Milloin Ullvila perustettiin?
Ulvila
Ulvilan kaupungin historia on pitkä: se perustettiin vuonna 1365, joten se on yksi Suomen kuudesta keskiaikaisesta kaupungista ja Suomen toiseksi vanhin kaupunki Turun jälkeen. Ulvila menetti kaupunkioikeutensa Porille vuonna 1558, kun Ulvilan silloinen satama oli maankohoamisen vuoksi muuttunut laivoille kulkukelvottomaksi. 442 vuotta myöhemmin, vuodesta 2000 lähtien Ulvilan kunta on taas käyttänyt itsestään nimitystä kaupunki. Nykyisen muotonsa Ulvilan kaupunki sai, kun Kullaan kunta liitettiin siihen vuonna 2005. Ulvilan kaupunginvaltuusto päätti 15. ja 29. joulukuuta 2008 kuntaliitoksesta Nakkilan, Harjavallan ja Kokemäen kanssa. Liitoksen (hankenimeltään Nauhakaupunki) piti tulla voimaan vuoden 2011 alussa. Vuoden 2009 alusta aloittanut uusi valtuusto päätti kuitenkin 2. maaliskuuta 2009 purkaa liitossopimuksen.
Ulvilan reservikomppania
Suomen vanhan sotaväen syntyvaiheet sijoittuvat 1800-luvun alkupuoliskolle. Suomen sodan 1808–1809 seurauksena Suomi oli yhdistetty suuriruhtinaskuntana Venäjän valtakuntaan ja ainoastaan värvätyt joukot saivat marssia Suomen kamaralla. Aikojen kuluessa heräsi ajatus yleisen asevelvollisuuden pohjalta kootun armeijan muodostamisesta. Suomen osalta tämä tapahtui vuonna 1878, jolloin hallitsija vahvisti Suomen valtiopäivillä hyväksytyn asevelvollisuuslain. Sen mukaan oli 21 vuoden ikään tultuaan asevelvollinen. Palvelukseenastumista edelsi juhlallinen kutsunta. Tällöin tulevat sotamiehet joutuivat ensimmäisen kerran elämässään tekemisiin suomalaisten upseerien kanssa. Kutsunta huipentui mieskohtaiseen arvonnostoon. Arvan perusteella määrättiin asevelvollisiksi hyväksytyt joko vakinaiseen väkeen tai reserviin. Vakinaiseen väkeen joutui pitäjistä vuosittain vain 1-3 miestä, mutta reservimiehiä saattoi olla jopa kymmenkertaisesti tämä määrä. Palvelusaika vakinaisessa väessä kesti kolme vuotta. Maanpää
Maanpään niemellä on ollut useita Frithiof Strandellin suunnittelemia jugendhuviloita 1900-luvun alusta: Villa Tallbacka, Villa Solbacka ja Villa Lindbacka Seulussa sekä yhä jäljellä oleva Villa Allila. Lisäksi Seulussa on August Heleniuksen piirtämä, vuonna 1884 rakennettu puuhuvila, jonka rakennuttaja oli peilitehtailija J. M. Westling. Jalomäen umpipiha
Jalomäen umpipiha Kullaalla Ulvilassa on kymmenistä harmaakylkisistä rakennuksista koottu Suomen ainoa täydellinen umpipiha. Umpipihoja tiedetään olleen Varsinais-Suomessa jo 1300-luvulla. Rakennustapa oli tunnettu lähinnä läntisessä Suomessa. Molemmat Jalomäen pihat - asuinpiha eli "miespiha" () ja talouspiha eli "karjapiha" - ovat ulkokehältään täysin umpeen rakennetut ja joka kohdassa umpipihaa voi sateella mennä räystässuojaan. Tilan rakennukset on siirretty nykyiselle paikalleen eri puolilta Satakuntaa perinteisen umpipihan mallin mukaisesti 1970-luvun alkupuolelta alkaen. Ensimmäiset rakennukset tilalle siirrettiin kuitenkin jo 1960-luvun alussa. Jalomäen umpipihassa on harjoitettu maataloutta ja siellä tehtiin muun muassa riihirukiita, riihittiin pellavaa sekä poltettiin hiiltä ja tervaa (viimeisen kerran vuonna 1988). 2000-luvun alussa se muutettiin maatilamatkailukohteeksi. Jalomäen umpipihasta on käytetty myös nimitystä "talonpoikaiskulttuurikeskus". Kouvola
1800-luvun loppupuolella silloiseen Valkealan kuntaan kuulunut Kouvolan asemakylä kasvoi rautatieläisten asuttamaksi taajaväkiseksi yhdyskunnaksi Riihimäki-Pietari -radan valmistuttua. Ennen vuosisadan vaihdetta rakennetut Savon ja Kotkan radat sekä rautatieyhteys nopeasti teollistuneen Kuusankosken paperitehtaille tekivät Kouvolasta risteysaseman ja liike-elämän keskuksen. Vuonna 1917 perustettu taajaväkinen yhdyskunta erotettiin Valkealasta omaksi kunnakseen vuonna 1922, saaden kauppalanoikeudet heti seuraavana vuonna ja kaupunkioikeudet vuonna 1960 yhtenä ensimmäisistä Suomen uusista kaupungeista. Tähän mennessä Kouvolasta oli ehtinyt tulla myös hallinnollinen keskus; Kymen läänin pääkaupunkina se toimi vuodesta 1955 aina vuoden 1997 lääniuudistukseen saakka. Ulster Defence Association
New Ulster Political Research Group (NUPRG) oli alun perin vuonna 1978 perustettu UDA:n poliittinen siipi, joka liittyi vuonna 1981 John McMichaelin johdolla Ulsterin lojalistisen demokraattipuolueeseen. IRA surmasi tämän tunnetun UDA-johtajan vuonna 1987 Ulvila
Moderniin yhteiskuntaan siirtyminen paransi hiljalleen kansan elinoloja. Vuoroviljelyä alettiin harrastaa järjestelmällisesti 1880-luvulla ja myös osuusmyllyjä ja -meijereitä perustettiin. Vuonna 1892 Arthur Hellman perusti Friitalan nahkatehtaan, joka muutti Friitalan kylän teollisuusyhdyskunnaksi. Vuonna 1895 valmistui Tampereen–Porin rautatie, jonka seisakkeiksi muodostuivat Friitala ja Haistila. Ajan kuljetusmetodeista kertoo se, että alkuvaiheessa Haistila toimi tavaraliikenteen pääteasemana, jossa satamaan matkalla olleet tavarat lastattiin ruuhiin jokikuljetusta varten. Jokea käytettiin myös puutavaran uittoon 1800-luvun loppupuolelta 1960-luvulle saakka. Ulvila
Leineperi on 261 asukkaan maaseutukylä Kullaalla Ulvilassa. Leineperi tunnetaan yhtenä Suomen parhaiten säilyneenä kulttuurihistoriallisena ruukkikylänä, ja kylässä vierailee vuosittain useita kymmeniä tuhansia vierailijoita. Kylän merkittävin nähtävyys on vuonna 1771 perustettu Leineperin ruukki. Ulvila
Ravani on kylä Ulvilan kaupungissa Kokemäenjoen pohjoispuolella Yhdystie 2440:n varrella. Ulvilan keskustaajamaan kuuluvaan Vanhakylään on matkaa reilu kilometri. Ulvilan taistelu
Joulukuun 20. päivän tienoilla Poutun johtamat nuijamiehet lopulta saapuivat Ulvilaan ja alkoivat värväämään vahvistusta joukkoihinsa. Pouttu kohtasi myös Axel Kurckin, jolle esitettiin vaatimus liittyä talonpoikiin. Suomen vanhimpiin aatelissukuihin kuuluva Kurck ei kuitenkaan ollut halukas pettämään kuningas Sigismundia, vaan määräsi 300 ratsumiehestä koostuvan sotajoukkonsa talonpoikien kimppuun. Syntyneestä taistelusta ei ole juurikaan tietoa, mutta se päättyi Kurckin ratsumiesten voittoon, kun he onnistuivat ylivoimansa ja paremman varustuksensa turvin iskemään nuijamiesten joukot hajalle. Pentti Pouttu puolestaan vangittiin ja toimitettiin vankityrmään Turun linnaan. Kirjailija Kustaa Killisen mukaan talonpojat ehtivät kuitenkin ryöstämään ja polttamaan Anolan kartanon. Paikallinen kansanperinne puolestaan kertoo Kurckin hirttäneen kapinallisten puolelle siirtyneitä sotilaitaan Kokemäenjoen rannassa kasvaneeseen puuhun. Uurainen
Uurainen esiintyy vanhoissa asiakirjoissa 1800-luvun puoliväliin asti nimellä Kuukkajärvi ja joskus myös Minkkilä. Se muodostui Saarijärvestä erotetuksi rukoushuonekunnaksi vuonna 1801, ja siihen liitettiin myös osia silloisesta Laukaasta. Seurakunnan kappeli valmistui 1856, ja se itsenäistyi omaksi seurakunnaksi 1886. Tällöin kunnassa oli 1 058 asukasta. Vuonna 1900 väkiluku oli 3 153. Nykyinen Uuraisten kirkko on rakennettu vuonna 1904 entisen paikalle. Siihen liittyvä tapuli on rakennettu 1882 lääninarkkitehti Alfred Cavénin piirustusten mukaan. Uliastai
Qing-dynastian valtakaudella Uliastai oli Ulko-Mongolian hallinnollinen keskus. Se perustettiin vuonna 1733 "jiangjunin" eli hallinnosta vastaavan kenraalin asuinpaikaksi. Jiangjunin alaisina toimi kaksi "ambania", joista toinen tuli kahdeksasta lippukunnasta ja toinen paikallisten halhamongolien yläluokasta. Paikallinen varuskunta koostui sekä kiinalaisista, että halhamongolisotilaista. Varuskunta on sittemmin tuhoutunut, mutta joitakin sen raunioita on vielä jäljellä kaupungin reunamilla. Vuonna 1765 kaupungin alunperin puinen muuri korvattiin kivisellä ja vuonna 1787 valmistui kiinalaiselle sodanjumala Guan Yulle omistettu temppeli. Mongoliassa Guan Yu yhdistetään tavallisesti Geseriin. Muslimikapinalliset hävittivät kaupungin vuonna 1869, mutta se jälleenrakennetiin nopeasti ja vuonna 1908 avautui venäläinen konsulaatti. Vuonna 1910 kaupungissa oli noin 1 200 asukasta ja heistä 200 oli kiinalaisia loppujen ollessa mongoleja. Varsinaisen kaupungin ulkopuolella toimi lisäksi kiinalaisia ja venäläisiä kauppiaita. Paikalliset Qing-dynastian viranomaiset antautuivat nyt kokonaan itsenäistyneelle Mongolialle tammikuussa 1912. Itsenäistymistä seurasi Mongolian vallankumous 1921. Zavhanin provinssin pääkaupunki Uliastaista tuli vuonna 1931 ja se sai uuden nimen "Jawkhlant". Vanha nimi palautettiin vuonna 1959. Uskila
Uskila on Hollolan kylä, joka sijaitsee kirkonkylästä länteen päin. Kylässä on Hollolan vanhin 1867 perustettu 53 oppilaan (20.9.2006) 1-5 luokkien koulu, joka päätettiin säilyttää. Koulua johdetaan yhdessä Pyhäniemen koulun kanssa ja se sijaitsee Hatsinantien (paikallistie 3161) varrella. Uskila on mainittu ensimmäisen kerran historiallisessa kirjallisessa lähteessä 1458. Hannulan, Koukkulan ja Palkkilan talot on perustettu 1600-luvulla. Ulster Defence Association
Ulster Defence Association perustettiin syyskuussa 1971 sateenvarjo-organisaatioksi useista eräänlaisista suojeluskuntaryhmistä. Ensimmäiseksi johtajaksi nousi Charles Harding Smith ja puhemieheksi Tommy Herron. Kuitenkin Andy Tyriesta tuli järjestön johtaja pian. Voimakkaimmillaan sillä oli yli 40 000 miestä aseissa, pääasiassa osa-aikataistelijoina. Järjestön alkuperäinen motto oli "laki ennen väkivaltaa" () ja se olikin laillinen järjestö aina siihen asti, kunnes se kiellettiin 10. elokuuta 1992. Tämän laillisuuden aikana sotilaallinen siipi, Ulster Freedom Fighters (UFF) toteutti suuren määrän puolisotilaallisia iskuja, muun muassa nationalistisen ja sosiaalidemokraattisen Social Democratic and Labour Party-puolueen poliitikon Paddy Wilsonin murhan. Vanha-Liivinmaa
Liivinmaan liitto säilytti riippumattomuutensa vielä yli 30 vuotta. Sen lopullinen hajoaminen alkoi 1555 kun Riian arkkipiispa vetäytyi Wolgastin sopimuksesta ja aloitti yhteistyön Mecklenburgin herttua Albert VII:n pojan "Christoph von Mecklenburgin" kanssa. Seurauksena oli Baltian valtatyhjiö ja sitä seurannut Liivinmaan sota. Tammikuussa 1558 Venäjän tsaari Iivana Julma aloitti sodan Liivinmaan ja Kuurinmaan valtaamiseksi. Tämä ajoi alueen eri osat hakeutumaan yhteistyöhön ulkovaltojen kanssa. Lopullisesti ritarikunta ja liitto hajosivat vuonna 1561 solmitulla Vilnan liittosopimuksella. Liivinmaan ritarikunnan viimeinen suurmestari, Gotthard Kettler maallisti veljeskunnan, joka kääntyi luterilaisuuteen. Hallitsemiensa maiden eteläiseen osaan Kettler perusti hallittavakseen Kuurinmaan herttuakunnan. Ugleuralski
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1879 rakennetun Polovinkan rautatieaseman yhteyteen. Vuosina 1946–1960 sillä oli kaupungin status. Vuonna 1951 Polovinka sai nimen Ugleuralski siellä toimineiden kivihiilikaivosten mukaan. Porvoo
Porvoon pitäjä mainitaan historiallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1351. Varhaisimpina aikoina pitäjään kuuluivat myös nykyiset Askola, Pornainen ja Pukkila. Suomeen perustettiin keskiajalla kuusi kaupunkia, joista Porvoo oli yksi. Kaupunkioikeudet se sain noin vuonna 1380. Porvoo sai nimensä Porvoonjoen lähellä sijainneen Iso Linnanmäen linnoituksen ruotsinkielisen nimen "Borgå" perusteella (borg = linna, å = joki). Kaupunkia sanotaan Suomen toiseksi vanhimmaksi. Samaa nimitystä tosin käytetään myös Ulvilasta, joka sai kaupunkioikeudet vuonna 1347, mutta menetti ne Porille vuonna 1558. Ensimmäinen tieto Porvoonjoen ylittävästä sillasta on vuodelta 1421. Rauma
Laivanrakennus Raumalla alkoi jo 1500-luvulla, jolloin kaupunkiin perustettiin ensimmäinen laivaveistämö eli varvi. Purjealuksia rakennettiin Raumalla aina purjelaivakauden loppuun saakka ja 1800-luvulla Raumalla oli jopa Suomen suurin purjelaivasto. Kuuluisin purjelaivoista on Raumalla 1891 rakennettu purjelaiva, kuunarilaiva Uljas, joka poltettiin ja upotettiin juhlallisin menoin kesäkuussa 1950. Alus makaa 40 metrin syvyydessä Rauman edustalla Valkiakarilla.
Toisen maailmansodan päättymisen jälkeen Rauman Korkeakariin perustettiin F.W. Hollming Oy:n telakka valmistamaan sotakorvauslaivoja Neuvostoliitolle. Hollmingin telakka rakensi vuoteen 1952 mennessä yhteensä 34 puurakenteista kuunaria. Sotakorvausten valmistuttua telakka siirtyi valmistamaan moderneja teräsrakenteisia aluksia, joita toimitettiin aina 1970-luvulle saakka pääosin neuvostoliittolaisille tilaajille.
Raumalla on edelleen nähtävissä kolme purjelaivaa. Priki Gerda, kuunari Kathrina ja kaljaasi Marita ovat ankkuroituna purjelaivasatamassa, Otanlahden rantapuiston alueella Poroholman lomakeskuksessa, jossa ne palvelevat mm. ravintoloina. Ulvilan Seutu
Ulvilan Seutu on Ulvilassa kerran viikossa ilmestyvä sitoutumaton paikallislehti. Lehden päätoimittaja oli Juhani Seppälä ennen omistajanvaihdosta 2014. Lalli Oy:n tullessa uudeksi omistajaksi, päätoimittajana aloittaa Kim Huovinlahti. Itä-Helsinki
Kulosaaren huvilayhteiskuntaa alettiin toteuttaa vuodesta 1907 eteenpäin, ja sen luomisessa olivat mukana muun muassa Lars Sonck ja Armas Lindgren. Nykyään Wihuri Oy:n pääkonttori sijaitsee Lars Sonckin suunnittelemassa rantahotellissa. Raitiotie tuli Kulosaareen vuonna 1911, ja raitiovaunut kuljetettiin saareen aluksi lautalla. Vuonna 1919 saaresta rakennettiin ensimmäinen puusilta, jota käytettiin vielä 1950-luvullakin. Vuoden 1946 Helsinkiin liittämisen jälkeen Kulosaaresta purettiin paljon huviloita kerrostalojen tieltä ja saaren läpi rakennettiin Itäväylä. Hilla (kaupunki)
Kaupunki oli aikoinaan šiiamuslimien tärkeä kulttuuri- ja koulutuskeskus. Kaupunki on perustettu 900-luvulla jaa. ja se tunnettiin aluksi nimellä al-Jamiayn (’kaksi moskeijaa’). Nykyisen nimensä se sai vuonna 1102. Se sijaitsi Bagdadin ja Kufan välisellä pyhiinvaellusreitillä. Šiiamuslimit muistivat paikkakunnan neljännen kalifin, Alin salamurhan tapahtumapaikkana. Kaupunki oli merkittävä hallinnollinen keskus ottomaanien ja brittien hallituskaudella. 1800-luvulla veden virtaama Eufratin al-Hilla -uomassa vähitellen heikkeni, mikä rajoitti maataloutta seudulla. Vuonna 1913 rakennettu Hindiyan pato () ohjasi jälleen enemmän vettä jokiuomaan. Uppsala
Kaupungista muodostui vahva kristillinen keskus vuonna 1164, kun sinne perustettiin Ruotsin valtakunnan arkkipiispanistuin. Sen tuomiokirkon tuhouduttua tulipalossa uutta alettiin 1200-luvulla rakentaa Östra Arosin alueelle. Tuolloin Östra Arosille myönnettiin nimi Uppsala, ja alkuperäinen Uppsala nimettiin Vanhaksi Uppsalaksi. Goottilainen tuomiokirkko vihittiin virallisesti vuonna 1435. Muurla
Muurla on historialtaan osa todennäköisesti jo 1200-luvulla perustettua Uskelan kirkkopitäjää. Kaukurla
Triittula ja Kauppila lunastettiin perintötiloiksi vuonna 1768 ja Uotila 25 vuotta myöhemmin, vuonna 1793. Vuoden 1766 isojakokartan mukaan Kaukurlan talot sijaitsevat nykyisillä paikoillaan. 1800-luvun vaihteessa kylän alueella asui myös muutamia mäkitupalaisia ja räätäli. Nykyään Kauppilan ja Triittulan tilat on yhdistetty Uusi-Anttilan tilaksi ja niiden kaakkoispuolella erillään sijaitseva Uotilan tila on autioitunut ja sen piharakennukset ovat raunioituneet. Kauppilan ja Uotilan kantatiloista 1920- luvulla lohkotut Mäkisen ja Niemen nykyäänkin asutut talot sijaitsevat Uotilan läheisyydessä. 1930 luvun puolivälissä Triittulasta lohkotun Taimelan talo sijaitsee puolestaan kauempana, lähellä Unikankareentietä ja aivan kylän länsilaidalla. Magnus Uggla
Uggla perusti ensimmäisen yhtyeensä jo vuonna 1968 naapureidensa kanssa Nackassa. Yhtyeen nimi oli JUSO, joka oli lyhenne yhtyeen jäsenten sukunimistä. He soittivat Black Sabbathin innoittamaa musiikkia. Kappaleita olivat muun muassa ”Skogen brinner” ja ”Domedagen”. Yhtye sai vain kourallisen epäonnistuneita esiintymisiä Tukholman nuorisotaloissa. Ulvik
Ulvik on kunta Hordalandin läänissä Norjassa. Ulvikin kunta syntyi vuonna 1858, kun Granvinin kunnan nimi muutettiin Ulvikiksi. Myöhemmin, 1. toukokuuta 1891, Granvin ja Eidfjord erotettiin Ulvikin kunnasta omiksi kunnikseen. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Ulvikin kunnassa oli 1 113 asukasta. Anders Björkqvist
Anders Björkqvist (30. lokakuuta 1741 Nousiainen – 7. syyskuuta 1809 Vehmaa) oli Vehmaan kappalainen, joka tunnetaan parhaiten postillasta "Uskon harjoitus Autuuteen" (1801). Siitä on otettu seitsemän suomenkielistä ja kolme ruotsinkielistä painosta, ja se on siten levinneimpiä suomalaisia saarnakirjoja. Postillan nousu yhdeksi Suomen 1800-luvun menestysteoksista alkoi vuonna 1841, kun Björkqvistin kuolemasta oli kulunut jo yli 30 vuotta. Teoksen julkaisi Wulffin kirjapaino Vaasassa. Nuori pastori julkaisi arkkiveisuina kaksi virttä vuonna 1772. Ulvilan Pesä-Veikot
Ulvilan Pesä-Veikot (UP-V) on ulvilalainen pesäpalloseura, joka pelaa Ykköspesistä. Seura on perustettu vuonna 1957. Pesäpalloilulla on kuitenkin Ulvilassa vankat perinteet, jotka juontavat jo 1900-luvun alun kyläpeleihin ja kuningaspalloon. Myös paikallinen suojeluskunta piti lajia ohjelmansa oleellisena osana. 1930-luvulle saavuttaessa myös järjestyneempi pesäpallotoiminta oli juurtunut tai ainakin juurtumassa paikkakunnalle. UPL:n eli Ulvilan Pallonlyöjien joukkue oli vireä ja voimistumassa. Pääkenttäkin on sijainnut jo vuodesta 1932 tutulla paikallaan nuorisoseurantalon vieressä. Seura on saavuttanut miehissä pääsarjatasolla yhden mestaruuden (1970) ja kolme hopeaa. Ulvila
Suomen sisällissotaan enemmistö ulvilalaisista osallistui punaisten puolella. Valkoisessa armeijassa taisteli noin 40 ja punaisella puolella 1 500–2 000 miestä. Vuoden 1916 vaaleissa sosiaalidemokraattinen puolue oli saanut ennätysmäisen 77 % kannatuksen. Suomen sotasurmat -projektin tietojen perusteella ulvilalaisia kuoli väkivaltaisesti kansalaissodan yhteydessä 312 ja kullaalaisia 99. Näistä valtaosa oli punaisia ja heitä kuoli myös vankileireillä. Kulsiala
Kulsiala-nimi esiintyy vanhoissa asiakirjoissa Tyrvännön rinnakkaisnimenä merkitsemässä sekä hallintopitäjää että seurakuntaa. Varhaisin säilynyt merkintä Kulsialasta on Turun tuomiokirkon Mustassakirjassa vuodelta 1405. Ensimmäinen maininta Lepaan kirkon ympärille syntyneen seurakunnan Tyrväntö-nimestä (muodossa Turfvene tai Tijrffvoende) on vuodelta 1429. Sitä on pidetty Tyrvännön seurakunnan perustamisvuotena. Seurakunnan asiakirjoissa Kulsiala esiintyy Tyrvännön rinnalla viimeisen kerran 1796. Vielä nuorempi esiintymä löytyy hallinnon asiakirjoista, sillä Kulsiala mainitaan vuodelta 1840 peräisin olevassa kruununverokuitissa. Ultuna
Kaupunginosa sai nimensä kaupunginhallituksen 8. joulukuuta 2008 tekemällä päätöksellä alueen keskivaiheilla sijaitsevan tilan mukaan. Nimen sille on antanut Uppsalan maatalouskorkeakoulussa opiskellut Nils Gustaf Borgström palattuaan Suomeen vuonna 1941. Nimi johtuu samannimisestä Uppsalan kaupunginosasta, jossa mainittu korkeakoulu sijaitsee. Ultra (1922)
Ultran perustivat Hagar Olsson, Elmer Diktonius, Lauri Haarla ja Raoul af Hällström, sen päätoimittaja oli L. A. Salava ja julkaisija kustannusliike Daimon, jota johti Salava. Lehden taustavoimaksi on väitetty Diktoniuksen ytäväpiiriin kuulunutta Otto Wille Kuusista, jonka harrastuksiin kuuluivat runot ja musiikki. Lehden ensimmäinen numero ilmestyi 14. syyskuuta 1922 ja viimeinen 20. joulukuuta 1922. Ulvsundan linna
Linnan rakennutti vuosina 1640–1647 sotamarsalkka Lennart Torstensson. Rakennusta muutettiin 1670-luvulla arkkitehti Nicodemus Tessin vanhemman suunnitelmien mukaan. Linnan nykyinen, myöhäis-empiretyylinen ulkonäkö on peräisin 1830-luvulta, jolloin muutostyöt suunnitteli Axel Nyström. Rakennuksessa toimi vuosina 1906–1972 Tukholman maakäräjäkunnan ylläpitämä heikkomielisten hoitokoti. Sistustus on pääosin säilynyt 1600-luvun tyylisenä, vaikka joitakin esineitä on myyty Nordiska museetille. Arthur Hellman
Vuonna 1892 hän perusti oman nahkurinverstaan Ulvilan Friitalaan. Neljä vuotta myöhemmin aloitti toimintansa verstaan viereen rakennettu koneistettu nahkatehdas. Vuonna 1917 Hellman muodosti käsityöliikkeestään osakeyhtiön. Friitala Oy:stä kasvoi myöhemmin vuosikymmenten kuluessa Pohjoismaiden suurin nahkatehdas ja Suomen tunnetuin nahkapukineiden valmistaja, jonka tuotteita myytiin myös ulkomaille. Ulvilan reservikomppania
Ulvilan reservikomppanian ensimmäisenä päällikkönä toimi lyhyen ajan kapteeni A. Hjelman ja hänen jälkeensä luutnantit Brander, Söderhjelm ja Wilhelms. Vuonna 1888 tuli komppanian päälliköksi kapteeni Knut Lagerstedt, joka ehti toimia virassa kahdeksan vuotta. Vakinaiseen alipäällystöön kuuluivat vääpeli ja varustemestari, jotka asuivat Ravanissa koko vuoden, sekä ns. plutoonan aliupseeri, jotka olivat komppaniassa vain harjoitusten ajan. Komppanian vääpelin asema ja arvovalta alipäällystön ensimmäisenä oli tunnustettu ja kiistaton. Häntä kunnioittivat myös komppanian päällikkö ja siviiliväestö. Vääpelistä seuraava mies oli varusmestari. Hänen tehtävänään oli jakaa miehille muonaa, ammuksia ja vuodetarvikkeita sekä valvoa ruoan valmistumista. Ulvilan reservikomppanian vääpeleinä toimivat aluksi Mikael Heinonen ja Matti Heikki Talvitie. Hänen osuutensa komppanian vaiheisiin on tavallista merkittävämpi sen vuoksi, että hän oli samalla Ulvilan kunnan huomattavimpia merkkihenkilöitä. Omat tehtävänsä olivat myös komppanian torvensoittajalla ja välskärillä. Torvensoittaja eli signalisti soitti koulutukseen liittyvät merkkisoitot, järjestäytymissoitot palvelukseen ja ruokailuun sekä aamu- ja iltasoitot. Kesän harjoituksia seurasi hiljainen talvikausi, jonka aikana vakinainen henkilökunta keskittyi yksinomaan seuraavien harjoitusten sekä huoltotöiden suunnitteluun ja valmisteluun. Ulvila
Rautakauden vaihtuessa historialliseksi ajaksi maanviljelytaidot kehittyivät ja asutus levisi Kokemäen suunnasta Ulvilan suuntaan. Ensimmäisenä syntyi Haistilan kylä noin 1200-luvulla. Haistila-niminen kylä on myös Kokemäellä, joten väki saattoi olla kotoisin sieltä. Vaikka uudisasutus sitkeämmille saviseuduille tuli rauta-auran myötä mahdolliseksi, oli Kokemäenjoen suiston asutus osin vierasperäistä. Visbyn ja muiden kaupunkien hansakauppiaat tarvitsivat sataman ja tukikohdan, jollaisen harvaan asuttu Ulvilan seutu tarjosi. Haistila
Haistila on kylä Ulvilan kaupungissa Satakunnassa. Se sijaitsee Valtatie 2:n tuntumassa noin kaksi kilometriä kaupungin keskustaajamasta Friitalasta Helsinkiin päin. Pientaloista koostuva asutus on levinnyt lähinnä nauhamaisesti parin kilometrin matkalle Ulvilasta Nakkilan johtavan maantien varrelle. Haistila on yksi Ulvilan vanhimmista kylistä, sen asutus lienee syntynyt jo 1200-luvulla. Asiakirjoissa siitä käytetään myös nimiä Haustila ja Häystilä. Myös Kokemäellä on Haistila-niminen kylä, joten on mahdollista, että Ulvilan Haistilan alkuperäinen asutus on peräisin sieltä. Ulvila
Ravanin kylään perustettiin 1880-luvulla 2. Turun tarkk'ampujapataljoonan 7. reservikomppanian harjoitusalue kasarmeineen. Suomen suuriruhtinaskunnan armeija hajotettiin 1900-luvun alussa ja myöhemmin, 1920- ja 1930-luvuilla, paikalla sijaitsi suojeluskunnan leirialue. Reservikomppanian kasarmirakennus siirtyi myöhemmin Satakunnan maanviljelysseuran omistukseen. Ulvilan vaakuna
Vaakunan selitys kuuluu ”vihreässä kentässä kultainen Pyhän Olavin kuva, käsissään sotakirves ja valtakunnanomena, istumassa hopeisella valtaistuimella”. Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Ulvilan kunnanvaltuusto hyväksyi sen 30. kesäkuuta 1952. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 29. lokakuuta samana vuonna. Ulvila
Ensimmäinen kiertokoulu perustettiin Ulvilaan vuonna 1855, mutta kansakoulua – Vanhakylän koulua – saatiin odottaa vuoteen 1880, jolloin se empimisen jälkeen perustettiin. Lainakirjaston oli perustanut rovasti Stenbäck jo vuonna 1865. Myös muut tavanomaiset uudistukset saapuivat Ulvilaan: Kaasmarkkuun perustettiin vapaaehtoinen palokunta vuonna 1898 ja Ulvilaan nuorisoseura 1906, joiden toiminta jatkuu edelleen. Ulvilan surma
Ulvilan surma on selvittämätön henkirikos, joka tehtiin Ulvilan kaupungissa 1. joulukuuta 2006 klo 2.45. Henkirikoksen uhri oli neljälapsisen perheen isä, 51-vuotias sosiaalipsykologi Jukka S. Lahti (s. 1955), joka surmattiin perheen kotona. Uhrin vaimo Anneli Orvokki Auer (s. 19. maaliskuuta 1965 Kaarina) soitti hätäkeskukseen ja kertoi taloon murtautuneesta tuntemattomasta miehestä. Murhamiestä etsittiin kaksi vuotta ja sen yhteydessä tehtiin muun muassa satoja DNA-testejä. Rikoksen tutkinnanjohtaja vaihtui kahdesti. Jakob Ulfsson
Jakob Ulfsson l. Jakob Ulvsson (k. 1521) oli Uppsalan arkkipiispa 1469–1514. Hän oli Sturejen vastustaja ja kannatti rauhaa ja unionia. Osallistui vuonna 1497 Sten Sture vanhemman erottamiseen ja toimi sen jälkeenkin sukua vastaan. Hän oli Uppsalan yliopiston perustajia 1477. Sumerin historia
Urin Utuhegalin (2119–2112? eaa.) ajettua lopullisesti gutilaiet pois, Urin kuningas Ur-Nammu perusti 2112 eaa. Urin kolmannen dynastian, josta tuli alueellinen suurvalta. Lagaš kukistettiin. Samoin itäinen Elam joutui Urin vallan alle ja vielä Assyriakin ajoittain. Syntyi "Pax Sumerica" (sumerilainen rauha latinaksi). Sen alue käsitti ehkä nykyisen Irakin. Sumerilla oli liittolaisia Iranissa. Uus-Sumerin aikana maa kukoisti varsinkin Šulgin (2095–2045 eaa.) pitkän hallituskauden aikana. Kauppaa käytiin ahkeraan Intian valtamerellä Bahrainin, Omanin ja Intian kanssa.
Noin 2034 eaa. saapui lännestä amorilaisia, jotka kaappasivat vallan monissa kaupungeissa, kuten Lagašissa, joka oli Sumerin vilja-aitta. Urin tuhoon liittyi Isinin hallitsijan Išbi-Erran vehkeilyt, joissa hän kavalsi Ibbi-Siniltä suuren osan nälänhädästä kärsivän Urukin auttamiseksi tarvittavasta omaisuudesta. Sitten elamilaiset n. 2002 eaa. tulivat muka auttamaan Uria, mutta ottivatkin kuninkaan Ibbi-Sinin vangiksi. Sumerilainen maailmanjärjestys oli särkynyt. Eräs syy Sumerin tuhoutumiseen on ollut viljelystä johtuva maan suolaantuminen. Ulvilan rautatieasema
Asemalta rakennettiin 1930-luvulla teollisuusraide Friitala Oy:n tehtaalle. Teollisuusraide purettiin tehtaan toiminnan supistuttua 1990-luvulla. Suojeltavaksi määrätty huonokuntoinen asemarakennus paloi vuonna 2003. Rakennuksen oli suunnitellut arkkitehti Thure Hellström ja se oli siirretty paikalle Kontiolahden Jakokoskelta Joensuu–Kontiomäki-radan varrelta vuonna 1932. Nykyään asemasta on jäljellä asemapäällikön talo ja laiturin jäännökset. Ulvilan taistelu
Poutun johtamat talonpojat lähtivät Kyröstä ilmeisesti 15. joulukuuta. He marssivat aluksi Lapväärttiin, jossa nuijamiehet kohtasivat pienen joukon nihtejä, ottaen nämä vangeiksi. Rannikon ruotsalaisseuduilla he yrittivät huonolla menestyksellä saada paikallisia talonpoikia liittymään mukaansa. Nämä lupasivat kuitenkin puolustautua Flemingin joukkoja vastaan, mikäli ne yrittäisivät jossakin vaiheessa edetä rantatietä pitkin pohjoiseen. Ulvila
Sunniemi on Ulvilan kylä, joka sijaitsee pohjoisempana olevan Harjunpään ja etelämpänä olevan Suosmeren välissä. Maaseudulla sijaitsevan kylän läpi virtaa Harjunpäänjoki. Kylän asutus, noin 90 kotitaloutta, koostuu pääasiassa vanhoista Sunniemen kartanon torpista sekä 1950-luvun maanhankintatiloista, jotka lohkaistiin sodan jälkeen siirtoväelle kartanon maista. Uotila (Nurmijärvi)
Uotila () on kylä Nurmijärvellä. Kylä sijaitsee sen vieressä olevasta Perttulasta kunnan kirkonkylän suuntaan aina lähes Hongisojantien risteykseen asti, sekä Uotilan tietä Kiljavan suuntaan. Varhaisin asiakirjamaininta Uotilan kylästä on vuodelta 1488, jolloin myös Nurmijärvi mainittiin. Uotilaan avattiin 1870-luvulla Nurmijärven ensimmäinen kansakoulu. Uotilassa sattui vuonna 1884 suuri tulipalo, joka poltti paria taloa lukuun ottamatta koko kylän. Uotilan, Perttulan ja Numlahden välissä sijaitsi aikoinaan nyttemmin pelloksi kuivatettu Kuhajärvi, jota 1830–1850-luvuilla kuivatettiin ensin osittain, sitten 1920–1940-luvulla kokonaan. Uotilantien varrella sijaitsee Perttulan metsästysseura Oy:n ylläpitämä Hirvipirtti, joka on vuokrattavissa pieniin tilaisuuksiin. Ulvilan seurakunta
Ulvilan seurakunta on Ulvilan kaupungissa Satakunnassa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Turun arkkihiippakuntaan ja Porin rovastikuntaan. Ulvila on ollut itsenäinen seurakunta jo 1300-luvulla. Ahlaisten vanha kirkko
Ulvilan seurakuntaan perustettiin Ahlaisten kappeliseurakunta 1691, mutta omaa pappia kappelilla ei ollut, vaan asukkaiden oli edelleen käännyttävä Ulvilan kirkkoherran tai Porin kappalaisen puoleen. Ahlaislaiset saivat luvan oman kirkon rakentamiseen 1691 ja vuoteen 1693 mennessä se valmistui Alakylän taloryhmän läheisyyteen kylän halki kulkeneen harjun päälle. Kirkko ei ollut Ahlaisten ensimmäinen uskonnonharjoittamista varten pystytetty rakennus, sillä Kappeliluodolla oli ollut vaatimaton kappeli, jota käyttivät etenkin kalastajat ja merenkulkijat. Ulvila
Suistossa ei 1100-luvulla luultavasti ollut maataloja, mutta 1200-luvulla tilanne saattoi jo muuttua. Asiakirjoja 1200-luvulta ei ole jäljellä, mutta jo 1300-luvun dokumentit kertovat vilkkaasta toimeliaisuudesta. Uudet asukkaat ja kokemäkiset ratkoivat lukuisia kiistojaan käräjillä, kun nautintaoikeuksista, kalastamojen hallinnasta ja kylien rajoista käytiin uusjakoa. Myös Ruotsin kuningas otti kantaa kiistoihin ja päätti uusista käytänteistä kokemäkeläisten tappioksi. Hiljalleen kokemäkeläisten vaikutusvalta ja hallinta suiston ja sen yläpuolisilla alueilla siirtyi uudisasukkaille näiden elämisen edellytyksiä vahvistamaan. Ulvila
1700-luvulla perustettiin Leineperin ruukki. Siellä jalostettiin suomalmista takorautaa ja se tuotti myös muurauslaastin ainesosaksi tarvittua kalkkia. Ruukin ympärille syntyi omaleimainen yhdyskunta. Ulvila
Levanpelto on kylä Kullaalla Ulvilassa ja myös entisen Kullaan kunnan aiempi nimi. 1.1.2005 alkaen, Ulvilan kaupungin ja Kullaan kunnan kuntaliitoksen jälkeen se ollut osa Ulvilaa. Ulvana
1900-luvun alussa Ulvana lähikylineen muodosti Riipuskalan volostiin kuuluneen kyläkunnan. 1920-luvulla perustettiin Aunuksen piirin Ulvanan kyläneuvosto, jonka keskus siirrettiin myöhemmin Suureenselkään. Vuonna 1933 kyläneuvostossa oli yli tuhat asukasta, joista lähes kaikki olivat karjalaisia. Ulvanan kylä on hävinnyt 1950-luvun jälkeen. Uglovka
Uglovkan taajama on syntynyt keskiaikaisen Ugolin kylän paikalle. Se sai alkunsa vuosina 1876–1877, jolloin ryhdytiin rakentamaan Borovitšiin johtavaa sivurataa. Uglovkan asemanseudulle perustettiin paikallista raaka-ainetta käyttäviä kalkkitehtaita. Vuosina 1927–1932 Uglovka oli Leningradin alueen Borovitšin piirikuntaan kuuluneen hallintopiirin keskus. Vuonna 1938 se sai työläisasutuksen (kaupunkimaisen taajaman) statuksen. Liiviläiset
Liiviläisiä kansanlauluja oli 1900-luvulla jäljellä enää vähän, ja niistäkin pääosa oli lainattu latvialaisilta. Liiviläisen musiikin nousu ajoittuu 1920- ja 1930-luvuille. Tärkeimpiä henkilöitä tällä saralla olivat ensimmäisen liiviläiskuoron perustanut Margarete Stalte ja Hilda Cerbaha-Griva, joka perusti ja johti useita laulukuoroja sekä kansanmusiikkiyhtyeitä. Cerbaha-Grivan kuoroja olivat muiden muassa Riiassa toiminut "Līvlist" (”Liiviläiset”) ja Ventspilsissä toiminut "Kāndla" (”Kantele”). Liiviläinen musiikki taantui toisen maailmansodan aikana ja elpyi vasta 1980-luvun lopussa. Musiikilla oli tuolloin suuri merkitys, sillä liiviläiseen kansanmusiikkiin kohdistunut kiinnostus levisi pian myös latvialaiseen kansanmusiikkiin ja loi näin pohjan latvialaisten kansalliselle heräämiselle. Nykyisin liiviläiskuoroista ovat edelleen toiminnassa "Kāndla" ja "Līvlist". Kāndla esittää liiviläisen musiikin lisäksi myös virolaisia kansanlauluja. Līvlist on kahdesta kuorosta suurempi, sillä sen toimintaan on osallistunut noin 250 soittajaa ja laulajaa, ja se on esiintynyt myös Suomessa ja Virossa. Virolais-liiviläinen Tulli Lum -folk-rock-yhtye julkaisi vuonna 2000 "Tulli Lum" -nimisen albumin, joka sisältää 11 liivinkielistä laulua. Yhtyeen laulaja Julgi Stalte on yksi harvoista liivin kieltä sujuvasti puhuvista. Kielen hän oppi isoisältään Oskar Staltelta. Udine
Udine on Friulin alueen historiallinen pääkaupunki. Alue asutettiin jo neoliittisella kaudella ja myöhemmin paikalla asuivat tiettävästi myös keltit. Länsi-Rooman valtakunnan kukistumisen jälkeen kaupungin merkitys kasvoi kilpailevien kaupunkien, Aquileian ja Cividale del Friulin, menetettyä asemiaan. Toivila
Toivila on kuulunut niin sanotun ruotsalaisen vero-oikeuden piiriin, eli se on asutettu myöhäiskeskiajalla. Kylä on mainittu ensimmäisen kerran 1500-luvulla. Ruotsin kuningas antoi Toivilan ja naapurikylän Ruuhikosken metsien käyttöoikeuden Turun linnan herralle 1500-luvun lopulla, ja tämä hakkautti kylien metsät tyystin. Toivilassa oli isojaon aikaan 1700-luvun lopulla peräti kahdeksan kantatilaa ja ainakin 12 torppaa. Kylä on edelleen tiiviisti asutettu maanviljelyspainotteinen asuinalue, jonka rakennuskanta on vanhaa mutta hyvin säilynyttä. Toivilassa on ollut 1920-luvulta asti Pukkilan seurojentalo, jonka yhteydessä on toiminut kyläkauppa 1970-luvulle saakka. Ragvalda
Nykyisestä Ravanista pari kilometriä Ulvilan Vanhakylään päin sijaitsee Liikistön muinaismuistoalue. Paikka on ympäristöstään selvästi erottuva metsäinen kumpare, joka on muinoin ollut saari. Sitä ympäröivät jo varhain keskiajalla maankohoamisen johdosta kuivuneet Kokemäenjoen uomat. Liikistössä on sijainnut yksi Suomen vanhimmista kristillistä hautausmaista sekä todennäköisesti myös Ulvilan pitäjän ensimmäinen kirkko. Liikistö on aikaisemmin kuulunut Ravanin kylään ja Ragvaldan on arveltu sijainneen juuri siellä. Maininta Ragvaldasta on kaiverrettu muun muassa paikalle 1980-luvun alussa pystytettyyn muistokiveen. Uuskalvinismi
Uuskalvinismi tai neokalvinismi on 1800-luvulla Alankomaissa Abraham Kuyperin johdolla syntynyt kalvinistinen liike, jonka tarkoituksena oli historiallisen kalvinismin uudelleenherättäminen valistusajan jälkeisten sosiaalisten, kulttuuristen ja uskonnollisten vaikutusten kumoamiseksi. Termin ottivat käyttöön alun perin Kuyperin vastustajat, mutta se myöhemmin hyväksyttiin myös liikkeen sisällä. Yhdistyneitten Villatehtaitten Palloilijat
Yhdistyneitten Villatehtaitten Palloilijat (lyhenne YVP) on entinen suomalainen urheiluseura. Se perustettiin vuonna 1934 Hyvinkäällä organisoimaan paikallisten villatehtaan työntekijöiden urheilua ja liikuntaa. Parhaiten YVP tunnettiin jalkapallon saralla, mutta myös hiihto ja jääpallo oli vahvassa roolissa seuran toiminnassa. YVP jatkoi toimintaansa hetken aikaa vielä sotien jälkeenkin, mutta tuolloin seuratoiminnan jatkaminen ei ollut enää mahdollista. Niinpä seura lakkautettiin ja toiminnan jatkajaksi perustettiin tammikuussa 1947 Hyvinkään Palloseura. Orkla
Orklan juuret juontavat kaivosyhtiö "Løkken Verkiin", joka perustettiin vuonna 1654. Modernin Orklan perusti vuonna 1904 Christian Thams nimellä "Orkla Grube-Aktiebolag". Hän elvytti yhdessä farsundilaisen laivanvarustajan Christian Salvesenin kanssa tuolloin muutamia vuosia lakkautettuna olleen Løkken Verkin kaivostoiminnan. Orkla laskee itse perustamisvuodekseen kuitenkin vuoden 1654 ja juhli siten 350-vuotisjuhliaan vuonna 2004. Kaivostoiminta Løkkenissä loppui vuonna 1987. Saaren kartano (Ulvila)
Saaren kartanoa hallitsi 1530-luvulla Kokemäen kartanon vouti Lauri Broke, jonka kuoltua kartano siirtyi hänen tyttärelleen ja tämän miehelle Niilo Mikonpojalle, jotka kuitenkin luovuttivat kartanon vuonna 1553 Kustaa Vaasalle. Kartano oli tilinpidollisessa yhteydessä Ulvilan kuninkaankartanoon muttei enää sen seuraajaan Porin kuninkaankartanoon 1561 jälkeen. Saaren kartano päätyi Juhana III:n puolison Gunilla Bjelken omaisuudeksi, kunnes tämä lahjoitti sen muiden tilojen ohella Gulbrand Olavinpojalle vuonna 1600. Kahta vuotta myöhemmin Gulbrand antoi Saaren kartanon Sunniemen kartanonherralle Götrik Finckelle velkojen pantiksi. Fincken kuoltua kartano siirtyi Hornin suvulle, kunnes 1600-luvun lopun reduktio palautti sen kruunun omaisuudeksi. 1700–1800-luvuilla kartano oli upseerien käytössä, ja vuodesta 1879 sitä vuokrasivat Rosenlewin suvun jäsenet. Kuldīga
Kuldīga mainittiin ensimmäisen kerran Liivinmaan aikakirjoissa vuonna 1242. Kalparitaristo rakensi paikalle "Jesusburg"-nimisen linnan, joka kuitenkin tuhoutui myöhemmin. Vuonna 1368 Kuldiga liittyi Hansaliittoon. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1378 ja se oli Kuurinmaan ensimmäinen kaupunki ja Kuurinmaan herttuakunnan pääkaupunki ennen Jelgavaa. 1800-luvun lopulla Kuldigaan tuli teollisuustoimintaa, jolloin väkiluku kasvoi ja rakennusten määrä kaupungissa lisääntyi. Ennen ensimmäistä maailmansotaa asukasluku oli jo 13 000. The Undivine
The Undivine oli suomalainen, Lohjalla vuonna 2005 perustettu extreme metal -yhtye. Ensilevy "Face The Chaos" julkaistiin vuonna 2011. Yhtyeen "demoaika" ja ensimmäiset aktiivivuodet alkoivat vuonna 2008 julkaistulla "Metamorphosis"-demolla, jonka jälkeen yhtye keikkaili ja teki uusia levyjä aktiivisesti. Yhtye koki monta miehistönvaihdosta vuoden 2010 jälkeen, mutta löysi viimeisen kokoonpanon ja Inverse Records julkaisi teema-albumin "Delusional Noise". Ulvana
Ulvana () on entinen kylä Karjalan tasavallan Aunuksen piirin Kuittisen kunnassa. Se sijaitsi samannimisen joen varrella kymmenen kilometriä Kuittisesta luoteeseen. Hulvela
Hulvela on myöhäiskeskiajan uudisasutuskylä. Ensimmäinen maininta siitä on vuodelta 1540. Kylällä on kaksi alkuperäistä kantatilaa, puustellina toiminut Isotalo ja Vähätalo. Isotalon torppa Hakala itsenäistyi 1830-luvulla, ja siitä tehtiin kylän kolmas kantatila. Kylän tilaluku kasvoi harppauksin torpparilain ja siirtoväen asuttamisen aikoina. Kylän vanhat tilat ovat edelleen asutettuina ja muodostavat historiallisesti merkittävän miljöön. Ylöjärvi
Ylöjärven nähtävyyksiin lukeutuvat muun muassa Villa Urpo (kustantaja Urpo Lahtisen koti ja hänen perustamansa Lehtimiehet Oy:n edustustila), Teivon ravirata (joka korvasi Tampereen Kalevassa sijainneen Hippoksen), ympäristötaidetta edustava, 10 000 istutetusta puusta koostuva Puuvuori ja Ylöjärven museo. Ylöjärvellä on neljä kirkkoa ja kaksi rukoushuonetta: Ylöjärven kirkko, Kurun kirkko, Viljakkalan kirkko, Pengonpohjan rukoushuone ja Länsi-Teiskon kirkko (rukoushuone). Antaverkassa on Huurre-yhtiön perustajan vuorineuvos Paavo V. Suomisen perustama Suomen Jäähdytystekniikan Museo ja hänen rakennuttamansa Pyhän Mikaelin kappeli museon vieressä. Lisäksi Ylöjärvellä on Ylisen palvelukeskuksen omistama Ylisen kirkko, joka valmistui alun perin viljavarastoksi 1921 ja vihittiin kirkoksi 1963. Jällivaaran kunta
Jällivaaran pitäjä erotettiin vuonna 1742 Jokimukan pitäjästä. Pitäjästä tuli maalaiskunta vuoden 1862 kuntauudistuksessa. Maalaiskuntaan perustettiin vuonna 1908 kaksi toisiinsa rajoittunutta taajaväkistä yhdyskuntaa "Gällivare kyrkostad" ja "Malmberget". Ensimmäisen nimi lyhennettiin muotoon "Gällivare" (suom. "Jällivaara"), ja se lakkautettiin vuonna 1955. Malmberget (suom. "Malmivaara") lakkautettiin 1959. Kunta oli jo valmiiksi pinta-alaltaan hyvin suurin, joten sen rajoja ei muutettu vuosien 1952 ja 1971 kuntauudistuksissa. Ulvila
Ulvila ei kuitenkaan päässyt kehittymään, sillä kaupungilla ei ollut tapulioikeuksia. Kauppaa saatiin käydä vain Tukholman ja Turun kanssa eivätkä sisämaan talonpojat ja metsästäjät asioineet yksinomaan Ulvilan porvareiden kanssa. Kaupungin porvaristo ruotsalaistui saksalaisten muuttaessa pois. Vasta 1400-luvun lopulla Ulvila sai vapaan purjehdusoikeuden, mutta tämän hyöty jäi rajalliseksi, sillä aika oli sotaisaa ja rauhatonta. Kuumola
Hausjärven kunnan Karhin kylän Kuumola esiintyy aikakirjoissa vuonna 1527, jolloin kuningas Kustaa Vaasa lahjoitti sen Björn Klaunpoika Lejon'ille ikuisella rälssioikeudella ja verovapaudella. Talo sijaitsee entisen Vanajasta etelään johtavan päätien varressa. Nykyinen Kuumolan omistajasuku tulee Mäntsälän Olkisten kylän Ylöstalosta ja suku on omistanut tilan vuodesta 1812. Talo on sijainnut sopivahkon ratsastusmatkan päässä Riihimäen kasarmeilta ja toiminut tsaarinajan upseerien hevosten juotto- ja lepopaikkana. Antti Aleksanterinpoika Ylöstalo Mäntsälän Olkisten kylästä muutti Karhin Kuumolaan vuoden 1812 tienoilla. Vuonna 1789 annetun yhdistys- ja vakuuskirjan nojalla myös talonpoikaissääty sai oikeuden omistaa rälssimaata. Olkisten Ylöstalo ja Alastalo olivat ensimmäiset ja ainoat Ruotsin vallan aikana ei-säätyläisille myydyt rälssitilat Mäntsälässä. Tiettyjen omistusvaihdosten jälkeen Olkisiin muodostuikin vanhan rälssimaalle Olkisten kartano, veljesten Antti ja Johan Aleksanterinpoika Ylöstalon muutettua sieltä Karhin Kuumolaan. Ulvila
Kansalaissodan jälkeen torpparit vapautettiin, jolloin syntyi noin 160 uutta tilaa. Elinkeinorakenteen muutos jatkui teollistumisen edetessä. Toisen maailmansodan aikana Toejoen, Koiviston, Ruosniemen ja Kartanon kylät luovutettiin Porin kaupungille, mikä vähensi ulvilalaisten teollisuustyöläisten määrää, mutta toi nämä taajaväkiset yhdyskunnat kaupungin kunnallistekniikan piiriin. Vasemmisto pysyi kuitenkin voimakkaana. Sosiaalidemokraatit ja kommunistien peitejärjestöt menestyivät kunnallisvaaleissa hyvin ja porvarillisella puolella maltilliset voimat saivat suurimman kannatuksen IKL:n jäädessä vähäiseksi tekijäksi. Ulvila on pysynyt vasemmistoenemmistöisenä kuntana nykypäiviin asti. Huvitus (omena)
Huvitus-lajike on peräisin Huvituksen puutarhatilalta Yläneeltä, jonka C.R. Sahlberg perusti 1800-luvulla. Paikallisen muistitiedon mukaan torppari Juho Korpela kylvi vuonna 1895 omaan pihaansa ulkomaisen omenan siemeniä, jotka hän oli ottanut Huvituksen omenatarhasta. Siemenistä kasvoi emopuu, josta kaikki Huvitukset periytyvät. Satoisaksi ja hyväksi omenaksi havaittu lajike levisi nopeasti Yläneen lähistölle. Lajike levisi laajemmalle, kun kansakoulun opetustaulujen kuvittaja Vihtori Ylinen sai vartteita Korpelan torpan omenapuusta, ja alkoi viljellä sitä omassa omenapuutarhassaan. Hän lähetti Lepaalle jalonnusoksia, ja ensimmäinen Huvitus istutettiin Lepaalle vuonna 1935. Maatalouskoelaitoksen puutarhaosastolle Piikkiön Yltöisiin Huvitus tuli luultavasti 1940-luvun alussa. Siellä Huvitus otettiin vuonna 1958 aloitettuun omenanjalostusohjelmaan, jossa pyrittiin yhdistämään suomalaisten lajikkeiden talvenkestävyys ja ulkomaisten lajikkeiden hedelmän laatu. Jalostusohjelman tuloksena nimettiin 16 uutta omenalajiketta, joista 11 lajikkeen toinen risteytysvanhempi on Huvitus. Uskela
Tämän jälkeen seuraavat muutokset olivat Muurlan kappeliseurakunnan perustaminen Uskelan emäseurakunnan alaisuuteen vuonna 1860 ja Perttelin itsenäistyminen omaksi kirkkoherrakunnakseen vuonna 1869. Samoihin aikoihin käynnistyi myös kunnallishallinto ja Perttelin kunta perustettiin vuonna 1867 ja Muurlan ja Uskelan kunnat vuonna 1868. Ulvilan taistelu
Nuijasodan kapinalliset talonpojat olivat marraskuussa kokoontuneet leiriin Kyrön pitäjään (nyk. Isokyrö) Pohjanmaalle. Joulukuun puolivälissä nuijamiehet lähtivät liikkeelle kolmena pääjoukkona, joista Kaarlelan pitäjästä kotoisin olleen Pentti Poutun johtama ryhmä lähti etenemään Pohjanmaan rantatietä pitkin Närpiön kautta kohti Ala-Satakuntaa. Heidän tarkoituksenaan oli saada valtakunnanmarski Klaus Flemingiä vastustanut sotapäällikkö Axel Kurck liittymään puolelleen ja jatkaa sen jälkeen matkaa kohti Turkua. Ulvilan raha-aarre
Suurin osa pussissa olleista rahoista oli ruotsalaisia. Mukana oli myös Gotlannissa, Tallinnassa, Tartossa, Norjassa ja Hampurissa lyötyjä kolikoita. Kansallismuseon rahakammion johtajan Tuukka Talvion mukaan niiden arvo on ollut noin 28 silloista Ruotsin valtakunnan markkaa. Summa on ollut suuri, esimerkiksi Ulvilan kaupunki maksoi samoihin aikoihin kuninkaalle veroa vain 20 markkaa vuodessa. Rahojen kätkijää ei tunneta. Erään teorian mukaan ne on saatettu piilottaa Itämerellä tuohon aikaan vaikuttaneilta merirosvoilta, Vitaaliveljiltä. Kauvatsa
Sääksjärvi ja Puurijärvi laskujokineen houkuttelivat jo kivikauden kalastajaa ja metsämiestä. Kokemäenjoenlaakso asutettiin varhain. Huittislaisten erätie, virkatie, kulki Kauvatsanjokea pitkin aina Ahlaisiin saakka, jossa heillä oli merikalastusalueensa. Vähitellen jokilaaksoon alkoi nousta pysyvää asutusta. Keskiaikana kyliä syntyi runsaasti asutuksen työntyessä yhä ulommas valtajoen partaalta. Vanhimmat, vuosituhannen alkutaipaleella syntyneet kylät lienevät Rutuna, Kulkkila eli Untolan eräkylä ja Lievikoski eli vanha Mulvoila, jossa myös Naantalin luostarilla oli aikanaan omistuksia. Ulvila
Ulvilan yhteiskuntarakenne on muuttunut palveluvaltaiseksi. Friitalan nahkatehtaan toiminta on jo loppunut. Sitä ovat korvanneet huipputekniikkayritykset Cimcorp Oy, Neorem Magnets sekä aivan Porin ja Ulvilan rajalla, tosin Porin puolella sijaitsevat Luvata Pori Oy:n ja Cupori Oy:n (aikoinaan Outokumpu Oy:n) kuparinjalostustehtaat. Torttila
Ensimmäiset kirjalliset maininnat Torttilan kylästä ovat 1400-luvun puolivälistä, mutta asutusta on ollut jo paljon aikaisemmin. Vanhan Torttilan kylän alueelta on löydetty muun muassa pronssikautisia röykkiöhautoja sekä asuinpaikka Kiukaisten kulttuurin ajoilta. Torttila ja Lammainen olivat 800-luvulla syntyneen historiallisen Huovintien päätepisteitä Kokemäenjoen suulla. 1760-luvulla Torttila toimi muutaman vuoden markkinapaikkana, kun tapahtuma siirrettiin Merikarvialta Pohjanlahden rannikkokaupunkien porvariston keskinäisten riitojen vuoksi. Torttilan markkinapaikka toimi ruotujakolaitoksen aikana myös armeijan harjoituskenttänä. Suomen keskiaikaiset kaupungit
Ulvila oli keskiajalla Ruotsin valtakunnan pohjoisin kaupunki, jolla oli sisämaan yhteyksien ohella suuri merkitys myös koko Suomen puoleisen Pohjanlahden kaupankäynnin kannalta. Sen kaupunkioikeudet kuitenkin lakkautettiin vuonna 1550 Helsingin perustamisen yhteydessä, jonne kaupungin porvarit pakotettiin muuttamaan. Kahdeksan vuotta myöhemmin he saivat jälleen oikeuden palata kotiseudulleen, mutta Ulvilan sijasta vastaperustettuun Porin kaupunkiin. Syynä oli Kokemäenjoen madaltuminen purjehduskelvottomaksi, kaupunki päätettiin siirtää seitsemän kilometrin päähän alajuoksulle, jonne myös jokisuu oli maankohoamisen vuoksi siirtynyt. Ulvilan seurakunta jatkoi toimintaa omana kirkkopitäjänään, jonka perillinen Ulvilan kunta puolestaan otti kaupunki-nimityksen jälleen käyttöön vuonna 2000. Uexküll
Suku sai nimensä Latviassa sijaisevasta Ykskylän kaupungista, liiviläisten muinaisesta pääkaupungista, jota suvun varhaisimmat (Saksasta tulleet) sotilasjäsenet Liivin ristiretken tuloksena hallitsivat vouteina. Ruotsin ritarihuoneesen suku on introdusoitu aatelisena sukuna numero 76. Kolme vapaaherrallista sukuhaaraa on introdusoitu: numero 30; "von Yxkull-Gyllenband", numero 74; "Meijendorff von Yxkull" ja numero 203; "Yxkull". Munkkivuori
Munkkivuoren kadut on nimetty länsisuomalaisten kaupunkien mukaan. Ulvila menetti kaupunkioikeudet Porille vuonna 1558 ja muuttui kaupungiksi uudelleen vuoden 2000 alussa. Keskiaikainen Teljän kauppapaikka sijaitsi Kokemäellä keskustaajaman Tulkkilan liepeillä. Ulvilan taistelu
Ulvilaan suunnannut sotajoukko koostui noin 200 Ylistaron pitäjän talonpojasta. Sen komentajaksi kaavailtiin aluksi Lapuan nimismiestä Martti Tuomaalaa, mutta Pouttu vaati päästä johtajaksi, koska katsoi omaavansa pidemmän historian nuijasodan syynä olleiden linnaleirien vastustamisessa. Tuomaalan johdettavaksi tuli Kyröstä kohti Savon Rautalammia suunnannut pienempi joukko, jonka tarkoituksena oli saada lisää talonpoikia liittymään kapinallisiin. Urjala
Urjala-nimi esiintyi asiakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1390 muodossa ”Urdhiala”. Urjala erotettiin Sääksmäestä vuonna 1483. Sillä oli jo tällöin oma Urjalankylässä sijainnut kirkkonsa, jonka paikalla on nykypäiviin saakka säilynyt kivisakasti. Urjalan nykyinen kirkko rakennettiin Laukeelan kylään Tukholman intendenttikonttorissa vahvistettujen piirustusten mukaan vuonna 1806. Kaukana kirkonkylästä sijaitsevaan Halkivahan kylään valmistui oma kirkko vuonna 1926. Ullavan seurakunta
Ullava perustettiin vuonna 1783 Kälviän seurakunnan saarnahuonekunnaksi, ja se sai oman papin 1797. Seurakunta erotettiin omaksi emäseurakunnakseen vuonna 1904, mutta tämä toteutui 1912. Vuonna 2006 seurakunta yhdistyi Kaustisen seurakunnan kanssa jolloin syntyi uusi Kaustisen ja Ullavan seurakunta. Ulvilan taistelu
Ulvilan taistelu oli nuijasodan aikana noin 20. joulukuuta 1596 Ulvilassa käyty lyhyt kahakka, jossa olivat vastakkain Pentti Poutun johtamat nuijamiehet sekä Axel Kurckin komentama ratsuväki. Taistelusta ei tiedetä paljoakaan ja myös sen paikka on epäselvä. Ilmeisesti yhteenotto kuitenkin tapahtui Kurckin omistaman Anolan kartanon lähistöllä nykyisen Nakkilan kunnan alueella. Ulvila
Kuntarakenteen muutos on vaikuttanut myös Ulvilaan. Aiemmin Ulvilasta eronnut Kullaa on palannut emopitäjänsä yhteyteen vuonna 2005. Samalla Kullaan seurakunnasta tuli jälleen Ulvilan kappeliseurakunta. Kaupungin nimen Ulvila otti itselleen jälleen vuoden 2000 alusta. Viime vuosina Ulvilan väestö on ollut lievässä laskussa. Ulvila
Pyhän Olavin kirkko rakennettiin nykyiselle kirkon paikalle 1300-luvulla. On epäselvää, rakennettiinko jo tällöin nykyinen kirkko, joka on Ulvilan ainoa säilynyt keskiaikainen rakennus. Dendrokronologinen tutkimus ajoittaa nykyisen kirkon 1480-luvulle. Toisaalta kirkon perustusten vierestä löydettiin vuonna 2005 rahakätkö, jonka kolikot ovat 1360–1380-luvuilta. Ulvila
Ulvila () on Satakunnan maakunnassa sijaitseva kaupunki. Ulvila sijaitsee Kokemäenjoen varrella, Porin naapurissa. Sen naapurikuntia ovat Porin lisäksi Harjavalta, Kokemäki, Nakkila ja Sastamala. Kaupungin keskusta koostuu kahdesta eri puolilla Kokemäenjokea sijaitsevasta taajamasta, Friitalasta ja Vanhastakylästä. Ulvilassa asuu ihmistä, ja sen pinta-ala on  km², josta  km² on vesistöjä. Väestötiheys on asukasta/km². Norlannin yliopistollinen sairaala
Se perustettiin lasarettina vuonna 1784, joka tunnettiin nimellä "Gula huset" osoitteessa Storgatan 28, Uumaja. Siellä oli kahdeksan hoitopaikkaa. Rakannus on yhä olemassa, mutta sitä ei enää käytetä sairaalana.
Kun Uumaja laajeni, uusi sairaala rakennettiin Ålidbackeniin, Uumajan keskustaan. Sen toiminta käynnistettiin vuonna 1907 (vietti satavuotisjuhlaa vuonna 2007). Siellä oli 134 hoitopaikkaa. Ulvilan kirkko
Kirkon sivuitse lännessä virtaa Kokemäenjoen vanha suuhaara Kirkkojuopa ja kirkon itäpuolitse kulkeva maantie on osa historiallista Pohjanlahden rantatietä. Kirkon välittömässä läheisyydessä sijaitsevat Ulvilan Saaren kartano, Ulvilan pappilat sekä muun muassa Isonkartanon ja Trumetarin tilat. Kirkon tuntumassa on myös Ulvilan keskiaikaisen kaupungin autioitunut paikka ja parin kilometrin päässä sijaitsee Liikistön muinaismuistoalue. Vuonna 2009 julkistetussa inventoinnissaan Museovirasto on määritellyt tämän kokonaisuuden yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Ukmergė
Eräiden lähteiden mukaan Ukmergė mainittiin ensimmäisen kerran kirjallisissa lähteissä vuonna 1225, mutta joidenkin historioitsijoiden mukaan ensimmäinen maininta on vuodelta 1333 liiviläisissä kronikoissa. Puusta rakennettu linna rakennettiin kaupungin keskustaan, mutta se tuhoutui tulipalossa vuonna 1391. Uusi kivinen linna rakennettiin 1400-luvulla. Samoihin aikoihin Ukmergė kilpaili kaupankäyngistä läheisen Deltuvan kaupungin kanssa. Deltuvan menetettyä kaupallisen asemansa, alkoi Ukmergėn talous kasvaa nopeasti. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1486. Friitala
Friitala mainitaan asiakirjoissa vuodelta 1446, jolloin eräs Friitalan tila lahjoitettiin Naantalin luostarille. Friitalaan kuuluvat varhaiset tilat esiintyvät nimillä Mattila, Uotila, Suurpää, Spinkkilä ja Hannula. Mattila jakaantui sittemmin tiloihin Kylä-Mattila, Uusi-Mattila, Fredrik-Mattila ja Vainio-Mattila. Uotilasta erotettiin Ketola ja Tommila eli Kuitti, ja Tommilasta Renfors. Suurpään tilasta muodostuivat Suurpää-Åkervall, Suurpää-Åkergård, Suurpää-Lääkäri, Suurpää-Bjong ja Suurpää-Frigrén-Koivisto. Rantalasta tuli Ali-Rantala ja Yli-Rantala. Ulvilan rautatieasema
Ulvilan rautatieasema sijaitsi -radalla Ulvilan keskustaajamassa Friitalassa. Asema aloitti toimintansa seisakkeena, mutta se laajennettiin myöhemmin rautatieasemaksi. Teollisuusyritysten ja hyvien liikenneyhteyksien ansiosta Friitalasta kehittyi Ulvilan suurin taajama. 1. kesäkuuta 1932 asti aseman nimi oli "Friitalan rautatieasema". Ulvilan rautatieasema palveli lähinnä ympäröivän kylän henkilöliikennettä. Liikennepaikka muutettiin miehittämättömäksi seisakevaihteeksi vuonna 1970, tavaraliikenne lopetettiin vuonna 1974, henkilöliikenne vuonna 1983 ja koko liikennepaikka lakkautettiin vuonna 1984. Tilausjunia paikalla pysähtyi satunnaisesti vielä 1990-luvulla. Ulvilan lukio
Ulvilan lukio on luokaton lukio, jossa on käytössä ns. 5 - jaksojärjestelmä. Koulu on perustettu 1969 Ulvilan yhteiskouluna. Peruskoulu-uudistuksessa se jaettiin Ulvilan yläasteeksi ja lukioksi, myöhemmin yläaste otti Ulvilan yhteiskoulu -nimen takaisin käyttöön. Syksyllä 2006 koulussa oli noin 330 opiskelijaa sekä 20 opettajaa. Koulun rehtorina toimii maantiedettä ja historiaa opettava Ari Harju. Lukio sijaitsee Friitalan kylässä aivan Ulvilan keskustassa Kokemäenjoen rannalla. Karkkila
Alun perin Karkkila oli kylä Pyhäjärvi Ul:ssa, joka oli Vihdin kappeliseurakunta. Pyhäjärvi itsenäistyi vuonna 1869. Nykyinen Karkkilan keskusta-alue erotettiin vuonna 1932 Pyhäjärvi Ul:stä Karkkilan kauppalaksi. Kauppalan alue koostui pääasiassa Nyhkälän ja Karkkilan kylistä. Karkkila ja Pyhäjärvi Ul yhdistyivät vuonna 1969 Karkkilaksi, josta tuli vuonna 1977 kaupunki. Karkkilan nimi juontuu germaanisperäisestä miehen etunimestä Gericke, Kercho tai Garko. Ulvila
Ulvilalaisten painostus kokemäkeläisiä kohtaan tuotti tulosta vuonna 1347. Lammaisten kalastusoikeuksien saamisen lisäksi ulvilalaisille myönnettiin vielä yksinoikeus käydä kauppaa Kokemäellä kevätmarkkinoilla. Keväällä tammikuun 13. päivästä alkaen pääsiäiseen asti käytiin Kokemäen kauppalassa markkinoita, jonne nyt myös ulvilalaiset saivat tulla myymään tuotteitaan. Rajoittavana ehtona oli, etteivät kuninkaan verotulot saaneet rinnakkaiselosta vähentyä. Tuvalun historia
Yhdysvaltalaisen kauppalaiva "Rebeccan" kapteeni De Peyster löysi Funafutin atollin 1819 ja nimesi sen brittiläisen poliitikon Edward Ellicen mukaan Ellicen ryhmäksi. Ellice omisti De Peysterin laivan lastin. Seuraavana aamuna De Peyster näki vielä Nukufetaun ja nimesi sen Peysterin ryhmäksi. Myöhemmin englantilainen hydrografi A. G. Findlay alkoi käyttää koko saariryhmästä nimeä Ellicensaaret.
De Peysterin jälkeen monet kauppiaat ja valaanpyytäjät kävivät alueella. Valaanpyytäjä George Barrett "Independence II" -aluksellaan löysi Nukulaelaen marraskuussa 1821. Vuonna 1825 Obed Starbuck löysi Niutaon sekä Vaitupun ja hollantilaisen "Pollux"-aluksen kapteeni havaitsi Nuin yli 250 vuotta Mendaña de Neiran matkan jälkeen. Exploring Expedition -tutkimusmatkan johtaja Charles Wilkes vieraili 1841 kolmella saarella ja kutsui alkuperäisasukkaita vierailemaan aluksillaan. Liiviläiset
Kaarlen seuraaja Kustaa II Adolf hyökkäsi Liivinmaalle vuonna 1621 ja valloitti Riian saman vuoden syyskuussa. Seuraavana vuonna solmittiin välirauha, mutta sota jatkui taas vuonna 1625. Kun ruotsalaiset tekivät veronmaksutarkastuksen valloittamiensa alueiden talonpojille, kävi ilmi, että noin puolet maasta oli jätetty kesannolle. Vuonna 1629 solmittiin Altmarkin rauha, jonka mukaan Ruotsi sai pitää valtaamansa Liivinmaan. Ruotsi alkoi kohentaa paikallisia oloja ja perusti Riikaan kymnaasin, joka oli tarkoitettu ylimystön ohella myös porvareille ja talonpojille. Vuonna 1632 Tarton kymnaasi muutettiin yliopistoksi, jossa annettiin viron ja latvian kielen opetusta. Liivinkielen puhujia oli Liivinmaalla jo niin vähän, ettei liivinkielistä opetusta järjestetty. Thomas Hiärnen "Liivinmaan kronikassa" kerrotaan, että Riian ja Salatsin lähistöllä asui 1600-luvulla enää vähän liiviläisiä ja hekin siirtyvät käyttämään latvian kieltä. Ulvilan reservikomppania
Ulvilan reservikomppania oli Venäjän vallan aikaiseen asevelvollisuusjärjestelmään liittynyt joukko-osasto Suomen suuriruhtinaskunnan armeijassa vuosina 1883–1901. Kyseessä oli reservikomppania, jossa annettiin lyhyt koulutus sellaisille asevelvollisille, jotka määrättiin reserviin ilman kolmen vuoden täyttä palvelusaikaa. FC Ulvila
FC Ulvila ry (ent. Vanhankylän Alku) on 1914 perustettu ulvilalainen jalkapalloseura. Seuralla on vilkasta junioritoimintaa ikäluokissa 2010-2001. FC Ulvilalla on myös tyttöjoukkueita sekä harrastejoukkueita naisille sekä miehille. Ulvilan vaakuna
Keskijalla Ulvilan kaupungin sinetissä esiintyi W-kirjain lyhenteenä kaupungin ruotsinkielisestä nimestä Wlpsby (Ulfsby). Sinetti on säilynyt vuodelta 1419.