Mitkä olivat kaapatut lennot vuoden 1970 jordanian kaappauksissa?
Vuoden 1970 lentokonekaappaukset Jordaniaan
Palestiinan vapautuksen kansanrintama (PFLP) kaappasi neljä matkustajalentokonetta Jordaniaan. Kaapatut lentokoneet olivat TWA:n, Pan Amin, Swissairin ja British Overseas Airways Corporationin. Koneet lennätettiin PLO:n hallussa olleeseen jordanialaiseen Zarqan kaupunkiin ja Egyptiin. Terroristit räjäyttivät tyhjät matkustajakoneet 12. syyskuuta.
Aeroflotin matkustajakoneen kaappaus Suomeen 1977
Suomelle neuvostoliittolaisen koneen kaappaus oli vaikea kysymys, jota hallitus ja tasavallan presidentti hoitivat henkilökohtaisesti. Tilanne käynnistyi hankalaan aikaan, sillä hallitus oli jo lähtenyt lomalle. Ensimmäisen kaappauspäivän illan mittaan lentokentälle saapui kuitenkin lähes koko hallitus, joka toimi lentokentän alla olleissa suojatiloissa. Pääministeri Kalevi Sorsa oli lomalla pääkaupunkiseudun ulkopuolella, mutta hänen kanssaan oltiin jatkuvassa puhelinyhteydessä. Paukkupatruuna
Paukkupatruunoita voidaan käyttää myös taistelutehtävissä harhauttamistarkoituksessa tai ihmishenkien säästämiseksi. Esimerkiksi saksalaiset erikoisjoukot vapauttivat vuonna 1977 Mogadishuun kaapatun Lufthansan lentokoneen kaikki 86 matkustajaa taktiikalla, jossa paukkupatruunoilla oli merkittävä osa: joukot asettivat operaation alussa kaksi sotilasta matkustamon osastojen väliin kilveksi tulittamaan paukkupatruunoilla kaappareita. Näin sekä terroristit että matkustajat saatiin suojautumaan vahingoittumattomina ja vapaan tulenkäytön vuoksi tehokkaammin kuin tavallisia ammuksia käyttäen. Kaikki kaapparit, kolme palestiinalaisterroristia, saivat myöhemmin operaation aikana surmansa. United Airlinesin lento 175
United Airlinesin lento 175 oli yksi syyskuun 11. päivän iskujen lennoista. Sen oli alun perin määrä olla Yhdysvaltain sisäinen lento Loganin kansainväliseltä lentoasemalta Los Angelesin lentoasemalle. Viisi terroristia kaappasi koneen aamulla 11. syyskuuta 2001 tarkoituksenaan lentää se päin World Trade Centerin etelätornia. Kaappaajat pakottautuivat lentokoneen ohjaamoon noin 30 minuuttia ilmaan nousun jälkeen. Lentäjäksi kouluttautunut Marwan al-Shehhi otti koneen haltuunsa ja alkoi lentää sitä kohti New Yorkia. Lennonjohto huomasi pian jotain olleen vialla, kun miehistö ei vastannut heidän kutsuunsa. Samalla useat matkustajat ja miehistö soittivat puhelimillaan koneesta ja kertoivat kaappaajista sekä matkustajien ja miehistön loukkaantumisista. Korean Airin lento 7
Neljä hävittäjää havaitsi Neuvostoliiton ilmatilaan palaavan koneen Sahalinin yllä. Matkustajakoneen paluu vakuutti neuvostoliittolaiset siitä, että tuntematon kone oli tullut vakoilemaan Neuvostoliiton tukikohtia. Maan lennonjohto määräsi majuri Gennadi Osipovitšin Suhoi Su-15:n tulittamaan varoituslaukauksia koneelle. Korean Airin Boeing 747:n lentäjät eivät nähneet varoituslaukauksia, koska Osipovitšin hävittäjän konetykissä ei ollut valojuova-ammuksia. Osipovitš ampui yli 200 laukausta, mutta matkustajakone jatkoi takaisin kansainvälisille vesille. Tokion lennonjohto myönsi koneelle luvan hidastaa nopeutta ja nostaa korkeutta. Osipovitš tulkitsi tällöin koneen tekevän tahallisen väistöliikkeen vältelläkseen hävittäjiä. Kenraali Kornukov ei halunnut koneen pakenevan kansainvälisille vesille, joten hän antoi everstiluutnantti Titovninin kautta Osipovitšille käskyn tuhota Korean Airin lennon 007 Boeing 747:n kello 18.26 UTC. Osipovitšilla ei ollut aikaa harkita alasampumista, koska hänen hävittäjänsä polttoaine oli loppumassa. Osipovitš ampui kaksi Kaliningrad K-8 -ilmatorjuntaohjusta koneen perään Moneronin saaren liepeillä. Pitkään uskottiin lentäjän erehtyneen luulemaan Boeing 747 -matkustajakonetta RC-135-tiedustelukoneeksi. Vuonna 1996 Osipovitš kuitenkin kertoi haastattelussa, ettei lennonjohto edes kysynyt häneltä koneen mallista, vaikka hän oli huomannut vilkkuvalot koneen siivenkärjissä. Neerja Bhanot
Kello 21.55, kaappauksen kestettyä 17 tuntia, koneen varavirtalähteen polttoaine loppui ja matkustamon valot sammuivat. Kaapparit avasivat tulen peläten kommandojoukkojen yrittävän koneen valtaamista. Bhanot avasi hätäuloskäynnin ja auttoi matkustajia poistumaan. Kun terroristit huomasivat Bhanotin auttavan matkustajia, ryhmän johtaja ampui häntä päähän lähietäisyydeltä. Hän kuoli ennen kuin apu ehti paikalle. Hänen lisäkseen terroristit ampuivat 19 lennon kaikkiaan 360 matkustajasta. Suezin kanavasota
Jordanian kuningas Husseinin osallistuminen Yhdysvaltain ulkoministeri William P. Rogersin tulitaukosuunnitelmaan, joka tarkoitti diplomaattisten suhteiden solmimista Jordanian ja Israelin välillä, johti PLO:n aseelliseen kapinaan Jordanian hallitusta vastaan. PLO:n joukot karkotettiin Jordaniasta syyskuussa 1970 Israelin ja Yhdysvaltain tuella konfliktissa, jota on myöhemmin kutsuttu Mustaksi syyskuuksi. Estääkseen Syyrian armeijan osallistumisen konfliktiin Israel lähetti joukko-osastoja Jordan-joen länsi­rannalle. Tämän arvellaan vaikuttaneen Syyrian jäämiseen konfliktin ulkopuolelle. American Airlinesin lento 11
Tutkintakomissio arvioi, että kaappaus alkoi kello 8.14, kun lentäjät eivät enää vastanneet Bostonin lennonjohtokeskuksen viesteihin. Uskotaan, että Waleed al-Shehri aloitti kaappauksen. Kello 8.13.29 kun kone oli ylittämässä keskistä Massachusettsia 7 900 metrin korkeudessa, lentäjät vastaanottivat Bostonin lennonjohdolta pyynnön kääntyä oikealle 20 astetta. Kello 8.13.47 lennonjohto käski lentäjiä nousemaan 11 000 metriin, mutta ei saanut vastausta. Kello 8.16 kone ylitti 8 800 metrin korkeuden ja alkoi kääntyä alkuperäiseltä reitiltään. Lennonjohto yritti monta kertaa ottaa yhteyttä lentoon 11, mutta ei saanut vastausta, ja kello 8.21 koneen toistotutkavastain kytkettiin pois päältä.
Viitaten lentoemäntiin Amy Sweeney ja Betty Ong, jotka olivat olleet yhteydessä American Airlinesin johtoon kaappauksen aikana, kaappaajat olivat puukottaneet Karen Martinia ja Barbara Arestequita, ja matkustaja Daniel Lewiniä kurkkuun. Amerikkalais-israelilainen internet-yrittäjä Lewin oli palvellut upseerina Israelin puolustusvoimien Sayeret Matkal-erikoisyksikössä. Lewin istui paikalla 9B, ja Suqami istui suoraan hänen takanaan paikalla 10B. Tutkintakomissio epäili että Suqami oli yrittänyt puukottaa ja tappaa Lewinin koska hän olisi yrittänyt estää kaappauksen. Lewinin uskotaan olevan syyskuun 11:nnen päivän terroritekojen ensimmäinen kuolonuhri. American Airlinesin toimintakeksukseen soitetun neliminuuttisen puhelun aikana Ong kertoi ettei ohjaamosta tullut mitään viestejä matkustamoon, ohjaamoon ei päässyt, ja matkustajien vammoista. Hän kertoi kaappaajien istuinpaikat, joka helpotti myöhemmin tutkijoita selvittämään heidän henkilöllisyytensä.
Kello 8.23.38 Atta yritti kuuluttaa matkustajille, mutta painoi väärää nappia, ja lähetti viestinsä Bostonin lennonjohtoon. Lennonjohtajat kuulivat Attan ilmoituksen ”Meillä on muutamia koneita. Pysykää vain hiljaa, niin pysytte hengissä. Palaamme kohta lentoasemalle.” Kello 8.24.56, hän kuulutti ”Kukaan ei saa liikkua. Kaikki tulevat pysymään hengissä. Jos yritätte tehdä joitain liikkeitä, vaarannatte itsenne ja koneen. Pysykää vain hiljaa.” Kuten aiemminkin, Atta luuli puhuvansa vain matkustajille, mutta hänen äänensä kuului myös lennonjohdossa. Lennonjohtajat nauhoittivat viestin. Attan viestien jälkeen lennonjohdolle selvisi että kone on kaapattu Kello 8.26 kone kääntyi etelään. Kello 8.32 FAA:n komentokeskus tiedotti FAA:n pääkonttoriin kaappauksesta.
Kello 8.33.59, Atta kuulutti: ”Kukaan ei saa liikkua. Olemme palaamassa lentoasemalle. Älkää yrittäkö tehdä mitään tyhmiä liikkeitä.” Kello 8.37.08 United Airlinesin lennon 175 lentäjät ilmoittivat lennonjohdolle lennon 11 sijainnin ja suunnan. Operaatio Entebbe
Operaatio Entebbe oli Israelin puolustusvoimien Sayeret Matkal -erikoisjoukkojen suorittama hyökkäys, joka tapahtui heinäkuun 3. ja 4. päivän välisenä yönä vuonna 1976. Operaatio sai alkunsa, kun terroristit kaappasivat Air France -lentoyhtiön matkustajalentokoneen ja lensivät sen Entebben lentoasemalle Ugandaan. Israelilaiset lähettivät kuitenkin erikoisjoukkoja, joiden tehtävänä oli pelastaa 103 siviiliä, joita Ugandan sotilasdiktaattori Idi Aminin tukemat terroristit pitivät panttivankeina lentoaseman terminaalin sisätiloissa. Marokon kuninkaalliset ilmavoimat
1970-luvulla Marokko kävi sotaa Länsi-Saharassa Polisario-vapautusrintamaa vastaan. Ilmavoimien iskut autiomaassa olivat tehokkaita ja Polisario joutui vetämään joukkonsa Algeriaan. Polisario ampui taisteluissa alas muun muassa kaksi C-130 Hercules, viisi F-5A ja kaksi Mirage-lentokonetta. Ilmavoimat valvoo edelleen Länsi-Saharaa sissien toiminnan jatkumisen varalta. Operaatio Orchard
Uutisraporttien mukaan isku toteutettiin Israelin ilmavoimien 69. laivueen F-15I, F-16I sekä ELINT-tiedustelukoneilla; kaiken kaikkiaan kahdeksan lentokonetta otti osaa ja ainakin neljä näistä halkaisi Syyrin ilmatilaa. Hävittäjät oli varustettu AGM-65 Maverick -ohjuksilla, 500 paunan pommeilla sekä ulkoisilla polttoainetankeilla. Yksi raportti osoitti, että ryhmä Israelin Shaldag eliitti-erikoisjoukkojen kommandoja oli saapunut päivää aiemmin seudulle, jotta he pystyivät maalaamaan kohteen lasersäteillä, kun taas myöhempi raportti kertoi Sayeret Matkal -erikoisjoukkojen kommandojen osanotosta. Tarom
1950- ja 1960-luvuilla, kun Romania kuului itäblokkiin, TAROM joutui ostamaan vain Neuvostoliiton lentokoneita. Vuoden 1970 jälkeen JAT:n kanssa TAROM oli harvojen itäblokin lentoyhtiöiden joukossa, jotka hankivat Yhdysvalloissa ja Länsi-Euroopassa tuotettuja lentokoneita, mukaan lukien BAC 1-11 ja Boeing 707. 1980-luvulla TAROM osti muutaman RomBac -merkkisiä Romaniassa brittiläisen lisenssillä valmistettuja lentokoneita. Syyskuun 11. päivän terroriteot
Iskujen jälkeen FBI pystyi nopeasti nimeämään epäillyt kaappaajat ja antamaan monista myös tarkempia tietoja. Viranomaiset saivat nimittäin haltuunsa Mohammed Attan matkalaukun, joka ei ollut ehtinyt edelliseltä lennolta mukaan kaapattuun koneeseen. Matkalaukku sisälsi Boeing 757 lentosimulaattorin-opastusvideon, linkkuveitsen, pippurisumutetta ja papereita, jotka paljastivat kaikkien 19 kaappaajan henkilöllisyyden ja tietoja heidän suunnitelmistaan, motiiveistaan ja taustoistaan. Yhden kaappaajan passi löytyi lisäksi WTC-tornien läheltä. Viranomaisten mukaan Kansallinen turvallisuusvirasto NSA sieppasi iskujen tapahtumapäivänä puheluita, joissa tunnetut Osama bin Ladenin kannattajat iloitsivat iskuista ja sanoivat: ”Me olemme osuneet kohteisiin”. Kuwait Airways
Irakin–Iranin sodan aikana vuonna 1984 yhtiön lento Kuwatista Karachiin, Pakistaniin, kaapattiin kesken lennon ja kone pakotettiin kääntymään Teheraniin, Iraniin. Kuusi päivää Teheranin kansainvälisellä lentoasemalla kestäneen pattitilanteen lopuksi Iranin turvallisuusviranomaiset vapauttivat koneessa olleet panttivangit. Vuonna 1988 Kuwait Airwaysin Boeing 747-matkustajakone kaapattiin lennolla Bangkokista Kuwaitiin. Syynä kaappaukselle oli Kuwaitin hallituksen pakottaminen vapauttamaan vangitut šiiamuslimiterroristit. Kaappauksen aikana ammuttiin koneessa ollut Kuwaitin turvallisupseeri ja kuwaitilainen palomies. Muita lennolla olleita matkustajia tai miehistön jäseniä ei vahingoitettu. Kaappaus päättyi 16 päivän jälkeen, kun Kuwaitin hallituksen ja terroristien neuvottelusopimus syntyi. Aeroflotin matkustajakoneen kaappaus Suomeen 1977
Poliisi ja puolustusvoimat eristivät lentokoneen välittömästi. Lehdistö ei päässyt koneen lähelle, mikä aiheutti voimakasta kritiikkiä kaappaajille myötämielisessä länsimaisessa lehdistössä. Hallituksen toiminta pidettiin täysin salassa julkisuudelta. Koska paikalle oli saapunut Neuvostoliiton suurlähettiläs Vladimir Stepanov, syntyi kuva, jonka mukaan Suomen viranomaiset olisivat toimineet tilanteessa neuvostoliittolaisten tahdottomina käskyläisinä. Vielä vuonna 1999 Keijo Korhonen kritisoi silloista hallitusta täydellisestä selkärangattomuudesta. Todellisuudessa Stepanovin tiukkasanaisiin vaatimuksiin ratkaista tilanne väkivaltaa käyttäen ei kuitenkaan suostuttu ja lentokentän alueelle oli ryhmitetty ilmatorjuntayksikkö estämään mahdolliset neuvostoliittolaiset hyökkäykset. Opetusministeri Kalevi Kivistö muisteli myöhemmin suurlähettiläs Vladimir Stepanovin tyrkyttäneen "naapuriapuna" neuvostoliittolaista erikoisryhmää ratkaisemaan tilanteen ja kysyneen, eikö kaappareita voisi ampua paikan päällä. Achille Lauron kaappaus
Tämän jälkeen PLO:n johtaja Jasser Arafat sanoutui irti kaappauksesta ja PLO piti kaappareita mielipuolina. Myöhemmin tuli ilmi, että PLO oli kaappauksen takana tai tiesi siitä. Lokakuun 9. päivänä kaappaajat luopuivat Achille Lauron piirityksestä ja antautuivat Egyptin viranomaisille. Heidät vietiin El Mazanin lentoasemalle Kairon ulkopuolelle, jossa heidän oli tarkoitus lentää Tunisiin. Kun kone nousi ilmaan ja oli lentämässä Sisilian yläpuolella, yhdysvaltalaiselta lentotukialus USS Saratogalta nousi seitsemän F-14-hävittäjää, jotka pakottivat koneen laskeutumaan NATO:n Sigonellan lentokentälle Sisiliaan. Yhdysvaltain presidentti Ronald Reagan oli henkilökohtaisesti määrännyt koneet ilmaan. EgyptAirin lento 648
Ilman mitään varoitusta egyptiläiset kommandot räjäyttivät matkustamon ovet auki ja ryntäsivät koneeseen. Kaappaajat räjäyttivät kaksi käsikranaattia koneen keskiosassa todetessaan tilanteen toivottomaksi. Räjähdysten sytyttämän tulipalon aiheuttama savumyrkytys tappoi monta matkustajaa. Yhteensä 56 matkustajaa 88 jäljellä olevasta kuoli, samoin kaksi miehistön jäsentä ja yksi kaappaaja.
Vain yksi kaappaaja, Omar Mohammed Ali Rezaq, selvisi hengissä. Iskussa loukkaantunut Rezaq vietiin sairaalaan hoidettavaksi. 90:stä matkustajasta 58 kuoli kaappaukset seurauksena.
Maltan pääministeri ja kaapatun lentokoneen kapteeni Hani Galal pitivät lehdistötilaisuuden, jossa Galal kertoi, että hän oli itseään puolustaessaan surmannut yhden kaappaajan palokirveellä. Pääministeri Mifsud Bonnici sanoi, että yllättävä isku oli suoritettu koneeseen ilman hänen valtuutustaan, ja että räjähdyksen aiheuttama tulipalo aiheutti koneessa sisällä oleville vakavan asfyksian. Syyskuun 11. päivän terroritekojen salaliittoteoriat
Jim Hoffman ja Scholars for 9/11 Truth and Justice -liike ovat sanoneet, että lennoilla 11, 175 ja 77 olleisiin tietokonejärjestelmiin on voitu ladata esiasetettu reitti, joka ohjasi lentokoneet kohteisiinsa. Hoffman väittää, että tämä on todennäköisempi skenaario kuin lentojen 11, 175 ja 77 kaappausten virallinen kuvaus siitä, miten lento 77 hänen mukaansa lähestyi Pentagonia. Hän huomauttaa lennon 93 osoittautuvan poikkeukseksi ja väittää lennolta 93 soitetun suuren määrän puheluita verrattuna kolmeen muuhun lentoon. American Airlinesin lento 11
Mohamed Atta, kaappaajien johtaja, ja Abdulaziz al-Omari, saapuivat Portlandin kansainväliselle lentoasemalle Mainessa kello 5.41 EDT 11. syyskuuta 2001. He tekivät lähtöselvityksen Colgan Airin lennolle 5930, jonka oli määrä lähteä kello 6.00 Portlandista, ja lentää Bostoniin. Molemmilla kaappaajilla oli ensimmäisen luokan liput Portlandista Bostoniin, ja sieltä Los Angelesiin. Atta selvitti kaksi laukkua, Omarilla ei ollut laukkuja. Turvatarkastuksessa Attan laukku joutui tarkastukseen, mutta sieltä ei löydetty mitään. Lento Portlandista lähti ajallaan, ja saapui Bostoniin kello 6.45. Kolme muuta kaappaajaa, Waleed al-Shehri, Wail al-Shehri ja Satam al-Suqami saapuivat Loganin kansainväliselle lentoasemalle kello 6.45, ja jättivät vuokra-autonsa lentoaseman pysäköintialueelle. Kello 6.52 Marwan al-Shehhi, lennon 175 kaappaaja soitti Loganin lentoasemalta Attan matkapuhelimeen. Sabenan lennon 572 kaappaus
Sabenan lento 572 kaappaus tapahtui 8. toukokuuta 1972, kun neljä palestiinalaiseen Musta syyskuu -terroristijärjestöön kuulunutta matkustajaa kaappasi belgialaisen Sabena-lentoyhtiön Wienistä Tel Aviviin matkalla olleen lentokoneen. Kaapparit pakottivat koneen laskeutumaan Tel Avivin lentoasemalle Israeliin. Aeroflotin matkustajakoneen kaappaus Suomeen 1977
Välittömästi kaapatun koneen laskeuduttua Helsinki-Vantaan lentoasemalle alettiin haalia kokoon hallituksen ministereitä, ja kello 3.00 mennessä hallitus oli päätösvaltainen, kun kuusi ministeriä oli saapunut paikalle. Lentoasemalle hälytettiin myös 60 varusmiehen hälytyskomennuskunta Helsingin ilmatorjuntarykmentistä Hyrylästä. Helsinki-Vantaalle tuotiin myös kolme "Sergeiksi" kutsuttua 23 millimetrin ilmatorjuntakanuunaa. Maanantaiaamuna noin kello 3.00 varusmiesten ja kanuunoiden nähtiin kuitenkin jo poistuvan lentoaseman alueelta. D. B. Cooper
Koko tapahtumasarja oli tapahtunut niin vaivihkaa, ettei valtaosa matkustajista tiennyt kaappauksen olevan käynnissä. Kapteenin kuulutus kertoi laskeutumisen viivästymisestä tekniseen vikaan vedoten. Tuohon aikaan lentokonekaappaukset olivat verrattain yleisiä, sillä historian viidestäsadasta kaappauksesta kaksi kolmasosaa tapahtui vuosien 1960–1973 välillä. Tätä taustaa vasten Northwest Orientin omistaja Donald Nyrop ei ollutkaan turhan huolissaan muusta kuin yhtiönsä maineesta ja hän antoikin siunauksensa kaapparin vaatimuksiin suostumiselle. Vuoden 1970 lentokonekaappaukset Jordaniaan
Vuonna 2006 Dawson Fieldin kaappauksista kuvattiin tunnin mittainen dokumentti PBS:n ohjelmaan American Experience. Ohjelma esitettiin ensimmäisen kerran 26. helmikuuta 2006. Libyan Arab Airlinesin lento 114
Kairossa esitettiin nauhat, joista selvisi lennon kulku. Nauhoista ei selvinnyt Israelin ilmavoimien ampuneen varoituslaukauksia. Nauhan mukaan kapteeni luuli lentävänsä Egyptin ilmatilassa ja luuli Israelin ilmavoimien lentokoneita Egyptin ilmavoimien MiG-hävittäjiksi. Israelin puolustusministeri Moshe Dayanin mukaan Israel kantaa osan vastuusta lentokoneen alasampumisesta, mutta päävastuu on hänen mukaansa koneen lentokapteenilla. Jordanian sisällissota
Palestiinalaisterroristit kaappasivat 6.–9. syyskuuta 1970 useita lentokoneita ja pakottivat ne lentämään Jordanian pääkaupunkiin Ammaniin. Kaappausten johdosta Hussein päätti murskata palestiinalaisten militanttiryhmät ja julisti Jordaniaan poikkeustilan 16. syyskuuta. Kymmenen päivän ajan Jordanian armeijan joukot piirittivät pakolaisleirejä ja riisuivat aseista palestiinalaississejä. Hussein karkotti useita palestiinalaisjohtajia. Syyrian tuki Jordanian palestiinalaisille loppui 24. syyskuuta mennessä ja 25. syyskuuta sisällissodan osapuolet solmivat tulitauon, jonka välittivät arabimaiden johtajat. Taistelut jatkuivat sissiryhmien ja armeijan välillä vuoteen 1971. Huhtikuussa 1971 palestiinalaississit oli ajettu Ammanista ja heinäkuussa 1971 armeija tuhosi sissien tukikohdat Pohjois-Jordaniassa. George Habash
Mm. lentokonekaappauksen Jordaniaan 1970 saivat Jordaniassa aikaan vastareaktio, joka tunnetaan nimellä "musta syyskuu", joka oli tuhota PLO:n. PFLP arvosteltiin ankarasti ja se vähensi väkivaltaa ja sanoutui 1970 irti kansainvälisestä terrorismista, mutta toisaalta Wadie Haddadin johtama PFLP-EO jatkoi kaappauksia myös ulkomailla, eikä PFLP estellyt sitä. Ilan Ramon
Ramon liittyi jo nuorena Israelin ilmavoimiin ja oli mukana vuoden 1973 Jom kippur -sodassa, jossa Israel taisteli Egyptin ja Syyrian joukkoja vastaan. Ramon valmistui Israelin ilmavoimien lentokoulusta vuonna 1974 ja hänelle annettiin lentokoulutusta yhdysvaltalaisilla A-4 Skyhawk - ja ranskalaisilla Dassault Mirage III -suihkuhävittäjillä. Vuonna 1980 hänestä yksi ensimmäisistä israelilaisista sotilaslentäjistä, jotka lensivät Israelin ilmavoimien hankkimilla F-16 Fighting Falcon -hävittäjillä. Myöhemmin samana vuonna Ramon siirrettiin jatkokoulutukseen Yhdysvaltain ilmavoimien Hillin lentotukikohtaan Utahin osavaltiossa Yhdysvalloissa. American Airlinesin lento 77
Tutkintaryhmä arvioi, että lento kaapattiin 8:51 ja 8:54 välisenä aikana, pian sen jälkeen kun American Airlinesin lento 11 oli osunut World Trade Centeriin, ja pian United Airlinesin lennon 175 kaappauksen jälkeen. Viimeiset tavalliset radioviestit lähetettiin koneesta lennonjohdolle kello 8:50:51. Toisin kuin kolmella muulla lennolla, tältä lennolta ei tiettävästi ketään puukotettu, tai ilmoitettu pommiuhkaa. Kello 8:54 kone alkoi vaihtaa kurssiaan normaalilta lentoreitiltään, ja kääntyi etelään. Noin kello 8:56 kone oli kääntynyt ympäri, toistotutkavastain kytketty pois päältä.
Tässä vaiheessa FAA oli tietoinen että koneessa on hätätilanne. Siinä vaiheessa American Airlinesin lento 11 oli jo osunut World Trade Centerin pohjoistorniin, ja United Airlinesin lennon 175 tiedettiin kaapatun ja oli vain muutaman minuutin matkan päässä etelätornista. Saatuaan tietää tästä ja toisesta American Airlinesin koneen kaappauksesta, ja United Airlinesin kaappauksista, American Airlinesin varajohtaja Gerard Arpey määräsi maanlaajuisesti kaikki American Airlinesin lennot jäämään toistaiseksi maahan. Indianapolisin lennonjohtokeskus, kuten myös American Airlinesin oma tilannekeskus yrittivät monta kertaa saada yhteyttä koneeseen – turhaan. Tässä vaiheessa kone oli kaapattu, ja se oli lentämässä tutkarajoitetun alueen yläpuolella. Koska lennonjohtajat eivät saaneet koneeseen radioyhteyttä, Indianapolisin lennonjohtokeskus tiedotti että Boeing 757 on mahdollisesti tuhoutunut kello 9:09.
Koneessa olleet ihmiset soittivat tuttavilleen jotka eivät olleet lennolla. Kello 9:12 lentoemäntä Renee May soitti äidilleen, Nancy Maylle Las Vegasiin. Kaksi minuuttia kestäneen puhelun aikana May kertoi että koneen on kaapannut kuusi henkilöä, ja miehistö ja matkustajat olivat siirtyneet koneen takaosaan. May pyysi äitiään olemaan yhteydessä American Airlinesiin, jonka hän ja miehensä tekivätkin. American Airlines oli jo tietoinen kaappauksesta. Kello 9.16 ja 9.26 välisenä aikana matkustaja Barbara Olson soitti miehelleen, Yhdysvaltain varaoikeuskansleri Theodore Olsonille, ja kertoi että kone on kaapattu ja kaappaajilla on mattoveitset ja puukot. Hän kertoi, että matkustajat ja miehistön jäsenet olivat siirtyneet matkustamon takaosaan, ja kaappaajat eivät olleet tietoisia hänen puhelustaan. Noin minuutin keskustelun jälkeen puhelu katkesi. Theodore Olson otti yhteyttä oikeusministeriön komentokeskukseen, ja yritti myös olla yhteydessä oikeuskansleri John Ashcroftiin - turhaan. Noin viisi minuuttia myöhemmin Barbara Olson soitti uudelleen, ja kertoin miehelleen että “lentäjä” (mahdollisesti Hanjour) ilmoitti sisäpuhelimella koneen olevan kaapattu, ja kysyi ”mitä käsken lentäjää tekemään?” Ted Olson kysyi koneen sijaintia, ja hän kertoi että kone lensi matalala asuinalueen yläpuolella Ted kertoi Barbaralle World Trade Centerin iskuista, ja puhelu katkesi.
Dullesin lennonjohto havaitsi koneen tutkassa, kun se oli lähestymässä Washingtonia, ja laskeutuen nopeasti. Lennonjohtajat luulivat konetta aluksi hävittäjäksi nopeuden ja sen liikkeiden takia. Reaganin lentoaseman lennonjohtajat pyysivät ilmavoimien Lockheed C-130 Hercules-konetta tunnistamaan ja seuraamaan konetta. Lentäjä, everstiluutnantti Steven O'Brien kertoi heille koneen olevan Boeing 757 tai 767, ja siinä on hopeanvärinen runko, joka tarkoittaisi sen olevan mahdollisesti American Airlinesin kone. Hänellä oli aluksi vaikeuksia nähdä konetta kaukaa, mutta näki sitten valtavan tulipallon, ja aluksi oletettiin, että se oli osunut maahan. Lähestyessään Pentagonia, hän näki koneen iskeytymiskohdan rakennuksen länsipuolella, ja raportoi Reaganin lennonjohtoon, ”näyttää siltä että kone on osunut Pentagoniin”. Syyskuun 11. päivän terroriteot
Varhain aamulla 11. syyskuuta 2001 yhteensä 19 kaappaajaa otti haltuunsa neljä matkustajalentokonetta. Ne olivat American Airlinesin lento AA 11 ja United Airlinesin lento UA 175, jotka olivat matkalla Bostonista Los Angelesiin, American Airlinesin lento AA 77 Washingtonista Los Angelesiin ja United Airlinesin lento UA 93 Newarkista San Franciscoon. LTV A-7 Corsair II
2000-luvulla tämän Vietnamin sotaan osallistuneen sotakoneen tehtävät on perinyt Boeing F/A-18 Hornet. Eurooppalaisvalmisteisista vastaavista rynnäköintiin kykenevistä sotilaslentokoneista, lienee kaikkein vertailukelpoisin Sepecat Jaguar. Israelin ilmavoimien 69. laivue
Laivue siirtyi itsenäisyyssodan jälkeen Ekronin lentotukikohtaan ja sieltä 1953 Hazoriin. Koneiden ylläpito osoittautui vaikeaksi. Israelin ilmavoimat onnistui kuitenkin hankkimaan alkuperäisiä varaosia ja ampumatorneja sekä ainakin yhteen kolmesta koneesta meritutkan. Niistä tuli merivalvontakoneita. Kesäkuussa ja heinäkuussa 1956 koneet lähetettiin varastoitavaksi Bedek Aviationiin Lodin lentokentälle, mutta Suezin kriisin puhjettua kaksi niistä otettiin palveluskäyttöön lokakuussa 1956. Koneita pidettiin valmiudessa Ramat Davidin lentokentällä pommittamaan Egyptin lentokenttiä siltä varalta, että Egyptin ilmavoimat hyökkäävät israelilaisjoukkoja vastaan. 31. lokakuuta 1956 koneet pommittivat Gazan kaistaa. Marraskuun alun pommitusyritykset eivät onnistuneet heikon sään vuoksi. 2. marraskuuta toinen B-17:stä vaurioitui maasta tullesta tulituksesta. 4. marraskuuta kumpikin kone epäonnistui tehtävässään pommiluukun häiriöiden vuoksi. B-17:t poistettiin lopullisesti käytöstä 1958 eikä Israelin ilmavoimilla ole sen jälkeen ollut strategisia pommikoneita. Jom kippur -sota
Maajoukkojen tuhottua kanavalla olleet ilmatorjuntapatterit Israelin ilmavoimat ryhtyi tekemään ilmaiskuja syvälle Egyptiin, jonka ilmavoimat menetti ilmataisteluissa satoja koneita
Syyrialaiset hyökkäsivät 5 divisioonan, 188 tykistöpatterin ja 1 400 panssarivaunun voimalla Golanin kukkuloita puolustavia kahta Israelin prikaatia vastaan. Israelilaisilla oli vain 188 panssarivaunua ja 11 tykistöpatteria. Syyrialaiset saivat haltuunsa pohjoisessa Israelin tiedusteluasemana toimineen Hermon-vuoren, mutta eivät murtaneet 7. prikaatin maastoista puolustuslinjaa. Etelässä suojaton Barakin panssariprikaati kärsi raskaita tappioita, ja sen komentaja eversti Shoham kaatui sodan alussa. Kuuden päivän sota
Syyria kävi sotaa Golanin kukkuloilta käsin tyytyen ampumaan Pohjois-Israelia tykistöllä. Kun sotatoimet Siinailla olivat ohi, israelilaisilla oli riittävästi joukkoja pohjoiselle rintamalle. Sodan loppuvaiheessa Golanin kukkulat vallattiin vähäisin tappioin 10. kesäkuuta mennessä. Kaikkiaan sotatoimet kestivät kuusi päivää, mistä sota on saanut nimensä. Arabimaat menettivät yli 400 lentokonetta, lähes kaikki panssarivoimansa, laivoja ja kaatuneina arvioiden mukaan noin 15 000 sotilasta sekä upseeria. Israelin tappiot olivat 777 kaatunutta, 2 586 haavoittunutta ja 17 lentokonetta. Monica Aspelund
Monica Aspelund ja Aarno Raninen olivat 30. syyskuuta 1978 palaamassa esiintymiskiertueelta Pohjois-Suomesta Helsinkiin ja joutuivat tällä matkalla kokemaan Suomen ensimmäisen lentokonekaappauksen. Yhdysvaltain ilmaisku Libyaan
Yhdysvaltain ilmaisku Libyaan, koodinimeltään "Operaatio El Dorado Canyon", oli Yhdysvaltain ilma- merijalkaväki ja merivoimien tekemä operaatio Tripolin ja Bengasin kaupungeissa 15. huhtikuuta vuonna 1986. Hyökkäys kesti noin 30 minuuttia ja siinä kuoli 15 libyalaista siviiliä ja Libyan johtaja Muammar Gaddafin ottotytär, minkä lisäksi kaksi hänen poikaansa loukkaantui. Israelin ilmavoimien 69. laivue
Juutalaiset yrittivät valmistautua uhkaavaan itsenäisyyssotaan hankkien aseita, mistä saivat. Keväällä 1948 välittäjä onnistui ostamaan neljä toisen maailmansodan aikaista raskasta B-17-pommikonetta 15 000 dollarin kappalehinnalla. Koska Israelin itsenäisyyssodan puhjettua Yhdysvallat julisti asevientikiellon, hankitut lentävät linnoitukset piti joko lentää pian pois Yhdysvalloista tai ottaa riski siitä, että FBI takavarikoi lentokoneet. 12. kesäkuuta 1948 kolme lentävää linnoitusta lensi Miamista Puerto Ricoon ilmoittaen lentosuunnitelmakseen Brasilian. Lentokoneet lähtivät kuitenkin Portugalin Azoreille, missä varmistettiin polttoaineen riittävyys Atlantin yli Korsikaan. 17. kesäkuuta koneet laskeutuivat Tšekkoslovakian Ezioniin, mitä maan hallitus salli Israelin käyttävän rahtilehtoihinsa. Pitkät lennot olivat kuitenkin herättäneet yhdysvaltalaisten huomion, ja kun viimeinen lentävä linnoitus oli lähdössä Azoreilta, se otettiin kiinni Yhdysvaltain hallituksen puolesta. Kolme ensimmäistä lentävää linnoitusta jäi Tšekkoslovakiaan kolmeksi viikoksi, minkä aikana koneisiin pyrittiin hankkimaan niistä poistetut alkuperäiset ampujantornit ja muita laitteita, mutta tuloksetta. Koneet lensivät 15. heinäkuuta 1948 Israeliin. Osirak
7. kesäkuuta 1981 Israelin ilmavoimat tuhosi keskeneräisen reaktorin "Operaatio Operassa" F-15- ja F-16-hävittäjäkoneiden suorittamalla pommituksella. 14 hävittäjäkonetta pudotti yhteensä 13 pommia noin 30 metrin pituiselle alueelle. Israel tappoi iskullaan 11 ihmistä, joista 10 oli irakilaisia sotilaita ja yksi ranskalainen tutkija. Korean Airin lento 7
Neuvostoliitto suoritti ohjuskokeen Kamtšatkan niemimaalla 1. syyskuuta 1983. Ohjuskoetta seurasi Yhdysvaltain ilmavoimien Boeing RC-135 -tiedustelukone, jonka neuvostoviranomaiset sanoivat vakoilleen tukikohtia. Länteen loikannut Neuvostoliiton ilmavoimien kapteeni Alexander Zujev paljasti vuonna 1993, että kymmenen vuorokautta ennen Korean Airin lentoa 007 arktiset tuulenpuuskat olivat sammuttaneet Neuvostoliiton tutkat Kamtšatkan niemimaalla. Rajallinen tutkan kantama viivytti Neuvostoliittoa tunnistamattomien lentokoneiden havainnoinnissa ja jäljittämisessä. Kurt Waldheim
Hänen pääkriisialueensa oli kuitenkin Lähi-itä. Waldheim ja Yhdysvaltain ulkoministeri Henry Kissinger eivät koskaan tulleet toimeen Lähi-idän kysymyksen aikana. Kun palestiinalainen terroristijärjestö PFLP kaappasi lennolla olevan Air Francen koneen Pariisi–Tel Aviv-reitillä, Israel päätti itse vapauttaa panttivangit. YK väitteli, pitäisikö Israelin pelastusoperaatio tuomita. Waldheim valittiin uudelle kaudelle 1976. Vuonna 1980 Waldheim lensi Iraniin, jossa yli sataa yhdysvaltalaista pidettiin Teheranin suurlähetystössä panttivankina, neuvottelemaan heidän vapauttamisekseen. Ajatollah Khomeini kuitenkin kieltäytyi tapaamasta Waldheimia. Teheranissa ilmoitettiin, että Waldheimin henki olisi vaarassa. Zarqa
6. syyskuuta 1970 PFLP kaappasi kolme New Yorkiin lentämässä ollutta matkustajakonetta ja kolme päivää myöhemmin yhden Roomaan matkalla olleen, joista kolme lennettiin Dawsonin lentälle Zarqaan. Matkustajat vapautettiin ja koneet räjäytettiin 12. syyskuuta. McDonnell Douglas F-4 Phantom II
F-4:t osallistuivat taisteluihin Väsytyssodassa Israelin ja Egyptin välillä, sekä vuoden 1973 Jom kippur -sotaan, jossa arviolta 33 Phantomia menetettiin taistelussa ja vuoden 1982 Libanonin sotaretkeen. Vaikkakin F-4 oli silloin tarkoitettu sivurooliin rynnäkkökoneena (ilmaherruustehtäviin israelilaisilla oli F-15- ja F-16-hävittäjät), niin silti sillä saavutettiin viimeinen ilmavoitto Libanonissa 9. kesäkuuta 1982. Kaiken kaikkiaan Israelin ilmavoimat saavuttivat 116 ilmavoittoa Phantomilla. Jordanian sisällissota
Jordanian sisällissota (myös "musta syyskuu") käytiin syyskuusta 1970 heinäkuuhun 1971. Sodassa olivat vastakkain Jordanian hallituksen joukot ja palestiinalaispakolaisten militanttiryhmät. Jordanian hallitus voitti sodan ja militanttiryhmät siirsivät toimintansa Libanoniin. Air Francen lento 8969
Air Francen lento 8969 kaapattiin 24. joulukuuta 1994 Algerissa, Algerian pääkaupungissa. Koneen kaappasivat neljä algerialaisen islamistisen Aseellisen islamilaisen ryhmän (GIA) terroristia. Kaappareiden vaatimus oli kahden kielletyn Front Islamique du Salut -puolueen jäsenen vapautus. He tappoivat kolme matkustajaa. Kaappausdraama päättyi 26. joulukuuta Marseillen kansainvälisellä lentokentällä, kun Ranskan terrorisminvastainen erikoisosasto GIGN vapautti koneen ja kaikki kaappaajat saivat surmansa. Libyan Arab Airlinesin lento 114
Libyan Arab Airlinesin lento 114 oli Libyan Arab Airlinesin lento Tripolista Kairoon. Israelin ilmavoimien hävittäjät ampuivat lennon alas Siinain niemimaalla 21. helmikuuta 1973. Virallisten tietojen mukaan 90 ihmistä kuoli, joista kaksi israelilaisessa sairaalassa. Egyptin mukaan koneessa oli 113 henkilöä, joista 106 kuoli. Kone oli luultavasti erehtynyt suunnasta ja lentänyt Israelin miehittämän Siinain yli. Suomen ilmavoimien Saab J35 Drakenit
Kuusi J35B konetta vuokrattiin Ruotsista vuonna 1972. Koneet lunastettiin 1976 saman aikaisesti kuin hankittiin kuusi käytettyä J35F konetta ja kolme SK35C koulukonetta. Nämä viisitoista konetta maksoivat 63 miljoonaa markkaa. Lisäksi hankintaan sisältyi simulaattori, huoltosopimus sekä yksi J35A Rovaniemelle koulutuskäyttöön. Hankintaan käytetyt varat sisällytettiin vuosien 1976-1980 budjetteihin. Vuoden 1970 lentokonekaappaukset Jordaniaan
Kriisin päätyttyä Yhdysvalloissa ja Euroopassa tehtiin muutoksia lentoasematurvallisuudessa. Laukkujen ja ihmisten läpivalaisutekniikkaa kehitettiin. Siihen aikaan lentokoneitten turvallisuus oli hyvin vieras asia Euroopassa ja Lähi-idässä ja Yhdysvalloissa. Laukut läpivalaistiin mutta matkustajia ei, ja läpivalaisimet eivät olleet kovin luotettavia. Lentoasemille määrättiin aseistautuneet vartijat, jotka vartioivat kiitotietä ja lentokoneiden lastausta. Uudet ihmisten läpivalaisulaiteet otettiin käyttöön. Yhdysvalloista Lähi-itään meneviin lentokoneihin määrättiin aseistautuneet vartijat. Operaatio Entebbe
Bengasissa kaapattu kone lähti lentoasemalta ja matkasi tuntemattomaan päämäärään, jonka israelilaiset olettivat olevan joko Bagdad, Beirut tai Damaskos. Israelilaisten suureksi hämmästykseksi kaapattu lentokone ei kuitenkaan suunnannut Lähi-itään, vaan Libyan ilmatilasta poistuttuaan se lensi Sudanin kautta Ugandaan. Aamuyöllä 3.15 lentokone laskeutui Entebben lentoasemalle, missä kaapparien joukkoon liittyi neljä uutta terroristia, jotka koneen kahden arabikaapparin tavoin työskentelivät Palestiinan vapautuksen kansanrintamalle. Terroristien tukena oli satoja ugandalaisia sotilaita. Kaikki panttivangit siirrettiin pois koneesta ja vietiin lentoaseman terminaaliin. Libyan kuningaskunta
Sisäiset levottomuudet ja alueiden välinen kilpailu leimasivat Libyan kuningaskunnan koko loppuaikaa. Baathilaisten ja marxilaisten järjestöjen mielenosoitukset tukahdutettiin vuosina 1962, 1964 ja kuuden päivän sodan jälkeen vuonna 1967. Ammattiliitot hajotettiin ja opiskelijoita pidätettiin samaan aikaan, kun nämä ryhmät saivat lisää oikeuksia muualla Pohjois-Afrikassa valtaan nousseiden sosialististen hallitusten mukana. Muualla arabimaailmassa merkittäviksi poliittisiksi tekijöiksi nousivat sankarin maineen saanut Egyptin presidentti Gamal Abdel Nasser ja palestiinalaiset. Libya puolestaan jäi eristyksiin länsimielisen ulkopolitiikkansa takia. Etenkin Nasser kritisoi Libyaa, koska se salli länsimaiset sotilastukikohdat alueellan. Yhdysvallat piti Libyaa strategisena alueena sen kilpailussa Neuvostoliittoa vastaan. Maalla oli 5 000 sotilasta ja lentokoneita alun perin italialaisten rakentamassa Wheelusin lentotukikohdassa aina vuoteen 1970 saakka. Syyskuuhun 1969 mennessä eversti Muammar Gaddafin johtama upseerien salaliitto oli vain yksi monesta ryhmästä, joiden tavoitteena oli kuningaskunnan kaatuminen. Gaddafi ja muut upseerit kaappasivat vallan verettömästi 1. syyskuuta 1969 ja kaksi viikkoa myöhemmin Gaddafista tehtiin hallituksen päämies. Idris I:n oli vallankaappauksen aikana Turkissa. Hän ei aluksi suostunut luopumaan vallasta, mutta hyväksyi sittemmin maanpaon Egyptissä. Ulkovallat pyrkivät pysymään hyvissä väleissä suureksi öljyntuottajaksi nousseen maan kanssa ja tunnustivat uuden hallinnon nopeasti. Hassan II
16. elokuuta 1972 Hassan oli palaamassa valtiovierailulta Ranskasta, kun neljä Marokon ilmavoimien F-5-hävittäjää ampui kuninkaan yksityistä Boeing 727 -lentokonetta. Vaikka kuninkaan kone sai pahoja vaurioita, lentäjä onnistui laskeutumaan Rabatiin. Hävittäjät tulittivat vielä konetta lentokentällä, jolloin kahdeksan ihmistä sai surmansa ja viisikymmentä, joista neljä oli ministereitä, loukkaantui. Hyökkäyksen jälkeen koneet palasivat sotilastukikohtaan Kemitraan, joka miehitettiin samana päivänä. Kahdeksan lentoupseeria pidätettiin, mutta kaksi pakeni helikopterilla Gibraltariin, josta Britannian viranomaiset palauttivat heidät Marokkoon. Aeroflotin matkustajakoneen kaappaus Suomeen 1977
Suomen viranomaiset tarjosivat kaappareiden haltuun pienkonetta, kaksimoottorista Cessnaa, jolla he olisivat voineet poliisin mukaan lentää Helsingistä Tukholmaan. Tähän kaapparit eivät suostuneet. Idi Amin
27. kesäkuuta 1976 Aminin kanssa yhteistyössä toimineet toimineet PFLP:n ja Punaisen armeijakunnan terroristit kaappasivat Tel Avivista Ateenan kautta Pariisiin matkalla olleen Air Francen lennon. Kaapattu lentokone lennätettiin Entebbeen Ugandaan. Tilanteen laukaisemiseksi israelilaiset erikoisjoukot lensivät salaa Kenian kautta Ugandaan ja hyökkäsivät Entebben kansainväliselle lentokentälle keskiyöllä 3. heinäkuuta. Erikoisjoukkojen yllätyshyökkäys johti lentokentällä käytyyn tulitaisteluun, jossa kuoli kuusi terroristia ja 45 ugandalaista sotilasta. Israelilaiset menettivät ainoastaan yhden kommandon ja kolme panttivankia. Menestyneen pelastusoperaation ansiosta israelilaiset vapauttivat 103 panttivankia ja tuhosivat samalla 11 Ugandan ilmavoimien hävittäjälentokonetta. Amin oli kokenut pahan nöyryytyksen. Kostoksi hän hirtätti kampalalaiseen sairaalaan tuodun panttivangin Dora Blochin. ("Katso: Operaatio Entebbe.") EgyptAirin lento 181
Kaapattu kone oli heinäkuussa 2003 ensilentonsa lentänyt Airbus A320-233 (rekisteritunnus SU-GCB, valmistenumero 2079), joka oli valmistumisestaan lähtien ollut EgyptAirin käytössä.
EgyptAirin operoima kone nousi 29. maaliskuuta 2016 noin kello 6.30 paikallista aikaa Aleksandrian Borg El Arabin kansainväliseltä lentoasemalta määränpäänään Kairon kansainvälinen lentoasema. Koneessa oli seitsemän miehistön jäsentä, 56 matkustajaa ja yksi turvamies. Matkustajista 37 oli egyptiläisiä, kahdeksan yhdysvaltalaisia, neljä brittejä, neljä alankomaalaisia, kaksi belgialaisia ja yksi italialainen. Kone oli aloittanut laskeutumisen Kairon kansainväliselle lentoasemalle ja oli noin 37 kilometrin päässä kentästä lentopinnalla 150, kun sen kaappasi egyptiläinen Seif Eldin Mustafa. Hän vaati, että kone lennettäisiin Kyprokselle, Kreikkaan tai Turkkiin. Kaappaaja uhkasi räjäyttävänsä koneen päällään olleella vaatteella, jonka hän väitti olevan räjähdevyö. Operaatio Entebbe
2. heinäkuuta Mossad ja Israelin puolustusvoimat esittelivät operaation suunnitelman pääministeri Rabinille. Suunnitelmassa neljä Lockheed C-130 Hercules -kuljetuslentokonetta lentäisi Entebben lentoasemalle matkustajina 29 Sayeret Matkalin kommandoa. Lentoreitin mukaan koneet lähtisivät Siinain niemimaalta ja lentäisivät Punaisenmeren kautta Afrikkaan, jossa koneet ylittäisivät Djiboutin ja Etiopian. Etiopian ylityksen jälkeen kuljetuskoneet laskeutuisivat Keniassa ja saisivat Nairobin kansainvälisellä lentoasemalla lisätankkausta, jonka jälkeen matka taittuisi Victoriajärven kautta Entebben lentoasemalle. Kun kaikki panttivangit olisi pelastettu terminaalista, koneet lähtisivät lentoasemalta ja lentäisivät Nairobin kansainvälisen lentoaseman kautta Intian valtamereltä Punaisellemerelle. Punaisenmeren ylityksen jälkeen kaikki neljä konetta laskeutuisivat Israelissa, jossa kommandot ja panttivangit otettaisiin vastaan. Operaatio Entebbe
Kaappauksen jälkeen koneen reitti muuttui, radioyhteydet menetettiin ja kone katosi lennonjohdon tutkista. Ilmailualan viranomaiset päätyivät johtopäätökseen, jonka mukaan lento 139 olisi konevian seurauksena pudonnut alas. Koska useimmat matkustajista olivat Israelin kansalaisia, kello 13.30 aikoihin Israelin turvallisuuspalvelu Mossad ilmoitti knessetin istuntoon osallistuneelle pääministeri Jitzhak Rabinille, että lento 139 oli joko pudonnut tai joutunut kaappauksen kohteeksi. Tel Avivin lentoasemalla turvallisuuspoliisi hälytettiin paikalle, koska israelilaiset uskoivat, että mahdollisen kaappauksen tapahtuessa kaapparit pakottaisivat koneen laskeutumaan päämääräänsä Tel Aviviin. Bangladeshin historia
Zia ei täysin onnistunut saamaan kaikkia maan armeijan päälliköitä tyytyväisiksi. Vuonna 1977 Japanin punaisen armeijakunnan terroristit kaappasivat Japan Airlinesin lennon ja pakottivat sen laskeutumaan Dhakan kansainväliselle lentokentälle. Hallituksen huomion kiinnittyessä näihin tapahtumiin puhkesi kapina. Kapinoitsijat surmasivat useita ilmavoimien upseereita, minne he olivat kokoontuneet neuvottelemaan kaappaajien kanssa. Armeija kukisti kapinan nopeasti, mutta maan tiedusteluverkosto oli selkeästi epäonnistunut ja sen johtohahmoja erotettiin. Andreas Baader
Vuosina 1970–1972 Baader ja RAF ryöstivät pankkeja ja tekivät pommi-iskuja rakennuksissa. Ryhmä sai lähtöpassit PLO:n isännöimältä harjoitusleiriltä Jordaniasta, jonne RAF oli mennyt hiomaan kaupunkisissin tarvitsemia taitoja. Oulun lentokonekaappaus
Lamminparras päästi koneen laskeutumaan Vantaalle vasta hiukan ennen kuin polttoaine loppui, ja 35 matkustajaa sekä kaksi lentoemäntää vapautettiin. Sen jälkeen kaappaaja käski koneen lentää takaisin Ouluun. Koneeseen jäi panttivangeiksi kahdeksan naismatkustajaa, mukaan lukien laulaja Monica Aspelund, jota Lamminparras ei kuitenkaan ollut tunnistanut matkustajien joukosta. Aspelundin kohtalo vei tapahtumia seuranneiden tiedotusvälineiden päähuomion, ja myös koneesta ulos päässyt, välittömästi toimittajien piirittämäksi joutunut säveltäjä Aarno Raninen sai kerrata tapahtumien kulkua alkaen linja-automatkasta Oulun lentoasemalle. Oulun lentokonekaappausyritys 1986
Oulun lentokonekaappausyritys 1986 tapahtui Oulun lentokentällä 20. toukokuuta 1986 kun reittilennolle Oulusta Helsinkiin kello 17 iltapäivällä lähdössä ollut Finnairin reittikone yritettiin kaapata. Operaatio Entebbe
Israelilaisten tietämättä lento 139 ei kuitenkaan ollut matkalla Israeliin, vaan terroristien vaatimuksesta kone lensi Bengasiin Libyassa. Libyan johtaja Muammar Gaddafi salli koneen viipyä lentoasemalla seitsemän tunnin ajan, kunnes lentoaseman henkilökunta sai koneen tankattua. Libyassa terroristit päästivät vapaaksi Tracial Martel -nimisen naismatkustajan, joka väitti olevansa raskaana. Martel vietiin toiselle lentokoneelle Lontooseen, missä Scotland Yard kuulusteli häntä. Scotland Yardin kuulustelujen ansiosta israelilaiset saivat varmistuksen siitä, että lento 139 oli joutunut terroristien kaappaamaksi. Martel kertoi myös kaappareista, jotka olivat kaksi arabimiestä ja saksalainen pariskunta. Saksalaiset tunnistettiin Wilfried Böseksi ja Brigette Kuhlmanniksi, jotka työskentelivät Punaisen armeijakunnan alaisuudessa toimivalle terroristijärjestö Revolutionäre Zellenille. Helsinki-Vantaan lentoaseman piiritys
Helsinki-Vantaan lentoaseman piiritys oli loppusyksystä 1977 Helsinki-Vantaan lentoasemalla tapahtunut sotilasoperaatio, jonka tarkoituksena oli suojata lentoasema mahdolliselta terroristi-iskulta. Lentoaseman piiritys oli yksi suurimmista ja salaisimmista toisen maailmansodan jälkeen tapahtuneista suomalaisista sotilasoperaatioista. Piiritys kesti pari päivää ja siitä vaiettiin julkisuudessa täysin. United Airlinesin lento 175
Hamza al-Dhamdi ja Ahmed al-Ghamdi kirjautuivat pois hotellistaan ja kutsuivat taksin viemään heidät Loganin kansainväliselle lentoasemalle. He saapuivat United Airlinesin lähtöselvitystiskille Terminaali C:ssä kello 6.20, ja Ahmed al-Ghamdi lähtöselvitti kaksi laukkua. Molemmat kaappaajat ilmoittivat haluavansa ostaa liput, vaikka heillä oli jo paperiset liput. Heillä oli vaikeuksia vastata standardien mukaisiin turvallisuuskysymyksiin, joten lähtöselvitysvirkailija toisti kysymykset erittäin hitaasti kunnes miehet osasivat vastata niihin. Marwan al-Shehhi selvitti laukkunsa kello 6.45, ja loput kaappaajat, Fayez Banihammad ja Mohand al-Shehri kello 6.53. Banihammadilla oli kaksi laukkua. Yksikään kaappaaja ei jäänyt kiinni turvatarkastuksessa.
Al-Shehhi ja muut kaappaajat nousivat koneeseen kello 7.23 ja 7.28 välisenä aikana. Banihammad nousi koneeseen ensimmäisenä, ja istui ensimmäisessä luokassa paikalla 2A, kun Mohand al-Shehri oli paikalla 2B. Kello 7.27, Shehhi ja Ahmed al-Ghamdi nousivat koneeseen, ja istuivat liikemiesluokassa paikoilla 6C ja 9D. Minuuttia myöhemmin Hamza al-Ghamdi saapui koneeseen ja istui paikalle 9C.
Lennon oli määrä lähteä aikataulun mukaan kello 8.00 Los Angelesiin. Viisikymmentäyksi matkustajaa ja viisi kaappaajaa olivat nousseet koneeseen Terminaali C:n portilta 19. Kone alkoi rullata kello 7.58, ja nousi kello 8.13 kiitotieltä 9, kun lento 11 kaapattiin. Kello 8.33, kone saavutti matkalentokorkeutensa 31 000 jalkaa, jolloin matkustamon tarjoilun olisi normaalisti pitänyt alkaa. Kello 8.37 lennonjohto kysyi lentäjiltä, josko he olisivat nähneet American Airlinesin lennon 11 konetta. Lentäjät vastasivat koneen olevan 29 000 jalan korkeudessa, ja lennonjohtajat käskivät kääntyä ja välttää kyseistä konetta. Lentäjät ilmoittivat kuulleensa epäilyttävän viestin lentoonlähtönsä aikana lennolta 11. ”Kuulostaa siltä että joku on ottanut mikrofonin ja käskee kaikkia pysymään paikoillaan” miehistö raportoi. Tämä oli viimeinen viesti lennolta 175. Yhdistynyt arabitasavalta
Nämä tapahtumat antoivat kuningas Husseinille hyvän syyn pelätä. Vuonna 1962 hän sanoi, että Yhdistyneellä arabitasavallalla "ei ollut enempää eikä vähempää kuin halunaan, uskon, ottaa haltuunsa koko arabimaailma". Tässä tilanteessa kaappauksen jälkeen Jordanian kauppareitit olivat poikki. Irak oli ollut Jordanian tärkein öljyntuoja. Hussein pyysi Yhdysvaltojen apua perustaakseen kauppareittejä läpi Israelin, jonka hallitukselta amerikkalaiset kykenivät saamaan asiaan suostumuksen. TWA:n lento 840 (1969)
TWA 840 lennon kaappaus tapahtui 29. elokuuta 1969, kun kaksi palestiinalaisen terroristijärjestö PFLP:n jäsentä, Leila Khaled ja Salim Issawi, kaappasivat Trans World Airlinesin lentokoneen. Järjestö oli saanut virheellisen tiedon, että Israelin Yhdysvaltain suurlähettiläs Jitzhak Rabin olisi mukana Rooma-Ateena-Tel Aviv-lennolla. Kaapparit vaativat konetta laskeutumaan Damaskokseen. Panttivangit vapautettiin vahingoittumattomina. Vuoden 1970 lentokonekaappaukset Jordaniaan
Ammanissa suurin osa matkustajista vapautettiin, ja he pääsivät jatkamaan matkaansa Kyproksen kautta. Loput matkustajista, joista suurin osa oli Yhdysvaltojen, Israelin, Britannian, Sveitsin ja Länsi-Saksan kansalaisia, vietiin Intercontinental Hoteliin Ammaniin ja muihin salaisiin paikkoihin kaupungissa. LÉ Aisling
Samana vuonna alus pysäytti yhdessä "LÉ Emerin" kanssa Yhdysvalloista Irlantiin matkanneen troolari "Marita Annin", joka pysähtyi vasta varoituslaukausten jälkeen. Pysäytetyltä alukselta löytyi runsaasti aseita ja ampumatarvikkeita. Alus osallistui Air Indian 23. kesäkuuta 1985 mereen pudonneen Boeing 747 -lentokoneen pelastustöihin. Alus oli operaation johtoaluksena ja se keräsi merestä kaikkiaan 38 ruumista. Aeroflotin matkustajakoneen kaappaus Suomeen 1977
Tupolev laskeutui Helsinki-Vantaa lentoasemalle kello 20.49. Poliisi yritti päästä koneeseen klo 23.00 mutta kaapparit eivät päästäneet heitä sisään. Heti laskeutumisen jälkeen kaapparit vapauttivat lentokoneen lentäjät ja matkustamohenkilökunnan. Myöhemmin viisi panttivankia onnistui pakenemaan koneesta. Kaapparit olivat vapauttaneet 20 ihmistä, lähinnä naisia ja lapsia. Vähitellen kaapparit päästivät koneesta pois yhä useampia matkustajia. American Airlinesin lento 77
American Airlinesin lennon 77 kaappaajien johtaja oli Hani Hanjour, joka lensi koneen päin Pentagonia. Hanjour tuli Yhdysvaltoihin ensimmäisen kerran vuonna 1990. Oulun lentoasema
Oulun lentokonekaappaus tapahtui 30. syyskuuta 1978, kun Finnairin Caravelle-lentokone kaapattiin kotimaan lennolla 405 Oulusta Helsinkiin. Koneessa oli viisi miehistön jäsentä ja 43 muuta matkustajaa. Kaappaaja oli 36-vuotias entinen urakoitsija Aarno Lamminparras. Vuoden 1970 lentokonekaappaukset Jordaniaan
Kaikki 300 panttivankia ja kolme lentokonetta olivat Zarqassa. Kahden lentokoneen matkustajat olivat olleet Zarqassa kaksi päivää. Sissit pitivät tiedotustilaisuuden, jossa he selittivät kaappauksen syyt ja kertoivat vaatimuksensa. Panttivangit olivat ulkona. PLO:n edustaja kertoi, että PFLP:n terroristien vaatimus on, että Israelin olisi vapautettava kaikki poliittiset palestiinalaisvangit. Vähän sen jälkeen panttivangit vietiin linja-autoilla hotelliin Ammaniin. 12. syyskuuta terroristit räjäyttivät kaikki kolme lentokonetta. Sabenan lennon 572 kaappaus
Neuvottelujen ohessa Dayan suunnitteli koneen valtausta, vapautusoperaatio "Isotooppia". 9. toukokuuta kello neljä aamulla 16 Ehud Barakin johtamaa Sayeret Matkal -kommandosotilasta lähestyi lentokonetta. Valkoisiin haalareihin pukeutuneet kommandot esiintyivät lentokonemekaanikkoina ja vakuuttivat kaapparit siitä, että kone tarvitsi huoltoa. Kommandot ryntäsivät koneeseen ja valtasivat sen kymmenessä minuutissa surmaten kaksi terroristia, kaksi otettiin vangiksi. Yksi kommandoista oli silloin 23-vuotias Benjamin Netanjahu, joka haavoittui toisen kommandon vahingonlaukauksesta. Kolme matkustajaa haavoittui valtauksessa, ja yksi heistä kuoli myöhemmin vammoihinsa. Operaatio oli ensimmäinen onnistunut kaapatun matkustajakoneen valtaus. Wadie Haddad
Vuonna 1970 PFLP kaappasi Leila Khaledin johtamana kolme matkustajakonetta Jordaniaan. Heitä tuki toinen ääriliike, Musta syyskuu. Tapauksessa herätti huomiota se, että PFLP luokitteli matkustajat kolmeen ryhmään. 1. ryhmässä olivat tärkeimmät panttivangit, lähinnä juutalaiset ja Israelin kansalaiset, 2. ryhmän muodostivat eurooppalaiset ja 3. ryhmän amerikkalaiset. Vain toinen ja kolmas ryhmä vapautettiin. Israelin ilmavoimien 69. laivue
Lentävät linnoitukset tarjosivat uusia mahdollisuuksia. Siihen asti Israelin ilmavoimilla oli käytössä pommitustarkoituksiin vain muunnettuja kuljetuskoneita, kuten C-47 tai de Havilland Dragon Rapide, jotka oli tarkoitettu vain yöpommituksiin. B-17:llä oli runsas pommikuorma ja se kykeni suorittamaan tehtävänsä päivänvalossa ilman hävittäjäsuojaa. TWA:n lento 847
TWA:n lento 847:n kaappaus tapahtui perjantaina 14. kesäkuuta vuonna 1985, kun kaksi libanonilaista shiiaislamistisen Hizbollahin alajärjestön Amalin jäsentä kaappasi TWA:n Kairosta lähteneen lennon ensimmäisen välilaskun jälkeen Ateenassa. Koneen määränpäänä oli Lontoo ja edessä piti olla vielä välilasku Roomaan. Vuoden 1970 lentokonekaappaukset Jordaniaan
Kun taistelut Ammanissa alkoivat 16. syyskuuta, luvattiin Habashin ja Najefin löytymisestä 50 000 dinaarin palkkio. Oulun lentokonekaappaus
Finnairin lento 405 (tunnetaan myös nimellä Oulun lentokonekaappaus) kaapattiin 30. syyskuuta vuonna 1978, kun Finnairin Sud Aviation Caravelle -lentokone oli kotimaan lennolla Oulusta Helsinkiin. Koneessa oli viisi miehistön jäsentä ja 43 muuta matkustajaa. Kukaan ei kuollut tai loukkaantunut. Luettelo lentokonekaappauksista
Itse lappua ei koskaan löytynyt, sillä Cooper vaati saada sen takaisin, jotta paperia ei voitaisi myöhemmin käyttää todisteena. Miehistön myöhempien lausuntojen mukaan lapussa luki: ”Salkussani on pommi. Käytän sitä jos tarvis. Sinun tulee istua viereeni. Kone on kaapattu”. Vaatimuksena olivat myös 200 000 dollarin edestä käteistä merkkaamattomina 20 dollarin seteleinä sekä kaksi selkään puettavaa päävarjoa ja kaksi rintapuolen varavarjoa. Nämä tulisi toimittaa koneeseen tämän laskeuduttua Seattle-Tacoman lentokentälle. EgyptAirin lento 181
EgyptAirin lento 181 oli EgyptAirin Egyptin sisäinen reittilento Aleksandriaa palvelevalta Borg El Arabin kansainväliseltä lentoasemalta Kairon kansainväliselle lentoasemalle. Lentoa operoinut Airbus A320-233 -matkustajalentokone kaapattiin 29. maaliskuuta 2016, ja kone lensi kaappaajien vaatimuksesta Larnakan kansainväliselle lentoasemalle Kyproksella, missä kaappaaja antautui yli neljätuntisen panttivankitilanteen päätteeksi. Indian Airlinesin lento 814
Indian Airlinesin lento 814 kaapattiin 24. joulukuuta 1999 reitillä Kathmandu–Delhi. Kone oli matkalla Katmandun kansainväliseltä lentoasemalta Delhin kansainväliselle lentoasemalle. Lentokoneen saapuessa Intian ilmatilaan kello 5.30 viisi pakistanilaista kaappasi koneen. Kaapparit puukottivat 25-vuotiasta intialaista Rupin Katyalia joka myöhemmin kuoli vammoihinsa. Lopulta kone laskeutui Kandahariin, Afganistaniin, jossa kaapparit vaativat kolmen muslimiterroristin vapauttamista Intian vankiloista. Elektroninen sodankäynti
Vuoden 1982 Bekaan laakson ilmataisteluissa (Libanonin sota 1982) israelilaiset tuhosivat noin 80 syyrialaista lentokonetta ilman omia tappioita. Voiton syynä oli monia osa-alueita yhdistävä taktiikka, jossa elektroninen sodankäynti oli merkittävässä roolissa. Israelin ilmavoimien F-15-hävittäjien ohjusten pitempi kantama oli eräs osa voittoa, mutta väitetään, että tuolloin käytiin myös suurien konemäärien välisiä vanhanaikaisia kaartotaisteluita, joissa voidaan katsoa Israelin ilmavoimien lentäjien koulutustason ja motivaation olleen ratkaiseva voiton tekijä. Regia Aeronautica
Etiopian ilmavoimilla oli 13 lentokonetta, jotka oli kaikki sijoitettu Akakiin. Koneista neljä oli aseistamattomia Potez 25, kahdesta neljään Fokker VII -kuljetuskonetta ja de Havilland Moth koulukone. Ruotsalaisen kreivin Carl Gustav von Rosenin lentämä ambulanssikone tuhoutui ilmapommituksessa K’orahessa. Toinen ambulanssikone, jonka lentäjänä toimi ranskalainen lääkäri Marcel Junod, koki saman kohtalon. Suezin kanavasota
Israel hyökkäsi 26. kesäkuuta 1970 Syyriaan. Hyökkäys oli osana Lähi-idässä vallitsevaa vakavaa tilannetta. Israelin ilmavoimat tukivat hyökkääviä maavoimien joukkoja. Vaikka Syyrian armeija teki kovaa vastarintaa, israelilaisten panssariosastojen onnistui vallata syyrialaiset asemat Golanin kukkuloilta. Operaatio Keltainen nauha
Korean Airin Boeing 747-230B oli matkalla välilaskupaikalleen Anchorageen Alaskaan, (josta jatkoyhteys John F. Kennedyn lentoasemalle New Yorkiin), kun sen luultiin joutuneen kaappauksen uhriksi. Anchoragessa evakuoitiin useita rakennuksia varotoimena mahdollisen terrori-iskun varalta. Lentokone ohjattiin Whitehorsen lentoasemalle Yukoniin territoriossa Kanadaan. Japan Airlinesin lento 351
Japan Airlinesin lento 351 kaapattiin 31. maaliskuuta vuonna 1970. Kaapparit ottivat 129 panttivankia, joista 122 oli matkustajia ja 7 miehistön jäseniä. Heistä osa vapautettiin Fukuokan lentoasemalla. Punainen armeijakunta
Lokakuussa 1977 neljä Palestiinan vapautuksen kansanrintaman jäsentä, jotka käyttivät itsestään nimitystä ”Kommando Martyr Halimeh” kaappasivat Lufthansan lentokoneen (13. lokakuuta 1977) Mogadishuun pyrkiäkseen painostamaan Saksan hallitusta vapauttamaan vangitut RAF:n jäsenet. Kaappauksen yhteydessä ryhmän johtaja Zohair Youssif Akache (1954–1977) ampui lentokoneen saksalaisen kapteenin Jürgen Schumannin tämän kieltäydyttyä jatkamasta matkaa. Helmut Schmidtin ja Mohamed Siad Barren välisten neuvottelujen jälkeen liittotasavallan rajavartioston erityisjoukko GSG 9 päätti onnistuneesti kaappauksen hyökkäämällä koneeseen 18. lokakuuta heti keskiyön jälkeen. Kukaan 91 panttivangista ei loukkaantunut vapautusoperaatiossa, mutta neljästä kaapparista kolme – Akache, Hind Alameh ja Wabil Harb – ammuttiin kuoliaiksi, vain Souhaila Andrawes (1953–) jäi henkiin. Hänet tuomittiin 20 vuodeksi vankeuteen Somaliassa, mutta vapautettiin terveydellisistä syistä jo vajaan kahden vuoden kuluttua. Vuonna 1991 hän muutti Osloon, jossa hänet pidätettiin 1994 ja luovutettiin Saksaan 1995. Saksassa hänet tuomittiin 10 vuodeksi vankeuteen, josta hänet kuitenkin vapautettiin sairauden vuoksi 1999. AtlasGlobal
Yhtiön lentokone kaapattiin 18. elokuuta 2007 matkalla Kyprokselta Istanbuliin. Kaappaajat pakottivat lentokoneen lentämään Antalyan lentoasemalle tankkaukseen ja lentämään sieltä Iranin pääkaupunki Teheraniin tai Syyriaan.
Lentokoneessa oli kaappaushetkellä yhtiön mukaan 136 matkustajaa ja kuusi miehistön jäsentä, jotka kaikki pääsivät pakenemaan koneesta Antalyan lentoasemalla kaappaajien antautuessa. Lentokone on tyypiltään Boeing MD-83. Vuoden 1970 lentokonekaappaukset Jordaniaan
Vuoden 1970 lentokonekaappaukset Jordaniaan tapahtuivat 6. ja 9. syyskuuta 1970. Gary Gordon
Gordon osallistui somalialaisen sotalordi Mohamed Farrah Aididin kaappaustehtävään Mogadishussa, Somaliassa 3. lokakuuta. Kun isku oli päättymäisillään, Cliff Wolcottin Super 61-helikopteri ammuttiin alas kaupunkialueella. Putoamispaikalle lähti "Combat Search And Rescue Team" (CSAR) turvaamaan alueen. Vähän sen jälkeen Super 64-helikopteri ammuttiin alas, jonka miehistöön kuului muun muassa lentäjä Michael Durant. Gordon ja Randy Shughart halusivat lähteä pelastamaan alasammuttuja alueen raivoisten somalialaisten käsistä. Vähän aikaa pelastamisoperaation alkamisen jälkeen Gordon haavoittui erittäin vakavasti, johon hän lopulta menehtyi. Randy Shughart vei kaatuneen Gordonin CAR-15-rynnäkkökiväärin rikkoutuneeseen tiilitaloon suojautuneelle Durantille. Shughart ei pärjännyt yksin somalialaiselle väkijoukolle, vaan hänkin kaatui ennen apujoukkojen tuloa. Tämän vuoksi somalialaiset saivat vangiksi Durantin. Hänet onnistuttiin vapauttamaan viikkoa myöhemmin. Fatah
Järjestö järjesti hyökkäyksiä Israeliin aluksi Jordaniasta käsin, ja sai aseita Neuvostoliitosta ja Kiinasta. Sen johtajat karkotettiin väkivalloin Jordaniasta 1970–1971 (ns. musta syyskuu 1970). Israelilaisten valloitus Libanonissa (Operaatio Litani) johti Fatah-järjestön siirtymiseen Tunisiaan, Jemeniin, Algeriaan ja Irakiin. Israel teki 1. lokakuuta 1985 ilmaiskun Tunisiaan Fatahin päämajaan. Boeing 747SP
Iran Air tilasi neljä 747SP:tä, ja Syrian Arab Airlines suunnitteli lentävänsä kahdella koneella Alian kanssa yhteistyössä Damaskoksesta Ammanin kautta New Yorkiin. Reittisuunnitelmat kuitenkin peruuntuivat, ja koneita käytettiin pääasiassa yhtiön Euroopan-reiteillä. China Airlines lensi neljällä SP:llään suoria lentoja Taipeista Yhdysvaltain länsirannikolle. Korean Airille toimitetut kaksi konetta liikennöivät Soulin ja New Yorkin väliä, ja myös CAAC lensi kolmella koneellaan Yhdysvaltoihin. Qantas hankki kaksi Rolls-Royce-moottorein varustettua 747SP:tä, joiden kantomatka poisti Sydneyn ja Los Angelesin väliseltä lennolta aiemmin Honolulussa tehdyn tankkausvälilaskun. Lisäksi Qantas lensi koneillaan Wellingtonista, jonka kiitotie ei ollut riittävän pitkä muille 747-malleille. Golanin kukkulat
Israel valloitti Golanin kukkuloiden alueen Syyrialta kuuden päivän sodan loppupuolella vuonna 1967. Suurin osa alueella asuneista arabeista pakeni alueelta sodan aikana. Sodan jälkeen perustettiin tulitaukolinja ja alue jäi Israelin haltuun. Lähes välittömästi alueelle alkoi muuttaa juutalaisia siirtolaisia. Syyria yritti valloittaa alueen takaisin Jom kippur -sodassa vuonna 1973, mutta yllätyshyökkäyksestä ja israelilaisten raskaista tappioista huolimatta syyrialaisten hyökkäys pysäytettiin. Molemmat maat sopivat tulitauosta vuonna 1974 ja tuosta vuodesta lähtien tulitaukoa valvomassa on ollut YK:n tarkkailijoita tulitaukolinjalla. Korean Airin lento 7
Kone saapui Neuvostoliiton kiellettyyn ilmatilaan Kamtšatkan niemimaalla kello 15.51 UTC. Neuvostoliiton ilmavoimat lähetti Sahalinilla sijaitsevasta Smirnykhin lentotukikohdasta yhden MiG-23:n ja Dolinsk-Sokolin lentotukikohdasta kolme Suhoi Su-15:tä jäljittämään konetta, joka oli 80 kilometrin päässä niemimaan rannikosta. Neuvostoliittolaisten upseerien näkemykset menettelystä ilmatilaa rikkovan koneen kanssa poikkesivat toisistaan: kenraali Valeri Kamenski puolsi koneen mallin tunnistamista, mutta Dolinsk-Sokolin lentotukikohdan komentaja kenraali Anatoli Kornukov halusi antaa hävittäjille hyökkäyskäskyn. Hävittäjät eivät kuitenkaan onnistuneet jäljittämään konetta. Korean Airin lennon 007 lentokone lensi tunnin ajan Neuvostoliiton ilmatilassa kunnes Kamtšatkan niemimaan ylitettyään se siirtyi Ohotanmeren kansainvälisten vesien ylle. Kone palasi kuitenkin Sahalinin saarella takaisin Neuvostoliiton ilmatilaan. Ennen alasampumista lento oli viipynyt yhteensä kahden tunnin ajan Neuvostoliiton ilmatilassa. Aeroflotin matkustajakoneen kaappaus Suomeen 1977
Aeroflotin matkustajakoneen kaappaus Suomeen oli 10.–13. heinäkuuta 1977 tapahtunut lentokonekaappaus, jonka yhteydessä Aeroflotin Tupolev Tu-134 -tyyppinen matkustajakone kaapattiin Neuvostoliiton sisäisellä Petroskoi–Leningrad-lennolla ja pakotettiin laskeutumaan Suomeen Helsinki-Vantaan lentoasemalle, jossa kaappajat pitivät sitä hallussaan kolme päivää. Koneessa oli 70 matkustajaa. Kaappaus päättyi verettömästi kaappaajien antautuessa Suomen viranomaisille, minkä jälkeen kaikki lentokoneessa olleet palasivat takaisin kotimaahansa. United Airlinesin lento 175
United Airlinesin lennon 175 kaappausryhmää johti Marwan al-Shehhi, joka oli kotoisin Arabiemiraateilta. Al-Shehhi suoritti kaupallisen lentäjän lupakirjan koulutusta Etelä-Floridassa yhdessä lennon 11 kaappaajan ja johtajan Mohammed Attan kanssa. Lennon 175 kaappaajiin kuului al-Shehhin lisäksi Arabiemiraateilta kotoisin oleva Fayez Banihammad, ja kolme saudia: veljet Hamza al-Ghamdi ja Ahmed al-Ghamdi, sekä Mohand al-Shehri. 13. elokuuta 2001 Marwan al-Shehhi osti kaksi neljätuumaista taskuveistä Wal-Martilta, ja Hamza al-Ghamdi Leatherman Wace -monitoimityökalun.
Syyskuun alussa 2001 lennon 175 kaappaajat saapuivat Bostoniin Floridasta. Al-Ghamdit saapuivat yhdessä 7. syyskuuta, ja kirjautuivat sisään Charles-hotelliin Cambridgessä. Seuraavana päivänä he siirtyivät Days Inn -hotelliin Bostoniin. Fayez Banihammad lensi Floridasta Bostoniin yhdessä Mohand al-Shehrin kanssa 8. syyskuuta, ja he majoittuivat Milner-hotellissa Bostonissa. Marwan al-Shehhi saapui Bostoniin 9. syyskuuta, ja majoittui Milner-hotellissa, jossa jakoi huoneensa Mohammed Attan kanssa. American Airlinesin lento 77
Hanjour harjoitteli CRM Airline Training Centerissä Scottsdalessa, ansaiten FAA:n kaupallisen lentäjän lupakirjan (CPL) huhtikuussa 1999.
Hän oli halunnut Saudi Arabian kansallisen lentoyhtiön liikennelentäjäksi, mutta hylättiin kun hän saapui siviili-ilmailuopistoon Jeddassa vuonna 1999. Hanjourin veli kertoi myöhemmin hänen turhautuneen etsiessään työtä, ja alkaneen kääntää kiinnostustaan enemmän kohti uskonnollisia tekstejä. 
Hanjour palasi Saudi Arabiaan saatuaan lentolupakirjan, mutta lähti uudelleen loppuvuodesta 1999 kerrottuaan perheelleen menevänsä Arabiemiraatteihin lentäjäksi. 
Todellisuudessa hän meni Afganistaniin, missä Al Qaidan jäsenet etsivät erikoistaitoisia miehiä. He olivat jo valinneet "Hamburg cell" -ryhmän jäsenet. Al Qaidan johtajat valitsivat Hanjourin johtamaan neljättä kaappausryhmää.
CIA:n "Bin Laden Issue Station" –ryhmä oli saanut selville, että kahdella muulla kaappaajalla, al-Hazmia ja al-Mihdharilla oli useita viisumeita Yhdysvaltoihin ennen 11. syyskuuta. Kaksi FBI:n agenttia yritti ilmoittaa siitä FBI:n päämajaan, mutta CIA:n upseerit kielsivät heitä.
Joulukuussa 2000 Hanjour saapui San Diegoon ja liittyi Nawaf al-Hazmin ja Khalid al-Mihdharin joukkoon, jotka olivat olleet San Diegossa tammikuusta 2000 lähtien. Pian saapumisen jälkeen Hanjour ja Hazmi lähtivät Mesaan, Arizonaan, jossa Hanjour pääsi harjoittelijaksi Arizona Aviationiin.
Huhtikuussa 2001 he siirtyivät Falls Churchiin Virginiaan, jossa he odottivat muiden kaappaajien saapumista. Yksi niistä miehistä, Majed Moqed saapui 2. toukokuuta 2001 lennon 175 kaappaajien Ahmed al-Ghamdin kanssa Dubaista Dullesin kansainväliselle lentoasemalle. He majoittuivat samaan asuntoon Hazmin ja Hanjourin kanssa. 
21. toukokuuta 2001 Hanjour vuokrasi huoneen Patersonista, New Jerseystä, jossa hän vietti muiden kaappaajien kanssa aikaa aina elokuun loppuun saakka. Viimeinen lennon 77 kaappaaja, Salem Al-Hazmi, saapui Abdulaziz al-Omarin (American Airlinesin lennon 11 kaappaaja) kanssa 29. kesäkuuta 2001 John F. Kennedyn kansainväliselle lentoasemalle Arabiemiraateilta. He majoittuivat Hanjourin kanssa.
Hanjour sai ohjeistuksen ja suoritti harjoituslentoja Air Fleet Training Systemsin simulaattoreilla Teterborossa, New Jerseyssä ja Caldwell Flight Academyssä Fairfieldissä, New Jerseyssä. Hanjour muutti pois Patersonissa sijainneesta huoneesta ja saapui motelli Valenciaan Marylandin Laureliin, 2. syyskuuta 2001.
10. syyskuuta Nawaf al-Hazmi liittyi muiden kaappaajien seuraan, kirjautui sisään Marriott –hotelliin Herndonissa Virginiassa, Dullesin lentoaseman lähellä. Grenadan miehitys
Grenadan miehitys (koodinimeltään operaatio Urgent Fury, ) oli Yhdysvaltain vuonna 1983 suorittama Karibianmerellä sijaitsevan Grenadan saarivaltion valtaus. Miehitystä tukivat muutamat Grenadan pääministeri Maurice Bishopin murhaa ja saaren marxilaisuuteen suuntautumista vastustaneet Karibianmeren maat. Kuuden päivän sota
Maanantaina 5.6.1967 Israelin ilmavoimat iski kello 7.45 yllättäen Egyptin yhdeksääntoista lentotukikohtaan tuhoten niissä olevat koneet. Tärkein kohde oli Kairon läntinen tukikohta, joka oli Tu-16-rykmentin sijoituspaikka. Egyptin kentille tehtiin noin 500 rynnäkkölentoa, minkä tuloksena tuhottiin 309 lentokonetta, ml. kaikki Tu-16-pommittajat, 27 Il-28-konetta, 12 Su-7-konetta, 90 MiG-21-, 20 MiG-19- ja 25 MiG-17-hävittäjää ja 32 kuljetuskonetta. EgyptAirin lento 648
EgyptAirin lento 648 kaapattiin 23. marraskuuta vuonna 1985 reittilennolla Ateenasta Kairoon. Korean Airin lento 7
Lennon matkustajien joukossa oli yhdysvaltalainen poliitikko Lawrence McDonald, joka oli Georgian edustaja Yhdysvaltain kongressissa ja äärikonservatiivisen John Birch Societyn puheenjohtaja. McDonald, Pohjois-Carolinan senaattori Jesse Helms, Idahon senaattori Steven Symms ja Kentuckyn kongressiedustaja Carroll Hubbard oli kutsuttu Souliin esiintymään Etelä-Korean ja Yhdysvaltain välisen puolustussopimuksen 30-vuotisjuhlallisuuksissa. McDonald oli myöhästynyt alkuperäiseltä lennoltaan John F. Kennedyn kansainväliseltä lentoasemalta ja ottanut uuden lennon Korean Airilla. Anchoragen kansainvälisellä lentoasemalla Helms kutsui McDonaldin Korean Airin lennolle 015, mutta McDonald halusi matkustaa yksin Souliin. McDonald istui ensimmäisessä luokassa paikalla 02B. Helms, Symms ja Hubbard lähtivät Anchoragesta Korean Airin lennolla 015, joka lensi 15 minuuttia Korean Airin lennon 007 jäljessä. Operaatio Oboe
Liittoutuneiden tarkoitus operaatio Oboessa oli toimeenpanna kuusi eri hyökkäystä japanilaisten valtaamille alueille, mutta näistä toteutettiin vain kolme. Borneon takaisinvaltaamiseen tähtäävää operaatiota johtivat australialaiset. Ensimmäinen operaatio oli Tarakanin saaren takaisinvaltaus ja lentokentän perustaminen alueelle. Operaatiota kutsuttiin koodinimellä Oboe 1. Aarno Raninen
Raninen oli yksi matkustajista, joka oli kokemassa 30. syyskuuta 1978 tapahtunutta Oulun lentokonekaappausta. Suomi 1970-luvulla
Tunnettuja vuosikymmenen rikostapauksia ovat muun muassa Kytäjän kolmoissurma 1972, Susanne Lindholmin selvittämätön murha 1976 ja Oulun lentokonekaappaus 1978.