Mitä polymeeri tarkoittaa?
Polymeeri
Polymeeri on molekyyli, jossa useat (vähintään 50 kpl) pienet molekyylit eli monomeerit ovat liittyneet toisiinsa kemiallisin sidoksin katalyyttien vaikutuksesta prosessissa, jota kutsutaan "polymerisaatioksi". Mikäli polymeeri sisältää vain yhdenlaisia monomeereja, sitä kutsutaan homopolymeeriksi ja useampia erilaisia monomeereja sisältäviä polymeereja kutsutaan kopolymeereiksi.
Polyynit
Polyynit ovat orgaanisia yhdisteitä, joiden rakenteessa vaihtelevat yksöis- ja kolmoissidokset . Yksinkertaisin polyyni on diasetyleeni, H−C≡C−C≡C−H. Polymeerikemia
Polymeerit ovat suurimolekyylisiä yhdisteitä, joiden moolimassat vaihtelevat
kymmenistä tuhansista kymmeniin miljooniin. Elävät organismit rakentuvat
polymeereista kuten erilaisista proteiineista ja polysakkarideista, ja elämää
ylläpitääkseen ne hyödyntävät lukuisia polymeereja, kuten entsyymejä tai DNA:ta.
Suomessa oleellisen tärkeä polymeeri on selluloosa, jättiläismäinen yhdiste, joka yhdessä polymeerisen ligniinin kanssa muodostaa puiden tukirakenteen. Paperi valmistetaan eristämällä selluloosa puumateriaalista.
Synteettisten polymeerien teollinen valmistus lisääntyy jatkuvasti. Erilaiset
pinnoitteet, liimat ja muovit ovat tunnetusti polymeerimateriaaleja. Polymeereja käytetään esimerkiksi lääkevalmisteissa, kosmetiikassa, elintarvikkeissa, elektroniikkateollisuudessa, paperin valmistuksessa ja veden puhdistuksessa. Monet
ihmisruumiin varaosat valmistetaan synteettisistä polymeereista. Polttokennoissa voi olla polymeerielektrolyytti ja litiumpolymeeri-akkuissa käytetään polymeerielektrodia.
Elävien organismien tuottamat biopolymeerit: Moolimassa
Polymeerimateriaaleille ei voida laskea yhtä yksittäistä moolimassaa, koska polymeerimateriaali sisältää käytännössä aina eripituisia ja täten myös erimassaisia polymeeriketjuja: kysessä on siis eräänlainen seos. Polymeerimateriaaleille onkin olemassa erilaisia keskimääräisiä moolimassoja, kuten painokeskimääräinen moolimassa (M), lukukeskimääräinen moolimassa (M) ja viskositeettikeskimääräinen moolimassa (M). Näistä yleisimmin käytetään M:aa ja M:aa. M:n ja M:n osamääränä (M/M) polymeerille saadaan polydispersiteetti-indeksi (PDI). Sijoittamalla polymeerimateriaalin polymeeriketjujen pituudet massan suhteen graafiseksi esitykseksi saadaan aikaan polymeerin moolimassajakauma. Polyhydroksialkanoaatit
Tunnetuimmat polyhydroksialkanoaatit ovat polyhydroksibutyraatti, polyhydroksivaleraatti ja polyhydroksibutyraattivaleraatti. Tyydyttyneistä monomeereista muodostuneet polyhydroksialkanoaatit ovat ominaisuuksiltaan tyypillisesti kiteisiä ja termoplastisia. Esimerkiksi polyhydroksibutanoaatin sulamispiste ja vetolujuus ovat hyvin lähellä polypropeenin vastaavia arvoja, mutta se ei ole yhtä elastista. Polyhydroksialkanoaatteja on useita erilaisia ja niiden ominaisuudet vaihtelevat huomattavasti. Polyhydroksialkanoaattien elastisuus kasvaa monomeerien koon kasvaessa. Mikäli osa monomeereista on tyydyttymättömiä ovat polyhydroksialkanoaatit kumimaisia tai geelimäisiä. Polyhydroksialkanoaateille tyypillistä on niiden biohajoavuus. Eräät polyhydroksialkanoaatit esimerkiksi polyhydroksibutyraatti ovat optisesti aktiivisia. Vinyylibromidi
Vinyylibromidi eli bromieteeni (CHBr) on bromattuihin alkeeneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään polymeerien ja muiden orgaanisten yhdisteiden synteesiin. 1,5-pentaanidioli
1,5-pentaanidiolia käytetään monomeerina polyesterien ja polyuretaanien valmistuksessa. Yhdiste lisää tuotteen joustavuutta ja alentaa polymeerin lasisiirtymäpistettä. Yhdisteestä valmistettavia estereitä käytetään muovinpehmentiminä muun muassa selluloosapohjaisissa tuotteissa. Muita 1,5-pentaanidiolista valmistettavia aineita ovat hydrauliset nesteet, emulgointiaineet, väriaineet, lääkkeet ja useat heterosykliset yhdisteet. Taktisuus
Taktisuus on polymeerin ominaisuus, joka määrittyy polymeerin stereoisomeerien jakauman perusteella. Polymeerit voidaan jakaa isotaktisiin, syndiotaktisiin ja ataktisiin polymeereihin. Trimelliittihappoanhydridi
Trimelliittihappoanhydridi (CHO) on aromaattisiin karboksyylihappoanhydrideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää polymeeriteollisuudessa monomeerinä ja lisäksi siitä valmistetaan useita muita orgaanisia yhdisteitä. Selluloidi
Selluloidi on selluloosasta nitraamalla valmistetun polymeerimateriaali nitroselluloosan ja kamferin yhdiste, joka on yksi ensimmäisistä kaupallisista muoveista. Kamferin tehtävä yhdisteessä on toimia muovin pehmentimenä, jonka määrää säätämällä saavutetaan materiaalille haluttu notkeus ja muovattavuus. Polymeeri
Additiopolymeroinnilla voidaan valmistaa muun muassa alkeenipolymeerit. Suuri osa raaka-aineista on alkeeneja. Tämä johtuu siitä, että yleisimmät muovit saadaan avaamalla yhdisteen kaksoissidos. Tällaiset molekyylit liittyvät peräkkäin muodostaen additiopolymeereja. Additiopolymeerit ovat yleensä kestomuoveja. Komposiitti
Komposiitti on kahden tai useamman materiaalin (metalli, puu, muovi tai keraami) yhdistelmä, jossa materiaalit toimivat yhdessä, mutta eivät ole liuenneet tai sulautuneet toisiinsa. Myös puu itsessään on orgaaninen komposiitti jonka rakenneaineena on selluloosa ja sidosaineena ligniini. Sana komposiitti tulee englannin kielen sanasta ”"composite"”, jonka suomennos on ”"yhdistetty"”. Valmistettaessa komposiitteja on tavoitteena maksimoida kahden tai useamman eri materiaalin hyvät ominaisuudet ja minimoida huonot ominaisuudet niin, että tulos on enemmän kuin näiden yksittäisten osiensa summa. Lateksi
Lateksi on mikroskooppisen polymeerihiukkasten ja veden muodostama seos, eli emulsio. Luonnosta saatava lateksi, eli luonnonkumi on eräistä puukasveista saatavaa maitiaisnestettä, joka koaguloituu joutuessaan kosketuksiin ilman kanssa. Luonnonkumista valmistetaan kautsua, joka on kumiteollisuuden raaka-aine. Lateksia voidaan valmistaa myös synteettisesti pinta-aktiivisilla aineilla käsiteltyjä monomeereja polymerisoimalla. Heksafluoripropeeni
Heksafluoripropeenia käytetään polymeerien valmistamiseen. Tyypillisesti siitä valmistettavat polymeerit ovat homopolymeerejä, joissa on mukana myös jokin toinen monomeeri. Näitä elastomeerejä voidaan käyttää muun muassa sähkökaapelien päällystämiseen. Usein käytettyjä muita monomeereja ovat tetrafluorieteeni ja 1,1-difluorieteeni. Dekeeni
1-dekeeniä käytetään voiteluaineiden lähtöaineena. Siitä valmistetaan katalyyttisesti oligomeerejä, kuten dimeerejä, trimeerejä, tetrameerejä ja pentameerejä. Katalyyttinä käytetään booritrifluoridia ja alkoholeja tai vettä. Näitä kutsutaan usein nimellä poly–α-olefiinioligomeereiksi. Niillä on hyvä kuumuudenkestävyys ja ne eivät haihdu helposti. Niitä käytetään muun muassa teollisuudessa, autoissa ja lentokoneissa. Elektroniikan passiivikomponenttien epäideaalisuudet
Myös yksi yleisimmistä kulutuselektroniikan kondensaattoreista. Niiden eristeenä käytetään monia eri polymeeriseoksia, ja nämä ovat helposti muotoiltavissa ja lämpömuokattavissa. Näihin kuuluvat esimerkiksi polykarbonaatti, polypropeeni ja polyesteri. Niiden suosio johtuu halvasta hinnasta käyttötarkoitukseen nähden, pienistä häviöistä, suuresta pulssinsietokyvystä ja kohtalaisesta lämpötilavakaudesta. Sisäisen rakenteen takia niiden virtatiet ovat lyhyet ja ne käyttäytyvät rinnankytkettyjen kondensaattorien tavoin vähentäen näin sisäisiä ohmihäviöitä ja haitallisia induktansseja. Polykarbonaatti
Polykarbonaatit (PC) ovat yksi termoplastisten polymeerien ryhmä. Polykarbonaateissa monomeerit liittyvät yhteen karbonaattiryhmillä (-O-CO-O-). Polykarbonaatin CAS-numero on 25037-45-0. Polysakkaridit
Polysakkaridit ovat monimutkaisia hiilihydraatteja. Ne ovat polymeerejä, jotka koostuvat useista yhteen liittyneistä monosakkarideista muodostaen hyvin suuria, usein haarautuneita molekyylejä. Polysakkaridien kemiallinen yleiskaava on muotoa C(HO) missä n on usein välillä 200–2500. Polysakkaridit ovat usein veteen liukenemattomia, eivätkä ne maistu makeilta. Polysakkaridit sisältävät tyypillisesti yli 20 monosakkaridiyksikköä, usein kuitenkin satoja tai tuhansia. Tärkkelys on kasvien ja glykogeeni eläinsolujen varastopolysakkaridi. Glykogeeni muodostuu ainoastaan toisiinsa liittyneistä glukoosimolekyyleistä. Vulkanointi
Voimakkaasti silloitetussa polymeerissä on vahvat kovalenttiset sidokset molekyyliketjujen välillä, ja siksi materiaali on ominaisuuksiltaan liukenematonta ja sulamatonta kuten kertamuovit. Polyolit
Polyvinyylialkoholi on polymeerinen polyoli. Selluloosa, hemiselluloosa ja tärkkelys ovat ulospäin polyoleja, koska niissä vain hydroksyyliryhmät ovat reaktiivisia, mutta ne luokitellaan polysakkarideiksi, koska ne muodostuvat aldehydimonomeereista - monomeerien keskinäinen sidos on asetaali. Sen sijaan polyetyleeniglykoli "ei ole" polymeerinen polyoli vaan polyeetteri, jossa on kuitenkin kaksi hydroksyyliryhmää päässä. Puoliläpäisevä kalvo
Puoliläpäisevä kalvo on ohut kalvo, joka päästää diffundoitumaan lävitseen vain tietyn koon tai varauksen omaavia molekyylejä tai ioneja. Tyypillisesti puoliläpäisevissä kalvoissa on hyvin pieniä reikiä, joista pienet molekyylit kuten vesi pääsevät kulkemaan kalvon lävitse. Liian suuret yhdisteet tai varaukseltaan vääränlaiset ionit eivät kykene läpäisemään puoliläpäisevää kalvoa. Puoliläpäiseviä kalvoja ovat muun muassa eliöiden solukalvot, eläinten iho, eräät synteettiset polymeerit kuten polyamidit ja eräät keraamiset aineet kuten kupariheksasyanoferraatti. Biopolymeeri
Biopolymeerit ovat eloperäisiä eli orgaanisia polymeereja. 
Tärkkelys, selluloosa, proteiinit, peptidit, DNA ja RNA ovat kaikki esimerkkejä biopolymeereista, jotka koostuvat monomeereista eli sokerista, aminohapoista ja nukleotideista. Polypropeeni
Polypropeeni (lyhenne PP) on termoplastinen polymeeri, jota valmistetaan propeenista eli propyleenistä (CH). Polypropeenia käytetään useissa tarkoituksissa, kuten kalvoissa, kuiduissa, köysissä ja levyissä. Polypropeeni on erittäin vastustuskykyinen liuottimille, emäksille ja hapoille. Se on kiteinen muovi ja sivutuote öljyn valmistuksessa. Polypropeenin kiteisyysaste on normaalisti 40−60 %, lämpökäsittelyllä jopa 70 % Polymeeri
Synteettisten polymeerien valmistukseen on olemassa kaksi päätekniikkaa: Bakeliitti
Bakeliitti on belgialaisamerikkalaisen kemistin Leo H. Baekelandin (1863–1944) vuonna 1907 keksimä ensimmäinen täysin keinotekoinen polymeeri, fenoliformaldehydihartsi, joka luokitellaan kertamuoviksi. Sitä valmistetaan kondensaatioreaktion avulla kuumentamalla fenolia ja formaldehydia katalyytin läsnä ollessa. 2-vinyylipyridiini
2-vinyylipyridiinin vuosittainen tuotanto on noin 3 000 tonnia. Suurin osa tuotetusta yhdisteestä käytetään polymeerien valmistamiseen ja yhdiste polymeroituu niin radikaali- kuin ioni-initiaattorien vaikutuksesta. 2-vinyylipyridiinistä valmistetaan joko homopolymeeriä poly(2-vinyylipyridiini)ä tai elastomeereja, joissa ko-monomeereina ovat styreeni ja butadieeni. 2-vinyylipyridiinistä voidaan valmistaa myös muita kemikaaleja kuten lääkkeenä käytettävää metyridiiniä. Taktisuus
Taktisuudella voi olla hyvin suuri merkitys polymeerin muotoon. Esimerkiksi isotaktinen polypropyleeni on kiteinen, kun taas ataktinen polypropyleeni on amorfinen eikä jaa samoja teollisuudessa tarvittavia mekaanisia muovien muovaamiseen vaadittuja ominaisuuksia kuin isotaktinen muotonsa. Polyamoria
Polykuvio tai -verkosto on polyamorisissa suhteissa elävistä piirretty verkosto. Siinä usein hahmotetaan erilaisia seurustelu, teksuaalisia ja/tai romanttisia suhteita, joita piirtäjällä on. Nimityksellä voidaan myös viitata yleisemmin puhujasta ja hänen kumppaneistaan ja kumppanin kumppaneistaan jne. muodostuvaan ihmissuhdeverkostoon. Pettäminen polyamorisissa suhteissa määräytyy tehtyjen ihmissuhdesopimusten mukaan. Esimerkiksi seksuaalisesti avoimessa suhteessa seksi jonkun kanssa ei ole pettämistä, mutta suojaamaton seksi voi olla mikäli on sovittu, että seksissä käytettävä suojaus on keskeinen keino suojautua seksitaudeilta ja estää niiden leviäminen polyverkostossa. Välimeri (yleiskäsite)
Välimeri on sivumeri, joka työntyy mannerten väliin tai sisään. Varsinaisia välimeriä ovat Välimeri eli Euroopan välimeri, Pohjoinen jäämeri, Australian välimeri eli Taka-Intian ja Australian välinen saaristomeri, Amerikan välimeri, johon kuuluvat Meksikonlahti ja Karibianmeri. Myös Itämeri, Hudsoninlahti, Persianlahti ja Punainenmeri on mahdollista laskea välimeriksi. Polypropeeni
Polypropeeni on melko turvallinen polymeeri. Sitä käytetäänkin monissa elintarvikepakkauksissa. Polynomi
Polynomi koostuu yhdestä tai useammasta termistä, joiden sisällä ei esiinny muita laskutoimituksia kuin kertolaskua sekä potenssiin korotusta. Jos termejä on vain yksi, on kyseessä monomi. Jos niitä on kaksi, sanotaan polynomia binomiksi ja jos niitä on kolme, trinomiksi. Edellä esitetty polynomi on siis trinomi, jonka termit ovat x², -4x ja 7. Polyesteri
Muovipulloissa käytetty poly(etyleenitereftalaatti) (PET) on käytetyin polyesteri, mutta ei ainoa. Poly(butyleenitereftalaatti)a (PBT) ja poly(trimetyleenitereftalaatti)a (PTT) käytetään puristuskimmoisuuden vuoksi muun muassa muovimatoissa. Magneettiset polymeerikomposiitit
Ferrogeelien magneettikenttävaste on hyvin nopea ja ne voivat asettua alle sekunnissa jyrkkäkulmaisiin, venyneisiin ja kiertyneisiin muotoihin heterogeenisessa magneettikentässä. Partikkelit ovat kiinnittyneinä polymeeriverkostoon adheesiovoimilla, jolloin metallinanopartikkelien magneettiset ja polymeerin mekaaniset ominaisuudet pääosin säilyvät. Magneettikentän hävitessä ferrogeelit palautuvat heti alkuperäiseen muotoonsa. Tyypillinen polymeeri on ristisilloittunut polyvinyylialkoholin (PVA) hydrogeeli, jossa on kolloidikokoisia magnetiittihiukkasia. Valmistustapa on samanlainen kuin muillakin täyteaineisilla elastomeereilla: partikkelit voidaan lisätä matriisiin ennen ristisilloitusreaktiota, sen aikana tai sen jälkeen. Kohereeri
Kohereeri (suomeksi myös kohereri tai koheereri) on fysiikan varhaisemmassa tutkimuksessa käytetty laite, joka sopii sähkömagneettisen säteilyn ilmaisijaksi. Kohereeri perustuu metallijauheen vaihtelevaan sähkönjohtokykyyn, kuten varhaiset mikrofonit. Laite rakentuu lasiputkesta, jonka päissä on elektrodit ja keskellä metallijauhetta. Antromeeri
Antromeeri eli antropogeeninen biomi on Ellisin & Ramankuttyn 2008 esittämän maantieteellisen teorian mukaan biomi, jossa prosessit ovat ensisijaisesti ihmispopulaation funktioita. Ekosysteemit ja ihmistoiminta vuorovaikuttavat keskenään. Antromeeri on siis luonnon ja ihmistoiminnan yhdessä luoma alue ja kokonaisuus. Teoria esittää, että antomeerissa ihmistoiminta vaikuttaa enemmän kuin suurilmasto. Paraformaldehydi
Paraformaldehydi on formaldehydin polymeroitumistuote ja koostuu 8–100 toistuvasta yksiköstä. Ainetta käytetään muun muassa muoviteollisuudessa ja desinfiointiaineena.
Aineesta käytetään myös nimiä "polyoksimetyleeni", "formageeni", "polymeroitu formaldehydi", "formaldehydipolymeeri" ja "paraformi". Elastomeeri
Elastomeeri on amorfinen polymeeri, joka venyy vähintään kaksinkertaiseksi ja palautuu nopeasti alkuperäiseen muotoonsa, kun venymän aiheuttanut voima poistetaan. Elastomeerit voidaan jakaa yleiskumeihin, erikoiskumeihin ja termoplastisiin kumeihin. Ensimmäinen tunnettu elastomeeri oli luonnonkumi. Polydimetyylisiloksaani
Polydimetyylisiloksaani (PDMS) on eniten käytetty piipohjainen orgaaninen polymeeri, ja on tunnettu sen tavattomista reologisista ominaisuuksista. Sitä käytetään muun muassa piilolinssien, lääketieteellisten välineiden, shampoon (dimetikoni tekee hiukset liukkaiksi ja kiiltäviksi), tilkitsemisaineiden, liukastevoiteiden ja kuumankestävien tiilien valmistamiseen. Vinyyli
Vinyylipolymeerien ehkä tunnetuin käyttö on EP- ja LP-äänilevyissä. Puhekielen ilmaisu ""vinyyli"" tarkoittaa vinyylilevyä ja ""savikiekko"" tarkoittaa 1900-luvun alkupuolen gramofonilevyä. 4-tert-butyylikatekoli
4-tert-butyylikatekoli (CHO) on katekolin johdannaisiin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään polymeeriteollisuudessa hapettumisenestoaineena ja estämään eräiden monomeerien polymeroitumista varastoinnin aikana. Polymoog
Polymoog (kirjoitetaan joskus myös PolyMoog) on elektroninen analoginen kosketinsoitin ja syntetisaattori. Nykyisin sitä pidetään usein toimintatapansa vuoksi urku-tyyppisenä soittimena, jossa on laajat mahdollisuudet muokata valittua sointiväriä. Vinylideenifluoridi
Vinylideenifluoridi (CHF) on fluorattuihin alkeeneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään kemiateollisuudessa polymeerien valmistamiseen. Polymeeri
Suurin osa polymeereistä on orgaanisia rakentuen hiiliketjun ympärille, mutta myös kemiallisesti epäorgaanisiksi katsottuja polymeerejä käytetään. Tunnetuin on pii-happiketjusta muodostuva silikoni, eli poly(alkyylisiloksaani), (RSiO), jossa R on hiilivetyryhmä. Elastomeeri
Yleisimmät elastomeerit ovat polyuretaani, polyurea, akryyli sekä useat kumilaadut. Bisfenoli-A
Bisfenoli-A, (BPA) ("4,4'-dihydroksi-2,2-difenyylipropaani") on muoviteollisuuden laajasti käyttämä monomeeri, josta polymeroimalla tehdään polykarbonaattimuovia ja epoksihartsia. Bisfenoli-A:n leimahduspiste on 207 °C (o.c.) ja itsesyttymislämpötila 600 °C. BPA esiintyy vapaana monomeerina kuiteissa ja muissa lämpöpapereissa. Polyamoria
Polyamoria on yksi monisuhteisuuteen kuuluva ihmissuhdemuoto ja ajattelu- ja elämäntapa. Sitä noudattavalla henkilöllä voi olla yhtäaikaisesti useampi seksuaalisia ja/tai romanttisia piirteitä sisältävä ihmissuhde. Kukin suhteeseen osallistuja on tietoinen suhteen muodosta ja suostunut osaksi polyamorista suhdekuviota. Muovi
Muovi on yleisnimitys synteettisille tai puolisynteettisille hiili- tai hiili-piiatomien pitkistä molekyyliketjuista eli polymeereistä koostuville materiaaleille. Tämä kemiallinen rakenne on taustalla myös materiaalien muovattavuudelle, mistä johtuu nimitys muovi. Magneettiset polymeerikomposiitit
Magneettiset polymeerikomposiitit voidaan jakaa karkeasti viiteen ryhmään: elastomeereihin, ferrogeeleihin, bioyhteensopiviin polymeereihin, termoresponsiivisiin polymeereihin ja muistipolymeereihin. Bis(kloorimetyyli)eetteri
Bis(kloorimetyyli)eetteri eli BCME (CHClO) on kloorattuihin eettereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Aikaisemmin yhdistettä on käytetty suurissa määrin polymeerien valmistukseen, mutta nykyään sitä käytetään vain hyvin rajoitetuissa määrin orgaanisen kemian synteeseissä sen suuren myrkyllisyyden ja karsinogeenisuuden vuoksi. Liposomi
Polymersomit ovat liposomeja isompia kuplia, joita tehdään keinotekoisista lipideistä. Magneettiset polymeerikomposiitit
Polymeerit ovat harvoin luonnostaan magneettisia. Eräs harvinainen poikkeus tähän on polyaniliinin ja tetrasyanokinodimetaanin (TCNQ) muodostama polymeeri, joka säilyttää magneettisuutensa ilman ulkoista magneettikenttää huoneenlämmössä. Vuonna 2004 Durhamin yliopistossa Englannissa kehitetty muovimagneetti perustaa toimintansa vapaiden radikaalien järjestyneisyyteen, ja lopullinen varaus kehittyy muutaman kuukauden aikana valmistuksesta. Divinyylibentseeni
Divinyylibentseenistä muodostuva homopolymeeri polidivinyylibentseeni on haurasta eikä sillä juurikaan ole käyttökohteita. Sen sijaan divinyylibentseenin ja muiden monomeerien muodostamat heteropolymeerit ovat yleisessä käytössä. Yksi tärkeimmistä niistä on kopolymeeri styreenin kanssa ja näitä hartseja käytetään erityisesti ioninvaihdossa. Muissa polymeereissä divinyylibentseeniä käytetään ristisillottavana yhdisteenä. Ristisilloitus divinyylibentseenillä parantaa polymeerin kovuutta, kuumuudenkestävyyttä ja kimmomoduulia. Tällaisia polymeerejä käytetään muun muassa sähköneristeinä. Litiumpolymeeriakku
Litiumpolymeeriakku tai litiumionipolymeeriakku on litiumioniakku, jossa litiumioniakuissa tavallisesti käytetty orgaaninen elektrolyytti on korvattu polymeerisellä elektrolyytillä. Polymeerisen elektrolyytin käytössä ideana on, ettei se ole nestemäistä, kuten tavallisissa litiumioniakuissa käytetty orgaaninen liuos, vaan kiinteää. Kiinteä polymeerielektrolyytti (SPE) voidaan valmistaa eri materiaaleista, kuten esimerkiksi polyetyleenioksidista (PEO), polyakryylinitriilistä (PAN), polymetyylimetakrylaatista (PMMA) tai polyvinylideenifluoridista (PVdF). Metyylivinyylieetteri
Metyylivinyylietteri (CHO) on tyydyttymättömiin eettereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään monomeerina valmistettaessa polymeerejä. Biopolymeeri
Toisin kuin tavalliset polymeerit biopolymeerit koostuvat monenlaisista monomeereistä ja muodostavat erilaisia, usein hyvin mutkikkaita rakenteita. Monomeerien (esimerkiksi proteiinissa aminohappojen) järjestys määrää biopolymeerin "primaarirakenteen". Biopolymeerin muoto (α-kierteet ja β-laskokset) määrää biopolymeerin "sekundäärirakenteen". "Tertiäärirakenteella" viitataan koko molekyylin avaruudelliseen rakenteeseen. Jokaisella rakenteenosalla on oma merkityksensä biopolymeerin toimintaan.
Suurin ero biololymeerien ja keinotekoisten polymeerien välillä on biopolymeerien useimmiten paljon yksinkertaisempi rakenne. Kopolymeeri
Kopolymeeri on polymeeri, joka on muodostunut kahdesta tai useammasta keskenään erilaisesta monomeeristä. Kopolymeerejä valmistetaan polymerisoimalla eri monomeerejä eli yhdistämällä monomeerit toisiinsa. Tätä kutsutaan kopolymeroinniksi. Kopolymeeri eroaa homopolymeerista, jossa on vain yhtä monomeeriä. Karbonaattiesteri
Karbonaattiesteriin perustuva polymeeri on polykarbonaatti. Sitä valmistetaan karboksyloimalla polyoleja fosgeenilla. Guttaperkka
Guttaperkka on kumipuusta saatava elastomeeri eli kimmoisa polymeeri. Kemialliselta rakenteeltaan guttaperkka on polyisopreeni eli isopreenin (2-metyyli-1,3-butadieeni) polymeroitumistuote. Guttaperkan CAS-numero on 9000-32-2. Sen rakennekaava on sama kuin kautsulla, mutta guttaperkassa polymeeriketjulla on trans-rakenne luonnonkumin cis-rakenteen sijaan. Tästä erosta johtuen polymeeriketjut pakkautuvat tiiviimmin ja guttaperkka on kovempaa kuin luonnonkumi. Guttaperkaa saatiin "Palaquium gutta" -kasvista. Muovi
Tuotantomääriltään suurimmat muovilaadut valmistetaan öljynjalostuksessa syntyvistä kevyistä jakeista, kuten bentseeni, butadieeni, propeeni ja eteeni, liittämällä näiden molekyylit yhteen pitkiksi ketjuiksi prosessissa, jota sanotaan polymeroinniksi. Vuoteen 2018 menneä muovia on tuotettu koko maailmassa yheensä yli 8 mljardia tonnia (8 biljoonaa kiloa). Tällä hetkellä muovin vuosituotanto on 300 miljoonaa tonnia, ja arvioiden mukaan se kaksinkertaistunee vuoteen 2030 mennessä. Kaikesta tuotetusta muovista n. 80% päätyy jätteeksi Monomeeri
Aminohapot ovat luonnollisia monomeerejä ja polymerisoituvat muodostaen proteiineja. Glukoosimonomeerit voivat myös polymerisoitua, muodostaen tärkkelystä, amylopektiinejä ja glykogeenia. Tämä polymerisaatioreaktio tunnetaan dehydrauksena tai kondensaatioreaktiona, jossa vetyatomi ja hydroksyyliryhmä (-OH) muodostavat vettä ja happimolekyylisidoksia jokaisen monomeerin väliin. Diketeeni
Diketeeni (CHO) on tyydyttymätön laktoni ja keteenin dimeeri. Yhdistettä voidaan käyttää kemianteollisuudessa valmistettaessa polymeerejä, lääkkeitä ja väriaineita. Aste (polynomi)
Polynomin aste on matematiikassa käytetty termi, jolla jaotellaan erilaisia polynomeja niiden ominaisuuksien mukaan. Polynomin, joka muodostuu yhdestä tai useammasta monomista, perusominaisuudet määrätyvät korkeampiasteisen monomin mukaan. Polyuretaani
Polyuretaanieristeitä ovat eristelevyt, elementit, ruiskutettavat spray-polyuretaanieristeet ja pulloista pursutettavat saumavaahdot ikkunoiden ja ovien tiivistämiseksi. Tehdasvalmisteisissa elementeissä polyuretaanieriste toimii rakenteen osana jäykistäen kotelorakenteet tukevaksi rakennuselementiksi. PU-insulation, eli PU-eriste on yleisesti käytetty englanninkielinen nimitys kaikille polyuretaanieristeille. Butyylikumi
Butyylikumi (lyh. "IIR", engl. "isobutylene-isoprene rubber") on isobuteenin ja isopreenin muodostama kopolymeeri. Butyylikumi on samalla synteettinen kumi ja elastomeeri. Butyylikumi on yleiskumi monenlaisiin käyttötarkoituksiin. Butyylikumilla on hyvä kemiallinen kestävyys ja se soveltuu moniin teollisuuden käyttökohteisiin. Butyylikumin kaasujen läpäisevyys on alhainen ja otsonin kestävyys hyvä. Butyylikumi ei päästä juurikaan ilmaa lävitseen. Polynomimatriisi
on polynomimatriisi. Polynomimatriisien yhteen- ja kertolasku sekä kertominen polynomilla määritellään samalla tavalla kuin tavallisille lukumatriiseille ja n×n-polynomimatriisien joukko formula_2 muodostaakin renkaan ja jos mukaan otetaan myös skalaarilla (formula_3) kertominen, ne muodostavat K-algebran. Polynomimatriiseilla on merkittävä asema matriisilaskennan teoriassa. Polymeeri
Polymeerit voidaan jakaa synteettisiin ja luonnossa esiintyviin. Luonnon polymeerejä eli biopolymeerejä ovat muun muassa tärkkelys, selluloosa, DNA, proteiinit, kautsu ja guttaperkka. Nykyisin eniten käytetyt muovit, polyeteeni, polypropeeni ja polyvinyylikloridi ovat petrokemian jalostusketjuihin liittyviä synteettisiä tuotteita. Muoveilla on korkea polymeraatioaste, eli niiden jokainen molekyyli (polymeeriketju) on muodostunut 1 000–100 000 pienestä molekyylistä (monomeerista). Syklopentadieeni
Syklopentadieeniä käytetään orgaanisessa synteesissä. Suurin käyttö yhdisteelle on polymeerien valmistus. Polymeerit sisältävät yleensä alle 2000 syklopentadienyyliyksikköä ja ovat ulkomuodoltaan vahamaisia. Syklopentadieeni reagoi helposti Diels–Alder-reaktiolla, ja sitä voidaan käyttää useiden erilaisten syklisten molekyylien synteeseissä. Sitä käytetään myös syklopentadieeniyksikön sisältävien molekyylien, kuten ferroseenin, synteesissä. Polygoni (tietokonegrafiikka)
Polygoni () on kolmiulotteisessa grafiikassa renderöintiin käytettävä monikulmion kaltainen "primitiivi". Polygoni määritellään verteksien (kulmapisteiden) joukolla. Verteksien välinen jana on polygonin "reuna" () ja polygonin määrittelemä taso on sen "sivu" (). Polygonimalli on polygonien joukosta koostuva kappale.
Polygoneilla voi olla useita kulmia, mutta renderöintiin nämä voidaan yksinkertaistaa kolmikulmaisiksi: kolmikulmaisen kappaleen kaikki pisteet ovat aina samassa tasossa, jolloin sen koko pinnan alueella on sama normaalivektori. Polygoneilla ei ole syvyyttä (paksuutta), vaan ne ovat kaksiulotteisia tasoja kolmiulotteisessa avaruudessa: kolmiulotteiset kappaleet muodostetaan polygonimalleilla (polygoniverkoilla). Polygonit voivat olla "kaksipuoleisia" tai vain "yksipuoleisia" suorituskykysyistä: menetelmällä on helppo poistaa esimerkiksi kuution piiloon jäävä sivu renderöinnistä. Hydroksipivalyylihydroksipivalaatti
Hydroksipivalyylihydroksipivalaatti eli hydroksipivaalihapon neopentyyliglykoliesteri (CHO) on alifaattisiin estereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään monomeerinä polymeerien valmistukseen. Polyaniliini
Polyaniliini on sähköä johtava polymeeri, jonka monomeeri on aniliini. Polyamidi
Polyamidi luetaan teknisiin muoveihin ja sitä käytetään eräässä kolmiulotteisen tulostuksen tekniikassa tulostusmateriaalina. Sen kitkakerroin terästä vasten on 0,25-0,35. Vinylideenikloridi
Vinylideenikloridi eli 1,1-dikloorieteeni (CHCl) on kloorattuihin alkeeneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään polymeeriteollisuudessa muovien valmistamiseen. Polymorfia
Polymorfia eli polymorfismi tai polymorfisuus tarkoittaa kiteisen yhdisteen kykyä esiintyä kahtena tai useampana eri kidemuotona. Eri polymorfit poikkeavat toisistaan fysikaalisten ominaisuuksien kuten sulamispisteen, tiheyden ja liukoisuuden perusteella. Eri kidemuotoja kutsutaan polymorfeiksi ja polymorfin stabiiliuteen vaikuttavat muun muassa lämpötila ja paine. Lukuisat mineraalit ovat polymorfisia esimerkiksi kalsiitti, aragoniitti ja vateriitti ovat toistensa polymorfeja. Diatsokarbonyyliyhdisteet
Diatsokarbonyyliyhdisteet voidaan polymeroida ja reaktioiden initiaattoreina käytetään yleensä siirtymämetalleja. Polymeerin perusrunkona on hiilivetyketju, josta haarautuu lähtöaineesta riippuen joko ketoni- tai esteriryhmiä. Metameria (väri)
Metameria on ilmiö, jossa kaksi väritiheydeltään erilaista kappaletta näyttävät tarkkailijan mielestä samanvärisiltä. Tämä yleinen ilmiö tulee useimmiten esiin siis sopivissa valaistusolosuhteissa. Kyse on pohjimmiltaan ihmisen silmän biologisista ominaisuuksista. Ihmisen silmä havaitsee tappisolujen avulla kolme perusväriä, joiden perusteella käsitys väristä eli värinäkö muodostuu. Lieväkin värisokeus tai poikkeama yksilön värinäössä voi johtaa siihen että hän näkee useampia erilaisen värispektrin omaavia kappaleita samanvärisinä. Kappaleiden värinheijastusominaisuuksien lisäksi metamerian ilmenemiseen vaikuttaa tarkasteluolosuhteiden valaistus, koska se muodostaa aina osan kappaleen väristä. Nimenomaan valaistusolosuhteet aiheuttavat useimmiten käytännön ongelmia. Eriväriset kappaleet, jotka siis tietyssä valossa näyttävät samansävyisiltä ovat metameerejä. Neopentyyliglykoli
Neopentyyliglykolia käytetään polymeerien esimerkiksi polyestereiden ja polyuretaanien valmistamiseen. Neopentyyliglykoli monomeerina parantaa näiden polymeerien kemiallista ja korkeiden lämpötilojen kestoa. Neopentyyliglykolista valmistettuja polymeerejä käytetään muun muassa maaleissa ja pinnoitteissa. Yhdisteestä valmistetaan myös voiteluaineita sekä muovinpehmentimiä. Puukomposiitti
Puukomposiitti on kahden päämateriaalin, puun ja muovin yhdistelmä, jossa materiaalit toimivat yhdessä, mutta eivät ole liuenneet tai sulautuneet toisiinsa. Sana komposiitti tulee englannin kielen sanasta composite, jonka suomennos on "yhdistetty". Valmistettaessa puukomposiitteja on tavoitteena maksimoida puun ja muovin hyvät ominaisuudet ja minimoida huonot ominaisuudet niin, että tulos on enemmän kuin näiden yksittäisten osiensa summa. Polymerointi
Suuri osa raaka-aineista on alkeeneja. Tämä johtuu siitä, että yleisimmät muovit saadaan avaamalla yhdisteen kaksoissidos. Tällaiset molekyylit liittyvät peräkkäin muodostaen additiopolymeereja, jotka ovat yleensä kestomuoveja. Eräs esimerkki polyadditiosta on polyeteenin valmistus eteenistä. Termi (matematiikka)
Termi on matematiikassa arvo, joka mahdollisten muiden termien kanssa yhteenlaskettaessa muodostavat polynomin. Polynomi koostuu siis termien summasta. Selluloosa
Selluloosa on maapallon yleisin orgaaninen polymeeri. Vinyylibromidi
Vinyylibromidia käytetään polymeerien, erityisesti modakryylikuitujen, palonestoaineina käytettävien yhdisteiden ja polymeerien valmistamiseen. Siitä voidaan valmistaa polyvinyylibromidia ja sitä käytetään myös komonomeerina vinyyliasetaatin, maleiinihapon tai maleiinianhydridin kanssa. Vinyylibromidin ja vinyylikloridin kopolymeeriä käytetään kankaiden päällystämiseen. Lisäksi vinyylibromidia voidaan käyttää myös eräiden lääkkeiden valmistuksessa. 1,5-heksadieeni
1,5-heksadieeniä käytetään polymeerien valmistuksessa. 1,5-heksadieenistä muodostuu yksinään polymeeri, jonka rakenne koostuu 1-metyleeni-3-syklopentyyliyksiköistä. Nämä polymeerit ovat kiteisiä, niillä on korkea sulamispiste, suuri tiheys, suuri joustavuus ja hyvä lujuus. Sopivia katalyyttejä käyttäen näistä polymeereistä saadaan myös isotaktisia ja optisesti aktiivisia. Olosuhteista riippuen renkaat voivat olla joko cis- tai transasemassa toisiinsa nähden. 1,5-heksadieenistä voidaan valmistaa myös kopolymeerejä, esimerkiksi propeenin kanssa. Agglomeraatti
Agglomeraatti (, muodostua palloiksi) on kivilaji, joka on muodostunut sedimentistä jossa paljon pommiainesta sisältäviä pyöreitä vulkaanisia yli 64 millimetriä olevia fragmentteja. Sitä syntyy kun sitkeä hapan laava estää sisällään olevia kaasuja purkautumasta. Sen seurauksena se purkautuu räjähtämällä ja voi lentää vulkaanisina pommeina ja heitteinä kasautuen purkausaukon ympärille. Vulkaaniset pommit ovat suurempia kuin 64 millimetriä. Polyaniliini
Polyaniliinia voidaan valmistaa joko kalvoina, pulverina tai kuituina. Sitä käytetään ja tutkitaan erityisesti elektrodimateriaalina, mutta sillä voi olla sovellutuksia myös orgaanisen elektroniikan parissa esimerkiksi ledien ja painetun elektroniikan valmistuksessa. Myös polymeerin käyttöä korroosionestomaaleissa on tutkittu. Hydroksipivalyylihydroksipivalaatti
Hydroksipivalyylihydroksipivalaattia voidaan valmistaa esteröimällä neopentyyliglykolia hydroksipivaalihapon kanssa. Toinen hyvin yleisesti käytetty tapa on hydroksipivaldehydin Tishchenko-reaktio. Tämä reaktio tapahtuu 80–130 °C:n lämpötilassa maa-alkalimetallihydroksidien tai alumiinialkoksidien toimiessa emäksisinä katalyytteinä. Hydroksipivalyylihydroksipivalaattia käytetään monomeerina valmistettaessa polyestereitä ja polyuretaaneja. Monomeeri parantaa polymeerien säänkestoa ja joustavuutta sekä alentaa polymeerin lasisiirtymäpistettä. Hydroksipivalyylihydroksipivalaatista valmistettuja polymeerejä käytetään erityisesti autoteollisuudessa ja pinnoitteiden valmistukseen. RNA-polymeraasi
RNA-polymeraasi () on polymeraasientsyymi, joka syntetisoi RNA:ta. Se liittää nukleotideja yhteen polymeeriksi, RNA-molekyyliksi. Uuden RNA-molekyylin se muodostaa olemassa olevan DNA- tai RNA-molekyylin pohjalta emäspariperiaatteen mukaisesti eli kopioi emäsjärjestyksen. Vinyylitolueeni
Vinyylitolueenia käytetään polymeerien valmistuksessa sellaisenaan tai komonomeerinä. Yhdisteestä muodostuva homopolymeeri poly(metyyli)styreeni on ominaisuuksiltaan verrattavissa polystyreeniin, mutta on tätä kevyempää. Vinyylitolueenin korkeamman hinnan vuoksi tämä polymeeri on kuitenkin polystyreeniä kalliimpaa ja sen käyttö on sen vuoksi vähäisempää. Vinyylitolueenia käytetään myös komonomeerina valmistettaessa maaleja, lakkoja ja polyestereitä. Natriumpolyakrylaatti
Natriumpolyakrylaatti on kuluttajatuotteissa runsaasti käytetty polymeeri, jonka kemiallinen kaava on [-CH-CH(COONa)-] ja CAS-numero 9003-04-7. Se pystyy imemään 200-300-kertaisesti oman massansa verran vettä. Akrylaattipolymeerejä pidetään yleensä negatiivisesti varautuneina. Teollisuudessa natriumilla neutraloitu yhdiste on yleisimmin käytössä, mutta myös kalium-, litium- ja ammoniumsuoloja käytetään. Magneettiset polymeerikomposiitit
Valmistus tapahtuu sekoittamalla magneettista metallijauhetta, kuten ferriitiä Fe2O3, nikkeliä tai kobolttia, polymeerihartsiin ja kovettamalla komposiitti ruiskuvalun tai ekstruusion yhteydessä. Tärkeimpiä materiaaleja ovat ferriitti, NdFeB, SmCo sekä SmFeN. Ferriitti on yleisin ja myös halvin vaihtoehto useimpiin sovelluksiin. Muiden metalliseosten etuna on ferriittiä korkeampi pysyvä magneettisuus, ja osalla parempi lämmönsietokyky ja magneettisuuden pysyvyys lämpötilan noustessa. Vinylideenikloridi
Vinylideenikloridia käytetään pääasiassa polymeeriteollisuuden raaka-aineena. Siitä saatavaa homopolymeeriä polyvinylideenikloridia voidaan käyttää muun muassa elintarvikkeiden pakkaamiseen. Yhdistettä käytetään myös muiden muovilaatujen valmistukseen komonomeerinä esimerkiksi vinyylikloridin, akryylinitriilin, metakryylinitriilin ja metakrylaattien kanssa. Vinylideenikloridia voidaan käyttää myös klooriasetyylikloridin valmistukseen. Kestomuovi
Kestomuovi eli termoplastinen polymeeri on lämmittämällä uudelleen muovattava polymeeri. Proteiinin rakenne
Jos proteiini koostuu ei-kovalenttisesti toisiinsa sitoutuneista polypeptidiketjuista, sen kokonaisrakennetta kutsutaan kvaternaarirakenteeksi. Monomeerien lukumäärän mukaan rakennetta kutsutaan kahden yhdistyneen monomeerin tapauksessa dimeeriksi, kolmen monomeerin tapauksessa trimeeriksi ja neljän tapauksessa tetrameeriksi ja niin edelleen. Yhteisnimitys useimmista monomeereista koostuville rakenteille on oligomeeri. Hitaussäde
Polymeeriketju ei ole jäykkä kappale. Kappaleen konformaatio muuttuu jatkuvasti ja kappaleen hitaussäde on ymmärrettävä keskiarvoksi yksittäisistä hitaussäteistä ajan kuluessa: Polynomimatriisi
Polynomimatriisi eli λ-matriisi on neliömatriisi, jonka alkiot ovat polynomeja. 
Esimerkiksi: Monomeeri
Monomeeri (kreik. "mono" "yksi" ja "meros" "osa") on pieni molekyyli, joka voi sitoutua kemiallisesti toisiin monomeereihin muodostaen polymeerin. Diglyymi
Diglyymi on polaarinen aproottinen liuotin. Diglyymiä käytetään liuottamaan eräitä polymeerejä, kuten polystyreeniä. Sitä käytetään myös liuottimina orgaanisissa reaktioissa, joissa on läsnä organometalliyhdisteitä tai muita metalliyhdisteitä, jotka hyötyvät koordinoituvasta liuottimesta. Yhdistettä käytetään liuottimena myös tekstiiliväreissä, kosmetiikassa ja lakoissa sekä valovastuksien valmistamisessa. Plasmidi
Plasmidi on kromosomin ulkopuolella solulimassa sijaitseva ja itsenäisesti kahdentuva rengasmainen DNA-molekyyli, jonka sisältämät geenit eivät ole eliölle välttämättömiä. Plasmideja on bakteereilla ja hiivoilla. Plasmidien koko on suurimmillaan noin 400 000 emäsparia (bp). Yhdessä solussa voi olla samasta plasmidista 1–500 kopiota. Termiä ”plasmidi” käytti ensimmäisenä yhdysvaltalainen molekyylibiologi Joshua Lederberg vuonna 1952. Polyesteri
Polyesterit (lyhenne PES) ovat kondensaatiopolymeerejä, joissa esteriryhmät ovat keskeisinä rakenteellisina osina makromolekyylien pääketjuissa. Polyesterit ovat eniten valmistettuja synteettisiä polymeerejä (18 miljoonaa tonnia vuodessa, 2000). Polyesterien tuottaminen on petrokemiallisesti yksinkertaista ja halpaa. Polyvinyylialkoholi
Polyvinyylialkoholi (PVOH, PVA tai PVAl) on vesiliukoinen synteettinen polymeeri. Sitä käytetään paperin valmistusprosessissa, tekstiileissä ja erilaisissa pinnoitteissa kalvopäällystysaineena. Se on valkoista ja hajutonta. Polyvinyylialkoholia voidaan käyttää kalvopäällystysaineena lääketeollisuudessa tablettien ja kapseleiden päällystämiseen. Polyvinyylialkoholin E-koodi on E1203 ja sen päivittäinen hyväksyttävä enimmäissaanti eli ADI-arvo on 50mg/kg/vrk. Polyvinyylialkoholia käytetään emulsiopolymeroinnissa suojakolloidina polyvinyyliasetaattidispersioissa. Polyvinyylialkoholia käytetään myös synteettisen kuidun vinylonin valmistamiseen. Marmori
Marmori (kreik. "marmaros", loistava kivi) on nimitys kaikille karbonaattipitoisille kivilajeille, joilla on sellainen kovuus ja kiillotettavuus, että niitä voidaan käyttää rakentamiseen ja veistoksiin. Marmori on kalkkikivestä muuttunut eli metamorfinen kivilaji. Marmoria on pitkään käytetty rakennuskivenä. Enimmäkseen sitä käytetään sisustamisessa, pöytätasoina sekä seinä- ja lattialaatoissa. Lasisiirtymä
Polymeereillä lasisiirtymän vaikutuksen voi huomata reologisella mittauksella, jossa vedetään materiaalia kasvavalla voimalla vastakkaisiin suuntiin. Lasimaisessa tilassa oleva materiaali ei juurikaan veny, vaan riittävän kovalla jännityksellä se katkeaa, kun taas kumimaisessa tai nahkamaisessa tilassa oleva materiaali ensin selvästi venyy, kunnes sekin riittävän kovalla jännityksellä katkeaa.