Onko Israelin johdossa presidentti?
Israelin politiikka
Israel on hallintomuodoltaan parlamentaarinen demokraattinen tasavalta, jossa on yhtäläinen äänioikeus. Israelissa on 120-jäseninen parlamentti knesset. Edustajapaikat jaetaan puolueiden kannatuksen mukaan suhteellista vaalitapaa noudattaen. Knesset valitaan kansanäänestyksellä neljän vuoden välein, mutta kansanedustajat voivat järjestää ennenaikaiset vaalit äänestämällä luottamuksesta. Israelin presidentti on lähinnä edustuksellinen virka. Presidentti valitsee enemmistöpuolueen tai liittouman johtajan pääministeriksi.
Zvi Mazel
Tapaus herätti paljon huomiota Ruotsin ja Israelin tiedotusvälineissä. Museonjohtaja Kristian Berg kommentoi välikohtausta israelilaiselle sanomalehdelle Haaretzille: "En kuullut kenenkään teoksen nähneen sanoneen, että se oli antisemitistinen installaatio juutalaisia tai Israelin kansaa vastaan. Näin ollen uskon, että tämä teos on kaapattu poliittisesti. Suurlähettiläs Mazelin siitä tekemä tulkinta oli hyvin kapeakatseinen ja hyvin poliittinen." Mazelin mukaan Ruotsi on "yksi antisemitistisimmistä maista maailmassa", jossa on "tiedotusvälineissä päivittäistä yllytystä tappaa juutalaiset." Israelin pääministeri Ariel Sharon myöhemmin kiitti Mazelia antisemitismin vastaisesta työstään.
Nykyisin Mazel on Jerusalem Center for Public Affairs -keskuksen jäsen. Hän on kirjoittanut kattavasti Israelin ulkopoliittisista suhteista Egyptin ja Turkin kanssa. Hänen mukaansa Recep Tayyip Erdoğanin yritykset kääntää Mustafa Kemal Atatürkin sekulaarinen politiikka ovat tehneet Turkista Israelin ja länsimaiden vastustajan. Mazelin mielestä yhteistyö Egyptin kanssa on tärkeää Israelille, mutta hän vastusti Muslimiveljeskuntaa Egyptin presidentinvaaleissa 2012. Israelin politiikka
Ariel Sharonin perustama Kadima-puolue ja sen uusi puheenjohtaja ja Israelin pääministeri Ehud Olmert ovat esittäneet Israelin ratkaisevan kiistan palestiinalaisvaltion rajoista yksipuolisesti, koska neuvotteluissa ei ole edistytty. Suunnitelmassa Israel vetäytyisi ainakin osasta vuonna 1967 miehittämistään alueista mutta säilyttäisi osan Länsirannan siirtokunnistaan. Gaza luovutettiin palestiinalaishallinnolle syyskuussa 2005 Israelin yksipuolisella päätöksellä. Länsirannalla ja Gazassa palestiinalaisia johtaa palestiinalaishallinto. Palestiinalaishallinto julistautui Palestiinalaisten kansallisneuvoston muodossa itsenäiseksi jo 1988. Juutalaissiirtokunta
Yhdysvaltain presidentti Barack Obaman hallitusta alkoi 2000-luvun loppupuolella entistä näkyvämmin huolettaa Israelin siirtokuntien kasvattaminen, mutta maan republikaanit tukivat monesti siirtokuntia.
Yhdysvaltain ulkoministeri John Kerry tuomitsi vuonna 2013 Israelin siirtokunnat ja niiden laajentamisen laittomiksi. Yhdysvaltain presidentin Donald Trumpin hallinto ei usko, että siirtokunnat ovat Lähi-idän rauhan este. Samaan aikaan helmikuussa 2017 Israelin liittolaisina pidetyt Iso-Britannia, Saksa ja Euroopan unioni ovat tuominneet siirtokuntien laajennukset. Trump on nimittänyt juutalaistaustaisen vävynsä, Jared Kushnerin Israel-neuvonantajakseen. Pian nimityksen jälkeen Israelin puolustusministeriö kertoi rakentavansa valinnasta innoittuneena miehittämälleen Länsirannan juutalaissiirtokunan alueelle 2 500 uutta asuntoa. Kushnerin omat vanhemmat sekä Yhdysvaltain Israelin suurlähettiläs David Friedman ovat rahoittaneet rakennushanketta. Israel
Yhdysvaltain ja Israelin suhteet ovat vahvistuneet Yhdysvaltain presidentin Donald Trumpin valtakaudella. Israelissa on kuitenkin herännyt huoli siitä, mikä maan asema on Trumpin jälkeisenä aikana, sillä maan asema voi heikentyä, jos demokraatit voittavat seuraavat vaalit Yhdysvalloissa. Israelin politiikka
Israelin valtionpäämies on presidentti, mutta brittiläistyyppisestä enemmistöparlamentarismista seuraa, että pääministeri on käytännössä maan johtaja. Israelin nykyinen, järjestyksessä kymmenes presidentti on vuonna 2014 valittu Reuven Rivlin. Pääministerinä on Likud-puolueen Binjamin Netanjahu. Pääministerien asemaa vaikeuttaa knessetin hajanaisuus. Hallitukset ovat usein olleet poliittisesti heikkoja "kansallisen yhtenäisyyden hallituksia". Ennenaikaiset vaalit ovat olleet tavallisia. Mahmud Abbas
Abbas valittiin tammikuussa 2005 nelivuotiskaudelle, jonka piti päättyä 9. tammikuuta 2009. Palestiinalaishallinnon perustuslain mukaan hänen seuraajakseen tulisi 60 päivän ajaksi ennen vaalien järjestämistä parlamentin puhemies, joka on Hamasia edustava Abdel Aziz Dweik, jonka Israel pidätti ja tuomitsi 36 kuukaudeksi vankeuteen terroristiseen ryhmään kuulumisesta. Abbas sanoi kuitenkin jäävänsä presidentiksi vielä vuoden ajaksi, koska lain mukaan presidentin- ja parlamenttivaalit on järjestettävä samaan aikaan, jälkimmäiset tammikuussa 2010. Hamas ja osa lakiasiantuntijoista kiistivät Abbasin perustelut. PLO:n keskuskomitea päätti edelleen siirtää vaaleja 28. päiväksi kesäkuuta 2010 ja jatkaa Abbasin ja parlamentin toimikautta vielä tähän asti. Israelin historia
Sharonin esitettyä suunnitelman Israelin yksipuolisesta vetäytymisestä Gazasta, hänen puolueensa ajautui sisäisiin ristiriitoihin ja pääministeri hajotti knessetin ja perusti lokakuussa 2005 uuden puolueen Kadiman. Sharon kuitenkin sai vakavan aivoverenvuodon ennen vaaleja, ja hänen tilalleen virkaa tekeväksi pääministeriksi ja Kadima-puolueen johtajaksi nousi Ehud Olmert. Antisemitismi
Euroopan nykyiset laitaoikeistolaiset puolueet tuomitsevat antisemitismin, ovat Israel-myönteisiä ja esittävät itsensä juutalaisten suojelijoina muslimien suorittamalta vainolta. Esimerkiksi Ranskan kansallista rintamaa syytettiin vielä perustajansa Jean-Marie Le Penin puheenjohtaja-aikana antisemitismistä, mutta puolueen nykyinen puheenjohtaja Marine Le Pen on etääntynyt julkisesta antisemitismistä ja saanut kannatusta myös Ranskan juutalaisilta. Juutalaisjärjestöt ja Israel suhtautuvat Euroopan laitaoikeistoon kuitenkin usein varauksellisesti tai torjuvasti, epäillen näiden motiiveja juutalaisten puolustuksessaan ja muistuttaen eurooppalaisen nationalismin antisemitistisestä historiasta. Operaatio Kesäsade
Valkoisen talon tiedottaja Tony Snow sanoi, että Israelilla on oikeus puolustaa itseään ja kansalaistensa henkeä, mutta että sen pitää välttää Gazan siviiliväestöön ja infrastruktuuriin kohdistuvia vahinkoja. Palestiinalaisjohtaja Mahmud Abbasin mukaan iskut olivat kollektiivinen rangaistus palestiinalaisia vastaan ja humanitaarinen rikos. Silloisen EU:n puheenjohtajamaa Suomen pääministeri Matti Vanhasen mukaan "EU tuomitsee Israelin ylimitoitetut sotatoimet ja niiden aiheuttaman humanitaarisen kriisin". Israelin hallitus kieltäytyi tulitauosta ennen kuin kaapattu sotilas vapautetaan, Hamas taas kieltäytyi luovuttamasta kaapattua sotilasta. Israelin armeijan aloittaessa Gazaan tunkeutumista sen ilmavoimien lentokoneet lensivät varoituksenomaisesti myös Syyrian presidentinpalatsin yli. Viides ratsastaja
Romaanin tapahtumat liittyvät Israelin–Palestiinan konfliktiiin. Keskeinen henkilö on Yhdysvaltain presidentti, jota ei mainita nimeltä. Todellisia henkilöitä ja romaanin juonessa mukana olevia toimijoita ovat Libyan johtaja, eversti Muammar Gaddafi sekä Israelin pääministeri Menachem Begin (romaanin suomennoksessa Menahem Begin). Lisäksi romaanissa sivutaan muun muassa Franklin D. Rooseveltia, hänen neuvonantajaansa Harry Hopkinsia sekä John F. ja Robert Kennedyä sekä Ranskan presidentti Valéry Giscard d’Estaingia. "Carlos" eli Ilich Ramírez Sánchez mainitaan Gaddafin neuvonantajana. Israel
Ariel Sharonin perustama Kadima-puolue ja sen uusi puheenjohtaja ja Israelin pääministeri Ehud Olmert ovat esittäneet Israelin ratkaisevan kiistan palestiinalaisvaltion rajoista yksipuolisesti, koska neuvotteluissa ei ole edistytty. Suunnitelmassa Israel vetäytyisi ainakin osasta vuonna 1967 miehittämistään alueista mutta säilyttäisi osan Länsirannan siirtokunnistaan. Gaza luovutettiin palestiinalaishallinnolle syyskuussa 2005 Israelin yksipuolisella päätöksellä. Länsirannalla ja Gazassa palestiinalaisia johtaa palestiinalaishallinto. Palestiinalaishallinto julistautui Palestiinalaisten kansallisneuvoston muodossa itsenäiseksi jo 1988. Toinen intifada
Israelissa uskotaan yleisesti palestiinalaisjohdon aloittaneen kansannousun tietoisesti painostaakseen Israelia väkivallan avulla. Tätä on sanottu tukevan muun muassa se, että Israelin turvallisuusjoukot raportoivat johtavan palestiinalaishallinnon turvallisuudesta vastaavan virkamiehen, Tawfiq Dirawin, olleen paikalla Temppelivuorella Sharonin vierailun aikana sekä Palestiinalaishallinnon viestintäministerin Imad Al-Falujin pitämä puhe, jossa hän toteaa "tämän intifadan olleen ennalta suunniteltu siitä aina asti kun presidentti Arafat palasi Camp Davidin neuvotteluista". Israelin turvallisuusyhteisön sisälläkin on käyty keskustelua Jasser Arafatin henkilökohtaisesta roolista intifadan syttymiseen. Pääasiassa sotilastiedustelun näkemys on ollut, että Arafat kontrolloi väkivallan määrää kun taas Shin Betin näkemys on ollut, että Arafatin vaikutusmahdollisuudet ovat olleet korkeintaan rajalliset. Molemmat kuitenkin katsovat ettei Arafat tehnyt mitään tilanteen rauhoittamiseksi.
Tutkijoiden Alan Dowtyn ja Michelle Gawercin mukaan todisteiden valossa näkemys Arafatin rajallisesta vaikutusvallasta tai ainakin rajallisesta halusta hallita tilannetta näyttää todennäköisemmältä. Suezin kanavasota
Yhdysvaltain presidentti Richard Nixon vakuutti kuitenkin, ettei suunnitelman hyväksyminen heikentäisi Israelin asemaa. Tämän jälkeen Israel suostui aselepoon. Tasavalta
Jos tasavallan valtionpäämies on myös hallituksen puheenjohtaja, järjestelmää kutsutaan presidenttivaltaiseksi (esimerkiksi: Yhdysvallat). Jos valtionpäämies ei ole samaan aikaan hallituksen puheenjohtaja, jälkimmäistä tehtävää hoitaa useimmiten pääministeri. Presidentin tehtävänkuvaan voi kuulua esimerkiksi neuvoa-antava rooli hallituksenmuodostuksessa vaalien jälkeen, mutta käytännöt ja rooli vaihtelevat seremoniallisesta ja epäpoliittisesta vaikutusvaltaiseen ja vahvasti poliittiseen. Pääministeri vastaa linjausten tekemisestä ja keskushallinnosta. Joissakin tasavalloissa on mahdollista, että presidentiksi ja hallituksen puheenjohtajaksi valitaan poliittisesti erisuuntaisesti ajattelevat henkilöt. Kun Ranskassa hallituksen johtava kabinetti ja presidentti ovat poliittisesti eri leireistä, tätä hallituksen muotoa kutsutaan yhteishallinnalliseksi (). Sen sijaan Saksassa ja Intiassa presidentin pitää olla puolueeton. Israelin politiikka
Yleiskokouksen neljäs komitea käyttää kolmanneksen istuntojen ajasta Israelin ja Lähi-idän konfliktin käsittelemiseen, ihmisoikeusneuvoston maakohtaisista päätöksistä kolmannes koskee Israelia, ja muslimimaiden läpiajaman uudistuksen myötä jokaisen istunnon ainoaksi pakolliseksi rakenteeksi on määrätty niin sanottu "Israel-tiedote".
Yhdistyneiden kuningaskuntien YK-liitto havaitsi tutkimuksessaan YK:n tulkitsevan Israelin toimia huomattavasti kielteisemmin ilmaisuin kuin palestiinalaisia tai arabimaita. Tutkijoiden näkemyksen mukaan kyseessä ei kuitenkaan välttämättä ole Israelin vastainen puolueellisuus, vaan Israelin YK:n päätöslauselmien ja kansainvälisen oikeuden rikkomuksien huomiotta jättäminen heikentäisi järjestön uskottavuutta. Tutkijat eivät ottaneet kantaa päätösten taustalla olevien seikkojen todenperäisyyteen. Israelin ja YK:n välit ovat viime vuosina parantuneet, ja Ariel Sharon totesi syyskuussa 2005 suhteiden olevan ""paremmat kuin ne ovat olleet koskaan aikaisemmin"". YK:n pääsihteeri Annan on myöntänyt, että ""YK:n historia juutalaisvastaisuudessa ei ole vastanut ihanteitamme"". Israelin läsnäolo kielletään kaikissa muissa YK:n toimipisteissä paitsi New Yorkissa, koska arabimaat eivät tunnusta Israelin valtiota. Israelin merkittävin tukija Yhdysvallat on turvallisuusneuvoston pysyvä jäsenmaa, ja se on usein käyttänyt veto-oikeutta mielestään Israelin-vastaisiin päätöslauselmaesityksiin. Israel
Israelin valtiota eivät ole tunnustaneet 32 pääosin Pohjois-Afrikan ja Lähi-idän muslimienemmistöistä maata. Jotkut ortodoksijuutalaiset eivät tunnusta maallista Israelin valtiota. Arabimaat ovat esittäneet suunnitelman suhteiden normalisoimista Israelin kanssa edellyttäen, että Israel vetäytyy vuoden 1967 rajoille, että Länsirannalle ja Gazaan perustetaan itsenäinen palestiinalaisvaltio, jonka pääkaupunki on Jerusalem, ja että palestiinalaispakolaiset saavat palata Israelin alueelle. Israelin presidentti
Israelin presidentti (hepreaksi נשיא המדינה, "Nesi HaMedina") on Israelin valtionpäämies. Vaikka se on de jure Israelin korkein virka, sillä ei ole yhtä suurta valtaa kuin esimerkiksi pääministerillä, kuten muissakin parlamentaarisissa demokratioissa. Presidentin valitsee Israelin parlamentti knesset enemmistöäänestyksellä. Nykyään presidenttinä voi olla vain yhden, seitsevuotisen kauden ajan. Ennen vuotta 2000 presidenttikausi kesti viisi vuotta, ja sama henkilö voitiin valita presidentiksi korkeintaan kahdelle kaudelle. Palestiina (valtio)
Vuonna 1996 palestiinalaisten presidentiksi valittiin Jasser Arafat, joka sai 88,1 prosenttia äänistä. Kansainvälisen painostuksen alla Arafat luovutti jonkin verran valtaansa pääministereilleen, Abbasille (huhtikuu–syyskuu 2003) ja Ahmad Qurai’ille (lokakuu 2003 – tammikuu 2006). Jitzhak Ben-Zvi
Ben-Zvi on pisimpään Israelin presidenttinä toiminut henkilö: hän hallitsi kaksi kokonaista viiden vuoden vaalikautta ja tuli valituksi kolmannelle, mutta kuoli jo puoli vuotta uudelleenvalintansa jälkeen. Israel
Huipputekniikka on merkittävässä osassa taloudessa. Olemattomien luonnonvarojen vuoksi Israel on painottanut korkeaa koulutusta ja ollut tutkimuksen kärjessä tietotekniikassa, viestinnässä ja biotieteissä. Israelista puhutaan usein Lähi-idän Piilaaksona. Israeliin sijoitetaan enemmän riskipääomaa kuin mihinkään maahan Euroopassa, ja sen riskipääomasijoituksien osuus bruttokansantuotteesta on maailman korkein. Yhdysvaltojen ja Kanadan ulkopuolella Israelilla on NASDAQ-listautuneita yrityksiä eniten maailmassa. Israelin patenttiluvut ovat maailman korkeimpia. Luettelo lentokoneista
Israel Moshe Katsav
Katsav liittyi Likud-puolueeseen, ja hän oli 24-vuotias, kun hänestä vuonna 1969 tuli Kiryat Malachin kunnanjohtaja. Hänet valittiin knessetiin 1977. Katsav palveli Benjamin Netanjahun hallituksen varapääministerinä. Katsav kilpaili tuolloin työväenpuoluetta edustaneen Shimon Peresin kanssa Israelin presidentin virasta ja voitti tämän. 31. heinäkuuta 2000 Katsav nousi Israelin presidentiksi. Hamas
Hamas (, , suom. "islamilainen vastarintaliike") on palestiinalainen islamistinen järjestö ja demokraattisesti valitun Palestiinan parlamentin suurin puolue. Israel, Yhdysvallat, Kanada, Egypti ja EU on luokitellut Hamasin terroristijärjestöksi. Peruskirjansa mukaisesti Hamas vastustaa rauhanomaista ratkaisua palestiinalaiskysymykseen. Sen tavoitteena on luoda Islamilainen valtio alueelle. Kevään 2006 Palestiinan vaalien jälkeen Hamas pääsi hallitusvastuuseen. Sen vuonna 1988 kirjoitettu ja yhä voimassa oleva perussääntö viittaa Israelin valtion tuhoutumiseen ja islamilaisen valtion perustamisen. Kesällä 2007 Hamas ja kilpaileva Fatah kävivät rajuja taisteluita, joiden seurauksena Hamas erotettiin palestiinalaishallituksesta, mutta se sai haltuunsa Gazan kaistan. Hamas hallitsee Gazaa Sharian periaattein, ja ihmisoikeusjärjestöt syyttävät sitä kidutuksesta, teloituksesta, sensuurista, naisten huonosta asemasta ja rutiininomaisista väärinkäytöksistä. Tzipi Livni
Marraskuussa 2005 Livni seurasi Sharonia ja Ehud Olmertia Kadima-puolueeseen ja ennen maaliskuun 2006 vaaleja hänet nimitettiin ulkoministeriksi oikeusministerin toimen lisäksi Likudiin jääneiden jättäessä hallituksen. Vaaleissa hän oli Kadiman vaalilistan kolmas, mikä takasi hänen valintansa. Vaalien jälkeen hänestä tuli varapääministeri ja ulkoministeri. Winogradin komission jätettyä tuomitsevan raporttinsa toisen Libanonin sodan hoidosta Livni vaati Olmertin eroa ja tarjoutui Kadiman johtajaksi hänen tilalleen. 17. syyskuuta 2008 Livni valittiin puolueensa puheenjohtajaksi..
21. syyskuuta 2008 Ehud Olmert jätti eronpyyntönsä Israelin pääministerin virasta häneen kohdistuvien korruptiosyytösten vuoksi. 22. syyskuuta Israelin presidentti Shimon Peres nimitti Livnin muodostamaan uutta hallitusta. Muut puolueet nostivat tästä metelin: pääministerin paikka on ratkaistava äänestäjien tahdolla – ei yhden pienen puolueen sisäisenä ""kierrätyksenä"", ja koska muut puolueet kieltäytyivät yhteistyöstä ilman Kadiman mahdottomina pitämiä myönnytyksiä, uuden hallituksen muodostamistehtävä osoittautui Livnille täysin toivottomaksi, jonka jälkeen Israelissa järjestettiin ennenaikaiset parlamenttivaalit helmikuussa 2009. Presidenttijohtoinen järjestelmä
Presidenttijohtoinen järjestelmä (muita nimityksiä presidentialismi, presidentillinen järjestelmä, presidenttivaltainen järjestelmä, presidenttijohtoinen tasavalta, presidenttivaltainen tasavalta, presidenttijärjestelmä) on yleisin tasavaltalaisen valtiomuodon järjestelmistä. Tzipi Livni
Tzipora Malka "Tzipi" Livni (, s. 7. elokuuta 1958 Tel Aviv, Israel) on Hatnua-puoluetta edustava Israelin entinen oppositiojohtaja ja entinen ulkoministeri. Presidentti Shimon Peres nimitti vielä tuolloin Kadima-puoluetta edustaneen Livnin hallituksen muodostajaksi 22. syyskuuta 2008, mutta Livni ei saanut koottua uutta hallitusta, joten uudet parlamenttivaalit pidettiin 10. helmikuuta 2009. Suomen hallinto
Suomen valtionpäämies on presidentti, joka valitaan kuudeksi vuodeksi kerrallaan suoralla kansanvaalilla. Presidentti vahvistaa lait, nimittää korkeimmat virkamiehet ja johtaa ulkopolitiikkaa yhteistyössä valtioneuvoston kanssa. Presidentti on myös puolustusvoimain ylipäällikkö. Tšekin presidentti
Tšekin presidentti on Tšekin valtionpäämies, joka valitaan viiden vuoden välein. Vuodesta 2013 lähtien presidentti valitaan suoralla kaksivaiheisella kansanvaalilla. Presidentillä
on merkittävä rooli ulkopolitiikassa. Hän nimittää myös pääministerin ja toimii asevoimien ylipäällikkönä. Arabien–Israelin konflikti
Konfliktiin antaa oman lisänsä myös erilaisten poliittisten ja muiden ryhmien keskinäiset kiistat Israelissa, Palestiinassa ja arabimaissa. Esimerkiksi Israelissa kannatetaan enemmän sitä poliittista ryhmää, joka suosii kovia otteita terrori-iskuja tekeviä palestiinalaisia kohtaan. Israelissa on tällä hetkellä vallassa oikeistoeliitti, johon kuuluvilla on usein tausta maan puolustusvoimissa tai muissa turvallisuusorganisaatioissa. Tämä eliitti näkee Israelin turvallisuuden puolustamisen lähinnä sotilaallisena puolustamisena, ei diplomaattisena. Rauhanliike on Israelissa laaja, mutta tällä hetkellä se ei ole saanut riittävää kannatusta. Aiemmin vuosikymmeniä vallassa olleessa Työväenpuolueessa on ristiriitoja siitä, miten konflikti pitäisi ratkaista: voimalla vai neuvottelemalla. Tämä on johtanut myös puolueen hajoamiseen. Gazassa puolestaan Hamas surmaa tai muuten painostaa niitä, jotka arvostelevat sen politiikkaa. Reuven Rivlin
Reuven Rivlin (, s. 9. syyskuuta 1939) on israelilainen lakimies, Likud-puoluetta edustava poliitikko ja Israelin presidentti heinäkuusta 2014 lähtien. Shimon Mizrahi
Shimon Mizrahi (s. 1939) on israelilainen koripallovaikuttaja ja Maccabi Tel Avivin presidentti. Vuonna 2007 yhdysvaltalainen Time-lehti valitsi hänet maailman kuudenneksitoista parhaaksi seuramanageriksi. Mizrahi on toiminut seuran presidenttinä vuodesta 1969 lähtien ja tuonut sille useita Euroopan mestaruuksia. Meimad
Meimad (, lyhenne sanoista "Medina Yehudit, Medina Demokratit" (), "Juutalainen valtio, Demokraattinen valtio") on vasemmistolainen uskonnollissionistinen puolue Israelissa. Se on perustettu vuonna 1999 ja sen ideologia pohjautuu rabbi Jehuda Amitalin vuonna 1988 perustamaan Meimad-liikkeeseen. Perustamisestaan lähtien se ohn ollut liitossa Työväenpuolueen kanssa ja se saa aina kymmenen paikan vaaleissa Työväenpuolueen ehdokaslistalta. (Israelissa on käytössä listavaalijärjestelmä, jossa äänestetään ehdokkaan sijasta puoluetta.) Tästä syystä Työväenpuolue osallistuu aina vaaleihin nimellä "Työväenpuolue-Meimad". Tämä järjestely käytännössä takaa Meimadin edustajapaikan knessetissä, koska yleensä Työväenpuolue on viime aikoina saanut vaaleissa noin parikymmentä edustajaa läpi. Vuodesta 1999 lähtien Meimadin edustajana knessetissä on toiminut koulutus- ja kulttuurivaliokunnan puheenjohtaja Michael Melchior. Tšekki
Tšekin tasavalta on parlamentaarinen demokratia, jonka valtion pää on presidentti. Presidentti valitaan viiden vuoden välein suoralla kansanvaalilla. Presidentillä on oikeus määrätä perustuslakituomioistuimen tuomarit. Maaliskuussa 2013 presidentiksi valittiin Milos Zeman. Chaim Weizmann
Weizmannin veljenpoika Ezer Weizman oli myös Israelin presidentti. Holokaustin kiistäminen
Holokaustin kiistäminen on yleistä muslimimaailmassa. Juutalaisvastaisia näkemyksiä on luonut varsinkin juutalaisen Israelin valtion ja palestiinalaisten välinen vuosia jatkunut väkivaltainen konflikti. Holokausti väitetään keksityn tekosyyksi Israelin valtion perustamiselle ja sitä väitetään edelleen käytettävän Israelin politiikan tukemiseen. Toisaalta monet muslimit ajattelevat, että vaikka holokausti olisikin oikeasti tapahtunut, se ei silti olisi oikeuttanut juutalaisia perustamaan valtiota palestiinalaisten maille ja ottamaan haltuunsa Jerusalemia, yhtä islamin pyhimmistä kaupungeista. Iranin presidentti Mahmoud Ahmadinejad on antanut lausuntoja, joissa hän edustaa kumpaakin näistä näkökannoista. Ahmadinejadin lausunnot ovat herättäneet suurta närkästystä länsimaissa. Palestiina (alue)
Palestiinalaishallinto järjesti presidentinvaalit 1996, jolloin presidentiksi valittiin Jasser Arafat. Vuodeksi 2001 suunnitellut vaalit viivästyivät vuoteen 2006 al-Aksan kansannousun vuoksi (vuonna 2000). Tammikuussa 2005 järjestetyssä presidentinvaalissa palestiinalaisten presidentiksi valittiin fatah-puolueen Mahmud Abbas. Vuoden 2006 parlamenttivaalit voitti presidentin puolueen kanssa kilpaileva hamas-puolue, mikä on ollut lähellä johtaa sisällissotaan useita kertoja vaalin jälkeen. Israelin parlamenttivaalit 2009
Eniten paikkoja on Kadimalla, toiseksi eniten Likudilla ja kolmanneksi Jisrael Beitenulla. Presidentti Shimon Peres nimitti Netanjahun hallituksenmuodostajaksi 20. helmikuuta. Netanjahun hallitus sai knessetin hyväksynnän 31. maaliskuuta 2009. Benjamin Netanjahu
Vastoin Yhdysvaltain presidentti Obaman kantaa, jonka mukaan Israelin ja Palestiinan rajojen täytyy perustua vuotta 1967 edeltäviin rajoihin, joihin voidaan tehdä molemminpuolisia aluevaihtoja, Netanjahu vaatii pysyvää sotilaallista läsnäoloa Jordanin laaksossa, koko Jerusalemia Israelille ja miehitetylle alueelle rakennettujen siirtokuntien liittämistä Israeliin. Israelin–palestiinalaisten rauhanprosessi keskeytyi syyskuussa 2010. Netanjahu on sanonut, ettei itsenäistä palestiinalaisvaltiota "synny hänen pääministeriaikanaan". Jasser Arafat
Arafat jakoi neuvotteluja Netanjahun seuraajan Ehud Barakin kanssa. Vasemmistolainen Barak myöntyi tarjoamaan palestiinalaisille Gazan ja Länsirannan lisäksi Itä-Jerusalemia pääkaupunkina, osan pakolaisista paluuta ja korvausta lopuille. Laajasti kritisoidussa päätöksessä Arafat kieltäytyi tarjouksesta eikä tehnyt vastatarjousta. Israelin oppositiojohtaja Ariel Sharonin kiistellyn vierailun Temppelivuorella jälkeen alkanut toinen kansannousu ja seurannut väkivalta (2000–) ajoi neuvottelut umpikujaan. Arafat vetosi Barakiin että tämä estäisi Sharonin vierailun Temppelivuorella, mutta Barak totesi ettei voi rajoittaa kenenkään liikkumista vapaassa maassa. Israel syytti Arafatia terrorismin tukijaksi ja hänen liikkumisensa Ramallahista estettiin. Arafatin vaimo ja tytär siirtyivät turvaan Pariisiin, jossa nämä asuvat edelleen. Air Force One (elokuva)
Yhdysvaltalaiset ja venäläiset kaappaavat kommandoiskulla Kazakstanin diktaattoriksi julistautuneen kenraali Ivan Radekin, joka suljetaan venäläiseen vankilaan. Menestyksekkään operaation jälkeen Yhdysvaltain presidentti James Marshall matkustaa Venäjän presidentti Petrovin vieraaksi Moskovaan ja julistaa puheessaan, että Yhdysvallat ei enää neuvottele terroristien kanssa. Puheen jälkeen presidentti aikoo palata Air Force Onen kyydissä Yhdysvaltoihin, mutta koneeseen nousee myös joukko uutisryhmän jäseniksi naamioituneita terroristeja, joita johtaa kiihkomielinen Egor Korshunov. Kun lentokone on Saksan ilmatilassa, terroristien kanssa liittoutunut salaisen palvelun agentti Gibbs avaa koneen asevaraston terroristeille. Saamillaan käsiaseilla nämä tappavat suurimman osan presidentin henkivartijoista. Salaisen palvelun agentit vievät presidentin lentokoneen ruumassa olevaan pakokapseliin, ja lentäjät laskeutuvat Yhdysvaltain ilmavoimille kuuluvaan Ramsteinin lentotukikohtaan. Terroristit kuitenkin murtautuvat ohjaamoon, ampuvat lentäjät ja ohjaavat Air Force Onen nousuun kiitotieltä. Vaikka presidentti näyttää paenneen täpärästi, terroristit saavat panttivangeiksi 50 ihmistä, mukaan lukien presidentin vaimon Gracen ja tyttären Alicen sekä joukon tämän neuvonantajia. Israel
Israelissa on noin 8,3 miljoonaa asukasta vuoden 2014 arvion mukaan. Virallinen kieli on heprea, arabian virallinen asema poistettiin heinäkuussa 2018. Asukkaista 78 prosenttia on juutalaisia, 17 prosenttia arabeja, loput druuseja ja muita vähemmistöjä. Israelin arabit ovat uskonnoltaan enimmäkseen sunnimuslimeja tai kristittyjä. Israelin naapurimaita ovat arabivaltiot Egypti, Jordania, Syyria, Libanon sekä joidenkin valtioiden itsenäiseksi tunnustama Palestiina. Israelin pinta-ala on 20 700 km², johon on laskettu mukaan Golanin kukkulat, mutta ei Itä-Jerusalemia tai Länsirantaa ja Gazan kaistaa. Israelin historia
Vuonna 2005 Mahmud Ahmadinejad valittiin Iranin presidentiksi; sen jälkeen Iranin politiikkaa Israelia kohtaan on leimannut lisääntynyt vastakkainasettelu. Israelilaiset analyytikot uskovat että Ahmadinejad on toiminut heikentääkseen rauhanprosessia asetoimituksilla ja tukemalla Hizbollahia Etelä-Libanonissa ja Hamasia Gazassa, ja on kehittämässä ydinaseita, mahdollisesti käytettäväksi Israelia vastaan. Iranin tuki Hizbollahille ja sen ydinaseohjelma ovat vastoin YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmia 1559 ja 1747. Iran kannustaa myös holokaustin kiistämiseen. Israelin vetäydyttyä Libanonista, Hizbollah oli tehnyt ajoittain hyökkäyksiä Israeliin, jotka kuitenkaan eivät johtaneet Israelin vastaiskuihin. Samoin vetäytyminen Gazasta johti jatkuvaan pommitukseen kaupungeissa lähellä Gazan aluetta, joihin Israel vastasi vähäisessä määrin. Tehoton reagointi johti kritiikkiin Israelin oikeiston taholta ja heikensi hallituksen asemaa. Yitzhak Navon
Yitzhak Navon (9. huhtikuuta 1921 Jerusalem – 6. marraskuuta 2015) oli israelilainen poliitikko. Hän oli Israelin viides presidentti vuosina 1978–1983. Hänen edeltäjänsä Israelin presidenttinä oli Ephraim Katzir (1916–2009) ja seuraaja Chaim Herzog (1918–1997). Israelin politiikka
Israelin pääkaupunki on Jerusalem, ja siellä sijaitsevat knesset ja suurin osa hallinnosta. Itä-Jerusalemin kiistanalaisen aseman vuoksi valtaosa suurlähetystöistä sijaitsee Tel Avivissa. Irak
Vuodesta 1979 vuoteen 2003 Irakia hallitsi presidentti Saddam Husseinin johtama Baath-puolue. Baath oli noussut valtaan jo 1968, mutta Saddam muutti maan diktatuuriksi. Yksikamarisen, 250-paikkaisen parlamentin jäsenet valittiin neljän vuoden välein. Vain Baath-puolueen jäsenet saivat asettua ehdokkaaksi. Keväällä 2003 alkoi Irakin sota, jossa Yhdysvaltain johtama liittouma valloitti maan muutamassa viikossa. Tällöin kenties näkyvimmäksi poliitikoksi nousi tiedotusministeri Muhammad Sa’id al-Sahhaf. Huhtikuusta 2003 alkaen maa oli Yhdysvaltain johtaman liittouman joukkojen miehitysvallan alla. Hallintoa johti L. Paul Bremer. Irakilaisista koottiin väliaikainen hallintoneuvosto, jossa oli kuukausittain vaihtuvat puheenjohtajat. Neuvosto nimitti ministerit ja muut virkamiehet. 28. heinäkuuta 2004 valta luovutettiin takaisin irakilaisille, mutta Yhdysvalloilla oli edelleen sananvaltaa monissa asioissa. Miehittämätön ilma-alus
Israel Operaatio Valettu lyijy
Sunnuntaina 18. tammikuuta Hamaskin (mukaan lukien muut palestiinalaisjärjestöt) ilmoittivat aloittavansa viikon yksipuolisen
tulitauon, jonka aikana ne odottavat Israelin vetävän joukkonsa Gazasta. Tämän jälkeen Israel alkoi vetää joukkojaan pois Gazasta. Israelin odotettiin vetäytyvän ennen
uuden Yhdysvaltain presidentin Barak Obaman virkaanastumista tiistaina 20. tammikuuta, mutta vetäytyminen saatiin loppuun vasta seuraavana päivänä, 21. tammikuuta. YK:n pääsihteeri vieraili Gazassa 20. tammikuuta. Jemen
Toisin kuin muut Arabian niemimaan valtiot, Jemen on tasavalta, jolla on kaksikamarinen lainsäädäntöelin. Presidentti, 301-paikkainen eduskunta ja 111-paikkainen šura-neuvosto jakavat vallan hallituksessa. Presidentti on valtionpäämies ja pääministeri hallituksen päämies. Kansa valitsee presidentin vähintään kahdesta hallituksen asettamasta ehdokkaasta, ja pääministerin valitsee presidentti. Presidenttikausi kestää seitsemän ja hallituskausi kuusi vuotta. Äänioikeus on jokaisella yli 18-vuotiaalla. Israelin historia
Israelin pääministeri Ehud Barak ja palestiinalaisten johtaja Jasser Arafat neuvottelivat heinäkuussa 2000 Camp Davidissa Bill Clintonin johdolla, mutta neuvottelut eivät tuottaneet tulosta PLO:n hylättyä Barakin tarjouksen palestiinalaisvaltiosta, johon olisi kuulunut 90 prosenttia Länsirannan ja Gazan alueesta. Lisäksi 10 prosenttia alueesta olisi jäänyt Israelin hallintaan ennalta määrittelemättömäksi ajaksi. Esityksen arvostelijoiden mukaan Barakin ehdotus ei olisi antanut mahdollisuuksia elinkelpoisen palestiinalaisvaltion perustamiselle, koska se olisi pirstonut Länsirantaa ja vienyt siitä monia tärkeitä alueita.. Epäonnistuneiden rauhanneuvottelujen jälkeen jännitys alueella alkoi lisääntyä uudelleen. Israel
Vuoden 2009 vaaleissa parhaiten menestyivät oikeistopuolueet, ja hallitus muodostettiin Benjamin Netanjahun johdolla. Likud-hallitusta tukivat myös Työväenpuolue, Yisrael Beiteinu ja Shas. Eniten kritiikkiä herätti arabivastaisista lausunnoistaan tunnettu ja rasistiksi leimattu Avigdor Lieberman, joka sai ulkoministerin aseman. Lieberman sanoutui irti kahden valtion ratkaisusta ja julisti Yhdysvaltain johdolla neuvotellun Annapolisin prosessin mitättömäksi. Palestiina (alue)
Vuonna 1993 perustettiin Oslon sopimuksella palestiinalaishallinto (Palestinian National Authority; PNA tai PA). Palestiinalaishallintoa pidetään palestiinalaisten edustajana kansainvälisissä yhteyksissä. Se on paljolti PLO:n seuraaja — se luotiin neuvotteluissa Israelin ja PLO:n välillä, ja sen presidentiksi valittiin vaaleilla Jasser Arafat, PLO:n silloinen johtaja. Arafatin kotiarestin aikana 2003 palestiinalaishallinnon johdossa oli Mahmud Abbas ja hänen jälkeensä Ahmed Qurei. Abbasista tuli vaaleilla valittu palestiinalaisten presidentti Arafatin jälkeen. Jasser Arafat
Israel piti Arafatia vankina päämajassaan Ramallahissa joulukuusta 2001 alkaen, julistaen että palaaminen on mahdotonta mikäli hän poistuu. Pääministeri Sharon vihjasi useita kertoja mahdollisuudesta murhata Arafat.
Israelin ja Yhdysvaltain syytettyä palestiinalaishallintoa korruptiosta Arafat ilmoitti toukokuussa 2002 järjestävänsä presidentin- ja parlamenttivaalit palestiinalaisalueilla vuoden 2003 alkupuolella. Islamilaisiin äärijärjestöihin kuuluneet terroristit tekivät useita itsemurhaiskuja israelilaisia vastaan kevään 2002 aikana. Niiden vuoksi Israelin hallitus aloitti kesäkuussa 2002 osittain sähköistetyn, noin sata kilometriä pitkän ns. turva-aidan rakentamisen Jordanin länsirannalle tarkoituksenaan estää itsemurhapommittajien pääsy Israelin puolelle. Arafat piti aidan rakentamista rasismin osoituksena ja vertasi sitä Etelä-Afrikassa aikoinaan harjoitettuun apartheid-politiikkaan. Pian tämän jälkeen Yhdysvaltain presidentti George W. Bush ilmoitti Lähi-idän tilannetta käsitelleessä puheessaan – Arafatia nimeltä mainitsematta – Yhdysvaltain tukevan väliaikaisen Palestiinan valtion luomista vain, mikäli palestiinalaisten johtajisto vaihtuu. Israelin politiikka
Israelin valtiota eivät ole tunnustaneet 32 pääosin Pohjois-Afrikan ja Lähi-Idän muslimienemmistöistä maata. Jotkut ortodoksijuutalaiset eivät tunnusta maallista Israelin valtiota. Arabimaat ovat esittäneet suunnitelman suhteiden normalisoimista Israelin kanssa edellyttäen, että Israel vetäytyy vuoden 1967 rajoille, että Länsirannalle ja Gazaan perustetaan itsenäinen palestiinalaisvaltio, jonka pääkaupunki on Jerusalem, ja että palestiinalaispakolaiset saavat palata Israelin alueelle. Länsiranta
YK, Euroopan unioni ja Arabiliitto pitävät siirtokuntia laittomina. Toisin sanoen kansainvälinen yhteisö katsoo Israelin miehittävän niitä. Yhdysvaltain presidentin Donald Trumpin hallinto ei usko, että siirtokunnat ovat Lähi-idän rauhan este. Yleisesti ottaen Trumpin hallinto uudistuksineen on otettu juutalaissiirtokuntalaisten joukossa vastaan erittäin myönteisesti. Vastaavasti palestiinalaiset ovat huolestuneita nykyisestä kehityksestä. Monet heistä kokevat, että saavat osakseen etnistä syrjintää. Esimerkiksi Itä-Jerusalemin kaupunginosan siviiliasioiden komitea on todennut, että se arvioi juutalaisten haluavan ajaa palestiinalaiset pois Jerusalemista. Presidenttijohtoinen järjestelmä
Siinä missä parlamentarismissa yleensä valtionpäämiehen ja hallituksen päämiehen asemat on erotettu toisistaan (valtionpäämiehenä monarkki tai presidentti mutta hallituksen päämiehenä pääministeri), presidenttijohtoisessa järjestelmässä presidentti on sekä valtion että hallituksen päämies. Sekä presidenttijohtoisessa järjestelmässä että parlamentarismissa on lainsäädäntöelimenä parlamentti ja toimeenpanoelimenä hallitus, mutta erona on se, että parlamentarismissa parlamentti kontrolloi hallitusta siten, että tämä tarvitsee parlamentin luottamuksen, mutta presidenttijohtoisessa järjestelmässä hallitus on riippumaton parlamentista (tosin osassa presidenttijohtoista järjestelmää soveltavista maista presidentti tarvitsee ministerinimityksilleen parlamentin hyväksynnän). Toisaalta presidenttijohtoisessa järjestelmässä siitä huolimatta, että presidentillä on laajat valtaoikeudet, hänelle ei yleensä ole myönnetty parlamentin hajotusoikeutta, kun parlamentarismissa presidentillä tai monarkilla voi olla myös parlamentin hajotusoikeus, vaikka hän yleisesti ottaen ei käyttäisikään laajaa poliittista valtaa. Olennaista on sekin, että presidenttijohtoisessa järjestelmässä toimeenpanovaltaa käyttävän elimen hallituksen jäsenet (presidentti, ministerit ja suuressa osassa tapauksista myös varapresidentti) eivät voi olla samalla lainsäädäntövaltaa käyttävän elimen parlamentin jäseniä eli kansanedustajia, kun taas parlamentarismissa ministerit ovat tavallisesti kansanedustajia. Toisin kuin useimmiten parlamentarismissa, presidenttijohtoisessa järjestelmässä ei tavallisesti ole pääministerin virkaa; harvemmissa presidenttijohtoisen järjestelmän omaavissa maissa on myös pääministerin virka mutta myös pääministeriä koskee se, että toisin kuin parlamentarismissa, ministeri ei ole vastuussa parlamentille vaan vain presidentille. Presidenttijohtoisen järjestelmän toimeenpanovalta ja lainsäädäntövalta on valittu kumpikin kokonaan eri vaalilla (toimeenpanovalta presidentinvaalilla ja lainsäädäntövalta parlamenttivaalilla), kun taas parlamentarismissa parlamentti valitsee hallituksen yleensä ainakin pääosin omasta keskuudestaan. Luettelo Israelin presidenteistä
Tämä on luettelo Israelin presidenteistä. Dalia Itzik
25. tammikuuta 2007 hänestä tuli virkaatekevä presidentti Moshe Katsavin pyydettyä virkavapaata kolmeksi kuukaudeksi ja uudestaan heinäkuussa Katsavin erottua tehtävistään ja samalla Israelin ensimmäinen naispresidentti, jossa virassa hän oli Shimon Peresin valintaan asti. Israelin–Palestiinan konflikti
Yhdysvaltain presidentti Trump tunnusti Jerusalemin Israelin pääkaupungiksi. Tämä laukaisi levottomuuksia Länsirannalla ja Gazassa. Islamilaiset maat ja monet länsimaat tuomitsivat Trumpin asettumisen kiistassa enemmän Israelin puolelle. Palestiinan levottomuudet 2017
Palestiinan levottomuudet 2017 olivat vuoden 2017 lopussa Gazassa ja Länsirannalla tapahtuneita palestiinalaisten väkivaltaisia ja aseellisia protesteja, ja Israelin sotilaallisia vastauksia niihin. Yhdysvaltain presidentti Donald Trump tunnusti Jerusalemin virallisesti Israelin pääkaupungiksi. Päätös suututti muslimit, joiden pyhä kaupunki Jerusalem myös on. Pienehköjä levottomuuksia oli Gazassa ja Länsirannalla parina ensimmäisenä viikkona.
Näissä Israel vastasi väkivallalla palestiinalaisten aggressioihin. Laajempaa intifadaa ei alussa syntynyt, mutta väkivallan kierteen kiihtyminen uhkasi.
Yhdysvaltain presidentti Donald Trump hyväksyi 2. joulukuuta 2017 lausunnon, jonka mukaan Jerusalem on Israelin pääkaupunki. Konressi oli säätänyt lausunnon jo vuonna 1995, mutta aiemmat Yhdysvaltain presidentit olivat jatkuvasti lykänneet päätöstä. Päätöksen kun pelättiin johtavan levottomuuksiin Lähi-idässä ja häiritsevän Oslon rauhanprosessia. Mutta Trumpin mielestä rauhanprosessi ei toiminut, ja tarvittiin jotain uutta. Trump allekirjoitti lausunnon, koska oli kristitty ja halusi tukea juutalaisia. Luettelo Neuvostoliiton ja Yhdysvaltain välisistä huippukokouksista
Konferenssiin saakka oli päästy Yhdysvaltain, Neuvostoliiton, YK:n ja EY:n pitkäaikaisten neuvotteluiden jälkeen. Yhdysvaltain presidentti George H. W. Bush sekä Neuvostoliiton presidentti Mihail Gorbatšov vetosivat avauspuheessaan Israelin ja arabimaiden sovinnonhaluun. Lisäksi Bush vaati epäsuorasti Israelia suostumaan sovitteluratkaisuun aluevaatimuksissaan. Itävalta
Itävallan valtionpäämies on presidentti, joka valitaan kuuden vuoden välein kaksivaiheisella suoralla kansanvaalilla. Presidentti nimittää liittokanslerin, joka on yleensä parlamentin enemmistön muodostavan koalition ehdokas, usein parlamentin suurimman puolueen puheenjohtaja. Israelin pääministeri
Israelin pääministeri (, suora käännös "hallituksen pää") on Israelin ylintä toimeenpanovaltaa käyttävä ministeri Israelin hallituksessa ja käytännössä Israelin valtion johtaja; Israelin presidentti on pitkälti seremoniallinen hahmo Israelin politiikassa. Nykyinen pääministeri on Benjamin Netanjahu. Israel
Oikeus on itsenäinen muista valtioelimistä. Oikeusjärjestelmä on kolmiportainen ja siihen kuuluu alioikeus, piirinoikeus ja korkein oikeus. Korkeimman oikeuden tuomarit nimittää presidentti eliniäksi. Liikenne-, työvoima-, nuoriso-, sota- ja kunnallisasioissa on omat oikeusistuimensa. Perheasioissa on käytössä uskonnollinen lainsäädäntö. Juutalaisten asioita hoitaa rabbiinioikeus, muslimien asioita šariaoikeus, druusien asioita heidän omat oikeusistuimensa, sekä kymmenen tunnustetun kristillisen kirkkokunnan kirkolliset oikeudet. Beitar Jerusalem FC
Beitar Trump Jerusalem Football Club () on jalkapalloseura Jerusalemin kaupungista. Seura pelaa Israelin pääsarjassa Ligat ha’Alissa. Seura on perustettu vuonna 1936. Maan mestaruuden Beitar on voittanut kuudesti. Ensimmäinen kerta tapahtui kaudella 1986–87 ja viimeisin kaudella 2007–08. Alun perin Beitar Jerusalemina tunnettu seura nimettiin vuonna 2018 uudelleen Yhdysvaltain presidentti Donald Trumpin kunniaksi. Israel
Israel rajoittuu pohjoisessa Libanoniin ja Syyriaan, idässä Länsirantaan ja Jordaniaan, lounaassa ovat Egyptin ja Gazan alueet. Israelin rantaviiva Välimereen on lännessä ja Punaiseenmereen yhtyvä Akabanlahti etelässä. Israelin suurimmat vesialueet ovat pohjoisessa Genesaretinjärvi ja kaakossa Kuollutmeri. Suurin joki on Jordan. Korkein vuori on Har Meron. Jisrael Beiteinu
Jisrael Beiteinu () on oikeistolais-sionistinen poliittinen puolue Israelissa. Puolue on perustettu vuonna 1999 ja se sai knessetissä 11 paikkaa vuoden 2006 parlamenttivaaleissa ja 15 vuoden 2009 parlamenttivaaleissa. Lokakuussa 2006 puolueesta tuli osa Kadima-johtoista koalitiohallitusta, kunnes se jätti hallituksen tammikuussa 2008 vastustaessaan rauhanneuvotteluja Palestiinalaishallinnon kanssa. Puolue on ottanut kovan linjan Israelin arabeja ja palestiinalaisia kohtaan. Yksi sen perustajista ja nykyinen puheenjohtaja, Avigdor Lieberman, oli virallisesti Likudin edustaja. Puolue otettiin mukaan 2009 perustettiin Likudin johtamaan oikeistohallitukseen, jolloin Liebermanista tuli ulkoministeri. Israel
Hannu Juusolan mukaan Israelin suuret poliittiset kysymykset ovat asioita, jotka nuori valtio tavallisesti joutuu ratkaisemaan heti itsenäistyttyään. "Ulkoinen ikuisuuskonflikti" palestiinalaisten kanssa odottaa ratkaisemista ja maan rajat odottavat lopullista määrittelyä. Toinen ongelma on, että maalla ei ole perustuslakia. Kolmas "perimmäinen kysymys" koskee ulkoista asemaa: onko Israel osa Lähi-itää, eurooppalaisen kulttuurin tai jopa kolonialismin ikuinen linnake kolmannessa maailmassa vai peräti eräänlainen Yhdysvaltain etäinen "osavaltio". Jisrael Beiteinu
Yisrael Beitenulla on seuraavat edustajat knessetissä: Avigdor Lieberman, Anastasia Michaeli, Israel Hasson, Yosef Shagal, Esterina Tartman, Stas Misazhnikov, Sofa Landaver, Yitzhak Aharonovich, Robert Ilatov, Alex Miller, Liya Shmatov ja David Rotem. Ehud Olmert
Olmert jätti eronanomuksensa Israelin pääministerin virasta 21. syyskuuta 2008. Hän jätti virkansa häneen kohdistuvien korruptioepäilyjen takia. Seuraavana päivänä Israelin presidentti Shimon Peres valitsi uuden hallituksen muodostajaksi ulkoministeri Tzipi Livnin. Livni epäonnistui uuden hallituksen muodostamisessa ja ennenaikaiset vaalit voitti Likud-puolue ja uudeksi pääministeriksi tuli Benjamin Netanjahu. Knesset
Knessetissä päätetään Israelin valtion laeista ja knesset valitsee myös Israelin pääministerin, vaikkakin Israelin presidentti muodollisesti nimittää hänet. Pääministeri voi tarvittaessa hajottaa knessetin ja määrätä uudet vaalit, josta presidentti tällöin ilmoittaa knessetissä perinteen mukaan. Knessetissä myös valitaan Israelin presidentti parlamentin enemmistön äänillä. Shimon Peres
Shimon Peres (, 2. elokuuta 1923 Wiszniew, Puola – 28. syyskuuta 2016 Israel) oli israelilainen poliitikko, joka toimi Israelin presidenttinä 13. kesäkuuta 2007 – 24. heinäkuuta 2014. Peres toimi kolmeen otteeseen Israelin työväenpuolueen puheenjohtajana, vuosina 1977–1992, 1995–1996 ja 2003–2005, ja maansa pääministerinä kahteen otteeseen, 1984–1986 ja 1995–1996. Peres kuului keskustalaiseen Kadima-puolueeseen, joka perustettiin vuoden 2005 lopulla; Peres jätti työväenpuolueen joulukuussa 2005 menetettyään kuukautta aikaisemmin puolueen puheenjohtajuuden Amir Peretzille. Viron presidentti
Nykyisin Viro on vahvasti parlamentaarinen tasavalta, jonka hallituksen johdossa ja ylimpänä vallankäyttäjänä on pääministeri. Näin ollen presidentillä ei ole kovin paljon poliittista valtaa, vaan hänen asemansa on ensisijaisesti edustuksellinen, vaikkakin hän nimittää pääministerin ja on ylipäällikkö. Presidentin on erottava poliittisista puolueista astuessaan virkaan. Sama henkilö voi toimia presidenttinä korkeintaan kahden peräkkäisen kauden ajan. Yksikkö 8200
Vuoden 2010 maaliskuussa Israelin sotilastiedustelun johtaja Amos Yadlin totesi, että Israelista on tullut maailman johtava kybersodankäynnin valtio. Mahdollisilla kyberaseilla Israel kykenisi lamaannuttamaan vihollisvaltion infrastruktuurin sisältäen sähkön- ja vedenjakelun, logistiikkajärjestelmät, armeijan sekä rahoituslaitosten tietoliikenneverkot. Syyria
Syyrian presidentti on Bašar al-Assad, edellisen presidentin Hafiz al-Assadin poika. Hafiz al-Assad johti maata vuodesta 1971 kuolemaansa vuonna 2000 saakka. Perhe kuuluu šiialaisten alaviittien lahkoon. Presidentti valitsee ministerit ja pääministerin, jotka muodostavat hallinnon toimeenpanovallan. Bašar al-Assad valittiin kolmannelle kaudelleen 3. kesäkuuta 2014. Presidentin vaalikausi on seitsemän vuotta, ja vuonna 2012 hyväksytty perustuslaki sallii jatkossa enintään kaksi kautta. Likud
Likud (, yhtenäisyys, liitto tai kokoomus) on vuonna 1973 perustettu keskusta-oikeistolainen puolue Israelissa. Sen muodostivat Vapaa keskusta, Laam ja Gahal saman vuoden vaaleja varten. Sen puheenjohtaja on Benjamin Netanjahu. Likud tunnetaan tiukasta linjastaan Palestiinan- ja Lähi-idän kysymyksissä. Israel
Israelin merkittävimmät valtapuolueet aivan viime aikoihin asti ovat olleet vasemmistolainen Työväenpuolue ja 1973 syntynyt oikeistolainen Likud. Ariel Sharonista tuli maan ensimmäinen näiden puolueiden ulkopuolelta tullut pääministeri Likud-puolueen hajottua sisäisiin ristiriitoihin ja Sharonin erottua siitä. Sharonin syksyllä 2005 perustama uusi keskustalainen Kadima-puolue nousi vuoden 2006 vaaleissa knessetin suurimmaksi puolueeksi, ja sen puheenjohtajasta Jehud Olmertista tuli maan pääministeri. Kadima houkutteli nimipoliitikkoja niin oikealta kuin vasemmaltakin. Vuoden 2009 vaaleissa voittajaksi nousi Likud, joka muodosti hallituksen haredien Shasin, Työväenpuolueen ja Jisrael Beiteinu -puolueen kanssa, joka luetaan lähinnä äärioikeistolaiseksi. Reuven Rivlin
Presidentin asema Israelissa on periaatteessa lähes seremoniallinen, mutta halutessaan presidentti voi käyttää henkilökohtaista arvovaltaansa ja suhteitaan maan asioihin vaikuttamiseen. Rivlinin edeltäjä Shimon Peres oli tästä hyvä esimerkki, ja Rivlinin on arveltu jatkavan Peresin perinnettä. Siinä missä Peres suuntautui ulkopolitiikkaan, Rivlinin arvellaan keskittyvän Israelin sisäisiin asioihin. Sierra Leone
Sierra Leone on presidenttijohtoinen tasavalta. Valtionpäämies on viisivuotiskausittain valittava presidentti. Perustuslaki rajoittaa presidentin valtakaudet kahteen. Presidentti on toimeenpanovallan johdossa, ja hän on myös asevoimien ylipäällikkö. Presidentin tärkein avustaja on varapresidentti, joka valitaan vaaleissa samalla äänestyslipulla kuin presidentti. Presidentillä on toimeenpanovalta, ja hän vastaa muun muassa ulkosuhteista, Sierra Leonen kansainvälisistä sopimuksista ja sodanjulistuksesta. Presidenttiä avustavat hänen tehtävissään ministerit ja apulaisministerit. Irakin presidentti
Irakin presidentti on Irakin valtionpäämies. Edustajien neuvosto valitsee presidentin kahden-kolmasosan enemmistöllä. Virkakausi on neljän vuoden pituinen. Muhammad Najib al-Ruba’i oli maan ensimmäinen presidentti. Yhdysvaltain hallitus
Yhdysvaltain hallitus () on Yhdysvaltain liittovaltiotason hallinnon korkein elin, jota johtaa presidentti. Israelin parlamenttivaalit 2009
Israelin parlamenttivaalit 2009 pidettiin 10. helmikuuta 2009 noin vuosi etuajassa, koska pääministeri Ehud Olmert oli eronnut Kadima-puolueen puheenjohtajan paikalta eikä hänen seuraajansa Tzipi Livni onnistunut muodostamaan hallitusta. Vaaleissa valittiin 120 edustajaa 17. Israelin parlamenttiin eli knessetiin. Presidentti
Voimakkaasti enemmistöparlamentaarisissa maissa ei presidentillä välttämättä ole suurta päivänpoliittista valtaa, vaan hän on pelkästään valtion keulakuva. Tällöin todellinen johtaja on usein pääministeri. Tässä mielessä jotkin tasavallat muistuttavat Euroopan parlamentaarisia monarkioita. Maita, joissa presidentillä on merkittävästi valtaa maan asioihin, ovat muun muassa Amerikan maat lukuun ottamatta Kanadaa ja Belizeä, monet Afrikan maat sekä Venäjä ja Ranska, aiemmin myös Suomi. Maita, joissa presidentti on lähinnä edustuksellinen, seremoniallinen ja muodollinen valtionpäämies, ovat esimerkiksi Saksa, Intia, Italia ja Irlanti, nykyisin myös Suomi. Meksikon presidentti
Meksikon presidentti on Meksikon yhdysvaltojen valtionpäämies. Nykyisen, vuodelta 1917 peräisin olevan perustuslain mukaan presidentti on myös maansa ylin hallinnollinen johtaja ja Meksikon asevoimien ylipäällikkö. Meksikon nykyinen presidentti on Movimiento Regeneración Nacionalin Andrés Manuel López Obrador. Ehud Olmert
Israel ja palestiinalaiset olivat hyvin lähellä päästä sopimukseen rauhanneuvotteluissa. Palestiinalaisten presidentti Mahmoud Abbasin mukaan Israel oli valmis vetäytymään lähes koko Länsirannalta, jonka alueesta palestiinalaiset olivat valmiit luovuttamaan noin 2 %. Abbasin mukaan sopimukseen olisi voitu päästä, joska Olmert olisi vielä pysynyt virassaan pari, kolme kuukautta. Jasser Arafat
20. tammikuuta 1996 Arafat valittiin palestiinalaishallinnon presidentiksi (ra'is) 87 % ääntenenemmistöllä, vastaehdokkaanaan Samiha Khalil. Vaaleja pidettiin laillisina ja tasapuolisina, mutta useat oppositioryhmät eivät olleet asettaneet omia ehdokkaitaan. Seuraavat vaalit oli määrä pitää tammikuussa 2002, mutta ne on lykätty Israelin puolustusvoimien hyökkäyksien ja Gazan ja Länsirannan liikkumarajoitusten vuoksi. Israel
Israelin pääministeri Ehud Barak ja palestiinalaisten johtaja Jasser Arafat neuvottelivat heinäkuussa 2000 Camp Davidissa Bill Clintonin johdolla, mutta neuvottelut eivät tuottaneet tulosta PLO:n hylättyä Barakin tarjouksen. Esityksen arvostelijoiden mukaan Barakin ehdotus ei olisi antanut mahdollisuuksia elinkelpoisen palestiinalaisvaltion perustamiselle, koska se olisi pirstonut Länsirantaa ja vienyt siitä monia tärkeitä alueita. Epäonnistuneiden rauhanneuvottelujen jälkeen jännitys alueella alkoi lisääntyä uudelleen. Israelin ilmavoimat
Israelin ilmavoimat (, IAF) on osa Israelin puolustusvoimia. Sillä on käytössään noin tuhat lentokonetta ja sen nykyinen komentaja on Amir Eshel. Israelin politiikka
Yhdysvaltain ja Israelin suhteet ovat vahvistuneet Yhdysvaltain presidentin Donald Trumpin valtakaudella. Israelissa on kuitenkin herännyt huoli siitä, mikä maan asema on Trumpin jälkeisenä aikana, sillä maan asema voi heikentyä, jos demokraatit voittavat seuraavat vaalit Yhdysvalloissa. Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon presidentti
Presidentti (engl. "President") on Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkossa kirkon korkeimman viranhaltijan virkanimike. Hänen asemansa katsotaan olevan ainutlaatuinen sikäli, että vain hänen katsotaan voivan saada Jumalalta koko kirkkoa tai koko maailmaa koskevia ilmoituksia (esimerkiksi Oppi ja liitot 28:6-7). Kirkon presidentille kuuluu siis pappeuden täyteys. Hän johtaa kirkkoa kaikin pappeuteen kuuluvin avaimin, aivan kuten Pietari alkukirkon päivinä. Käytännössä kirkon presidentti on, paitsi kirkon hengellinen johtaja, myös kirkon toiminnan johtaja ja kirkon omaisuuden ylin haltija. Hän toimii myös Kirkon kymmenysneuvoston ja Kirkon kasvatuslautakunnan puheenjohtajana. Kirkon presidentin virka on elinikäinen. Israelin–Palestiinan konflikti
Vuonna 2003 Israelin parlamentti hyväksyi niin sanotun Lähi-Idän suunnitelman rauhansuunnitelman pohjaksi. Samana vuonna Sharon allekirjoitti palestiinalaisten kanssa Tiekartta-rauhansuunnitelman, joka tähtää mm. itsenäiseen Palestiinaan. Palestiinalaishallinnon presidentti Jasser Arafat kuoli marraskuussa 2004 ja hänen seuraajakseen tuli Mahmud Abbas. Abbas ja Sharon tapasivat huippukokouksessa helmikuussa 2005 ja osapuolet sopivat aselevosta. Samalla Abbas vetosi palestiinalaisiin jotta he pidättäytyisivät väkivallasta. Toisen intifadan katsotaan päättyneen tähän. Israel vetäytyi Gazasta 2005 ja luovutti Egyptin välisen rajan valvonnan (Philadelphia-käytävän) Egyptille. Gazasta tuli suljettu alue, jonka rajoja valvoivat sekä Israelin että Egyptin joukot. Egypti eristi Gazan Israelin toiveiden mukaisesti. Palestiinalaisilla oli kuitenkin satoja tunneleita, joita pitkin he kuljettivat tavaroita rajavalvonnan ohitse. Israel
Israelin valtio eli Israel (, ) on valtio Välimeren ja Jordanjoen välissä Lähi-idässä. Israel perustettiin Palestiinan alueelle vuonna 1948. Se on valtiomuodoltaan parlamentaarinen demokratia ja olemukseltaan vahvasti "juutalainen valtio", mikä on virallisena ideologiana kirjattu lakiin. Väestöltään Israel on kuitenkin monikansallinen ja uskontopohjaltaan moninainen, eivätkä kaikki tunnusta juutalaisten kansallisvaltion periaatetta. Se onkin johtanut jatkuviin sisäisiin levottomuuksiin ja yhteenottoihin palestiinalaisten kanssa koko Israelin valtion olemassaolon ajan. Kadima
Kadima on keskustalainen puolue, jonka aatteet pohjautuvat liberalismiin ja juutalaiseen nationalismiin eli sionismiin. Israelin politiikassa Kadiman keskustalaisuuden määrittelee paljolti sen suhtautuminen Israelin turvallisuuspolitiikkaan ja palestiinalaiskysymykseen, joissa se ei kannata oikeiston tiukkuutta ja ehdottomuutta tai Suur-Israel-tavoitteita. Erityisesti Ehud Olmert määritteli puheenjohtajakautenaan "yksipuolisen Israelin rajojen määrittelyn", jota on pyritty toteuttamaan suurin piirtein vuoden 1967 rajoja noudattavalla Israelin turvallisuusmuurilla. Kadima on myös valmiimpi yhteistyöhön Työväenpuolueen kanssa kuin Likud, mutta kuitenkin torjuu vasemmiston sosialistiset ajatukset. Netanjahun johdolla Likudin politiikka taloudenkin osalta on ollut konservatiivisempaa, kun taas Kadima on luottanut liberalismiin. Benjamin Netanjahu
Netanjahu nimettiin Israelin YK-edustajaksi 1984, jossa virassa hän toimi vuoteen 1988, jolloin hänet valittiin knessetiin. 1993 hänet valittiin ensimmäisen kerran Likudin puheenjohtajaksi. Vuonna 1996 pääministeri valittiin Israelissa ensimmäistä kertaa suoralla vaalilla. Yllättäen Netanjahu voitti ennakkosuosikki Shimon Peresin, mutta työväenpuolue voitti enemmistön knessetissä. Netanjahu joutui ottamaan hallitukseensa kaksi uskonnollista pienpuoluetta, joiden sosiaalipolitiikka söi uskottavuutta hänen uusliberalistisilta talousuudistuksiltaan. Vuonna 1997 hän luovutti Hebronin kaupungin palestiinalaishallinnolle. Chaim Weizmann
Chaim Weizmann (, , 27. marraskuuta 1874 – 9. marraskuuta 1952) oli brittiläistynyt venäjänjuutalainen kemisti, sionisti sekä poliitikko. Hän oli Israelin ensimmäinen presidentti ja hän toimi virassaan vuodesta 1949 aina kuolemaansa saakka vuonna 1952. Bašar al-Assad
Israelin mukaan Syyria tukee Hizbollahin joukkoja. Israelin puolustusvoimien aloittaessa hyökkäyksen Gazaan kesäkuussa 2006, Israelin ilmavoimien koneet lensivät provokatiivisesti presidentin kesäpalatsin ylitse. Tämä ei ollut ensimmäinen kerta, sillä elokuussa 2003 sotakoneet lensivät niin matalalla, että palatsin ikkunat särkyivät. Intian presidentti
Intian presidentti on Intian valtionpäämies ja Intian asevoimien ylipäällikkö. Intian perustuslain 53. artiklan mukaan presidentillä on hallitus- ja toimeenpanovalta liittovaltion asioissa, ja hän voi käyttää sitä suoraan tai luovuttaa se viranomaisille, jotka toimivat hänen valvonnassaan. Muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta hallitus- ja toimenpanovaltaa Intiassa käyttää kuitenkin käytännössä liittovaltion hallitus, jota johtaa pääministeri. Israel
Joulukuussa 2008 Gazan aluetta hallitsevan Hamas-järjestön ja Israelin välinen tulitauko päättyi. 27. joulukuuta 2008 Israel aloitti ilmapommitukset Gazan alueelle, ja maahyökkäyksen, operaatio Valetun lyijyn, 3. tammikuuta 2009. Israel vetäytyi suurimmaksi osaksi uuden Yhdysvaltain presidentin virkaanastujaisiin mennessä 21. tammikuuta 2009 ja täydellisesti seuraavana päivänä. Suuri siviiliuhrien määrä (mm. 416 lasta) ja viidenkymmenen YK:n rakennuksen vahingoittaminen sai Yhdistyneet kansakunnat kritisoimaan hyökkäystä voimakkaasti. Sanomalehti Haaretzin mukaan taistelujen aikana Israelin armeija tappoi komentajien luvalla lukuisia siviilejä ja tarkoituksellisesti tuhosi näiden omaisuutta. Isma’il Haniyya
Israel vastasi terroristijärjestönä pitämänsä hallituksen nimitykseen talouspakotteilla ja esti Israelin palestiinalaisilta keräämän kuukautisen noin 50 miljoonan dollarin verojen siirron hallitukselle. Palestiinalaiset menettivät myös talousapunsa Yhdysvalloilta ja Euroopan unionilta. Palestiinalaiset saivat kuitenkin tukea arabimailta sekä talousapua Fatahia edustavan presidentti Mahmud Abbasille myönnettynä. Presidenttijohtoinen järjestelmä
Esimerkiksi Ranskassa, Venäjällä ja Ukrainassa on käytössä semipresidentialismi (puolipresidentillinen järjestelmä), tasavaltalainen valtiomuoto, jossa on vaikutteita sekä parlamentarismista että presidenttijohtoisesta järjestelmästä. Myös Suomen järjestelmän katsotaan olleen semipresidentiaalinen vuonna 1919 säädetyn, vuoteen 2000 voimassa olleen valtiosäännön aikana. Semipresidentialismi eroaa laajemmasta parlamentarismista siinä, että presidentti on maan todellinen johtaja eikä pelkästään edustuksellinen valtionpäämies, presidenttijohtoisesta järjestelmästä siinä, että pääministerijohtoisen hallituksen on nautittava parlamentin luottamusta ja sen jäsenet (ministerit) ovat tavallisesti kansanedustajia. Semipresidentialismissa toimeenpanovalta on jaettu parlamentista riippumattoman presidentin sekä pääministerijohtoisen parlamentaarisen hallituksen kesken, kun se presidenttijohtoisessa järjestelmässä kuuluu yksin presidentille. Toisaalta semipresidentialismissa presidentillä voi olla myös oikeus hajottaa parlamentti. Israelin politiikka
Israelin merkittävimmät valtapuolueet aivan viime aikoihin asti ovat olleet vasemmistolainen työväenpuolue Avoda ja 1973 syntynyt oikeistolainen Likud. Ariel Sharonista tuli maan ensimmäinen näiden puolueiden ulkopuolelta tullut pääministeri Likud-puolueen hajottua sisäisiin ristiriitoihin ja Sharonin erottua siitä. Sharonin syksyllä 2005 perustama uusi keskustaoikeistolainen Kadima-puolue nousi vuoden 2006 vaaleissa knessetin suurimmaksi puolueeksi, ja sen puheenjohtajasta Ehud Olmertista tuli maan pääministeri. Kadima on houkutellut nimipoliitikkoja niin oikealta kuin vasemmaltakin.