Mitä dendrokronologia tarkoittaa?
Vuosirengasajoitus
Vuosirengasajoitus eli dendrokronologia on puuesineiden iänmääritysmenetelmä, joka perustuu esineessä näkyvien puun vuosirenkaiden muodostamaan kuvioon. Vuosirenkaat syntyvät, kun puu kasvaa keväällä nopeasti ja loppukesällä hitaasti. Talvisaikaan kasvua ei tapahdu, jolloin kesäpuun ja uuden kevätpuun raja muodostavat terävän vuosiluston. Renkaiden paksuus vaihtelee vuosittain olosuhteiden mukaan, joten kuviosta voidaan päätellä, milloin renkaat ovat syntyneet. Vuosirengasajoituksen kehitti 1900-luvulla Andrew Ellicott Douglass, amerikkalainen tähtitieteilijä, joka huomasi että vuosirenkaat vaihtelevat 11 vuoden auringonpilkkujakson tahdissa.
Fenologia
Fenologia on biologian osa-alue, joka tutkii eliöiden toiminnan ja käyttäytymisen vuodenaikaista ja vuosittaista vaihtelua. Siinä tutkitaan toistuvien biologisten vaiheiden ajoittumista sekä niiden syitä ja seurauksia. Tiedot kiinnostavat esimerkiksi kasvi- ja eläintieteilijöitä, maataloustutkijoita ja metsänkasvattajia sekä siitepölyallergian yleisyyden takia jopa kansanterveystieteilijöitä. Esimerkkejä fenologisesta tutkimuksesta ja tiedonkeruusta Suomessa ovat Luonto-Liiton järjestämä kevätseuranta tai eri muuttolintulajien keväisen saapumisajan seuranta. Cron
Yleensä ajastimia muokataan crontab-ohjelmalla, joka ohjaa crond-daemonia, joka ajaa komennot taustalla ja tarkistaa minuutin välein, jos komentoja pitää suorittaa ja suorittaa ne. Tehtävät suoritetaan, kun aika- ja päivämääritykset täsmäävät nykyhetkeen. Kryoniikka
Tämän jälkeen ruumis upotetaan silikoniöljyyn ja jäähdytetään −79 °C eli kuivajään lämpötilaan hitaasti, noin 0,1 °C minuutissa jäädytysvaurioiden välttämiseksi. Seuraavaksi vainaja siirretään dewar-säiliöön, jossa kylmennystä jatketaan nestemäisellä typellä −196 °C:n lämpötilaan. Tähän vaiheeseen kuluu aikaa kaksi viikkoa. Neuropreservaatiossa vainajan pää vitrifioidaan tietokoneen valvonnassa typpikaasulla alle −124 °C noin kolmen tunnin kuluessa ja siirretään tämän jälkeen dewar-säiliöön kahden viikon kuluessa samoin kuin koko kehon tapauksessa. Paleoantropologia
Maailman ja ihmisen uskottiin Raamatun pohjalta aina 1800-luvun puoliväliin saakka olevan vain 6 000 vuoden ikäinen. Koska fossiileissa ei havaittu välimuotoja, lajien uskottiin olevan muuttumattomia. Charles Darwinin "Lajien synty" ilmestyi 1859, ja pian sen jälkeen evoluutioteoria hyväksyttiin. Ensimmäiset neandertalinihmisen jäänteet löydettiin 1857 ja cro-magnonin ihmisen jäänteet 1868. Näiden löytöjen ja Darwinin teorian ansiosta käsitys primitiivisten ihmisten olemassaolosta hyväksyttiin. Vuonna 1891 alankomaalainen Eugène Dubois löysi apinan ja ihmisen välimuodon jaavanihmisen, joka oli "Homo erectus" -yksilö. Degrowth
Degrowth (käytettyjä suomennoksia talouslasku, kohtuutalous, ei-kasvu, negatiivinen kasvu, kasvun purku/poisto, myötämäki; , ) on talouskasvun ensisijaisuuteen, kapitalismiin ja ylikulutukseen kriittisesti suhtautuva näkökulma sekä poliittinen, taloudellinen ja sosiaalinen liike. Degrowth-liike kannattaa tuotannon ja kulutuksen vähentämistä eli talouden kutistamista, koska ylikulutuksen uskotaan pahentavan nyky-yhteiskunnissa jo syntyneitä ympäristöongelmia ja epätasa-arvoa. Keskeinen ajatus on, että politiikan päämääräksi asetetaan ympäristöllinen kestävyys sekä inhimillinen hyvinvointi sen sijaan, että näihin panostettaisiin vain, jos talouden suhdanne- ja velkatilanne antaa myöten. Iänmääritys
Iänmääritysmenetelmä eli ajoitusmenetelmä on menetelmä, jolla pyritään määrittämään vanhan maasta kaivetun esineen tai aineen ikää. Iänmääritystä tarvitsevat muun muassa arkeologit ja paleontologit sekä muut muinaishistorian tutkijat. Iänmääritysmenetelmät perustuvat monesti jonkin aineen muuttumiseen toiseksi sen ikääntyessä. Joidenkin radioaktiivisten aineiden tiedetään hajoavan tunnetulla vauhdilla. Kronikka
Kronikka (kreikan sanasta χρόνος, ”aika”) on aikakirja, johon on kirjattu historiallisia tapahtumia aikajärjestykseen. Kronikoita on laadittu jo antiikin aikoina, mutta tunnetuimmat kronikat ovat peräisin keskiajalta, ja ne kuuluvat aikansa tärkeimpiin historialähteisiin. Tunnettuja esimerkkejä ovat esimerkiksi "Anglosaksien kronikka", "Historia Regum Britanniae" ja "Liivinmaan kronikka". Sukukronikka valottaa tapahtumia tietyn suvun piirissä ja sen ympäristössä. Suoarkeologia
Ihmisen toimintaa tutkittaessa löydettyjen esineiden ajoittaminen on eräs tärkeimpiä toimia. Kaivauksen edistyessä maasta otetaan maanäytteitä, joista tutkitaan radiohiiliajoituksiaa ikää, siitepölytutkimuksiaa ympäristön flooraa. Puuesineistä saatetaan otta kairausnäytteitä dendrikologisia määrityksiä varten. Deuterosaurus
Deuterosaurus (nimen merkitys: "”toinen lisko”") on sukupuuttoon kuollut permikautinen terapsidisuku. Se kuuluu Dinocephalia-alalahkoon ja on aikaisemmin luettu Anteosauriaan, mutta tarkemman tutkimuksen perusteella se näyttäisi kuuluvan sittenkin Tapinocephaliaan. Adam Sedgwick
Adam Sedgwick (22. maaliskuuta 1785 Dent, Yorkshire, Englanti – 27. tammikuuta 1873 Cambridge, Englanti) oli englantilainen geologi ja eräs nykyaikaisen geologian perustajista. Hän ehdotti devonikautta geologisessa ajanlaskussa ja myöhemmin myös kambrikautta. Hän kehitti kambrikivien luokitusjärjestelmän. Hän vastusti sekä Robert Chambersin että Charles Darwinin teoriaa eläinten evoluutiosta. Dendrogramma
Dendrogramma on polttiaiseläimiin kuuluva taksonominen suku, johon kuuluu yksi laji Dendrogramma enigmatica. Se tunnistettiin vuonna 2014 näytteistä, jotka oli kerätty vuonna 1986. Jälkistrukturalismi
Jälkistrukturalistit katsovat usein, että jälkistrukturalismi on historiallista ja luokittelevat strukturalismin deskriptiiviseksi. Tämä terminologia on suhteessa Saussure tekemään eroon historiallisen (diakroninen) ja deskriptiivisen (synkroninen) lukutavan välillä. Jälkistrukturalistit painottavat usein historiaa deskriptiivisten käsitteiden analysoimisessa. Esimerkiksi Foucaultin "Histoire de la folie à l'âge classique" on sekä mielipuolisuuden historiaa että siihen liittyvien kulttuuristen asenteiden tutkimusta. Historian korostaminen mannermaisessa filosofiassa juontaa juurensa jo Hegeliin, Friedrich Nietzschen teokseen "Moraalin alkuperästä" ja Martin Heideggerin teokseen "Oleminen ja aika". Kladistiikka
Kladogrammi on parsimoniaperiaatteella tehty dendrogrammi, joka kuvaa käytettävissä olevan tietoaineiston avulla tutkittavan lajiryhmän ("sisäryhmän") taksonien lajiutumisjärjestyksen. Se on myös analyysin tulos, jota voi parantaa vain lisäämällä aineistoa. Kladogrammi voi esimerkiksi kertoa, että ihminen ja simpanssi ovat lähempää sukua toisilleen kuin kumpikaan on gorillalle. Tämä lajiutumisjärjestyksen kuvaus voi sisältää monia erilaisia evolutiivisia kehityspolkuja varsinkin silloin, kun voidaan tehdä oletuksia vielä tuntemattomista lajien esi-isistä. Paleontologia
Paleontologia on geotieteiksi kutsuttujen luonnontieteiden osa-alue, joka tutkii Maan esihistoriallisten aikojen elämää. Tutkimuskohteena ovat erityisesti fossiilit, joiden perusteella voidaan rekonstruoida yksittäisiä eliöitä, niiden edustamien lajien evolutiivisia kehityslinjoja ja joskus jopa kokonaisia ekosysteemejä. Paleontologian lähitieteitä ovat geologia ja biologia. Termi tulee kreikan kielestä: "παλαιός (palaios)" tarkoittaen "vanha, muinainen", "ὄν, ὀντ-" ("on, ont"-), tarkoittaen "olento" ja "λόγος (logos)", tarkoittaen "tutkimus". Devonikausi
Devonikausi on geologinen aikakausi, joka kesti siluurikauden lopulta 419,2 ± 3,2 miljoonaa vuotta sitten kivihiilikauden alkuun 358,9 ± 0,4 miljoonaa vuotta sitten. Devonikausi on nimetty Etelä-Englannissa sijaitsevan Devonin kreivikunnan mukaan, jossa ensimmäisiä aikakaudelle ajoitettuja kiviä tutkittiin. Hymnografia
Hymnografia tarkoittaa suunnilleen samaa kuin kirkkorunous. Näin ollen hengellisen musiikin sanoitus on sen keskeisin osa. Hymnologian esitetään syntyneen Bysantissa keskiaikana. Ilmeisesti syyrialaista syntyperää oleva ortodoksinen pyhimys Romanos Melodos, joka lienee kuollut vuoden 555 paikkeilla, mainitaan hymnografian keskeisenä kehittäjänä. Tanssi
Antiikin Kreikan teattereissa esitettiin "dityrambeja", laulu- ja tanssiesityksiä, keväisissä Dionysos-juhlissa. Niissä aikaisempaa improvisaatiota alettiin korvata varta vasten suunnitelluilla lauluilla ja tansseilla, jolloin rituaalille muodostui tarkempi rakenne. Vuonna 585 eaa. järjestetty dityrambikilpailu innosti ryhmiä kehittämään esityksiään. Harjoittajana toimi "choregus" (koreografin kantasana) ja ne esitettiin ulkoilmateatterin ympyränmuotoisella tanssille tarkoitetulla "orchestralla". Samaan aikaan Dionysos-juhlissa kehittyi puhutun draaman muoto, jossa laulaja-tanssijat muodostivat tapahtumiin reagoivan ja niitä kommentoivan kuoron. Heidän tyyliteltyjä symbolisia eleitään kutsuttiin nimellä "cheironomia". Dionysos-juhlien esiintyjät olivat amatöörejä, mutta Kreikassa oli myös ammattitanssijoita, orjia, jotka viihdyttivät illallisväkeä temppuilemalla. Jonglöörauksen ja akrobatian lisäksi he esittivät myös lyhyitä jumaltaruihin pohjautuvia miimiesityksiä. Näiden tanssijoiden esityksissä yhdistyivät siis dityrambien kehittyneet taidot ja kuorojen draamallisuus. Laatokanlinna
Olhavajoen rannalla on hautakumpuja, jotka on dendrokronologian avulla määritelty vuosille 850–925. Ne ovat tyypiltään viikinkien tekemiä. Haudoista on löydetty sekä miesten että naisten jäänteitä. Deuteronomistinen historia
Deuteronomistinen historia viittaa Deuteronomistiseen historiateokseen ja sen tulkintaan. Se on Viidennestä Mooseksen kirjasta aina Kuninkaiden kirjoihin ulottuva kertomus, joka käsittää tapahtumat Mooseksen kuolemasta Israelin ja Juudan pakkosiirtolaisuuteen asti. Anakronismi
Anakronismi (kreikan ανά (ana) 'vastaan' ja χρόνος (khronos) 'aika') tarkoittaa jonkin asian sijoittamista väärään aikakauteen. Anakronistinen voi siis tarkoittaa ajoitukseltaan väärää, epäajanmukaista tai vanhentunutta, mutta myös liian uudenaikaista asiaa vanhassa ympäristössä. Sykloidi
Sykloidi on samalla brakistokroni eli käyrä, jota pitkin kappale nopeimmin vierii huipulta alas painovoiman vaikutuksesta. Samalla se on tautokroni, mikä merkitsee, että aika, jossa sen sisäpintaa pitkin vierivä, alkutilassa lepotilassa jossakin sen pisteessä oleva pallo saavuttaa käyrän alimman kohdan, ei riipu sen alkuperäisestä paikasta. Kladistiikka
Biologisessa systematiikassa eliöille voidaan laatia niiden keskinäisiä samankaltaisuuksia kuvaava puumainen, kaksiulotteinen kuva. Tällaista kaaviokuvaa kutsutaan dendrogrammiksi. Fylogeneettisen systematiikan menetelmät tuottavat kladogrammeiksi kutsuttuja kaavioita, jotka ovat dendrogrammin erikoistapauksia. Kladogrammi on puumainen kaavio, joka pohjautuu havaintoihin eliöiden rakenteesta ja geneettisistä ominaisuuksista, taustaoletuksiin evoluution mekanismeista ja tiettyyn tieteenfilosofiseen lähtökohtaan, "parsimoniaan", eli yksinkertaisten ja selkeiden selitysten tavoitteluun. Analyysin tuloksena löytyy usein enemmän kuin yksi kladogrammi. Metodiikka ei nykyisin tarjoa selvää ratkaisua siihen, mikä löytyneistä kladogrammeista olisi juuri se oikea, joten tutkijan on kyettävä löytämään jonkinlainen "konsensuspuu" vaihtoehtoisten mallien väliltä. Anakronismi
Anakronismi voi olla esimerkiksi historiallisessa romaanissa tai elokuvassa oleva virhe, jossa joku käyttää esinettä tai käsitettä, jota ei tunnettu kirjan tai elokuvan kuvaamana aikana. Anakronismeja ilmenee helposti, kun menneisyyden ihmisten toimintaa tulkitaan tai kun historialliselle asialle annetaan merkitys nykyajan kautta. Historiallista tutkimusta tehdessä ei tutkittavaa asiaa pidä katsoa nykyajan näkökulmasta, vaan asettua tutkittavan asemaan. Anakronismi voi olla myös tietoista. Esimerkiksi Disneyn elokuvassa "Miekka kivessä" Merlin käyttää useita käsitteitä, joita ei tunnettu aikana, johon elokuva sijoittuu. Tämä johtuu siitä, että Merlinillä on kyky nähdä tulevaisuus ainakin siihen saakka, kun elokuva tehtiin eli 1960-luvulle tai kenties pitemmällekin. Kulttuuriantropologia
Antropologian keskeinen menetelmä on ollut etnografia 1900-luvulla. Etnografia on ollut teos, joka kuvaa jonkin kansan elintapoja mahdollisimman tarkasti ja laajasti. Siten etnografioissa on käsitelty mm. sellaisia aiheita, kuin kansojen käyttämät sukulaisuustermistöt, uskonnolliset ajatukset ja myytit sekä muut tavat. Anglosaksien kronikka
Anglosaksien kronikka on kokoelma aikakirjoja, jotka kertovat anglosaksien historiasta ja heidän Britannian asuttamisestaan. Suuri osa näiden dokumenttien sisältämästä tiedosta on huhuja tapahtumista, jotka tapahtuivat muualla ja ovat näin ollen mahdollisesti epäluotettavia. Joidenkin aikakausien tapahtumista ja paikoista kronikka on kuitenkin ainoa merkittävä tiedonlähde. Sen avulla on tutkittu myös englannin kielen kehitystä. Käsikirjoitukset tuotettiin eri paikoissa, ja jokainen niistä edustaa kirjoittajansa näkemyksiä asioista. Kronikka sisältää tietoja vuosilta 1 jaa. – 1154 ja kaksi käsikirjoitusta mainitsee (väärin päivättynä) Julius Caesarin Britannian valloituksen 60 eaa. Termi "anglosaksi" lienee myöhempi lisäys, sillä ensimmäinen painettu versio vuodelta 1692 oli nimeltään "Chronicum saxonicum". Defloraatio
Defloraatio (, ) viittaa jonkin asian, esineen tai ihmisen arvokkaiden ja kauniiden piirteiden (väkivaltaiseen) turmelemiseen. Se tarkoittaa myös naisen neitsyyden menetyttämistä puhkaisemalla emättimen immenkalvon. Termi tulee latinan kielen sanasta "flora", mikä tarkoittaa sanaa kukka. Teropodit
Theropoda (kreik. "petojalka") eli teropodit on dinosaurusten alalahko, jonka lajeja yhdistää kolmivarpaiset raajat, ontot luut ja suuret silmäkuopat. Ne luokitellaan perinteisesti liskonlantioisiin, vaikka vuoden 2017 tutkimuksessa Matthew Baron luokitteli teropodit Ornithoscelida-kladiin linnunlantioisten ohella. Kaikki lihansyöjädinosaurukset kuuluivat teropodeihin, joskin muutamat lajit kehittyivät kasvinsyöjiksi, kaikkiruokaisiksi ja hyönteissyöjiksi. Ensimmäiset teropodit kehittyivät myöhäistriaskaudella noin 230 miljoonaa vuotta sitten, ja varhaisjurakaudella niistä kehittyi monia suuria maalla eläneitä lihansyöjiä, jotka sitten kuolivat sukupuuttoon muiden suurten dinosaurusten kanssa liitukauden joukkosukupuutossa 65 miljoonaa vuotta sitten. Myöhäisjurakaudella linnut kehittyivät pienistä Coelurosauria-kladin teropodeista ja ovat siten ainoita nykyään eläviä teropodien kladiin kuuluvia edustajia. Muuttoliike
Tiedot varhaisen ihmisen migraatioista on saatu lähinnä neljän tieteenlajin tutkimuksen avulla: arkeologian, perinnöllisyystieteen, kielihistorian ja antropologian. Arkeologit ajoittavat menneiden aikojen jäännöksiä, niin ihmisten kuin aineellisenkin kulttuurin. Geneetikot tutkivat nykyisten populaatioiden geenejä, usein mitokondriaalista ja Y-kromosomaalista DNA:ta, ja selvittävät sitä kautta kansojen sukulaisuussuhteita ja muuttoliikkeitä. Kielitieteilijät selvittävät nykyisin puhuttujen ja kirjoitettujen kielten kantakieliä. Antropologit tutkivat nykyisten ihmisyhteisöjen tapoja ja tekevät joskus päätelmiä niiden edeltäjien muuttoliikkeistä. Stratigrafia
Stratigrafia (latinan sanoista "stratum", "kerros" ja "graphia", "tutkimusala") on geologisten muodostumien ajoittamista sekä toistensa suhteen että absoluuttisesti. Ajoittamisen avulla pyritään saamaan kokonaiskuva planeetan kiinteän kuoren muuttumisesta ajan kuluessa ja edelleen ymmärtämään kuorta muokanneita prosesseja. Kronogrammi
Kronogrammi on lause tai kirjoitus, jossa tietyt kirjaimet muodostavat roomalaisina numeroina tulkittuina tietyn luvun, yleensä vuosiluvun. Sana tulee kreikan kielen sanoista "chronos" ("aika") ja "gramma" ("kirjain"). Kronogrammeissa voi jokainen sana sisältää yhden numeron tai sitten numerot oikeassa järjestyksessä, kuten kirjoituksessa AMORE MATVRITAS (MMVI = 2006). Kronobiologia
Kronobiologia on biologian haara, joka tutkii vuorokausirytmin ja muiden aikarytmien sekä ylipäätänsä ajan vaikutusta elintoimintoihin. Ferdinand de Saussure
Saussure esitti "diakronisen" ja "synkronisen" välisen eron nimenomaan "näkökulmaerona", siis kahtena erilaisena tapana tarkastella kielenkäyttöä. Erottelua hän havainnollisti yksinkertaisella kuviolla, jossa "synkroniaa" kuvaavan vaakasuoran janan läpi kulkee 90 asteen kulmassa nuoli, joka puolestaan kuvaa "diakroniaa". Vaakasuora, samanaikaisuutta hahmottava akseli kuvaa kielessä tietyllä hetkellä olemassa olevien asioiden keskistä suhdeverkostoa, josta aika on suljettu pois; kun taas pystysuora, eli perättäisyyden akseli kuvaa vaakasuoran akselin yksittäisen yksikön muuttumista suhteessa aikaan. Synkronisesta kielitieteestä puhuttaessa kyse on aina monien merkkien suhteista toisiinsa "kielen" – eli merkkien järjestelmän – sisällä, kun taas diakronisesta näkökulmasta asioita tarkasteltaessa kyse on aina yhden yksikön suhteesta itseensä – eli identiteetistä – ajan tarjoaman viitekehyksen sisällä. Asioita synkronisesta näkökulmasta tarkasteltaessa, abstrahoidaan kielenkäytön todellisuuden kuvauksesta ajan välttämättä mukanaan tuomat muutokset, jolloin kielenkäyttöä voidaan tarkastella kieltä käyttävän subjektin olennaisesti "ahistoriallisesta" näkökulmasta. Diakronisesta näkökulmasta asioita tarkasteltaessa taas joudutaan uhraamaan kielen käyttäjän näkökulmalle olennainen kielen järjestelmällisyys – ja sitä myöten myös "merkityksellisyys" – jotta kielen historiallisen muuttumisen prosessi voidaan tehdä näkyväksi. Deuteronomistinen historia
Israelin ja Juudan pakkosiirtolaisuus ja temppelin tuhoutuminen olivat merkittävä kansaa ja yhteisöä kohdannut kriisi, jonka seurauksena varhainen juutalaisuus joutui tulkitsemaan historian tapahtumat uudelleen. Tämä näkyy konkreettisesti Vanhan testamentin tekstihistoriassa. Tekstiä muokattiin, lisättiin ja poistettiin sitä mukaan mikä selittää Israelia ja Juudaa kohdannutta katastrofia. Tämä näkyy esimerkiksi tiukan monoteismin korostamisena, epäjumalanpalveluksen kieltämisenä, temppelikultin keskittämisenä Jerusalemiin ja entisajan kuninkaiden rikosten luettelemisena. Deuteronomistisen historiantulkinnan taustalla oli pyrkimys määritellä nykyhetkeä tulkitsemalla mennyttä historiaa uudelleen. Egtvedin tyttö
Vuonna 1991 teetettiin tammiarkun vuosirenkaista dendrokologinen ajoitus, jossa puun kaatamisvuodeksi saatiin vuosi 1370 eaa. Kun oletataan, että tammi kaadettiin samana vuonna kuin tytön haudattiinkin, voidaan tytön kuolinvuosi määrittää sen avulla tarkasti. Yleensä arkeologiset ajoitukset sisältävät 100–200 vuoden virhemarginaalin. Uusi kronologia
Uusi kronologia on merkittävästi lyhyempi kuin tavanomainen kronologia, sillä antiikin Kreikan, Rooman ja Egyptin historia on sulautettu keskiajalle. Uuden kronologian mukaan ihmiskunnan historia ulottuu ajassa taaksepäin ainoastaan vuoteen 800 jaa., eikä tapahtumista vuosien 800–1000 jaa. välillä ole juurikaan tietoa, ja useimmat tunnetut historialliset tapahtumat ajoittuvat vuosille 1000–1500. Ennakointi
Lyhyt aikajänne voi tällöin tarkoittaa trendiä tästä hetkestä eteenpäin, keskipitkä aikajänne seuraavaa murroskohtaa ja pitkä aikajänne yltää yli murroksen. Megatrendeillä kuvataan tyypillisesti näitä murroksen ylittäviä ajassa kestäviä ilmiöitä. Eräät megatrendit ovat jopa niin isoja ja globaaleja, että niitä voidaan nimittää gigatrendeiksi kuten ilmastonmuutosta tai maapallon väestökasvua. Genealogia
Foucaultin genealogian käsite on ihmisyksilön aseman historia, joka jäljittää ihmistä ja yhteiskuntaa koskevan ajattelun kehitystä historian läpi. Tällainen yksilön tai subjektin genealogia selittää tiedon, diskurssien ja objektien alojen rakentumisen viittaamatta subjektiin. Genealogia dekonstruoi totuuden väittäen, että totuus on valtaintressien muovaama. Näin ollen kaikki totuudet ovat kyseenalaistettavissa. Genealogia teoriana korostaa totuuden epäluotettavuutta ja sisältää epäyhtenäisen käsityksen historiasta. Anakronia
Anakronia luodaan useimmiten ennakoinnin tai takauman avulla. Anakronian alalajeihin kuuluu myös esimerkiksi akronia. Se tarkoittaa tilannetta, jossa kerrotun tapahtuman sijainti tekstin kronologiassa jää lukijalle auttamattoman hämäräksi. Ajanlasku
Ajanlasku tai kronologia tarkoittaa menneiden ja tulevien tapahtumien ajallisten suhteiden määrittämistä arjen ja historian näkökulmasta. Ajanlaskentaan käytettävää järjestelmää kutsutaan kalenteriksi. Ajanlaskennalla on ollut suuri merkitys kaikille järjestäytyneille yhteiskunnille. Sitä käytetään ennustamaan jaksoittain toistuvia luonnon tapahtumia ja kiertoja sekä ihmisten välisen yhteistyön suunnitteluun. Ajanlasku toimii myös kulttuurisen identiteetin rakentajana, sillä ajanlasku aloitetaan aina jostakin kulttuurin itseymmärrykselle merkittävästä tapahtumasta. Anakronia
Anakronia on narratologian eli kertovan tekstin tutkimuksen käyttämiä käsitteitä. Anakronia tarkoittaa tilannetta, jossa kerronta poikkeaa tarinan kronologiasta eli tapahtumat esitetään tekstin lukijalle ikään kuin "väärässä" järjestyksessä. Ympäristötieteiden historia
Empedokles määritteli kaksi vastakkaista voimaa, rakkauden ja riidan, ja hän kuvasi myös maailman historiallisen muutoksen syklin. Sen mukaan alussa Maa kykeni tuottamaan eläviä rakenteita luomisvoimiensa avulla. Rakenteet syntyivät pääasiassa sattumalta, kun yksittäiset elimet (jalat, kädet jne.) vaelsivat ympäriinsä ja yhtyivät eläimiksi eri tavoilla. Useimmat, hirviömäisesti epämuodostuneet eläimet kuolivat pian, jolloin jäljelle jääneistä onnistuneista yhdistelmistä tuli nykyisten lajien perustajat. Empedokleen ajatuskulkuja on pidetty modernin evoluutioteorian ennakointina – tosin Empedokles ei olettanut nykyisissäkin eliöissä jatkuvasti toimivaa prosessia, vaan pelkästään Maan nuoruuteen kuuluneen kauden. Hänen korostamaansa kehitystä voi kuitenkin pitää aitona vaihtoehtona näkemykselle maailmankaikkeuden rakenteellisuudesta, kuin myös ajatukselle yliluonnollisten voimien sanelemasta suunnitelmasta. Atomistit kuten Demokritos kehittivät eteenpäin tätä näkemystä maailmankaikkeudesta rakenteettomana järjestelmänä. Ihmisen evoluutio
Viime vuosikymmeninä ihmisen evoluution tutkimuksen mahdollisuuksia on laajentanut DNA-tutkimus. Ihmisen evoluution tutkimuksen kannalta on ollut suuri merkitys etenkin sillä, että DNA:ta on kyetty eristämään myös ihmisen sukupuuttoon kuolleiden sisarlajien, kuten neandertalinihmisen ja denisovanimisen jäänteistä, mikä edelleen on mahdollistanut päätelmien tekemisen siitä, milloin lajit ovat erkaantuneet toisistaan ja milloin ja missä määrin niiden välillä on tapahtunut risteytymistä ja miten ihmislajin nykyinen monimuotoisuus on syntynyt. Edellytykset DNA:n säilymiseen kuitenkin vaihtelevat sekä kuluneesta ajasta että ympäristön olosuhteista riippuen. Biogerontologia
Biogerontologia on gerontologian eli ikääntymistutkimuksen alalaji, joka keskittyy ikääntymisen (seneskenssin) biologisten syiden tutkimiseen. Biogerontologeiksi lasketaan tiedemiehet, jotka tutkivat näitä prosesseja, sisältäen myös pyrkimykset hallita, estää ja kääntää ne. Dendrocnide moroides
Dendrocnide moroides on nokkoskasveihin kuuluva kasvilaji. Se on ainavihanta pensas, jota esiintyy Kaakkois-Aasiassa ja Australiassa, missä se tunnetaan nimellä gympie-gympie. Myrkyllisyydestään tunnetun kasvin koskettaminen aiheuttaa jopa useita kuukausia kestävää voimakasta kipua. Paleontologia
Paleontologia voidaan jakaa useisiin osa-alueisiin. Paleozoologia tutkii muinaisia eläimiä, paleobotaniikka kasveja ja palynologia muinaisia itiöitä, siitepölyä ja mikrobeja. Mikropaleontologian tutkimusaiheena puolestaan ovat mikroskooppiset fossiilit. Paleontologian avulla voidaan myös selvittää esihistoriallisena aikana tapahtuneita muutoksia maapallon ilmastossa. Tätä paleontologian osa-aluetta kutsutaan paleoklimatologiaksi. Dekretaali
Varhaisimmat dekretaalit ovat paavi Siriciuksen ajalta 300-luvun lopulta ja 400-luvun alkupuolelta lähtien niistä tehtiin kokoelmia. Tunnetuin asiakirjaryhmä on se, josta käytetään nimitystä pseudoisidoriset dekretaalit. Nämä noin vuonna 850 tehdyt asiakirjat pitivät tärkeänä frankkilaisen kirkon riippumattomuutta maallisten ruhtinaitten ja paavien vallasta. Tähän ”Isidorus Mercatorin” toimittamaan dekretaalikokoelmaan vedottiin jo 857, ja paavien valtapyrkimysten tukena sitä alettiin käyttää 1000-luvulla. Kokoelman osoitti vuonna 1628 väärennökseksi reformoitu teologi David Blondel. Saharasia
Saharasialla DeMeo tarkoittaa Afrikasta Saharan aavikolta Keski-Aasian aavikoille jatkuvaa yhtenäistä aavikkoaluetta. Teorian mukaan mukaan Saharasian suuraavikkoalueen synty hedelmällisten alueiden kuivuessa noin 6000 vuotta sitten pakotti paikalliset heimot ihmiskunnalle aivan uuteen elinkeinoon - joukolla tapahtuvaan ryöstelyyn. Uusi kulttuurimalli osoittautui tuottavaksi harjoittajilleen, ja väkivalloin menestyvät koettiin ensi kertaa hyviksi ihmisiksi, sankareiksi. Näin syntyi ensi kertaa maailmanhistoriassa sotaisuuden ihannointi. Sotaisuus, seksuaalinen hyväksikäyttö ja väkivalta yhdistettiin aivan uudenlaiseen miehisyyden ihanteeseen, josta tuli ihailtu roolimalli miespuolisille lapsille. Miehet ottivat lähes kaiken vallan yhteiskunnassa, syntyi patriarkaalisuus. Kovalla kohtelulla ja kulttuurin vääristyneillä ihanteilla vähennettiin lasten kokemaa empatiaa, jolloin heistä muodostui vähemmän empaattisia aikuisina. He kohtelivat myös omia lapsiaan samalla tavalla, joka aiheutti kulttuurimallin säilymisen sukupolvien yli. Yleisen kielitieteen kurssi
1800-luvun kielentutkimusta oli hallinnut luonnontieteistä omaksuttu "alkuperän" ja "kausaalisten muutosten" merkitystä korostava käsitys tieteellisestä selittämisestä, jonka seurauksena "tieteellisenä" pidetty kielentutkimus keskittyi hyvin pitkälle juuri kielen historiallisten muutosketjujen rekonstruoimiseen. Saussuren yhtenä tavoitteena koko erottelun esittelemisessä epäilemättä olikin juuri yritys tehdä myös ei-historiallisesta kielentutkimuksesta tieteellisesti kunniallista. Implisiittisesti erottelu oli tietysti ollut olemassa viimeistään siitä lähtien, kun kielen historiallista muutosta oli alettu tutkia. Vaikka 1800-luvun kielitiedettä hallinnut historiallis-vertaileva suuntaus saattaakin ensi näkemältä vaikuttaa läpikotaisin "diakroniselta", niin esimerkiksi "kantakielen" käsitteen kautta myös synkronisesti kielentila oli kuin olikin läsnä myös tuon ajan tutkimuksessa. Tämä seikka ei vain ollut tuolloin yhtä ilmeinen kuin myöhemmästä näkökulmasta asioita tarkasteltaessa. Chronon
Chronon on ehdotus ajan kvantiksi, joka on epäjatkuva ja jakamaton "yksikkö" aikaa osana hypoteesia, jonka mukaan aika ei ole jatkuva. Fyysikkojen yritykset yhdistää suhteellisuusteoria sekä kvanttimekaniikka tuottaakseen teorian kvanttigravitaatiosta johtivat siihen, että luotiin malli epäjatkuvalle ajalle. Tässä mielessä termin chronon esitteli Robert Lévi vuonna 1927. Degrowth
Liike reagoi talouskasvukeskeisten nyky-yhteiskuntien ongelmiin:Suomessa Sitra on esittänyt, että länsimaat saattavat ajautua hitaan talouskasvun aikaan tahtomattaan, mm. ikääntyvän väestön ja globalisaation aiheuttaman rakennemuutoksen myötä. Degrowth-ajattelu nähdään siksi myös keinona valmistautua hitaan talouskasvun tulevaisuuteen. Neuroni
Tuojahaarakkeet eli dendriitit ovat haarautuneita, soomasta lähteviä ristikkosolun haarakkeita. Rakennetta kutsutaan usein "dendriittipuuksi", ja dendriitin nimi onkin tästä peräisin. Neuronilla on yleensä useita dendriittejä, ihmisen hermostossa keskimäärin 10 000 kappaletta neuronia kohden. Dendriittipuuta on perinteisesti pidetty neuronin pääasiallisena tiedonkeräämisvälineenä, mutta myös informaation ylivuotoa esimerkiksi dendriiteistä toisiin neuroneihin tiedetään tapahtuvan. Raamatun historiallisuus
Uudempien teorioiden kuten juutalaisen David Rohlin ja Peter Jamesin mukaan egyptiläisessä ajanlaskussa on noin 300 vuoden virhe, joka johtuu siitä, että 21. ja 22. dynastia hallitsivat osin samanaikaisesti eri puolilla Egyptiä. Rohl ajoittaa oman kronologiansa Urartissa 9. 5. 1012 eaa. nähtyyn auringon­pimennykseen, jonka ajankohdan hän laski tietokoneella ja joka egyptiläisten dokumenttien mukaan tapahtui Akhenatenin aikakaudella. Rohlin kronologia ei kuitenkaan ole saavuttanut yleistä hyväksyntää, ja sen voimakkaimpiin vastustajiin kuuluu konservatiivikristitty 
egyptologian professori Kenneth Kitchen. Deksippos (historioitsija)
Deksippos (, , s. noin 210) oli kreikkalais-roomalainen historioitsija ja hallintomies. Hän kuului keryksien sukuun ja toimi vuonna 262 Panathenaia-kisojen tuomarina. Deksippos karkotti Ateenaan vuonna 267 hyökänneet herulit. Hän myös kirjoitti 12 kirjaa sisältävän historiateoksen "Khronikan" ja diadokkien historiaa käsittelevän teoksen "Ta meta Aleksandronin" sekä skyyteistä kertovan "Skythikan". Näistä on tosin jäljellä vain muutamia fragmentteja. Synkronointi
Synkronointi () (kreikan sanoista syn - yhdessä, khronos - aika) tarkoittaa tietotekniikassa joko tietokoneen prosessien välistä synkronointia tai datan synkronointia.
Prosessien välillä tämä tarkoittaa sitä, että prosessit etenevät samaan aikaan tai samassa tahdissa ainakin tiettyjen suorituskohtien osalta.
Datan synkronointi tarkoittaa tuoreimman tiedon siirtoa muille saman tiedon säilyttäville ohjelmille tai tietokoneille. Prekessio (tähtitiede)
Myös muinaisten egyptiläisten on väitetty tunteneen prekession jo kauan ennen Hipparkhosta, mutta tällaiset väitteet ovat yhä kiistanalaisia. On väitetty, että jotkin rakennukset, esimerkiksi Karnakin temppelikompleksi, olisi suunnattu kohti sitä kohtaa horisontissa, jossa tietyt tähdet nousivat tärkeinä ajankohtina vuodesta. Heillä kuitenkin oli tarkka kalenteri, ja jos he merkitsivät muistiin, milloin temppelit oli jälleen­rakennettu, he olisivat voineet helpostikin määrittää likiarvoja prekession nopeudelle. On väitetty, että nimellä Denderan eläinrata tunnetussa Hathorin temppelistä Denderata löydetyssä tähti­kartassa, joka tosin on peräisin vasta Ptolemaiosten ajalta, olisi mainintoja tasaus­pisteiden prekessiosta. (Tompkins 1971) Ei kuitenkaan ole varma, tunsivatko muinaiset egyptiläiset prekession, sillä siitä ei ole mainintoja missään heiltä säilyneessä tähti­tieteellisessä teoksessa. Dagerrotypia
Dagerrotypia, dagerrotyyppi tai daguerrotypia on 1830-luvulla kehitetty varhainen valokuvausmenetelmä. Dagerrotypiassa kuva muodostuu valoherkälle hopeapinnoitteiselle huolellisesti kiillotetulle kuparilevylle. Valotetulle levylle tallentunut kuva saadaan näkyviin elohopeahöyryillä, ja se kiinnitetään suolaliuoksella. Menetelmän kehittivät ranskalaiset Louis Daguerre ja Joseph Nicéphore Niépce. Dekonstruktivismi (typografia)
Dekonstruktivismi on eräs typografian suuntaus. Se sai alkunsa Yhdysvalloissa Cranbrookin taideakatemiassa 1980-luvun loppupuolella. Suuntaus seurasi postmodernisista typografiaa, ja käytännössä syrjäytti sen. Dekonstruktivismi jatkoi postmodernismin tapaa luoda uutta yhdistelemällä vanhaa, mutta sillä oli rationalistisempi typografian viestinnällistä funktiota painottava filosofia. Täten sen varsinaisena esi-isänä voidaankin pitää Wolfgang Weingartia, joka loi uutta manipuloimalla vanhaa jo 1960-luvulla. Degrowth
Filosofisesti degrowth-ajattelu jakaa samoja näkemyksiä mm. kehityksen kritiikin, anti-utilitarismin sekä vaihtoehtoisten kehitysnäkemysten (esim. "buen vivir," "ubuntu") kanssa. Akateeminen tutkimus ammentaa erityisesti ekologisesta taloustieteestä, nk. biotaloustieteen (bioeconomics) ja termodynamiikan laeista sekä poliittisesta taloustieteestä. Sen sijaan ympäristötaloustieteeseen suhtaudutaan kriittisesti, sillä sen nähdään keskittyvän liiaksi uusklassisen taloustieteen mukaiseen negatiivisten ulkoisvaikutusten mittaamiseen rahallisesti sekä abstrakteihin, todellisuutta yksinkertaistaviin malleihin. Degrowth-näkökulma on esillä lisäksi vakaan tilan talouden (steady-state economy) tutkimuksessa. Arkeologia
Saksalainen Johann von Eckart esitti 1700-luvun alussa ensimmäisenä arkeologisen luokittelun kolmeen kauteen, kivikauteen, pronssikauteen ja rautakauteen. Hän oli tutkinut muinaisten teutonien hautakumpuja ja havainnut, ettei niissä ollut lainkaan rautaisia esineitä, vaan joissain pronssisia ja toisissa ainoastaan kivisiä. Eckartin teoria ei kuitenkaan herättänyt huomiota, ja se unohdettiin sadaksi vuodeksi. Vasta vuonna 1816 Tanskan kansallismuseon kuraattoriksi nimitetty Christian Jürgensen Thomsen kehitti ja toi yleiseen käyttöön nykyisen arkeologisen luokittelun kivikauteen, pronssikauteen ja rautakauteen. Hän julkaisi luokittelunsa 1836. Thomsenin jako ei ollut vain esineiden luokittelua, vaan se selitti myös ihmisen teknologisen kehityksen vaiheet. Thomsenin oppilas Jens Worsaae hyödynsi Thomsenin jakoa esihistoriallisten monumenttien ajoituksessa ja ihmisyhteisöjen liikkeiden ymmärtämisessä. Worsaae oli myös ensimmäinen, joka piti arkeologian päätarkoituksena tiedon keräämistä ihmiskunnan historiasta ja kulttuurin kehityksestä. Hän korosti mitättömimpienkin esineiden merkitystä tiedon lähteenä. Bernat Desclot
Kronikka keskittyy lähinnä Jaakko I:n ja Pietari III:n valtakausiin. Siinä on vaikutteita eeppisestä ja ritariromantiikasta ja uskonnollisissita ja lakiteksteistä. Vaikka Desclot käytti moninaisia lähteitä, hän pystyi kirjoittamaan yhtenäisiä tarinoita, joiden kuvaukset ovat tarkkoja ja kieli rikasta ja elävää. Teoksen vuoropuheluita pidetään parhaina esimerkkeinä keskiaikaisesta katalonialaisesta proosakirjallisuudesta. Erik Lönnroth
Lönnroth opetti vuodesta 1914 Helsingin yliopistossa metsäarviointia, ensin ylimääräisenä opettajana, vuodesta 1928 professorina. Hänen 1919 ilmestynyt ensimmäinen tieteellinen julkaisunsa metsäarvioinnin harjoitustöistä säilyi alan oppikirjana aina 1950-luvulle saakka. Lönnrothin tieteelliset julkaisut käsittelivät metsän kasvu- ja rakenneoppia, puun mittausta sekä metsätalouden järjestämistä. Hänen 1929 kehittämänsä matemaattinen malli metsän kasvun ja poistuman suhteesta on ollut keskeinen tekijä arvioitaessa metsäekosysteemin biomassan kokonaistuotosta ja verrattaessa jatkuvan tuotoksen ja kertainvestointiin perustuvaa biomassan mittaustulosta toisiinsa. Metsän arviointiin Lönnroth kehitti puun korkeuden mittarin eli hypsometrin ja puun läpimitan määrityslaitteen eli dendrometrin. Deweyn kymmenluokitusjärjestelmä
Suomessa Deweyn luokitusta ei käytetä sellaisenaan, mutta yleisten kirjastojen luokitusjärjestelmä YKL sekä Helsingin kaupunginkirjaston luokitusjärjestelmä pohjautuvat Deweyn kymmenluokitukseen. YKL:n laatimisessa haluttiin muuttaa alkuperäistä systeemiä (DDC) mahdollisimman vähän ja pääperiaatteena oli käytännöllisyys. Joitakin muutoksia kuitenkin tehtiin Tanskan DDC-mukaelmaa esikuvana pitäen. Suurin muutos oli maantieteen erottaminen historian luokasta 9 uudeksi pääluokaksi 4, johon aikaisemmin kuulunut kielitiede yhdistettiin kirjallisuuden luokkaan 8. Dendrocnide moroides
"Dendrocnide moroides" on ainavihanta pensas tai pieni puu. Se alkaa kukkia ja kantaa hedelmää noin 1–3-metrisenä ja kasvaa enimmillään noin 5-metriseksi. Soikean tai leveän herttamaiset lehdet ovat lavaltaan 12–22 senttimetriä pitkiä ja 11–18 leveitä. Lehtilavan kanssa suunnilleen yhtä pitkä lehtiruoti kiinnittyy lapaan altapäin antaen lehdille hieman kilpimäisen olemuksen. Lehtien varhain karisevat korvakkeet ovat noin 20 millimetriä pitkä ja 5 leveitä. Kasvin varret, kukintovarret, lehtiruodit, lehdet ja hedelmät ovat poltinkarvojen peittämiä. Hyvin pienet kukat ovat suurissa, enimmillään 15 senttimetriä pitkiksi kasvavissa huiskilomaisissa kukinnoissa. Hedelmä on pähkylä, jota ympäröi mehukkaaksi turvonnut purppuranpunainen tai vaalea kukkapohjus. Osteokondroosi
Osteokondroosi (käytetään myös nimitystä osteokondriitti; engl. "osteochondrosis", lyhenne "OCD") on luun ja ruston kasvu- ja kehityshäiriö, jossa nivelalueen luutuminen häiriintyy kasvuvaiheessa. Osteokondroosia ihmisille aiheuttavia tauteja on useita, ja ne ilmenevät yleensä lapsuus- ja nuoruusiässä. Ihmisten lisäksi osteokondroosia esiintyy myös joillakin eläimillä, kuten sioilla, hevosilla ja koirilla. Sosiaaligerontologia
Sosiaaligerontologia on yhteiskuntatieteisiin kuuluva tieteenala, jossa tutkitaan väestön ikääntymistä yhteiskunnallisena, sosiaalisena ja kulttuurisena ilmiönä. Tärkeitä osa-alueita sosiaaligerontologiassa ovat väestön ikääntyminen, erityisesti ikäihmisten elämänlaatu ja voimavarat, vanhuspolitiikka, vanhustyö ja palvelujen laatu, tulevaisuuden muutostrendit sekä sosiaaligerontologinen tutkimus. Suomalaisia sosiaaligerontologeja ovat muun muassa Helsingin yliopiston professori Antti Karisto ja Lapin yliopiston professori Heli Valokivi. Arkeologia
Taksonomia on järjestelmä, jossa esineet luokitellaan monien yksittäisten piirteiden avulla hierarkkisesti moneen tasoon, samantapaisesti kuin biologiassa. "Numeerinen taksonomia" on luonnontieteitä painottavan esinetutkimuksen käyttämä menetelmä. Siinä suurta muuttuja- ja attribuuttijoukkoa käsitellään tilastollisin menetelmin, kuten diagrammien, avulla. Esineistä tilastoidaan esimerkiksi pituuksia ja niiden keskiarvoja ja keskihajontaa. Havaitut poikkeamat voivat viitata jonkin tradition muuttumiseen. Vuosilusto
Vuosilustoja voidaan käyttää hyödyksi vuosirengasajoituksessa eli dendrokronologiassa esimerkiksi vanhojen puuesineiden iän määrittämisessä. Aikasarja-analyysi
Aikasarja voidaan hajottaa kahteen pääkomponenttiin: deterministiseen osaan ja satunnaisvaihteluun. Deterministinen osa voi koostua edelleen erilaisista komponenteista, kuten trendistä (usein lineaarinen tai eksponentiaalinen perusmuutos), kausivaihtelusta (vuoden sisäinen säännöllinen vaihtelu) ja suhdannevaihtelusta (vuosien välinen vaihtelusykli). Edellä mainittu pätee erityisesti taloudelliseen analysiin, mutta myös luonnonilmiöille on usein tyypillistä ainakin vuoden sisäinen säännöllinen vaihtelu. Deinonychus
Deinonychus (kreikka "δεινος" ja "ονυξ/ονυχος", "hirmukynsi") oli suku dinosauruksien "Dromaeosauridae"-heimossa. Suvun nimi viittaa heimon lajeille tyypilliseen sirppikynteen, jota ne käyttivät saalistuksessa. Suvusta on kuvattu vain yksi laji, "Deinonychus antirrhopus", joka oli "Velociraptorin" isompi lähisukulainen. "Deinonychuksen" fossiileja on löydetty Montanasta Pohjois-Amerikasta. Determinismi
Determinismi eli lainalaisuusoppi on filosofian näkökanta, jonka mukaan kaikilla asioilla on syynsä. Tästä seuraa, että maailman syy-seuraus -suhteet muodostavat ketjun, joka määrää kaikki tapahtumat. Determinismin mukaan kaikki, mikä tapahtuu, tapahtuu välttämättä, eikä mikään voisi tapahtua toisin. Vastaavasti indeterministit sanovat, että todellisuudessa on satunnaisuutta eivätkä kaikki tapahtumat seuraa välttämättä edellisistä. Determinismiin voi liittyä myös ennaltamääräytyvyys: joku tai jokin on määrännyt etukäteen kaikkien tapahtumien lopputuloksen, eli tapahtumat kulkevat kohti jotain tiettyä päämäärää, kuten esimerkiksi predestinaatio-opissa. Degrowth
Degrowth-näkökulma suhtautuu kriittisesti ajatukseen talouskasvun ja ympäristövaikutusten nk. irtikytkennästä (decoupling). Aineetonta, ei-materiaaliseen kulutukseen ja tuotantoon perustuvaa kasvua ja vihreää kasvua (mm. cleantech) esitetään toisinaan mahdollisuutena rajattoman talouskasvun turvaamiseksi, rajallisista luonnonvaroista huolimatta. Historiallisesti irtikytkentä näyttää kuitenkin olleen vain suhteellista (vähemmän resursseja tai ilmastopäästöjä per tuotettu yksikkö) ja se on johtanut tuotannon absoluuttiseen kasvuun ns. Jevonsin paradoksin ja rebound-vaikutuksen vuoksi. Esimerkiksi kotitalouksien energiankäyttö ja polttoaineen kulutus näyttävät lisääntyvän ekotehokkuuden myötä. Lisäksi irtikytkentää kuvaavat tilastot eivät välttämättä ota huomioon muualta tuotujen ympäristöresurssien käyttöä sekä ilmastopäästöjä tai jätteiden siirtämistä erityisesti kehittyviin maihin. Araliakasvit
Näiden kolmen heimon muodostaman ryhmän iäksi on eri arvioissa esitetty 35-45 miljoonaa vuotta. Tässä kehityslinjassa on tapahtunut evoluutiota, joka on johtanut hedekukkien ja kaksineuvoisten kukkien keskittymistä samoihin kasviyksilöihin (andromonoeekkisyys), mikä on hyvin harvinaista muualla koppisiemenisten keskuudessa. Ilmiön arvellaan liittyvän dikogamiaksi nimitettyyn ilmiöön, mikä tarkoittaa siitepölyn vapautumisen ja luotin vastaanottokyvyn eriaikaisuutta yhdessä kukassa; näin varmistuu ristipölytys. Dinosaurukset
Toisen pääteorian mukaan laajat tulivuorenpurkaukset aiheuttivat lyhytaikaisen ilmaston lämpenemisen sekä laajoja savu- ja tuhkapilviä. Sen seurauksena kasvit kuolivat ja niiden myötä myös kasvinsyöjäeläimet ja niitä saalistavat pedot. Lounais-Intian Deccanin tasangon laavakerroksesta on havaittu 750 000 vuoden aikana tapahtuneissa tulivuorenpurkauksissa purkautuneen laavaa 1,2–1,3 miljoonaa kuutiokilometriä. Liitukauden lopun kolme suurta tulivuorenpurkausta osuivat lähelle dinosaurusten häviämistä. Degrowth
Muutos kestävämpiin yhteiskuntiin tapahtuu degrowth-liikkeen mukaan niin yksilöiden, paikallistoiminnan kuin lainsäädännönkin tasoilla. Käytännön ehdotuksia ovat mm. työn jakaminen ja osa-aikatyö, rajoitukset fossiilisten luonnonvarojen käyttöön, kulutuksen vähentäminen sekä yhteisöllisyyden, jakamisen ja paikallistalouksien elävöittäminen. Esimerkiksi työajan lyhentäminen voi tuoda lisää työpaikkoja ja lisääntynyt vapaa-aika voidaan käyttää yhteisölliseen toimintaan, jonka katsotaan lisäävän hyvinvointia. Monet degrowth-ajattelijat tukevat myös perustulon ajatusta ja resurssien yhteisomistusta (commoning). Antropologia
Evolutionismi eli kehitysoppi voidaan jakaa kolmeen eri kauteen: varhaiseen (1725–1840), toiseen varhaiseen (1840–1890) ja uusevolutionismiin (1890 eteenpäin). Varhaiselle evolutionismille oli tyypillistä, että vieraat ulkoeurooppalaiset kulttuurit nähtiin alkukantaisina ja kehittymättöminä. Ajateltiin, että vain valkoinen eurooppalainen rotu oli saanut riittävät henkiset kyvyt korkeaan älyyn ja kulttuuriin. Eteokreetit
Dreroksesta on löydetty ainakin yksi eteokreetinkielinen piirtokirjoitus, josta käytetään nimeä DRE 1, ja joidenkin lähteiden mukaan myös toinen kirjoitus DRE 2. Ne on kummatkin ajoitettu 600- tai 500-luvulle eaa. Ne löydettiin Dreroksen Delfinionin eli Apollon Delfinioksen pyhäkön raunioista. Kirjoitukset katosivat toisen maailmansodan aikana. Niistä on kuitenkin säilynyt tekstien kopiot. Kumpikin kirjoitus on kaksikielinen, ja niissä on teksti sekä kreikaksi että eteokreetiksi. Etnografia
Tiedonkeruun menetelmänä etnografia tarkoittaa tietyn yhteiskunnallisen tilanteen osallistujien käyttäytymisen tutkimista ja myös sellaisen käyttäytymisen tulkintaa. Dewan (2018) täsmentää, että käyttäytyminen voi muokata osallistujien tuntemia rajoituksia niiden tilanteiden mukaan joissa he ovat, tai sen yhteiskunnan mukaan, johon he kuuluvat. Etnografia ihmisen yhteiskuntia ja kulttuureja koskevana empiiristen tietojen esittelynä oli edelläkävijä antropologian biologisilla, yhteiskunnallisilla ja kulttuurisilla aloilla, mutta se on myös yleistynyt yhteiskuntatieteissä yleisesti - sosiologiassa, viestintätutkimuksissa, historiassa - missä ihmiset tutkivat etnisiä ryhmiä, kokoonpanoja, koostumuksia, uudelleensijoittamisia, sosiaalisen hyvinvoinnin ominaisuuksia, olennaisuutta, henkisyyttä ja kansan etnogenesistä. Tyypillinen etnografia on kokonaisvaltainen tutkimus, ja siihen sisältyy lyhyt historia ja analyysi maastosta, ilmastosta ja elinympäristöstä. Kaikissa tapauksissa sen pitäisi olla pohtiva, antaa merkittävä panos ihmisten sosiaalisen elämän ymmärtämiseen, vaikuttaa esteettisesti lukijaan ja ilmaista uskottavaa todellisuutta. Etnografia tallentaa kaiken havaitun käyttäytymisen ja kuvaa kaikkia symbolien merkityssuhteita käyttäen käsitteitä, jotka välttävät kausaalista selittämistä. Perinteisesti etnografia keskittyi ”läntiseen katseeseen” kohti "eksoottista" itää, mutta nykyisin tutkijat harjoittavat etnografiaa omassa sosiaalisessa ympäristössään. Dewanin (2018) mukaan, vaikka olisimme toinen, "muu" tai "syntyperäinen", olemme silti "toinen", koska on monia julkisivuja itestämme, jotka yhdistävät meitä ihmisiin ja muihin julkisivuihin, jotka korostavat eroavaisuuksiamme. Etymologia
Etymologia (kreikan sanasta ἔτυμον ’oikea merkitys’) eli sanojen alkuperän tutkimus tai sananselitysoppi on kielitieteisiin, erityisesti historiallis-vertailevaan kielitieteeseen kuuluva tutkimusala, jonka tutkimuskohteena on sanojen alkuperä ja historia. Se on menetelmällisesti läheisessä yhteydessä äännehistoriaan. Sanaa etymologia käytetään myös synonyymina sanan alkuperälle. Esihistoriallinen arkeologia
Esihistoriallinen arkeologia on se arkeologian ala, joka tutkii esihistoriaa eli aikaa, jolta ei ole säilynyt kirjoitettuja dokumentteja. Koska tutkittavalta ajanjaksolta ei ole kirjallisia lähteitä eli ihmiset eivät tuolloin osanneet kirjoittaa tai kirjoitus ei ole säilynyt, voidaan menneisyydestä saada jonkinlainen käsitys ainoastaan materiaalisten jäänteiden kautta. Se tarkoittaa mm. löytyvien käyttöesineiden, rakennusten jäänteiden, jätteiden ja hautojen tutkimista. Historiallinen tanssi
Historialliset tanssit voidaan jakaa seuraavasti:Keskiajan tansseista ei ole yleisesti ole jäänyt niin paljoa tietoa, että ne voitaisiin nykyään tarkasti ennallistaa. Parhaimpiin lähteisiin keskiaikaisesta tanssikulttuurista lukeutuu Johannes de Grocheion Pariisissa noin vuonna 1300 laatima "De musica". Keskiajan suosituimpia tansseja olivat carole ja rondo, sillä niihin viitataan ajan kuvataiteissa kuin kirjallisissakin lähteissä kaikista eniten. Molemmat tansseista olivat laulutansseja ja tanssijat olivat piirimuodostelmassa, joskin carolessa muoto oli vapaampi vaihdellen piiristä ketjuun. Rondossa piiri tanssi ympyrää ja suunta vaihtui aina uuden säkeistön alkaessa. Grocheion mukaan rondoa tanssittiin kaikissa juhlatilaisuuksissa. Geokronologia
Geokronologia on tieteenala, joka tutkii kivien, maalajien ja maakerrostumien ikää. Näytteiden iän määrityksessä käytetään apuna radioaktiivisen aineen määrän mittausta, siitepölyanalyysiä, radiohiiliajoitusta ja termoluminenssiajoitusta. Deuterokanoniset kirjat
Deuterokanoniset kirjat ovat syntyneet juutalaisuudessa hellenistisenä aikana noin vuosina 200–50 jaa. Näin ne kertovat muun Vanhan testamentin ja Uuden testamentin välisestä ajasta. Suhteellisen myöhäisen syntynsä vuoksi niitä ei luettu rabbiinisessa juutalaisuudessa osaksi heprealaista Raamattua Tanakia, kun sen kaanon vakiintui ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Uuden testamentin kirjailijat tunsivat deuterokanoniset kirjat, vaikka eivät lainaakaan niitä suoraan. Apokryfiset kirjat
Deuterokanoniset kirjat ovat Vanhan testamentin apokryfisiä kirjoja, jotka luokitellaan katolisessa ja ortodoksisessa perinteessä osaksi Raamatun kaanonia, mutta protestanttisissa kirkoissa apokryfiksiksi. Deuterokanonisiksi katsotaan kirjat, jotka ovat mukana juutalaisen Raamatun vanhimmassa kreikankielisessä käännöksessä, mutta eivät juutalaisten nykyisin käyttämässä Raamatussa eli Tanakhissa. Kun Tanakhin kokoonpano ajanlaskumme ensimmäisellä vuosisadalla lopullisesti vakiintui, nämä kirjat jätettiin siitä pois, koska uskottiin, ettei profeettoja ollut esiintynyt enää Artakserkses II:n ajan jälkeen. Deuterokanonisilla kirjoilla on kuitenkin aina, myös protestanttisuudessa, ollut tunnustetumpi asema kuin Uuden testamentin apokryfeillä. Dendrologia
Dendrologia (kreikan sanoista "dendron" ’puu’ ja "logos" ’oppi’) eli puulajitiede tarkoittaa puuvartisten kasvien tutkimista. Dendrologiassa määritellään, kuvataan ja luokitellaan puuvartisia kasveja sekä tutkitaan niiden biologisia ominaisuuksia. Osteokondroosi
Yleinen syy osteokondroosille on veren kierron häiriintyminen jossakin luussa, erityisesti epifyysissä. Tämän seurauksena luuhun syntyy paikallinen nekroosi eli akuutti patologinen solukuolema. Nekroosia seuraa myöhemmin luun uudelleenkasvu. Osteokondroosi saattaa johtaa eläimen kasvun häiriintymiseen. Arkeologia
Koska fossiileissa ei havaittu välimuotoja, lajien uskottiin vielä 1800-luvun alkupuoliskolla olevan muuttumattomia. Ihmiskunnan esihistoriasta saatiin lisää käsitystä kun vuonna 1859 löydettiin kivikautisia työkaluja samoista maakerrostumista sukupuuttoon kuolleiden eläinlajien luiden kanssa. Esihistoriallisen arkeologian katsotaankin syntyneen tieteenä vuonna 1859. Silloin ilmestyi Charles Darwinin "Lajien synty", ja pian sen jälkeen evoluutioteoria hyväksyttiin. Ensimmäiset neandertalinihmisen jäänteet löydettiin 1857 ja cro-magnonin ihmisen jäänteet 1868. Näiden löytöjen ja Darwinin teorian ansiosta käsitys primitiivisten ihmisten olemassaolosta hyväksyttiin. Klimatologia
Klimatologia eli ilmastotiede on tiede ja maantieteen ja luonnonmaantieteen haara, joka tutkii eri paikkojen ja alueiden ilmastoja eli keskimääräisiä säätiloja keskipitkien tai pitkien ajanjaksojen puitteissa. Klimatologia tutkii samoja ilmakehän prosesseja kuin meteorologia, mutta siihen kuuluvat lisäksi näihin hitaasti vaikuttavat ympäristötekijät kuten merivirtojen tai auringon säteilyn muutokset. Tzvetan Todorov
Sana ”narratologia” on peräisin Todorovin teoksesta "Grammaire du Décaméron" (1969, Decameronen kielioppi), joka käsittelee Giovanni Boccaccion novelleja. Inari Krohn
Ensimmäisen öljymaalauksia esitelleen näyttelynsä Krohn piti vuonna 1969. 1970-luvulla Krohnin tekniikka siirtyi poliittisista maalauksista luontoaiheisiin akvarelleihin ja grafiikkaan. Taidegrafiikassa Inari Krohn kutsuu teoksiaan vedoskollaaseiksi, joista syntyy jokaisella vedostuskerralla ainutkertainen teos. Hän yhdistää toisiinsa vesiväripuupiirroksen ja viivasyövytyksen tekniikkaa, minkä seurauksena lopputulos on usein akvarellimainen. Krohn valmistaa värit itse pigmenteistä, ja kunkin vedoksen värisävyt voivat olla yksilöllisiä. Fennougristiikka
Fennougristiikka on indoeurooppalaisten ja austronesialaisten kielten tutkimuksen ohella keskeisiä historiallis-vertailevan kielitieteen aloja maailmassa. Sen perustana ovat olleet toisaalta suomen, viron ja unkarin tutkiminen eurooppalaisina kansalliskielinä, toisaalta 1800-luvulla ja 1900-luvun alkupuoliskolla kerätyt laajat sanasto- ja tekstimateriaalit Venäjällä puhutuista suomalais-ugrilaisista kielistä. 1900-luvun jälkipuoliskolta alkaen fennougristiikka on nopeasti kehittynyt myös synkronisena kielitieteenä ja suuri osa alalla ilmestyvistä tutkimuksista koskee nykyään suomalais-ugrilaisten kieliopillista kuvausta. Suomalais-ugrilaiseen kielikuntaan kuuluvat kielet ovatkin yleensä paremmin dokumentoituja kuin useimmat vastaavan kokoiset kielet. 
Yliopistollisena alana fennougristiikkaa on opetettu ennen kaikkea Suomen, Unkarin, Viron, Venäjän sekä saksankielisten maiden korkeakouluissa, mutta myös muun muassa Yhdysvalloissa Bloomingtonissa ja Sorbonnen yliopistossa Pariisissa. Perinteisesti fennougristiikassa on julkaistu paljon tutkimusta saksan ja venäjän kielillä. Viime vuosikymmeninä englannin kielen merkitys on kasvanut. Katastrofismi
Paleontologisessa aineistossa on todisteita siitä, että muutaman kerran Maan historiassa on tapahtunut suuria, äkillisiä joukkosukupuuttoja, jotka selvästi poikkeavat jatkuvasta hitaasta kehityksestä. Tämän vuoksi on syntynyt uuskatastrofismiksi kutsuttu teoria, joka poikkeaa yleisestä geo­morfo­logisesta,
ainoastaan pienempiä ja usein esiintyneitä ilmiöitä olettavasta ajattelu­tavasta. Maailmanhistoria
Maailmanhistoria käsittää ihmiskunnan historian tapahtumat nykyihmisen ilmestymisestä tähän päivään. Historiallinen aikakausi on alkanut eri kulttuureissa eri aikoihin kirjoitustaidon käyttöön ottamisen myötä. Varhaisimmat kirjoitusjärjestelmät kehitettiin noin 5000 vuotta sitten Egyptissä ja Mesopotamiassa. Kirjoitusta edeltävä aika oli esihistoriaa, joka yhdistyy yleensä kivikauteen ja joskus myös pronssi- ja rautakauteen. Maailmanhistorian joitain merkittävimpiä ajanjaksoja olivat varhaishistorian aika, antiikin aika, keskiaika, renessanssi ja uusi aika. Folkloristiikka
Suomalaisen folkloristiikan juuret ovat Mikael Agricolan psalttarin esipuheessa, jossa hän luettelee suomalaisten jumalia. 1800-luvulla kansanrunouden keräys sai vauhtia Elias Lönnrotin Kalevalasta (1835, 1849), josta tuli kansanrunoudentutkimuksen auktoriteetti. Isä ja poika Julius ja Kaarle Krohn kehittivät maantieteellis-historiallisen menetelmän (joka tunnettiin maailmalla suomalaisena menetelmänä), joka tutki runojen paikallisia variaatioita ja yritti rekonstruoida niiden alkumuodon ja alkuperäisen sanottavan ja tarkoituksen. Vuonna 1935 perinnearkisto karttui runsailla proosakertomusten, varsinkin tarinoiden kokoelmilla Kalevalan riemuvuoden kilpakeräyksessä. Maantieteellistä menetelmää alettiin käyttää myös muuhun perinneaineistoon kuin kalevalamittaiseen kansanrunouteen; esimerkiksi Antti Aarne tutki sen avulla kansansatuja ja Elsa Enäjärvi-Haavio kansanleikkejä. Runojen, proosakertomusten ja pienfolkloren kuten sananparsien, arvoitusten ja vitsien ohella folkloristiikan tutkimuskohteena ovat olleet toiminnalliset kokonaisuudet kuten leikit, tanssit, juhlat ja muut tavat sekä viime vuosikymmeninä yhä enemmän erilaisten yhteisöjen ja ryhmien perinteet ja kulttuurit, esimerkiksi työväenperinne tai lastenperinne. 1960-luvulta lähtien folkloristiikka on laajentunut vanhoista kansanomaisista perinneaineksista kenttätutkimukseen, elävien perinteentaitajien ja myös urbaanien miljöiden ja modernien ilmiöiden tutkimukseen. Nykyaikana folkloristiikka ottaa tutkimuksessaan huomioon perinnetekstien lisäksi niiden esiintymiskontekstin eli yhteisön, kertojat, esittäjät ja kuulijat sekä esitystilanteen. Folkloristiikan tutkimuskohteena ovat myös erilaiset nyky-yhteiskunnan kulttuuri-ilmiöt pienryhmien sanankäytöstä aina laajoihin populaarikulttuurin piirteisiin asti. Nykyisyys- ja menneisyyskuvien lisäksi folkloristiikkaa sävyttää voimakas kiinnostus muistitietoon, muistin sosiaalisiin prosesseihin ja muistamisen politiikkaan. Folkloristiikan tutkimuskohteisiin kuuluu myös se, miten perinnettä käytetään esimerkiksi matkailussa tai markkinoinnissa. Arkeologia
Arkeologia tutkii menneisyyttä kuten historiankin tieteenala. Nämä erottaa toisistaan niiden lähdeaineistojen erilaisuus: historia käyttää kirjallisia lähteitä ja arkeologia muinaisjäännöksiä. Tästä on seurannut molemmille omanlaiset tutkimusongelmat, painopisteet ja tutkimustraditiot. Arkeologian voi katsoa jatkavan siitä, mihin historialliset muistiinpanot loppuvat. Arkeologia voi tutkia myös kirjallisten yhteisöjen vaiheita, jolloin sen antama kuva vahvistaa, valaisee tai muuttaa yhteisöstä kirjallisen ja kuvallisen aineiston pohjalta muodostunutta kokonaiskuvaa. Yhdysvalloissa arkeologia on liittynyt Eurooppaa enemmän antropologiaan. Amerikan eurooppalaisella väestöllä ei ollut menneisyyttä, jota tutkia, ja intiaanien kulttuureja ja niiden jatkumoa voitiin tutkia elävinä paikan päällä antropologisin tutkimusmenetelmin. Kvartäärikausi Englannissa
Cromer-vaihe Britanniassa ajoittui aikaan 0,866–0,478 miljoonaa vuotta sitten, sikäli kuin se vastaa happi-isotooppivaiheita 13-21.
Anglia-vaihe oli keskipleistoseenin jäätiköitymisvaihe joka vastaa Pohjois-Euroopan Elster- ja Alppien Mindel-jääkautta sekä happi-isotooppivaihetta 12. Tämä on ajoitettu välille 478,000–424,000 vuotta sitten.
Hoxne-interglasiaali Englannissa ("Hoxnian") vastasi Pohjois-Euroopan Holstein-interglasiaalia noin 424 000–374 000 vuotta sitten, ja vastaa happi-isotooppivaihetta 11.
Wolston-jääkausi ("Wolstonian") oli toiseksi viimeisen suuren jääkausisyklin kylmä vaihe, joka vastaa Euroopan Saal- ja Riss-jääkausia. Sen katsotaan olleen 352 000–130 000 vuotta sitten.
Englannin Ipswich-lämpökausi ("Ipswichian") oli nykyistä edeltänyt interglasiaalivaihe, joka vastasi Euroopan Eem-lämpökausijaksoa, noin 120 000 vuotta sitten.
Viimeisestä, Pohjois-Euroopassa Veiksel-jääkautena tunnetusta jääkausijaksosta käytetään Britanniassa nimitystä "Devensian" eli devensi-jääkausi. Se on nimetty walesilaisen devensien heimon mukaan (), joka asui Dee-joen () varrella. Denisovanihminen
Denisovanihmisen mitokondrio-DNA:ta muistuttavaa DNA:ta on löydetty Espanjan Sierra de Atapuerca -vuoriston luolan 400 000 vuotta vanhoista luista. Luolaan haudattujen ihmisten esiäiti on yhteinen denisovanihmisten eikä neandertalilaisten kanssa. Tämä voi johtua siitä, että varhaisespanjalaiset ja denisovanihmiset periytyivät suoraan samoista esivanhemmista, tai siitä, että denisovanihmisten kaltaiset geenit tulivat Espanjaan idästä tulleiden ihmisten mukana. Ekologinen systeemiteoria
Ekologinen systeemiteoria on Urie Bronfenbrennerin kehityspsykologinen teoria, jossa yksilön kehityksen nähdään tapahtuvan vuorovaikutuksessa ympäristön kanssa. Bronfenbrenner jakaa kehitykseen vaikuttavan ympäristön viiteen systeemiin, jotka ovat mikro-, meso-, ekso- ja makrosysteemit sekä myöhemmin teoriaan lisätty kronosysteemi. Folkloristiikka
Folkloristiikka on humanistinen tieteenala, joka tutkii ihmisten elämismaailmaa ja kansanomaisia ajattelumalleja, eli kansan tietämystä. Folkloristiikka tunnettiin ennen kansanrunouden tutkimuksena tai kansanrunoustieteenä; sen tutkimuskenttä oli siis kapeampi kuin nykyään. Muualla Euroopassa folkloristiikka luetaan usein kuuluvaksi kansatieteeseen eli etnologiaan, joka Suomessa tarkoittaa aineellisen ja sosiaalisen kulttuurin tutkimusta. Henkisen kansankulttuurin tutkimuksena folkloristiikkaa voidaan pitää kulttuuriantropologian osa-alueena. Degrowth
Käsite "degrowth" esiintyi ensimmäisiä kertoja 1970-luvulla, jolloin sitä esittivät Rooman klubi, Nicholas Georgescu-Roegen, Jean Baudrillard, André Gorz ja Ivan Illich. Sittemmin termi tuli uudelleen käyttöön 2000-luvulla erityisesti ranskalaisen taloustieteen emeritusprofessori Serge Latouchen johdolla. Latouche'n määritelmä kuuluu: ""Décroissance" tarkoittaa talouskasvun korvaamista jatkuvalla tuotannon määrän laskulla, jotta planeetan resurssien käyttö palaa takaisin kestävälle tasolle." Nykyisin tunnetuimpia degrowth-tutkijoita ovat Latouchen ohella taloustieteilijät Tim Jackson, Peter Victor ja Giorgos Kallis. Evoluutio
1920- ja 1930-luvuilla synteettinen evoluutioteoria yhdisti luonnonvalinnan, mutaatioteorian ja Mendelin perinnöllisyyssäännöt yhtenäiseksi teoriaksi, joka soveltui yleisesti kaikkiin biologian haaroihin. Moderni synteesi kykeni selittämään populaatioissa elävien lajien välisiä kuvioita paleontologiassa olevilla välimuotofossiileilla ja kehitysbiologiassa olevilla monimutkaisilla solumekanismeilla. James Watsonin ja Francis Crickin vuonna 1953 julkaisema DNA:n rakenne osoitti, että periytyvyydellä on fyysinen perusta. Molekyylibiologia paransi ymmärrystämme genotyypin ja fenotyypin välisestä suhteesta. Edistyksiä tehtiin myös fylogeneettisessä systematiikassa, jossa kartoitettiin piirteiden muuttuminen komparatiiviseen ja testattavissa olevaan kehykseen evoluutiopuiden julkaisemisen ja käytön kautta. Evoluutiobiologi Theodosius Dobzhansky kirjoitti vuonna 1973, että "millään asialla biologiassa ei ole mitään järkeä ellei sitä katso evoluution näkökulmasta", koska se on tuonut esiin luonnonhistoriassa aiemmin hajanaisilta vaikuttavien tosiasioiden välisiä suhteita ja yhtenäistänyt ne johdonmukaiseen selittävään tietojoukkoon, joka kuvaa ja ennustaa monia havaittavissa olevia, tällä planeetalla olevaa elämää koskevia tosiasioita.