Mikä oli Raoul Walshin ensimmäinen ohjaus?
Raoul Walsh
Walshin ensimmäinen pitkä elokuva oli "The Life of General Villa" 1914. Muita hänen 1910-luvun elokuviaan olivat muun muassa elokuvat "Carmen" (1915) ja "The Serpent" (1916), joissa näytteli Theda Bara.
Raquel Welch
Welch työskenteli työuransa alussa muun muassa San Diegon television säätyttönä, mallina ja cocktail-tilaisuuksien emäntänä. Erottuaan James Welchistä hän muutti kahden lapsensa kanssa ensin Dallasiin ja myöhemmin Los Angelesiin. Näyttelijänura alkoi sivurooleista tv-sarjoissa "Vaimoni on noita", "McHale's Navy", "The Hollywood Palace" ja "The Virginian". Ensimmäisen elokuvaroolinsa hän sai elokuvasta "A Swingin' Summer". Tieteiselokuva Fantastinen matka nosti hänet lopulta tähdeksi. Kissaihmisten kirous
Ohjaajaksi Lewton palkkasi Gunther von Fritschin, joka oli aikaisemmin tehnyt vain lyhytelokuvia. Kuvausten piti kestää 18 päivää, mutta niiden jälkeen Fritsch oli ehtinyt kuvata vasta puolet käsikirjoituksesta. Hänet korvattiin leikkaaja Robert Wisella, joka kuvasi elokuvan loppuun. Se oli Robert Wisen ensimmäinen ohjaustyö. Siren of Hell
Siren of Hell on vuonna 1915 ensi-iltansa saanut Raoul Walshin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä lyhytelokuva. Lyhytelokuva on genreltään draama, ja elokuvassa esiintyy Theda Bara. "Siren of Hell" kuvattiin sen tuotanto- ja jakeluyhtiö Fox Film Corporationin studioilla New Jerseyn Fort Leessä. Lyhytelokuvan nykyään oletetaan olevan kadonnut. Kauhuelokuva
Kauhuelokuva menestyi hyvin 1930-luvulla. Keskikokoisella budjetilla tehty Tod Browningin ohjaama "Dracula" (1931) oli Universal Picturesille suuri menestys. Termiä ”kauhuelokuva” käytettiin ensimmäisen kerran, kun tuotantoyhtiö ilmoitti Draculan suosion jälkeen tekevänsä lisää kauhuelokuvia. Draculan jälkeen Universal alkoi tuottaa valkokankaalle Mary Shelleyn "Frankensteinia". Elokuvan ohjaajaksi valittiin James Whale ja nimirooliin Boris Karloff. "Frankenstein" sai vuoden 1931 ennakkonäytöksissä katsojat kirkumaan ja pyörtymään, minkä jälkeen Universal leikkasi elokuvasta kohtauksia. Whale ohjasi elokuvalle myös jatko-osan "Frankensteinin morsian" (1935). Universalin hirviöelokuvien sarjaan kuuluivat lisäksi "Muumio" (1932) ja "Ihmissusi" (1941). "Ihmissuden" kuvasto ja symboliikka vakiintuivat myöhemmin ihmissusia käsittelevien elokuvien osaksi. Raoul Walsh
Walsh ohjasi uransa aikana noin 140 elokuvaa. Hänen tunnetuimpia elokuviaan ovat "Kuohuva 20-luku", "He ajavat öisin", "High Sierra" ja "Valkoinen hehku". Hän ohjasi myös monia elokuvia, joissa näytteli Errol Flynn. Victor Fleming
Flemingin ensimmäinen ohjaustyö oli Fairbanks-elokuva "Aivan tuiki hullu" ("When the Clouds Roll By" 1919) United Artists -yhtiölle, jonka perustajajäseniä Fairbanks oli. Hänen ensimmäinen menestyselokuva oli "Lord Jim" 1925. Seuraavana vuonna hän ohjasi Clara Bow'n ensimmäisen menestyselokuvan "Synti joka houkuttelee" ("The Mantrap"). "Kiusauksessa" ("The Way of All Flesh", 1927) pääosaa esitti Emil Jannings, joka sai roolistaan parhaan miespääosan Oscar-palkinnon. Aardman Animations
Vuoden 1998 animaatio "Stage Fright" (ohj. Steve Box) toi Aardmanille Bafta-palkinnon. Samana vuonna ensiesitettiin BBC2-kanavan tilaama, Aardmanin ensimmäinen nuorten ja aikuisten televisiosarja "Rex the Runt", jonka loi Richard Goleszowski. Kahta vuotta myöhemmin valmistui BBC2:n tilaama "Angry Kid", jonka on ohjannut Darren Walsh. John Malkovich
Malkovichin elokuvaura alkoi statistina Robert Altmanin elokuvassa "Mitkä häät!" vuonna 1978. Hänen ensimmäinen merkittävä roolinsa elokuvassa "Tilaa sydämessä" toi Malkovichille hänen ensimmäisen Oscar-ehdokkuutensa. Hän alkoi saada edelleen merkittäviä rooleja elokuvatuotannoista, kuten "Auringon valtakunta" (1988) ja Tennessee Williamsin kirjaan perustuva "Lasinen eläintarha". Synkän ja sensuellin Valmontin rooli elokuvassa "Valheet ja viettelijät" vuonna 1988 osoittautui läpimurroksi ja toi Malkovichin suuren yleisön tietoisuuteen. Hän uusi roolinsa myöhemmin Annie Lennoxin musiikkivideolla ”Walking on Broken Glass”. Trainspotting (romaani)
Trainspotting on skotlantilaisen Irvine Welshin esikoisromaani, joka julkaistiin Iso-Britanniassa 1993 ja se käännettiin suomeksi vuonna 1996. Kirjasta on tehty myös Danny Boylen ohjaama elokuvasovitus, Trainspotting joka ilmestyi vuonna 1996. Takashi Tezuka
Tezukan ensimmäinen ohjaustyö oli "Super Mario Bros. 3", projektia valvoi Miyamoto ohjaajan ja tuottajan roolissa. Myöhemmin Tezuka ohjasi "Super Mario World" -, "" -, "" - ja "" -pelit ja toimi Miyamoton apulaisohjaajana "Super Mario 64:ssa". Richard Donner
Donnerin ohjaajaura alkoi television palveluksessa. Vuonna 1961 hän ohjasi ensimmäisen teatterielokuvansa "X-15 lähtövalmis", jonka pääosassa nähtiin Charles Bronson. Yhteistyö Bronsonin kanssa jatkui vuonna 1969 valmistuneen "Raju romanssi" -draamakomedian myötä. Vuotta aikaisemmin valmistui Donnerin ohjaama "Salt and Pepper" -komedia, joka sai pari vuotta myöhemmin jatko-osan Jerry Lewisin ohjauksessa. Donner jatkoi pääosin televisiotöissä, kunnes vuonna 1976 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva "Ennustus" muodostui hitiksi. Se voitti Oscarin musiikistaan ja keräsi yli 60 miljoonan dollarin lipputulot, kun tuotantokustannuksia kertyi vain 2,8 miljoonaa dollaria. Paul W. S. Anderson
Andersonin esikoisohjaus oli vuonna 1994 julkaistu elokuva "Shopping", joka oli myös ensimmäinen päärooli näyttelijä Jude Law’lle. Andersonin ensimmäinen suuren budjetin elokuva oli "Mortal Kombat". "Mortal Kombatin" suosion seuraamana Anderson ohjasi kauhuelokuvan "Viimeinen horisontti", joka ilmestyi 1997. Elokuvan tuotanto kärsi lukuisista vaikeuksista ja elokuva leikattiin kolmeen kertaan ennen kuin nykyinen versio ilmestyi. Anderson julkaisi vuonna 1998 elokuvan "Soldier", jonka pääosassa oli Kurt Russell. Elokuva oli pettymys lippuluukuilla ja oli vähällä päättää Andersonin uran. Anderson tuotti televisioelokuvan "The Sight" ennen kuin hän palasi tuottamaan teatterielokuvia. He ajavat öisin
He ajavat öisin ("They Drive by Night") on Raoul Walshin ohjaama yhdysvaltalainen film noir -draamaelokuva vuodelta 1940. Se kertoo kahdesta rekkakuskiveljeksestä ja heidän elämästään. Bill Walsh
William Ernest ”Bill” Walsh () oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Hän on tunnettu San Francisco 49ersin 1980-luvun menestyksen arkkitehtina sekä hyökkäyksen syöttöpelaamisen kehittäjänä. Walshin kehittämä hyökkäysjärjestelmä (West Coast offense) oli aikanaan vallankumouksellinen ja on yhä suosittu NFL:ssä. Dracula
Tod Browningin ohjaama "Dracula – vanha vampyyri" (1931) oli ensimmäinen virallinen Dracula-filmatisointi. Sen pääosassa oli Bela Lugosi, ja elokuvasta tuli suurmenestys. Christopher Lee esitti Draculaa vuodesta 1958 alkaen kahdeksassa eri elokuvassa, joista brittiläisen Hammer Film Productions -yhtiön tuottamia oli seitsemän. Frank Tashlin
Elokuvien ohjaamisen Tashlin aloitti 1950-luvun alussa. Hänen ohjaustöihinsä kuuluvat muun muassa "Valkonaaman poika" (1952), "Minkäpä tyttö sille voi" (1956) ja "Huoleton härkätaistelija" (1956). Valentin Vaala
Vaalan ja Tugain viimeiseksi elokuvaksi jäi nuoren Mika Waltarin julkaisemattomaan novelliin perustuva elokuva "Sininen varjo" (1933), joka oli kaksikon ensimmäinen äänielokuva. Se oli dekkarimainen jännityskertomus, jossa Tugai näytteli kaksoisroolissa veljeksiä, joista toinen oli hyvä ja toinen paha. Elokuvan käsikirjoitusta muokattiin niin paljon, että Waltari ei tuntenut sitä omakseen. Elokuva jälkeen Vaalan ja Tugain tiet erosivat. Vaala jatkoi Oy Fennica Ab:n (Fennica-Filmi) palveluksessa. Tugai jatkoi näyttelijäuraansa ruotsalais-tanskalaisessa elokuvassa "Sortuneita" (1935). Seuraavana vuonna hän siirtyi ohjaajaksi elokuvaan "Taistelu Heikkilän talosta" (1936) ja omaksui taiteilijanimen Teuvo Tulio. Bill Walsh
Walsh syntyi Los Angelesissa ja kasvoi Kaliforniassa. Hän urheili yliopistotasolla amerikkalaisessa jalkapallossa sekä nyrkkeilijänä. Valmennusura alkoi high school -tasolta ja jatkui yliopistotasolla. NFL:ään hänet palkkasi Al Davis vuonna 1966 Oakland Raidersin apuvalmentajaksi. Sieltä hän siirtyi Cincinnati Bengalsiin vuonna 1968, jossa hän sai oppia legendaariselta Paul Brownilta. Vuonna 1975 Walshia ei nimetty Brownin seuraajaksi ja hän erosi hyökkäyksen koordinaattorin tehtävästä. Valmennettuaan vuoden San Diego Chargersin organisaatiossa Walsh sai ensimmäisen päävalmentajan pestinsä Stanfordin yliopistojoukkueesta. Kahden menestyksekkään vuoden jälkeen San Francisco 49ers palkkasi Walshin uudeksi päävalmentajakseen kaudelle 1979. Raoul Walsh
Walsh oli näyttelijä George Walshin veli. Raoul toimi itsekin varhaisella urallaan näyttelijänä (mm. "Kansakunnan synty", 1915). John Malkovich
Vuonna 1992 Malkovich tähditti elokuvaa "Hiiriä ja ihmisiä" ja sai toisen Oscar-ehdokkuutensa seuraavana vuonna elokuvasta "Tulilinjalla". Hän esitti itseään hieman muunneltuna tulkintana elokuvassa "Being John Malkovich", jonka käsikirjoitti Charlie Kaufman. Ohjausdebyyttinsä Malkovich teki vuonna 2002 elokuvassa "Väkivallan tanssi". Samana vuonna hän otti pääroolin trilleristä "Ripley's Game". Billy Wilder
Wilder ryhtyi ohjaajaksi 1940-luvun alussa. Omien sanojensa mukaan siksi, että oli nähnyt miten huonot ohjaajat pilaavat hyviä käsikirjoituksia. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli kevyt komedia "Kadettiheila" ("The Major and the Minor", 1942), pääosassa musikaalitähti Ginger Rogers. Wilder kertoi myöhemmin halunneensa pelata varman päälle ja ohjata mahdollisimman populaarin ja helposti yleisöön menevän elokuvan, sillä esikoiselokuvan floppaaminen olisi merkinnyt hänelle siirtoa takaisin rivikäsikirjoittajaksi. Tämä strategia onnistui hyvin. Kadettiheila sai suotuisen vastaanoton ja Wilder sai jatkaa ohjaajana. Louis Walsh
Walsh muutti Dubliniin ja jatkoi työtä yhtyeen kanssa. Sen hajottua hän jäi kaupunkiin ja sai töitä Tommy Hayden -yhtiöstä, jossa hän aloitti keittämällä teetä ja mainostamalla show-yhtyeitä. Hayden lähetti aina välillä Walshin viemään lehdistötiedotteita ja valokuvia lehdille, ja näin hän onnistui luomaan suhteita median kanssa jo varhaisessa vaiheessa. 1970-luvun lopulla disko ja rock kuitenkin veivät show-yhtyeiden paikan, ja Walshin yhtyeet joko hajosivat tai sitten vain katosivat. Simon Wells
Wells kasvoi Cambridgessa kahden yliopisto-opettajan lapsena. Hän on kirjailija H. G. Wellsin lapsenlapsenlapsi. Wells opiskeli Leicester Polytechnicin taidekoulussa, mutta jätti opintonsa kesken työskennelläkseen Richard Williamsin animaatiostudiolla, missä hän aloitti uransa mainosten parissa. Hän oli mukana elokuvan "Kuka viritti ansan, Roger Rabbit?" tekemisessä ja piirsi storyboardeja "Paluu tulevaisuuteen" -elokuviin. Animaatioiden ulkopuolelle hän päätyi kuultuaan, että suunnitteilla oli uusi elokuvasovitus hänen esi-isänsä H. G. Wellsin pienoisromaanista "Aikakone". Studio piti Wellsin ideoistaan ja hänet valittiin ohjaajaksi. Ohjauskokemus oli tosin niin raskas, että hän kärsi kesken kuvausten hermoromahduksen eikä voinut jatkaa loppuun asti. Elokuva sai ensi-iltansa vuonna 2002. Carmen (vuoden 1915 Raoul Walshin elokuva)
"Carmenin" ensi-iltapäivänä sai samanniminen elokuva myös ensi-iltansa. Cecil B. DeMillen ohjaaman "Carmenin" pääosassa on Geraldine Farrar Carmenin roolissa. Peter Tosh
1960-luvun alussa teini-ikäinen Tosh muutti pääkaupunki Kingstonin Trenchtownin slummiin. Siellä hän tapasi musiikinopettajansa Joe Higgsin kautta Bob Marleyn ja Bunny Livingstonin, joiden kanssa hän perusti The Wailersin vuonna 1962. Tosh oli yhtyeen kitaristi ja yksi lauluntekijöistä, jonka tunnetuimpia kappaleita tuolta ajalta ovat Etiopian keisari Haile Selassien vierailusta 1966 tehty ”Rasta Shook Them Up” ja rude boy -aiheinen ”The Toughest”. Carl Stalling
Vuonna 1936 Stalling palkattiin Warner Bros.:ille, jossa hän toimi studion animaatio-osaston musiikillisena johtajana vuoteen 1958. Hän sävelsi tänä aikana musiikin noin 600 lyhyeen piirrosanimaatioon, joiden ohjaajina toimivat muun muassa Robert McKimson, Bob Clampett, Chuck Jones ja Tex Avery. Stalling työskenteli nopeassa tahdissa ja sävelsi yhden lyhytelokuvan viikossa. Äänityksissä hänellä oli käytössään Milt Franklynin johtama Warner Bros.:in 50 soittajan orkesteri. Stallingin aikana Warnerin animaatiosarjat saivat kuuluisat tunnusmusiikkinsa: "Merrie Melodies" -sarjan tunnuksena toimi instrumentaalinen versio laulusta ”Merrily We Roll Along” ja "Looney Tunes" -sarjan tunnuksena vastaavasti ”The Merry-Go-Round Broke Down”. Stalling kehitti myös tuotantoyhtiön alkutunnuksen yhteydessä käytetyn musiikillisen ääniefektin, sähkökitaran kielellä luodun ponnahtavan äänen. Kaasua, komisario Palmu!
Teos oli Palmu-romaaneista ensimmäinen, mutta filmatisoinneista toinen. Waltari oli voittanut vuonna 1939 Suomen osuuden pohjoismaisessa salapoliisiromaanikilpailussa romaanillaan "Kuka murhasi rouva Skrofin?" Hän jatkoi sarjaa vuonna 1940 kirjalla "Komisario Palmun erehdys", jonka pohjalta Kassila ohjasi vuonna 1960 samannimisen elokuvan. Ron Howard
Myöhemmällä urallaan Howard on ohjannut useita hyvin menestyneitä elokuvia, kuten Tom Hanksin ja Daryl Hannahin tähdittämä romanttinen komedia "Splash", tieteiselokuva "Cocoon – nuoruudenlähde" ("Cocoon"), joka sai Oscarit visuaalisista efekteistä ja miessivuosasta (Don Ameche), sekä muun muassa Hanksin, Kevin Baconin ja Bill Paxtonin tähdittämä "Apollo 13", joka sai yhdeksän Oscar-ehdokkuutta ja voitti kaksi palkintoa, äänityksestä ja leikkauksesta. Howardille "Apollo 13" toi parhaan ohjauksen Golden Globe -ehdokkuuden. Vuonna 2002 Howard sai parhaan ohjauksen Oscarin draamaelokuvasta "Kaunis mieli" ("A Beautiful Mind") ja oli ehdolla myös muun muassa BAFTA-palkinnon ja Golden Globen saajaksi. Elokuva sai myös parhaan elokuvan, parhaan naissivuosan (Jennifer Connelly) ja parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscarit. Howard oli toisen kerran ehdolla parhaan ohjauksen Oscarin saajaksi vuonna 2009 elokuvasta "Frost/Nixon", mutta jäi tuolloin palkinnotta. Mihail Brašinski
Brašinskin ensimmäinen ohjaustyö "Гололёд" (2003) palkittiin Seattlessa. Hänen kauhukomediansa "Shopping Tour" (2012) sai palkintoja Venäjällä, ja elokuva pääsi teatterilevitykseen myös Suomessa — tapahtumat sijoittuvat Suomeen. Louis Walsh
Euroviisuaika sai Walshin haluamaan työskennellä kansainvälisemmällä alueella ja siksi hän päätti pistää pystyyn ”Irlannin oman Take Thatin”. Hänen maineensa ansiosta 300 nuorta miestä ilmestyi koelauluihin syksyllä 1993 ja heistä valittiin lopulta kuusi Boyzoneen. Koelaulut saivat jonkin verran huomiota Irlannin mediassa ja Walsh päätti hyödyntää tätä julkisuutta laittamalla yhtyeen heti Irlannin pisimpään pyörineeseen talk show -ohjelmaan, "The Late Late Show’hun". Yhtyeellä ei ollut vielä yhtään kappaletta ja heidän tanssiesityksensä sai kammottavat arvostelut vainoten heitä lopun uraa, mutta Walsh oli aina sitä mieltä, ettei huonoa julkisuutta ollut olemassakaan. Raoul Walsh
1920-luvulla Walshin suurin menestys oli fantasiaelokuva "Bagdadin varas" (1924), jonka pääosassa oli uransa huipulla oleva Douglas Fairbanks. Walshin ensimmäinen äänielokuva oli "In Old Arizona" 1929. Elokuvan kuvausten aikana Walsh menetti oikean silmänsä. "In Old Arizonan" jälkeen seurasi 70 mm:n elokuvana kuvattu "Suuri lännen tie", jossa John Wayne näytteli ensimmäistä pääosaansa. Jerry Zucker
1990-luvun alussa kolmikko lähti soolourille. Jerry Zucker ohjasi ensimmäisenä elokuvan "Näkymätön rakkaus" (1990), jota hänen veljensä David Zucker parodioi elokuvassaan "Mies ja alaston ase 2½". Parodioitu tai ei, mutta "Näkymätön rakkaus" oli vuoden suurimpia menestyksiä: maailmanlaajuiset lipputulot yli 500 miljoonaa dollaria. Zuckerin tulevaisuus ohjaajana oli turvattu, mutta hän päätti pitää taukoa, ja seuraava ohjaus valmistui vasta vuonna 1995, kun "Lancelot – ensimmäinen ritari" sai ensi-iltansa tähtinään Sean Connery ja Richard Gere. Tällä kertaa Zuckerin ohjaustyö karahti kiville. Vasta vuonna 2001 hän teki seuraavan ohjauksensa, komedian "Rottaralli". Valo yössä
Valo yössä () on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut brittiläis-yhdysvaltalainen toiseen maailmansotaan pohjautuva draamaelokuva. Sen on ohjannut ja käsikirjoittanut David Seltzer, ja sen pääosia näyttelevät Michael Douglas ja Melanie Griffith, Liam Neeson, Joely Richardson ja John Gielgud. Vaikka elokuva perustuu Susan Isaacsin samannimiseen romaaniin, elokuvan juoni on huomattavasti erilainen. Elokuva voitti Razzie-palkinnon kategorioissa huonoin elokuva, huonoin ohjaus (Seltzer) ja huonoin naispääosa (Griffith). David Lean
Elokuvaleikkaajana aloittaneen Leanin ura ohjaajana avautui 1942, kun hän toimi apulaisohjaajana Noël Cowardin sotaelokuvassa "Meri on kohtalomme" ("In Which We Serve"). Seuraavaksi hän ohjasi 1944–1945 itsenäisesti kolme Noël Cowardin näytelmiin perustuvaa elokuvaa "Onnelliset vuodet", "Vaimoni kummittelee" ja "Lyhyt onni". Neale Donald Walsch
Vuonna 2003 julkaistiin elokuva "Indigo", jonka oli kirjoittanut Neale Donald Walsch ja James Twyman, ohjaajana Stephen Simon. Walsch myös näytteli elokuvan päähenkilöä. Allan A. Goldstein
Goldsteinin ura alkoi lyhytdokumentin ohjaamisen myötä Kanadassa vuonna 1979. Hänen seuraava ohjauksensa, Virginia Hamiltonin romaaniin perustuva "House of Dies Drear" valmistui televisiolevitykseen viisi vuotta myöhemmin. Samana vuonna valmistui kaksi muuta elokuvaa televisioon; "The Dining Room" ja pientä kulttisuosiota nauttiva "True West", jonka päärooleissa nähtiin John Malkovich ja Gary Sinise. Elokuva filmattiin uudelleen vuonna 2002, jolloin pääosaa esitti Bruce Willis Gary Halvorsonin ohjauksessa. Raoul Walsh
Walsh löydettiin ”uudelleen” 1950-luvulla, kun Cahiers du cinéma -lehden kriitikot alkoivat kehitellä auteur-teoriaa. He näkivät Walshin tuotannon temaattisesti yhtenäisenä kokonaisuutena ja nostivat hänet Hollywoodin mestariohjaajien joukkoon. Cecil B. DeMille
Arizonasta DeMille muutti Los Angelesiin, missä hän jatkoi elokuvien tekemistä. Hän otti ensimmäisenä ohjaajana käyttöön megafonin ja pukeutui tyylillä, joka hänen myötään opittiin yhdistämään elokuvaohjaajiin. DeMille ohjasi vuosien 1914 ja 1917 välillä yhteensä 30 elokuvaa.
DeMille ohjasi ensimmäisen spektaakkelinsa, Jeanne d’Arcista kertovan elokuvan "Joan the Woman" vuonna 1917. Elokuva oli poikkeuksellisen pitkä, mutta se ei osoittautunut menestykseksi kuten ei moni DeMillen seuraavistakaan elokuvista. DeMille ryhtyi siksi tekemään komedioita, joista kriitikot eivät pitäneet mutta joita yleisö tuli katsomaan. DeMille oli mukana perustamassa Haysin toimistoa, joka tarkkaili Hollywoodin elokuvien seksuaalista ja moraalista sisältöä. Yksinäinen ratsastaja (vuoden 1947 elokuva)
Yksinäinen ratsastaja ("Pursued", myös nimellä Vainottu) on Raoul Walshin ohjaama yhdysvaltalainen lännenelokuva vuodelta 1947. Taipumattomat miehet
Taipumattomat miehet () on vuonna 1955 ensi-iltansa saanut Raoul Walshin ohjaama yhdysvaltalainen lännenelokuva, jonka pääosissa ovat Clark Gable, Jane Russell ja Robert Ryan. Elokuva perustuu Henry Wilson Allenin romaaniin "The Tall Men" (1954), jonka pohjalta Sydney Boehm ja Frank S. Nugent laativat elokuvan käsikirjoituksen. Kirjailija Henry Wilson Allen mainitaan elokuvan alkuteksteissä salanimellä Clay Fisher. Elokuvan tuottivat William A. Bacher ja William B. Hawks. 20th Century Fox oli elokuvan tuotanto- ja levittäjäyhtiönä. Kuohuva 20-luku
Kuohuva 20-luku () on Raoul Walshin ohjaama yhdysvaltalainen klassinen rikoselokuva vuodelta 1939. Pääosissa ovat James Cagney, Priscilla Lane, Humphrey Bogart ja Gladys George. Film noir -lajityyppiä edustavan teoksen sivuosissa ovat muiden muassa Jeffrey Lynn, Frank McHugh ja George Meeker. Käsikirjoituksesta vastasivat Jerry Wald, Richard Macaulay ja Robert Rossen, jotka kirjoittivat sen Mark Hellingerin "The World Moves On" -tarinan pohjalta. "Kuohuva 20-luku" on mustavalkoinen. Trilleri sai ensi-iltansa kotimaassaan lokakuun 23. päivänä vuonna 1939. Elokuva on Warner Bros. -yhtiön tuottama. Willow – suuri seikkailu
Willow on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen fantasiaelokuva. Elokuvan on ohjannut Ron Howard ja se perustuu George Lucasin tarinaan, jonka piti alun perin olla mukaelma J.R.R. Tolkienin fantasiakirjallisuuden klassikkoteoksesta Hobitti eli sinne ja takaisin. Elokuvan musiikin on säveltänyt James Horner. Elokuva on myös tehnyt ennätyksen erikoistehosteiden saralla: Willow sisältää elokuvahistorian ensimmäisen saumattoman muodonmuutoksen. Joe Walsh
Vuoden 1982 syyskuussa Walsh ja tuottaja Bill Szymczyk jatkoivat yhteistyötään aloittaen Walshin seuraavan sooloalbumin "You Bought It – You Name It" levyttämisen. Lokakuun alussa albumi oli jo äänitetty, Albumi kuitenkin julkaistiin vasta vuonna 1983. Don Felder oli jälleen mukana albumilla vierailevana muusikkona ja hän myös sävelsi Walshin kanssa albumin kappaleen "Told You So". Robert Wilson (ohjaaja)
New Yorkissa Wilson kiinnostui modernin tanssin pioneerien George Balanchinen, Merce Cunninghamin ja Martha Grahamin produktioista ja perusti oman performanssiryhmänsä nimeltä The Byrdman School of Byrds. Ryhmän ensimmäisiä teoksia olivat 1960- ja 1970-luvun vaihteen "The King of Spain" ja "The Life and Times of Sigmund Freud". Hänen läpimurtoteoksensa oli vuonna 1975 kantaesitetty minimalistinen viisituntinen ooppera "Einstein on the Beach", jonka musiikin sävelsi Philip Glass. Heidän seuraava yhteistyönsä, vieläkin suurisuuntaisempi ooppera "the CIVIL warS: A Tree Is Best Measured When It Is Down" oli alun perin tarkoitettu yhdeksi vuoden 1984 olympiakisojen ohjelmanumeroksi Los Angelesiin, mutta rahoitus ja aikataulu pettivät eikä teosta ole koskaan esitetty kokonaisuudessaan. Charles Chaplin
Elokuva-ala oli tuohon aikaan vielä alkutekijöissään, ja Keystonenkin tekniikkaa ja tyyliä on myöhemmin pidetty melko alkeellisena. Lyhyet komediat kuvattiin harjoittelematta yhdellä otolla ja niitä tuotettiin viikoittain useita. Chaplin, joka oli Karnon ryhmässä tottunut ohjelmanumeroiden huolelliseen hiomiseen, koki Keystonen tuotantotavat epämiellyttäviksi. Hän riitaantui usein ohjaajiensa kanssa ja vaati enemmän itsenäistä päätösvaltaa. Elokuvassa "Kaksoiselämää" hän toimikin jo ohjaajana Mabel Normandin kanssa ja ohjasi ensimmäisenä omana elokuvanaan joko "Kaksikymmentä minuuttia rakkautta" (huhtikuu 1914) tai "Charlie sateessa" (toukokuu 1914). Jatkossa Chaplin ohjasi Keystonella lähes kaikki omat elokuvansa. Galileo Galilein elämä
Brecht aloitti näytelmän teon jo 1930-luvulla ollessaan vielä Saksassa. Muutettuaan Yhdysvaltoihin kolmannen valtakunnan aikaan hän käänsi ja uudelleen työsti näytelmän yhdessä näyttelijä Charles Laughton'in kanssa. Tuloksena oli näytelmän 'amerikkalainen versio', joka nimettiin yksinkertaisesti Galileoksi. Joseph Losey'n ohjaama ensi-ilta oli Los Angelesissa Coronet Theatre -teatterissa heinäkuussa 1947. Tämä versio oli pohjana myös Losey'n filmatisoinnissa vuonna 1975. Michael Winterbottom
Winterbottomin ohjaajanura käynnistyi televisiossa vuonna 1989, jolloin hän ohjasi Ingmar Bergman -aiheisen dokumenttielokuvan. Hän ohjasi televisiosarjojen jaksoja sekä televisioelokuvia. Tunnetuimpiin TV-ohjauksiin kuuluu neliosainen sarja "Family" vuodelta 1994; käsikirjoittajana toimi Roddy Doyle. Jim Allen
Televisiosarjan Wednesday Playn tuottaja Tony Garnett esitteli Allenin Ken Loachille, mikä aloitti heidän pitkän yhteistyönsä. Loachin ensimmäinen Allenin teksteihin perustuva ohjauksensa oli The Big Flame vuonna 1969. Kuusi vuotta myöhemmin 1975 Allen kirjoitti Loachin ohjattavaksi neliosaisen sarjan Days of Hope, joka käsitteli Britannian työväenliikkeen historiaa vuodesta 1918 vuoteen 1926. Allenin ja Loachin tunnetuimmaksi teokseksi syntyi vuonna 1987 Perdition, joka piti esittää Royal Court Theatressa, mutta näytelmän esitys peruttiin 36 tuntia ennen ensi-iltaa. Jim Allen kirjoitti käsikirjoituksen myös kolmeen Loachin ohjaamaan kokoillan elokuvaan: "Hidden Agenda", "Raining Stones" ja "Land and Freedom". E. R. Braithwaite
Braithwaiten tunnetuin kaunokirjallinen teos on hänen esikoisromaaninsa "To Sir, with Love" (1959), joka pohjautuu hänen omiin kokemuksiinsa käytöshäiriöisen luokan opettajana Itä-Lontoossa 1950-luvun alkupuolella. James Clavell
ohjasi teoksen pohjalta vuonna 1967 menestystä saavuttaneen elokuvan "Vastahakoiset" ("To Sir With Love"), jossa Sidney Poitier esittää kirjailijan omaakuvaa ymmärtäväisenä opettajana. Jim Jarmusch
Jarmusch haaveili nuorena runoilijan urasta ja opiskeli yliopistossa pääaineenaan englannin kieli. Valmistuttuaan Jarmusch lähti Ranskaan, jossa hänestä tuli Pariisin elokuva-arkistossa harras elokuvan ystävä. Yhdysvaltoihin palattuaan hän alkoi opiskella elokuvaa ja pääsi Nicholas Rayn assistentiksi. Jarmuschin ensimmäinen työ elokuvissa oli Wim Wendersin ja Rayn elokuvassa "Salama veden yllä" ("Lightning Over Water", 1980). Tonino Delli Colli
Delli Collin elokuvaura alkoi Cinecittàn studioilla vuonna 1938. Hänen ensimmäinen itsenäinen kuvaustyönsä oli László Kishin ohjaama "Finalmente sì" (”Vihdoinkin kyllä”) vuonna 1944. Vuonna 1952 hän kuvasi Italian ensimmäisen värielokuvan, Stenon ja Mario Monicellin ohjaaman "Totò a colori" (”Totò väreissä”). Myöhemmin Delli Colli osallistui lukuisiin italialais-yhdysvaltalaisiin yhteistuotantoihin, kunnes vuonna 1961 Pier Paolo Pasolinin "Pummi" teki hänestä ohjaajan vakikuvaajan. Hän työskenteli myös Sergio Leonen, Federico Fellini, Lina Wertmüllerin ja Marco Ferrerin sekä ulkomaalaisista ohjaajista muun muassa Louis Mallen, Roman Polanskin ja Jean-Jacques Annaud’n kanssa. Delli Colli voitti parhaan kuvauksen Golden Globe -palkinnon Roberto Benignin Oscar-palkitusta elokuvasta "Kaunis elämä" (1994). Louis Walsh
Walsh alkoi promotoida ensimmäistä yhtyettään, Time Machinea, jo 15-vuotiaana. Hän soitteli useille tunnetuille promoottoreille Dubliniin saadakseen yhtyeelle keikkoja. Kate Walsh
Walshin oli määrä näytellä elokuvassa 1408 yhdessä John Cusackin ja Samuel L. Jacksonin kanssa, mutta hänen oli luovuttava roolistaan kiireisen aikataulun vuoksi. Walsh tähditti Dennis Quaidin ja Paul Bettanyn kanssa raamatullista kauhuelokuvaa Legion, joka julkaistiin 22. tammikuuta 2010. Robert William Paul
Yksinkertaisemman huumorin jälkeen R.W. Paul alkoi kehittää kuvallista ilmaisuaan. Hän teki paljon erilaisia muotoon liittyviä kokeiluja. Näistä kokeiluista on oiva esimerkki junaonnettomuudesta kertova elokuva "A Railway Collision" (1900), jossa R.W. Paul käytti pienoismalleja, jotka loivat yleisölle aidon ja pelottavan tunnelman. Vuonna 1901 R.W. Paul kiinnostui myös taikuuden esittämisestä elokuvan keinoin. Joe Walsh
Walsh levytti Eaglesissa kaksi studioalbumia ja yhden livealbumin ennen kuin yhtye hajosi syviin erimielisyyksiin vuonna 1980. Walsh esiintyi 1980-luvun ajan sooloartistina ja vaikutti myös The Beatlesin rumpali Ringo Starrin perustamassa Ringo & His All-Starr Band-kokoonpanossa. Hän kärsi tuolloin alkoholismista mutta raitistui vuonna 1994 Eaglesin tehtyä paluun esiintymislavoille 14 vuoden tauon jälkeen. John Woo
Vuonna 1969 23-vuotias Woo sai Cathay Studiosilta käsikirjoittajan työpaikan. Vuonna 1971 hän siirtyi Shaw Brothers Studiosin palvelukseen, jossa häntä opetti maineikas elokuvaohjaaja Chang Cheh. Woon ensiohjaus oli toimintaelokuva "The Young Dragons" vuodelta 1974. Elokuvan kanssa työskenteli muiden muassa nouseva elokuvatähti Jackie Chan. Vuonna 1977 ilmestyi Woon ohjaama komediaelokuva "Money Crazy", joka osoittautui Kiinassa valtaisaksi menestykseksi. Joel Rinne
Vuonna 1942 Ilmari Unho ohjasi Suomi-Filmin ensimmäisen Simo Penttilä -filmatisoinnin, jännitysseikkailun "Kuollut Mies rakastuu", jossa Rinne näytteli pääosan, eversti Sarmon roolin ja Reino Valkama oli everstin aisaparina kapteeni Vehmerinä. Naispääosassa nähtiin Hilkka Helinä. Kuollut Mies sai jatkoa vuonna 1944 elokuvassa "Kuollut mies vihastuu" ja vielä 1952 elokuvassa "Kuollut mies kummittelee", joissa Reino Valkama toimi edelleen everstin oikeana kätenä. Rinne piti itse Kuolleita Miehiä omina elokuvasuosikkeinaan myöhempien Palmu-elokuvien ohella. Muita Penttilä-filmatisointeja olivat "Kolmastoista koputus", jossa Rinne näytteli Maruda-laivan Kapteeni Pentti Kalhon roolin, ja jonka apurina toimi 1. perämies Timo Lehtonen, jota näytteli Tauno Palo. "Valkoisen neilikan velhossa", Rinteen seikkailija-taikurin aisaparina esiintyi jälleen Valkama. Vuonna 1943 syntyi Ilmari Unhon ohjaamana elokuva "Kirkastettu sydän", jonka miespääosasta Rinne nappasi ensimmäisen Jussi-palkintonsa. Don Sharp
Sharpin ohjaustöitä olivat "Kerro se rytmein" (1958), "The Kiss of Vampire" (1963), "Rasputin – riivattu" (1965), "Fu Manchu – kauhun mestari" (1965), "Marrakesh – vaarojen kaupunki" (1966), "Tri Fu Manchu – paholaisen palvelija" (1966), "Jules Verne’s Rocket to the Moon" (1967), "Psychomania" (1971), "Karhusaari" (1979), "Pirullinen pimeys" (1984) ja "Kyyneleet sateessa" (1988). Marty Walsh
Marty Walsh edusti Queen's University -yliopistoa vuosina 1902–1906 ja saavutti vuonna 1905 mestaruuden joukkueen riveissä. Ammattilaisuransa hän aloitti kaudella 1906–07 Canadian Soo -seurassa, joka pelasi International Professional Hockey Leaguessa (IPHL). Loukkaantumisten takia hän pääsi kentälle vain seitsemässä ottelussa. Raoul Walsh
1930-luvun aikana ura alkoi taantua, eivätkä hänen ohjauksena enää olleet sellaisia menestyksiä kuin 1920-luvulla. Michele Lupo
Lupo työskenteli aluksi kuvaussihteerinä ja myöhemmin Camillo Mastrocinquen ja muiden ohjaajien apuohjaajana. Hänen ensimmäinen itsenäinen ohjaustyönsä oli "Maciste, il gladiatore più forte del mondo" vuonna 1962. Sen jälkeen Lupo teki muun muassa teknisesti taitavia jännityselokuvia kuten "Colpo maestro al servizio di Sua Maestà Britannica" (1967) ja "Miljoonan dollarin mies" ("Un Uomo da rispettare", 1972), italowesternin "California – mies ilman lakia" ("California", 1977) sekä Bud Spencerin tähdittämiä suosittuja seikkailuelokuvia. Dick Powell
Vuonna 1952 RKO:n omistaja Howard Hughes antoi Powellille mahdollisuuden tämän ensimmäiseen ohjaustyöhön. Elokuva "Aution kaupungin vangit" menestyi hyvin, ja Powell pääsi myös tuottamaan elokuvia. Hän ehti kuitenkin tuottaa RKO:lle vain vuoden 1956 elokuvan "Valloittaja" ennen kuin yhtiön omistaja vaihtui. Myöhemmin Powell tuotti vielä kolme elokuvaa, kaikki eri tuotantoyhtiöille. Powellin ohjaama "Vihollinen syvyydessä" vuodelta 1957 voitti parhaiden erikoistehosteiden Oscar-palkinnon. Silly Symphonies
Ensimmäinen "Hassunkurinen sinfonia" oli mustavalkoinen piirroselokuva "Luurankotanssi" ("The Skeleton Dance"), jonka ohjasi Ub Iwerks. Sarjan ensimmäinen värielokuva oli "Flowers and Trees" ("Kukkia ja puita") vuodelta 1932; sen ohjasi Burton Gillett, ja se on elokuvahistorian ensimmäinen Technicolor-piirroselokuva. Sarjan muita kuuluisia piirroselokuvia ovat muiden muassa "Kolme pientä porsasta" (1933), "Pikku Hiawatha" (1937) ja "Vanha mylly" (1937), joka sai parhaan piirroselokuvan Oscar-palkinnon. Kiihkeitä rytmejä
Elviksen ensimmäisen elokuvan "Rakasta minua hellästi" valmistautuessa ensi-iltaan syksyllä 1956 tuottaja Hal B. Wallis ilmoitti, että Elviksen seuraava elokuva "Lonesome Cowboy" aloitettaisiin vuodenvaihteessa 1957. Tulevan elokuvan käsikirjoittajaksi ja ohjaajaksi Wallis valitsi Hal Kanterin, joka oli aiemmin työskennellyt muun muassa Wallisin Jerry Lewis & Dean Martin -komedian "Artists and Models" käsikirjoituksen parissa, sekä ohjannut televisiossa George Gobel -show’ta. Elokuvan käsikirjoituksen pohjana oli Mary Agnes Thompsonin "Good Housekeeping" -lehdessä julkaistu jatkosarja "Call for Mitch Miller", josta Kanterin piti nyt sorvata Elvikselle sopiva paketti. Kanter lähti joulukuussa Memphisiin tapaamaan Elvistä, jatkaen tämän mukana Shreveportiin Louisiana Hayride -keikalle, todistamaan paikan päällä Presleymaniaa. Näkemänsä ja kokemansa pohjalta Kanter kirjoitti erilaisia pieniä yksityiskohtia elokuvan käsikirjoitukseen, mm. Elviksen esityksessä yleisön joukossa olevat identtiset kaksoistytöt, jotka lyövät toistensa käsiä yhteen musiikin tahdissa, oli todellisuudesta elokuvaan siirretty kohtaus. Kanter olisi halunnut tehdä elokuvasta enemmän satiiria, mutta eversti Parkerilla ja tuottaja Wallisilla oli oma käsityksensä siitä, miten homma hoidetaan, muovaten elokuvasta prototyypin, jonka pohjalta tulevat Elvis-elokuvat sitten syntyivätkin, hieman lavasteita ja lauluja vaihtamalla. Howard Hawks
Ensimmäisessä maailmansodassa Hawks palveli ilmavoimien kouluttajana, ja sodan jälkeen hän työskenteli hetken kilpa-autojen ja lentokoneiden parissa. Tämän jälkeen hän ohjasi joitakin lyhyitä komedioita ja toimi riippumattomana tuottajana. Hawks aloitti 1923 Paramount Picturesilla käsikirjoitusosastolla ja työskenteli siellä noin 40 elokuvan käsikirjoituksen parissa, yleensä ilman mainintaa tekijäluettelossa. Hän siirtyi 1924 MGM:lle toiveenaan päästä ohjaajaksi. Hawks jätti MGM:n käsikirjoitusosaston seuraavana vuonna ja sai ohjaajasopimuksen William Foxilta. Hän käsikirjoitti neljä elokuvaa ennen kuin sai mahdollisuuden ohjata ensimmäisen elokuvansa. Paul Stewart (näyttelijä)
Stewart liittyi Orson Wellesin Mercury Theatre -näyttelijäryhmään vuonna 1938, jonka kanssa hän esiintyi muun muassa "Maailmojen sota -radiokuunnelmassa". Yhdessä Wellesin kanssa Stewart siirtyi Hollywoodiin ja teki elokuvadebyyttinsä Wellesin ohjaamassa "Citizen Kanessa" vuonna 1941. Hänen muihin elokuviinsa kuuluvat muun muassa "Ilmojen kotkat" (1949), "Laittomasti naimisissa" (1952), "Kitara kainalossa" (1958) ja "Vaaleanpunaisen pantterin kosto" (1978). The Serpent
The Serpent (Isossa-Britanniassa nimikkeenä "Fires of Hate") on vuonna 1916 ensi-iltansa saanut Raoul Walshin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä draamaelokuva, jonka pääosassa on Theda Bara. William Castle (elokuvaohjaaja)
Cohn palkkasi Castlen, jonka ensimmäinen elokuva oli "Muistojen sävel" (1941), jossa hän oli näyttelijöiden dialogivalmentajana. Muutaman vuoden ajan Castle oli pienissä töissä useassa Columbian elokuvassa. Castlen ensimmäinen ohjaustyö oli Boston Blackie -sarjaan kuulunut "The Chance of a Lifetime" (1943). Vuosien 1942–1948 aikana Castle ohjasi useita elokuvia Columbialle, ja ne olivat pääasiassa sarjaelokuvia. Castlen merkittävin elokuva tuolta ajalta oli ehkäpä film noir "He kohtasivat New Yorkissa" vuodelta 1944. Sen hän ohjasi Monogram Picturesille, johon Cohn oli lainannut hänet. Orson Welles piti elokuvasta ja otti Castlen elokuvansa "Nainen Shanghaista" (1947) apulaistuottajaksi. Joel Rinne
Vuonna 1960 Matti Kassila palasi Suomen Filmiteollisuuteen ohjaajaksi ja ryhtyi tekemään elokuvaa Mika Waltarin komisario Palmusta. Kassilan mielestä Suomessa oli vain kolme näyttelijää, joilla oli edellytykset Palmun hahmon tulkitsemiseen: Aku Korhonen, Tauno Palo ja Joel Rinne. Korhonen oli kuitenkin jo vanha ja vakavasti sairas. Palon riippakivenä olivat puolestaan hänen lukuisat romanttiset miessankariroolinsa, jotka eivät olisi tehneet hänestä uskottavaa Palmua. Näin ollen Rinne sai roolin. Elokuvan muissa keskeisissä rooleissa olivat Leo Jokela ja Matti Ranin. Rachel Weisz
Weisz aloitti elokuvauransa vuonna 1995 roolilla elokuvasta "Ketjureaktio". Samana vuonna hän esiintyi myös Bernardo Bertoluccin elokuvassa "Koskematon kauneus". Tämän jälkeen Weisz on näytellyt muun muassa elokuvissa "Muumio" (1999), "Vihollinen porteilla" (2001) "Poika" (2002), "Valamiehet" (2003) ja "Constantine" (2005). High Sierra
Warner tuotti 1930- ja 1940-luvulla elokuvia massatuotantona. Suurin osa "High Sierran" tekijöistä olikin vanhoja konkareita, joilla oli pitkä kokemus elokuva-alalta yleensä ja erityisesti Warnerin massatuotantojärjestelmästä. Kuvaaja Tony Gaudio oli ollut Warnerin palveluksessa yli 10 vuotta ja oli luotettava kuvaaja ilman suuria taiteellisia tavoitteita. Ohjaaja Raoul Walsh oli aloittanut Warnerilla vasta 1939, mutta hän oli ohjannut menestyselokuvia jo 1920-luvulta lähtien. Merkittävimpiä uusia tulokkaita tässä Warnerin tuotannossa olivat apulaistuottaja Mark Hellinger ja käsikirjoittaja John Huston. "High Sierran" ja "Kersantti Yorkin" (1941) menestyksen ansiosta Huston sai ohjata ensimmäisen elokuvansa "Maltan haukka" (1941). Hellinger puolestaan teki myöhemmin merkittävän uran tuottajana Universalilla. Toimeenpanevana tuottajana toimi Hal B. Wallis, jonka tunnetuin tuotanto oli pian "High Sierran" jälkeen valmistunut "Casblanca" (1942). Elokuva myös lujitti Bogartin ja Hustonin suhdetta niin ystävinä kuin työtovereinakin. Joe Walsh
Walsh liittyi Eaglesin kitaristiksi vuoden 1975 joulukuussa korvaten Bernie Leadonin, joka oli eronnut yhtyeestä ollessaan tyytymätön yhtyeen musiikin siirtyessä kohti puhdaspiirteisempää rockia. Muu yhtye, etenkin Don Henley, piti Walshia liian vauhdikkaana persoonana Eaglesin jäseneksi, mutta tämä ei ollut enää esteenä Walshin liittyessä yhtyeeseen. Larry Charles
Ensimmäisen elokuvansa "Masked and Anonymous" Charles ohjasi vuonna 2003. Hän käsikirjoitti elokuvan yhdessä Bob Dylanin kanssa salanimillä ja elokuvassa Dylan näytteli myös pääosaa. Nimekkäästä näyttelijäkaartista huolimatta elokuva jäi kuitenkin vähälle huomiolle. Charlesin seuraava ohjaus "Borat" oli paljon menestyksekkäämpi. Charles korvasi "Boratin" ohjaajana Todd Phillipsin, joka lähti kesken elokuvan teon. Vuonna 2008 Charles ohjasi Bill Maherin tähdittämän ja käsikirjoittaman humoristisen dokumentin "Uskomatonta". Carmen (vuoden 1915 Raoul Walshin elokuva)
"Carmen" perustuu Prosper Mériméen pienoisromaaniin "Carmen", joka oli ilmestynyt vuonna 1845. Elokuva kuvattiin Foxin studioilla New Jerseyn Fort Leessä. "Carmen" sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 31. lokakuuta vuonna 1915 New Yorkissa, ja maanlaajuiseen teatterilevitykseen elokuva pääsi 1. marraskuuta 1915. "Carmen" oli ilmestymisvuonnaan suuri yleisömenestys. "Carmen" ja aiemmin samana vuonna ilmestynyt "A Fool There Was" tekivät Barasta supertähden. "Carmen" on nykyisin listattu kadonneeksi elokuvaksi. Dexter Fletcher
Fletcherin esikoiselokuva ohjaajana, "Wild Bill", sai ensi-iltansa Lontoon elokuvajuhlilla vuonna 2011. Sen jälkeen hän on ohjannut elokuvat "Sunshine on Leith" (2013) ja "Eddie the Eagle" (2016). Pat Roach
Painijana hän esiintyi nimellä ”Bomber” Roach ja hänen painivalmentajansa oli Alf Kent. Näyttelijädebyyttinsä Roach teki Stanley Kubrickin elokuvassa "Kellopeliappelsiini" (1971). Hänen merkittävimpiä elokuvaesiintymisiään olivat "Kadonneen aarteen metsästäjät", "Älä kieltäydy kahdesti", "Conan hävittäjä", "Indiana Jones ja tuomion temppeli", "Indiana Jones ja viimeinen ristiretki", Willow – suuri seikkailu sekä "Robin Hood – varkaiden ruhtinas". Roach on tunnettu myös Bomberin roolista BBC:n draamakomediasarjassa "Näkemiin vaan, muru!" (1983–2004). Eli Roth
Roth päätti haluavansa elokuvaohjaajaksi kahdeksanvuotiaana nähtyään Ridley Scottin elokuvan "Alien – kahdeksas matkustaja". Saatuaan vanhemmiltaan lahjaksi kaitafilmikameran Roth alkoi kuvata lyhytelokuvia. 50 lyhytelokuvaa takanaan hän pääsi opiskelemaan elokuvaa vuonna 1990 New Yorkin yliopiston elokuvalinjalle, josta hän valmistui 1994. Mark Robson
Kun Lewtonin vakio-ohjaaja Jacques Tourneur sai muita tehtäviä RKO:lla, Lewton antoi ohjaustyöt Robsonille ja Wiselle. Robsonin ensimmäinen ohjaus oli "Seitsemäs uhri" 1943. Hän ohjasi Lewtonille vielä neljä elokuvaa: "Aavelaiva" (1943), "Kotirintaman ongelmanuoret" (1944) sekä Boris Karloffin elokuvat "Tuhoon tuomittu saari" (1945) ja "Bedlam – kauhujen talo" (1946). Hän lähti RKO:lta 1948 ja ryhtyi ohjaamaan elokuvia Stanley Kramerille. John Wayne
Waynen ensimmäinen ohjaustyö oli "Alamo" (1960). Hän myös näytteli elokuvassa, mutta ei kuitenkaan saanut työstään suurta kiitosta arvostelijoilta. Waynen ohjaama "Vihreät baretit" (1968) menestyi hyvin, mutta sai kriitikoilta arvostelua kliseisyydestään ja Vietnamin sodalle myönteisestä propagandistisuudestaan. Sulhanen vastatuulessa
Sulhanen vastatuulessa () on vuonna 1951 ensi-iltansa saanut Irving Cummingsin ohjaama yhdysvaltalainen musikaalikomediaelokuva, jonka pääosissa ovat Jane Russell, Groucho Marx ja Frank Sinatra. "Sulhanen vastatuulessa" jäi Irving Cummingsin viimeiseksi ohjaustyöksi. Michael Keusch
Keusch on ohjannut elokuvia vuodesta 1989 lähtien. Ne olivat aluksi englanninkielisiä, mutta myöhemmin 1990-luvun jälkeen hän on ohjannut enimmäkseen saksankielisiä elokuvia. Keuschin on myös ohjannut kolme Steven Seagalin tähdittämää elokuvaa: "Shadow Man" (2006), "Attack Force" (2006) ja "Flight of Fury" (2007). Carmen (vuoden 1915 Raoul Walshin elokuva)
Carmen on vuonna 1915 ensi-iltansa saanut Raoul Walshin ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen mykkä draamaelokuva, jonka nimiroolissa on Theda Bara. Fox Film Corporation toimi elokuvan tuotanto- ja levittäjäyhtiönä. Valko-Venäjän sosialistinen neuvostotasavalta
Valko-Venäjän johtoon nousi kansan itselleen läheisinä pitämiä partisaanijohtajia. Valko-Venäjän neuvostotasavallan johtoon nousi ensimmäinen valkovenäläinen Kirill Mazurau. Hän ei ollut Hruštšovin vankkumaton kannattaja vaan vastusti useita tämän lähettämiä määräyksiä. Mazurau johti Valko-Venäjää vuodet 1956–1965. Kun Hruštšov vieraili Minskissä, piti Mazurau illallisilla puheen valkovenäjäksi. Tuohtunut vieras oli todennut että ei ollut ymmärtänyt mitään ja tavatessaan yliopisto-opiskelijoita, hän vaati siirtymistä pelkkään venäjään, sillä monikielisyys hidasti kommunismin edistymistä. Bobcat Goldthwait
Ohjaajana Goldthwaitin esikoiselokuva oli vuonna 1994 ensi-iltansa saanut "Pähkähullu klovni". Sen jälkeen hän on ohjannut muun muassa elokuvat "Sleeping Dogs Lie" (2006) ja "God Bless America" (2011). Kate Walsh
Walsh työskenteli mallina Japanissa 1980-luvulla ja opetti myös englannin kieltä japanilaisille opiskelijoille. Walsh muutti Chicagoon ja työskenteli Piven Thetre Workshop -teatteriryhmän kanssa. Hän esiintyi myös radioon tuotetussa näytelmässä "Born Guilty". Myöhemmin Walsh muutti New Yorkiin ja liittyi komediaryhmä Burn Manhattaniin, esiintyen Off-Broadway-näytelmissä. Charlie sateessa
Charlie sateessa ("Caught in the Rain") on Charles Chaplinin ohjaama vuoden 1914 yhdysvaltalainen mykkäelokuva. Chaplin kirjoitti elämäkerrassaan elokuvan olleen hänen ensimmäinen ohjaustyönsä, mutta tuon kunnia kuuluu kuitenkin todennäköisesti elokuvalle "Kaksikymmentä minuuttia rakkautta". Andy Warhol
Warhol alkoi myös tehdä underground-elokuvia kahdeksanmillisellä Bolexin elokuvakameralla, vaikka hänellä ei ollut alalta teknistä osaamista. Warholin taiteellinen perusratkaisu oli esittää elokuvat hidastetulla, 16 kuvan sekuntinopeudella. Elokuvien aiheena olivat hänen ystävänsä, jotka tekivät arkisia asioita, kuten suutelivat tai leikkasivat toistensa hiuksia. Warhol kuvasi Factoryssa lukuisia elokuvia, ja vuonna 1964 hän alkoi käyttää niissä entistä enemmän näyttelijöitä. Elokuva "Couch" ("Sohva") esittää Warholin ystävien välistä seksiä Factoryn sohvalla. Elokuvassa "Empire" Warhol kuvasi Empire State Buildingia liikkumattomalla kameralla yöllä kahdeksan tunnin ajan. Yleisön reaktiot olivat pääosin tyrmistyneitä. Warholin ensimmäinen äänielokuva oli "Harlot" (1964). Hän kutsui näyttelijöitään ja seuralaisiaan ”supertähdiksi”, joista tunnetuimpia oli Edie Sedgwick. Raoul Walsh
"Kuohuvaa 20-lukua" seurasivat film noiria enteilevät "He ajavat öisin" (1940) ja "High Sierra" (1941). Sodan aikana hän ohjasi toiminnallisia sotaelokuvia, kuten "Ilmojen seikkailijat" (1942) ja "Punatakkien sankari" (1943). Kummankin elokuvan pääosassa oli Errol Flynn, joka esiintyi pääosassa useissa Walshin elokuvista. Sodanjälkeisistä Warner-elokuvista merkittävin oli gangsterielokuvan klassikko "Valkoinen hehku" (1949). Ridley Scott
Ridley Scott aloitti ohjaajan uransa 1960-luvulla ohjaamalla BBC:n televisiosarjoja. 1970-luvulla hän perusti Alan Parkerin, Hugh Hudsonin ja nuoremman veljensä Tony Scottin kanssa mainoselokuvien tuotantoyhtiön. Hän ohjasi kolmisen tuhatta mainosta ennen ensimmäistä elokuvaansa "Kaksintaistelijat" ("The Duellists", 1977). Elokuva ei menestynyt hyvin, mutta se sai Hollywoodin studiot huomaamaan Scottin. Hänen seuraava elokuvansa oli tieteiskauhuelokuva "Alien – kahdeksas matkustaja". Tämä osoittautui valtavaksi menestykseksi ympäri maailmaa. Howard Hawks
Hawks ohjasi "Rio Bravon" jälkeen 1960-luvulla joitakin viihde-elokuvia. "Hatari" (1962) oli kepeä seikkailukomedia, "Miehen lempiurheilu?" (1964) kertoi ensimmäistä kertaa kalaan joutuvasta kalastusoppaiden kirjoittajasta ja "Vauhtihurjat" (1965) sijoittui kilpa-autoilun maailmaan. Hawksin viimeiset elokuvat "El Dorado" (1967) ja "Rio Lobo" (1970) olivat eräänlaisia muunnelmia "Rio Bravosta", ja niissäkin pääosassa oli John Wayne. Joel Schumacher
Schumacher syntyi New Yorkissa ja opiskeli Parsons The New School for Design -koulussa. Hän aloitti uransa muotiteollisuudessa ja työskenteli pukusuunnittelijana, minkä jälkeen hän kehitti taitojaan televisiotyön parissa. Hän kirjoitti käsikirjoituksen vuoden 1976 pienen budjetin hittielokuvaan "Car Wash" sekä useisiin muihin pieniin menestyksiin. Hän käsikirjoitti myös vuoden 1978 elokuvan "Taikuri Oz", joka oli täysin uudistettu versio alkuperäisestä lavaversiosta. Hänen ohjaajadebyyttinsä oli vuonna 1981 ensi-iltansa saanut "Apua, kutistun", jonka pääosassa oli Lily Tomlin. Schumacher teki pian menestyneempiä elokuvia, kuten kolme ”brat pack” -työtä. Raoul Walsh
Walsh on palkittu tähdellä Hollywood Walk of Famella. Jon Watts
Watts pääsi ohjaamaan ensimmäisen kokopitkän elokuvansa "Clown" (2014) tehtyään ensin käsikirjoittajaystävänsä Christopher D. Fordin kanssa pilatrailerin kauhuelokuvasta, jossa pellepuku ja -naamio jäävät pysyvästi miehen päälle. He merkitsivät olemattoman elokuvan ohjaajaksi piloillaan Eli Rothin ja latasivat trailerin YouTubeen, jossa se saavutti odottamatonta huomiota. Se kantautui myös Rothin tietoon ja hän tarjosi Wattsille tilaisuuden ohjata pilatrailerin pohjalta oikean elokuvan. Wojciech Marczewski
Marczewski kuuluu samaan puolalaisohjaajien ikäpolveen kuin Agnieszka Holland ja Krzysztof Kieślowski, ja hän aloitti uransa vahvasti kahdella koskettavalla nuoruuskuvauksella. 1910-luvun sisäoppilaitokseen sijoittuva "Painajaiset" ("Zmory", 1979) oli hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa, ja vuoden 1981 omaelämä­kerrallinen "Dreszcze" (”Väristyksiä”, 1981) voitti Berliinin elokuvajuhlilla Hopeisen karhun. Teinipoikien ankarasta kasvatuksesta 1950-luvun kesäleirillä kertova "Dreszcze" sai esityskiellon kommunistisessa Puolassa oltuaan teattereissa kolmisen viikkoa ennen Puolan sotatilan julistamista 13. joulukuuta 1981. Louis Walsh
Vuonna 2002 Walsh pääsi tuomariksi Britannian "Popstarsin" toiselle tuotantokaudelle Pete Watermanin ja Geri Halliwellin ohella. Tarkoituksena oli luoda kaksi yhtyettä, tyttöbändi ja poikabändi, sekä kilpailla jouluviikon ykköspaikasta singlelistalla. Tyttöbändi saisi sopimuksen Polydorilta ja Walshin managerikseen. Poikabändi taas pääsisi Watermanin omaan levy-yhtiöön PWL:lle hänen manageroimanaan. Walshin yhtye Girls Aloud voitti ja luo uraa edelleen. Watermanin yhtye One True Voice puolestaan floppasi. Darth Maul
Ennen "Rebelsin" tapahtumia sijoittuvassa antologiaelokuvassa "Solo: A Star Wars Story" Maul teki lyhyen esiitymisen, kun hän paljastuu rikollisjärjestö Crimson Dawnia johtaneen Dryden Vosin toimeksiantajaksi. Drydenin ylin luutnantti Qi’ra kertoo hänelle Drydenin kuolemasta, minkä johdosta Maul ylentää Qi’ran tämän seuraajaksi. "Pimeässä uhassa" näytellyt Ray Park palasi Maulin näyttelijäksi, Sam Witwerin ääninäyttelessä hahmoa. Louis Walsh
Parin kuukauden päästä Walsh vähensi yhtyeen jäsenten määrän viiteen ja päätti, että ensimmäinen single olisi cover-versio kappaleesta ”Working My Way Back To You”. Levytyssopimuksesta huolimatta singlelle ei löytynyt tuottajaa ilman 10 000 puntaa. Walsh sai lainattua rahat baarinomistaja John Reynoldsilta, josta tuli siten yhtyeen toinen manageri, joka huolehtisi raha-asioista. Musiikkivideo maksoi vain 4 000 puntaa, mutta single nousi Irlannissa listakolmokseksi. Britanniassa yhtye pääsi suosioon oltuaan mukana Smash Hits -kiertueella ja niin Osmonds-cover ”Love Me For A Reason” nousi listakakkoseksi joulukuussa 1994 myyden yli 700 000 kappaletta. Levy-yhtiö ei halunnut alun perin julkaista kappaletta, mutta Walsh onnistui jälleen suostuttelussaan. Irwin Winkler
Vuonna 1999 valmistunut "Ensi silmäyksellä" oli Winklerin uran neljäs ohjaustyö, jonka tekemiseen hän kulutti yli 60 miljoonaa dollaria. Val Kilmerin ja Mira Sorvinon esittämä draama sokeasta miehestä, joka saa näkönsä takaisin, ei kiinnostanut suurta yleisöä. Filmi teki Yhdysvalloissa vain parinkymmenen miljoonan dollarin tuloksen, mikä oli yllättävää ottaen huomioon filmin romanttisen sisällön. Kilmerin tähti oli kuitenkin jo himmentynyt. J. T. Walsh
Walsh syntyi San Franciscossa. Hänellä oli sisarukset Christopher, Patricia ja Mary. Ennen näyttelijänuraansa Walsh työskenteli muun muassa sosiaalityöntekijänä, tietosanakirjamyyjänä, opettajana, reportterina ja baarimikkona Manhattanilla. Hän opiskeli Irlannissa ja esiintyi monissa näytelmissä tuona aikana. Vuodesta 1974 hän toimi ohjaajana Off Broadwaylla. Elokuvassa hänet nähtiinkin vasta vuonna 1983, kun hänellä oli pieni rooli "Eddy Macon’s Runissa". Tämän jälkeen hän esiintyi yli viidessäkymmenessä elokuvassa. Hänen alaansa olivat konnan roolit, yleensä sivuosassa. Walsh näytteli Kurt Russellin kanssa kolmessa elokuvassa: "Tequila Sunrise – vaarallinen sekoitus", "Ratkaisun hetket" ja "Sieppaus erämaassa". Walsh näytteli myös muun muassa elokuvissa "Hyvää huomenta, Vietnam", "Hoffa", "Lähellä kuolemaa", "Päämies" ja "Neuvottelija". Darth Maul
Darth Maul, myöhemmin vain Maul, on elokuvaohjaaja George Lucasin luoma kuvitteellinen hahmo, joka esiintyy "Tähtien sodassa". Hän oli sith-lordi ja Darth Sidiousin ensimmäinen oppilas, joka osasi käyttää kaksiteräistä valosapelia. Elokuvassa "" häntä näytteli Ray Park, mutta hänen äänenään oli Peter Serafinowicz. Darth Maul esiintyi myöhemmin animaatiosarjoissa "" ja "Star Wars Rebels", ääninäyttelijänään Samuel Witwer.