Milloin Jacques Villeneuve lopetti F1-uransa?
Jacques Villeneuve
Vaikka virallisten tietojen mukaan Villeneuve olikin loukkaantunut, silti yleisesti tiedettiin Jacquesin uran BMW:llä tulleen tiensä päähän. Lopullinen varmistus asialle oli BMW:n Unkarin kisan jälkeen tekemä ilmoitus siitä, että Kubica ajaa BMW:llä kauden loput kisat. Saksan osakilpailu 2006 jäi näin ollen Villeneuven uran viimeiseksi.
Jacques Villeneuve
Villeneuve piti välivuotta kaudella , mutta teki paluun kauden kolmeen viimeiseen kilpailuun päästyään Renault'lle korvaamaan potkut saanutta Jarno Trullia. Lähes vuoden kestänyt tauko näkyi Villeneuven ajamisessa, ja hänen tuloksensa olivat vaatimattomia. Pisteitä Villeneuve ei saavuttanut. Gérard Larrousse
Larroussa osallistui kahteen F1-osakilpailuun kaudella Brabham-autolla. Hän pääsi starttaamaan yhteen kilpailuun mutta joutui keskeyttämään. Heikon menestyksen myötä hän palasi takaisin ajamaan urheiluautoja sekä Formula 2 -sarjaa, joissa hänen tallikaverinaan toimi Jean-Pierre Jabouille. Urheiluautoissa Larrousse ajoi kaksitoista kertaa voittoon (viimeisin voitto Mugellossa vuonna 1975) ja F2-sarjassa hänen ainoa voittonsa tuli samana vuonna debyyttikilpailusta Hockenheimringillä, mutta loppukautta varjostivat moottorin luotettavuusongelmat. Tomáš Enge
Enge aloitti kilpa-ajan uransa kartingissa, josta hän siirtyi vuonna 1992 Tšekin Ford Fiesta Cup'iin. Vuonna 1995 hän vaihtoi Saksan Formula 3 ja Formula Ford -sarjoihin. Isompiin kilpasarjoihin hän sai tuntumaa vuonna 1998, kun hän alkoi ajaa Formula 3000:issa ja keräsi vuosien 1998-2002 sekä 2004 aikana kuusi voittoa. Hän oli sarjassa kolmas vuosina 2001-02 huolimatta siitä, ettei ajanut viimeistä kilpailua vuonna 2001 F1-pestin takia. Hän osallistui kolmeen F1-kilpailuun kaudella 2001 tuuraten onnettomuudessa loukkaantunutta Luciano Burtia Prostilla. Hän parhaaksi tulokseksi jäi kahdestoista sija debyyttikilpailusta Italian GP:stä. Enge on Tšekin ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa F1-kuljettaja. Kaudeksi 2003 häntä ei hyväksytty positiivisen marihuanatestin takia, joka tuli ilmi Formula 3000:sten kauden aikana. Hän voitti Le Mansin 24 tunnin ajon GTS-luokan yhdessä Jamie Daviesin ja Peter Koxin kanssa Ferrarin autolla vuonna 2003. Vuonna 2004 hän palasi varsinaisesti radalle Indy Racing Leagueen. Samasta vuodesta lähtien Enge on ajanut erilaisissa kilpa-autosarjoissa, kuten A1 Grand Prix -sarjassa Tšekin tiimissä, American Le Mans Seriesiä sekä erilaisia GT-sarjoja. Hän voitti Le Mans Series -mestaruuden vuonna 2009. François Hesnault
Hesnault aloitti F1:sissä Ligier-tallissa kaudella . Seuraavalla kaudella tie johti Brabham-talliin, mutta tulokset eivät olleet kovinkaan vakuuttavia ja Hesnault sai lähteä tallista. Hän pääsi vielä ajamaan uransa viimeisen kilpailun Saksan GP:hin 1985 Renault'n kolmannella autolla. Jacques Villeneuve
Villeneuve on ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa F1-mestaruuden voittanut kanadalainen. Mestaruuden ansiosta Villeneuve on menestynein kanadalainen F1-kuljettaja. Toisena on hänen isänsä, Gilles Villeneuve. Jacques Villeneuve on Gilles Villeneuven lisäksi ainoa kanadalainen F1-kuljettaja, joka on voittanut F1-kilpailuja. Nikolai Fomenko
Vuonna 2007 Fomenko perusti ystäviensä Andrei Tsheglakovin ja Jefim Ostrovskiyn kanssa urheiluautoja valmistaneen Marussia Motorsin. Yhtiö oli ensimmäinen laatuaan Venäjällä. Se valmisti kolme automallia; Marussia B1:n, B2:n ja F2:n. F2:sta tuotettiin myös Suomessa. Marussia Motors lakkautettiin seitsemän vuoden toimimisen jälkeen vuonna 2014. Tätä ennen Fomenko oli kuitenkin ehtinyt saada Marussian F1-talli Virgin Racingin pääsponsoriksi ja kaudesta 2012 asti tämä talli on tunnettu nimellä Marussia F1 Team. Nykyisin Fomenko toimii tallin suunnittelujohtajana. Jacques Villeneuve (vanhempi)
Vuoden 1981 lopuksi hän sai ensimmäisen Formula 1 -testinsä. Villeneuve ajoi Arrows-tallissa viimeiset kaksi kisaa. Formula 1 -luokan vastus oli kuitenkin kova eikä hän päässyt yhteenkään kilpailuun vanhentuneella autollaan. Vuodeksi 1982 Villeneuve ei saanut sopimusta mihinkään formulaluokkaan, ja hän ajoi CanAm-urheiluautoja seuraavat kaksi vuotta voittaen vuoden 1983 CanAm -mestaruuden. Vuonna 1983 hän sai vaihteeksi tilaisuuden ajaa Formula 1 -autoa RAM Racing-tallissa. Kilpailuun pääseminen osoittautui kuitenkin jälleen kerran liian suureksi haasteeksi eikä hän päässyt kilpailuun. Nicolas Kiesa
Seuraavalle kaudelle Kiesa ei onnistunut saamaan jatkosopimusta Minardilta, mutta ilmoitti kuitenkin haluavansa vähintään testikuskin paikan seuraavalle kaudelle. Tämä ei kuitenkaan toteutunut ja Kiesalla oli edessään välivuosi. Seuraavan kerran Kiesa pääsi Formula 1:iin vasta kaudella 2005, tällöinkin kolmoskuskiksi. Jordanilla kolmoskuskina ajanut Robert Doornbos siirtyi Minardille korvaamaan Patrick Friesacherin, jonka sponsorirahat loppuivat, jolloin Jordan päätti palkata Kiesan tallin uudeksi kolmoskuskiksi. Hän pysyikin kolmoskuskina koko loppukauden, lukuun ottamatta Japanin GP:tä, jolloin kolmoskuskina toimi japanilainen Sakon Yamamoto. Kolmoskuljettajan paikka ei kuitenkaan tuottanut Kiesalle kilpailukuljettajan paikkaa, eikä kauden 2005 jälkeen Kiesa ole enää onnistunut pääsemään takaisin Formula 1:iin. BMW Sauber
Ensimmäiseen kauteensa BMW Sauber lähti F1.06 -autolla, jonka talli julkisti 17. tammikuuta 2006. Autossa oli Michelinin valmistamat renkaat ja BMW:n moottori. Autoa ajoivat saksalainen Nick Heidfeld sekä kanadalainen vuoden 1997 maailmanmestari Jacques Villeneuve. Saksan GP:stä lähtien hänen tilallaan ajoi puolalainen Robert Kubica. Ensimmäisenä kautenaan talli käytti noin 298 miljoonaa euroa. Fuji Speedway
Fuji Speedway on Toyotan omistama moottorirata Japanissa. Siellä järjestettiin Formula ykkösten Japanin Grand Prix vuosina 1976 ja 1977. Fuji pudotettiin kisakalenterista vuoden 1977 jälkeen kun, Gilles Villeneuven Ferrari lensi turva-aidan ylitse. Villeneuve itse selvisi onnettumuudesta, mutta katsoja ja ratatoimitsija kuolivat. Vuosina 2007 ja 2008 Japanin GP ajettiin Fujin radalla ja vuoden 2009 jälkeen siellä oli tarkoitus ajaa Suzukan kanssa vuorovuosina. Fuji Speedway kuitenkin luopui paikastaan kisakalenterissa, ja jatkossa Japanin GP ajetaan Suzukassa. 
Fuji Speedway on ensimmäinen tosielämän rata, joka on esiintynyt videopelissä. Formula 1
Kausi 1997 oli nuoren lupaavan kuljettajan, Kanadan Jacques Villeneuven sekä Ferrarin Michael Schumacherin välinen kamppailu. Kauden päätöskilpailussa Espanjan Jerezissä nähtiin jälleen kerran osoitus Schumacherin luonteesta, kun hän yritti kiilata Villeneuveä ulos radalta, mutta joutuikin itse keskeyttämään ja Villeneuve ajoi mestariksi. Schumacher sai kuitenkin teostaan vain nimellisen rangaistuksen – hän menetti MM-sarjan kakkostilansa, ja sai kolmen kuukauden kilpailukiellon, minkä aikana ei järjestetty yhtään F1-kilpailua. Mestaruudellaan Villeneuve liittyi Mario Andrettin, Emerson Fittipaldin ja Nigel Mansellin seuraan kuljettajana, joka on kyennyt voittamaan sekä F1- että CART-sarjan mestaruuden. Kauden päätteeksi Renault päätti vetäytyä moottorintoimittajana Formula 1 -sarjasta. Ranskan Grand Prix 1979
Kilpailu tunnetaan myös taistelusta, joka käytiin toisesta sijasta Ferrarin Gilles Villeneuven ja Renault'n René Arnouxin välillä. He ohittivat ja ottivat rengaskontaktia toisiinsa useasti viimeisten kierrosten aikana. Taistelua on usein kuvailtu yhdeksi ikimuistoisimmista hetkistä Formula 1-sarjassa. Vaikka Arnoux jäi lopulta kolmanneksi, hän on myöhemmin kuvaillut tapausta yhdeksi parhaista Formula 1- muistoistaan.. Kilpailu oli F1-historian ensimmäinen, jossa kumpikin Williams-tallin autoista ylsi pisteille. Jochen Mass
Mass on surullisesti tullut tunnetuksi ehkä eniten Gilles Villeneuven kuolinonnettomuudesta. Villeneuve yritti ohittaa Massia 1982 Belgian GP:n aika-ajoissa, mutta Mass vaihtoikin yllättäen ajolinjaansa ja autojen renkaat osuivat toisiinsa. Villeneuven auto nousi ilmaan ja syöksyi nokka edellä maahan. Villeneuve sinkoutui istuimineen päin radan turva-aidan pylvästä. Australian Grand Prix
Paalupaikalla oli edellisvuoden tapaan Jacques Villeneuve. Hänen kilpailunsa kuitenkin päättyi lyhyeen, kun hän kolaroi ensimmäisessä mutkassa Eddie Irvinen ja Johnny Herbertin kanssa. Kilpailun voittoon ajoi McLarenin David Coulthard, joka katkaisi McLarenin kolme kautta kestäneen voitottoman putken. Jacques Villeneuve (vanhempi)
Vuosina 1979–1981 Villeneuve osallistui Formula Atlantic -luokkaan. Vuonna 1979 hänet palkittiin vuoden tulokkaana ja ensimmäiset neljä voittoa tulivat vuonna 1980. Hän keräsi kyseiseltä ajanjaksolta yhteensä 8 voittoa ja kaksi mestaruutta (1980 ja 1981). Jackie Oliver
Oliver alkoi keskittyä muuhun, kuin F1-sarjaan, mm. Formula 5000 -sarjaan, mutta ajoi myös McLarenilla ja Shadowlla. Kaudella 1972 hän ajoi Britannian GP:ssä autonaan BRM, mutta hän joutui keskeyttämään kilpailun. Vuonna 1973 hän siirtyi ajamaan Shadow'n autoa, joka oli epäluotettava ja hän kykeni ajamaan sillä Kanadan osakilpailussa kolmanneksi (sateen ja monien varikkopysähdysten vuoksi hänen luultiin ensin voittaneen, mitä sekoitti lisäksi Peter Revsonin ja Emerson Fittipaldin kaksintaistelu). Hän siirtyi F1:stä kokonaan 1973 jälkeen ajamaan CanAmia Shadowlla, jonka johdosta hän oli alkanut saada vaikutusvaltaa. Oliver palasi F1:iin 1977 ajamaan hetkeksi Shadow'lla ollen Ruotsin GP:ssä yhdeksäs, mutta lähti sitten tallista monen muun johtokunnan henkilön, mm. pääsuunnittelija Tony Southgaten kanssa ja perusti uuden F1-tallin, Arrowsin. Williams FW20
Williams FW20 oli Patrick Headin, Gavin Fisherin ja Geoff Willisin suunnittelema auto, jolla Williams-talli kilpaili Formula 1 -kaudella 1998. Autoa ajoivat hallitseva maailmanmestari Jacques Villeneuve ja toista vuottaan tallissa ollut Heinz-Harald Frentzen. Sauber C24
Sauber C24 oli Sauber-tallin viimeinen Formula 1 -auto ennen Sauberin myymistä BMW:lle. Auton suunnitteli saksalainen Willy Rampf kaudelle 2005. Autoa ajoivat kanadalainen vuoden 1997 maailmanmestari Jacques Villeneuve ja brasilialainen Felipe Massa. Autossa oli Ferrarin valmistama, Petronasiksi nimetty moottori sekä Michelinin valmistamat renkaat. Manfred Winkelhock
Formula 1 -sarjassa Winkelhock kilpaili vuosina 1980 ja 1982–1985. Hänen ensimmäinen GP-kilpailunsa oli Italian Grand Prix 1980, jossa hän korvasi loukkaantunutta Jochen Massia Arrowsilla. Hän kuitenkin karsiutui aika-ajoissa eikä päässyt osallistumaan itse lähtöön. Uuden tulemisen F1:een hän teki kaudella 1982, jolloin hän ajoi saksalaisessa ATS-tallissa. Hän ajoi vain harvoin maaliin asti ja muutamassa kilpailussa matkanteko päättyi jo aika-ajoihin. Hän kuitenkin saavutti kauden toisessa kilpailussa Brasiliassa F1-uransa ainoat kaksi MM-pistettä. Winkelhock ajoi ATS:llä vielä seuraavat kaudet 1983 ja 1984, mutta kausiin mahtui paljon keskeytyksiä. Kauden 1984 viimeisessä kilpailussa Winkelhock ajoi Brabham-autolla ja sijoittui kymmenenneksi. Tulokset olivat edellisten kausien kaltaisia myös kaudella 1985, jolloin hän ajoi RAM-tallissa. Hän tosin ajoi kaudella vain yhdeksän kilpailua, koska hän kuoli kesken kauden. Unkarin Grand Prix 2000
Heti ensimmäisellä kierroksella Jacques Villeneuven etusiipi meni rikki hänen törmättyä edellä ajaneeseen Pedro de la Rosaan. Villeneuve kävi varikolla vaihdattamassa etusiiven, ja pystyi jatkamaan kilpailua. Formula 1 -kausi 2004
Formula 1 -kausi 2004 oli Formula 1 -sarjan historian 55. maailmanmestaruuskausi. Kausi alkoi Australiasta 7. maaliskuuta ja päättyi Brasiliaan 24. lokakuuta. Kausi oli 2000-luvun alun tapaan Ferrari-tallin täydellistä hallintaa. Michael Schumacher voitti jo viidennen peräkkäisen maailmanmestaruuden ja koko urallaan seitsemännen. Toinen oli hänen tallikaverinsa Rubens Barrichello. Kolmas oli urallansa tähän mennessä ilman osakilpailuvoittoja ollut Jenson Button. Ferrari voitti myös valmistajien mestaruuden. Schumacher saavutti kauden aikana seitsemän osakilpailuvoiton putken, joka on yksi F1-historian pisimmistä.
Suomessa Formula 1 -lähetyksiä esitti kaudella 2004 maksutelevisiokanava MTV3+. Jean Alesi
Ferrarilta tie vei Benettonille vuosiksi 1996 ja 1997. 1997 Alesi sijoittui jaetulle kolmannelle tilalle MM-sarjassa tasapistein David Coulthardin kanssa. Coulthard vei pronssia voitettuaan kaksi kisaa kauden aikana. Benettonilta Alesi siirtyi Sauber-talliin ja sieltä kaudeksi 2000 Prost-talliin kahden vuoden sopimuksella. Prostin ja Alesin tiet erosivat riitaisasti vuoden 2001 loppupuolella. Alesi siirtyi heti lähdettyään entisestä tiimistään Jordanille ja ajoi uransa 200. kisan Yhdysvaltojen GP:ssä. Kauden 2001 päätteeksi Alesi lopetti 201 GP:tä kestäneen F1-uransa. Jean Alesia on kutsuttu myös "toiseksi Olivier Panisiksi", sillä Alesin tavoin myös Olivier Panis on ranskalainen ja hänkin saavutti vain yhden GP-voiton F1-sarjassa. Molemmille kuljettajille on yhteistä kansallisuuden lisäksi se, että kummatkin ajoivat F1-urallaan nelinkertaisen F1-maailmanmestarin ranskalaisen Alain Prostin perustamassa Prost Grand Prix-tallissa, Panis vuosina 1997-1999 ja Alesi vuosina 2000-2001. Ferrari F92A
Ferrari F92A oli Formula 1 -auto, jota Ferrari -talli käytti kaudella . Autoa ajoivat ranskalainen Jean Alesi ja italialainen Ivan Capelli, jonka korvasi kahdessa viimeisessä kilpailussa maanmies Nicola Larini. Jacques Villeneuve
Kauden 2009 aikana Villeneuve ilmoitti olevansa jälleen kiinnostunut F1-sarjassa ajamisesta. Hän vetosi siihen, että uusien sääntöjen ansiosta hänellä olisi mahdollisuus tähän. Myös MM-sarjaan kaudelle 2010 mukaan tulleet kolme uutta tallia olisivat saattaneet helpottaa hänen paluutaan. Villeneuve ei kuitenkaan ajanut kaudella 2010. Fernando Alonso
Kausi lähti Alonsolla kohtuullisesti liikkeelle, kun hän onnistui saamaan pisteitä kauden viidestä ensimmäisestä kilpailusta. Viimeksi Alonso ajoi näin hyvän alkukauden Ferrarilla 2014. F1-sarjan kesätauolla Alonso ilmoitti jättävänsä Formula 1 -sarjan kauden 2018 jälkeen. Alonso saavutti viimeisellä F1-kaudellaan 50 pistettä parhaana tuloksenaan Australian GP:n viides sija. Alonso myös voitti tallikaverinsa Stoffel Vandoornen kaikissa kauden 21 aika-ajossa, mikä oli uusi ennätys. Scuderia Ferrari
Scheckterin lopetus avasi tallipaikan ranskalaiselle Didier Pironille, josta tuli Villeneuven "arkkivihollinen". Villeneuve voitti kaudella 1981 Monacon GP:n. Seuraavaksi kaudeksi Villeneuve lähti varmana tavoittamaan mestaruutta, mutta San Marinon GP:ssä Pironi ohitti Villeneuven vastoin Ferrarin käskyä vain maalin loppusuoralla. Villeneuve vannoi, ettei enää koskaan puhuisi Pironille ja sen lupauksen hän myös piti. Jacques Villeneuve
Kausi oli Villeneuven paras kausi BAR-tallissa. Tuolloin Villeneuve saavutti 17 MM-pistettä ja sijoittui sarjan kokonaispisteissä seitsemänneksi. Koko BAR-urallaan hän onnistui saavuttamaan vain kaksi palkintopallisijoitusta, jotka jäivät hänen uransa viimeisiksi. Renault F1
Kaudella Williamsin ohella myös Benetton-talli sai Renault’n moottorit. Benetton onnistuikin katkaisemaan Williamsin mestaruusputken voittamalla tallin historian ensimmäisen ja ainoan valmistajien mestaruuden. Michael Schumacher saavutti kaudella toisen kuljettajien mestaruutensa. Kaudella Williams palasi mestaruuskantaan Damon Hillin voittaessa kuljettajien mestaruuden. Williams saavutti tuplamestaruuden myös kaudella , kun Jacques Villeneuve voitti kuljettajien tittelin. Renault R24
Renault R24 oli Formula 1 -talli Renaultin käyttämä auto kaudella . Autolla kilpailivat italialainen Jarno Trulli, espanjalainen Fernando Alonso ja kanadalainen Jacques Villeneuve. Jordi Gené
Vuonna 1993 Gené oli mukana yrittämässä Formula 1 -sarjaan yhdessä entisen F1-kuljettaja Adrián Camposin Bravo-tallin kanssa. Projekti peruutettiin, kun se todettiin sääntöjenvastaiseksi. Talli ilmestyi kuitenkin kauden avaukseen Etelä-Afrikan GP:hen, mutta se ei saanut osallistua tapahtumaan. Gené jatkoi vuodet 1993 ja 1994 F3000:ssa. Vuonna 1994 hän toimi lisäksi Benettonin F1-tallin testikuljettajana. Jacques Villeneuve
Kauden 2006 alussa Villeneuve ajoi pirteämmin kuin edellisellä kaudella ja pystyi kilpailemaan tasavertaisesti tallikaveriaan Nick Heidfeldia vastaan. Varsinkin aika-ajoissa Villeneuve esitti hyviä otteita. Niissä hän löi saksalaisen 7-5. Yllättäen Saksan GP:n jälkeen BMW kuitenkin tiedotti Villeneuven loukkaantuneen kilpailussa tapahtuneessa ulosajossa ja testikuljettaja Robert Kubican korvaavan hänet Unkarin osakilpailussa. Renault F1
Ranskalainen autonvalmistaja Renault teki paluun Formula 1 -sarjaan omana tallina kaudella ostamalla Benetton-tallin. Kuljettajiksi valittiin italialainen Jarno Trulli ja brittiläinen Jenson Button. R202-autossa oli Michelinin renkaat. Alan Jones
Myös kaudella 1981 Jonesilla oli mahdollisuus voittaa mestaruus, mutta auton luotettavuus ja tallitoveri Carlos Reutemannin haluttomuus alistua tallin kakkoskuljettajaksi estivät kaksoismestaruuden ja mestaruuden päätymisen Nelson Piquet'lle. Kauden 1981 päätteeksi Jones vetäytyi F1-ympyröistä, mutta saatiin houkuteltua rahalla Arrows-talliin ajamaan Yhdysvaltain Long Beachin GP 1983, vaikka kärsi ylipainosta ja jalkavammasta. Vuonna 1984 hän ajoi Le Mansin 24 tunnin ajoja yhdessä Vern Schuppanin ja Jean-Pierre Jarierin kanssa sijoittuen kuudenneksi. Ison rahan houkuttelemana Jones kilpaili jälleen kaudella 1985 Lola-Hart -tallissa heikohkolla menestyksellä, eikä kausi 1986 ollut lainkaan sen parempi, joten Jones vetäytyi kauden jälkeen lopullisesti F1-kilparadoilta. Hän ajoi myös sarjan ulkopuolisissa osakilpailuissa uransa aikana. Renault F1
Alonso saavutti kauden ensimmäisen paalupaikkansa Ranskan GP:n aika-ajoissa, mutta kilpailussa hän joutui taipumaan toiseksi. Trulli nousi viidennestä lähtöruudusta neljänneksi. Saksan GP:ssä Alonso ajoi palkintokorokkeelle kolmanneksi. 11:nneksi sijoittunut Trulli ilmoitti kilpailun yhteydessä jättävänsä Renault'n kauden päätteeksi. Alonso jatkoi hyvää virettään ajamalla myös kolmanneksi Unkarin GP:ssä. Belgian GP:n aika-ajoissa Trulli oli nopein, mutta kilpailussa hän hyytyi yhdeksänneksi. Kiinan GP:hin talli sai uudeksi kuljettajakseen vuoden maailmanmestarin Jacques Villeneuven, kun Trulli lopetti yhteistyön tallin kanssa. Villeneuve oli pitänyt koko aiemman kauden ajan välivuotta sarjasta, eikä pärjännyt odotetusti. Alonso sijoittui kilpailussa neljänneksi Villeneuven jäädessä sijalle 11. Japanin GP:ssä Alonso oli viides ja kauden päätöskilpailussa, Brasilian GP:ssä, hän ajoi neljänneksi. Villeneuve oli kahdessa viimeisessä kilpailussa vasta kymmenes ja sai tallin johdon katumaan hänen palkkaamistaan. Hänen sopimustaan ei jatkettu enää seuraavalle kaudelle. Formula E -kausi 2015–2016
Kaudella 2015–2016 sarjassa debytoi muun muassa vuoden 1997 Formula 1 -maailmanmestari Jacques Villeneuve. BAR 01
BAR 01 oli Formula 1 -talli BAR:n käyttämä auto kaudella 1999. Autolla kilpailivat kanadalainen Jacques Villeneuve, brasilialainen Ricardo Zonta ja suomalainen Mika Salo. Jacques Villeneuve
Kausi oli Villeneuven läpimurto. Villeneuve ajoi debyyttikilpailussaan paalupaikalle ja oli voittaa koko kisan. Hänen autonsa lämmöt nousivat kuitenkin liikaa, ja hän joutui päästämään tallikaverinsa Damon Hillin ohitseen sijoittuen itse toiseksi. Kauden aikana hän onnistui voittamaan neljä kilpailua ja oli yksitoista kertaa palkintopallilla. kokonaispisteissä hän sijoittui MM-sarjan toiseksi. Gilles Villeneuve
Kaudella 1979 ratoja hallinnut Ferrari halusi ajattaa eteläafrikkalaisen Jody Scheckterin maailmanmestariksi. Villeneuve voitti kaudella 3 GP:tä ja olisi voinut viedä tittelin helposti, mutta hän piti kiinni tallisopimuksesta ja pysyttäytyi kauden ratkaisuvaiheessa Scheckterin takana. Tästä kaudesta on jäänyt erityisesti mieleen Villeneuven kaksinkamppailu René Arnoux'n kanssa Ranskan GP:n kakkostilasta.Kausi jäi Villeneuven parhaaksi. Olivier Panis
Kaudella 2003 Panis siirtyi Toyotalle Mika Salon tilalle, mutta tilanne ei parantunut. Kausi 2004 oli Panisin viimeinen, ja hänen viimeiseksi kisakseen jäi Japanin GP. Formula 1 -sarjassa ei ollut nyt mukana yhtään ranskalaista ensimmäistä kertaa sitten 1960-luvun . F1-uransa päätyttyä Panis on ajanut testejä Toyotan F1 -tallille ja auttanut F1-auton kehitystyössä. Jacques Villeneuve
Villeneuve ajoi Williams-uransa kahtena ensimmäisenä vuotena kaikki uransa yksitoista voittoa ja neljää lukuun ottamatta jokaisen palkintopallisijansa. Belgian Grand Prix 1998
Williams-tallin Jacques Villeneuve kolaroi Eau Rouge -mutkan jälkeisessä ylämäessä. Hän menetti autonsa hallinnan ja törmäsi rengasvalliin. Kolarin takia harjoitukset keskeytettiin 20 minuutiksi. Villeneuve selvisi kuitenkin loukkaantumatta ja sanoi kolarin olleen hänen siihenastisen F1-uransa "paras". Unkarin Grand Prix 1997
Villeneuve kertoi lehdistötilaisuudessa, ettei tilanne tosiaankaan näyttänyt hyvältä kilpailun alussa hänen pudottua viidennelle sijalle. Hän kuitenkin muistutti Unkarin kilpailun yleensä olevan kilpailu, jossa sattuu ja tapahtuu, kuten Monacokin, ja lisäksi renkaat olivat suuressa roolissa. Hän kertoi vain ajaneensa siinä, missä oli, ja katseli kärkiautojen taistelua, kunnes heidän renkaansa menivät huonoon kuntoon. Hänen mukaansa jo kymmenen kierroksen jälkeen kärkiautojen renkaat olivat kuluneet. Villeneuve kertoi, että hänen ensimmäiset renkaansa olivat hyvässä kunnossa, joten oli aika hyökätä. Kuitenkin hänen haettua varikolta uudet renkaat menivät ne nopeasti huonoon kuntoon. Villeneuve kertoi ajaneensa muutaman kierroksen hitaasti, jotta saisi renkaisiin lämpöä. Siitä ei hänen mukaansa ollut apua. Vasen takarengas meni huonoon kuntoon, joten hänen täytyi hidastaa vauhtiaan ja taistella takaa tullutta Coulthardia vastaan ennen toista varikkokäyntiä. Max Chilton
Joulukuussa 2012 Marussian tekninen johtaja Nikolai Fomenko ilmoitti Chiltonin kilpailevan tallin toisena kilpakuljettajana 2013. Talli vahvisti seuraavana päivänä Chiltonin kilpailevan jokaisessa kilpailussa. Chilton debytoi 17. maaliskuuta 2013 Australian GP:ssä. Hän oli ensimmäisessä kilpailussaan 17:s. Chiltonin ajoi kauden parhaan tuloksensa Monacon GP:ssä sijoittuen 14:ksi. Hän ajoi kauden kaikki 19 kilpailua maaliin saakka, jonka myötä hän sai nimiinsä ennätyksen enimmästä määrästä maaliin ajettuja kilpailuja uran alusta laskettuna.
Vuoden 2014 alussa julkistettiin Chiltonin jatkosopimus Marussian kanssa. Kanadan GP:ssä Chilton keskeytti ensi kertaa F1-urallaan kolaroituaan tallikaveri Jules Bianchin kanssa, joka katkaisi Chiltonin 25 kilpailun mittaisen maaliinipääsyputken. Marussia -tallin ajauduttua lokakuussa 2014 konkurssiin jäi Chilton ilman F1-paikkaa ja F1-ura päättyi ennen aikojaan. Circuit Zolder
Radalla on ajettu Formula 1:n Belgian Grand Prix -kilpailuja Spa-Francorchampsin ohella. Rata sijaitsee Belgian pääkaupungin, Brysselin, itäpuolella ja siellä on ajettu F1-autoilla kilpaa vuosien 1973 ja 1984 välisenä aikana yhteensä 10 kertaa. Rata ei kuitenkaan ole koskaan saavuttanut samanlaista kuljettajien tai yleisön suosiota kuin esimerkiksi maineikas Span rata. Zolder tunnetaankin ehkä parhaiten siitä, että Gilles Villeneuve menehtyi siellä vuoden 1982 aika-ajoissa ajettuaan rajusti ulos Terlamenbocht-mutkassa. Radalla on sen F1-historian aikana nähty 9 eri voittajaa – ainoastaan Niki Lauda on onnistunut voittamaan Zolderissa kahdesti. Formula ykkösten jälkeen Zolderissa on ajettu muun muassa DTM-sarjan kisoja. Formula 3000
Euroopassa F3000 oli vuosina 1984–2004 nuorten kuljettajien paras ponnahduslauta Formula 1 -luokkaan pääsemiseen. F3000-sarja kiersi F1-sarjan kanssa kaikki Euroopan GP-kilpailut, ja näin kuljettajat olivat koko ajan valvovien tallipäälliköiden silmien alla. Useat nuoret kuljettajat nousivat Formula 3000:n kautta F1-talleihin. F3000 alkoi 2000-luvulla hiipua. Viimeisellä kaudella oli vaikeuksia saada riittävästi autoja lähtöruutuihin. Kauden 2004 päätteeksi F3000-sarja lopetettiin, ja tilalle tuli uusi GP2-sarja, joka kiertää pääosan sarjasta F1-sarjan matkassa Euroopan kisoissa. Martin Donnelly
Donnelly teki F1-debyyttinsä Ranskan GP:ssa 1989 Arrowsin autolla. Seuraavaksi kaudeksi hän sai kuljettajan paikan Lotus-tallista. Menestys jäi kuitenkin vähäiseksi. Ura päättyi vakavaan onnettomuuten 1990 Jerezin osakilpailun harjoituksissa. Parhaaksi sijoitukseksi jäi Unkarin GP:sta ajettu seitsemäs sija. Jan Charouz
Hän aloitti uransa Karting-sarjoissa, joista hän siirtyi Formula BMW ADAC -sarjaan vuonna 2003. Vuonna 2004 hän sijoittui sijalle 21. Vuonna 2005 Charouz kilpaili Italian Formula 3000 -sarjassa sijoittuen 11:nneksi. Hän edusti Tšekkiä A1 Grand Prix -kaudella 2005-06 ja 2006-07 sijoittuen molemmilla kerroilla 12:nneksi. Charouz voitti International Formula Master -sarjan mestaruuden vuonna 2006 omassa Charouz Racing -tallissaan. Vuonna 2007 Charouz kilpaili Le Mans Series -sarjoissa sijoittuen 16:nneksi ja kymmenenneksi. Seuraavana vuonna hän oli sarjan viides. Hän myös sijoittui kahdeksanneksi Le Mansin 24 tunnin ajossa. Seuraavana vuonna hän sijoittui yhdeksänneksi. Vuonna 2009 Charouz voitti Le Mans Series -sarjan mestaruuden Aston Martinilla. Hän ajoi myös neljänneksi Le Mansin 24 tunnin kilpailussa. Vuonna 2010 Charouz toimi Renault'n F1-tallin testikuljettajana. Hän kilpaili myös World Series by Renault -sarjassa sijoittuen 18:nneksi. Hän ajoi myös neljänneksi Auto GP -sarjassa ja seitsemänneksi Le Mansin 24 tunnin kilpailussa. Vuonna 2011 Charouz kilpaili Formula Renault 3.5 -sarjassa. Hän keräsi 10 pistettä. Hän pääsi ajamaan marraskuussa ajetun GP2-sarjan ulkopuollisen GP2-finaallin Carlin-tallissa. Hän ajoi Brasiliassa Interlagosin radalla Hispanian F1-autolla perjantaina vapaissa harjoituksissa. Hänestä tuli näin ollen toinen tšekkiläinen, joka on ajanut F1-autoa F1-viikonloppuna. Edellisen kerran F1-autoa ajoi vuonna vuonna 2001 tšekkiläinen Tomas Enge. Formula 1 ja suomalaiset
Kaudella 1994 Järvilehto ajoi sekä Sauberilla että Benettonilla. Benettonilla hän oli tulevan maailmanmestarin Michael Schumacherin tallikaverina. Loukkaannuttuaan Silverstonen testeissä ennen kauden 1994 alkua hän joutui sivuun kahdesta ensimmäisestä kilpailusta ja menetti pian paikkansa tallissa Jos Verstappenille, vaikka saavuttikin Kanadan GP:ssa pisteen. Schumacherin saatua kahden kilpailun mittaisen kilpailukiellon Järvilehto nostettiin kilpakuljettajaksi siksi ajaksi. Pisteitä hän ei kuitenkaan enää saavuttanut. Lopulta Järvilehto joutui lopettamaan F1-uransa kauden 1994 päätteeksi ja siirtyi ajamaan muihin sarjoihin. Renault F1
Belgian GP:ssä Arnoux ajoi pisteille neljänneksi. Tallin ja kuljettajien kotikilpailussa Ranskan GP:ssä Arnoux suoriutui maaliin viidentenä. Viiden peräkkäisen keskeytyksen jälkeen Jabouille pääsi viimein juhlimaan kauden ensimmäistä voittoaan Itävallan GP:ssä. Arnoux lähti kilpailuun paalupaikalta ja ajoi kilpailun nopeimman kierroksen, mutta selviytyi maaliin vasta yhdeksäntenä. Hollannin GP:ssä Arnoux ajoi paalupaikalta toiseksi ja ajoi kilpailun nopeimman kierroksen. Italian GP:hin tallin autot starttasivat kolmatta kertaa peräkkäin eturivistä, kun Arnoux oli ensimmäisessä ja Jabouille toisessa lähtöruudussa. Kilpailussa Arnoux jäi vasta kymmenenneksi ja Jabouille joutui keskeyttämään. Kanadan GP:ssä sattuneessa ulosajossa Jabouille loukkasi jalkansa ja tämän seurauksena joutui päättämään Formula 1 -uransa. Felipe Massa
Seuraavalla kaudella Massa jatkoi tasaisia suorituksia Sauberin kuljettajana. Hän saavutti 11 MM-pistettä ja osoitti pääsääntöisesti olevansa nopeampi kuin tallikaverinsa, vuoden 1997 maailmanmestari Jacques Villeneuve. Takuma Satō
Kaudella 2003 Satō toimi BAR-tallin testikuljettajana lähes koko kauden, kunnes tallipäällikkö David Richards erotti kehnoja tuloksia saavuttaneen vuoden 1997 maailmanmestarin Jacques Villeneuven ennen kauden päättänyttä Japanin osakilpailua. Takuma nostettiin kilpailuun kisakuljettajaksi Jenson Buttonin rinnalle, ja ajoi hienosti kuudenneksi, jääden vain noin 20 sekuntia tallikaveristaan. Vaikka sijoitus olikin pykälää huonompi kuin edellisvuoden sijoitus Suzukassa, sai hän muuttuneen pistelaskutavan ansiosta yhden pisteen enemmän, eli kolme pistettä. Nyt BAR oli täysin vakuuttunut japanilaisen suorituskyvystä, ja talli nosti hänet kisakuljettajaksi koko kaudeksi 2004. Williams FW19
Williams FW19 oli Adrian Neweyn ja Patrick Headin suunnittelema auto, jolla Williams-talli kilpaili Formula 1 -sarjassa kaudella . Autoa ajoivat viime vuoden MM-kakkonen Jacques Villeneuve ja Heinz-Harald Frentzen, joka siirtyi talliin Sauber-tallista. Felipe Massa
Massa ajoi kauden kuudessa ensimmäisessä osakilpailussa pisteille, ollen parhaimmillaan viides Australiassa ja Venäjällä. Massa joutui keskeyttämään Kanadassa auton ylikuumennuttua liikaa. Itävallassa Massan autoon jouduttiin vaihtamaan etusiipi ennen lämmittelykierrosta, ja sen seurauksena Massa joutui starttaamaan kilpailuun varikolta, koska auton kanssa ei saa tehdä aika-ajojen jälkeen mitään toimenpiteitä. Massa joutui myöhemmin keskeyttämään Itävallan GP:n. Unkarin GP:n aika-ajoissa Massa törmäsi seinään sadekelillä ja jäi ruutuun 18 ja ajoi myös maaliin samalla sijalla. Saksassa Massan kilpailu jäi kesken auton vaurioiden seurauksena, jotka tulivat kolarista Jolyon Palmerin kanssa. Kotikilpailussa Brasiliassa Massa ajoi ulos ja joutui keskeyttämään. Kauden viimeisessä osakilpailussa Abu Dhabissa 27. marraskuuta 2016 hän sijoittui yhdeksänneksi. Massa ilmoitti Monzassa lopettavansa F1-uransa kauden päätteeksi, mutta kuitenkin perui uransa lopettamisen entisen tallikaverinsa Valtteri Bottaksen siirryttyä Mercedekselle Nico Rosbergin tilalle. Williamsin ehtona Bottaksen siirtymiselle oli, että Williamsin uusi tulokaskuljettaja Lance Stroll saa parikseen kokeneen kuljettajan. Bottaksen siirtymisen myötä Massa päätti palata Williamsille kaudeksi 2017. Formula 1 ja suomalaiset
Suomalaiset yritykset ovat tukeneet F1-talleja silloin, kun niillä on ollut suomalainen kuljettaja. Leo Kinnusta sponsoroi kaudella 1974 elektroniikkalaiteyritys Salora. Kinnusen F1-kaudella 1974 myös tupakkamerkki Colt sponsoroi Kinnusta. Keke Rosbergiä ja Williams-tallia sponsoroi kaudella 1985 huoltoasemaketju Neste. Neste oli sponsoroinut Rosbergia kaudesta 1982, jolloin hän oli voittanut maailmanmestaruuden. Sittemmin Neste sponsoroi niin Jyrki Järvilehtoa kuin Mika Häkkistäkin kaudella 1991. Rosbergia sponsoroi tämän huippuvuosien aikana myös matkapuhelinvalmistaja Mobira. Vuosina 1978-1981 Rosbergin pääsponsori oli ollut aikakauslehti Seuralla, joka ei kuitenkaan ollut uusinut sopimustaan Rosbergin kanssa kaudeksi 1982. Tämä johti vuorostaan sittemmin oikeustaistoon lehden kanssa ns. Seura-ihmisen asemasta, sillä Rosbergin kuvaa käytettiin lehden televisiomainoksessa. Kaudella 1995, jolloin Mika Salo ajoi Tyrrell-tallissa, tallin pääsponsorina oli matkapuhelinvalmistaja Nokia. Suomalaisella matkapuhelinvalmistajalle sopimus f1:siin oli ensimmäinen, mutta neuvottelut liittymisestä mukaan sponsoroimaan f1-tallia tai useampia talleja ei ollut ensimmäinen. Vuonna 1989 Nokia oli neuvotellut alustavasti liittyvänsä mukaan Keke Rosbergin ja hänen silloisen managerinsa Ortwin Podlechin suunnittelemaan suomalaisen f1-tallin eli Kansallis Banking Racingin sponsorointiin. Kun suunnitelma oli rauennut SKOP:in silloisen pääjohtajan Jaakko Lassilan kielteiseen kantaan ei Nokia kuitenkaan ollut luovuttanut f1:n suhteen. Vuoden 1989 osalta Keke Rosbergin tavoitteena oli saada silloinen Englannin F3-sarjan tuore mestari Jyrki Järvilehto mukaan f1:siin. Nokialla mahdollistui tarjous tukea Järvilehdon f1-uraa tai hänen tavoittelemaansa kuljettajapaikkaa. Nokia katsoi läpi Rosbergin asettaman sponsoritarjouksen, mutta lopulta muutti mielensä viime hetkellä. Valitettavasti muutaman miljoonan markan sponsorisijoitus Järvilehtoon nähtiin liian kalliina ja Nokia pysytteli purjehduksessa ja muiden perinteisten urheilulajien tukemisessa. Nokian logo oli näyttävästi esillä Tyrrell-autojen reunoilla. Finlandia Vodka sponsoroi McLarenia kausilla 1999–2001 yhteensä 50 kilpailussa. Sama alkoholimerkki nähtiin myös ruotsalaisen f1-kuljettaja Stefan Johanssonin sponsorina pienin panoksin kaudella 1983 ruotsalaisen ajaessa englantilaisen Spirit-tallin kuljettajana. Kausilla 2006–2007 energiajuomayhtiö Battery sponsoroi Williams-tallia, kun Nico Rosberg oli tallin toinen kuljettaja. Kaudesta 2007 lähtien suomalainen hitsauskoneita valmistava yritys Kemppi on sponsoroinut Spyker-tallia. De Tomaso
Yhtiö hakeutui selvitystilaan vuonna 2004 jolloin sen toiminta autotehtaana käytännössä päättyi; yhtään autoa ei sen jälkeen ole valmistettu.
De Tomaso valmisti Formula 1 -autoja, joilla kilpailtiin F1-sarjassa kausilla – ja . Kaudella 1970 Frank Williams ajatti de Tomason autoja. Hollannin GP:ssä vuonna 1970 Piers Courage menehtyi ulosajossa. Aguri Suzuki
Suzuki osallistui 88 Formula 1 -sarjan Grand Prix -kilpailuun uransa aikana. Hänen parhaaksi F1-sijoituksekseen jäi kolmas sija vuoden 1990 Japanin Grand Prix'sta. F1-uransa jälkeen Suzuki osallistui muun muassa muutamaan Le Mansin 24 tunnin ajoon joista vuonna 1998 saavutuksena oli yleiskilpailun 3. sija Nissanilla. Suzuki teki paluun F1-sarjaan kaudella 2006, tällä kertaa tallipäällikön ja tallin omistajan roolissa. Hän toimi Super Aguri -tallin tallipäällikkönä ja testiajajana vuodesta 2006 vuoteen 2008, jolloin talli joutui talousvaikeuksien takia jättäytymään sarjasta. Jarno Trulli
Trulli joutui lähtemään Renault-tallista kun kautta oli ajamatta neljä osakilpailua. Trullin korvasi Jacques Villeneuve. Trulli oli ehtinyt tehdä Toyota-tallin kanssa sopimuksen kaudesta , ja Renault'lta poistuttuaan hän pääsi ajamaan kauden 2004 kaksi viimeistä osakilpailua Toyotalle Ricardo Zontan tilalle. Trullin parhaita suorituksia kaudella 2005 olivat kolme palkintopallisijaa. Jody Scheckter
Heti ensimmäisen Ferrari-kautensa aikana Scheckter onnistui ajamaan kolme osakilpailuvoittoa ja voittamaan kuljettajien mestaruustittelin. Tasaisuudellaan hän kukisti tallitoverinsa, myös kolme voittoa ajaneen Gilles Villeneuven, jota monet asiantuntijat pitävät kaikkien aikojen nopeimpana F1-pilottina. Yhdessä nämä kaksi siivittivät Ferrari-tallin merkkimestaruuteen. Scheckter muistetaankin usein siitä, että hän oli viimeinen kuljettaja ennen Michael Schumacheria, joka oli onnistunut voittamaan kuljettajien sarjan Ferrarilla. Scheckterin toinen Ferrari-kausi oli aiemmasta menestyksestä huolimatta masentava – hän pystyi saalistamaan kauden aikana ainoastaan 2 pistettä ja päätti lopettaa uransa. Kausi 1980 oli voittoisan vuoden jälkeen Ferrarille katastrofi, sillä Villeneuvekin sai kasaan vain 6 pistettä. Gilles Villeneuve
Joseph Gilles Henri Villeneuve (18. tammikuuta 1950 Richelieu, Quebéc, Kanada – 8. toukokuuta 1982 Heusden-Zolder, Flanderi, Belgia) oli kanadalainen Formula 1 -ajaja. Hän sai surmansa vuonna 1982 Belgian GP:n aika-ajoissa Zolderissa törmättyään saksalaisen Jochen Massin autoon. Stefan Johansson
Kausi 1988 oli todellinen mahalasku Johanssonin F1-uralla. Hän siirtyi Ligier-talliin, jonka parhaat päivät olivat jo takanapäin. Johanssonin viimekautinen talli, McLaren, hallitsi kautta mennen tullen, eivätkä hän ja hänen tallikaverinsa René Arnoux yltäneet pistesijalle kertaakaan. Arnoux jatkoi tallissa vielä seuraavankin kauden, mutta Johansson siirtyi uuteen Onyx-talliin. Aluksi hänen tallikaverinaan ajoi Bertrand Gachot, mutta kauden neljässä viimeisessä kilpailussa Gachot'n paikan otti debyyttinsä F1-kilpa-ajajana tehnyt Jyrki Järvilehto. Johanssonin kilpailu päättyi kahdeksaan kertaan jo esikarsintoihin. Neljästä kilpailusta hän keskeytti, ja Kanadasta tuli hylkäys. Kilpailukyvyttömästä autosta huolimatta Johansson ylsi viidenneksi Ranskassa ja Portugalissa kolmanneksi. Kuudella pisteellään hänen loppusijoituksensa oli kymmenes. Johansson jatkoi Onyxilla myös 1990, tosin vain kauden kahdessa ensimmäisessä kilpailussa. Niistä kummastakin hän karsiutui, eikä hän ajanut loppukaudella enää F1:ssä kilpaa. Williams Grand Prix Engineering
Huonon kauden jälkeen Frank Williams ilmoitti tarvitsevansa uuden moottorintoimittajan, ja päätyi Renault'iin. Renault oli ensimmäiset vuodet epäluotettava, mutta kun lopulta Renault sai moottorinsa kestämään, alkoi Williams jälleen dominoida F1-sarjaa. Williams voitti ajajien mestaruuden neljästi ja valmistajien mestaruuden viidesti 1992-1997 välisenä aikana. Williams teki myös uuden ennätyksen ajamalla 24 peräkkäistä paalupaikkaa kausina 1992-93. Suurin takapakki Williamsille oli vuonna 1994 sattunut Ayrton Sennan kuolema San Marinon GP:ssä. Mansell, Prost, Damon Hill ja Jacques Villeneuve toivat mestaruuden Williamsille tuona aikana. Kaudet 1996-1997 olivat Williams-tallille sen F1-historian menestyksekkäintä aikaa, kun noina vuosina Williams saavutti kuljettajien MM-sarjassa kaksi ensimmäistä sijaa, sekä valmistajien MM-kultaa. Vuonna 1996 brittiläinen Damon Hill voitti maailmanmestaruuden ja kanadalainen Jacques Villeneuve saavutti kuljettajien sarjassa hopeaa. Vuonna 1997 oli Villeneuven vuoro voittaa henkilökohtainen maailmanmestaruus ja Hillin tilalle tullut saksalainen Heinz-Harald Frentzen saavutti puolestaan hopeaa kuljettajien sarjassa. Yves Giraud-Cabantous
Giraud-Cabantousin kilpa-ajajan ura sai alkunsa, kun tämä työskenteli mekaanikkona Salmson-yritykselle ja sai isäpuoleltaan joululahjaksi auton vuonna 1924. Heti keväästä 1925 lähtien hän ajoi autokilpailuissa ja voitti vuonna Grand Prix des Frontières -kilpailun Salmson -autollaan. Muita merkittäviä tuloksia olivat vuoden 1930 Bol d'Orin voitto sekä Le Mansin 24 tunnin toinen sija yhdessä Gaston Serraudin Delahaye-autolla vuonna 1938. Toisen maailmansodan jälkeen keski-ikäisestä Giraud-Cabantousista tuli Ranskan mestari vuonna 1948. Hän osallistui F1-sarjaan Talbot-Lagon sekä HWM:n autoilla 1950-53, jonka jälkeen ajoi urheiluautosarjoissa sijoittuen, mm. toiseksi vuoden 1953 Reimsin 12 tunnin ajoissa. Hän lopetti ajamisen vuosien 1957-58 aikana, koska ryhtyi johtamaan kuljetusyritystä. Sauber
Viimeiseksi jääneeseen kauteen Sauber lähti C24-autolla. Uutta autoa ajoivat brasilialainen Massa ja kanadalainen vuoden 1997 mestari Jacques Villeneuve. Viimeiselle kaudelle talli päätti vaihtaa rengasmerkin Bridgestonesta Micheliniin.
Viimeinen kausi alkoi kahdella pisteettömällä kilpailulla. Ensimmäiset pisteet saavutettiin Bahrainin GP:stä, jossa Massa oli seitsemäs. Seuraavassa kilpailussa, San Marinon GP:ssä, Villeneuve ylsi neljänneksi. Kolmen pisteettömän kilpailun jälkeen Kanadan GP:ssä Massa ajoi neljänneksi. Kanadan GP:tä väritti myös Peter Sauberin ja Villeneuven välinen sanasota, kun Peter Sauber laukoi, että Villeneuve on aivan liian hidas Autosprint-lehdelle antamassaan haastattelussa. Villeneuve puolestaan kertoi ihmettelevänsä lausuntoa. "- Tuollaiset kommentit voivat todella suututtaa, ja silloin niillä on negatiivinen vaikutus ajamiseen, joten jätän ne mieluummin huomioimatta ja otan kaiken huumorilla", kertoi Villeneuve tallipäällikkönsä lausunnosta. Pian tämän jälkeen Villeneuve kertoi, että toivoo BMW:n ostavan tallin. Ranskan GP:ssä Villeneuve venytti itsensä kahdeksanneksi. Talli saavutti lisää pisteitä Saksan ja Belgian GP:stä. Tallin historian ja kauden viimeiset pisteet saavutettiin kauden viimeisestä kilpailusta, Kiinan GP:stä, jossa Massa oli kuudes. Formula 1
Jo kertaalleen eläkkeelle jäänyt Niki Lauda teki paluun Formula 1 -auton rattiin vuonna 1982. McLarenia ajanut Lauda vei kaudella 1984 mestaruuden nimiinsä vain puolen pisteen erolla nuoreen tallikaveriinsa Alain Prostiin. Puolen pisteen ero oli seurausta sateen takia keskeytetystä Monacon Grand Prix'sta. Prost voitti kilpailun, mutta suuremman vaikutuksen teki Tolemanilla ajanut nuori Ayrton Senna, joka sijoittui kilpailussa kakkoseksi. Tuota kilpailua voidaan pitää Prostin ja Sennan vuosikymmenen kestäneen aikakauden alkusysäyksenä. Kausina 1985 ja 1986 Prost kaasutteli mestariksi McLarenillaan. 1986 Hondan moottorilla varustettu Williams oli kova sana kuljettajinaan Piquet ja Nigel Mansell, ja voittikin valmistajien mestaruuden. Kuljettajien mestaruus ratkesi vasta kauden viimeisessä kilpailussa Australiassa, Prostin voitettua Williams-kuskien rengasongelmien ansiosta. Kaudella 1987 vapaastihengittävät moottorit tekivät paluun, kun sallittu tilavuus laajennettiin 3,5 litraan ja turbojen ylivoimaa karsittiin rajoituksilla. Lopulta turbot kiellettiin kokonaan vuonna 1989. Kuitenkin 1987 Piquet voitti turbo-Williamsillaan helpohkosti kolmannen mestaruutensa Mansellin tullessa loppupisteissä kakkoseksi varmistaen Williamsin valmistajien mestaruuden. Frédéric Vasseur
Vasseur on toiminut alemmissa sarjoissa ranskalainen ART Grand Prix -tallin tallipäällikkönä ja vuonna 2016 Renault’n Formula 1 -tallin tallipäällikkönä, hän jätti tehtävän tammikuussa 2017. Heinäkuussa 2017 Vasseur nimettiin F1-talli Sauberin tallipäälliköksi korvaten tehtävästä eronneen Monisha Kaltenbornin. Renault F1
Renault kilpaili sarjassa aluksi kausilla – ja uudelleen kausilla –. Vuonna 2011 Group Lotus toimi tallin nimisponsorina ja talli kilpaili nimellä Lotus Renault GP. Vuoden 2011 jälkeen Renault luopui omasta tallistaan ja Lotus F1 jatkoi tallin toimintaa vuodet 2012–2015. Vuonna 2016 Renault palasi omana tallina jälleen F1:een ostettuaan Lotus -tallin. Luxemburgin Grand Prix 1997
Luxemburgin Grand Prix 1997 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 28. syyskuuta 1997 Nürburgringillä, Saksassa. Kyseessä oli ensimmäinen Luxemburgin Grand Prix. Kilpailun voitti Jacques Villeneuve, jolle voitto oli kauden ja F1-uran viimeinen. Michael Schumacherin keskeytyksen myötä Villeneuve nousi MM-sarjan johtoon yhdeksän pisteen erolla Schumacheriin. Nopeimman kierroksen ajoi Heinz-Harald Frentzen aikaan 1,18.802. Chris Amon
F1-uransa ohella Amon ajoi urheiluautoluokissa ja onnistui muun muassa pääsemään Le Mansin 24 tunnin ajon voittajien joukkoon (1966 yhdessä Bruce McLarenin kanssa). Amon lopetti kilpa-autoilijan uransa vuonna 1977, kun hän luovutti paikkansa USA:n CanAm -sarjassa lupaavalle kanadalaiselle Gilles Villeneuvelle. Tämä puolestaan siirtyi Formula ykkösiin vielä saman kauden lopulla. Érik Comas
F1-uran jälkeen Comas aloitti kilpailemisen koppiautoilla. Vuonna 1995 hän osallistui Le Mansin 24 tunnin ajon GT1-luokkaan Porsche 911 -autolla. Comasin kanssa Larbre Compétition -tallissa ajoivat ranskalainen, entinen F1-kuljettaja, Jean-Pierre Jarier ja espanjalainen Jesús Pareja. Autokunta keskeytti kilpailun 64 ajetun kierroksen jälkeen. Formula 1
Kaudella 1954 maailmanmestaruudesta kilpailtiin taas F1-luokan autoilla. Uudet säännöt sallivat 2,5-litraiset vapaastihengittävät moottorit. Tämä sääntömuutos lopetti italialaisvalmistajien ylivoiman kauden, mutta tilalle tuli uusi voimatekijä, saksalainen Mercedes, joka oli hallinnut kilpa-ajoja 1930-luvulla kuuluisilla hopeanuolillaan. Autoissa oli venttiilien pakko-ohjausjärjestelmä, ruiskutusmoottori, säädettävä alusta sekä uudenlainen "Stormlininen"-korirakenne. Mersun rattiin siirtynyt Juan Manuel Fangio olikin täysin ylivoimainen. Hän ajoi Mercedeksellä 12 kilpailua, joista 8 päättyi hänen voittoonsa. Kauden 1955 lopulla Mercedes kuitenkin vetäytyi kokonaan kilpa-autoilusta kolmenkymmenen vuoden ajaksi Le Mansin 24 tunnin ajossa tapahtuneen 83 ihmisen hengen vaatineen onnettomuuden seurauksena. Tämä mahdollisti Maseratin ja Ferrarin tuovan Italian punaiset värit takaisin palkintokorokkeen korkeimmalle korokkeelle seuraavina vuosina. Jacques Villeneuve
Villeneuve ajoi CART-sarjassa vuosina 1994 ja 1995. Vuonna 1995 hän voitti sarjan mestaruuden. Hän voitti mestaruusvuotenaan tunnetun Indianapolisin 500 mailin ajon. Jean Alesi
Alesi aloitti F1-uransa kaudella 1989 Tyrrellillä kesken kauden Ranskan GP:ssä, jossa sijoittui heti neljänneksi. Suoritus vakuutti tallin ja Alesi ajoi kaudella 1989 sekä Formula 1 kisoissa Tyrellillä, että Formula 3000 sarjassa Eddie Jordanin tallissa, jossa hän voitti myös sarjan mestaruuden samana vuonna. Hän jatkoi Tyrrellillä myös seuraavana vuonna. Tuolta vuodelta muistetaan etenkin Alesin taistelu Ayrton Sennaa vastaan Phoenixin GP:ssä USA:ssa ja kaksikon toinen tiukka kisa Monacon GP:ssä. Molemmilla kerroilla Alesi sijoittui Sennan McLarenin jälkeen toiseksi, mitä voidaan pitää Tyrrelin autolla hyvänä suorituksena. Vuodeksi 1991 Alesi siirtyi suuren muutoksen keskellä olleeseen Ferrari-talliin. Haastattelussa Alesi on todennut, ettei mielestään tehnyt virhettä siirtyessään 1991 Ferrarille, vaikka tuolloin tarjolla olisi ollut paikka Williamsilta, jolla voitettiin mestaruudet 1992 ja 1993. – "Sanotte, että minusta olisi tullut maailmanmestari? Yhtä hyvin olisin voinut kuolla, kuten Ayrton Senna. Koskaan ei tiedä, mikä olisi voinut olla kohtaloni", Alesi kertoo. Japanin Grand Prix 2003
Ennen kilpailuviikonloppua BAR -tallin kanadalaiskuljettaja Jacques Villeneuve ilmoitti, että hän ei halua ajaa kilpailussa, joten Villeneuven korvasi myös ensikaudeksi BAR:n kanssa sopimuksen saanut japanilaiskuljettaja Takuma Satō. Renault F1
Kaudelle otettiin käyttöön muun muassa uudet aerodynamiikkasäädöt ja sallittiin KERS-järjestelmät. Myös Renault otti käyttöön oman KERS-järjestelmänsä heti kauden alussa, mutta luopui pian sen käytöstä. Fernando Alonso pääsi pisteille (5.) kauden avauksessa, mutta alkukausi ei täyttänyt tallin uuteen autoon kohdistuneita odotuksia. Tallin toisena kuljettajana jatkanut Nelson Piquet Jr. menetti paikkansa kymmenennen osakilpailun jälkeen. Hänen kauden parhaaksi sijoituksekseen jäi kymmenes sija Bahrainissa. Piquet'n korvasi Euroopan GP:sta lähtien aiemmin tallin testikuljettajana toiminut Romain Grosjean. Unkarin GP:ssä Alonso taisteli kärkisijoista, mutta joutui keskeyttämään autonsa oikean eturenkaan irrottua radalla pian varikkokäynnin jälkeen. Talli määrättiin yhden kisan pituiseen kilpailukieltoon, koska se päästi Alonson radalle vaikka tiesi renkaan kiinnittämisen epäonnistuneen. Myöhemmin vetoomustuomioistuin lievensi kilpailukiellon 50 000 dollarin sakoksi. Carlos Reutemann
Reutemann lähti vuonna 1970 kotimaastaan Eurooppaan ajamaan Formula 2 -sarjaa. Näytettyään kykynsä pääsi hän ajamaan Brabhamilla F1-debyyttinsä Argentiinan GP:ssä 1972 ajamalla heti paalupaikalle. Siinä vaiheessa hänestä odotettiin uutta Argentiinalaista tähtikuljettajaa ja Juan Manuel Fangion manttelinperijää, mutta toisin kävi. Vaikka Reutemann pääsi myöhemmin ajamaan sekä Ferrarin, Lotuksen että myös Williamsin F1-talleissa, ei hän koskaan onnistunut voittamaan mestaruutta vaikka se oli monta kertaa lähellä. Lähimpänä maailmanmestaruutta Reutemann kävi kaudella 1981 jolloin hän starttasi Williams-Fordilla kauden viimeiseen, Las Vegasin osakilpailuun pistejohdossa. Reutemann toi autonsa maaliin kuitenkin vasta kahdeksantena ja hävisi mestaruuden Nelson Piquetille yhdellä pisteellä. Kisan jälkeen Reutemann sanoi katkerana lopettavansa uransa, mutta kun Frank Williams ei ennen kauden 1982 avausta saanut tallikaveria Keke Rosbergille, tuli Reutemann vielä kerran takaisin ja ajoi kaksi ensimmäistä kilpailua ja lopetti uransa niiden jälkeen. Gilles Villeneuve
Villeneuve ajoi Formula 1 -sarjassa vuosina 1977–1982 ja starttasi urallaan 67 osakilpailuun, joista ajoi kuudessa voittoon, kahdesti paalupaikalle ja hankki kahdeksan kilpailun nopeinta kierrosta. Villeneuve keräsi yhteensä 107 maailmanmestaruuspistettä. Hän ajoi myös sarjan ulkopuolisissa osakilpailuissa. Felipe Massa
Kaudella 2017 hän ajoi Formula 1 -sarjaa Williams-tallissa, jonka jälkeen hän lopetti F1-uransa. Marussia Motors
Marussia Motors siirtyi vuonna 2011 Formula 1-sarjassa tuolloin kilpailleen Virgin Racingin pääsponsoriksi ja kaudella 2012 talli tunnettiin jo uudella nimellä Marussia F1 Team. Marussia Motorsin lakkauttamisen jälkeen Marussia F1 Team kilpailee yhä formula ykkösissä kaudella 2014 kuljettajinaan Max Chilton ja Jules Bianchi. Gilles Villeneuve
Villeneuveä on pidetty yhtenä kaikkien aikojen lahjakkaimmista F1-kuljettajista ja hän oli erityisen tunnettu hurjapäisestä ja ajoittain jopa hengenvaarallisesta ajotyylistään. Jopa yleensä kiitoksissaan kitsas Enzo Ferrari tunnusti ihailleensa hänen taisteluhenkeään. Arvovaltainen Autosport-lehti rankkasi vuonna 2004 Villeneuven kaikkien aikojen parhaaksi autourheilijaksi. Renault RS01
Renault RS01 on Renault-tallin ensimmäinen Formula 1 -auto, jolla se kilpaili sarjassa kausilla –. RS01 oli ensimmäinen turboahdetulla moottorilla varustettu F1-auto. Auton suunnittelusta vastasivat André de Cortanze ja Francois Castaing. Myös auton kuljettajana toiminut Jean-Pierre Jabouille osallistui suunnittelutyöhön. Toiseksi kuljettajaksi kaudelle 1979 pestattiin René Arnoux. Itävallan Grand Prix 1997
Itävallan Grand Prix 1997 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 21. syyskuuta A1-Ringillä. Kyseessä oli ensimmäinen A1-Ringillä ajettu Formula 1 -kilpailu ja ensimmäinen Itävallan Grand Prix sitten kauden 1987, jolloin ajettiin vanhalla Österreichringillä. Kilpailun voitti Jacques Villeneuve, jolle voitto oli uran kymmenes. Jenson Button
Kaudelle Button joutui siirtymään BAR-talliin, kun Briatoren manageroima suojatti Fernando Alonso palkattiin Renault-talliin. Hänen tallikaverinaan ajoi entinen maailmanmestari Jacques Villeneuve, jonka kanssa välit eivät kuitenkaan pysyneet kunnossa. Villeneuve vei Buttonilta kauden avauskisassa Australian GP:ssä pisteitä tulemalla varikolle samalla kierroksella kuin Button. Lehdistössä käytiin tiukkaa sanasotaa läpi kauden, mutta radoilla Button oli lähes jatkuvasti tallikaveriaan edellä. Edelleenkään Button ei onnistunut nousemaan yhdessäkään kilpailussa kärkikolmikkoon, mutta keräsi kuitenkin 17 MM-pistettä ja sijoittui yhdeksänneksi kuljettajien MM-sijoituksissa. Kauden parhaiksi tuloksiksi jäivät Itävallan GP:n sekä Japanin Gp:n 4.sijat. Tallikaveri Jacques Villeneuve ei onnistunut keräämään kuin kuusi MM-pistettä kauden aikana ja sijoittui lopulta kuudenneksitoista MM-sarjassa. Kauden aikana Villeneuve turhautui ja hänen motivaationsa heikkeni, mikä lopulta johti erottamiseen ja testikuljettaja Takuma Satōn nostamiseen kisakuljettajaksi ennen kauden viimeistä osakilpailua, Japanin GP:tä. Sato saavutti kilpailussa kuudennen sijan ja kolme MM-pistettä, jotka nostivat hänet kahdeksanneksitoista MM-sijoituksissa. Button, Villeneuve sekä Sato saavuttivat yhdessä 26 MM-pistettä Bar-tallille ja viidennen sijan valmistajien MM-sarjassa. John Surtees
Surtees ajoi ensimmäisen F1-GP:nsä jo samana vuonna jolloin hän ajoi RR-sarjassa viimeisen kerran. Ura alkoi Monacon GP:stä Lotuksella, johon hän lähti ruudusta 15. Kisa päättyi keskeytykseen. Seuraavaan kisaan Surtees lähti ruudusta 11. ja oli peräti toinen saaden kokoon 6 pistettä. Seuraavassa kilpailussa Surtees oli jo paalupaikalla ensimmäistä kertaa, mutta sekin kisa oli pian ohi. Formula 1 -kausi 2001
Formula 1 -kausi 2001 oli Formula 1 -sarjan historian 52. maailmanmestaruuskausi. Kausi oli muun muassa Kimi Räikkösen, Fernando Alonson ja Juan Pablo Montoyan ensimmäinen. Kautta hallitsi ylivoimaisesti Michael Schumacher, joka ajoi kauden seitsemästätoista kilpailusta peräti neljätoista kertaa palkintosijoille. Suomalaisista Mika Salo piti välivuoden, koska oli kehittämässä tulevalle Toyota F1 -tallille autoa kaudelle 2002. Kausi jäi myös Mika Häkkisen ja Jean Alesin viimeiseksi F1-sarjassa. Kauden aikana Alesi riitaantui Prost-tallin kanssa ja siirtyi Unkarin kisassa Jordanille. Heinz-Harald Frentzen puolestaan siirtyi Jordanilta Alesin tilalle Prost-talliin.
FIA pyrki hidastamaan autoja sekä parantamaan niiden turvallisuutta tekemällä sääntömuutoksia. Kun edellisellä kaudella auton etusiiven tuli olla 5 cm korkeamalla kuin auton pohja, sääntö muutettiin kaudelle 2001 niin, että siiven korkeus tuli olla 10 cm lukuun ottamatta 50 senttimetrin osuutta siiven keskiosassa. Muutos vähensi etusiiven aiheuttamaa pitovoimaa huomattavasti. Takasiipeen kohdistui myös uusia rajoituksia. Takasiiven yläosassa sai tästä kaudesta lähtien olla vain kolme tasoa ja alaosassa yksi taso, kun aiemmin tasojen määrää ei ollut rajoitettu. Alaosan ainoa taso sai olla myös korkeintaan 7,5 cm korkeudella takasiiven alaosasta. Yannick Dalmas
F1-kaudelle 1988 Dalmas teki sopimuksen Larrousse-tallin kanssa. Kausi oli kuitenkin vaikea ja auto huono, ja huipentui legioonalaistautiin, jonka vuoksi hän joutui jättämään kauden päätösosakilpailun väliin. Hän jatkoi Larroussella myös seuraavalla kaudella, mutta sai potkut kauden puolivälissä. Sittemmin hän jatkoi uraansa AGS:llä aina kauden 1990 loppuun saakka kuitenkaan saavuttamatta pistettäkään. Euroopan Grand Prix 1997
Kierroksella 48 Villeneuve yritti ohittaa Schumacheria "Dry Sac" -mutkassa. Villeneuve oli sisälinjalla, mutta Schumacher ajoi häntä kylkeen aiheuttaen kolarin. Schumacherin oikea eturengas osui Villeneuven auton sivuponttooniin ja Schumacher joutui keskeyttämään ajauduttuaan hiekalle. Villeneuve sanoi kilpailun jälkeen auton tuntuneen hiukan kummalliselta ja että isku oli kova. Villeneuve pystyi jatkamaan, mutta oli takanaan ajavia hitaampi. Kilpailua oli jäljellä enää 20 kierrosta. Hitaamman vauhdin takia viimeisellä kierroksella Mika Häkkinen ja David Coulthard ohittivat hänet. Mika Häkkinen ajoi uransa ensimmäiseen voittoon, ja Villeneuve varmisti kolmannella sijallaan itselleen maailmanmestaruuden. Gerhard Berger tuli uransa viimeisessä kilpailussa maaliin neljäntentä häviten Villeneuvelle vain 0,119 sekunnilla. Jacques Villeneuve
Jacques Joseph Charles Villeneuve O.Q. (s. 9. huhtikuuta 1971, Saint-Jean-sur-Richelieu, Québec, Kanada) on kanadalainen autourheilija. Hän on CART-sarjan mestari kaudelta 1995 ja Formula 1 -sarjan mestari kaudelta 1997. Jacques Villeneuven isä oli F1-kuljettajana myös tunnettu Gilles Villeneuve (k. 1982). Talbot
Talbot osallistui myös samana vuonna ajettuun ensimmäiseen Formula 1 -kauteen. Myös tällöin Louis Rosier oli kuljettajana, ja kausi päättyi Talbotin kolmanteen ja Rosierin neljänteen sijaan. Kauden jälkeen Talbot vetäytyi kilpailuista, mutta Rosier ajoi vielä kaudella 1951 yksityistallissa Talbotilla. Vuonna 1952 Talbotin tarina formuloissa päättyi yksityistallienkin osalta, kun Formula 1:ssä siirryttiin kaksilitraisiin F2-autoihin. Jacques Villeneuve
Vuonna 2007 Villeneuve osallistui Le Mansin 24 tunnin ajoon Peugeot 908 HDi FAP -autolla, jota hän ajoi yhdessä espanjalaisen Marc Genén ja ranskalaisen Nicolas Minassianin kanssa. Kisaa oli jäljellä noin 100 minuuttia, kun Minassianin ajaessa autoa siihen iski öljynpaineen vuoto ja talli joutui keskeyttämään varikkopysähdyksestä huolimatta. Kilpailun voitti Audi R10:llä ajaneet Frank Biela, Emanuele Pirro ja Marco Werner. Jacques Villeneuve (vanhempi)
Vuosina 1984–1986 Villeneuve nähtiin lähinnä CART-sarjassa, missä hän kolaroi usein mutta saavutti myös kohtuullista menestystä. Tähän päättyi hänen säännöllinen kilpailu-uransa autoissa. 1986–1999 hän ajoi moottorikelkkakisoissa voittaen useita kilpailuja. Lisäksi hänet nähtiin formulaveneen ratissa 1999. Renault F1
Formula 1 -sarjan historian ensimmäinen turbomoottorilla varustettu auto, Renault RS01, esiteltiin 10. toukokuuta 1977 Pariisissa. Moottori oli 1,5-litrainen Renault Gordini EF1 V6. Ensimmäisen kerran auto nähtiin kilpailussa Britannian GP:ssä heinäkuussa. Auto kärsi ylikuumenemisongelmista ja hitaasta kaasun reagoinnista sekä kaiken moottoritehon hyödyntäminen oli vaikeaa. Luotettavuusongelmien ja ulkonäön takia autoa nimitettiin keltaiseksi teekupiksi (yellow teapot). Arrows A18
Heti ensimmäisestä kilpailusta lähtien auto ei toiminut toivotulla tavalla, sillä Hillin auto hyytyi kauden ensimmäisen kilpailun, Australian Grand Prix'n, lämmittelykierroksella. Epäonnistuneen alkukauden jälkeen Hill onnistui ajamaan pisteille Britannian Grand Prix'ssa, mutta kauden kohokohta tuli Unkarin Grand Prix'ssa. Siihen hän lähti kolmannesta lähtöruudusta ja johti lähes koko kilpailun ajan. Kaasuongelmien takia Jacques Villeneuve ohitti hänet viimeisellä kierroksella. Toinen sija oli tallille kuitenkin suuri saavutus. Diniz onnistui myöhemmin keräämään pisteitä Luxemburgin Grand Prix'sta. Formula 1
Ensimmäinen kausi oli Alfa Romeon hallintaa. Italialainen Giuseppe Farina voitti kautta aikain ensimmäisen F1:n MM-kilpailun, joka järjestettiin Ison-Britannian Silverstonen radalla, jossa Alfa Romeon menestystä tahdittivat Luigi Fagioli ja Reg Parnell. Farinasta tuli myös ensimmäinen maailmanmestari 1,5-litraisella Alfetta 158 -autollaan. Alfan menestyskulku jatkui myös seuraavana vuonna, jolloin Argentiinan Juan Manuel Fangio otti ensimmäisen kaikkiaan viidestä maailmanmestaruudestaan. Vapaastihengittävät Ferrarit tarjosivat kuitenkin Alfa Romeolle tiukan vastuksen, ja se päättikin lopettaa F1-toimintansa tähän kauteen. Scuderia Ferrari
Kaudeksi 1991 Ferrarille siirtyi erittäin lupaava Ranskaa edustanut, mutta syntyperältään italialainen Jean Alesi. Alesi oli vakuuttanut täysin kahtena ensimmäisenä Tyrrell-vuotenaan, jolloin hän oli ajanut muun muassa debyyttikilpailussaan neljänneksi. Alesi ajoi tasaisesti ja saavutti hyviä sijoituksia MM-sarjassa. Uran avausvoitto Kanadan GP:ssä 1995 luokiteltiin usein kaikkien aikojen suosituimmaksi voitoksi. Alesi ajoi voiton nimittäin Gilles Villeneuven tunnetuksi tekemällä numerolla 27 voittoon Villeneuven mukaan nimetyllä radalla. Voitosta huolimatta Alesi ei saanut lisää kilpailuaikaa tallissa, vaan hänen ja silloisen tallikaverinsa Gerhard Bergerin tilalle palkattiin kahtena edellisvuonna maailmanmestaruuden voittanut Saksan Michael Schumacher sekä brittiläinen Eddie Irvine. Euroopan Grand Prix 1996
Euroopan Grand Prix 1996 oli Formula 1 -sarjan historian 585. osakilpailu. Se ajettiin 28. huhtikuuta Nürburgringilla. Kilpailun voitti Williamsin tulokaskuljettaja Jacques Villeneuve, jolle voitto oli uran ensimmäinen. Renault F1
Kausi oli Renault-tallin ensimmäinen kausi Formula 1 -sarjassa. Talli tuli sarjaan tavoitteenaan voittaa maailmanmestaruus täysin ranskalaisella kokoonpanolla (kuljettaja, moottori, auto, renkaat, öljyt). RS01-auton ainoaksi kuljettajaksi pestattiin ranskalainen Jean-Pierre Jabouille. Rengastoimittajaksi valittiin Michelin ja rahoituksen sekä öljyt talli sai Elfiltä. Luxemburgin Grand Prix
Kilpailun voittivat Jacques Villeneuve kaudella 1997 ja Mika Häkkinen kaudella 1998. Molemmat heistä voittivat samaisina kausina maailmanmestaruuden. Kauden 1997 kilpailussa paalupaikalta lähti Häkkinen, jolle paalupaikka oli F1-uran ensimmäinen. Kilpailun voittaneelle Villeneuvelle voitto sen sijaan oli F1-uran viimeinen. Gilles Villeneuve
Aika-ajojen viimeisillä minuuteilla Villeneuve lähti vielä radalle tavoittelemaan parempaa aikaa. Lähestyessään "lentävällä kierroksellaan" Terlamen-mutkaa Villeneuve näki edessään Jochen Massin Marchin ja oli ilmeisesti varma, että saksalainen jättäisi sisäkaarteen vapaaksi, mutta samalla hetkellä Villeneuven hyökätessä mutkaan Mass vaihtoikin yllättäen ajolinjaa, koska hän luuli Villeneuven ohittavan hänet sisäkaarteessa. Ferrarin etupyörä osui Marchin takapyörään, minkä seurauksena auto nousi ilmaan, hyppäsi March-auton yli, teki muutaman kiepin, syöksyi nokka edellä maahan ja katkesi kahtia. Villeneuve sinkoutui istuimineen päin radan turva-aidan pylvästä. Hän kuoli paikallisessa sairaalassa samana iltana. Kuolinsyy oli niskan murtuminen. Formula 1 -kausi 1982
Seuraavassa osakilpailussa San Marinon GP:ssä Imolassa huomiota herättivät eniten FOCA-yhdistykseen kuuluvien tallien Brabhamin, Williamsin, Lotuksen, McLarenin, Ligierin, Arrowsin, Marchin, Fittipaldin, Ensignin ja Theodoren muodostama boikotti FIA:ta kohtaan. Boikotti koski Piquet'n ja Rosbergin hylkäystä Brasilian GP:ssä. Ferrari-kuljettajat Pironi ja Villeneuve ajoivat helppoon kaksoisvoittoon, mutta vastoin tallin tahtoa Pironi ajoi ruutulipulle ennen Villeneuvea. Villeneuve vannoi, ettei enää koskaan puhuisi tallitoverilleen. Markus Winkelhock
Ennen F1-uraa Winkelhock ajoi vuonna 2000 Saksan F3-sarjassa. Vuonna 2004 hän ajoi DTM-sarjassa ja vuonna 2005 Renault'lla World Seriesissä.