Missä oli Suomen ensimmäinen orpokoti?
Lastenkoti
Suomen ensimmäinen lastenkoti perustettiin vuonna 1753 Helsingin Kulosaareen.
Janusz Korczak
Todennäköisesti 5. elokuuta 1942 orpokodin lapset ja henkilökunta tultiin hakemaan Treblinkan tuhoamisleiriin. Korczak, joka pyrki viimeiseen asti huolehtimaan orvoistaan ja rauhoittamaan näiden pelkoa ja ahdistusta, lähti matkalle kohti Treblinkaa yhdessä lasten kanssa. Monet silminnäkijät, kuten kirjallisuuskriitikko Marcel Reich-Ranicki ja pianisti Władysław Szpilman, ovat kuvanneet muistelmissaan Korczakin ja lasten kävelyä Varsovan geton halki Umschlagplatzin juna-asemalle. Korczak ja lapset menehtyivät kaasukammiossa todennäköisesti pian leirille saapumisensa jälkeen. Orpokoti (elokuva)
Eräänä päivänä he ovat ajelulla ja pysähtyvät liikennevaloihin. Laura näkee ensimmäistä kertaa poikansa katoamisen jälkeen Benigna Escobedan, joka taluttaa lastenvaunuja. Nainen huomaa Lauran ja Carlosin ja kiirehtii suojatien yli, kunnes yllättäen auto ajaa hänen ylitseen. Nainen on mennyttä, mutta Laura löytää lastenvaunuista poikanuken, jolla on säkki päässään. Paljastuu että Benigna on ollut ennen orpokodissa työntekijänä, ja hänen oma poikansa Tomás asui siellä. Poika pidettiin eristyksissä muista, sillä hän oli syntymästä asti ollut poikkeavan näköinen, ja joutui käyttämään päässään huppua. Tomás kuoli, kun muut lapset veivät hänen huppunsa, jolloin hän piiloutui rannan luolaan, jossa hukkui nousuveden tullessa. Hadižat Gatajeva ja Malik Gatajev
Hadižat Gatajeva ja Malik Gatajev eli ”Groznyin enkelit” ovat tšetšeenipariskunta, joka Tšetšenian sodan aikana perusti tšetšeenilapsille orpokoteja, ensin vuodesta 1995 Tšetšenian Groznyissa, myöhemmin vuodesta 2000 Liettuan Kaunasissa. Oliver Twist
Tuntematon nainen synnyttää köyhäintalossa poikalapsen, mutta kuolee ennen kuin ehtii paljastaa henkilöllisyytensä. Vastasyntyneelle annetaan nimeksi Oliver Twist, ja koska kukaan ei tunnu olevan kiinnostunut hänestä, hän joutuu orpokotiin. Yhdeksän vuoden kuluttua Oliver siirretään takaisin köyhäintaloon, missä hän ei kuitenkaan ehdi kauan olla, ennen kuin joutuu hautausurakoitsija Mr. Sowerberryn oppipojaksi. Suomalainen viittomakieli
Suomalaisen viittomakielen voidaan katsoa saaneen alkunsa 1800-luvun puolivälissä, kun Ruotsissa opiskellut suomalainen kuuro Carl Oscar Malm (1826–1863) perusti Suomen ensimmäisen kuurojenkoulun Porvooseen vuonna 1846. Malmin käyttämä ruotsalainen viittomakieli levisi suomalaisten kuurojen käyttöön ja eriytyi omaksi kielekseen. Suomen ensimmäinen kuurojen yhdistys perustettiin Turussa vuonna 1886. Albert Tallroth oli perustamassa viittä eri kuurojen yhdistystä ja myös Kuurojen Liittoa. Psykiatrinen sairaala
Keskiajalla ja vielä myöhemminkin vastuu mielisairaiden hoidosta oli Suomessa uskonnollisilla yhdyskunnilla, mikä perustui ajatukseen laupeudesta.
Keskiajan lopulla Suomessa ja muualla Euroopassa alettiin eristää mielisairaita perustamalla mielisairaaloita. Niitä kutsuttiin "Pyhän Hengen huoneiksi". Suomessa tällaisesta sairaalasta on ensimmäinen maininta vuodelta 1396. Sairaalat sijaitsivat kaukana kaupungeista, ja sairaalaan jouduttuaan potilas vietti siellä yleensä lopun elämäänsä. Orpokoti (elokuva)
Laura muuttaa poikansa Simónin ja miehensä Carlosin kanssa entiseen orpokotiin, jossa on itsekin elänyt. Talossa kuitenkin tuntuu kummittelevan, kuuluu narahduksia ja ovia sulkeutuu itsestään. Simón saa uusia mielikuvitusystäviä, joiden läsnäolo alkaa tuntua todellisemmalta. Mielikuvitusystävät ovat Lauran lapsuuden ystäviä, jotka elivät hänen kanssaan samaan aikaan orpokodissa. Kumma kyllä yksikään lapsista ei ole vanhentunut. Rouvasväenyhdistys
Suomen ensimmäinen rouvasväen yhdistyksen perustivat Viipuriin vuonna 1835 kaupungin saksankielisen yläluokan naiset. "Huoltojärjestö Viipurin Fraun-Verein" oli suljettu yhdistys, johon kuului 12 naista. Se perusti muun muassa 20-paikkaisen tyttölasten orpokodin. Seuraavat yhdistykset olivat Porvooseen vuonna 1846 perustettu "Fruntimmerförening" ja 1848 toimintansa aloittaneet Oulun ja Helsingin rouvasväenyhdistykset. Oulun yhdistyksellä oli muun muassa oma koulu. 1850-luvun aikana toiminta laajeni nopeasti ympäri maata. Mathilda Wrede
Henrik Wrede palasi joulukuussa 1885 Suomeen oltuaan kaksi vuotta Siperiassa jakamassa Raamattuja. Hän alkoi yhdessä Mathildan kanssa suunnitella vapautuvien vankien turvakodin perustamista. Heidän isänsä lahjoitti hanketta varten Tuomioja-nimisen torpan, joka sai uuden nimen Toivola. Paikka sijaitsi Kymijoen varrella ja kesäisin sinne pääsi jokea pitkin veneellä Rabbelugnista. Ensimmäinen Toivolan asukas oli mies, jonka Wreden sisarukset lunastivat vankilasta maksamalla hänen sakkonsa. Vastineeksi mies työskenteli turvakodissa. Aluksi asukkaiksi valittiin vain vapaaehtoisia, tuttuja uskovia vankeja. Toivola toimi maanviljelyä harjoittavana työsiirtolana. Henrik asui Toivolassa, mutta Mathilda kävi siellä Rabbelugnista käsin. Mathilda jätti Toivolan kokonaan veljensä hoidettavaksi jo parin vuoden jälkeen ja keskittyi taas pelkästään hänelle tuttuun vankilatyöhön. Toivolan toiminta jatkui vuoteen 1897 asti, jolloin senaatti lopetti sen avustamisen. Toivolan ansiosta suomalaisia rikosvankeja ei lähetetty entiseen tapaan Siperiaan. Viipurin Diakonissalaitos
Viipurin Diakonissalaitos perustettiin vuonna 1869 Dresdenin diakonissalaitoksen suomalaisen diakonissan Olga Hackmanin testamenttivaroilla sekä muiden Hackmanin perheenjäsenten lahjoittamilla varoilla. Viipurin saksalaisen seurakunnan pastori Julius Steger keräsi myös varoja Saksasta, Venäjältä ja Sveitsistä. Diakonissalaitosta edelsi vuotta aikaisemmin perustettu orpolastenkoti. Sen johtajana toimi dresdeniläinen sisar Auguste Köhler. Varsinainen diakonissalaitos perustettiin kauppaneuvos J. F. Hackmanin luona 2. maaliskuuta 1869. Laitoksen johtajaksi valittiin dresdeniläinen sisar Amalie Fröhlich. Diakonissalaitoksen sielunhoitajaksi tuli pastori Steger. Diakonissalaitoksen 30-paikkainen sairaala perustettiin vuonna 1873 sekä lastentarha 1879. Molempia johti niin ikään dresdeniläinen sisar. Toinen lastentarha avattiin myöhemmin Pietarin esikaupungissa. Aino Miettinen
Aino Miettinen oli merkittävä Suomen kehitysvammahuollon uudistaja perustaessaan Diakonissalaitoksen yhteyteen ensimmäisen kehitysvammaisille suunnatun hoitokodin vuonna 1927. Vierailtuaan Kaiserswerthissä Saksassa Diakonissalaitoksen lähettämänä vuonna 1917 hän toi Suomeen uudistetun kehitysvammahuoltomallin joka korosti ennen kaikkea hoidettavan kykyä oppia ja tehdä työtä kukin kykynsä mukaisesti. Hän toimi Rinnekodin johtajattarena aina vuoteen 1959. Diakonissa
Vaikka diakonissojen koulutus aloitettiin Helsingissä, Suomen ensimmäinen diakonissa Mathilda Hoffman valmistui kuitenkin Viipurin Diakonissalaitokselta vuonna 1872. Vuonna 1896 Oulun diakonissalaitos aloitti kiertävien sairaanhoitajien kouluttamisen. Näin haluttiin vastata Oulun seutua maantieteellisesti laajemman alueen koulutus- ja palvelutarpeisiin. Myöhemmin diakonissoja alettiin kouluttaa myös Porissa (1941). Sotaväen ja eräiden kulkulaitosvirastojen leski- ja orpokassa
Sotaväen ja eräiden kulkulaitosvirastojen leski- ja orpokassa oli aiemmin Suomessa eläkelaitos, josta maksettiin eräiden valtion virkamiesten leskien ja turvattomien lasten eläkkeet. Helsingin Diakonissalaitos
Diakonissalaitoksen toiminnan esikuva saatiin Saksasta, jonne oli perustettu ensimmäinen evankelinen diakonissalaitos Kaiserswerthin kaupunkiin 1836. Saksalaisen mallin mukaan myös Helsingin Diakonissalaitoksessa hoidettiin sairaita, huolehdittiin kodittomista lapsista sekä autettiin köyhiä. Lisäksi annettiin sairaanhoidon ammatillista koulutusta. Orpo
Orvot ovat suhteellisen harvinaisia länsimaissa, mutta kehitysmaissa ja sotaakäyvissä maissa miljoonia lapsia elää mm. sotaorpoina. Onneli, Anneli ja orpolapset
Yhtenä kesäaamuna Onneli ja Anneli ovat menossa uimaan, kun he huomaavat laituriinsa kiinnitetyt lautan ja lautalla vieraan pojan. Poika on Pekki, joka on paennut vanhasta orpokodista. Karatessaan hän ei saanut mukaansa pikkuveljeään Timiä, ja etsiikin nyt uutta orpokotia, johon lapset on siirretty. Pekki suunnittelee ryöstöretkeä, jossa hän vapauttaisi Timin sekä muut lapset. Tytöt päättävät auttaa Pekkiä, ja kolmikko perustaa yhdessä rosvoliiton, jonka tehtävänä on pelastaa orpolapset Minna Pinnan hirmuvallasta. Rosvoliittoa ryhtyy tukemaan myös Vaaksanheimojen perhe, ja perheen poika Putti saakin pian tärkeän tehtävän. Ensimmäinen suunnitelma kuitenkin epäonnistuu, ja lasten pelastamiseksi tarvitaan muidenkin Ruusukujan asukkaiden – Tingelstiina, Tangelstiina ja Vekotiitus Vappusen sekä Urho ja Rosina Ulpukan – apua. Orpokoti (elokuva)
Simón leikkii mielikuvitusystäviensä kanssa aarteenetsintäleikkiä, ja löytää paperit, joissa kerrotaan hänen olevan adoptoitu ja sairastavan HIV:tä. Laura ja Simón riitelevät orpokodissa vammaisille lapsille järjestettyjen naamiaiskutsujen aikana, joiden aikana Simón katoaa, ja huppua päässään pitävä poika lukitsee Lauran kylpyhuoneeseen. Laura uskoo poikansa menneen piiloon rannan luolaan, josta häntä ei löydetä. Viranomaiset arvelevat jonkun siepanneen Simónin. Jochen Rindt
Jochen Rindt jäi orvoksi jo pikkulapsena, kun hänen molemmat vanhempansa kuolivat toisen maailmansodan pommituksissa Hampurissa vuonna 1943. Hänen Grazissa Itävallassa asuneet isovanhempansa adoptoivat hänet, ja Jochen muutti heidän luokseen. Pogromi
Termi syntyi Venäjällä 1800-luvun alussa, ja ensimmäisenä pogromina pidetään vuonna 1821 Odessassa järjestettyjä juutalaisvastaisia mellakoita, joissa kuoli 14 juutalaista. Termi vakiintui käyttöön Venäjän eteläosissa vuosina 1881–1884 järjestettyjen laajamittaisten juutalaisvastaisten mellakoiden yhteydessä, joissa juutalaisia syytettiin keisari Aleksanteri II:n murhasta. Vuodet 1917–1921 olivat venäjänjuutalaisille pahinta vainon aikaa, jolloin maassa tapettiin ja raiskattiin jopa lapsia. Yitzhak (Isaac) Ochberg (1878–1937) salakuljetti noina vuosina juutalaislapsia Etelä-Afrikan Kapkaupunkiin ja Johannesburgiin ja perusti sinne muun muassa orpokoteja. Yhteisöasuminen
Vuonna 1990 toimintansa talonvaltausliikkeenä ja nuorten asunnottomien etujärjestönä aloittanut Oranssi ylläpitää ja kunnostaa puutaloja yhteisölliseen asuinkäyttöön. Oranssi Asunnot Oy perustettiin vuonna 1992 ylläpitämään Oranssin asumistoimintaa. Nykyisin Oranssi Asunnoilla on kolmetoista yhteisölliseen ja omatoimiseen asumiseen tarkoitettua puutaloa eri puolilla Helsinkiä. Oranssin asuinyhteisöt sijaitsevat Kumpulassa, Arabiassa, Herttoniemessä, Tapanilassa, Pasilassa ja Pakilassa, joissa on yhteensä 74 vuokra-asuntoa. Asunnot on tarkoitettu nuorille ja nuorille perheille. Taloissa asuu noin satakolmekymmentä asukasta. Kansanopetus
Varsinaisia ensimmäisiä kouluja Suomessa olivat Ahlmani Tampereella, Antelli Kainuussa ja Alopaeuksen koulu Pohjanmaalla. Kaupunkeihin perustettiin köyhäin kouluja, köyhäin tyttöjen, köyhäin poikien ja pikkulasten kouluja. Käsityöläisten oppipojille määrättiin perustettaviksi sunnuntaikouluja vuonna 1842. Turussa toimi vuonna 1820 Belle-Lancasterin koulu eli vuoro-opetuskoulu, myöhemmin vastaavia perustettin Helsinkiin ja Vaasaan. Suomen Puheopisto
Puheopisto avasi keväällä 1951 puhevikaisneuvolan, jossa puheongelmista kärsivät saivat apua. Syksyllä 1963 aloitti toimintansa Puheopiston puhe- ja kuulovikaisille lapsille tarkoitettu päiväkerho, joka myöhemmin muuttui erityispäiväkodiksi puhehäiriöisille lapsille. Päiväkoti lopetti toimintansa 1991. Kolkanlahti
Kolkanniemen pappilaan perustettiin 1700-luvun puolivälissä yksi ensimmäisistä pappilapuutarhoista Suomessa. Vanhimmat pappilan torpat ovat peräisin 1700-luvun alusta: Parkatti, Honkala, Kolkanlahti, Lintulahti, Saunaniemi, Kuortunniemi, Lukkarilehto ja Pajuharju. 1900-luvun alussa torppia oli jo 33 ja mäkitupia kuusi. Torppariasutus loi pohjan myöhemmille pientiloille. Alueen nykyinen rakennuskanta koostuukin lähinnä pientilojen pihapiireistä, uudemmista omakotitaloista ja loma-asunnoista. Pappila siirtyi Tarvaalaan vuonna 1945, ja Kolkanniemi myytiin puoliksi yksityiselle ja puoliksi Saarijärven kunnalle, joka piti siellä lastenkotia vuosina 1954–1984. Nykyisin Kolkanniemi on yksityisomistuksessa. Barokkimusiikki
Antonio Vivaldi oli italialaisen myöhäisbarokin merkittävimpiä ja tuotteliaimpia säveltäjiä. Hän toimi lähes neljänkymmenen vuoden ajan venetsialaisessa "Pio Ospedale della Pietà" -orpokodissa ja tarjosi erinomaista musiikkiopetusta lahjakkaille asukeille, joiden taso nousi niin korkealle että orpokoti tuli tunnetuksi taitavista viulunsoittajistaan. Orpokoti oli tarkoitettu orvoille, aviottomille tai köyhille lapsille ja toimi sisäoppilaitoksen tavoin. Vivaldin työnkuvaan kuului musiikinopetuksen ja soittimien kunnossapidon lisäksi musiikin säveltäminen orpokodin kuorolle ja orkesterille. Hän sävelsi jumalanpalvelusmusiikkia, muun muassa messuja ja oratorioita, mutta hänen teostensa pääosan muodostavat soitinteokset, erityisesti konsertot. Leski- ja orpokassa
Suomessa oli 1900-luvulla muun muassa seuraavat eläkelaitokset, joista maksettiin tällaisia eläkkeitä: Martti Simojoki
Vuonna 1959 perustettiin Helsingin hiippakunta, jonka ensimmäiseksi piispaksi valittiin Martti Simojoki. Jos Mikkelissä hän tuli valmiisiin puitteisiin, niin Helsingissä kaikki piti aloittaa alusta. Apea alkutunnelma vaihtui pian puuhakkuudeksi tiloja hankkimalla ja sisustamalla. Orjapaasi
Kyseessä voi olla myös muinaissuomalaisen korkealla olevaa paikkaa tarkoittaneen "orsi"-sanan johdannainen. Asiakirjoissa nimi Orjapaasi esiintyy ensimmäistä kertaa vasta 1700-luvun lopulla. Nurmes
Nurmeksessa toimi vuonna 2009 Suomen ensimmäinen karjalan kielinen kielipesä Kangasalan lepokoti
Vuonna 1910 perustettiin Kangasalan Lepo- ja Matkailijakoti Osakeyhtiö täysihoitotoiminnan ammattilaistamiseksi Kangasalla. Lepokodin rakennuksen paikalle siirretty runko on Kangasalta Suomen ensimmäisen kansanopiston päärakennuksesta, joka oli tehty 1890-luvun alkupuolella. Lepokodin rakennuksen suunnitteli Heikki Tiitola. Aluksi talon hoitajana toimi Ida Isaksson Tampereelta. 1912 Lepokodin isäntäpariksi tuli Hans ja Gustava Adler. 1921 osakeyhtiö purkautui ja Adlerit saivat talon omistukseensa. Tontti oli vuokralla läheiseltä Sorolan kartanolta. Myöhemmin toimintaa hoitivat Adlerien kolme tytärtä: Martta Aarnikotka, Olga Adler-Tyrkkö ja Kyllikki Kärkkäinen. Täysihoitolassa vieraili monia kuuluisia muusikkoja, kuvataiteilijoita, kirjailijoita, näyttelijöitä ja tiedemiehiä. Lepokodissa on lomaillut ja työskennellyt muun muassa Jean Sibelius, Tauno Palo, Juice Leskinen, Eeva-Liisa Manner ja Pentti Saarikoski. Kirjailija Jalmari Finne asui Kangasalla, lähinnä Lepokodilla, 11 viimeistä vuottaan. "Finnen huone" on yksi Lepokodin nähtävyyksistä. Avioton lapsi
Suomen eduskunta hyväksyi vuonna 1922 lain avioliiton ulkopuolella syntyneistä lapsista ja sen nojalla kaikkiin kuntiin nimettiin lastenvalvojat valvomaan aviottomien lasten ja heidän äitiensä etuja. Uukuniemeläisyys
Orpokodin juhlia järjestettiin orpokodin luona aina sotiin asti, jolloin se jäi rajan taakse. Tämän jälkeen juhlia alettiin viettää Saaren kirkossa. Orpokoti siirtyi puolestaan Ristiinaan. Vuonna 1952 saatiin lahjoituksena Vanha-Tuusjärven kartano Heinolasta, jonne perustettiin palvelukoti. Vuonna 1967 Orpokotiyhdistys muutettiin Parikanniemisäätiöksi, jonka tehtäväksi tuli vaalia uukuniemeläisen herätyksen perintöä. 1960-luvulla liikkeen kannatusta mainitaan olleen yhdeksässä kaakkoissuomalaisessa seurakunnassa rajan tuntumassa. Kannatusalue muodosti melko yhtenäisen ryhmän Kiteeltä Rautjärvelle. Parikkala
Parikkalan seurakunta järjestää yhdessä Parikanniemisäätiön kanssa vuosittain orpokotijuhlat, jonne saapuu satoja kuulijoita ja talkoolaisia eri puolilta Suomea. Paikkakunnalta löytyy myös Parikkalan Larpparit niminen kilta. Rouvasväenyhdistys
Keskieurooppalaisen mallin mukaan perustetuilla yhdistyksillä oli suuri merkitys monien sosiaali- ja terveyspalveluiden synnyttäjinä. Ne perustivat Suomeen muun muassa ensimmäiset lastenkodit. Usea rouvasväenyhdistysten aloittama palvelu siirtyi sittemmin kuntien ja valtion järjestettäväksi. Yhdistysten toiminta oli reagoivaa eli syntyneitä ongelmia korjaavaa, ne eivät pääsääntöisesti pyrkineet vaikuttamaan itse ongelmien syihin. Yhdistykset rahoittivat toimintaansa muun muassa erilaisilla arpajaisilla ja myyjäisillä. Ne oli aluksi tarkoitettu vain naimisissa oleville naisille, mutta myöhemmin mukaan otettiin myös naimattomia. Lestadiolaisten ylioppilaskoti
Ylioppilaskoti perustettiin vuonna 1949 vastaamaan suureen opiskelija-asuntojen kysyntään Helsingissä. Tuolloin oli pääkaupunkiin muuttanut runsaasti etenkin Pohjois-Suomesta vanhoillislestadiolaisen taustan omaavia opiskelijoita, joille haluttiin tarjota asumismahdollisuus saman herätysliikkeen opiskelijoiden kanssa. Ylioppilaskotia varten vuonna 1948 perustettu kannatusyhdistys sai hankittua keväällä 1949 suurehkon asunnon Helsingin Kruununhaasta. Asunto kunnostettiin asuntolatyyppiseksi opiskelijakodiksi ja ensimmäiset asukkaat pääsivät muuttamaan ylioppilaskotiin syksyllä 1949. Kannatusyhdistys sai vielä kaksi vuotta myöhemmin hankittua samasta talonyhtiöstä toisenkin suurehkon asunnon, siten että asukaspaikkojen yhteismäärä nousi 30:een. Teologien osuus asukkaista ei kuitenkaan muodostunut niin keskeiseksi kuin alun perin oli suunniteltu, vaan ylioppilaskodissa asui monien alojen opiskelijoita. Ylioppilaskodin ensimmäisenä isäntänä toimi Hannes Leinonen, joka toimi myöhemmin Oulun piispana. Opaskoirakoulu
Opaskoirien koulutus oli tarkoitus aloittaa Suomessa 1939, mutta talvisodan syttyminen sekoitti suunnitelmat. Ruotsista lahjoitettiin 1940 sotasokeille viisi koulutuksensa aloittanutta koiraa, joiden mukana tuli kouluttaja Lars Svartengren. Koulutuksesta vastasi aluksi Hämeenlinnassa sijaitseva sotakoirakoulu. Koulutuksen rahoitti pitkään Suomen Punainen Risti. Espoon Mäkkylään valmistui 1947 opaskoirakoulu, ja tuolloin koulutuksesta vastasivat Sotasokeat ry ja Sotainvalidien Veljesliitto. Ensi- ja turvakotien liitto
Suomeen perustettiin Naisten suojakotien liitto, myöhemmin "Ensi- ja Turvakotien liitto" talousneuvos Miina Sillanpään aloitteesta vuonna 1945. Sen ensimmäisiä tehtäviä oli Ensikotitoiminta aikakauden termeillä ilmaistuna "AU-äitien auttaminen", toisin sanoen avioliiton ulkopuolella syntyneiden lasten ja heidän äitiensä aseman turvaaminen. Myöhemmin ensikotitoiminnan tarpeen vähentyessä mukaan tuli myös turvakotitoiminta parisuhdeväkivaltaa kokeneille, ensin tosin lähinnä naisille. Vuodesta 2006 lähtien liitto on kannanotoissaan korostanut, että myös miehet ovat tervetulleita turvakoteihin kokiessaan lastensa kanssa perheväkivaltaa puolisonsa taholta. Karjanhoitokoulut Suomessa
Suomen ensimmäinen yhdistetty meijeri- ja karjanhoitokoulu perustettiin Liperiin vuonna 1869. Se toimi Simananniemen kartanossa maanviljelyskoulun ohessa vuoteen 1910 saakka, jolloin kaikki opetus loppui kartanon maiden tultua valtaosin myydyiksi. Ormio
Suomessa ormiota tavataan vain kirkasvetisessä Kukkiassa ja sen läheisyydessä Kuohijärvessä, Vihajärvessä, ja Iso Roineveden pohjoisessa osassa Vähä-Roineessa. Kaikki esiintymät sijaitsevat Pälkäneen (entinen Luopioinen) ja Hämeenlinnan (entinen Hauho) kuntien alueella. Suomen esiintymä on lajin pohjoisin ja itäisin maailmassa ja on kaukana muista esiintymistä. Lähimmillään lajia tavataan Etelä-Ruotsissa noin 60. leveysasteen korkeudella. Ormio löydettiin Suomesta vasta vuonna 1933. Lajin pääesiintymäjärvi Kukkia on Euroopan unionin luontodirektiiviin perustuva Natura 2000-alue ja se edustaa niukkaravinteista järvityyppiä, jossa on runsaasti pohjaversoiskasvillisuutta. Elokolo
Elämäntapaliiton ensimmäisen puheenjohtajan Vesa Karvisen mukaan kansalaisten kohtaamispaikka -ideaan käytiin tutustumassa 1980-luvun lopulla ruotsalaisessa sosiaalityötä tekevässä Verdandi-järjestössä. Ilpo Siimes, Elämäntapaliiton ensimmäinen toiminnanjohtaja, puolestaan toteaa Myötäote-lehden haastattelussa, että Elokolojen toiminnan voidaan katsoa alkaneen Kansan Raittiusavun ensimmäisistä ns. lähiökodeista joista ensimmäinen perustettiin Puistolaan. Ensimmäiset varsinaiset Elokolot perustettiin Helsinkiin, Pirkkalaan, Järvenpäähän, Tampereelle ja Turkuun. Janusz Korczak
Valmistuttuaan 1904 lääkäriksi Korczak sai lastenlääkärin paikan arvostetusta varsovalaisesta Behrsonin ja Baumanin sairaalasta. Vuonna 1912 hänestä tuli juutalaisen "Dom Sierot" -orpokodin johtaja, missä tehtävässä hän jatkoi elämänsä loppuun asti. Vuonna 1919 hän oli mukana perustamassa toista orpokotia nimeltä "Nasz dom". Se oli tarkoitettu ei-juutalaisille lapsille. Nuorisotalo
Suomen tiettävästi ensimmäinen kunnallinen nuorisotila oli Helsingin Hakaniemessä vuosina 1957–1969 toiminut Haka-kerho. Arvo Parkkila
Helsingin kaupunki avasi 5. joulukuuta 1967 Suomen Väri- ja Vernissatehdas Oy:ltä Ruoholahdessa sijainneeseen tyhjäksi jääneeseen maalivarastoon yömajan asunnottomille alkoholisteille. Satojen asunnottomien majoittaminen ja huolto pikaisella aikataululla sai monet asunnottomien majoitusta hoitavat järjestöt epäröimään, vaikka kaikilla oli paljon kokemusta alalta. Parkkila oli ainoa, joka uskalsi ottaa vastuun toiminnasta. Hän oli Helsingin alkoholistien keskuudessa jonkinlainen nokkamies, joka organisoi porukan ruoka-, vaate- ja alkoholihankintoja ja oli heille muutenkin isähahmo. Syntyi ”Lepakkoluola” eli ”Liekkihotelli”. Parkkilalla oli oma remonttiyritys, jonka työntekijöiksi hän palkkasi vain entisiä juoppoja. Hänen ideansa oli, että sivuraiteelle suistunut päihdeongelmainen pääsee parhaiten takaisin yhteiskuntakelpoiseksi, jos hänellä on työpaikka ja oma halu raitistua. Tätä ajatusta hän olisi halunnut soveltaa Liekkihotellin asiakkaisiin, mutta ajatuksen toteuttaminen osoittautui mahdottomaksi, koska odotetun parin sadan miehen sijasta heitä tuli yli tuhat. Suurin osa heistä oli vaikeasti päihdeongelmaisia ja sen vuoksi työkyvyttömiä, ja näin suuren joukon paimentaminen vei sekä Parkkilan että Suoja-Pirtti ry:n voimavarat. Liekkihotellin toiminta loppui 1979. Sotilaskotiyhdistys
Sotilaskotitoiminta Suomessa alkoi vuonna 1918 Saksasta koulutuksesta palanneiden jääkärien aloitteesta ja Suomen ensimmäisen sotilaskodin avasi Helsingin NMKY 15. huhtikuuta 1918. Sotaorpo
Vasta nyt 2000-luvulla kun sotaorvot ovat jo eläkeiässä, lapsuuden muistot ja isättömyyden traumat ovat tulleet yhä enemmän esiin. On tullut tarve tavata kohtalotovereita, keskustella koetusta ja järjestäytyä. Ensimmäinen paikallisyhdistys perustettiin Lahteen vuonna 1999, sen jälkeen Jyväskylään ja Kymenlaaksoon. Nykyään paikallisyhdistykset kattavat koko maan ja ovat liittyneet Kaatuneitten Omaisten Liittoon. Sotaorpojen kohtaloita valottavat 2000-luvulla ilmestyneet muistelmateokset, joita ovat julkaisseet sekä kustannusosakeyhtiöt että paikallisyhdistykset omakustanteina. DNA (yritys)
Vuonna 2017 DNA otti tiettävästi ensimmäisenä työpaikkana Suomessa käyttöön isovanhempainvapaan. Vapaaseen olivat oikeutettuja kaikki työntekijät, joille on syntynyt lapsenlapsi vuoden 2017 alun jälkeen. Vapaa liittyi Väestöliiton Perheystävällinen työpaikka -pilottiohjelmaan ja idea siihen tuli henkilöstöltä.
DNA on tukenut muun muassa Suomen alppimaajoukkuetta,SOS-Lapsikylää. ja Suomen sotaveteraaneja, Vammaisten lasten ja nuorten tukisäätiö Vamlasia, SPR:n vanhusten ystävätoimintaa, WWF:n ilmastotyötä. Helsingin sokeainkoulu
Ajatus sokeiden oppilaitoksen perustamisesta syntyi Suomessa sen jälkeen, kun "kuuromykkäinkouluja" oli perustettu niin, että niitä oli 1860-luvun alussa neljä. Aloitteentekijöinä olivat Uno Cygnaeus ja Carl Henrik Alopaeus, jotka olivat ulkomailla tutustuneet myös sokeiden opetukseen. Mathilda Linsén ja Karl Mortimer Stenius lähtivät senaatin määrärahan turvin opintomatkoille merkittäviin sokeiden oppilaitoksiin, joista erityisesti vaikutteita saatiin Kööpenhaminasta ja Dresdenistä. Linsén teki kesäkuussa 1865 senaatille aloitteen ruotsinkielisen opetuksen järjestämisestä, ja opetus alkoi väliaikaisena Blindanstalten i Helsingfors -nimisenä kouluna. Vuonna 1892 annetulla asetuksella opetus vakinaistettiin. Helsingin koulun yhteyteen perustettiin vuonna 1929 viisipaikkainen yksityinen sokeain lasten esikoulu. Mittelspitz
Ensimmäinen Suomeen vuonna 1989 tuotu Mittelspitz oli väriltään valkoinen. Ensimmäinen pentue Suomessa kasvatettiin vuonna 1993. Ensimmäinen oranssi koira tuotiin Suomeen vuonna 1995 ja ensimmäinen kyseisen värin pentue syntyi vuonna 1996. K. H. Attila
Anna Attila perusti 1890 Orimattilan Naisyhdistyksen ja oli sen puheenjohtajana parikymmentä vuotta. Naisyhdistys perusti vuonna 1893 Orimattilaan Suomen ensimmäisen emäntäkoulun. Yhdistys myi koulun 1919 valtiolle jolloin koulu muuttui Orimattilan kotitalousopistoksi. K. H. Attilalla ja hänen vaimollaan oli 10 lasta joista viisi eli aikuisikään. Vanhin poika Sulo Attila (1879–1963) valmistui sähköinsinööriksi 1903 ja rakennutti 1910 Orimattilan Niemenkylän Vääräkoskelle sähkölaitoksen. Viljo Attila (1884–1920) puolestaan toimi Mikkelin pormestarina. Goottirock
Suosituin suomalainen goottirockyhtye on 1980-luvun alkuvuosina vaikuttanut Musta Paraati, jonka merkitys suomalaiselle goottirockille on ollut huomattava. Yhtyeen tunnetuin albumi, "Peilitalossa", ilmestyi vuonna 1983. Liikkuvat lapset julkaisi omakustanteena ensimmäisen albuminsa 1983 laulusolistin ollessa Tuula Amberla. Seuraavat 2 albumia Viettelyksen vaunu (1985) ja Kakarakosto (1986) julkaisi EMI. Yhtye palasi yhteen ja aloitti keikkailun 2010 ja samalla EMI julkaisi Liikkuvien lasten koko tuotannon, Palavat sillat-soinen maa. Stupido records julkaisi 2011 Liikkuvien lasten Murhe ja melankolian. Alkuvuodesta 2014 Stupido julkaisi Liikkuvien lasten EP:n Kuvia sinusta. Liikkuvat lapset tulevat vuoden 2014 aikana julkaisemaan seuraavan albuminsa. Yhtye toimii edelleen aktiivisena. Suomen ensimmäisen englanninkielisen goottirockalbumin puolestaan julkaisi pohjoissuomalainen Russian Love, jonka esikoisalbumi "Nergal" ilmestyi 1988. Muita 1980-luvun suomalaisia goottirockyhtyeitä olivat muun muassa Psyyke, Silmät, Dorian Gray, Syyskuu, Hexenhaus, Kuudes tunti ja myös kansainvälistä menestystä saavuttanut Two Witches. 1990- ja 2000-luvulla suomalaisia goottirockyhtyeitä olivat muun muassa The 69 Eyes This Empty Flow, The Shadow Dance, Sad Parade, The Candles Burning Blue, Varjo ja Suruaika. Vielä 2010-luvulla Suomessa vaikuttaa muutamia aktiivisia goottirock-yhtyeitä, esimerkkeinä Silent Scream, Murnau's Playhouse, Loistava Polku, Wreckdance, Hexdrive ja UltraNoir Päiväkotitoiminta Suomessa
Lastentarhan varsinaisena perustajana pidetään saksalaista pedagogia Friedrich Fröbeliä, jonka idean mukaisia lastentarhoja perustettiin 1830-luvun lopulta lähtien Saksaan ja muutamiin muihin Euroopan maihin. Ajatuksen lastentarhoista toi Suomeen 1850-luvun lopussa "Suomen kansakoulun isä" Uno Cygnaeus, joka oli Keski-Eurooppaan suuntautuneen opintomatkansa aikana käynyt Hampurissa sijainneessa lastentarhassa ja lastentarhanopettajia kouluttaneessa seminaarissa. Laatiessaan ehdotusta kansakoululaitoksesta Cygnaeus ehdotti lastentarhan ja lastenseimen perustamista paitsi kansakoulunopettajaseminaarin tyttömallikoulun yhteyteen, myös tyttökansakoulujen osaksi. Kansakoulujen vakiinnuttua perustettiin erityyppisiä pienten lasten kouluja eri puolille maata. Sergei Okulov
Vuonna 1891 Suomen alue, joka oli kuulunut Pietarin hiippakuntaan, erotettiin omaksi itsenäiseksi hiippakunnakseen ja ensimmäiseksi piispaksi nimitettiin apulaispiispa Antonij (Aleksander Vadkovskij); hän sai piispanistuimensa paikaksi Sortavalan. Ahmed Said Khadr
Khadr työskenteli useiden kansalaisjärjestöjen apuna avustaen afgaanipakolaisia ja järjestäen maanviljelysprojekteja. Hän perusti kaksi orpokotia lapsille, joiden vanhemmat olivat kuolleet Neuvostoliiton hyökkäyksessä, ja rahoitti sekä Makkah Mukaraman sairaalan että seitsemän Pakistanin pakolaisleirin sairaalan rakennustyötä omista varoistaan. Sotaorpo
Vuosien 1939–1945 taisteluissa Suomi menetti noin 90 000 miestä. Heiltä jäi noin 30 000 sotaleskeä ja yli 50 000 sotaorpoa. Valtiolta nämä sotaorvot saivat huoltoeläkkeen ja yhteiskunta tuki myös koulutusta. Tärkeä tukija oli sotaleskien perustama Kaatuneitten Omaisten Liitto, joka järjesti esimerkiksi kesäleirejä sotaorvoille. Toisaalta taloudellinen apu ei pystynyt korvaamaan isän menettämisen aiheuttamaa kaipuuta, ja moni sotaorpo joutui elämään ilman aikuisen antamaa turvaa, sillä huoltajan kaatumisen aiheuttaman taloudellisen ja henkisen taakan alla äiditkin saattoivat etääntyä lapsistaan. Lapsuus- ja nuoruusvuosinaan sotaorvot eivät juuri puhuneet sotaorpoudestaan eivätkä myöhemminkään. SOS-Lapsikylä
SOS-lapsikylätoiminnan perustajana oli itävaltalainen lääketieteen opiskelija Hermann Gmeiner. Ensimmäinen SOS-lapsikylä avattiin Itävallan Imstissä vuonna 1949. Tuolloin toiminnan tarkoituksena oli auttaa toisessa maailmansodassa kotinsa, turvansa ja perheensä menettäneitä lapsia. Suomen SOS-lapsikyläyhdistys perustettiin Albin Gebhardtin johdolla vuonna 1962 ja ensimmäinen lapsikylä valmistui Espoon Tapiolaan vuonna 1966. Vammaisuus
Suomessa ensimmäisiä vammaisten avuksi tarkoitettuja palveluja olivat vuonna 1846 kuuroja lapsia varten perustetut koulut. 1800-luvun lopulla yleistyi ajatus siitä, että vammaisia lapsia on mahdollista opettaa. Taustalla olivat valistuksen ajattelu ihmisten kehittämisestä sekä kristinuskon käsitys ihmisestä arvokkaana Jumalan kuvana. Ihmisen viallisuudella nähtiin olevan jumalallinen tarkoitus, kuten koettelemus, muistutus oman terveyden arvokkuudesta ja Jumalalta saatujen lahjojen oikein käyttämisestä. Kenttäkirkko
Suomessa varhaisimmat tiedot venäläisistä ortodoksisista sotilaskirkoista ovat Suuren Pohjan sodan ajalta. Vuosina 1700–1721 käydyn sodan aikoihin niitä oli Käkisalmessa jo vuosina 1695–1710 sekä Viipurissa ja Savonlinnassa vuoden 1710 jälkeisenä aikana. Niihin aikoihin venäläiset eivät perustaneet vallattuun maahan pysyviä sotilaskirkkoja muualle paitsi rajalinnoituksiin, vaan kirkollinen toiminta järjestettiin joukkojen mukana siirtyneissä kenttäkirkoissa. Sellainen pystytettiin sotaväen pysähdyspaikalle joko valmiiseen rakennukseen tai ulos telttakatokseen. Vasta 1808–1809 käydyn Suomen sodan jälkeen Venäjän keisarikunnan alaiseen Suomen suuriruhtinaskuntaan tuli armeijan mukana sotilaskirkkoja lähes jokaiseen kolkkaan. Sotilaiden mukana tuli ortodoksinen uskonto ja heitä seurasivat virkamiehet palvelusväkensä kanssa sekä kauppiaat. Sotilaiden mukana ortodoksisen kirkon toiminta ulottui aina Ahvenanmaalle ja Tornioon saakka. Venäläisjoukkojen asemapaikat vakiintuivat kaupunkeihin ja linnoituksiin vuoteen 1830 mennessä, mikä mahdollisti kenttäkirkkojen toiminnan vakiintumisen. Suomen ensimmäinen venäläinen siviiliseurakunta perustettiin Helsinkiin ja seurakunnan käyttöön valmistui Pyhän Kolminaisuuden kirkko 1827. Turvakoti
Suomeen perustettiin vuonna 1945 "Naisten suojakotien liitto", myöhemmin "Ensi- ja turvakotien liitto" . Sen ensimmäisiä tehtäviä oli ensikotitoiminta; aikakauden termeillä ilmaisten "AU-äitien auttaminen", toisin sanottuna avioliiton ulkopuolella syntyneiden lasten ja heidän äitiensä aseman turvaaminen. Myöhemmin mukaan tuli myös turvakotitoiminta parisuhteissaan väkivaltaa kokeneille ihmisille, ensin lähinnä naisille. Viipurin Diakonissalaitos
Viipurin Diakonissalaitos on vuonna 1869 Viipurin Saunalahteen perustettu diakonissalaitos, jonka yhteydessä toimi orpolastenkoti sekä sairaala. Nykyään se toimii Lahdessa nimellä Diakonialaitos Lahti. Suomen sisällissodan vankileirit
Ensimmäiset vankien pidätyskeskukset syntyivät heti sodan alkuvaiheessa rintamalinjan pohjoispuolelle Svinhufvudin hallituksen eli valkoisten hallitsemalle alueelle. Suuria vankikeskittymiä oli syntynyt muun muassa Ouluun, Kokkolaan, Seinäjoelle ja Kuopioon. Aluksi vankeja säilytettiin muun muassa vankiloissa ja kouluissa sekä muissa julkisissa rakennuksissa. Myös työväen- ja seuratalot olivat yleisiä; joillakin paikkakunnilla, kuten Varkaudessa, heitä pidettiin jopa kirkossa. Koulukoti
Suomen ensimmäinen koulukoti (tuolloin kasvatuslaitos), Kylliälän laitos, perustettiin vuonna 1829 Viipurin lähelle. Kasvatuslaitosten laajempi perustaminen tapahtui kuitenkin 1800-luvun lopulla ja valtio perusti ensimmäisen kasvatuslaitosten vasta vuonna 1891. Kaupungistumisen ja teollistumisen myötä kasvaneet yhteiskunnalliset ongelmat loivat perustan laitoksille. Laitoksiin sijoitettiin tuomioistuinten päätöksillä 7–14-vuotiaita lapsia ja laitokset toimivat vankeinhoitohallituksen alaisina. Laitokset olivatkin oikeastaan rikoksia tehneiden lasten pakkohoitolaitoksia ja koulukotityö profiloitui pahantapaisten lasten kasvatustyöksi. Huumeiden historia Suomessa
Huumeriippuvaisia eli narkomaaneja oli 1800-luvun lopulla ympäri Suomea, mutta enemmän keskittyneinä suuriin kaupunkeihin. Pääosin he olivat morfiini- ja opiaattiriippuvaisia. Hoitoon pääsy oli helpompaa suurissa kaupungeissa ja riippuvaisia hoidettiin lähinnä mielisairaaloissa, mutta myös valtion- ja kunnansairaaloissa, sekä yksityisellä puolella. Pääkaupungin alueella huumeriippuvaisia hoidettiin kunnallisissa hoitopaikoissa Kivelän sairaalassa ja Marian sairaalassa (perustettu 1886), sekä yksityisellä puolella (Diakonissalaitos (per. 1897) ja Villa Kammio, Eiran yksityissairaala (per. 1905), Mehiläinen (per. 1910)). Villa Kammion perustaminen Töölön arvostetulle huvila-alueelle nosti vastalauseiden ryöpyn ja herätti kaupungin valtuustossa vastustusta vuonna 1890. Kaupungin terveyslautakunta päätyi kuitenkin perustamisen puolelle. Utön majakka
Utön majakka on Suomen vanhin yhä toiminnassa oleva valomajakka ja Suomen ensimmäinen radiomajakka. Se sijaitsee Korppoon Utön saaressa, Paraisten kaupungissa Saaristomerellä. Saaren ensimmäinen majakkatorni rakennettiin 1753. Suitian ruukki
Suitian ruukki (myös Nybyn ruukki) oli Suomen ensimmäinen rautaruukki. Laamanni Erik Flemingin Suitian kartanon maille perustama ruukki sijaitsi Siuntion Tupalassa, ja toimi 1530-luvulta, mahdollisesti vuodesta 1530 vuoteen 1558. Ruukki käytti raaka-aineenaan Ojamon rautakaivoksesta tuotua malmia. Ruukin jäänteet löydettiin joulukuussa 2007. Sokeainopetus
Muinaisessa Egyptissä huomattava osa runoilijoista ja muusikoista oli sokeita. Egyptissä (c. 2040-1640 BCE) Sokeita harpunsoittajia on kuvattu hautojen seinillä. Tämä osoitti, että Egyptissä pidettiin huolta vammaisista
Ranskan kuningas Ludvig IX perusti Pariisiin 1290 hoitolaitoksen ristiretkillä näkönsä menettäneille sotilaille. Näkövammaisopetuksen uranuurtajana on historiaan jäänyt Pariisin amiraliteetin kielenkääntäjä Valentin Hauy, joka kauan mahdollisuuksia pohdittuaan alkoi opettaa sokeaa vuonna 1784 ja laajensi opetustyötään kahdentoista oppilaan sokeainkouluksi. Sokeainkouluja alettiin perustaa eri puolille Eurooppaa, myös Pietariin, missä sokeainkoulu aloitti toimintansa 1807. Ruotsissa sokeain ja kuuromykkäin opisto avattiin 1808. Suomen ensimmäinen sokeainkoulu aloitti 1865 Helsingissä ruotsinkielisenä. Suomenkielinen sokeainopetus alkoi Kuopiossa vuonna 1871. Kätilöopisto
Suomen ensimmäinen perheosasto perustettiin Kätilöopiston sairaalassa vuonna 1996 ja Haikaranpesä avattiin kahta vuotta myöhemmin. Sen toiminta-ajatuksena on, että sama henkilökunta hoitaa perhettä valmennus-, synnytys- ja lapsivuodeaikana kodinomaisissa tiloissa. Monisikiöraskaus
1950-luvulla paljon julkisuutta tiedotusvälineissä saivat Suomen ensimmäiset eloonjääneet neloset, Etelä-Pohjanmaalla vuonna 1951 syntyneet Jouppilan neloset. Hormonihoidon tuloksena syntynyt katras, kolme poikaa ja yksi tyttö, kutsuttiin vanhempineen kunniavieraiksi moniin tapahtumiin, kuten maatalousnäyttelyihin ja eri järjestöjen kesäjuhliin. Perheestä tehtiin monia aikakauslehtijuttuja ja muun muassa parin minuutin uutiskatsausfilmi. Leski- ja orpokassa
Leski- ja orpokassa oli aiemmin Suomessa nimitys eläkelaitokselle, josta maksettiin kassan osakkaan kuoltua eläkettä osakkaan leskelle ja turvattomille alaikäisille lapsille kassan sääntöjen mukaan. Laivurinkatu
Laivurinkadun eteläpäähän Emma Mäkinen perusti 1880-luvulla turvakodin langenneille naisille ja orpolapsille. Vuonna 1923 samaan rakennukseen sijoitettiin Helsingin kaupungin vastaanotto- ja havaintokoti, joka vuonna 1941 siirrettiin uuteen rakennukseen Sofianlehtoon. Puretun turvakodin alueelle rakennettiin sittemmin Helsingin ranskalais-suomalaisen koulun rakennus sekä Merikadun kulmassa oleva asuinkerrostalo. Pelastakaa Lapset
Save the Children, Kansainvälinen Pelastakaa Lapset -liike on perustettu Lontoossa vuonna 1919 alkujaan ensimmäisen maailmansodan lapsiuhrien auttamiseksi. Vuonna 1922 Suomen tasavallan presidentin puoliso Ester Ståhlberg perusti Suomeen lapsijärjestön nimeltään "Koteja Kodittomille Lapsille". Vuonna 1945 nimi vaihdettiin Pelastakaa Lapset ry:ksi. Ebeneser-talo
Ebeneser-talo on Wivi Lönnin suunnittelema rakennus Harjun alueella Helsingissä. Ebeneser-säätiön omistuksessa oleva talo rakennettiin päiväkotitoimintaa varten, ja se valmistui vuonna 1908. Se oli Suomen ensimmäisiä lastentarhaksi suunniteltuja rakennuksia, ja siellä toimi myös Suomen ainoa lastentarhanopettajien seminaari vuoteen 1955 asti. Päiväkoti lopetti vuonna 1986 ja opettajakoulutus siirtyi pois talosta vuonna 1993. Sittemmin Helsingin kaupunki on perustanut rakennukseen uudestaan päiväkodin, ja talossa toimii muun muassa Lastentarhamuseo. Kotivalo (lehti)
Kotivalo oli vuosina 1943–1954 ilmestynyt suomenkielinen aikakauslehti, jota julkaisi Suomen orpokotiyhdistys, vuodesta 1946 Suomen kesälapsiyhdistys. Joulunumeroiden nimenä oli "Jouluvalo". Puolustuslaitoksen leski- ja orpokassa
Puolustuslaitoksen leski- ja orpokassa oli aiemmin Suomessa eläkelaitos, josta maksettiin puolustuslaitoksen virkamiesten leskien ja turvattomien lasten eläkkeet. Diakonia
Tunnetuimpia diakonilaitoksia ovat Aurora Karamzinin vuonna 1867 perustama Helsingin Diakonissalaitos, 1869 perustettu Viipurin Diakonissalaitos, 1905 perustettu Sortavalan Diakonissalaitos ja 1896 perustettu Oulun Diakonissalaitos. Suomen Vapaakirkon historia
Pääsiäisen ajalla 1880 Tiselius palasi Helsinkiin ja silloin myös Edvard Björkenheim (1856–1934) kävi tapaamassa Helsingin uskovia. Keväällä 1880 nuori uskova ylioppilaskokelas Hjalmar Braxén (1860–1909) tuli Oulusta ja suoritti ylioppilastutkintonsa ja liittyi näihin Vapaan Lähetyksen uskoviin. Hän oli opiskellut jumaluusoppia täyden jakson ja suorittanut erotutkinnon, mutta ei ollut antanut vihkiä itseänsä papiksi.
Emma Åhman kävi 1880 Mia Sahlbergin kanssa Tukholman Vita Bergetissä tutustumassa Elsa Borgin johtamaan turvakotiin. Joulukuussa 1880 Emma Åhman perusti Siltasaareen Helsinkiin kodin langenneille naisille. Vuonna 1882 hän vuokrasi suuremmat tilat merisatamasta. 1883 perustettiin lastenkoti. Suomen Lähetysseura oli yksi useista turvakodin avustajista. Vuonna 1885 Emma Åhman avioitui saarnaaja Antti Mäkisen kanssa, jolloin turvakodista muodostui yksi Helsingin vapaakirkollisten keskuksista. Emma Mäkisen Säätiön Turvakoti toimi 35 vuotta, Emma Mäkisen kuolemaan asti vuoteen 1915. Sen jälkeen Helsingin valkonauha aloitti turvakoti työn. Köyhäintalo
Köyhäintalo oli Suomessa 1800-luvun lopulta lähtien yleistynyt laitos. Köyhäintaloihin sijoitettiin huollettaviksi kaikki köyhäinhoidon elätit vammaisista aviottomiin äiteihin. Nämä talot olivat oman aikansa vastaus sosiaalihuollon ongelmiin: tavoitteena oli esimerkiksi ehkäistä kerjuuta ja kasvattaa “työnvieroksujista” kunnon kansalaisia. Siviilivirkakunnan leski- ja orpokassa
Siviilivirkakunnan leski- ja orpokassa oli aiemmin Suomessa valtion laitos, josta maksettiin kuolleiden virkamiesten leskien ja turvattomien lasten eläkkeet. Lastenkoti
Sisällissodan jälkeen Suomessa oli yli 20 000 orpoa tai muuten avun tarpeessa olevaa lasta, joilla ei ollut huoltajaa. 1920-luvun alussa Suomessa kiinnitettiin erityistä huomiota näiden lasten asemaan. Julkisten palveluiden rinnalla sotaorpoja tukemaan perustetiin yksityisiä yhdistyksiä. Carl Oscar Malm
Vuonna 1846 Malm perusti ensimmäisen kuurojenkoulun Porvooseen ja hänestä tuli koulun ensimmäinen viittomakielinen opettaja. Alussa koulun toiminta oli kankeaa ja vaivalloista, mutta tammikuussa 1857 kokoontui muutamia Malmin koulusta kiinnostuneita henkilöitä neuvottelemaan koulun tilanteesta. Tämä "johtokunta", johon kuuluivat muun muassa Johan Ludvig Runeberg ja Carl Henrik Alopaeus, sai kerätyksi varoja koululle ja se pääsi muuttamaan tilavampaan huoneistoon. Saman johtokunnan aloitteesta perustettiin vuonna 1860 Turkuun Suomen ensimmäinen valtion ylläpitämä kuurojenkoulu. Malm ei itse saanut koulun johtajuutta, koska katsottiin, että johtajan täytyy olla kuuleva. Siten alussa koulun vt. johtajana toimi hänen veljensä Gustaf Emil Malm. Turku ei ottanut Malmia vastaan niin hyvin kuin Porvoo, ja hän tunsikin itsensä ulkopuoliseksi. Kansankoti
Ennen sen käyttöä poliittisen retoriikan harjoittamisessa, kansankoti tarkoitti rakennusta, jossa köyhälistöllä oli edulliseen hintaan mahdollisuus saada tietoa yhteiskunnasta lukemalla kirjoja ja lehtiä. Kansankoteja oli Pohjoismaiden suurissa kaupungeissa 1800-luvun loppupuolella. Suomen ensimmäisen kansankodin perusti Helsinkiin vuonna 1889 Alli Trygg-Helenius. Kirkollisvirkakunnan leski- ja orpokassa
Kirkollisvirkakunnan leski- ja orpokassa oli aiemmin Suomessa toiminut eläkelaitos, josta maksettiin kirkon palveluksessa olleiden virkamiesten leskien ja turvattomien lasten eläkkeet. Koulupojan päiväkirjat
Alik tekee aloitteen paikkakunnalla leikkikoulun perustamisen lisäksi orpokodin perustamisesta kaikkein kurjimmista oloista peräisin oleville lapsille. Bengt Birgerinpoika
Bengt (Pentti) Birgerinpoika () (1254 – 25. toukokuuta 1291) oli ensimmäinen Suomen herttua. Gulag
Ensimmäiset vankileirit perustettiin heti vallankumouksen alussa vuonna 1918, ensimmäisten joukossa perustettiin Nižni Novgorodiin tyhjillään olevaan nunnaluostariin. Yksi ensimmäisistä varsinaisista ojennusleireistä perustettiin Solovetskin luostarin saarelle vanhaan munkkiluostariin 13. lokakuuta 1923. Solovetskin saarelta käsin perustettiin aluksi Vienan Karjalan alueelle eri tarpeisiin kymmeniä eri kokoisia leirejä. Orpokoti (elokuva)
He kutsuvat taloon meedion, joka tuntee lasten läsnäolon. Laura yrittää kaikin keinoin saada lapsuudenystäviään esiin, mutta ei onnistu, kunnes hän leikkii lasten kanssa aarteenetsintäleikkiä, joka johdattaa hänet ulkovajaan, josta Laura löytää orpolasten jäännökset, jotka vanha nainen oli surmannut. Lauran mies saa tarpeekseen ja haluaa muuttaa pois. Hän yrittää saada vaimoaan mukaan, mutta Laura haluaa selvittää orpokodin salaisuuden. Laura pyytää itselleen kaksi päivää aikaa selvittääkseen itse poikansa kohtalon. Naantalin luostari
Naantalin luostari ("Armonlaakson luostari", , ruots. "Nådendal") oli Suomessa katolisella keskiajalla ja vielä pitkälle 1500-luvulle toiminut birgittalaisluostari. Se toimi suurimman osan ajasta nykyisessä Naantalissa.
Vuonna 1438 perustettu Naantalin luostari oli ensimmäinen laitos Suomessa, joka sivisti naisia. Pyökkiorvokki
Pyökkiorvokkia tavataan Espanjan itäosista Italiaan, Kreikkaan ja Ukrainaan, ja pohjoisessa Tanskaan, Etelä-Ruotsiin ja Baltian maihin saakka. Lajia tavataan myös Britteinsaarilla ja Kaukasuksen alueella. Euroopan ulkopuolella pyökkiorvokkia tavataan muutamalla alueella Marokossa ja Algeriassa. Suomesta pyökkiorvokki löydettiin ensimmäisen kerran vasta vuonna 1969 Ahvenanmaan Lemlandista ja hieman myöhemmin Maarianhaminasta. Nykyisin lajista tunnetaan kymmenkunta kasvupaikkaa, joista suurin osa on Lemlandin edustan saarilla. Koska lajia on hankala erottaa metsäorvokista, sillä saattaa olla myös löytämättömiä kasvupaikkoja. Suomessa pyökkiorvokki kasvaa levinneisyysalueensa äärirajoilla. Suomen kaarti
Soittokunta seurasi Suomen kaartia myös sen sotaretkille ja menetti viisi soittajaa Gornij Dubnjakin taistelussa. Turkin sotaretkellä kaartin pataljoona otti yhteiseksi kasvattilapsekseen kreikkalaisen orpopojan, Aleksei Apostolin, josta tuli myöhemmin soittokunnan kapellimestari ja lopulta itsenäisessä Suomessa puolustusvoimien ensimmäinen ylikapellimestari. Kun muut suomalaiset sotilassoittokunnat vuonna 1901 lakkautettiin, Apostol perusti niiden parhaista muusikoista kootun Helsingin torvisoittokunnan, joka muodostui hyvin suosituksi. Se on katsottu myös vuonna 1905 virallisesti lakkautetun Kaartin soittokunnan seuraajaksi ja se palasi 1918 Suomen armeijan alaisuuteen ja tuli samalla valtiolliseksi edustussoittokunnaksi. Oltuaan sotien välisenä aikana kytköksissä Suomen Valkoiseen Kaartiin ja sen jälkeen Helsingin varuskuntaan se otti 1990 käyttöön alkuperäänsä viittaavan nimen Kaartin Soittokunta. Se katsotaan nykyään Suomen vanhimmaksi ammattiorkesteriksi. Jordanian ja Pyhän Maan evankelisluterilainen kirkko
Jordanian ja Pyhän Maan evankelisluterilainen kirkko () sai alkunsa 1800-luvun puolivälissä, kun saksalaiset ja englantilaiset lähetyssaarnaajat saapuivat Palestiinaan. Theodor Fliedner ja saksalainen diakoniajärjestö Kaiserswerther Diakonissen perustivat 1851 luterilaisen tyttöjen sisäoppilaitoksen Talitha Kumi Jerusalemiin. 1860 Theodor Schneller perusti sinne 'syyrialaisen orpokodin', joka oli tarkoitettu Libanonista tulleille kristityille orpolapsille. Lapset perheineen olivat joutuneet Libanonissa kristittyihin kohdistuneen joukkomurhan uhreiksi. Katolinen kirkko Irlannissa
Kirkossa on raportoitu useita väärinkäytöstapauksia. Ensimmäinen tutkimus julkaistiin vuonna 2005, ja se käsitteli 1960-luvulta asti tapahtuneita lasten seksuaalisia hyväkskäyttöjä ja piispaa, joka ei erottanut kiinni jääneitä pappeja. Vuonna 2009 ilmestynyt raportti kertoi hyväksikäytöstä ja väkivallasta orpokodeissa ja sisäoppilaitoksissa. Seuraavat raportit kertoivat naimattomien, raskaana olevien naisten pakottamisesta orjatyöhön ja ensikodin pihalta löytyneestä merkitsemättömästä satojen lasten joukkohaudasta. Outlaws
Lappeenrantaan perustettiin Suomen ensimmäinen kokelaskerho, jonka emokerho on venäläinen. Vuonna 2017 Suomessa oli kaksi prospective-asemassa olevaa kerhoa Jyväskylässä ja Lappeenrannassa. Fida International
Jo kauan ennen valtiollisen kehitysyhteistyön alkua lähetystyöntekijät olivat perustaneet sairaaloita, kouluja ja orpokoteja työalueilleen. Jotta sosiaalisen työn haasteisiin pystyttiin yhä paremmin vastaamaan, vuonna 1974 Suomen Vapaan Ulkolähetyksen yhteydessä toimintansa aloitti Lähetyksen Kehitysapu (LKA). Työtä tukemaan avattiin myös ensimmäinen LKA:n kirpputori (nyk. Fida lähetystori) Helsinkiin vuonna 1979. Fidan humanitaariselle avulle puolestaan alkusysäyksen antoi Etiopian nälänhätä vuonna 1984. Helsingin sokeainkoulu
Helsingin sokeainkoulu oli Suomen ensimmäinen sokeiden oppilaitos. Se aloitti toimintansa 1. lokakuuta 1865 ruotsinkielisenä. Väestöliitto
Vuonna 1947 Väestöliitto perusti ensimmäisen avioliittoneuvolan Helsinkiin. Siellä tehtiin avioliittoon aikoville terveystarkastuksia, annettiin avioliitossa oleville tietoa perhesuunnittelusta ja sukupuolielämästä sekä autettiin aviollisissa ristiriidoissa. Vuoteen 1950 avioliittoneuvoloita oli Helsingissä toimivan kahden neuvolan lisäksi perustettu Tampereelle, Poriin, Turkuun, Lahteen, Ouluun, Jyväskylään, Kuopioon, Kotkaan ja Hämeenlinnaan. Helsinkiin perustettiin myös sosiaalineuvola, jossa autettiin raskauden vuoksi vaikeuksiin joutuneita naisia. Yksinäisille, odottaville äideille järjestettiin tukikoteja. Vanhainkoti Aurinko
Vanhainkoti Aurinko oli alun perin Uudenkirkon Halilassa Karjalan Kannaksella sijainnut venäjänkielinen yksityinen vanhainkoti. Vanhainkoti perustettiin vuonna 1904. Sen asukkaiksi tuli etupäässä varakkaita, yksin jääneitä venäläisvanhuksia. Paikka oli valittu keskeltä mäntymetsää, koska sen ilmanalaa pidettiin suotuisimpana mahdollisena. Laitos oli suosittu alusta asti. Koulupojan päiväkirjat
Tähän tarvittiin jo aikuisten apua. LyMin johdolla orpokoti perustettiinkin. Alik koulutovereineen puolestaan tarkkaili väkivaltaisia perheitä ja auttoi lapsia hakeutumaan suojaan orpokotiin.]
Anna kakkosen vaativa uskonnollisuus pakollisine virrenveisuineen ja muotokristillisine tapoineen tuntui Alikista ahdistavalta. Isä oli uskonnollisesti sallivampi kuin äitipuoli, mutta ei tarpeeksi läsnä perheen elämässä. Hän oli jatkuvasti poissa nuohous-, puhe- ja muilla matkoilla. Anna kakkosella ja hänen samassa taloudessa elävällä äidillään oli vastuu kodista ja kasvatuksesta. He eivät arvostaneet isän lailla koulutusta ja opiskelua, vaan kantoivat käytännön huolta perheen toimeentulosta. Tämän koulunkäyntiä ja lapsen ajankäyttöä kohtaan osoitetun "tyhmän" asenteen vuoksi Ali koki kodin olosuhteet painostavina, kiusaantui ja kapinoi eli käyttäytyi huonosti. Pelkästään satunnaiset kuritoimenpiteet tukistuksineen tuntuivat herkästä lapsesta kohtuuttomilta puhumattakaan ravistuksista tai lyönneistä. Konflikti oli valmis. Maria Simointytär
Maria Simointytär oli suomalainen runoilija. Häntä pidetään ensimmäisenä julkaisseena naisrunoilijana Suomessa. Hän kirjoitti vuonna 1683 uskonnollisen runon ”Orpolapsen vaikerrus” isättömistä lapsista. Maatalousoppilaitokset Suomessa
Suomen ensimmäinen ja parikymmentä vuotta ainoa maatalousoppilaitos oli Mustialan entiseen kuninkaankartanoon vuonna 1840 perustettu maanviljelyskoulu, jossa miehet saattoivat kouluttautua voudiksi eli suurtilan työnjohtajaksi ja naiset karjakoksi. Lampuriosastokin perustettiin, mutta lakkautettiin 1860 vähäisen opiskelijamäärän vuoksi. The Two Orphans
Elokuvan tuotanto- ja jakeluyhtiönä toimi Fox Film Corporation, ja se kuvattiin työnimellä "The Hunchback" Foxin studioilla New Jerseyn Fort Leessä ja Kanadan Québecissä. "The Two Orphans" sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 6. syyskuuta vuonna 1915. Elokuvasta tuli ensimmäinen näytelmän pitkä elokuvasovitus. Ennen vuoden 1915 versiota oli tehty kolme lyhytelokuvaa vuosina 1910 ja 1911. Vuonna 1921 D. W. Griffith teki oman elokuvasovituksensa näytelmästä. Elokuvan "Orpolapset" pääosissa ovat Dorothy Gish ja Lillian Gish. Lastenkoti
Lastenkoti (joskus myös koulukoti tai orpokoti) on valtion, kunnan tai yksityisen tahon omistama koti, jossa asuu huostaan otettuja tai avohuollon tukitoimenpiteenä sinne sijoitettuja lapsia. Hermann Gmeiner
Gmeiner taisteli toisessa maailmansodassa Venäjällä ja joutui sodan jälkeen kohtaamaan paljon sotaorpoja ja kodittomia lapsia toimiessaan sosiaalityöntekijänä. Tuolloin hänelle syntyi ajatus SOS-lapsikylästä, jonka hän perusti vuonna 1949. Ensimmäinen kylä perustettiin Imstin kaupunkiin Tiroliin osavaltiossa Itävallassa. Gmeiner omisti koko elämänsä lapsikylien kehittämiselle.