja Lapuan ja Pietarsaaren pitäjien välille. Asia oli myöhemmin lukuisia kertoja esillä eri oikeusasteissa ja ratkesi vihdoin lappajärveläisten eduksi.
Isonvihan aikana Taavetti Kärnä kärsi suuren häviön, kun vihollinen ryösti vuonna 1714 kaiken hänen irtaimen omaisuutensa, poltti tallikartanon ja metsässä tervasaunan sekä 55 tynnyriä tervaa. Kärnän talo oli pitkän aikaa vihollisen majapaikkana, jolloin asuinrakennusten katot rikottiin ja lähitienoon aidat ja heinäladot poltettiin. Isonvihan aikana Kärnän talo köyhtyi niin perinpohjaisesti, että se ei vuosikymmeniin noussut ahdingosta. Taavetti Kärnä oli kaikesta huolimatta silloisen Lappajärven seutukunnan johtomies, joka pitkän vainon aikanakin pyrki tukemaan taloudellisesti kotiseutunsa puolustajia. Ansioittensa vuoksi hän sai kansalta liikanimen ”Lappajärven kuningas”, joka on merkitty myös tuomiokirjoihin. Arto Laatikainen
Syyskuussa 2014 Laatikainen siirtyi viiden ottelun mittaisella sopimuksella Turun Palloseuraan paikkaamaan loukkaantumisia oltuaan alkukauden 2014–2015 ilman sopimusta. Noin kuukautta myöhemmin hän siirtyi paikkaamaan puolestaan Oulun Kärppien loukkaantumisia kuuden SM-liiga- ja kahden CHL-ottelun ajaksi. Yhdeksän siellä pelatun ottelun jälkeen Laatikaisen sopimusta jatkettiin kauden loppuun. Hän oli lopulta Kärppien tehokkain puolustaja tehtyään 42 runkosarjaottelussa tehot 6+17=23. Hän voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +20. Kevään 2015 pudotuspeleissä, 6. huhtikuuta 2015 pelatussa kolmannessa välieräottelussa JYPiä vastaan Laatikainen rikkoi Suomen jääkiekon pääsarjatason neljän nopeimman maalisyötön ennätyksen 45 vuoden takaa tehtyään syöttöpisteensä kuuden minuutin ja 23 sekunnin sisään. Hän ohitti aiemman Tampereen Ilveksen Jorma Peltosen tekemän ennätyksen marraskuulta 1969 yli yhdeksällä minuutilla. Laatikainen rikkoi kevään aikana myös SM-liigan puolustajien yhden kauden pudotuspelien syöttöennätyksen ja sivusi puolustajien yhden kauden piste-ennätystä tehtyään 19 ottelussa 17 syöttöpistettä. Molemmat ennätykset olivat Jokereiden Marko Kauppisen hallussa kaudelta 2006–2007. Kauppinen teki tuolloin 14 ottelussa tehot 5+12=17. Laatikainen voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Hänet palkittiin SM-liigan herrasmiespelaajana Raimo Kilpiö-palkinnolla. Maaliskuussa 2015 Laatikainen teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Kärppien kanssa. Taavetin kahakka
Viipurin työväen järjestyskaartien esikunta sai pian tiedon lastin kaappaamisesta ja antoi Lappeenrannan järjestyskaartille käskyn hakea aseet välittömästi takaisin. Lappeenrantalaiset päättivät lähettää matkaan reilun parinsadan miehen vahvuisen osaston, jota johti järjestyskaartin päällikkö Viktor Ripatti. Joukko lähti matkaan junalla hieman puolenyön jälkeen maanantaina 21. tammikuuta. Tieto punaisten aikeista kiiri kuitenkin Taavettiin, jossa suojeluskuntalaiset kaivoivat hiekkakuoppaan kätketyt kiväärit esiin. Aseidenkäsittelyssä kokemattomien miesten johtajaksi saapui Kouvolasta hälytetty jääkäri Lauri Pelkonen, joka sijoitti noin 20 suojeluskuntalaista asemiin Taavetin linnoituksen läheisille valleille. Samalla rikottiin junarataa hieman ennen Taavettia, jotta Lappeerannasta saapuva juna saataisiin pysäytettyä. Toivo Lyytikäinen
Toivo Ensio Lyytikäinen (5. tammikuuta 1928 Utajärvi – 4. kesäkuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, joka toimi myös metallityömiehenä sekä kiertävässä tivolissa harmonikansoittajana. Tytti Paavolainen
Tytti Paavolainen (o.s. Korhonen, 12. helmikuuta 1937 – 1. marraskuuta 2008 Helsinki) toimi Yleisradiossa radiotoimittajana. Hän teki lukuisia äänitteitä muun muassa "Vaahteramäen Eemeli"- ja "Uppo-Nalle"-kirjoista. Kalevi Lappalainen
Lappalainen kuoli helmikuussa 1988 tulipalossa Kansasin Emporiassa. Erkki Laatikainen
Laatikainen sanoi puoluekannakseen ”riippumaton keskustalainen”. Hän ei ollut päätoimittaja-aikanaan keskustapuolueen jäsen. Laatikainen otti kantaa politiikkaan ja keskustan puheenjohtajavalintoihin, esimerkiksi Anneli Jäätteenmäen puolesta 2002 ja Paavo Väyrysen puolesta 2012. Päätoimittajana tapahtuneen erittäin aktiivisen vaikuttamisen vuoksi entinen pääministeri Paavo Lipponen viittasi Laatikaiseen ja Seinäjoella ilmestyvän sanomalehti "Ilkan" silloiseen päätoimittajaan Kari Hokkaseen käsitteellä ”maakuntaansa terrorisoiva satraappi”. Tapani Valtasaari
Heikki Tapani Valtasaari (12. maaliskuuta 1941 Helsinki – 5. heinäkuuta 2004 Lappeenranta) oli suomalainen oopperalaulaja (bassobarytoni). Hän oli Suomen kansallisoopperan solisti vuodesta 1971 eläkkeelle jäämiseensä saakka. Hän lauloi keskeisiä klassisen ohjelmiston oopperarooleja, kuten nimiosat oopperoissa "Lentävä hollantilainen" ja "Rigoletto", sekä myös suomalaista tuotantoa "Viimeisten kiusausten" seppä Högman ja "Punaisen viivan" Topi. Hän on ollut myös oratoriolaulaja. Tauno Rautiainen
Televisiolähetysten aloittamisen jälkeen Rautiainen kehitti "Visailukisailu"-nimisen tietokilpailuohjelman vuonna 1958. Se oli samantapainen kuin radion "Ota tai jätä", mutta väärästä vastauksesta ei pudonnut kisasta, vaan erehdyksen saattoi paikata suorittamalla tehtävän. Tehtävät olivat samanlaisia kuin erilaisissa pantinlunastusleikeissä. Visailukisailu päättyi Rautiaisen kuollessa 1962. Tatu Vaaskivi
Vaaskiven varsinainen kirjailijanura alkoi F. E. Sillanpään elämäkerrasta "F. E. Sillanpää. Elämä ja teokset" (1937). Parhaiten hänet muistetaan historiallisista romaaneistaan "Loistava Armfelt" ja "Yksinvaltias", josta hän sai järjestyksessä ensimmäisen Kalevi Jäntin palkinnon, sekä kuoleman jälkeen julkaistusta Jeesus-aiheisesta ja kesken jääneestä romaanistaan "Pyhä kevät". Kirjailija Vaaskiven varhainen kuolema johtui hänen elämäkerturinsa Holger Lybäckin ja hänen vaimonsa Elina Vaaran mukaan osittain jo pitkäaikaisesta sairastelusta – Vaaskivellä oli suolitulehdus –, osittain liian kuluttavasta elämäntavasta ja työtahdista, huonosta ruokavaliosta sekä runsaasta kahvinjuonnista ja tupakoinnista. Lybäckin mukaan Vaaskivi kuoli sydänhalvaukseen. Taavetti Lehtinen
David ”Taavetti” Oskar Lehtinen (25. kesäkuuta 1878 Mouhijärvi – 5. toukokuuta 1918 Tampere) oli tamperelainen poliisi ja Tampereen punakaartin etsivän osaston päällikkö Suomen sisällissodan aikana. Lauri Tukiainen
Lauri Kaarlo Johannes Tukiainen (11. lokakuuta 1905 Helsinki – 11. huhtikuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, lakitieteen lisensiaatti. Hän oli Suomen Paperitehtaitten Yhdistyksen palveluksessa 1935–1942, Pohjolan Liikenteen toimitusjohtaja 1940–1944, Tukkukauppojen Oy:n toimitusjohtaja 1942–1954 ja A. Ahlström Oy:n johtaja vuodesta 1954. Muita tehtäviä hänellä oli Liiketyönantajain Keskusliiton puheenjohtaja 1951–1954, Suomen Reserviupseeriliiton varapuheenjohtaja 1946–1957, puheenjohtaja hän oli vuodesta 1958. Suomen Paperin- ja Kartoningajalostajain yhdistyksen puheenjohtaja vuodesta 1964. Juho Mäkäräinen
Heikan Jussi lopetti suutarintyöt päästyään kansaneläkkeelle 1957. Viimeisinä elinvuosinaan tuberkuloosi alkoi vaivata häntä yhä enemmän. Heikan Jussi kuoli sydänkohtaukseen Herralan rautatieasemalla elokuun alussa 1967 ollessaan käynnistämässä mopoaan.
Vuonna 2003 julkaistiin perinteentutkija Tuija Saarisen väitöskirja "Poikkeusyksilö ja kyläyhteisö : tutkimus Heikan Jussin (Juho Mäkäräisen) elämästä ja huumorista". Myös Mäkäräisen kirjeenvaihtoa kuvaava kirja, nimeltään "Mökkiläiselämää : Heikan Jussin kirjeitä ja merkintöjä Hollolasta 1903–1967" (1992), jonka on koonnut Pekka Laaksonen, on julkaistu. Aulikki Rautawaara
Terttu Aulikki Rautawaara (2. toukokuuta 1906 Vaasa – 29. joulukuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen laulaja (sopraano). Rautawaara tunnettiin erityisesti Jean Sibeliuksen laulujen tulkitsijana sekä W. A. Mozartin oopperaroolien esittäjänä. Jali Timari
Tunnetuin Timarin suunnittelemista aseista oli Jatimatic-konepistooli (sanoista Jali Timari Automatic). Timarista tuli Tampereen Asepaja Oy:n (TAP) pääosakas ja johtaja hänen ja toisen tamperelaisen asesuunnittelijan, Torsti Laaksosen tultua yrityksen osakkaiksi vuonna 1976. Yrityksen perustaja Niilo Lahtinen oli kuollut 1968. Tampereen Asepaja alkoi tuolloin suunnitella omaa asevalmistusta. Asepajan tiloissa Hatanpäänvaltatiellä toimi myös toinen Timarin omistama yritys "Muovi ja Muotti Oy" (myöhemmin "Icaplast Ky/Oy"). Muita Timarin suunnittelemia aseita olivat luodikko Finnrifle sekä yhdessä Laaksosen kanssa suunnittellut Finnbiathlon-ampumahiihtopienoiskivääri ja Lakelander-luodikko. Erkki Laatikainen (sotilas)
Erkki Antero Laatikainen (28. huhtikuuta 1928 Helsinki – 20. toukokuuta 2016 Kerava) oli suomalainen kenraaliluutnantti. Hän oli jalkaväenkenraali Taavetti Laatikaisen poika. Rafael Laethén
Laethénin vanhemmat olivat lukkari Jakob Laethén ja Anna Fredrika Anttonen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1864 Kuopion lukiosta ja opiskeli sitten oikeustiedettä Helsingin yliopistossa, mutta ei suorittanut mitään tutkintoa. Hän oli naimisissa vuodesta 1876 Gustafva (Nipu) Ahrenbergin (k. 1936) kanssa. Laethén toimi 1870-luvulla Yhdyspankin Helsingin konttorin virkailijana ja Borgströmin tupakkatehtaan kassanhoitajana, mutta oli sitten mukana perustamassa Kansallis-Osake-Pankkia, jonka johtokunnan jäsenenä hän toimi 1889–1897 ja väliaikaisena pääjohtajana 1891-1892. Tampereen Osake-Pankin pääjohtajaksi hän tuli 1898, mutta kuoli myöhemmin samana vuonna. Laethén laati alaltaan suomenkielisen pankkisanaston. Konstantin Päts
Venäjän vuoden 1905 vallankumous muuttui Virossa ja Liivinmaalla väkivaltaisiksi levottomuuksiksi, jotka Venäjän hallitus kukisti verisesti. Päts toimi "Teatajan" päätoimittajana 12. lokakuuta 1905 asti, jolloin lehti lakkautettiin. Samana syksynä kaupunginhallitus hajotettiin ja korvattiin uudella saksalaisista koostuvalla. Päts määrättiin vangittavaksi, mutta hän pääsi pakoon. Hän pakeni maasta Saksan kautta Sveitsiin. Siellä ollessaan hänet tuomittiin Venäjällä poissa olevana kuolemaan. Sveitsistä Päts siirtyi 1906 Suomeen, Vihtori Alavan kotitaloon, Mäkelän tilalle Vantaan Linnaisiin, missä hän vietti kaksi vuotta. Aikansa kuluksi Päts kirjoitti. Vierailun muistoksi paikalla paljastettiin 23. helmikuuta 1998 hänen muistolaattansa. Tuolloin oli kulunut 80 vuotta hänen maanpakovuosistaan ja 124 vuotta hänen syntymästään. Taavetin linnoitus
Ensimmäinen rakennusvaihe kesti 1773-1781. Silloin rakennettiin vallisarvista koostuva linnoitus, jonka koko oli noin 650 metriä x 800 metriä. Toisen rakennusvaiheen aikana rakennettiin linnoituksen sisäosa 1791-1796. Linnoituksen sotilaallinen käyttö lakkautettiin 1803 ennen Suomen sotaa. Eveliina Lappalaisen surma
Kaisa Eveliina Lappalainen (27. maaliskuuta 1986 – 14. marraskuuta 2000) oli 14-vuotias koulutyttö, jonka Otto Aleksi Martikainen surmasi Imatralla 14. marraskuuta 2000. Suomen Laatokan-laivasto
Suomen Laatokan-laivasto oli suomalainen laivasto, joka toimi Laatokalla talvi- ja jatkosodan aikana. Tarton rauhansopimuksen mukaan Laatokalla ei saanut olla yli sataa tonnia painavia aluksia eikä niiden aseiden kaliiperi saanut ylittää 47 mm:ä. 
Neuvostoliitto hyökkäsi Suomeen aloittaen talvisodan 30. marraskuuta 1939, Tarton rauhansopimus menetti merkityksensä. Laatokan-laivastoon kuuluivat sodan aikana tykkiveneet "Aallokas", "Aunus", "Vulcan" ja "Tarmo", sekä "Hercules", "Kiviniemi", "Yrjö", "Voima", "S I", "N K af Klecker" ja joukko kuljetusaluksia. Suurin näistä aluksista oli "Aallokas", jonka komentajana oli tykkiveneosaston komentaja, kapteeniluutnantti Asikainen. Laatokalla ei kuitenkaan ollut talvisodan aikana meritaisteluja, joten laivasto keskittyi tulittamaan hyökkäävää puna-armeijaa ja miinoittamaan rannikkoalueita. Vuoden 1940 tammikuussa Laatokan jääpeite alkoi kuitenkin olla niin vahva, ettei Laatokan-laivaston aluksista voitu käyttää muita kuin "Aallokasta", joka kuitenkin vaurioitui neuvostoliittolaisten lentokoneiden hyökkäyksessä 2. helmikuuta. Moskovan rauhan tultua 13. maaliskuuta oli Laatokan-laivaston alukset jätettävä rauhansopimuksen mukaan Laatokalle, josta tuli Neuvostoliiton sisävesistö. Osa luovutetuista aluksista liitettiin myöhemmin Neuvostoliiton Laatokan-laivastoon. Erkki Hartikainen
Erkki Juhani Hartikainen (s. 24. kesäkuuta 1942) on Suomen ateistiyhdistyksen puheenjohtaja vuodesta 1985. Hartikainen on toiminut Vapaa-ajattelijain liiton pääsihteerinä vuosina 1975–1986 sekä puheenjohtajana 1999–2005. Olavi Paavolainen
Olavi Paavolainen (17. syyskuuta 1903 Kivennapa – 19. heinäkuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, esseisti, toimittaja, runoilija ja kulttuurivaikuttaja. Paavolainen kulki 1920-luvulla modernismin aallonharjalla muun muassa ystäviensä Mika Waltarin, Yrjö Jylhän ja Katri Valan kanssa ja vaikutti Tulenkantajissa, tunnetussa Eurooppa-mielisessä kirjailijaseurassa. 1920- ja 1930-luvun teksteissään Paavolainen esitteli suomalaisille aikansa kulttuuri-ilmiöitä surrealismista kansallissosialismiin. Paavolaisen 1940-luvun tunnetuinta antia on sotapäiväkirja "Synkkä yksinpuhelu" (1946), jonka monipuolinen sisältö on seurausta näköalapaikoista Mikkelin päämajassa, Helsingissä ja rintamalla, joista Paavolainen sai sotaa seurata. Sotien jälkeen hän keskittyi johtamaan Yleisradion radioteatteria. Juhana Toiviainen
Johan Thomas (Juhana Tuomas) Toiviainen (31. toukokuuta 1879 Pyhäjärvi Vpl – 7. kesäkuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri, kaupunginreviisori ja kansallisen edistyspuolueen kansanedustaja. Arvi Ravi
Vihtori Hartikainen (21. lokakuuta 1902 Joensuu – 23. maaliskuuta 1940 Pyhäselkä), joka käytti kirjailijanimeä Arvi Ravi, oli suomalainen kirjailija. Hän kirjoitti myös nimimerkillä "Matti". Olli Tiainen
Olkijoella tehdyn sopimuksen jälkeen Tiainen joutui hajoittamaan joukkonsa ja hän pakeni itse Ruotsin puolelle. Hänet esiteltiin Tukholmassa kuningas Kustaa IV Aadolfille, joka antoi Tiaiselle kultaisen urhoollisuusmitalin ja lupasi hänelle vielä eläkkeenkin. Tiaisen elämä Ruotsissa oli kuitenkin hankalaa puuttuvan ruotsin kielen taidon takia, ja lopulta hän päätyi rajavartijaksi Haaparantaan. Tiainen palasi Suomeen 1818, mutta hän säilytti itsellään Ruotsin kansalaisuuden eikä suostunut vannomaan uskollisuudenvalaa Venäjän keisarille. Tiainen kuoli 1833 kotitilallaan lavantaudin uhrina. Iisakki Laati
Iisakki Valfrid Laati (8. joulukuuta 1892 Vampula – 12. tammikuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen päätoimittaja, järjestömies ja toimistopäällikkö. Pjotr Tšaikovski
Vuonna 1890 lesken rahallinen tuki loppui äkillisesti. Tšaikovski matkusti vuonna 1891 Amerikkaan, jossa ei kuitenkaan viihtynyt. Palattuaan takaisin Venäjälle hän sävelsi baletin "Pähkinänsärkijä" sekä kuudennen sinfoniansa ("Pateettinen"), jonka tekemiseen hän omien sanojensa mukaan "antoi sielunsa". Tšaikovski menehtyi vain kymmenen päivää sinfonian ensiesityksen jälkeen. Virallinen kuolinsyy on juomavedestä tarttunut kolera, mutta kuolemaa on jälkeenpäin spekuloitu myös itsemurhaksi. Freedy Kekäläinen
Kekäläinen osallistui ahkerasti Valpoa käsittelevään julkiseen keskusteluun aina viimeisiin elinvuosiinsa saakka. Esimerkiksi tammikuussa 1977 "Uusi Maailma" -lehdessä julkaistiin Kekäläisen avoin kirje toimittaja Olle Leinolle, jossa hän kiisti väitteet Martta Koskisen kidutuksesta. Kekäläinen kuoli 88-vuotiaana heinäkuussa 1992. Hänet on haudattu Helsinkiin Malmin hautausmaalle. T. J. Wikman
Toivo Johannes (T. J.) Wikman (1. tammikuuta 1890 Jyväskylä – 1. tammikuuta 1933 Lahti) oli yksi ensimmäisistä suomalaisista salapoliisikirjailijoista. Hän käytti myös nimimerkkiä "T. J. Lahtimies". Taavetti Heikkinen
Tuomas Taavetti Heikkinen (30. kesäkuuta 1906 Ristijärvi – 10. joulukuuta 1969) oli suomalainen poliisi joka toimi jatkosodan aikana valvontaupseerina. Hänen jatkosodan aikana pitämänsä päiväkirja julkaistiin 2010. Étienne Cabet
Étienne Cabet (1. tammikuuta 1788 Dijon, Ranska – 8. marraskuuta 1856 Saint Louis, Missouri, Yhdysvallat) oli ranskalainen sosialisti, joka kuului niin sanottuihin utopistisiin sosialisteihin. Hän ja hänen ikarialaisiksi kutsutut kannattajansa perustivat 1800-luvun puolivälissä useita utopiayhteisöjä Yhdysvaltoihin. Taavetti Kärnä
Taavetti Kärnä (1658 – 10. kesäkuuta 1738), lisänimeltään ”Lappajärven kuningas”, oli kotiseutunsa Lappajärven huomattavin talonpoika isonvihan vainovuosina. Hän oli talollinen, lautamies ja talon­poikais­purjehtija, joka kävi kauppaa Ähtävän­joen varrella ja ja jatkoi matkojansa merenrannikolta aina Tukholmaan saakka. Taavetin vaimo oli Dordi Simontytär Kärnä, ja hänen vanhempansa olivat isä lautamies, kirkonisäntä Tuomas Tuomaanpoika Kärnä (s. n. 1605, k. 18.2.1694) ja äiti Kaarina Kaarlentytär Råth (Ruuth). Olavi Siippainen
Talvi- ja jatkosotiin Siippainen osallistui tk-miehenä. Sodan jälkeen hän toimi vapaana kirjailijana ja lehtimiehenä. Hän kirjoitti pakinoita ja kolumneja eri lehtiin ja toimi Suomen Sosialidemokraatin ja Sosialistisen Aikakauslehden kirjallisuusarvostelijana 1945–1947. Siippainen kirjoitti lehtijuttujaan eri nimimerkeillä kuten Iloinen, Petteri, Kaaleppi, Karho Otto, Kimpinen, Kimpinen Kalle, Mäikiä Urmas, O. S., O. S-nen, Robin Hood, Saarto Olavi, Svejk ja Uolevi. 1940-luvun lopulla hän asui Helsingissä ja osallistui "Urania" -piirin toimintaan. Tähän taidefilosofiaa ja klassista musiikkia harrastaneeseen piiriin kuuluivat muun muassa Eino Krohn, Kai Laitinen, Lassi Nummi, Lasse Heikkilä, Bo Carpelan, Paavo Rintala ja Jouko Tyyri. Viimeiset vuotensa Siippainen asui ensin Joensuun lähellä Paiholassa 1952–1959 ja sitten Siilinjärvellä 1959–1963. Siippainen kuoli sydänkohtaukseen Siilinjärvellä. Taavetti Laatikainen
Laatikainen siirrettiin 16. helmikuuta 1921 Viipurin rykmenttiin, missä hänet sijoitettiin aluksi ase- ja konekivääriupseeriksi ja 14. kesäkuuta 1921 alkaen II pataljoonan komentajaksi. Pataljoonan komentajan tehtävistä hän oli useasti vuosina 1921–1923 komennettuna Reserviupseerikoulun johtajaksi, kunnes 7. maaliskuuta 1923 hänet nimitettiin kyseiseen virkaan. Laatikainen toimi sotilaspedagogisten kurssien johtajana 10. marraskuuta 1924 – 16. toukokuuta 1925 välisenä aikana. Hän toimi myös kesällä vuonna 1925 sisällissodan aikaisten reserviupseerien reserviharjoitusten johtajana ja kesällä 1926 aliupseerien reserviharjoitusten järjestäjänä ja tarkastajana. Tatu Kolehmainen
Taavetti Heikki "Tatu" Kolehmainen (21. huhtikuuta 1885 Kuopio – 15. kesäkuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti uransa aikana Kuopion Reipasta, Kuopion Rientoa, Helsingin Kisa-Veikkoja, Viipurin Reipasta ja Helsingin Jyryä. Taavetti Lehtinen
Hän osallistui Tampereen taisteluun, jossa joutui vangiksi. Lehtinen tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin Kalevankankaan vankileirillä. Tauno Rautiainen
Tauno Ukko Kullervo Rautiainen (31. heinäkuuta 1912 – 29. marraskuuta 1962) oli Yleisradion toimittaja, joka muistetaan suosittuna tietokilpailujen järjestäjänä. Hän perusti Viisasten kerhon vuonna 1945 ja toimi sen puheenjohtajana kuolemaansa saakka. Kerho toimi 50 vuotta ja lopetti toimintansa vuonna 1995. Toinen suosittu radion tietokilpailu oli 1950-luvun alussa alkanut "Ota tai jätä" -visailu. Taavetti Nuutinen
Taavetti Nuutinen (18. tammikuuta 1891 Karttula – 25. marraskuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen kirvesmies ja piirisihteeri, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuodesta 1930 kuolemaansa asti. Lauri Tiainen
Talvisotaan Tiainen osallistui 12. divisioonan komentajana. Hän joutui luopumaan komentajuudesta 31. tammikuuta 1940, koska joutui sairastuttuaan sairaalahoitoon. Häne tilalleen nimitettiin 2. helmikuuta 1940 jääkärieversti Antero Svensson. Tiainen kerkesi osallistua talvisodan taisteluihin Laatokan koillispuolella, missä hän sai vastaansa Jevstignejevin johtaman Neuvostoliiton 56. divisioonan. Sairaudesta parannuttuaan hänet siirrettiin Koulutuskeskuksien koulutustarkastajaksi Kotijoukkojen esikuntaan. Välirauhan ja Jatkosodan aikana hän toimi Järjestely-, Liikekannallepano- ja Komennusosaston päällikkönä Kotijoukkojen esikunnassa. Hän erosi vakinaisesta palveluksesta vuonna 1945. Hänet on haudattu Helsinkiin. Toivo Antikainen
Toivo Antikainen (8. kesäkuuta 1898 Helsinki – 4. lokakuuta 1941 Arkangeli, Neuvostoliitto) oli suomalainen poliitikko ja upseeri. Hän kuului Suomen Kommunistisen Puolueen johtoon ja loi sotilasuran Neuvostoliitossa. Antikainen tuli Suomessa kuuluisaksi 1930-luvulla paljon julkisuutta saaneessa poliittisessa murhaoikeudenkäynnissä, jossa hänelle vaadittiin rangaistukseksi kuolemaa. Nõmme
Taavitsainen raportoi Neuvostoliiton ilmavoimien suorittamat suurpommitukset 9. maaliskuuta – 10. maaliskuuta 1944 Suomeen. Tuhot olivat valtaisat verrattuna Helsingin samana vuonna kokemiin vahinkoihin, koska Helsingillä oli vahva ilmapuolustus. Taavitsainen jatkoi palvelusta Täydennyslentolaivue 35:ssä 24. marraskuuta 1944 saakka. Hänet tuomittiin Etelä-Pohjanmaan sotilaspiirin kenttäoikeudessa 21. marraskuuta 1944 kahden kuukauden vankeuteen yksin teoin tehdystä avunannosta Suomen rajojen ylisulkemisesta annettujen määräysten rikkomisesta ja tahallisesta palvelusvelvollisuuden rikkomisesta. Valtiollinen poliisi kiinnostui myös Taavitsaisen mahdollisesta muusta toiminnasta ja hän siirtyi perheineen Sveitsiin 1947. 4. kesäkuuta 1973 Taavitsainen ylennettiin reservissä luutnantiksi ja hän kuoli 1. tammikuuta 2004. Taavetin kahakka
Järjestyskaartia kuljettanut juna saapui Taavettiin noin kello 4 aikaan aamuyöllä. Pysähtyneestä junasta rataa korjaamaan laskeutuneet järjestyskaartin miehet saivat vastaansa suojeluskuntalaisten tulitusta, jolloin kaksi kaartilaista haavoittui. Työväenkaarti jatkoi nyt matkaansa Taavetin asemalta kohti kylää, jossa heidän tarkoituksenaan oli saada haavoittuneensa lääkärin hoidettavaksi. Noin kilometrin päässä asemalta he kuitenkin kohtasivat asemissaan olleita suojeluskuntalaisia. Syntyi uusi tulitaistelu, jonka aikana jääkäri Pelkonen sai surmansa. Tämän jälkeen johtajansa menettäneet suojeluskuntalaiset vetäytyivät Taavetista Savitaipaleelle. Illansuussa järjestyskaartilaiset kuulivat huhun Taavettiin saapuvista vihollisen lisäjoukoista ja päättivät lähteä Lappeenrantaan. Paikalle saapui Kouvolasta noin 40 suojeluskuntalaisen ryhmä, joka kuitenkin palasi pian takaisin, huomattuaan punaisten poistuneen kylästä. Titsian Tabidze
Titsian Tabidze (, 21. maaliskuuta 1895 – joulukuu 1937) oli georgialainen runoilija ja yksi georgialaisen symbolistisen liikkeen johtohahmoista. Hänet pidätettiin keksityin maanpetossyyttein, ja hän joutui Stalinin vainojen uhriksi. Tabidze oli tunnetun venäläisen kirjailijan Boris Pasternakin läheinen ystävä; Pasternak käänsi hänen runouttaan venäjäksi. Tabidze tunnettiin yleisesti pelkällä etunimellään "Titsian". Pentti Laasonen
Pentti Laasosen matemaatikon työura alkoi Helsingin yliopiston matematiikan assistenttina vuonna 1939, mutta matematiikan tekniikkaan soveltamiseen hänet johtivat tehtävät Ilmavoimien esikunnassa ja Valtion lentokonetehtaassa jatkosodan aikana. Laasonen selvitti hävittäjä Myrskyn koelennolla sattuneen onnettomuuden syyksi koneen siipien värähtelyn suurissa nopeuksissa. Laasonen oli lentokonetehtaan palveluksessa vuoteen 1948. Tuona vuonna hän siirtyi Tampereen teknillisen opiston matemaattisten aineiden yliopettajaksi, mutta jo samana vuonna hänet nimitettiin Teknillisen korkeakoulun lujuusopin professoriksi. Tässä tehtävässä Laasonen toimi vuoteen 1961 asti, jolloin hänet nimitettiin Helsingin yliopiston sovelletun matematiikan professorin virkaan. Jo seuraavana vuonna Laasonen kuitenkin palasi Teknilliseen korkeakouluun, nyt matematiikan professoriksi. Laasonen oli ensimmäinen Teknillisen korkeakoulun matematiikan professori, jonka tutkimussuuntauksetkin sivusivat tekniikkaa. Eläkkeelle Laasonen jäi vuonna 1979. Laasonen oli myös vuodesta 1948 Helsingin yliopiston sovelletun matematiikan dosentti. Vuosina 1956–1958 Laasonen oli vierailevana professorina Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa. 
Pentti Laasonen valittiin Suomalainen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1953. Tiedeakatemian varainhoitaja ja hallituksen jäsen hän oli 1961–1982. Vuosina 1984–1985 Laasonen oli vielä Tiedeakatemian esimies. Teknillisten tieteiden akatemian jäsen Laasonen oli vuodesta 1960. Vuonna 1979 Laasonen valittiin Teknillisten tieteiden akatemian esimieheksi. Laasonen oli myös Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 1970. Carl Gustav Jacob Jacobi
Carl Gustav Jacob Jacobi (10. joulukuuta 1804 Potsdam – 18. helmikuuta 1851 Berliini) oli saksalainen matemaatikko. Jacobin tutki muun muassa elliptisiä funktioita ja kehitti Jacobin theetafunktion. Hänen panoksensa differentiaaliyhtälöiden teoriaan on myös ollut merkittävä. Jacobin mukaan on nimetty eräs Kuun kraattereista. T. I. Itkonen
Toivo Immanuel Itkonen (20. tammikuuta 1891 Pulkkila – 12. toukokuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen kieli- ja kansatieteilijä, joka tunnetaan erityisesti saamen kielen ja saamelaiskulttuurin tutkijana. Hän teki yhdeksän tutkimusmatkaa Lappiin ja kirjoitti useita teoksia saamelaisista. Itkonen työskenteli 1919–1955 eri tehtävissä Muinaistieteellisessä toimikunnassa. Launo Laakkonen
Pauli Launo Johannes Laakkonen (29. heinäkuuta 1925 Puikkola, lähellä Sortavalaa – 4. huhtikuuta 2009 Helsinki) oli teollisuusneuvos, joka perusti Temet Oy:n ja työskenteli sen toimitusjohtajana. Jussi Vikainen
Johan (Jussi) Vieno Vikainen (4. syyskuuta 1907 Vehmaa – 7. marraskuuta 1992) oli suomalainen kuvanveistäjä ja professori (1980). Pro Finlandia -mitalin hän sai 1966. Vikaisen työt edustavat tyylitellyn realismin pohjalle rakentuvaa abstraktia muotoilua. Martti Lappalainen (musiikinopettaja)
Martti ”Mape” Lappalainen (22. lokakuuta 1941 Kokkola – 5. kesäkuuta 2011 Tammisaari, Raasepori) oli suomalaisen jazzmusiikin merkittävimpiä vaikuttajia ja April Jazzin johtaja. Hän sai vuonna 1986 Jazzliiton Yrjö-palkinnon. Antti Vartiainen
Vartiainen ehti olla jonkin aikaa 1800-luvun alussa myös uudistilallisena Lapinsalossa mutta joutui pian luopumaan tilastaan. Antti Vartiainen kuoli ruotivaivaisena Paaran talossa Lapinsalossa vuonna 1833. Hjalmar Raatikainen
Raatikainen osallistui talvisotaan esikuntapäällikkönä 13. divisioonan esikunnassa, joka operoi Laatokan pohjoispuolisilla alueilla. Välirauhan aikana hän jatkoi aluksi samassa tehtävässä, kunnes hänet siirrettiin myöhemmin Keski-Pohjanmaan sotilasläänin esikuntapäälliköksi. Jatkosodan puhjettua hänet sijoitettiin sotilasläänin perustaman 11. divisioonan esikuntapäälliköksi, jossa tehtävässä hän toimi divisioonan hyökkäysvaiheen aikana Äänislinnaan ja myöhemmin Neuvostoliiton suurhyökkäyksen torjuntataisteluihin Syvärillä. Divisioonan esikunnasta hän oli poissa vuosien 1942–1944, jolloin hän toimi Pohjois-Kymenlaakson suojeluskuntapiirin komentajana. Raatikainen erosi armeijan palveluksesta sotien jälkeen ja työskenteli sen jälkeen Joensuun raastuvanoikeuden ja maistraatin kunnallisneuvosmiehen virassa vuoteen 1962 saakka. Hänet on haudattu Helsingin Hietaniemeen. Veikko Vartiainen
Vartiainen työskenteli sotilaana: hän oli eversti, komendantti, Kaartin pataljoonan komentaja ja aliupseerikoulun johtaja. Hän toimi myös ratsastuksen kansallisen lajiliiton valtuustossa vuosina 1945–1952. Vartiainen kuoli Helsingissä 67-vuotiaana 11. tammikuuta 1981. Kalle Viljakainen
Viljakainen kannatti raittiusaatetta ja perusti Tampereen Raittiusseuran, jonka puheenjohtajana hän toimi 1885-1899. Hänen asemansa Aamulehden päätoimittajana oli muutaman kerran vaarassa, kun Tampereen väkijuomakauppiaat yhdessä paikallisten ruotsalaisten kanssa yrittivät vaikuttaa "Aamulehden" kirjoitteluun. Viljakainen alkoi kallistua vähitellen nuorsuomalaisten kannattajaksi, ja hän oli myös mukana perustamassa Päivälehteä. Hän joutui tämän vuoksi riitoihin "Aamulehden" johtokuntaa hallitsevien vanhasuomalaisten kanssa. "Aamulehden" uutisointi kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikovin murhasta 1904 johti lehden lakkauttamiseen määräajaksi. Niinpä Viljakainen sai lehden johtokunnalta viimeisen varoituksen, ja lopulta hänet erotettiin päätoimittajan paikalta 1905. Samoihin aikoihin myös muita nuorsuomalaisten kannattajia erosi lehden johtokunnasta, ja "Aamulehdestä" tuli vanhasuomalaisuutta edustaneen Suomalaisen puolueen äänenkannattaja Tampereella. Viljakainen oli "Tampereen Sanomien" toimittajana 1905–1906 ja työskenteli sitten useiden nuorsuomalaisten lehtien toimittajana 1906–1913. Sodan ja rauhan miehet
Sarjan ohjaaja Matti Tapio oli alkanut kerätä aiheeseen liittyvää materiaalia jo 1970-luvun alkuvuosina. Kipinän hän oli saanut jatkosodan aikaisen pääministerin Edwin Linkomiehen vuonna 1970 julkaistusta muistelmateoksesta "Vaikea aika". Osaksi aiemmin julkaisematon materiaali alkoi kiinnostaa Tapiota niin, että hän taisteli Sodan ja rauhan miesten ohjelmaidean hyväksytyksi Yleisradion johdon ja etenkin pääjohtaja Erkki Raatikaisen epäluuloista huolimatta. Raatikainen oli vuonna 1975 sanonut TV2:n johtajalle Pertti Paloheimolle, joka oli tehnyt sarjasta tuotantosopimuksen Matti Tapion kanssa, että ""täältä Kesäkadun kahdeksannesta kerroksesta on paljon paremmat näköalat kuin sieltä Tohlopista"". Matti Tapio itse ei ehtinyt nähdä mittavimman työnsä menestystä sen koko laajuudessa, sillä hän kuoli pian sarjan ensimmäisen osan esittämisen jälkeen joulukuussa 1978. Paavo Susitaival
”Vanha Vaskisti” kuoli 27. joulukuuta 1993 Lappeenrannassa. Hänet haudattiin vajaat kaksikymmentä vuotta aikaisemmin kuolleen vaimonsa viereen Ruokolahden hautausmaalle. Susitaipaleen omin sanoin hänen elämänsä käsitti ”Kolme sotaa. Kaksi kapinaa. Neljä linnareissua. Kerran valitettavasti myös eduskunnassa...” Juha Tiainen
Juha Tiainen (5. joulukuuta 1955 Uukuniemi – 27. huhtikuuta 2003 Lappeenranta) oli suomalainen moukarinheittäjä ja olympiavoittaja. Itä-Euroopan kommunistivaltioiden boikotoidessa Los Angelesin olympiakisoja vuonna 1984 Tiainen voitti kultaa tuloksella 78,08 metriä. Lauri Teivainen
Lauri Jalmari Teivainen (10. elokuuta 1924 Jyväskylä – 27. tammikuuta 2018 Jyväskylä) oli suomalainen rehtori, kirjailija, keksijä ja puoluejohtaja. Koulutukseltaan hän oli kasvitieteen alalta väitellyt filosofian tohtori. Hänelle myönnettiin opetusneuvoksen arvonimi. Hänet valittiin Vihreät rp:n (myöhempi KIPU) puheenjohtajaksi vuonna 1988. Taavetti Nuutinen
Nuutinen syntyi Karttulassa ja kävi alkeis- sekä kiertokoulua. Hän oli Kuopion kaupunginvaltuuston jäsen ja nai vuonna 1915 Hilma Maria Koposen. Nuutinen valittiin eduskuntaan Kuopion läänin läntisestä vaalipiiristä 1930, mutta hän kuoli jo kahden vuoden kuluttua ollessaan 41-vuotias. Taavetti Laitinen
Vuonna 1908 Laitinen oli perustamassa Suomalaista tiedeakatemiaa ja toimi sen rahastonhoitajana 1908–1911. Hän oli elintarve- ja nautintoainekomitean puheenjohtaja 1912–1916, "Suomen kansallisen terveysliiton" puheenjohtaja 1906–1912, Duodecimin puheenjohtaja 1910 ja "Suomen lääkäreiden raittiusliiton" puheenjohtaja 1907–1939. Vuonna 1930 Laitinen oli mukana perustamassa Aitosuomalaisten liittoa ja toimi liiton puheenjohtajana. Hän oli Terveydenhoitolehden päätoimittajana 1901–1904 ja kuului vuodesta 1911 Aikakauslehti Ajan perustajiin ja toimituskuntaan. Taavetin kahakka
Lauri Pelkosen kunniaksi pystytettiin vuonna 1933 muistomerkki hänen kuolinpaikalleen nykyisten Marttilan- ja Jääkärinteiden risteykseen. Se oli alun peri ympäröity Karjalan vaakunalla koristellulla rauta-aidalla, joka kuitenkin poistettiin pyörätien rakentamisen yhteyssä 1980-luvulla. Luettelo televisiosarjan Salatut elämät poistuneista henkilöistä
Martti Aulis Viljanen (21. marraskuuta 1945 – 18. maaliskuuta 2003, es. Jean-Paul Kaijanen, 1999, 2000) oli Seppo Taalasmaan parhaimpia ystäviä. Heitä yhdisti antiikkiharrastus. Martilla oli myös säätöä Pamela Johanssonin kanssa. Kerran Martti lainasi Ismo Laitelalle haulikon. Martin kuoltua paljastui hänen testamentanneen Sepolle omistamansa antiikkiesineet. Tutkiessaan tavaroita Seppo löysi Ullan kirjoittaman kirjeen, josta paljastui Ullan ja Martin vuosien takainen suhde, josta oli syntynyt Elina Taalasmaa. Martin äiti Selma kertoi myöhemmin Sepolle Ullan ja Martin olleen kihloissa jo ennen kuin Ulla oli edes tavannut Sepon. Lauri Tiainen
Hän toimi 2. divisioonan kunniatuomioistuimen varapuheenjohtajana vuosina 1930–1933 ja 3. divisioonan kunniatuomioistuimen puheenjohtajana vuosina 1935–1937.Pohjan Prikaatin Kilta: Lauri Taavetti Tiaisen biografia Taavi Heino
Lokakuussa 1915 Heino nimitettiin Minnesotan Duluthissa ilmestyneen suomenkielisen "Sosialisti"-sanomalehden apulaispäätoimittajaksi yhdessä Fred Jaakkolan kanssa. Amerikan Suomalaisen Sosialistijärjestön julkaiseman lehden linja oli muuttunut syndikalistiseksi, ja siitä oli samalla tullut IWW-ammattiliiton kannattaja. "Teollisuustyöläiseksi" seuraavana vuonna nimensä vaihtaneen lehden päätoimittajana oli tuolloin Leo Laukki. Myöhemmin Heino lähti mukaan kommunistien toimintaan ja työskenteli Massachusettsin Worcesterissa ilmestyneessä "Eteenpäin"-lehdessä, jonka päätoimittajaksi hänet valittiin Henry Puron seuraajana vuonna 1925. Vuosina 1929–1931 Heino oli "Työmiehen" päätoimittajana Wisconsinin Superiorissa. 1930-luvulla hän oli aktiivisesti mukana myös kommunistisen Yhdysvaltain Suomalaisen Työväenjärjestön toiminnassa.
Taavetti jäi Amerikkaan ja eli siellä elämänsä loppuun asti. Hänen tyttärensä Heidi Heino s. 1931 (myöh. Mattik) kuoli New Yorkissa vuonna 1997. Jaakko Laapotti
Jaakko Veikko Johannes Laapotti (28. maaliskuuta 1931 Antrea – 30. lokakuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, joka tuli kuuluisaksi erityisesti asuntojen suunnittelijana. Hän toimi vuosina 1975–1994 Teknillisen korkeakoulun arkkitehtiosaston asuntosuunnittelun professorina. Juha Tiainen
Uransa jälkeen Tiainen toimi moukarinheiton valmentajana ja jääkiekon liigaseuran SaiPan fysiikkavalmentajana. Ammatiltaan hän oli poliisi. Tiainen menehtyi virusperäiseen keuhkokuumeeseen huhtikuussa 2003 Lappeenrannassa. Juha Tiainen on haudattu Uukuniemen Paakasalmen hautausmaalle ja hänen hautakiveensä on kaiverrettu olympiarenkaat. Lawrence Oates
Lawrence Edward Grace (”Titus”) Oates (17. maaliskuuta 1880 – 16. maaliskuuta 1912) oli Britannian armeijan kapteeni ja napatutkimusretkeilijä. Hän toimi ratsuväenupseerina Englannin kuninkaallisessa kuudennessa rakuunarykmentissä (Inniskilling) rakuunoissa. Oates osallistui Robert Falcon Scottin etelänapa tutkimusretkeen vuosina 1911–1921, mutta menehtyi lumimyrskyyn Scottin ryhmän paluukamppailussa etelänavalta. Pahoin heikentynyt ja jalkansa palelluttanut Oates uhrasi itsensä, jottei olisi haitannut tovereidensa pelastumista Scottin retkikunnan paluussa etelänavalta. Oates käveli teltasta lumimyrskyyn todeten retkikunnon johtaja Scotille: Voitto Raatikainen
Voitto Olavi Raatikainen (30. maaliskuuta 1930 Paltamo – 14. huhtikuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen urheilutoimittaja. Urheilutoimittajan uran lisäksi hän kirjoitti useita kirjoja. Taavetti Savolainen
David (Taavetti) Savolainen (1. tammikuuta 1797, Kuopion pitäjä – 4. toukokuuta 1855, Kuopio) oli suomalainen kansanrunoilija. Jukka Tapio Hilden
Jukka Tapio Hilden (2. elokuuta 1955 – syyskuu 2011, Lahti) oli suomalainen murhaaja ja elinkautisvanki. Hilden tuomittiin 1994 elinkautiseen vankeusrangaistukseen maaliskuussa 1993 tapahtuneesta ns. Vantaan latomurhasta. Sekä Vantaan käräjäoikeuden että Helsingin hovioikeuden mukaan 18-vuotias Valde Mikael Kylä-Liuhala (1975 – 1997) surmasi ampumalla 25-vuotiaan katutason huumekauppiaan Hildenin toimeksiannosta ladossa Vantaan Viinikkalassa. Toivo Antikainen
Antikainen pidätettiin Suomessa häntä piilotelleen Yrjö Leinon luota 7. marraskuuta 1934. Oikeudenkäynti, jossa Antikaista syytettiin valtiopetoksen valmistelusta, alkoi helmikuussa 1935 ja se kesti yli kaksi vuotta. Syyttäjänä toimi Olavi Honka. Antikaista syytettiin myös siitä, että hän olisi tappanut heimosoturi Antti Marjoniemen, joka oli jäänyt vangiksi Kiimasjärven retken aikana vuonna 1922. Jyrkästi politisoitunut murhaoikeudenkäynti sai valtavan julkisuuden, sillä oikeistolehdistö väitti Antikaisen syyllistyneen surman yhteydessä kidutukseen (elävältä nuotiossa polttamiseen) ja jopa jonkinlaiseen kannibalismiin. Antikaisen tapaus nosti julkisuuteen laajan keskustelun rangaistusmuodoista Suomessa. Osa oikeistosta alkoi vaatia kuolemanrangaistuksen käyttöönottoa. Oikeudenkäynti sai myös kansainvälistä näkyvyyttä, sillä suomalainen sai taakseen kommunistien johtaman maailmanlaajuisen solidaarisuusliikkeen, jonka toinen ikoni oli Saksassa vangittu Georgi Dimitrov. Kansainvälinen Puna-apu (MOPR) hankki Antikaiselle oikeusapua ja vaikutti siihen, että oikeudenkäyntiä saapui seuraamaan myös ei-kommunistisia kansainvälisiä asiantuntijoita. Suomessa perusti liberaali sivistyneistö kuolemanrangaistuksia vastustaneen toimikunnan, joka muun muassa keräsi kuolemanrangaistusta vastustavaan adressiin 120 000 nimeä. Hovioikeus tuomitsi Antikaisen kahdeksaksi vuodeksi kuritushuoneeseen valtiopetoksen valmistelusta ja korkein oikeus viimein 12. toukokuuta 1937 elinkautiseen vankeuteen murhasta. Vuosikymmeniä myöhemmin ilmestyneissä postuumeissa muistelmissaan suomalaistaustainen KGB-upseeri Toivo Vähä tunnusti surmanneensa Marjoniemen puukolla Antikaisen käskystä, mitä ei ole voitu varmistaa todeksi. Toini Vartiainen
Toini Vartiainen kuoli 66-vuotiaana vuonna 1990. Hänet on haudattu Helsinkiin Hietaniemen hautausmaalle. Teppo Martikainen
Martikainen kirjoitti ylioppilaaksi Kristiinankaupungin lukiosta 1984 ja valmistui ekonomiksi ja kauppatieteiden maisteriksi 1987, kauppatieteiden lisensiaatiksi 1989 ja väitteli kauppatieteiden tohtoriksi 1990 Vaasan korkeakoulussa. Hän aloitti työuransa Vaasan korkeakoulussa toimimalla vuosina 1988–1990 tutkimusapulaisena, tutkijana, assistenttina ja väliaikaisena yliassistenttina. Suomen Akatemian tutkimusassistenttina ja Vaasan yliopiston yliassistenttina Martikainen työskenteli 1990–1992. Sen jälkeen hänet nimitettiin Vaasan yliopiston liiketaloustieteen, erityisesti laskentatoimen apulaisprofessoriksi, jota virkaa hän hoiti 1992–1998 ja toimi myös määräaikaisena professorina 1997–1998. Vaasasta Martikainen siirtyi Helsingin kauppakorkeakouluun liiketaloustieteen, erityisesti rahoituksen apulaisprofessoriksi vuosiksi 1998–1999, jota seurasi professuuri. Mutta professorin virassa hän ehti toimia vain vuosina 1999–2000 elämän päättyessä vuoden 2000 lopulla. Martikaisen kirjallinen tuotanto käsittää noin sata tieteellistä ja muuta julkaisua liiketaloustieteestä yleensä ja varsinkin laskentatoimesta. Martikainen menehtyi vaikeaan sydänsairauteen vain 35-vuotiaana. Kalevi Laitinen (luistelija)
Veikko Kalevi Laitinen (3. lokakuuta 1919 Kuusankoski – 17. kesäkuuta 1995 Kauniainen) oli suomalainen pikaluistelija. Taavetti Laatikainen
Sotien jälkeen Laatikainen siirrettiin 3. divisioonan komentajaksi, mistä hänet siirrettiin edelleen vuoden 1944 joulukuussa Puolustusvoimain Pääesikunnan tarkastajaksi. Pääesikunnan tarkastajan toimen ohella hän toimi ainoan rauhanajan Armeijakunnan väliaikaisena komentajana vuoden 1947 maaliskuulle saakka. Samana vuonna Laatikainen nimitettiin jalkaväen tarkastajaksi, mistä virasta hän erosi vakinaisesta palveluksesta vuonna 27. heinäkuuta 1948 säädetyn eroamisiän perusteella. Laatikainen kuoli 15. huhtikuuta 1954 ja hänet haudattiin Mikkeliin. Taavetti Lapveteläinen
Daavid Taavetti Lapveteläinen (s. 19. marraskuuta 1860 Maaninka – 1. heinäkuuta 1919 Helsinki) oli suomalainen kirvesmies, sosiaalidemokraattinen poliitikko ja kansanedustaja. Hän kuoli vuonna 1919 Helsingissä Sörnäisten kuritushuoneessa. Taavetti Laitinen
Vuonna 1907 Laitinen vuokrasi Meilahdesta maa-alueen, jolle hän rakennutti "Tilkan lepo- ja virkistyskodin". Hän myi tämän laitoksen 1913 valtiolle ja osti saamillaan rahoilla takaisin kotitilansa, jossa hän alkoi harjoittaa maanviljelyä sivutoimenaan. Tilkan alueelle perustettiin 1918 sotilassairaala. Paavo Haavikko
Paavo Juhani Haavikko (25. tammikuuta 1931 Helsinki – 6. lokakuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, runoilija ja kustantaja. Haavikko julkaisi yli 70 teosta. Hänen runokokoelmiaan on käännetty 12 kielelle. Haavikkoa pidetään yhtenä Suomen merkittävimmistä 1900-luvun jälkipuolen kirjailijoista ja runoilijoista. Hänet palkittiin muun muassa kansainvälisellä Neustadt-palkinnolla 1984 ja taiteen akateemikon arvonimellä 1994. Pentti Laamanen
Kauko Pentti Ilmari Laamanen (24. joulukuuta 1927 Mikkeli – 20. elokuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen yleisesikuntaupseeri ja eräs suomalaisen rauhanturvatoiminnan pioneereista. Sotilasarvoltaan hän oli eversti. Sotilasuransa ohella hän toimi Upseeriliiton, Suomen Sinibarettiliiton sekä muiden YK- ja veteraanijärjestöjen puheenjohtajana. Nicolas-Louis de Lacaille
Lacaillen unelma eteläisen taivaan havainnoinnista toteutui, kun hän lähti vuonna 1750 astronomiselle tutkimusmatkalle Hyväntoivonniemelle. Tällä matkalla hän havainnoi kuun ja auringon parallaksia, teki ensimmäiset mittaukset Maan kaarevuussäteestä Etelä-Afrikan kohdalta ja teki lisäksi havaintoja 10 000 eteläisestä tähdestä. Palatessaan Pariisiin vuonna 1754 Lacaille sai harmikseen huomata olevansa julkisen huomion kohteena. Hän vetäytyi takaisin Mazariniin ja kuoli siellä rankan työskentelyn pahentaman kihdin vaivaamana. Martti Uosikkinen
Uosikkinen on kirjoittanut WSOY:n kustantamat teokset "Mutkamäenlasku Suomessa" (1936) ja "Telinevoimistelu I" (1938) ja "Telinevoimistelu II" (1945), joka ilmestyi hänen kuolemansa jälkeen. Hän on vaikuttanut keskeisesti alppihiihdon tuloon Suomeen lajina. Uosikkinen olisi halunnut osallistua vuoden 1936 talvikisojen alppilajeihin, mutta Suomen voimisteluliitto ei suostunut tähän, koska liiton johtomiehet pelkäsivät mahdollisen loukkaantumisen vaarantavan Uosikkisen osallistumisen kesän olympiavoimisteluihin Berliinissä. Erkki Laatikainen (sotilas)
Laatikainen suoritti aktiiviupseerin tutkinnon 1950, ylemmän päällystön kurssin 1973 ja valtakunnallisen maanpuolustuskurssin 1976. Hän työskenteli Porin prikaatissa opetusupseerina ja komppanianpäällikkönä 1950–1958. Hän opetti Kadettikoulussa 1960–1964. Pohjois-Suomen prikaatissa hän oli koulutus- ja järjestelytoiminnan päällikkö sekä aliupseerikoulun johtaja 1964–1966. Pääesikunnassa Laatikainen toimi toimisto- ja osastopäällikkönä 1966–1977 järjestelyosastolla. Hän toimi Pohjois-Suomen sotilasläänissä esikuntapäällikkönä vuodesta 1977 alkaen ja myöhemmin sotilasläänin päällikkönä eläkkeelle jäämiseen vuoteen 1986 saakka. Taavetin pankkiryöstö 1926
Taavetin pankkiryöstö tapahtui 1. kesäkuuta 1926 kun Kansallis-Osake-Pankin Taavetin konttoriin saapui iltapäivällä noin kello 15 aikaan kaksi miestä jotka alkoivat ampumaan pankin virkailijoita. Kiivaassa tulituksessa sai heti surmansa pankin valvoja kauppias Taavetti Myyrä. Pankinjohtaja Taavetti Punkkinen, prokuristi Alina Hirvikallio o.s. Riihelä ja pankinjohtajan taloudenhoitaja ja sisar neiti Eeva Punkkinen haavoittuivat vaikeasti. Ryöstäjät pakenivat paikalta ilman saalista pelästyttyään tilanteen aikana. He jättivät paetessaan pankkiin ryöstössä käyttämänsä aseen suurikokoisen Nagan-revolverin johon oli kiinnitetty äänenvaimennin. Haavoittuneet vietiin hoidettavaksi Viipurin lääninsairaalaan jossa pankinjohtaja Punkkinen kuoli saman päivän iltana ja prokuristi Hirvikallio 4. kesäkuuta. Veikko Laihanen
Laihaselle myönnettiin vuonna 1989 arvonimi elokuvaneuvos. Laihanen kuoli vuonna 2004 Helsingin Kulosaaressa 79 vuoden ikäisenä. Toivo Haapakoski
Toivo Veli Haapakoski (30. maaliskuuta 1926 Piikkiö – 4. kesäkuuta 2011 Lieto) oli suomalainen elintarviketeollisuuden vaikuttaja, toimitusjohtaja ja maanviljelysneuvos. Timo T. Kaukonen
Timo Taavetti Kaukonen (15. toukokuuta 1933 Helsinki – 5. tammikuuta 1996 Kuopio) oli tunnettu television tietokilpailuohjelmien vetäjä ja ravintoloitsija. Taavetti Laatikainen
Laatikainen palveli sisällissodan jälkeen Kaartin jääkäripataljoonan adjutanttina, mutta oli komennettuna 22. kesäkuuta – 28. heinäkuuta 1918 väliseksi ajaksi adjutantiksi Vuoristoprikaatiin. Komppanianpäälliköksi hän sai nimityksen 23. lokakuuta 1918 Kaartinjääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Komppanianpäällikön tehtävistä hän oli komennettuna Jääkäriprikaatin aliupseerikoulun johtajaksi 1. kesäkuuta – 10. lokakuuta 1919 väliseksi ajaksi. Seuraavaksi hänet komennettiin Jääkäriprikaatin esikuntaan sotatoimien upseeriksi 10. toukokuuta – 14. heinäkuuta 1920 väliseksi ajaksi. Omien töidensä ohella hän hoiti vuosina 1919–1920 Kaartin Jääkäripataljoonan komentajan viransijaisuuksia. Erkki Laatikainen
Erkki Laatikainen (6. elokuuta 1946 Kaavi – 15. helmikuuta 2013 Jyväskylä) oli suomalainen journalisti ja professori, koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri. Hän oli Jyväskylässä ilmestyvän "Keskisuomalainen"-sanomalehden pitkäaikainen päätoimittaja ja vahva alueellinen vaikuttaja kotimaakunnassaan Keski-Suomessa. Laatikainen toimi "Keskisuomalaisen" päätoimittajana vuosina 1975–2008, ja hän oli lopulta eräs Suomen seuratuimpia sanomalehtimiehiä. Laatikainen sai kesällä 2009 valtion journalistipalkinnon. Tom of Finland
Vuonna 1989 Tom of Finlandin töitä oli esillä New Yorkissa New Museumissa. Suomen ensimmäinen Tom of Finland -näyttely oli Muu-galleriassa vuonna 1990, vuosi ennen Laaksosen kuolemaa. Vuonna 1990 hänelle myönnettiin Suomen sarjakuvaseuran Puupäähattu. Viimeinen Tom of Finlandin elinaikana pidetty näyttely oli Amos Andersonin taidemuseon sarjakuvanäyttely vuonna 1991. Laaksonen menehtyi keuhkoahtaumatautiin 71-vuotiaana Helsingissä marraskuussa 1991. Sakari Toiviainen
Matti Sakari Toiviainen (s. 25. lokakuuta 1946 Kajaani) on suomalainen elokuvantutkija, toimittaja ja tietokirjailija. Sakari Toiviainen työskenteli pitkään Kansallisessa audiovisuaalisessa arkistossa, josta hän jäi eläkkeelle vuonna 2009. Hän tekee toimittajan ja kirjailijan töitä ja on julkaissut useita tietokirjoja. Kalevi Lappalainen
Kauko Kalevi Lappalainen (11. huhtikuuta 1940 Liminka – 21. helmikuuta 1988 Emporia, Kansas, Yhdysvallat) oli suomalainen runoilija ja kääntäjä. Taavi Starck
Taavi Vilhelm Starck (15. tammikuuta 1858 - 10. toukokuuta 1918) oli lappeelainen työmies ja Lappeenrannan punakaartin esikunnan jäsen Suomen sisällissodassa 1918. Hänen vaimonsa Elisabeth Starck oli vallankumousoikeuden jäsen ja hänen poikansa Väinö Starck Lappeenrannan punakaartin esikuntapäällikkö. Taavi Starck jäi Lappeenrannassa valkoisten vangiksi toukokuussa 1918. Hänet tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin sotatuomari Toivo Tapanaisen määräyksellä. Tatu Miettinen
Taavetti Aarre (Tatu) Miettinen (15. lokakuuta 1930 Lapinlahti – 30. marraskuuta 2011 Phuket, Thaimaa) oli suomalainen lääkäri, sisätautiopin professori ja Benecolin kehittäjä.