Missä Wilhelm Röntgen kuoli?
Wilhelm Röntgen
Wilhelm Conrad Röntgen (27. maaliskuuta 1845 Lennep, Preussi (nykyinen Saksa) – 10. helmikuuta 1923 München, Saksa) oli saksalainen fyysikko, joka tunnetaan erityisesti röntgensäteiden kokeellisesta löytämisestä. Hänen kehittämäänsä konetta, joka lähettää röntgensäteitä, kutsutaan röntgenlaitteeksi. Wilhelm Röntgen sai löydöstään maailman ensimmäisen Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1901, mutta itse suhtautui löytämäänsä säteilyyn hyvin vaatimattomasti. Röntgenin löytö aiheutti pienen vallankumouksen fysiikan alalla ja useat tiedemiehet aloittivat sen tutkimisen. Se sai poikkeuksellisen innokkaan vastaanoton niin tiedemiesten kuin maallikoiden keskuudessa. Alkuaine numero 111 nimettiin Röntgenin mukaan marraskuussa 2004 röntgeniumiksi, jonka lyhenne on Rg (aiemmin Unununium). Julius Röntgen
Röntgen säesti muiden muassa Joseph Joachimin, Johannes Messchaertin, Carl Fleschin ja Pablo Casalsin esiintymisiä. Hänen ystäviinsä lukeutui Brahmsin lisäksi myös Edvard Grieg, jonka kanssa hän oli kirjeenvaihdossa. Röntgen kirjoitti Griegistä kirjankin kesällä 1930. Samana vuonna hän sai kunniatohtorin arvon Edinburghin yliopistosta. Viimeiset vuotensa Röntgen vietti Gaudeamus-villalla Bilthovenissa, jossa hän saattoi keskittyä sävellystyöhönsä entistä enemmän; hän sävelsi yli sata teosta vuosien 1925–1932 aikana. Hän kuoli Utrechtissa 77 vuoden iässä. Gaudeamus-villalla oli merkittävä rooli Hollannin musiikkielämässä toisen maailmansodan jälkeisinä vuosina.
Viktor Brack
Maaliskuussa 1941 Brack jättikin Himmlerille raportin, jossa todettiin voitavan käyttää röntgensäteitä laajamittaisena sterilointivälineenä. Hän vakuutti kesäkuussa 1941 Himmlerille järjestelmän toimivuutta kirjeellä, ja sitä alettiin heti testata Auschwitzin vangeilla. Todistajana lääkärien oikeudenkäynnissä olleen ranskalaissyntyisen Auschwitzissa syyskuusta 1943 tammikuuhun 1945 vankina olleen juutalaislääkärin mukaan leirin SS-lääkärit sterilisoivat ja kastroivat vankeja, ja toimenpiteet olivat erittäin tuskallisia. Brack tuomittiin niin sanotussa lääkärioikeudenkäynnissä kuolemaan ja hirtettiin 2. kesäkuuta 1948. Werner von Blomberg
Joseph Goebbels, Heinrich Himmler, Hermann Göring ja muutama muu johtava natsi juonittelivat vuonna 1934 puolisotilaallisen järjestön Sturmabteilungin (SA) johtajaa Ernst Röhmiä vastaan. Sturmabteilung oli toiminut natsipuolueen nyrkkinä sen ”taistelun vuosina”, kun natsit olivat kamppailleet vallasta ja äänestäjistä kommunistien kanssa. Valtaannousun jälkeinen SA:n räjähdysmäinen kasvu oli taannut sen johtajalle lisää vaikutusvaltaa. Röhmin haaveena oli, että SA:sta tulisi natsi-Saksan asevoimien katto-organisaatio, jonka johtaja hänestä tulisi. Se tietenkin huolestutti upseeristoa, joka ei halunnut johtajakseen maineeltaan epäilyttävää öykkäriä. Werner von Blomberg yhtyi Röhmin vastaiseen rintamaan ja suositteli Hitlerille Röhmin ja SA:n rajoittamista. Kesällä 1934 Hitler määräsi Röhmin ja muut SA:n johtajat sekä entiset poliittiset vastustajansa teloitettavaksi niin sanottuna pitkien puukkojen yönä. Blomberg hyväksyi operaation ja puolusti Hitleriä arvostelijoita vastaan. Wilhelm Wirtinger
Wilhelm Wirtinger (15. heinäkuuta 1865 – 15. tammikuuta 1945) oli itävaltalainen matemaatikko. Wilhelm Mohnke
Wilhelm Mohnke (15. maaliskuuta 1911 – 6. elokuuta 2001) oli SS-kenraalimajuri ja yksi SS-Stabschwache Berlinin alkuperäisistä jäsenistä vuodelta 1933. Wilhelm Spengler
William Spengler (19. maaliskuuta 1907 Alpsee, Saksa – 1. huhtikuuta 1961 Oldenburg, Länsi-Saksa) oli natsi-Saksan SS:n tiedustelupalvelussa SD:ssä työskennellyt SS-eversti ja sodanjälkeisen entisiä SS-miehiä auttaneen avustusjärjestö Stille Hilfen perustajajäsen. Richard Wagner
Loppuvuonna 1882 terveydentilansa horjuessa Wagner perheineen muutti Venetsiaan Palazzo Vendraminiin. Siellä hän ehti johtaa Cosiman kunniaksi Teatro La Fenicessä nuoruudenteoksensa, "C-duurisinfonian" (1832). Helmikuussa 1883 Wagner kuoli sydänkohtaukseen. Hänen ruumiinsa vietiin Bayreuthiin, jonne hänet haudattiin Wahnfriedin puutarhaan valmistuttamaansa hautapaikkaan. Fritz Perls
Vuonna 1946 perhe muutti Kanadan kautta Yhdysvaltoihin, missä Perls työskenteli Wilhelm Reichin kanssa. Vuonna 1960 Perls muutti Kaliforniaan, ja toimi Los Angelesin lähiseudulla terapeuttina. Vuonna 1969 hän muutti Kanadan Vancouver Islandille. Hän kuoli vuotta myöhemmin chicagolaisessa sairaalassa leikkauksen jälkeiseen sydänpysähdykseen. August Eigruber
Heti Saksan ehdottoman antautumisen jälkeen toisessa maailmansodassa 1945 Eigruber pidätettiin Salzkammergutissa ja hänet haastettiin todistajaksi Nürnbergin oikeudenkäynteihin. Mauthausen-oikeudenkäynnissä Eigruber tuomittiin maaliskuussa 1946 kuolemaan Mauthausenin keskitysleirillä tekemistään rikoksista. Eigruber teloitettiin Landsbergin vankilassa joulukuussa 1947. Günther Korten
Günther Korten (26. heinäkuuta 1898 Köln – 22. heinäkuuta 1944 Rastenburg) oli saksalainen kenraalieversti ja saksan ilmavoimien Luftwaffen esikuntapäällikkö. Korten haavoittui pahasti ja kuoli myöhemmin Adolf Hitleriä vastaan tehdyssä salamurhayrityksessä, jota kutsutaan nimellä heinäkuun 20. päivän salaliitto. Lääketieteellinen röntgenkuvaus
Röntgenkuvauksen periaatteen keksi saksalainen Wilhelm Röntgen vuonna 1895. Hän tajusi, että löytämillään säteillä pystyi valottamaan filmin. Hän sai löydöstään vuonna 1901 jaetun ensimmäisen Nobelin fysiikanpalkinnon, mutta suhtautui löytämäänsä säteilyyn vaatimattomasti. Röntgenin löytö aiheutti pienen vallankumouksen fysiikan alalla, ja useat tiedemiehet aloittivat sen tutkimisen. Löytö sai poikkeuksellisen innokkaan vastaanoton niin tiedemiesten kuin maallikoiden keskuudessa. Wilhelm Leibl
Leibl vieraili Alankomaissa vuonna 1898 ja hänen teoksensa olivat mukana Berliinin sesessionistien näyttelyssä seuraavana vuonna. Leibl kuoli Würzburgissa vuonna 1900. Gustav Wagner
Sodan jälkeen hänet tuomittiin Nürnbergin oikeudenkäynneissä poissaolevana kuolemaan, mutta hän pakeni toisen natsisotarikollisen Franz Stanglin kanssa Brasiliaan. Wagnerille myönnettiin vuonna 1950 Brasiliassa pysyvä turvapaikka, ja hän asui siellä Günther Mendel -nimisenä pidätykseensä 30. toukokuuta 1978. Luovutuspyyntöjä tuli Israelista, Itävallasta (jonka kansalainen Wagner oli ollut) ja Puolasta, mutta Brasilian viranomaiset torjuivat pyynnöt. 22. toukokuuta 1979 Brasilian korkein oikeus hylkäsi myös Länsi-Saksan luovutuspyynnön. BBC haastatteli Wagneria 1979, eikä hän ilmaissut lainkaan katumusta sodan aikaisista teoistaan. Lakimiehensä mukaan Wagner teki itsemurhan lokakuussa 1980. Hän oli ilmeisesti työntänyt veitsen rintaansa. Walter Frentz
Maaliskuussa 1945 Frentz otti Hitleristä viimeiset kuvat ennen diktaattorin 30. huhtikuuta Führerbunkerissa tapahtunutta itsemurhaa. Näissä kuvissa sairaanoloinen Hitler kannusti Volksturmin lapsisotilaita. Frentz itse poistui Berliinistä 25. huhtikuuta yhdellä viimeisistä lentokoneista. Natsiupseerit pidättivät hänet Hitlerin asunnolla Obersalzbergissa Baijerin Alpeilla ja osa hänen valokuvakokoelmastaan takavarikoitiin. Otto Palmgren
Otto Palmgren tuli ylioppilaaksi 1937 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1951. Hän erikoistui röntgenhoitoon ja valmistui alan erikoislääkäriksi 1957. Hän toimi Hangon kaupunginsairaalan röntgenlääkärinä 1953–1955, Helsingin yleisen sairaalan röntgenapulaislääkärinä 1953–1957, sitten ensimmäisen sisätautiosaston ja Auroran sairaalan röntgenapulaislääkärinä. Vuosina 1959–1962 Palmgren toimi pääesikunnan lääkintäosaston toimistoesiupseerina, kunnes hän siirtyi Koskelan sairaskodin röntgenlääkäriksi. Palmgren kuoli 48-vuotiaana lokakuussa 1967. Georg Wilhelm Friedrich Hegel
Vuonna 1818 Hegel hyväksyi viran Berliinin yliopistossa filosofian varsinaisena professorina. Preussin kuningas Fredrik Vilhelm III nimitti Hegelin yliopiston rehtoriksi vuonna 1830. Vuonna 1831 Berliinissä puhkesi koleraepidemia ja Hegel pakeni monien muiden tavoin. Hän kuitenkin palasi kaupunkiin liian aikaisin, sai tartunnan, ja kuoli muutama päivää myöhemmin nukkuessaan 61-vuotiaana. Karl Koller
Karl Koller (22. helmikuuta 1898 Glonn – 22. joulukuuta 1951 Glonn) oli saksalainen kenraali ja Luftwaffen esikuntapäällikkö toisessa maailmansodassa. Hän oli läsnä Adolf Hitlerin syntymäpäivillä 20. huhtikuuta 1945, kun puna-armeija lähestyi Berliiniä. Koller lähetti Hitlerin käskystä jäljelläolevat Luftwaffen koneet avustamaan Felix Steinerin joukkoja. Alfred Jodlin kerrottua hänelle Hitlerin itsemurha-aikeista Koller lähti Obersalzbergiin kertomaan asiasta Hermann Göringille. Sekä Göring, Koller ja Hans Lammers joutuivat SS-joukkojen määräämään kotiarestiin, mutta Koller vapautui Berchtesgadenissa. Koller ja Göring joutuivat yhdysvaltalaissotilaiden huostaan 7. toukokuuta Fischornin linnassa. Sodan jälkeen Koller joutui vangiksi Oxfordiin, mutta hänet vapautettiin vuonna 1947. Koller kirjoitti kokemuksistaan kirjan "Der letzte Monat" vuonna 1949. Koller kuoli kotikaupungissaan Glonnissa vuonna 1951. Viktor Lutze
"Obergruppenführer" Viktor Lutze (28. joulukuuta 1890, Bevergern, Saksa – 2. toukokuuta 1943 Potsdam) oli natsi-Saksassa SA:n johtaja Pitkien puukkojen yössä tapahtuneen Ernst Röhmin murhan jälkeen. Lutze oli "Stabschef der SA", kunnes kuoli auto-onnettomuudessa 1943. Erwin Schrödinger
Toukokuussa 1960 Schrödinger alkoi kärsiä keuhkojen vajaatoiminnasta. Hän kävi tutkimuksissa Innsbruckissa ja Wienissä. Lääkärien diagnoosin mukaan hän sairasti tuberkuloosia. Schrödinger yritti hoitaa itseään lepäämällä Alpbachissa. Hän ei kuitenkaan toipunut, vaan kuoli 73-vuotiaana Wienissä keskiviikkona 4. tammikuuta 1961 vaimonsa Annemarien vieressä noin kello seitsemän aikaan illalla. Hänet haudattiin Alpbachiin 9. tammikuuta. Wilhelm Reich
Marxilainen Reich eli 1930-luvulta lähtien maanpakolaisena Tanskassa, Ruotsissa ja Norjassa ja lopulta Yhdysvalloissa. Hän alkoi myydä kehittämiään orgonikammioita syöpäpotilaille ja tuomittiin puoskaroinnista. Hän kuoli vankeudessa vuonna 1957. Johann Rattenhuber
Vuoden 1945 alussa Rattenhuber seurasi Hitleriä valtakunnankanslian alapuolella olevaan bunkkeriin. Hän oli mukana muun muassa tuomitsemassa Hermann Fegeleiniä kuolemaan petoksesta, kun Heinrich Himmler oli yrittänyt saada rauhan aikaan länsiliittoutuneiden kanssa. Sodan jälkeen neuvostoliittolaiset vangitsivat Rattenhuberin Berliinissä. Hänet vietiin Neuvostoliittoon, jossa hänet tuomittiin sotarikoksista vankeuteen. Vuonna 1955 hänet luovutettiin Saksan demokraattisen tasavallan viranomaisille. Rattenhuber kuoli 1957. Wilhelm Stekel
Wilhelm Stekel (18. maaliskuuta 1868 Bujon, Bukovina, Itävalta-Unkari – 25. kesäkuuta 1940 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) oli itävaltalainen lääkäri ja psykologi, joka tunnetaan Sigmund Freudin työn tärkeänä tukijana. Führerbunker
Hitler teki itsemurhan bunkkerissa 30. huhtikuuta 1945 yhdessä vaimonsa Eva Braunin kanssa. Hitler ampui itsensä ottaen samalla syanidikapselin, Eva Braun kuoli myrkkyyn. Kummankin ruumiit poltettiin Hitlerin toiveesta. Viimeinen bunkkerissa Hitlerin kuollessa läsnä olleista, Hitlerin lähetti ja henkivartija Rochus Misch kuoli 5. syyskuuta 2013. Richard Sorge
Richard Sorge, koodinimeltään Ramsay (, 4. lokakuuta 1895, Baku, Venäjä – 7. marraskuuta 1944, Tokio Japani), oli Saksassa ja Japanissa työskennellyt Neuvostoliiton tiedustelupalvelun GRU:n vakooja. Hän toimi GRU:n vakoojana Japanissa 1930-luvun alkupuolelta lähes kymmenen vuotta. Sorge kuului Boris Gudsin Japaniin organisoimaan ja vuosina 1934–1936 johtamaan vakoilurenkaaseen. Otto-Wille Kuusisen vaimo, Aino Kuusinen työskenteli samassa vakoilurenkaassa Japanissa vuosina 1934–1937. Sorgen peiteammatti Tokiossa oli toimi Frankfurter Zeitungin kirjeenvaihtajana. Wilhelm Keitel
Wilhelm Keiteliä syytteet Nürnbergin oikeudenkäynnissä olivat: 1. Osallistuminen salaliittoon rauhaa vastaan, 2. Rikokset rauhaa vastaan, 3. Sotarikokset ja 4. Rikokset ihmiskuntaa vastaan. Wilhelm Keitel todettiin Nürnbergin sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä syylliseksi kaikkiin neljään syytekohtaan ja tuomittiin kuolemaan 1946. Hänet teloitettiin hirttämällä saman vuoden lokakuussa. Karl Schöngarth
Schöngarth oli mukana Wannseen konferenssissa vuonna 1942 tohtori Rudolf Langen kanssa (Einsatzgruppen A), joka myös oli ottanut osaa joukkomurhiin. Schöngarth vangittiin sodan lopussa. Hänet todettiin syylliseksi sotavangiksi saadun lentäjän murhaan lokakuussa 1944. Brittiläinen oikeusistuin Burgsteinfurtissa tuomitsi hänet kuolemaan 11. helmikuuta 1946. Hänet hirtettiin saman vuoden toukokuussa. Hergé
Hergé kuoli 3. marraskuuta 1983, 75 vuoden ikäisenä. Hän oli sitä ennen sairastanut jo monia vuosia, mutta sairauden aiheuttaja oli epäselvä. Hänellä epäiltiin olevan erittäin harvinainen ja perinnöllinen verisairaus nimeltään porfyria. Hänen kuolemaansa kuitenkin edisti HIV, jonka hän oli saanut viikoittaisten verensiirtojensa aikana. Hänen kuolemansa takia viimeinen, kahdeskymmenesviides Tintti-seikkailu "Tintti ja aakkostaide" jäi keskeneräiseksi. Koska Hergé ei ollut eläessään sallinut kenenkään muun ottavan kunniaa Tintistä tai jatkavan sen piirtämistä hänen kuolemansa jälkeen, "Aakkostaide" julkaistiin keskeneräisenä Belgiassa 1986 ja Suomessa vasta 2003. Vuonna 1988 "Tintin Magazine" lakkautettiin. Röntgenium
Röntgenium (aiemmin "unununium", tunnus Uuu, tai "eka-kulta") on superraskas alkuaine. Sen järjestysluku on 111 ja kemiallinen merkki Rg. Alkuaineen löysi Peter Armbrusterin ryhmä Raskaiden ionien tutkimuslaitoksessa (saks. Gesellschaft für Schwerionenforschung) Darmstadissa Saksassa joulukuun 8. 1994. Röntgeniumia valmistettiin törmäyttämällä vismutti- ja nikkeliatomeja. Alkuaine sai nimensä maineikkaan saksalaisen fyysikon Wilhelm Röntgenin mukaan. Puhtaan ja sovelletun kemian kansainvälinen yhteisö IUPAC hyväksyi röntgenium-nimen 1. marraskuuta 2004 korvaten alkuaineesta käytetyn väliaikaisen nimen unununium. Heinrich Trettner
Heinrich Trettner (19. syyskuuta 1907 – 18. syyskuuta 2006) oli natsi-Saksan ilmavoimien "Luftwaffen" kenraaliluutnantti ja myöhemmin Länsi-Saksan asevoimien "Bundeswehrin" esikuntapäällikkö. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1966 ja kuoli vuonna 2006 viimeisenä natsi-Saksan kenraalikuntaan kuuluneena. Johannes Holmsen
Holmsen ei osallistunut sotilaana Venäjän sisällissotaan, mutta toimi vuodesta 1918 valkoisen armeijan edustajana Länsi-Euroopassa. Hän oli aluksi valkoiselle armeijalle varoja keränneen kenraali Boris Geruan apulaisena Lontoossa ja vuodesta 1919 Venäjän valkoisten Berliinin-sotilasvaltuuskunnan johdossa sekä Etelä-Venäjän armeijan ja viimeksi kenraali Pjotr Wrangelin virallisena edustajana Saksassa. Wrangel kutsui Holmsenin vuonna 1922 Pariisiin. Holmsen oli vuosina 1924–1930 Venäjän yleissotilaallisen liiton (ROVS) 1. osaston johtajana Pariisissa ja 1930–1937 ROVS:n johtajan kenraali Jevgeni Millerin neuvonantajana. Vaimonsa kuoltua tammikuussa 1939 Holmsen muutti viimeisiksi vuosikseen takaisin synnyinmaahansa ja kuoli oslolaisessa vanhainkodissa saksalaismiehityksen aikana 1941. Schönebergin raatihuone
Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedy piti Schönebergin raatihuoneella 26. kesäkuuta 1963 kuuluisan "Ich bin ein Berliner" -puheensa. Saman vuoden marraskuussa Kennedy murhattiin. Raatihuonetta vierustava Rudolph-Wilde-Platz nimettiin kolme päivää murhan jälkeen John-F.-Kennedy-Platziksi. Ludwig Wittgensteinin elämäkerta
Frank Ramsey oli sairastunut Wittgensteinin ollessa Wienissä, ja hän kuoli tammikuussa 1930, kun Wittgenstein oli palannut Cambridgeen. Palattuaan Wittgenstein alkoi vetää kurssia nimekkeellä ”Filosofia”. Hänen luennointitapansa oli omalaatuinen: hän luennoi ilman muistiinpanoja ja vaikutti pikemminkin ajattelevan ääneen itsekseen pysähtyen välillä minuuttien ajaksi ajattelemaan hiljaa ja kiroten ajoittain tyhmyyttään. Keväällä Wittgensteinin apuraha oli lopussa, ja Moore pyysi Russellilta, että tämä tutustuisi Wittgensteinin uusimpiin ajatuksiin ja raportoisi Trinity Collegelle. Pääsiäisloman aikana Wittgenstein saneli Russellia varten käsikirjoituksen, joka on julkaistu nimellä "Filosofisia huomautuksia". Tekstiä pidetään yleensä hänen välikautensa tuotteena: hän oli korvannut "Tractatuksen" merkitysteorian verifikaatioperiaatteella, jonka hän puolestaan tulisi pian hylkäämään. Russell ei jaksanut tutustua Wittgensteinin näkemyksiin kovin syvällisesti, mutta hänen kirjoittamansa suosituskirjeen ansiosta Wittgensteinille myönnettiin sadan punnan apuraha. Röntgensäteily
Saksalainen Wilhelm Röntgen teki vuonna 1895 tutkimuksia katodisädeputkella selvittääkseen, mitä katodista lähtevä putken läpi virtaava säteily oikein on. Yhtäkkiä hän huomasi, että jotkut koelaitteiston läheisyydessä olevat mineraalinäytteet alkoivat hohtaa aavemaista valoa. Röntgen luuli ”paholaisen päässeen irti”, mutta pian kuitenkin huomasi valon syntyvän vain koelaitteiston ollessa päällä. Siitä hän päätteli, että koelaitteisto tuotti entuudestaan tuntematonta säteilylajia. Röntgen antoi tälle uudelle säteilylajille nimen X-säteily, jota yhä käytetään joissain kielissä. Suomessa ja monissa muissa kielissä siitä käytetään tavallisimmin keksijänsä mukaan nimitystä röntgensäteily. Lisäkokeet paljastivat, että tämä "X"-säteily tunkeutui paperin, puun, käden ja ohuen metallikalvon läpi. Säteily myös jätti jälkiä valokuvausfilmiin. Wilhelm Röntgen
Fysiikassa vallitsi hyvin epätietoinen tilanne, jonka pääsyyllisenä olivat katodisäteet. Eri tutkimuksissa oli löydetty toisistaan päinvastaisia tuloksia ja ala oli hyvin sekava. Eräs katodisäteitä tutkinut oli Heinrich Hertzin apulaisena toiminut Philipp Lenard. Hertz oli tullut katodisäteiden ominaisuuksia koskevasta tutkimuksessaan siihen tulokseen, että säteet olivat sähköisesti neutraaleja. Hertzin päätelmät olivat suorassa ristiriidassa brittifyysikko William Crookesin havaintojen kanssa. Crookesin mukaan katodisäteet olivat sähköisten molekyylien virtaa, jota hän kutsui myös ”aineen neljänneksi olomuodoksi”. Philipp Lenardin vuonna 1894 tekemät tutkimukset kuitenkin vahvistivat Hertzin teoriaa. Hän nimittäin osoitti kokeella, että säteily läpäisi alumiinifoliosta tehdyn ikkunan. Ilmiötä ei pystytty selittämään hiukkasten avulla. Wilhelm Mohnke
Mohnke haavoittui vuoden 1945 alkupuolella ja palasi palvelukseen saman vuoden keväällä, jolloin valtakunnankansleri Adolf Hitler määräsi hänet Valtakunnankanslian (hallituskorttelin) puolustuksen "Zitadellen" (linnoitus) komentajaksi. Mohnken komennossa oli sekalaisista SS-yksiköistä koottu noin 2 000 miehen vahvuinen osasto, johon liittyi myöhemmin osia muun muassa 11. SS-panssari­krenatööri­divisioona "Nordlandista". Berliinin puolustuksen luhistuttua Mohnke yritti paeta Berliinistä länteen pienen osaston kanssa, mutta joutui neuvostoliittolaisten vangiksi 2. toukokuuta 1945. Wilhelm Voigt
Eräs rikas berliiniläinen leskirouva, joka oli Voigtin ihailija, lahjoitti hänelle suuren elinkoron. Voigt muutti Luxemburgiin, jossa hän työskenteli tarjoilijana ja suutarina. Kaksi vuotta myöhemmin hän osti talon ja jäi eläkkeelle. Ensimmäisen maailmansodan jälkeinen inflaatio hävitti kuitenkin hänen omaisuutensa. Voigt kuoli Luxemburgissa vuonna 1922. Emil von Qvanten
Von Qvanten julkaisi kahtena vuonna 1845 ja 1849 runokalenterin "Lärkan" ('Leivonen'), johon sisältyy "Suomis sång". Kokoelma "Dikter" ('Runoja') ilmestyi 1851. Salanimellä Peder Särkilax hän julkaisi vuonna 1855 poliittisen pamfletin "Fennomani och skandinavism", jossa hän vaati Suomen erottamista Venäjästä ja asettui kannattamaan ajatusta suomalais-skandinaavisesta liittovaltiosta. Tilanne juontui Krimin sodasta. Von Qvanten oli muuttanut jo 1853 Suomesta Ruotsiin. Siellä hän oli aateloidun sukunsa edustajana valtiopäivillä, ja hän oli kuningas Kaarle XV:n hovikirjastonhoitaja 1864–1872. Hän matkusteli maailmalla ja asettui sitten 1890 Italiaan, missä hän toimi lehtimiehenä. Von Qvanten ei voinut elämänsä loppupuolella enää palata kotimaahansa venäläisvaltaa arvostelleitten kirjoitustensa vuoksi . Kootut runot "Dikter, nya och gamla" ilmestyi 1880. Emil von Qvanten on haudattu sukunsa aikanaan omistaman Mäntsälän Ylikartanon maille. Fysiikka
Skotlantilainen James Clerk Maxwell esitteli 1800-luvulla yhtälönsä, joissa hän kuvaa sähkö- ja magneettikenttiä sekä niiden vuorovaikutusta. Ne johtivat myös päätelmään, että valokin on sähkömagneettista aaltoliikettä. 1800-luvun lopulla saksalainen Wilhelm Röntgen löysi röntgensäteilyn ja sai havainnostaan ensimmäisen Nobelin fysiikanpalkinnon. Julius Röntgen
Julius Röntgen (9. toukokuuta 1855 Leipzig – 13. syyskuuta 1932 Utrecht) oli saksalais-alankomaalainen säveltäjä. Hänen vanhempansa olivat alankomaalainen viulisti Engelbert Röntgen ja saksalainen pianisti Pauline Klengel. Benjamin Guggenheim
Benjamin Guggenheim (26. lokakuuta 1865 – 15. huhtikuuta 1912) oli yhdysvaltalainen kaivosmagnaatti, ja hän oli yksi aikansa rikkaimpia ihmisiä. Loppuelämänsä aikana hän asui vakituisesti Pariisiissa Ranskassa. Guggenheim matkusti rakastajattarensa Madame Leontine Pauline Aubertin kanssa "Titanicin" ensimmäisessä luokassa ja menehtyi laivan haaksirikossa. Emil Nervander
Nervander vietti viimeiset elinvuotensa pienessä vuokramökissä Harjavallassa. Hän kuoli Porin kaupunginsairaalassa 27. tammikuuta 1914 yksinäisenä erakkona. Eräiden lähteiden mukaan Nervander olisi kuitenkin kuollut mökissään Harjavallan Merstolassa, jossa on hänen mukaansa nimetty katu sekä muistomerkki. Nervander on haudattu Harjavallan hautausmaalle. Hän ei ole halunnut hautaansa merkittävän, joten hautausmaalta löytyy kirjailijan omasta toivomuksesta vain pieni luonnonkivestä tehty muistokivi. Ernst Wilhelm Leberecht Tempel
Ernst Wilhelm Leberecht Tempel (4. joulukuuta 1821 – 16. maaliskuuta 1889), yleensä tunnettuna Wilhelm Tempel, oli saksalainen tähtitieteilijä joka työskenteli Marseillessa siihen asti kunnes Saksan-Ranskan sota puhkesi. Felix Klein
Plücker kuoli vuonna 1868, jolloin hänen kirjansa viivageometriata oli vielä keskeneräinen. Klein oli ilmeinen valinta henkilöksi, jonka oli määrä saattaa valmiiksi Plückerin teoksen "Neue Geometrie des raumes" toinen osa, ja tässä yhteydessä hän tutustui Alfred Clebschiin, joka oli muuttanut Göttingeniin vuonna 1868. Klein tapasi Clebschin seuraavana vuonna useita kertoja myös Berliinissä ja Pariisissa. Vuonna 1870, Preussin–Ranskan sodan alkaessa, hän oli Pariisissa ja hänen oli poistuttava maasta. Jonkin aikaa hän hoiti lääkintähuollon tehtäviä Preussin armeijaksi, kunnes hänet vuoden 1871 alussa nimitettiin lehtoriksi Göttingenissä. Heinz Rühmann
Rühmann teki 1960-luvulla muutaman Hollywood-elokuvan "Narrilaiva". Hän vetäytyi elokuvauraltaan vuoden 1977 elokuvan "Gefundenes Fressen" jälkeen. Tämän jälkeen hän teki enää televisiotuotantoja. Rühmann esiintyi 1980-luvulla käytännössä enää televisiovisailuissa, gaalatilaisuuksissa ja jouluohjelmissa. Hän näytteli kuitenkin vielä 1993 Wim Wendersin elokuvassa "In weiter Ferne, so nah!". Rühmann kuoli 92-vuotiaana vuonna 1994. Wilhelm Fritz von Roettig
Wilhelm Fritz von Roettig (25. heinäkuuta 1888 – 10. syyskuuta 1939) oli saksalainen kenraali. Hänen sotilasarvonsa oli SS-Brigadeführer ja hän palveli Waffen-SS-joukoissa Puolan offensiivin aikana. Von Roettig oli ensimmäinen toisessa maailmansodassa kaatunut kenraali. Hän kuoli 10. syyskuuta 1939 (klo 14.15:n aikoihin) Opocznon lähistöllä, kun konekiväärein aseistetut puolalaiset joukot hyökkäsivät hänen autosaattueensa kimppuun. Myöhemmin miehitetyssä Prahassa nimettiin katu von Roettigin muistoksi. Ernst Röhm
Ernst Julius Röhm (28. marraskuuta 1887 München – 1. heinäkuuta 1934) oli ensimmäisessä maailmansodassa kunnostautunut saksalainen upseeri, joka muistetaan kansallissosialistisen puolueen Sturmabteilung-taistelujärjestön eli SA:n johtajana. Röhm surmattiin niin kutsutussa pitkien puukkojen yön verilöylyssä, koska hänet lavastettiin Adolf Hitleriä vastaan suunnatun vallankaappauksen suunnittelijaksi. Cosima Wagner
Vuonna 1871 Cosima ja Richard Wagner muuttivat Bayreuthiin, ja seuraavana vuonna Cosima vaihtoi uskontonsa katolisesta kirkostaja liittyi protestanttiseen kirkkoon. Vuosina 1872–1876 rakennettiin Bayreuthin Juhlanäyttämötalo, ja 1873 valmistui heidän kotitalonsa Haus Wahnfried. Richard Wagner kuoli 13. helmikuuta 1883 Venetsiassa Palazzo Vendraminissa. Julius Röntgen
Röntgen muutti Alankomaihin vuonna 1877 ja sai toimen pianonsoiton opettajana Amsterdamissa. Hän työskenteli myös kapellimestarina ja johti muun muassa Johann Sebastian Bachin h-mollimessun (BWV 232) Hollannin-ensiesityksen. Vuonna 1884 hän oli mukana perustamassa Amsterdamin konservatoriota Frans Coenenin ja Daniël de Langen kanssa. Hän esiintyi myös pianosolistina ja muiden muusikoiden säestäjänä. Röntgenin aloitteesta eräät hänen ystävänsä Johannes Brahmsin teoksista tulivat esitetyiksi Alankomaissa. Röntgen itse toimi solistina, kun Brahmsin toinen pianokonsertto esitettiin vuonna 1884 säveltäjän itsensä johtamana. Friedrich Hölderlin
Hölderlinin henkisestä tilasta huolestunut nuoruudenystävä Isaac von Sinclair järjesti tälle vuonna 1804 muodollisen viran kirjastonhoitajana Homburgista. Sinclair oli kuitenkin sotkeutunut poliittisiin vehkeilyihin, joiden vuoksi Hölderliniä epäiltiin suunnitelmasta murhata Württembergin vaaliruhtinas Fredrik. Hölderlin vältti pidätyksen lääkärilausunnon ja todistajanlausuntojen perusteella, jotka vetosivat hänen henkiseen tilaansa. Vuonna 1806 Hölderlin suljettiin äitinsä aloitteesta tübingeniläiseen mielisairaalaan. Vuonna 1807 Hölderlin muutti asumaan tübingeniläisen puusepän Ernst Zimmerin luokse. Hölderlin vietti loppuelämänsä tämän tornihuoneessa vakavasti mielisairaana ja työkyvyttömänä. Friedrich Hölderlin kuoli 7. kesäkuuta 1843. Willi Münzenberg
Neuvostoliitossa vuonna 1936 vieraillut Münzenberg järkyttyi Stalinin vainoista. Arvosteltuaan Stalinia hänet erotettiin maaliskuussa 1938 kaikista tehtävistään KPD:ssä ja vuotta myöhemmin koko puolueesta. Vuoden 1939 Molotov–Ribbentrop-sopimuksen jälkeen Münzenberg alkoi esiintyä äänekkäästi kommunismia vastaan. Toisen maailmansodan aikana Ranskan viranomaiset vangitsivat hänet muiden Saksan kansalaisten tavoin ja toukokuussa 1940 hänet sijoitettiin Chambaranin internointileirille lähelle Lyonia. Saksalaisten joukkojen lähetessä hän pakeni vankileiriltä 21. tai 22. kesäkuuta 1940 ja katosi eteläiseen Ranskaan yhdessä kolmen muun paenneen vangin kanssa, joista ketään ei nähty enää sen jälkeen. Münzenbergin hirtetty ruumiis löydettiin metsästä Saint-Marcellinin läheltä 21. lokakuuta samana vuonna. On edelleen epäselvää, joutuiko hän Neuvostoliiton agenttien tai saksalaisten murhaamaksi. Myös itsemurha on mahdollinen. Walther Rathenau
Rathenau kuoli äärioikeistolaisten salamurhaajien ampumana Berliinissä. Yksi juonittelijoista oli tuleva kirjailija Ernst von Salomon, joka tosin vain välitti ampujille auton, josta laukaukset tulivat. Hän sai silti vankeustuomion. Surman taustalla oli Weimarin tasavallassa toiminut nationalistinen terroristijärjestö Organisation Consul. Hugo Junkers
Syksyllä 1933 natsit pakottivat sosialistina ja pasifistina tunnetun Junkersin sivuun liiketoiminnastaan. Hän vetäytyi Garmisch-Partenkircheniin. Hän kuoli 76. syntymäpäivänään, 3. helmikuuta 1935. Junkersin kuoleman jälkeen hänen nimeään kantoivat kuuluisat syöksypommittajat Junkers Ju 87 ja Junkers Ju 88. Benjamin Guggenheim
Kun Meyer Guggenheim kuoli vuonna 1905, sai Benjamin perintönä suuren rahasumman. Muutamien huonojen sijoitusten jälkeen hänen omaisuutensa väheni, ja hän etääntyi vaimostaan joutuessaan liiketoimien vuoksi viettämään runsaasti aikaa poissa pariskunnan New Yorkissa sijaitsevasta kodista. Hänellä oli asunto Pariisissa Ranskassa, josta hän oli palaamassa Yhdysvaltoihin RMS "Titanicilla" yhdessä rakastajattarensa, ranskalaisen laulajan Madame Léontine Pauline Aubertin (1887–1964), kanssa. Guggenheimin hytti oli B82. William Bragg
Tieteellisen tutkimuksen Bragg aloitti 1890-luvulla myöhäisellä iällä. Hän tapasi Ernest Rutherfordin ensimmäisen kerran vuonna 1895 tehdessään kokeita Hertzin oskillaattorilla. Rutherfordista tuli hänelle tärkeä ystävä ja tukija. Kuultuaan Wilhelm Röntgenin tekemästä löydöstä Bragg rakensi assistenttinsa kanssa oman röntgenputken. Sillä kuvattiin William Lawrencen murtunut kyynärpää, mikä oli ensimmäinen muistiinmerkitty röntgensäteilyn lääketieteellinen käyttötapaus Australiassa. Bragg oli myös kiinnostunut Marie Curien tutkimuksesta radonilla ja hankki sitä omia kokeitaan varten. Nämä varhaiset kokeet olivat kuitenkin muiden tuloksien toistamista. Wilhelm Röntgen
Wilhelm Röntgen syntyi saksalaisessa Lennepin (nykyinen Remscheid-Lennep) kaupungissa. Röntgenin isä oli Dahbringhausenissa vuonna 1801 syntynyt räätäli Friedrich Conrad Röntgen. Äiti Charlotte Constanze Frowein oli erään alun perin Lennepistä lähtöisin olevan ja myöhemmin Amsterdamiin siirtyneen suvun jäsen. Frowein ja Röntgen menivät naimisiin 1. toukokuuta 1842. Kolme vuotta myöhemmin he saivat ainoaksi lapsekseen jääneen Wilhelm Röntgenin. Friedrich Röntgenin ammatti ei tuottanut rahaa kovinkaan hyvin, joten Wilhelmin ollessa kolmevuotias perhe muutti Alankomaihin paremman myynnin toivossa. He asettuivat Apeldoorniin, jonne oli myös Röntgenin äidin perhe asettunut asumaan. Röntgen kävi peruskoulua Apeldoornissa Martinus Herman van Doornin instituutissa 16-vuotiaaksi asti. Röntgen osasi saksan lisäksi puhua hollantia, joten kieli ei ollut opiskelun este. Röntgen ei osoittanut erityisiä taipumuksia missään kouluaineessa, mutta hän oli varsin lahjakas mekaanisten laitteiden rakentamisessa. Tämä piirre säilyi aikuisikään asti. Röntgen oli hyvin luonnonläheinen ja rakasti metsissä kävelemistä. Wilhelm Röntgen
Pierre Curien tavoin Röntgen kieltäytyi hakemasta keksinnölleen patenttia eettisiin syihin vedoten. Röntgen ei edes halunnut säteitä nimettävän hänen mukaansa; anglosaksisissa maissa säteitä kutsutaankin yhä nykyäänkin X-säteiksi ("X-ray"). Otto Ernst Remer
Stauffenberg määräsi silloisen majuri Remerin pidättämään propagandaministeri Joseph Goebbelsin. Remer saapui Goebbelsin huvilalle ja sanoi, että Hitler oli kuollut salamurhaiskussa Sudenpesässä, ja tulleensa pidättämään Goebbelsin. Goebbels otti puhelun Sudenpesään, jossa Hitler vastasi puhelimeen ja kertoi olevansa kunnossa. Goebbels antoi puhelimen Remerille ja käski kuunnella Hitlerin ohjeet. Hitler määräsi Remerin ottamaan vastuun siitä, että Waffen-SS, Gestapo, kaikki radioasemat sekä hallintokortteli vapautettaisiin. Remer otti käskyn vastaan, keräsi joukkonsa ja teki vielä samana iltana rynnäkön entiseen Reichswehrin päämajaan Bendlerblockiin, jossa salaliittolaiset oleskelivat.
21. heinäkuuta 1944 Remer pidätti kaikki salaliittolaiset yhdessä kenraali Friedrich Frommin kanssa ja teloitti heidät Bendlerblockin pihalla. Teloitettujen joukossa olivat Claus von Stauffenberg, Friedrich Olbricht, Werner von Haeften ja Albrecht Mertz von Quirnheim. Fromm oli alkuun itsekin ollut mukana salaliitossa, mutta vetäytyi siitä viime hetkillä. Myöhemmin Frommin aikeet osallistua salaliittoon tulivat kuitenkin ilmi, ja hänetkin teloitettiin. Michael Kühnen
1980-luvun aikana hän toimi erilaisissa äärioikeistolaisissa ja natsistisissa ryhmittymissä saaden vuonna 1985 neljän vuoden vankeustuomion. Vuonna 1986 Kühnen ilmoitti olevansa homoseksuaali, mikä johti hänen vaikutusvaltansa laskuun Saksan uusnatsiliikkeesä. Kühnen itse piti esikuvanaan 1930-luvun alussa natsipuolueessa vaikuttanutta Ernst Röhmiä, joka oli myös homo. Kühnenin mielestä homoseksuaalit soveltuivat uusnatsiliikkeiden toimintaan erinomaisesti, koska he pystyivät perheettöminä tiukemmin sitotumaan niiden toimintaan. Vapauduttuaan vankilasta vuonna 1988 Kühnen perusti jälleen uusia uusnatsiryhmiä, jotka kuitenkin jäivät lyhytaikaisiksi. Viimeisen kerran hän oli julkisuudessa huhtikuun alussa 1991, jolloin Kühnen mellakoi johtamansa skinhead-ryhmän kanssa Puolan vastaisella raja-asemalla, vastustaen sen avaamista. Kühnen kuoli sairaalassa AIDS:iin liittyviin tauteihin vielä saman kuun aikana. Vaikka hän oli itse homoseksuaali, tekivät Kühnenin johtamat ryhmät lukusia väkivaltaisia hyökkäyksiä ulkomaalaisten lisäksi myös seksuaalivähemmistöjä kohtaan. Heinrich zu Sayn-Wittgenstein
Heinrich Alexander Ludwig Peter Prinz zu Sayn-Wittgenstein (14. elokuuta 1916 Kööpenhamina, Tanska – 21. tammikuuta 1944 Stendal, Saksa) oli saksalainen toisen maailmansodan aikainen yöhävittäjälentäjä. Hän palveli Saksan ilmavoimissa Luftwaffessa ja oli majurin arvoinen. Kuolemansa hetkellä hän oli Luftwaffen korkeimman pudotusmäärän saavuttanut yöhävittäjälentäjä sekä koko toisen maailmansodan lopussa kolmanneksi korkeimman pudotusmäärän saavuttanut. Hänellä oli 83 ilmavoittoa. Robert Wagner (Gauleiter)
Sodan jälkeen Wagner joutui oikeuteen rikoksista ihmiskuntaa vastaan. Strasburgin sotatuomioistuin tuomitsi hänet kuolemaan 1946. Tuomio pantiin täytäntöön 14. elokuuta 1946 Fort Neyssa. Robert Wagner (Gauleiter)
Robert Heinrich Wagner (13. lokakuuta 1895 Lindach bei Eberbach, Saksa – 14. elokuuta 1946 Fort Ney, Ranska) oli Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen aluejohtaja "Gauleiter" Badenissa ja Elsassin siviilihallinnon johtaja, kun natsi-Saksa miehitti Ranskaa toisen maailmansodan aikana. Röntgen (yksikkö)
Röntgen (tunnus R) on vanhahtava säteilytyksen mittayksikkö. 1 röntgen gamma- tai röntgensäteilyä aiheuttaa 0,001293 g:ssa kuivaa ilmaa (noin kuutiosenttimetri) hiukkasemission, jonka synnyttämien ionien samanmerkkinen kokonaisvaraus on yhden coulombin suuruinen. Yksikkö otettiin käyttöön vuonna 1928. Röntgendiffraktio
Wilhelm Röntgenin löydettyä röntgensäteilyn 1895 ei kestänyt kauan, että se jo löysi sovellutuksia, jotka perustuivat röntgensäteilyn absorptioon. Vuonna 1912 keksittiin uusi tapa käyttää röntgensäteilyä, kun Max von Lauen idean perusteella röntgensäteiden diffraktio kiteestä todennettiin kokeellisesti. Pian löydön jälkeen vuosina 1913 ja 1914 William Henry Bragg ja William Lawrence Bragg omalta osaltaan edistivät havainnon kehittämistä menetelmäksi. Laue sai löydöstä Nobelin fysiikanpalkinnon 1914 ja Braggit 1915. Laue-kuva tarkoittaa nykyään polykromaattisella röntgensäteilyllä otettua diffraktiokuviota yksittäiskiteestä. Braggien nimi taas jäi elämään Braggin laissa, johon röntgendiffraktion käyttö menetelmänä tänäkin päivänä suurelta osin perustuu. Wilhelm Mohnke
Vapautumisensa jälkeen hän pääsi Länsi-Saksan hallituksessa olleiden ystäviensä suojelukseen ja työskenteli autokauppiaana Barsbüttelissa, yhdessä Hampurin esikaupungeista. Mohnke kuoli rikkaana miehenä vuonna 2001. Wilhelm Furtwängler
Wilhelm Furtwängler (25. tammikuuta 1886 – 30. marraskuuta 1954) oli saksalainen kapellimestari ja säveltäjä. Hänet muistetaan varsinkin työstään Wienin ja Berliinin filharmonikkojen johtajana. Werner Kreipe
Luftwaffen esikuntapäällikkö Günther Korten kuoli Hitleriä vastaan suunnatun pommiattentaatin seurauksena 22. heinäkuuta 1944. Kortenin lähintä alaista Karl Kolleria pidettiin luontavana jatkajana tehtävään, mutta yllättäen ilmavoimien päällikkö Hermann Göring nimitti Kreipen uudeksi esikuntapäälliköksi ohi Kollerin, josta hän ei pitänyt. Hitler puolestaan oli ehdottanut tehtävään Robert Ritter von Greimiä, jota Göring taas ei hyväksynyt. Kreipe oli pätevä upseeri ja olisi todennäköisesti ollut tehtäväänsä hyvin sopiva, mutta hän ajautui riitoihin Hitlerin kanssa. Röntgensäteily
Röntgen ymmärsi keksintönsä lääketieteellisen merkityksen ja tie tutkimuksesta käytännön sovellutuksiin oli nopea. Suomeen, Helsingin Kirurgiseen sairaalaan, hankittiin ensimmäinen röntgenlaite jo vuonna 1897 eli kaksi vuotta ensimmäisten kokeiden jälkeen. Röntgen sai puolestaan ensimmäisen fysiikan Nobelin palkinnon vuonna 1901. Franz Stangl
Hänen roolinsa leireillä tehtyihin joukkomurhiin oli Itävallan viranomaisten tiedossa, mutta hänestä julistettiin etsintäkuulutus vasta 1961. Huolimatta siitä, että hän rekisteröityi Brasilian Itävallan konsulaatissa omalla nimellään, vei kuusi vuotta ennen kuin natsien metsästäjä Simon Wiesenthal jäljitti hänet ja pidätytti hänet Brasiliassa. Hänet luovutettiin Länsi-Saksaan, jossa hänet todettiin syylliseksi 900 000 kuolemaan. Hän myönsi tappamiset, mutta sanoi: "Omatuntoni on puhdas. Tein vain yksinkertaisesti velvollisuuteni...". Hänet todettiin syylliseksi 22. lokakuuta 1970 ja tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen.
Hän kuoli vankilassa Düsseldorfissa sydämen vajaatoimintaan 28. kesäkuuta 1971. Wilhelm Hemprich
Marraskuussa 1824 he purjehtivat Punaisenmeren rannikkoa pitkin ja tutustuivat muun muassa Jeddaan. Lopulta he päätyivät Massawaan Eritreaan tarkoituksenaan nousta Etiopian ylängölle. Hemprich kuitenkin kuoli kuumetautiin Massawassa, ja Ehrenberg hautasi hänet Toalulin saarelle. Ehrenberg matkusti takaisin Eurooppaan ja julkaisi vuonna 1828 "Symbolae Physicae" -nimisen yhteenvedon heidän tutkimuksistaan, molempien nimellä. Tutkimusmatkan näytekokoelma sijoitettiin Berliinin museoon, ja se käsitti 46 000 kasvinäytettä 3000:sta lajista ja 34 000 eläinnäytettä 4000:sta lajista. Kokoelmassa oli runsaasti tieteelle uusia lajeja. Carl Gustaf Wrangel
Wrangelin viimeinen sota jäi kuitenkin kesken. Komentaessaan raihnaisena Ruotsin armeijaa Ranskan-Hollannin sodassa Brandenburgia vastaan, hänet kutsuttiin takaisin hänen veljensä paroni Waldemar Wrangelin Fehrbellinissä kärsimän tappion jälkeen. Wrangel kuoli Rügenillä Ruotsin Pommerissa 1676. Anders Wilhelm Perttunen
Perttusen pääasiallinen toiminta-alue oli laaja: Oulun läänin lisäksi koko Pohjois-Suomi, Kainuu ja Savo aina Mikkeliä myöten. Kotipaikkanaan Perttunen piti Limingan ja Raahen seudun syrjäkyliä. Perttunen maksoi piilottajilleen avokätisesti. Tiedetään jopa isojen talollisten häntä piilotelleen isojen rahojen toivossa. Perttunen pidätettiin Limingassa 5. joulukuuta 1874 ja hän sai elinkautisen kuritushuonerangaistuksen 17. syyskuuta 1875. Perttusen elämän loppuvaiheista ei ole varmaa tietoa. Perttusen kerrotaan kuolleen heinäkuussa 1877 Kuopion vankilassa. Erään tarinan mukaan hänen kuitenkin väitetään lahjoneen vartijat valehautaamaan hänet ja paenneen sen jälkeen Amerikkaan. Willi Münzenberg
Wilhelm (Willi) Münzenberg (14. elokuuta 1889 Erfurt, Saksan keisarikunta – 21. tai 22. kesäkuuta 1940 Le Caugnet, lähellä Saint-Marcellinia, Ranska) oli saksalainen kommunistisessa liikkeessä toiminut kustantaja, poliittinen vaikuttaja ja propagandisti. Hän toimi Kommunistisen nuorisointernationaalin ensimmäisenä puheenjohtajana vuosina 1919–1920. Münzenberg oli Weimarin tasavallan aikana Saksan kommunistisen puolueen (KPD) johtava propagandisti, tärkeä mielipidevaikuttaja ja suuren kustannusyhtymän johtaja. Hän riitautui 1930-luvun lopulla kansainvälisen kommunistisen liikkeen kanssa, koska hän ei hyväksynyt Josif Stalinin toimenpiteitä Neuvostoliitossa. Münzenberg kuoli salaperäisissä oloissa Ranskassa toisen maailmansodan aikana vuonna 1940. Adolf Hitlerin kuolema
Adolf Hitler siirtyi Führerbunkeriin Berliinissä 16. tammikuuta 1945 ja sieltä käsin hän seurasi natsi-Saksan loppua liittoutuneiden lähestyessä sekä idästä että lännestä. Huhtikuun loppupuolella puna-armeijan joukot olivat jo Berliinissä ja Hitler alkoi tehdä valmisteluja itsemurhaansa varten. Neljältä aamuyöllä 29. huhtikuuta hän viimeisteli testamenttinsa. Pian keskiyön jälkeen 30. huhtikuuta Hitler meni naimisiin Eva Braunin kanssa lyhyessä seremoniassa bunkkerin karttahuoneessa. Sen jälkeen hän saneli henkilökohtaisen ja poliittisen testamenttinsa sihteerilleen Traudl Jungelle, minkä jälkeen hän meni lepäämään noin kello neljä aamuyöllä. Werner Ostendorff
Werner Ostendorff (s. 15. elokuuta 1903, k. 1. toukokuuta 1945, Bad Aussee) oli SS-Gruppenführer ja Waffen-SS:n kenraaliluutnantti sekä SS-Verfügungsdivisionin (myöhemmin SS-divisioona Das Reich) joukkueenjohtaja Paul Hausserin alaisuudessa ja tammikuusta 1944 17. SS-panssarikrenätööridivisioona Götz von Berlichingenin komentaja. Das Reichin komentajana 9. maaliskuuta 1945 hän haavoittui vaikeasti Stuhlweissenburgissa, Unkarissa ja kuoli muutama päivä sodan lopun jälkeen reservisairaalassa Bad Ausseessa. Johann Rall
Johann Gottlieb Rall (s. 1725-1726 - k. 27. joulukuuta 1776 Trenton, Yhdysvallat) oli saksalainen eversti. Hänet tunnetaan parhaiten Trentonin taistelusta, jossa hän komensi saksalaista ammattisotilaista koostuvaa rykmenttiä Yhdysvaltain kenraalin George Washingtonin joukkoja vastaan. Rallin joukot joutuivat perääntymään ja perääntyessään Rall sai osuman muskettikuulasta. Hän kuoli myöhemmin saamiinsa vammoihin. Röntgentutkimus
Röntgentutkimuksen aloitti saksalainen Wilhelm Röntgen keksiessään röntgensäteilyn. Röntgensäteet saivat poikkeuksellisen innokkaan vastaanoton niin tieteilijöiden kuin maallikoiden keskuudessa. Uudesta säteilystä kehitettiin nopeasti lääketieteellisiä sovelluksia. Myös röntgendiffraktio keksittiin pian röntgensäteiden löytymisen jälkeen. Julius Röntgen
Säveltäjän tuotanto kattaa noin 650 teosta, joista monista on saatavilla levytyksiä. Teoksissa on vahvoja Brahms-vaikutteita, mutta myös Röntgenin Max Regeriin kohdistama ihailu on jättänyt niihin jälkensä. Niin ikään Röntgen sai vaikutteita kansanmusiikkiaiheista. Hän myös tutki hollantilaista kansanmusiikkia. Hänen sinfonioidensa määrä ylittää kahdenkymmenen, ja tuotantoon kuuluu myös useita konserttoja. Wilhelm von Nottbeck
Wilhelm von Nottbeck ja kreivitär Constance Marie Elise Mengden (1824–1888) avioituivat vuonna 1847. Wilhelm von Nottbeckin veli Carl von Nottbeck jäi lapsettomaksi, joten sukuhaara jatkui vain Wilhelmin von Nottbeckin kautta. Wilhelm von Nottbeck ja Constance Marie Elise Mengden saivatkin seitsemään poikaa. Pojista yksi kuoli heti synnytyksessä. Muut olivat nimeltään Carl Samuel, Wilhelm Fredrik, Edvard Alexander, Peter Burchard, Alexander Johan Ferdinand ja Ernst Friedrich Rembert. Perheen nuorin poika Ernest kuoli tapaturmaisesti 20-vuotiaana. Koko perhe toimi näkyvästi Tampereen seudulla. Von Nottbeck oli maan suurimman tehtaan johtajana myös merkittävä vaikuttaja Suomen talouselämässä. Wilhelm Eduard Weber
Wilhelm Eduard Weber (24. lokakuuta 1804 Wittenberg – 23. kesäkuuta 1891) oli saksalainen fyysikko. Hän tutki magnetismia yhdessä ystävänsä Carl Friedrich Gaussin kanssa. He kehittivät yhdessä varhaisen sähkömagneettisen lennättimen. Weberin mukaan on nimetty magneettivuon yksikkö "weber". Wilhelm Johannsen
Wilhelm Ludvig Johannsen (3. helmikuuta 1857 Kööpenhamina, Tanska – 11. marraskuuta 1927 Kööpenhamina) oli tanskalainen kasvi- ja perinnöllisyystieteilijä. Johannsen tunnetaan käsitteiden geeni, genotyyppi ja fenotyyppi luojana. Hän on ollut merkittävä varhainen genetiikan tieteenalan uranuurtaja, joka loi menetelmiä ja käsitteitä 1900-luvun vaihteen perinnöllisyyttä tutkineeseen tiedeyhteisöön. Johannsenin esittelemä organismin genotyypin (perinnölliset ominaisuudet) ja fenotyypin (havaittavat ominaisuudet) ero on edelleen merkittävä biologian tutkimuksen perusta. Johannsen kritisoi vitalismiin ja teleologiaan perustuvia biologisia selityksiä ja korosti realistista ja materialistista lähestymistapaa, joka ei kuitenkaan pyrkinyt ymmärtämään biologisia ilmiöitä pelkästään fysiikan ja kemian lakien kautta. Wilhelm Neumann-Torborg
Neumann-Torborg voitti vuonna 1885 Rooman stipendin teoksellaan "Parisin tuomio", jonka hän oli tehnyt lopputyökseen. Seuraavina vuosina hän eli ja työskenteli Roomassa, jossa hänen vaimonsa, Emma Commichau, kuoli. Vuonna 1892 Neumann-Torborg palasi takaisin Berliiniin. Hän kuoli vuonna 1917 sairastuttuaan pahoin vierailullaan Elberfeldissä.Neumann-Torborgin teoksista monet tuhoutuivat toisen maailmansodan aikana. Wilhelm Wien
Wien nimitettiin Giessenin yliopiston professoriksi 1899. Seuraavana vuonna hän siirtyi Würzburgin yliopistoon Wilhelm Röntgenin seuraajaksi. Vuosina 1913–1914 hän oli yliopiston rehtori. Hän seurasi Röntgeniä myös Münchenin yliopiston professoriksi vuonna 1920, ja sielläkin hän toimi rehtorina vuosina 1925–1926. Reinhard Heydrich
Vaikka Himmler lähetti parhaat lääkärinsä paikalle, Heydrich kuoli prahalaisessa sairaalassa verenmyrkytykseen 4. kesäkuuta kello 4.30 aamulla 38-vuotiaana. Hänet haudattiin juhlavissa hautajaisissa Berliinissä, ja Adolf Hitler piti tilaisuudessa muistopuheen. Ernst Kaltenbrunner valittiin Heydrichin seuraajaksi. Joachim von Ribbentrop
Toisen maailmansodan lopussa amiraali Karl Dönitz erotti von Ribbentropin. Nürnbergin oikeudenkäynnissä hän oli syytettynä rikoksista rauhaa vastaan, rikoksista ihmisyyttä vastaan, sotarikoksista ja salaliitosta rauhaa vastaan. Oikeuskäsittelyn aikana von Ribbentrop ei osoittanut vähäisintäkään katumusta. Hänet katsottiin syylliseksi kaikkiin neljään syytekohtaan ja tuomittiin kuolemaan. Koska Hermann Göring teki itsemurhan muutamaa tuntia ennen aiottua teloitusta, von Ribbentrop hirtettiin ensimmäisenä 16. lokakuuta 1946 kello 1.12 yöllä. Willy Stöwer
Keisari Wilhelm II:sta muodostui taiteilijan innokas kannattaja ja Stöwerin sanotaankin olleen keisari mielyisin merimaalaaja. Vuosina 1905-1912 Stöwer oli usein keisarin mukana tämän matkoilla. Hän oli Saksan laivastoliiton () johtokunnan jäsen. Hänelle myönnettiin kunniaprofessuuri vuonna 1907. Hänen myöhempään uraansa vaikutti hänen mesenaattinsa ja Saksan keisarillisen laivaston kohtalo. Hänen suurimman luovuuden aika tuli päätökseen Saksan keisarikunnan hajoamisen myötä, ja hänen myöhempi uransa perustui joihinkin höyrylaivayhtiöiden tekemiin tilaustöihin. Hän kuoli jonkinasteisessa tuntemattomuudessa Berlin-Tegelin huvilallaan 31. toukokuuta 1931. Wilhelm Falley
Wilhelm Falley (25. syyskuuta 1897 – 6. kesäkuuta 1944) oli saksalainen kenraaliluutnantti toisen maailmansodan aikana. Hän oli syntynyt Metzissä. II maailmansodassa hän ansaitsi kultaisen Saksan ristin ja rautaristin ritariristin. Hän oli ensimmäinen saksalainen kenraali, joka kaatui Normandian maihinnousussa. Hän komensi 91. maahanlaskudivisioonaa. Hänen esikunta-autoaan vastaan hyökättiin kun hän oli palaamassa maihinnousuharjoituksista. Hänet ampui luutnantti Malcolm Brannen USA:n 82. maahanlaskudivisioonasta. Hän kuoli lähellä Sainte-Mère-Égliseä Normandiassa. Wilhelm Reich
Wilhelm Reich (24. maaliskuuta 1897 Dobzau, Galitsia, Itävalta-Unkari − 3. marraskuuta 1957 Lewisburg, Pennsylvania, Yhdysvallat) oli itävaltalainen psykiatri. Hän tutki suurten ihmisjoukkojen psykologiaa ja kuului psykopolitiikan edelläkävijöihin. Princeton (New Jersey)
Princeton on ollut muutamien elokuvien kuvauspaikkana. Kenties tunnetuin niistä on Oscar-palkittu "Kaunis mieli" (2001), joka kertoo matemaatikko John Nashistä. Princetonissa kuvattiin myös elokuva "Rakkauden yhtälö" (1994), jossa Albert Einsteinia näyttelee Walter Matthau. Einstein kuoli Princetonissa vuonna 1955. Sinfonia nro 3 (Röntgen)
Julius Röntgen sävelsi kolmannen sinfoniansa c-mollissa 25. toukokuuta – 8. kesäkuuta 1910. Teos on kahden ensimmäisen kadonneen sinfonian (1872, 1875) tavoin neliosainen. Työ sen orkestraation parissa valmistui 30. syyskuuta. Sinfonian kantaesitti 11. tammikuuta 1911 säveltäjän itsensä johtama Utrechtin kunnallisorkesteri. Utrechtin kunnallisorkesterin kapellimestari Wouter Hutschenruyter omisti teokselle artikkelin "Het Theater" -lehdessä, ja myös "Utrechts Dagbladin" journalisti Hugo Nolthenius oli teoksesta innoissaan. Hän myös tapasi kuulijoiden joukosta Percy Graingerin. Robert Blum
Robert Blum (10. marraskuuta 1807 Köln – 9. marraskuuta 1848 Wien, Itävalta) oli saksalainen poliitikko, vuoden 1848 Frankfurtin kansalliskokouksen demokraattien johtaja ja yksi vallankumousvuoden tunnetuimmista henkilöistä Saksassa. Hänet teloitettiin hänen osallistuttuaan epäonnistuneeseen kansannousuun Wienissä lokakuussa 1848. Friedrich Schlegel
Friedrich Schlegel asui 1810- ja 1820-luvulla pääasiassa Wienissä. Hän työskenteli restauraatiopolitiikkaa ajaneen Klemens von Metternichin kanssa Wienin kongressissa. Schlegel oli nuorena kannattanut tasavaltaa, mutta nyt hän tuki keisariaatetta. Schlegel aateloitiin 1815. Friedrich von Schlegel toimi vuosina 1815–1818 poliitikkona ollen Itävallan edustajana Frankfurtin liittopäivillä. Hän ajatteli filosofiansa uudelleen 1820-luvulla, jolloin häneltä jäi jälkeen luentosarjoja, jotka käsittelivät elämänfilosofiaa, kielifilosofiaa sekä historianfilosofiaa. Friedrich von Schlegel kuoli 12. tammikuuta 1829 Dresdenissä. Martin Bormann
Heinz Linge kuitenkin sanoi nähneensä Bormannin ja Stumpfeggerin kuolleen Weidendammerin sillan luona käsikranaattiin, joka oli heitetty panssarivaunun sisään heidän astuessa sen kyytiin. Berliinistä rakennustyömaalta vuonna 1972 löydetyt luurangot tunnistettiin virallisesti Stumpfeggerille ja Bormannille kuuluviksi, ja Saksan liittotasavallan Korkein oikeus julisti Bormannin kuolleeksi huhtikuussa 1973. Bormannin perheen pyynnöstä tunnistus vahvistettiin DNA-testillä vuonna 1998. Waldemar Lindberg
Lindberg toimi talvi- ja jatkosodan aikana lääkärinä varuskuntasotilassairaaloissa ja päällikkölääkärinä sairaalajunassa Kemin ja Rovaniemen alueella. myöhemmin hän toimi lääkärinä Suomen Punaisen Ristin ja Suomen Huollon sairaalassa Karihaarassa vuoteen 1942 saakka, jolloin hän siirtyi Pörhölän keuhkotautiparantolaan, missä hän palveli vuoteen 1945 saakka. Hän osallistui Lapinsodassa lääkintäpalveluun Lappia evakuoitaessa. Sotien jälkeen hän työskenteli edelleen Pörhölän keuhkotautiparantolan lääkärinä vuoteen 1949 saakka, jonka jälkeen hän toimi lääkärinä Valtion Rautateillä (VR) aina vuoteen 1969 saakka. W.Lindberg oli myös Kemin Sotilaspiirin lääkäri. Yksityislääkärin praktiikkaa hän hoiti koko elämänsä ajan pitäen vastaanottoa Kemissä ensin Meripuistokatu 23:ssa kirkkoa vastapäätä ja 1950-luvulta alkaen Kauppakatu 17:ssä kuolemaansa saakka v.1969. Hänet on haudattu Oulun hautausmaalle Intiöön. Erwin Rommel
Rommel valitsi kuoleman. Hän pyysi kenraaleilta kymmentä minuuttia aikaa, jotta hän ehtisi hyvästellä perheensä ja esikuntaupseerinsa, kapteeni Aldingerin. Hänen pyyntöönsä suostuttiin. ”Viidentoista minuutin kuluttua olen kuollut”, Rommel kertoi Lucielle. ”Führerin määräyksestä on minun valittava myrkyn ja kunniatuomioistuimen välillä. Stülpnagel, Speidel ja Hofacker ovat ilmoittaneet minun olevan osallinen heinäkuun 20. päivän murhayritykseen”. Hyvästeltyään pikaisesti vaimonsa, poikansa ja talon muun väen Rommel ja kenraalit poistuivat autolla Rommelin kotitalon pihasta. Puolen tunnin kuluttua Erwin Rommel oli kuollut. Hitler oli varmistanut, ettei Rommel selviäisi hengissä mahdollisesta pakoyrityksestä. Rommelin kotitalo oli Gestapon piirittämä ja sille oli annettu käsky ampua Rommel, mikäli hän yrittäisi paeta. Wilhelm Röntgen
Tohtoriksi väiteltyään Röntgen pääsi Kundtin assistentiksi ja aloitti samana vuonna työt Würzburgin yliopistossa. Kolme vuotta myöhemmin Röntgen aloitti luennoitsijana Strasbourgin yliopistossa. Vuosi tämän jälkeen hänet nimitettiin professoriksi Hohenheimin maatalousakatemiaan Württembergissä. Vuonna 1876 hän palasi Strasbourgiin fysiikan professoriksi ja vuonna 1879 hän sai Gießenin yliopiston fysiikan osaston professorin viran. Röntgenin vanhemmat kuolivat, kun hän työskenteli Gießenissä, jonka hautausmaalle heidät haudattiin. Rügen
Rügen on Saksan merkittävimpiä matkailukohteita. Adolf Hitler suunnitteli saarelle 1930-luvulla jättikokoista terveyskylpylää Proraa, josta kaavailtiin maailman suurinta rantalomakohdetta. 4,5 kilometrin pituista rakennusta alettiin rakentaa vuonna 1936 ja se valmistui 1938, mutta hanke keskeytyi toisen maailmansodan syttymisen jälkeen. Talosta tuli sotasairaala, ja sodan päätyttyä se jäi Itä-Saksan puolelle. Itä-Saksan aikaan sitä yritettiin turhaan räjäyttää hajalle, ja sittemmin sitä on sanottu kahden diktatuurin, natsismin ja kommunismin, yhteiseksi muistomerkiksi. Rakennus on pääosin tyhjillään, joskin kesällä 2011 sinne avattiin retkeilymaja. Lisäksi siellä on museoita, kauppoja ja disko. Alfred Wegener
Wegener teki Grönlantiin neljä tutkimusmatkaa, 1906–1908, 1912–1913, 1929 ja 1930.. Hän johti tutkimusryhmää, joka perusti Grönlantiin Eismitte-nimisen tutkimusaseman leveyspiirille 71, keskelle jäätikköä. Wegenerin ryhmä oli ensimmäinen, joka talvehti mannerjäätiköllä jo vuonna 1912–1913. Vuonna 1930 hän menehtyi matkalla asemalta rannikolle. Eric Carr
Vuoden 1991 heinäkuussa hän lensi Los Angelesiin kuvaamaan "God Gave Rock 'N' Roll to You II:n" musiikkivideota. Carrin terveydentila oli vielä tuolloin kuitenkin heikko, ja hän joutui käyttämään videolla peruukkia syöpähoitojen aiheuttamien hiustenlähdön vuoksi. Paul Stanleyn mukaan Carr antoi kaikkensa, mutta heikon kuntonsa vuoksi hän joutui kuvaamaan osuuksiaan videoon useaan kertaan. Videon kuvausten päätyttyä hän matkusti takaisin New Yorkiin, mutta terveydentilansa vuoksi hän ei kyennyt osallistumaan tulevan Kiss-albumi "Revengen" nauhoituksiin, joten rumpuosuuksia albumille nauhoitti Paul Stanleyn soolokiertueella aiemmin esiintynyt Eric Singer. Carrin terveydentila huononi entisestään keväällä tehdyistä leikkauksista huolimatta, ja syksyllä hän kärsi aneurysmasta ja hänet kiidätettiin sairaalaan. Selvittyään tästä hän kuitenkin kärsi aivoverenvuodon, jonka aivoihin siirtyneet syöpäsolut aiheuttivat. Carr ei enää toipunut, ja hän menehtyi 24. marraskuuta 1991 New Yorkissa. Agneta Rosenbröijer
Agneta anoi kuninkaalta tukea tilanteeseensa, ja kuningas lahjoittikin vuonna 1685 hänelle eliniäksi Pieksämäeltä kuusi tilaa. Viimeisinä vuosinaan hän riitaantui vielä poikansa vänrikki Bernt Wilhelm von Gerttenin kanssa, joka havitteli omaa isänperintöään Juustilanjoen tiloista. Hän kuoli Viipurissa syyskuussa 1697 korkeassa 77 vuoden iässä ja haudattiin Siikaniemen kirkkoon. Röntgensäteily
Röntgentähtitiede () sai alkunsa korkealla lentävien pallojen ja rakettien mittalaitteiden mittauksista. 1950-luvun lopun satelliitit mittasivat Auringon röntgensäteilyä. Sittemmin on rakennettu erityisiä röntgenobservatoriosatelliitteja, esimerkiksi ESAn vuonna 1999 laukaisema XMM-Newton. Vuonna 2002 italialais-amerikkalainen fyysikko Riccardo Giacconi sai Nobelin fysiikanpalkinnon suurelta osin röntgenastronomiaa koskevan työnsä ansiosta. Wilhelm Rediess
Wilhelm Rediess (10. lokakuuta 1900 Heinsberg, Westfalen, Saksa - 8. toukokuuta 1945 Oslo, Norja) oli SS- ja poliisijohtajana Norjassa saksalaismiehityksen aikana toisessa maailmansodassa. Hän oli kaikkien Norjassa olleiden SS:n joukkojen komentaja () vuoden 1940 kesäkuusta kuolemaansa asti 1945.