Milloin Mercedes-Benz aloitti valmistamaan SLS mallista autoa?
Mercedes-Benz SLS AMG
Mercedes-Benz SLS AMG on Mercedes-Benzin vuosina 2009–2014 valmistama kaksipaikkainen superauto, joka suunniteltiin korvaamaan SLR McLaren. Auto esiteltiin ensimmäisen kerran Frankfurtin autonäyttelyssä vuonna 2009. Formula 1 -osakilpailuissa SLS oli turva-autona kaudella 2010.
Mercedes-Benz W111
Mercedes-Benz W111 on Mercedes-Benzin vuosina 1959–1971 valmistama loistoautomalli. Yhteensä autoja valmistettiin 370 807 kappaletta. Autosta tehtiin parannettu versio Mercedes-Benz W112. MB Trac
Ennen Daimlerin ja Benzin yhdistymistä vuonna 1926 olivat molemmat yhtiöt valmistaneet myös maataloustraktoreita. Mercedes-Benz aloitti vuonna 1928 maailman ensimmäisen sarjavalmisteisen diesel-traktorin, Mercedes-Benz OE:n valmistuksen, "Muli-Oe"ksi kutsuttua traktoria valmistettiin 150 kappaletta. Mercedes-Benz valmisti traktoreita 1930-luvulle saakka. 1950-luvulla Daimler-Benz osti työkoneita ja kuorma-autoja valmistavan Unimogin. Vuonna 1972 Daimler-Benz esitteli Unimogin tekniikkaan pohjautuvan maataloustraktorin, MB Tracin, jota oltiin kehitelty vuodesta 1968 lähtien. Vuonna 1991 MB Trac myytiin saksalaiselle Werner GmbH:lle, joka jatkoi traktorituotantoa nimellä WF Trac. Le Mansin onnettomuus 1955
Putkiristikkorunkoiseen W196-monopostoon pohjautunut, moottoriltaan 2 983 cm³-iskutilavuuteen laajennettu 300 SLR (myös: W196S) oli Le Mans-kilpailua varten varustettu jo vuonna 1952 Dunlopin levyjarrut saaneiden Jaguar C- ja sittemmin D-tyyppien etua kompensoivalla, kahden hydraulisen työsylinterin avulla esiin/alas kääntyvällä aerodynaamisella jarrulla. Sitä käytettiin lähinnä radan pitkän ja vauhdikkaan Mulsanne-suoran (myös Hunaudières-suora ransk. "Ligne Droite des Hunaudières") päässä suunnitelmallisissa jarrutuksissa (vipu kojetaulussa, viite 1), ja kauhamainen, takaa saranoitu ilmajarru laskeutui automaattisesti kakkosvaihde (Mulsanne-mutkassa käytettävä vaihde) kytkettäessä. Tätä ilmajarrua Levegh ei ehtisi käyttää äkillisessä kilpailutilanteessa. Erikoisesti 300 SLR-kilpurin jarrurummut oli myös varustettu äkkiseltään järjen vastaiselta tuntuvalla öljyruiskutuksella (neljä erillistä pyöräkohtaista nappia kojelaudassa): järjestelmän logiikka juontui vaarasta, että kovalla rasituksella olevat jarrukengät saattaisivat kuumuuden vuoksi hirttää, eli aiheuttaa lukkiutumisvaaraa. Mercedes-Benz havaitsi, että öljytty kitkapinta tasoittuisi kuluessaan nopeasti taas pitäväksi, ja että yhden jarrurummun hetkellinen tehon heikennys, kilpurin puoltaminen jarrutuksessa mikä ei rumpujarrullisessa ajoneuvossa ollut tavatonta, oli parempi vaihtoehto kuin pyörän lukkiutuminen - eli mahdollinen hallinnan menetys, tai ainakin renkaan tärveltyminen vaihtokuntoon lukkojarrutuksen takia (viite 1). Mercedes-Benz 770
Daimler-Benz AG ryhtyi vuonna 1937 suunnittelemaan seuraajamallia tyypille 770, mikä varustettaisiin V12-moottorilla. Oletettavasti taustalla oli tuttu rivaliteetti Rolls-Roycen kanssa, eli uutuus olisi vastaus vuodesta 1936 alkaen tarjottuun Rolls-Royce Phantom III-malliin, jossa on V12-moottori. Projekti jakautui kahteen versioon: lyhyen akselivälin mallin "600K (kurz)" tunnuksella W157 oli tarkoitettu korvaavan urheilumalli 540K:n eri varianteissaan, kun taas pitkän akselivälin malli "600K (lang)" tai sittemmin 600V (V = "verlängert", pidennetty) tunnuksella W148 korvaisi edustusmallin 770K. Kummastakin valmistettiin koeautoja: erään kuvilla kummankin prototyypeistä varustetun lähteen mukaan 770:n korvaavasta 600V:sta M148-moottorilla valmistui 1941 ja 1942 yhteen laskettuna 12 koeautoa, joiden akseliväli oli 3 780 tai 3 880 mm, sekä 540K:n korvaavasta 600K:sta M157-moottorilla samoin 12 koeautoa, joiden akseliväli oli 3 280 tai 3 715 mm. Mercedes-Benz mallihistorian tutkija Werner Oswald (via Wiedmaier) tietää koeautoja valmistuneen kaikkinensa 32 kappaletta eri alusta- ja korivariaatioilla, mutta hän lukee varmaankin mukaan 540K:n pohjalta vuodesta 1937 rakennetut moottorimuulit. 600K- ja 600V-koeautojen korit olivat konservatiivisia, mutta autot olivat madaltuneet, ja joissain koeautoissa etulyhdyt oli upotettu virtaviivaisemmin etulokasuojiin aikaisempien erillislyhtyjen sijaan. Koeautojen tarkasta lukumäärästä vaikuttaa lähteissä olevan erimielisyyttä (Oswaldin 8 kpl lisämäärä), eikä ainuttakaan V12-koeautoa ole tiettävästi säilynyt sodan melskeistä nykypäivään asti. Sen sijaan yksi V12-koemoottoreista on säilynyt Voll & Ruhrbeck-korilla varustetussa vuoden 1939 Mercedes-Benz 540K Cabriolet C:ssa. Mercedes-Benz CLC-sarja (CL203)
Vuonna 2005 Sportcoupé koki pienen kasvojenkohotuksen, jossa se sai uudet puskurit ja kirkaslasiset ajovalot. 
Keväällä 2008 malli sai perusteellisemman kasvojenkohotuksen, jossa sen ulkoasua päivitettiin vastaamaan uutta C-sarjaa (W204). Sisätiloissa tehtyjä uudistuksia olivat muun muassa uusi ohjauspyörä ja kehittyneempi tietoviihdejärjestelmä. Mallinimi vaihtui CLC-sarjaksi, ja auton tuotanto siirrettiin Saksan Bremenistä Brasiliaan. Mercedes-Benz CLS-sarja
Huippunopeuksissa ei ole mallien välillä suuria eroja johtuen siitä, että autojen nopeus on rajoitettu elektronisesti 250 kilometriin tunnissa.
Mercedes-Benz esitteli ajatuksiaan seuraavasta CLS-sarjasta vuoden 2010 Beijing Motor Showssa CLS Shooting Brake konseptiauto, jonka korimalli on farmari. Shooting Brake perustuu CLS-sarjaan ja se lisättäneen osaksi CLS-mallistoa. Mercedes-Benz 600
S-sarjan W116-korimallin esittelyn aikoihin Mercedes-Benz kehitteli W100 F -nimen saanutta, päivitettyä 600:aa uuden mallin kaltaisesti muotoilluilla keula- ja peräosilla: koemallin kulmikas keula sai W116-valoheitinyksiköt sellaisenaan kulmikkaammaksi muotoiltuihin lokasuojiin niiden yläreunan kulkiessa konepellin reunan mukaisesti, mutta siihen istutettiin myös tyylillisesti uutta W123-korimallia muistuttavia nelivaloratkaisuja ajovaloja pienemmillä kaukovalonheittimillä. Yhdysvaltoihin uudelleen aloitettavaa vientiä varten puskureiksi oli valittu V116:n kaltaiset joustopuskurit. F-version oli tarkoitus tulla markkinoille vuonna 1975 samalla Yhdysvaltain saastemääräykset täyttävällä, päivitetyllä 210kW/286 hv M100-moottorilla kuin 450 SEL 6,9: testiajoja varten ainakin yksi 600 varustettiin uudella moottoriversiolla. Vaikea mukavuushydrauliikka oli ajateltu korvattavan uusilla ja paljon 1960-luvun alkua pienemmillä/kevyemmillä sähkömoottoreilla. F-versio jäi kuitenkin viimein kustannuslaskennan punakynän uhriksi, sillä odotettuun myyntimäärään nähden kehityskustannukset olisivat olleet liian suuret. Vuonna 1977 suunnitelmaa kehitettiin koeautoksi (W100 FL) asti jossa oli W123:n kaltainen valolaitteisto, mutta puskureissa palattu vähemmän esiin työntyviin vanhanmallisiin metallipuskureihin. W100 FL oli myös jo saanut S-sarjan W126:tta ja turvallisuuskoeautoja muistuttavan sisustuksen sekä pehmustetut ikkunankarmit ilman jalopuulistoitusta. Sekä johdon että asiakaskunnan mielipiteet olivat kuitenkin konservatiivisia: he suosivat klassisten muotojen säilyttämistä. Toisin kuin erillisrunkoisen vanhemman 300-mallin b/c/d-korivariantit, oli 600:n itsekantavan korin muuttaminen aivan liian kallis toimenpide elinkaarensa ehtoopuolella olevaan malliin, jonka menekkinäkymät olivat vaatimattomat. Mercedes-Benz SLK-sarja
Ensimmäisen sukupolven malli esiteltiin Torinon autonäyttelyssä huhtikuussa vuonna 1996. Euroopassa auto tuli myyntiin saman vuoden syyskuussa ja suomessa myytiin ja rekisteröitiin vuonna 1996 neljä kappaletta SLK:ta. Ensimmäisenä täytenä valmistusvuonna autoa valmistettiin yli 48 000 kappaletta - noin puolet alun perin suunniteltua enemmän. Autoja valmistettiin sekä Saksassa että Etelä-Afrikassa. Moottorit olivat tilavuudeltaan 2, 2,3 ja 3,2 litraa. Vuonna 2000 esiteltiin myös facelift-versio. Vuonna 2001 esiteltiin myös suorituskykyinen 32 AMG -malli. Ensimmäisen sukupolven viimeinen auto valmistettiin huhtikuussa 2004 ja myytyjä autoja laskettiin yhteensä yli 311 000 kappaletta. Mercedes-Benz E-sarja
W114/W115-mallia valmistettiin vuodesta 1968 vuoteen 1976 asti. Kuusisylinterisillä moottoreilla varustettu W114 ja neli- sekä viisisylinterisillä moottoreilla varustettu W115 olivat huomattavasti edeltäjäänsä (W110) modernimpia. Pyöreät ajovalot oli muutettu suorakaiteen muotoisiksi pystylampuiksi. Autossa esiteltiin myös maailman ensimmäinen viisisylinterinen dieselmoottori. Vuonna 1973 malli sai faceliftin, jolloin muun muassa etusäleikkö ja sisusta uudistettiin. Uuden version tunnistaa myös takavaloumpioiden urituksesta. W114:sta valmistettiin myös kaksiovista coupé-mallia. Mercedes-Benz
Mercedes-Benzin henkilöautot on vuoden 1994 jälkeen luokiteltu eri sarjoiksi (esimerkiksi C-sarja). Tarkemmin mallista kertoo tehtaan tyyppikoodi, joka ilmaisee korimallin (esimerkiksi W213 – nykyinen E-sarja). Esimerkiksi E 320 CDI T 4Matic: (E-sarjan farmari, 3,0 litran V6-dieselmoottori, neliveto.) Mercedes-AMG
1960-luvun lopussa ja 1970-luvun alussa AMG otti osaa Span 24 tunnin ajoihin sekä European Touring Car Championshipiin Mercedes-Benz 300SEL 6.3 V8 -mallilla. 1988 AMG ja Mercedes tekivät yhteistyötä ottaen osaa DTM-sarjaan. AMG valmisti myös moottoreita (M271) Formula 3 -luokkaan. Formula 1 -sarjassa turva-autona käytetään AMG:n valmistamia autoja. Mercedes-Benz CLS-sarja
Mercedes Benz.fi Mercedes-Benz SLK-sarja
Autoa suunniteltiin varsin pitkään. Jo keväällä vuonna 1994 Torinon autonäyttelyssä esiteltiin konseptimalli, jota seurasi samana syksynä edelleen kehitelty tutkielma. Mercedes-Benz pyrki luomaan kompaktin kokoisen roadsterin, joka tarjoaa erinomaiset ajo-ominaisuudet yhdistettynä turvallisuuteen ja arkiajoon sopiviin ominaisuuksiin. Merkittävä tekninen keksintö oli niin sanottu Vario-Roof. Tämä kattoratkaisu teki yhdestä autosta sekä kovakattoisen coupén että avoauton. Myöhemmin myös muilta valmistajilta on nähty samantyyppisiä ratkaisuja. Béla Barényi
Vuonna 1948 Barényi perusti yksityisen suunnittelutoimiston, mutta palasi saman vuoden lokakuussa Mercedes-Benzille Sindelfingeniin ja toi Terracruiserin ja Concarodon suunnitelmat mukanaan. Suunnitelmat toimivat innoituksen lähteinä monien myöhempien Mercedes-Benz-mallien suunnittelussa. Barényi patisti alaisiaan soveltamaan turvallisuusideoitaan sarjatuotantoautoissa. Lopulta vuonna 1953 esiteltiin Mercedes-Benz W120, jossa oli matkustajien turvallisuutta parantanut lattiarakenne. Mercedes-Benz A-sarja
Mercedes-Benz A-sarja on Mercedes-Benzin vuodesta 1997 lähtien valmistama alemman keskiluokan automalli, ja mallistonsa pienin auto. Se on lähinnä pieni tila- ja monikäyttöauto. A-sarjan tila-automaisiin piirteisiin lukeutuvat muun muassa korin korkeus ja takaistuinten monikäyttöisyys. Takaistuimia voi siirtää, kääntää, taittaa tai ne voi poistaa kokonaan ilman työkaluja. Ensimmäisestä sukupolvesta (W168) oli myös Lang-versio, jonka akseliväli oli huomattavasti pitempi ja takajalkatilat pituussuunnassa olivat perusmallia suuremmat. Uudempia A-sarjalaisia ei saa kuitenkaan kuin yhdellä akselivälillä. Ensimmäisessä A-sarjalaisessa (W168) ovia oli aina viisi, kun seuraavaa W169-sukupolvea sai myös kolmiovisena. Tuorein sukupolvi (W176) on jälleen aina viisiovinen. Mercedes-Benz SLR McLaren
SLR:n moottori on käsintehty, kompressoriahdettu V8. Mekes
Vuonna 1965 Mekes Oy alkoi suunnitella ajoneuvotuotannon aloittamista Parkanossa. Yhtiö aikoi aloittaa Steyr-Daimler-Puch-moottorilla varustettujen BMW 700 LS henkilöautojen kokoonpanon ja suunnitelmissa oli 16 000 auton vuosituotanto. Lisäksi oli aikomus valmistaa Stey-Daimler-Puch Haflinger maastoautoja ja kaksipaikkaisia Stey-Daimler-Puch SG urheiluautoja, Mekes Oy valmisti myös 10 kappaleen sarjan Mekes 4000 Muuli traktoriajoneuvoja. Mitkään näistä suunnitelmista eivät kuitenkaan lähteneet alkua pidemmälle Mekes Oy:n talousvaikeuksien takia jotka saattoivat yhtiön lopulta konkurssiin. Suomalainen henkilöautovalmistus alkoi sen sijaan 1969 Saab-Valmet Oy:n tehtaalla Uudessakaupungissa. Gottlieb Daimler
Vuonna 1890 Gottlieb Daimler perusti Daimler-Motoren-Gesellschaft-yhtiön, joka valmisti Mercedes-merkkisiä autoja. Mercedes tuli myös yhtiön nimeksi vuonna 1900. Karl Benz kehitti oman autonsa Daimlerin kanssa samaan aikaan. Benzin Benz & Cie. ja Daimlerin Daimler-Motoren-Gesellschaft -yhtiöt yhdistyivät Daimler-Benz AG:ksi vuonna 1926. Vuonna 1998 Daimler-Benz AG ja Chrysler Corporation fuusioituivat ja muodostivat DaimlerChrysler AG:n. Mercedes-Benz SLS AMG
SLS AMG on suunniteltu muistuttamaan 1950-luvun 300SL Gullwingiä. Autoon suunniteltiin pitkä keula, matkustajat istuvat lähellä taka-akselia ja perä on suhteellisen lyhyt. SLS AMG:ssä on 300SL:n tavoin lokinsiipiovet, toisin kuin SLR McLarenissa, jossa ovet avautuvat vinoon ylöspäin. AMG:n insinöörit suunnittelivat ovet itselaskettaviksi, sillä automatisointi olisi lisännyt auton painoa 41 kilogrammaa. Suunnittelija on Gordon Wagener, jonka perhe on omistanut yhden 300SL-auton. Mercedes-Benz S-sarja
W126-mallisarja esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 1979. Esittelyhetkellä auton muotoilu keräsi jonkun verran kritiikkiä, mutta mallista tuli kuitenkin varsin pitkäikäinen. Sitä valmistettiin vuodesta 1979 vuoteen 1991 ja kokonaistuotantomääräksi tuli yli 800.000 kappaletta. Moottorien tilavuus vaihteli 2,6 ja 5,6 litran välillä. Vuonna 1981 esiteltiin myös S-malliin perustuva Coupe-malli SEC, jonka tyyppimalli on C126. Auton suunnittelija on Bruno Sacco. Wilhelm Maybach
Prototyypi valmistui joulukuussa 1900 ja seuraavana vuonna Jellinek hankki autolla kilpailumenestystä, joka kasvatti yhtiön automyyntiä ja uskoa autojen valmistuksen tulevaisuuteen. Moottorille annettiin nimeksi "Daimler-Mercedes", Emil Jellinekin tyttären lempinimen mukaan. DMG rekisteröi Mercedeksen viralliseksi tavaramerkikseen vuonna 1902. Mercedes 35 -mallia seurasi vuonna 1902 esitelty Mercedes-Simplex-mallisto Mercedes-Benz 630
Ensimmäiset sarjatuotantokappaleet kummastakin mallista valmistuivat pian Daimler- ja Benz-yhtiöiden liittoutumisen ("Interessengemeinschaft" = intressiyhteenliittymä) jälkeen heinä- (pieni) ja syyskuussa (iso malli, 28/95 PS-mallin tuotannon päätyttyä) kesällä 1924. Koska Berliinin autonäyttely, jossa ensiesittelyn yleisölle oli ollut määrä tapahtua, oli vaikean taloustilanteen vuoksi siirretty kahdella kuukaudella joulukuulle ehtivät uutuusmallit lokakuun aikana jo osaan jälleenmyyntipisteistä, eli olivat yleisön nähtävillä jo ennen kuin ensiesittely automessuilla viimein toteutui. Malleja esittelevä lehdistömateriaali ei säästellyt ylisanoja kuvaillessaan niiden edistyksellisyyttä korin ja alustan osalta, jotka saattoivat olla entistäkin tilavampia ja mukavampia alustan kasvaneiden mittojen vuoksi. Korit olivat ensiluokkaisten taiteilijoiden parhaalla maulla luomia, nousu ajoneuvoon ja siitä poistuminen helpompaa madalletun rakenteen vuoksi, ja Stuttgartin koritehtaan erinomaisen taidokkaasti valmistamia. Vahva ja sitkeä voimanlähde tarvitsi vaihteen vaihtamista vain jyrkimmissä nousuissa, yhdisti suuren voimavarannon sivistyneeseen käyntiin, ja soveltui näin ihanteellisesti paitsi matka- ja urheiluvaunuksi, myös oli asiantuntevan automobilistin mukavin kaupunkivaunu (alkuperäistekstit Mercedes-Benz Classicin esittelyartikkelissa). Mercedes-Benz R-sarja
Konseptimalli esiteltiin alun perin vuoden 2001 Detroitin autonäyttelyssä nimellä Vision GST (Grand Sports Tourer) yhdessä CST:n (Compact Sports Tourer) kanssa, josta tuli myöhemmin Mercedes-Benz B. Lopullinen tuotantoversio nähtiin vuoden 2005 New Yorkin kansainvälisessä autonäyttelyssä. Myyntiin auto tuli Pohjois-Amerikassa syksyllä 2005. Euroopassa toimitukset asiakkaille alkoivat alkuvuodesta 2006. Mercedes-Benz 600
Markkinoille tullessaan eräs Euroopan suorituskykyisimmistä henkilöautoista ollut Typ 600 sai ominaisuuksiensa vuoksi myyttisen maineen. Sir Stirling Moss kuuluu kiertäneen sillä Brands Hatchin radan vain viisi sekuntia saloon car -autojen kierrosaikaennätystä hitaammin, kuusi henkilöä 600:n kyydissä. Monimutkaiset tekniset ratkaisut tarkoittavat, että 600-malli on poikkeuksellisen tarkka eri osajärjestelmiensä asianmukaisesta ja osaavasta huollosta toimiakseen moitteettoman luotettavasti: se saavutti myyttisen maineen siis myös merkittävästi kilpailevia edustusautoja haastavamman ja kalliimman ylläpitonsa vuoksi. W100-mallisarjan avantgardistisen ajoneuvotekniikkansa ja siksi korkean hintansa vastineeksi tarjoama kyvykkyys ylitti kohderyhmänsä enemmistön todelliset tarpeet: ylipätevä 600 oli valmistajalleen kaupallinen pettymys. Mercedes-Benz S-sarja
Kaikki mallit on valmistettu Saksassa, Sindelfingenissä. S-sarja on yleistynyt valtionhallinnon käytössä. Mercedes valmistaa S-sarjaa myös panssaroituna Guard- versiona. Jo ensimmäisistä W116-mallin S-sarjalaisista lähes 300 myytiin valtiolliseen käyttöön panssaroituina. Suomen tasavallan presidentin virka-auto on W221 korimallin S-sarjan auto. Mercedes-Benz S-sarja
Mercedes-Benz S-sarja (saksan kielen sanasta "Sonderklasse", erikoisluokka) on Mercedes-Benz -henkilöautomalliston suurin ajoneuvoluokka, jota on valmistettu vuodesta 1972 lähtien. S-sarjan malleissa on perinteisesti esitelty paljon omaisuuksia ja varusteita, jotka ovat myöhemmin yleistyneet muissakin autoissa, kuten ABS-jarrut ja vakionopeudensäädin, jotka tulivat S-sarjaan jo 1978. Mercedes-Benz CLS-sarja
Vuonna 2007 CLS 55 AMG -malli korvattiin uudella, suuremmalla moottorilla varustetulla CLS 63 AMG -mallilla. Autosta esiteltiin facelift-versio vuonna 2008. Mercedes-Benz SLK-sarja (R171)
Syksyllä 2007 järjestettävässä Frankfurtin autonäyttelyssä esiteltiin kevyesti uudistettu SLK. Daimler-Motoren-Gesellschaft
Yhtiön alkuperäinen toiminta-ajatus oli valmistaa bensiinikäyttöisiä moottoreita, mutta Wilhelm Maybachin ja Emil Jellinekin välisen sopimuksen myötä valmistettiin myös pieni erä kilpa-autoja, jotka menestyivät hyvin. Tästä innostuneena yhtiö päätti, vuonna 1902, aloittaa Mercedes-nimisten autojen valmistuksen. Tämän jälkeen autojen valmistus kasvoi ja niistä tuli DMG:n päätuote. Yhtiö valmisti elinaikanaan useita eri malleja. Mitsubishi Lancer
Mitsubishi Lancer on japanilaisen autonvalmistaja Mitsubishin alemman keskiluokan perheautoksi suunniteltu malli. Lancerista on myös valmistettu tehokas Evolution-versio. Lanceria on valmistettua vuodesta 1973, ja vuoteen 2009 mennessä sitä oli myyty jo seitsemän miljoonaa kappaletta. Mercedes-Benz 600
Mercedes-Benzeille 1960-luvulle tunnusomaisesti myös W100-perusmalli oli vakiovarustelultaan varsin karu, ja asiakas sai lisävarustelistojen avulla tilata autonsa täsmälleen tarpeidensa mukaiseksi: esimerkiksi alkuvuosina Euroopassa vielä harvinaiset sävylasit tai kallis ilmastointilaite eivät kuuluneet varusteluun, vaan ne piti tilata perusautoon erikseen. Tilaustavan vuoksi 600:t ovat hyvin yksilöllisiä: muun muassa auton valmistustiedot, tilaajatiedot, alkuperäinen varustelu, värit (UT = "Unterteil", korin väri sekä OT = "Oberteil", katon ollessa useissa 600-yksilöissä lakattu kontrastivärillä) sekä sisustustiedot käyvät ilmi sen mukana toimitetussa datakortissa - tämän kortin kopio on saatavilla ainakin Mercedes-Benz Classicin kautta. Kortin koodiavainta lie runsaiden muutosten vuoksi tarpeetonta purkaa tässä yhteydessä. Koska 600-mallia valmistettiin jo 1960-luvun lopulla pitkälti käsityönä, sai tilaaja valita autoonsa mitä erikoisimpia lisävarusteita: käsityö voi ilmetä lisäasennettujen laitteiden muuhun sisustukseen nähden osittain aika kolhosta koteloinnista, mikä on kuitenkin aikakauden muillekin loisto- tai erikoisautoille tyypillinen. Lyhyen akselivälin auto valmistui noin 50 työpäivässä, pitkä vaati usein kaksinkertaisen ajan. Mercedes-Benz varusti 600:t auton kokoon harmonisemmin istuvilla, noin 20 prosenttia suurennetuilla jäähdyttimen ja takaluukun tähtimerkeillä, ja 600-mallimerkkikin oli suurempaa kirjasinkokoa.
Mallikirja ("Musterbuch") vuodelta 1965 (mallikirjoja päivitettiin useita kertoja) tarjosi 34 esivalittua sävyvaihtoehtoa maalipinnalle, mutta toki myös hyvän maun rajoja koettelevia vaihtoehtoja oli saatavilla: vaikkapa "Tenavat"-piirtäjä Charles M. Schultzin helakanpunainen "Red Baron" -Pullman. Sisustus oli valittavissa laajasta kirjosta materiaaleja ja värejä: nahkasisustus 24 värivaihtoehtona (mm. sveitsiläisen "Rosanil":in, brittiläisen "Conolly":n tai italialaisen "Poltrona":n vuodista tehty, joita tehdas hankki 1834-1997 toimineelta stuttgartilaiselta "C.F. Roser" -nahkatehtaalta), valmiita nahka/veluuri-yhdistelmiä oli kymmenen, ja tehdas toteutti yksilöllisiäkin toiveita. On sanottu (mm. automobiilihistoriaa kokoelmassaan esimerkillisesti tallentava Jay Leno), että 1960-luvun alun tapaista paksua, pehmeää nahkalaatua on nykyaikana enää vaikea löytää. Jalopuuvalikoimassa oli neljä puulajia, ja petsilakan sävy oli valittavissa luonnonvärisestä lähes mustaan. Vakiopuulajina käytettiin pähkinäpuuta, lisämaksusta pyörteisillä syillä olevaa pähkinäpuun "Wurzelholz"-juuripuuta (kuva; vuoden 1965 ohjaamo pähkinä-juuripuulla). Kalleimmat puulajit (Macassar-eebenpuu tai Rio-palisanteri) saattoivat nostaa auton hintaa yli 10 000 DEM:lla. Malliuudistuksen jälkeen muut kuin ikkunankarmit, kojetaulun tai väliseinän paneelit, yksittäiset listat tai kaiutinpeitteet jäivät käsityön mittavan osuuden takia erikoistilauksen varaan, ja poistuivat vuonna 1972 suurilta osin. 600:n jalopuuosien lahoaminen trooppisessa ympäristöissä on pelättyä, sillä tärveltyneen jalopuusarjan uusimishinta saattoi valitusta puulajista riippuen olla 100 000 euron luokkaa jo 1980-luvun alussa: harvinaisten puulajien käyttö autossa - jota ympäristöliike kritisoi jo 1970-luvulla, vaikkakin käytetty puu oli viljeltyä - voi nykyään olla jopa mahdotonta. Mercedes-Benz Sprinter
Ensimmäisen sukupolven Sprinter esiteltiin korvaamaan ikääntynyt Mercedes-Benz TN, jota oli valmistettu vuodesta 1977. Sprinter voitti Vuoden Pakettiauto -palkinnon 1995. Sprinterin sisarmalli oli Volkswagen LT. Mercedes-Benz M-sarja
Ensimmäisen sukupolven M-sarja esiteltiin vuonna 1997. Bensiinimoottorien koot vaihtelevat 2,3-litraisesta aina ML 55 AMG:n 5,4-litraiseen 347 hevosvoimaiseen moottoriin. Dieselmoottoreita on kaksi, jotka ovat 270 CDI ja 400 CDI.W164 esiteltiin huhtikuussa 2005. Moottorivalikoimaan kuuluu Suomessa bensiinikäyttöiset ML 350 (3,5 l V6), ML 500 (5,0 l V8) ja ML 63 AMG (6,2 l V8). Dieselmoottoreina on saatavilla ML 280 CDI (3,0 V6, 190 hv), ML 320 CDI (3,0 l V6, 224 hv) ja ML 420 CDI (4,0 l V8). Jokainen malli on varustettu Mercedes-Benzin jatkuvalla 4Matic-nelivedolla. Uutuutena edeltäjäänsä W163:een on muun muassa uusi 7G-TRONIC-seitsenvaihteinen automaattivaihteisto, lisävarusteena saatava Airmatic-ilmajousitus ja kääntyvät kaksoisksenonvalot.W166 esiteltiin heinäkuussa 2011. Moottorivalikoimaan kuuluu Suomessa bensiinikäyttöiset ML 350 (3,5 l V6 306 hv) ja ML 63 AMG (tupla-turboahdettu 5,5 l V8 525 hv). Dieselmoottoreina on saatavilla ML 250 Bluetec (2,2 R4, 204 hv), ML 350 Bluetec (3,0 l V6, 258 hv). Jokainen malli on varustettu Mercedes-Benzin jatkuvalla älykkäällä 4MATIC-nelivedolla. Vaihteistona on päivitetty 7G-TRONIC PLUS-seitsenvaihteinen automaattivaihteisto. Auto sai nykyisen nimensä vuonna 2015. Samalla se sai kasvojenkohotuksen. Mercedes-Benz on myös julkaissut GLE-Coupe-mallin jossa maasturimaisuus on muutettu urheiluautomaiseksi. Mercedes-Benz SLK-sarja (R170)
Ennen valmistuksen lopettamista, esiteltiin vielä keväällä 2003 Final Edition -erikoismalli, jossa oli muun muassa 16-tuumaiset alumiinivanteet, nappanahkasisustus ja krominen jäähdyttäjänsäleikkö. DS 5LS
DS 5LS on ranskalaisen DS Automobilesin vuodesta 2014 lähtien valmistama ylemmän keskiluokan henkilöautomalli, joka on hatchback-korisen DS 4S:n sedan-versio. DS 5LS:ää ei myydä Euroopassa. Mercedes-Benz 600
600-mallin kaltaisella, mutta siitä joiltain osin eroavalla (eri tuotetunnus) M100 E 63 -moottorilla varustetun, vuonna 1967 maailman nopeimman neliovisen sarjatuotantoauton tittelin saaneen 300 SEL 6.3:n tarina alkoi Erich ”Waxl” Waxenbergerin ja erään journalistin tapaamisesta, jonka aikaisesta kiusoittelusta kimmokkeen saaneena Mercedes-Benzin kehitysosastolla tohtori Rudolf Uhlenhautin alaisuudessa toiminut Waxenberger alkoi salaa sovittaa 600-mallin aivan liian isoa V8-moottoria tuolloin (1965) juuri esitellyn pitkäkorisen W109:n ahtaaseen moottoritilaan. Soveliaan korin hän oli saanut hankittua tehtaan ylijäämistä, mutta moottorin ja kaikkien komponenttien (W109:ssä oli W100:n kaltainen ilmajousitus laitteistoineen) mahduttaminen moottoritilaan oli haasteellista. Viimein kaikki tarvitut komponentit saatiin piilotettua vakiokonepellin alle (coupé-osiossa mainitussa W113/12-Pagodassa tarvittiin juonen paljastava ”voimakuhmu” konepeltiin). Auton valmistuttua Waxenberger ajoi jylisevällä V8-koeautollaan niin kauan esimiehensä toimiston ikkunan editse, kunnes jämäkkä mutta teknisesti Waxenbergin tavoin nerokas Uhlenhaut tuli uteliaana katsomaan mistä autosta moinen melu lähtikään. Legenda kertoo, että Uhlenhaut joutui koeajonsa aikana pysähtymään tarkistaakseen moottoritilasta, mikä moottorihirviö siellä piileekään. Palatessaan Uhlenhaut oli myyty, piti ideaa erinomaisena ja toteuttamiskelpoisena, ja sai viimein suostuteltua yhtiön johtokunnan ottamaan sen tuotantoon. 300 SEL 6.3 myikin lyhyen tuotantokautensa (1967–1972) aikana odottamattomat 6 526 yksilönä, eli oli paljonkin suositumpi kuin moottorinluovuttaja-600. Esimerkiksi televisiokasvo Jay Leno pitää sitä eräänä autokokoelmansa suosikkina, osittain kenties toimittuaan muinoin Mercedes-Benz-piirimyyjän apupoikana ja siirtoajojen suorittajana. Eräs 300 SEL 6.3:n tunnettu ongelma oli matala maavara, jonka vuoksi V8-moottorin öljypohja oli alttiina kolhuille. Tämä lie ollut ratkaiseva sykäys Mercedes-Benzin kehittää M100 E 63 -moottorista kuivasumppuvoitelulla varustettu versio: Wiedmaier ei vielä 600-kirjassaan (hän on myös kirjoittanut 300-mallin laajan perusteoksen, myös WKP-Verlag kustantajana) yksilöi, ehtikö muutos markkinoille ennen W109-korimallin tuotannon loppua, kilpailuihin kuitenkin, mutta se oli vuonna 1974 esitellyn V116-seuraajamallin M100 E 69 -moottorin vakiovaruste. Kyseinen 450 SEL 6.9 oli vielä edeltäjäänsäkin suositumpi 7 380 kappaleen myynnillään vuosina 1975–1980 (USA: 1977–1979). ”Valaaksi” ("Car and Driver" -lehti, USA) vääntönsä ja rajattomalta tuntuvan tehonsa, ehkä myös hydropneumaattisen jousituksensa mukavuuden vuoksi kutsuttu hienostunut 6.9 ("Inverted Sixes", David E. Davies jr.) onkin saavuttamassa alkukantaisemman edeltäjänsä suosion keräilijäpiireissä. Se linkittyy myös 600-malliin siten, että 6.9:n hydraulisesti vaimennettujen moottorikiinnikkeiden vaihtaminen vanhempaan edustusautoon on yleinen päivitystyö. Mercedes-Benz SL-sarja
SLS AMG on uudelleen 2009 julkaistu lokinsiipiovinen auto. Tämän auton valmistus lopetettiin 2014. Mercedes-Benz S-sarja (W221)
Mercedes-Benz W221 on Mercedeksen S-sarjan viides sukupolvi. W221 esiteltiin syksyllä 2005 ja sen valmistus päättyi vuonna 2014. Se on modernimpi ja kuin edeltäjänsä W220, autossa on vähän vaikutteita Maybachista. W221 on edeltäjäänsä verrattuna hiukan suurempi. Mercedes-Benz SL-sarja (W107)
Mercedes-Benz W107 on Mercedes-Benz SL-sarjan kolmannen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1971–1989. Se korvasi edeltäneen W113-mallin ja seuraajaksi tuli R129. European Le Mans Series
European Le Mans Series (lyhenteeltään ELMS) on urheiluautokilpasarja, joka perustuu Le Mansin 24 tunnin ajoon. Sarja perustettiin vuonna 2000, ja sen ensimmäinen kausi ajettiin vuonna 2001. Kausi jäi kuitenkin sarjan ainoaksi. Kaudella ajettiin seitsemän kilpailua, joista osa ajettiin yhdessä American Le Mans Series -sarjan kanssa. ELMS:ään kuului muun muassa kuuluisa Sebringin 12 tunnin ajo. Sarjassa ajettiin Le Mans Prototype -autoilla ja GT-autoilla. Luokkia oli neljä: LMP900, LMP675, GTS ja GT. Mercedes-Benz SLK-sarja (R171)
Toisen sukupolven autossa katto avautuu ja sulkeutuu aikaisempaa nopeammin sekä vie alaslaskettuna aikaisempaa vähemmän tilaa tavaratilasta. SLK oli myös ensimmäinen malli, jossa käytettiin innovatiivista Airscarfiksi nimettyä pääntasonlämmitysjärjestelmää. Järjestelmän avulla autoa voidaan käyttää avoautona myös hieman viileämmässä ilmastossa. Chrysler Crossfire
Teknisesti auto on hyvin pitkälti samanlainen kuin ensimmäisen sukupolven Mercedes-Benz SLK R170. Muun muassa sisusta, voimansiirto, alusta ja moottori ovat periaatteessa suoraan Mercedes-Benzistä. Crossfiren valmistus tapahtui Saksassa, Karmannin tehtaalla. Maybach
Merkin valmistus päätettiin lopettaa vuonna 2011, ja viimeinen auto valmistui vuonna 2012. Maybach-brändi teki paluun 2014 muodossa Mercedes-Maybach. Ensimmäinen uusi Maybach oli Mercedes-Maybach S 600 joka perustuu Mercedes-Benz S-sarjaan. Mercedes-Benz 190 (W201)
Mercedes-Benz esitteli vuoden 1982 lopussa täysin uutta luokkaa edustaneen 190-mallin, joka sai korimerkinnäkseen W201. Mallia oli kehitetty lähes kymmenen vuoden ajan. Voimanvälitykseksi oli harkittu käytettävän etuvetoa, mutta suunnittelijat päätyivät kuitenkin perinteisempään takavetoon. Muotoiluun oli haettu paljon vaikutteita S-sarjasta. Ilmanvastuskerroin oli saatu laskettua hyvin alas, 0,33:een. Edistyksellisessä takajousituksessa oli viisi tukivartta, ja mallin ajo-ominaisuudet olivatkin luokan parhaimmistoa. Takaistuintilat olivat varsin ahtaat. Pienemmästä koostaan huolimatta 190 oli hinnaltaan lähes yhtä kallis kuin suurempi E-sarja. Mercedes-Benz SL-sarja (W107)
Alkuvuodesta 1980 SL ja SLC saivat samat moottorit kuin uusi S-sarja. Mallivaihtoehdot olivat 280, 380 ja 500. ABS-jarruja alettiin tarjota lisävarusteina. Ulkoisesti uudet mallit tunnisti etuspoilerista. SLC:n valmistus päättyi vuonna 1981. Mercedes-Benz SL-sarja (W107)
Ensimmäiset mallit olivat 200-hevosvoimaisella moottorilla varustetut 350 SL ja SLC. Keväällä 1973 tulivat 4,5-litraiset (225 hv) 450-mallit, jotka olivat olleet Yhdysvalloissa jo aiemmin myynnissä. Syksyllä 1974 esiteltiin 280:t, joiden 185-hevosvoimaista moottoria oli käytetty useissa muissa malleissa. Mercedes-Benz S-sarja (W126)
Auton ensiesittely tapahtui vuoden 1979 lopussa ja se oli Mercedes-Benzin lippulaiva 1981 lähtien, jolloin mallin 600/W100 valmistus loppui. W126:sta oli olemassa myös kaksiovinen Coupé-versio C126. Auton suunnittelu käynnisyi vuonna 1972, ja taloudellisuuteen oli kiinnitetty erityistä huomiota. Ilmanvastuskerroin (0,36) oli 14 % edeltävää W116-mallia alempi. Auto oli myös kevyempi kuin edeltäjänsä. Ajettavuus oli yllätyksetön. Jousitus oli suunniteltu nopeaan ajoon ja pienillä nopeuksilla se oli melko kova. Auto oli lähes äänetön nopeassakin ajossa. Kokoonsa nähden auto oli erittäin ketterä. Sisätiloissa oli mataluus oli ongelma eritysesty malleissa jossa oli kattoluukku. Mercedes-Benz 630
SS-mallista kehittyi maailmankuulu, vieläkin lyhyemmällä 2 950 mm alustalla oleva malli SSK eli "Supersport-kurz". Teho nousi neljässä portaassa: W06 II vuosina 1928-1929 (27/140/200 PS), vuosina 1929-1932 myös 27/160/200 PS, W06 III vuosina 1928-1930 (27/170/225 PS), sekä WS 06 vuosina 1929-1930 (27/180/250 PS). Wikipedia DE uskaltaa esittää arviona, että 33 kpl tehdastekoista SSK-versiota olisi valmistunut vuosina 1928-1934. Viimein muutamana kappaleena (joista yksi tehdastallin kilpa-autona) valmistui noin 200 kg kevennettyä versiota SSKL eli "Supersport-kurz-leicht" mallitunnuksella W 06 RS (27/240/300 PS) vain vuonna 1931, joissa traditionaaliset teholukemat tosin olivat muuttuneet akateemisiksi SSKL:n Roots-tyyppisen ahtimen ollessa jatkuvasti kytkettynä päälle. Mercedes-Benz piti suuren talouslaman vuoksi tehdastiiminä taukoa kilpailutoiminnasta vuosina 1931-1932, mikä selittää W06:n viimeisen kehitysaskeleen vähäistä kappalemäärää. SSKL kuuluu saavuttanen 235 km/t huippunopeuksia. W06-sarjan tuotannon kokonaismääräksi arvioidaan vajaat 300 kappaletta. Sen kilparadoilla niittämä menestys, mm. ensimmäinen ei-italialaisella kilpa-autolla ajettu "Mille Miglia"-voitto, nosti Daimler Benz AG:n imagoa, ja teknisen tietämyksen kartuttua yhtiö pystyi sallimaan vuoden 1936 M24 II-moottorissa ahtimen pitkäkestoisemman kytkemisen, kun se oli aluksi suositeltu kytkettävän vain muutamien sekuntien ajaksi teholisänä vaikkapa ohitustilanteissa. Vuoden 1930 Le Mans-ajoissa Bentley-kuljettajien sanotaan pakottaneen kilpailua Typ SS:llään johtanutta Rudolf Caracciolaa yhä uudelleen käyttämään ahdinta torjuakseen ohitusyritykset - seurauksella, että hänen SS:nsä viimein rikkoutui, ja "Bentley Boys"-pari Woolf Barnato-Glen Kidston ehti 6,6-litraisella "Speed Six"-kilpurillaan ensimmäisenä maaliin, Bentley-autojen voitettua kilpailun myös 1926-1929. Le Mans oli eräs harvoista suurkisoista, joita ei voitettu W06-autoilla. Mercedes-Benz S-sarja
W220-mallin valmistus alkoi vuonna 1999. Vastaavaa Coupe-mallia (C215) myytiin nimellä CL. Aikaisemman mallin massiivisuudesta luovuttiin ja auton uusi muotoilu nähtiin alusta alkaen erittäin onnistuneena. Autossa esiteltiin useita uusia teknisiä innovaatioita, kuten Airmatic-ilmajousitus, ilmastoidut istuimet ja tutkaa hyväksikäyttävä vakionopeudensäädin. Vuonna 2002 esiteltiin myös nelivetomalli. Mercedes-Benz 630
Vuonna 1934 urheilullisen W06-sarjan valmistus loppui. Sen korvaajat erikoistuivat joko siviilimarkkinoiden (500K-540K (W29) 1934-1939) tai kilpaurheilun ("Hopeanuolet") saralle, eivätkä kilpamallit olleet enää tieliikennekelpoisiksi muutettavissa, tai edes varakkaimman ostajan muitta mutkitta hankittavissa. Mercedes-Benz Classicin kattava lähdekirjoitus ei uskalla antaa sarjasta SS-SSK-SSKL tarkkoja valmistusmääriä: kilpa-autoissa ei liene ollut tavatonta jälkiasentaa tehokkaampaa tai jatkokehiteltyä tekniikkaa vanhempiin versioihin. Sarjan huikea kilpailumenestys jääkööt purettavaksi erillisessä, urheilu- ja kilpaversioita esittelevässä artikkelissa. Sarjan SSK-versiossa myös Mercedes-Benzin yksinkertainen kolmisakarainen tähtimerkki molemmin puolin jäähdytinkiilaa vaihtui laakerinlehtikranssinsa keskellä valkoisella emalipohjalla sijaitsevalla tähtimerkillä olevaksi (Kuva: SSKL tuotemerkin uudella sijoituksella; rekisteröity 18.2.1925 tuotemerkiksi yhdistämällä Daimler- ja Benz-logot: nykyinen rengastettu tähti alkuperäisversiossaan jo Benz & Cie:n aikana vuonna 1909), ja tuotemerkki sijoitettiin siinä keskellä jäähdytintä. Mercedes-Benz 770
V12-automoottorit M148 ja M157 olivat ensimmäiset lajiaan Daimler-Benz AG:lle, iskutilavuudeltaan 6 020 cm³ (sylinterihalkaisija 82 x isku 95 mm), sylinterikulma 80 astetta, ja ratasvetoinen nokka-akseli V-laaksossa käytti kannen yläpuolisia venttiilejä. Sylinteriryhmät ja lohko olivat valurautaa, ja moottorin kummassakin versiossa puristussuhde oli sama 6,3:1 - vahvarakenteisena tuo moottori kesti saman puristussuhteen myös Roots-ahtimella varustetussa M157-versiossa. Teholukema M148:ssa oli 170 hevosvoimaa (DIN) kierrosluvulla 3 600 väännön ollessa 39,4 mkp 2 000 kierroksella, kun taas M157 tarjosi 155/240 hevosvoimaa (ahdin pois/päällä) sekä selvästi nousseen 57,5 mkp:n väännön kierrosluvulla 2 200 ahdin kytkettynä. Muutama pitkän akselivälin 600V kuuluu saaneen ahdetun M157-moottorin koemielessä. Kummankin moottorin kanssa käytettiin neljän vaihteen ja "Schnellgang"-ylivaihteen vaihteistoa. Japanin hyökättyä 7.12.1941 Yhdysvaltain Pearl Harbor-tukikohtaan sen liittolainen Saksa julisti osaltaan sodan Yhdysvalloille, minkä seurauksena siviilikäyttöön tarkoitettujen ajoneuvojen valmistusta karsittiin tuotantokapasiteetin vapauttamiseksi sotatarvikkeille. Prestiisimallien 600K/600V osalta kehittelyn keskeytyspäätös tehtiin 22.3.1942 Adolf Hitlerin ja sotatuotantoa johtaneen Albert Speerin tapaamisessa. Mielenkiintoisesti myös Yhdysvalloissa ajoneuvotuotanto siviilikäyttöön keskeytettiin vuosien 1942-1945 ajaksi sotaponnisteluiden vuoksi. Mercedes-Benz 770
Sindelfingen oli alkanut tarjota tehdastekoisia koreja alkaen Mercedes-Benz 460 ”Nürburg”-mallista, ja nämä korit olivat saaneet pian erinomaisen maineen korkean laatunsa takia. Kun myös tehtaan sisustukset olivat paitsi tyylikkäitä myös ammattitaidolla tehtyjä päätyivät yhä useammat asiakkaat myös ylimmässä segmentissä aikakaudelle epätavanomaisesti täysin valmiiksi koottuihin autoihin yksilöillisen teetetyn korin sijaan . Valmistaja teki valinnan helpoksi myös tarjoamalla vuodesta 1932 alkaen lukuisia eri korivaihtoehtoja, joita se pystyi yksilöllistämään asiakkaan toiveiden mukaisiksi: W07-mallin ensi vuosina vain "Pullman"-limusiini oli ollut saatavilla tehdaskorina. Niin 770 kuin monet muutkin 1930-luvun Mercedes-Benzin mallit varustettiin usein jäähdytinsäleikköä kiveniskemiltä suojaavalla kaihtimella, missä on tunnusomainen kalanruotokuvio: tämä kaihdin näkyy edelleen säilytetyn lukuisissa 1930-luvun MB-klassikoissa. Aikakaudella sattui rengasrikkoja taajaan, mm. koska vielä runsas hevosvetoinen liikenne sirotteli teille kavionauloja mitkä puhkoivat renkaita: siksipä myös 770-mallit oli varustettu kahdella vararenkaalla, mitkä sijaitsivat molemmin puolin konepeltiä etulokasuojiin upotetuissa koteloissa. Panssaroiduissa 770-yksilöissä (W07, W150) teräsvanteet suojasivat osittain myös moottoria ja sen apulaitteita kevyiden aseiden luodeilta tai räjähdyssirpaleilta. Mercedes-Benz 630
Tyyppi 630:n "Großer Mercedes"-tittelin perijä oli vuonna 1930 Pariisin autonäyttelyssä ensiesitelty tyyppi 770 (W 07), tai traditionaalisella tavalla ilmaistuna malli "30/150/200 PS". Suurten Mercedesten sarja jatkuisi ahdetulla 770-mallilla (W150, 1938-1943) toteutumatta jääneen V12-moottorisen 600V:n (W148, prototyypit 1937-1942) kautta aina Mercedes-Benz 600-malliin (1963-1981) asti, mikä on ainakin toistaiseksi tittelin viimeinen haltija. Valmistajan kalliiden, valtionjohtajille tai merkkihenkilöille tarkoitettujen edustusautomallien perinteen jatkajiksi voidaan kuitenkin katsoa Maybach 57 ja 62 (W240, 2002-2013) sekä ostajakunnan makuhermoon osunut Mercedes-Maybach S 600 Pullman-versioineen (X222, 2015-jatkuu). Karl Benz
Motorwagenit varustettiin Benzin suunnittelemalla nelitahtimoottorilla ja rautaisilla renkailla aiemmin käytettyjen puisten renkaiden sijaan. Autoissa oli vetävät renkaat, sytytys ja Daimlerin ilmajäähdytys. Voima oli välitetty kahdella ketjulla vetoakselille. Ensimmäiset onnistuneet koeajot suoritettiin kesän 1886 alkupuolella yksityisillä teillä. Seuraavana vuonna Benz rakensi "Motorwagen Model 2", jossa oli lukuisia muutoksia. Hän paranteli Motorwagenia edelleen, ja vuonna 1887 Benz rakensi "Model 3" -mallin. Tässä mallissa oli lukuisia muutoksia, samalla kun palattiin käyttämään puurenkaita. Model 3 -malli esiteltiin Paris Expo -näyttelyssä samana vuonna. 1888 Benzin vaimo Bertha teki tällä mallilla maailman ensimmäisen automatkan Mannheimista Pforzheimiin ja takaisin (yhteensä 194 kilometriä). Mercedes-Benz E-sarja
Mercedes-Benz E-sarja on Mercedes-Benzin vuodesta 1968 lähtien valmistama edustusluokan automalli. E-sarjaa valmistetaan porrasperäisenä sedanina, farmariautona, coupéna ja avoautona. Mallinimessä kirjain E on ollut vuodesta 1993 alkaen. Mercedes-Benz S-sarja
Ensimmäinen virallisesti S-sarjan MB, W116-mallisarja, tuli markkinoille syksyllä 1972 ja viimeiset autot valmistettiin vuonna 1980. Lopulliseksi valmistusmääräksi tuli 473.035 kappaletta. Vaikka auto oli ulkomitoiltaan edeltäjäänsä W108:a suurempi, olivat sisätilat samankokoiset. W116 on yksi ensimmäisistä autoista, jossa oli saatavilla ABS-jarrut, turvatyyny ja turbodieselmoottori. Mallin pidempiakselivälisen version tyyppinumero on V116. Auton suunnittelija on Friedrich Geiger. Mercedes-Benz A-sarja (W168)
Mercedes-Benz W168 on Mercedes-Benz A-sarjan ensimmäinen sukupolvi, jota valmistettiin vuosina 1997–2004. Ensimmäisen sukupolven A-sarjan Mercedes-Benz esiteltiin loppuvuodesta 1996 ja tuotanto alkoi syyskuussa 1997. Se oli samalla ensimmäinen Mercedes-Benzin valmistama etuvetoinen henkilöauto. Autosta ei valmistettu lainkaan kolmiovista mallia, vaan kaikki autot olivat viisiovisia. Mallistoon kuului myös pidemmällä akselivälillä varustettu Lang-malli. Vuonna 2001 esiteltiin facelift-malli. Russell Motor Car Company
Menestyksen myötä valmistettavien mallien määrä kasvoi. Vuonna 1907 esiteltiin 40-hevosvoimaisella moottorilla varustettu touring-korinen malli ja vuonna 1908 50-hevosvoimainen malli. Yhtiön valikoimaan kuului myös hyötyajoneuvoja tavaroiden ja ihmisten kuljettamiseen sekä sairaankuljetus- ja paloautoja. Russell halusi kuitenkin valmistaa korkeatasoisia autoja ja jättää edullisten mallien valmistamisen muille. Tällaisen korkealuokkaisen auton valmistamiseen oli hänen näkemyksensä mukaan omiaan mekaanisesti lähes äänetön, amerikkalaisen Charles Knightin kehittämä Knight-luistiventtiilimoottori. Monet tuon ajan eurooppalaiset laatuautojen valmistajat olivat ottaneet Knight-moottorin käyttöön autojensa voimanlähteenä. Näitä olivat muun muassa englantilainen Daimler Motor Company, ranskalainen Panhard-Levassor, belgialainen Minerva ja saksalaisen Daimler-Motoren-Gesellschaftin Mercedes. Tommy Russell hankki yhtiölleen Knight-moottorin Kanadan lisenssioikeudet, ja vuonna 1910 Russell esitteli ensimmäisen luistiventtiilimoottorilla varustetun autonsa, nimeltään "Silent-Knight". Tesla Roadster (2008)
Auton tuotanto alkoi vuoden 2008 maaliskuussa puolen vuoden viivästysten jälkeen. Autossa vain sähkötekniikka tulee teslalta muuten auto on rakennettu Lotus Elisen koriin. Syynä tähän on se, että sähköautojen suunnittelu on kallista ja tämän auton tullessa myyntiin Tesla oli vasta alkuvaiheessa. Tesla Roadsterin valmistus loppui 2012; kun Tesla Model S. saapui markkinoille. Model S on Teslan ensimmäinen kokonaan itse valmistama auto. Mercedes-Benz 600
Arkikielessä ”Pullman”-nimi liitetään kaikkiin 600:n korimalleihin, kun se oli Mercedes-Benzillä virallisesti käytössä vain pitkässä 600-mallissa (sekä tietyissä muissa valmistajan ajoneuvoissa): lyhyen akselivälin 600:aa ei siis kuulu nimittää ”Pullman":iksi, kuten ei liioin tehtaan tarjoamia jatkettuja ”Lang Taxi” -malleja. Kirjoitusasu yhdellä n-kirjaimella juontuu George M. Pullmanin vuonna 1862 perustamasta yhdysvaltalaisesta Pullman Palace Car Companysta. Kuriositeettinä pennsylvanialainen York Motor Car Company valmisti vuosina 1905–1917 Pullman-nimisiä automobiileja hyötyäkseen vaunutehtailijan hyvästä nimestä, siinä kuitenkaan onnistumatta. Mercedes-Benz S-sarja
Vuonna 2015 Mercedes-Benz esitteli vielä yleellisemmän Mercedes-Maybach-mallin. Mercedes-Benz SLK-sarja (R171)
Mercedes-Benz SLK R171 on Mercedes-Benzin vuosina 2004–2011 valmistama automalli, joka esiltetiin maaliskuussa 2004. SLK R171 on edeltäjäänsä suurempi ja formulamaisesti muotoiltu roadster-malli. Auto edustaa SLK:n (Sportlich, leicht, kompakt) toista sukupolvea ja se on erityisen tunnettu ensimmäisenä tuotantoautona sähköisesti toimivasta kovakatostaan, jota on myöhemmin nähty myös muissa autoissa. R171:n seuraajaksi tuli Mercedes-Benz SLK R172 vuonna 2011. Mercedes-Benz 600
Mercedes-Benz kehitteli mallia 600 varten huippumodernin 6,3-litraisen M100-moottorin (iskutilavuus 6 329 cm³, valmistajan ensimmäinen V8-moottori, mekaaninen polttoaineen ruiskutus) ja oman nelivaihteisen automaattivaihteiston. Alusta oli yhtiön silloisen kaava mukaisesti varustettu apurunkoon kiinnitetyllä kaksoistukivarsi-etuakselistolla, ja takana oli nivelletty heiluriakseli. W100-edustusautoa varten kehiteltyä ilmajousitusta käytettiin vuoden 1961 300 SE:ssä (W112). Myöhempi W109-korimallin M100-moottorilla varustettu, vuonna 1967 esitelty malli 300 SEL 6.3 (aikansa nopein neliovinen sarjatuotantoauto) sai myös ilmajousituksen. M100:n paranneltu versio tuli käyttöön vuonna 1975 V116-korimallin huippuversiossa 450 SEL 6.9, jonka jousitus muuttui hydropneumaattiseksi. Tämä malli oli esittelynsä aikaan iskutilavuudeltaan suurin ei-yhdysvaltalainen sarjatuotantoauto. Huippumallin 600 päivittämistä harkittiin 1970-luvulla kahteen otteeseen varustamalla se W116- tai W123-korimallien kaltaisesti muotoillulla keulalla ja perällä. Implantit sopivat kuitenkin huonosti mallin korin vanhaan muotokieleen, eikä kumpaakaan ehdotettua päivitystä otettu tuotantoon. 600-mallin myynti supistui vuoden 1973 öljykriisin ja USA-viennin päättymisen jälkeen jyrkästi, ja viimeisen 600:n valmistuttua osasto suljettiin juhlallisin menoin kesäkuussa 1981. Mercedes-Benz G-sarja
G-sarjan suunnittelu alkoi vuonna 1972 Daimler-Benzin ja itävaltalaisen Steyer-Daimler-Puchin yhteistyönä, ja mallin valmistus alkoi vuonna 1979. Mercedes-Benz A-sarja
Ensimmäisen sukupolven Mercedes-Benz A-sarja esiteltiin loppuvuodesta 1996 ja tuotanto alkoi syyskuussa 1997. Se oli samalla ensimmäinen Mercedes-Benzin valmistama etuvetoinen henkilöauto. Autosta ei valmistettu lainkaan kolmiovista mallia, vaan kaikki autot olivat viisiovisia. Mallistoon kuului myös pidemmällä akselivälillä varustettu Lang-malli. Vuonna 2001 ensimmäisen sukupolven Mercedes-Benz A-sarja sai faceliftin. Mercedes-Benz SL-sarja
Mercedes-Benz SL-sarja () on vuodesta 1954 valmistettu ylellisten urheiluautojen mallisarja. Ensimmäinen malli oli lokinsiipiovistaan tunnettu 300 SL, viimeisin malli on vuodelta 2001. Mercedes-Benz SLK-sarja (R171)
Erikoismalleissa on 400 hv/520 Nm moottori, paranneltu kansi ja ECU-lastu, hiilikuitukatto, 19" vanteet, kilpakäyttöön tarkoitetut kuppipenkit, öljynjäähdyttimet myös vaihteistolle ja ohjaukselle sekä hiilikuituiset etulokasuojat ilmanottoaukoin. Mercedes-Benz W196
Kaudelle 1955 Mercedes-Benz kehitti W196:n pohjalta moottorin iskutilavuuden 3-litraiseksi kasvattamalla, ja sen aerodynaamista Monza-koriversiota tarvittavilta osin muokkaamalla urheiluautojen MM-sarjaan (1953-1992) tarkoitetun W196 S-version, formula-auton jatkaessa W196 R-versiona. Myös urheiluautojen luokassa Fangio saavutti vuoden 1955 maailmanmestaruuden, joskin kauden aikana tapahtunut traaginen suuronnettomuus Le Mansissa johti valmistajan vetäytymiseen moottoriurheilusta kokonaan vuosien 1956-1987 ajaksi. Mercedes-Benz SLK-sarja (R170)
Maaliskuussa 2000 esiteltiin facelift-malli. Vakiovarusteiksi tulivat muun muassa ajonvakautusjärjestelmä, 6-vaihteinen manuaalivaihteisto, sivuturvatyynyt sekä ilmastointi. Ulkonäkömuutoksina auton sivuvilkut siirrettiin Mercedeksen muiden mallien esimerkin tavoin ovipeileihin ja puskuriin lisättiin sumuvalot. Myös tavaratilan avaukahvan avausnappi vaihtui avauskahvaksi. Samalla esiteltiin 200 Kompressor ja 320 -moottorit. Lisäksi 230K-moottori sai 4 lisähevosvoimaa. Mercedes-Benz SLK-sarja (R172)
Mercedes-Benz R172 esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2011. Sauber
Ennen F1-tallinsa perustamista Sauber rakensi urheiluautoja. Ensimmäinen Sauberin rakentama auto nimettiin C1-nimiseksi. Se rakennettiin vuonna 1970. Sauber ja Mercedes aloittivat pian yhteistyönsä. Vuonna 1989 Sauber-Mercedes C9 ajoi Le Mansin 24 tunnin ajossa kaksoisvoittoon.
He voittivat myös vuonna 1990. Sauber-Mercedes kilpaili muun muassa Jaguaria ja Porschea vastaan. Urheiluautoissa Sauber ajatti muun muassa Michael Schumacheria ja Karl Wendlingeriä, jotka ajoivat myöhemmin F1-sarjassa. Mercedes-Benz CLS-sarja
Vuonna 2011 esiteltiin CLS-mallisarjan toinen sukupolvi (Mallitunnus W218). Se oli ensimmäinen Mercedes-Benz malli, jossa oli LED-tekniikalla toteutetut ajovalot. Mercedes-Benz SLR McLaren
Mercedes-Benz SLR McLaren on urheiluauto, joka on saanut superauton luokituksen. Se on kehitetty yhteistyössä DaimlerChryslerin sekä McLaren Automotiven kanssa. Mercedes-Benz SLR McLaren on maailman toiseksi nopein automaattivaihteilla toimiva auto. Auton lähtöhintana pidetään noin 443 000 euroa. Auto pystyy kiihdyttämään 100 km/h nopeuteen 3,8 sekunnissa ja sen huippunopeudeksi on ilmoitettu 334 km/h. Mercedes-Benz CLS-sarja
Vaihteisto on seitsemänvaihteinen automaattivaihteisto 350- ja 500-malleissa. 55AMG-mallissa on viisivaihteinen vaihteisto, jota voidaan käyttää sekä automaattisena että manuaalisena. CLS-sarjaan on saatavana joihinkin malleihin myös älykäs 4Matic-neliveto Lexus LS
Ensimmäisen sukupolven LS esiteltiin mallivuodeksi 1990. Mercedes-Benz GLA-sarja
Mercedes GLA-sarja on kompakti crossover jota Mercedes-Benz on valmistanut vuodesta 2014. Se esiteltiin Shanghain autonäyttelyssä 2013. Mercedes-Benz CLS-sarja
Auton suunnitteli Michael Fink. Mercedes-Benz 600
Mercedes-Benz 600 (tunnus W100) on Mercedes-Benzin vuosina 1963–1981 valmistama loistoauto. Typ 600 kantoi perinteistä ”Suuri Mercedes” -lisänimeä (saks. ”Großer Mercedes”, engl. ”Grand Mercedes”) viittauksena 1930-luvun malliin 770 (W07, laajasti päivitettynä W150). 600-malli esiteltiin syyskuussa 1963 Frankfurtin autonäyttelyssä, ja sen valmistus päättyi vasta kesäkuussa 1981. Se oli tällöin pisimpään lähes muuttumattomana tuotannossa ollut Mercedes-Benzin ajoneuvomalli, mutta vuonna 1979 alkanut G-sarjan maastoautojen tuotantoaika on vuonna 1997 ohittanut 600:n ennätyksen. Volkswagen LT
Volkswagen LT on Volkswagenin (myöhemmin Volkswagen Nutzfahrzeugen) vuosina 1975–2006 valmistama suurikokoinen pakettiauto. Ensimmäisen sukupolven LT oli kokonaan Volkswagenin itsensä kehittämä malli, kun taas toinen sukupolvi oli Mercedes-Benz Sprinterin sisarmalli. Volkswagen LT:n seuraajaksi tullut Crafter on niin ikään kehitetty yhteistyössä Mercedes-Benzin kanssa. Mercedes-Benz W196
Moottorin eräs monista merkittävistä uutuuksista oli polttoaineen suoraruiskutus, jollaista oli käytetty jo ensimmäisessä dieselmoottorilla varustetussa henkilöautossa, vuonna 1936 ensiesitellyssä Mercedes-Benz 260 D (W138):ssa, sekä yhtiön DB601-lentomoottoreissa. Suoraruiskutuksen keskeisenä kehittäjänä toiminut insinööri, tohtori Hans Scherenberg joutui jäämään pois Daimler Benz AG:n palveluksesta sodan jälkeen, ja vuonna 1948 Borgward-konsernin tekniseksi johtajaksi noustuaan hän suunnitteli Karl-Heinz Göschelin sekä Bosch-yhtiön kanssa suoraruiskutuksen vuonna 1951 esiteltyyn, kaksitahtisella moottorilla sekä berliiniläisen Rometsch-koripajan kevytmetallikorilla varustettuun Goliath Sport GP 700 S-urheiluautoon (26 kpl) sekä vuosina 1952-1956 konsernin Goliath- ja Gutbrod-malleihin 700E- ja 900E-versioina (E = "Einspritzung" saks. ruiskutus): nämä olivat ensimmäiset sarjatuotantoautot ruiskutusmoottorilla, vaikkakin vaatimattomina kappalemäärinä tehdyt pienoisautot ovat laajalti painuneet unholaan. Scherenberg palasi sittemmin takaisin Mercedes-Benzille, ja oli yleisvastuussa uuden W196:n teknisestä suunnittelusta. Göschel, joka vuonna 1972 nousisi Uhlenhautin seuraajaksi, vastasi W196-moottorin - ja pian Mercedes-Benzin sarjatuotannossa sovelletun - ruiskutuslaitteiston suunnittelusta. Kilpailutoiminnan vuosina sen parissa työskenteli 200 henkeä, ja lisäksi Sindelfingenin päätehtaalla 300 taitajaa oli valmiudessa valmistaakseen kilpatallin tarvitsemia työkaluja tai osia korkeimmalla prioriteettitasolla. Nallingerin vuonna 1951 esittämien suuntaviivojen mukaan polttoaineen ruiskutus piti toteuttaa kaksivaiheisesti: esiruiskutuksella imukanavaan, jolloin polttoaineen kaasuuntuminen laskisi lämpötilaa ja sallisi tiheämmän seoksen, sekä pääruiskutuksella suoraan sylinteriin. Lopullisessa M196-moottorissa ruiskutus tapahtui kuitenkin sylinteriputken sivusta puristustahdin loppuvaiheessa suoraan kohti imukanavasta palotilaan suuntautuvaa virtaa. Kaudelle 1955 tehtaan moottoriosasto kehitti imujärjestelmää edelleen: imukanavat sylintereille olivat nyt suorempia imutorvelta sylintereihin, ja 8,9 tuumaa edellisvuotta lyhyemmät, ja myös ruiskusuuttimia sekä niiden sijoitusta oli muutettu: polttoainesumu oli näin tasaisempi, ja moottorin teho nousi hieman. Tunnusmerkkinä konepeiton oikean reunan kyhmy oli näkyvästi korkeampi ja kookkaampi "Nürburgring"-korissa (tietoruudun kuva; vuoden 1955 W196R lyhyellä alustalla), ja imuilman otto suojaverkon kera sen etuosassa. Muutoksella vältettiin myös vuoden 1954 imutorven mutka, mikä oli ollut tarpeen sen tiellä olleen putkiristikkorungon poikittaisputken ohittamiseksi, ja kilpamoottori oli nyt täsmälleen samanlainen kuin moottoriosaston koemoottorit. Mercedes-Benz 300 SEL 6.3
Mercedes-Benz 300 SEL 6.3 on Mercedes-Benzin vuosina 1968–1972 valmistama aikakautensa nopein neliovinen auto. Mallin kehitys alkoi 1966 tehtaan kehitysinsinööri Erich Waxenbergerin henkilökohtaisena projektina, jossa hän pienen tiiminsä kanssa istutti Mercedeksen johdon tietämättä Mercedes-Benz 300 SEL:iin (W109) normaalin kuusisylinterisen M189 -moottorin tilalle yhtiön tehokkaimman V8 M100 -moottorin. Moottori oli kehitetty alumperin 600 -sarjaan (W100), ja tuotti 250 hv:n tehon. Mercedes-Benz S-sarja
Vuodesta 1991 lähtien valmistettu W140-sarja jäi historiaan erittäin suurikokoisena mallina. "Tankkimainen" kori nähtiin Euroopassa hieman negatiivisenakin asiana, mutta muun muassa Aasiassa autosta tuli suosittu. Vuonna 1994 mallimerkinnät muuttuivat muiden Mercedeksien tapaan ja aikaisemmat nimet (esimerkiksi 300SEL ja 500SE) korvattiin S 300 ja S 500 -nimillä. Mercedes-Benz
Karl Benz ja Gottlieb Daimler kehittivät nopeakäyntisen moottorin ja auton 1880-luvulla. He alkoivat viedä hanketta eteenpäin ja saivat rahoitusta pankeilta ja yhteistyökumppaneilta. Benz perusti yrityksensä Benz & Cie vuonna 1883 ja Daimler yrityksensä Daimler-Motoren-Gesellschaft (DMG) vuonna 1890. Mercedes-Benz C-sarja
Mercedes-Benz C-sarja on Mercedes-Benzin vuodesta 1993 lähtien valmistama ylemmän keskiluokan automalli. C-sarja oli pitkään Mercedes-Benzin pienin henkilöautomalli ennen Mercedes-Benz A-sarjan esittelyä. Jossain yhteyksissä aiempaa 190-sarjaa pidetään C-sarjan ensimmäisenä sukupolvena, vaikka mallinimenä ei vielä C-kirjainta käytettykään. C-sarja on valmistajan myydyin malli. Volkswagen LT
Kun toinen sukupolvi esiteltiin oli sen edeltäjää valmistettu 21 vuoden aikana vajaa puoli miljoonaa kappaletta. Vuonna 1995 Volkswageniin kuuluneesta hyötyajoneuvo-osastosta Volkswagen Nutzfahrzeugesta tehtiin oma merkkinsä. Vuonna 1996 Volkswagen Nutzfahrzeuge ja Mercedes-Benz allekirjoittivat sopimuksen yhteisen pakettiautomallin valmistamisesta. Kyseessä oli Mercedes-Benz Sprinteriin pohjautuva toisen sukupolven LT. Mercedes-Benz Vito
Mercedes-Benz Vito on Mercedes-Benzin vuodesta 1996 lähtien valmistama pakettiautomalli, jota on saatavilla myös yhdeksänpaikkaisena tila-autona. Tällä hetkellä tuotannossa on kolmas sukupolvi (Tyyppimerkintä W447). Vitoa on valmistettu vuosina 1996–2010 Espanjassa ja vuosina 2010–2014 Kiinassa sekä vuodesta 2014 lähtien Espanjassa ja Meksikossa. Mercedes-Benz SL-sarja
Huomioitavaa on että 90-luvun SL-moottorivaihtoehtoja on ainakin 300, 300-24 V ja 500. N. vuodesta 1994 alkaen myös 280, 320. Tavanomaisesti erityisesti Suomen markkinoilla valtaosa autoista on automaattivaihteisia. Erikoisuus joissain käytetyissä malleissa on "kindersitze" todella pienet takaistuimet tilapäiseen kuljetukseen. Mercedes-Benz E-sarja (W124)
Mercedes-Benz W124 on Mercedes-Benz E-sarjan kolmannen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1984–1997. Se korvasi edeltäneen W123-mallin ja seuraajaksi tuli W210. Ajo-ominaisuuksiltaan uusi E-sarjalainen oli hyvä, mutta sisätilat olivat pienehköt luokassaan. Hinnat nousivat edeltäjään verrattuna noin neljänneksellä. Korvaavan W210-mallin tultua markkinoille kesällä 1995 jäi farmari mallistoon vielä vuodeksi, coupé vuoden 1996 loppuun ja cabriolet aina kesään 1997 saakka. W124-korisen coupén ja cabrioletin korvasi CLK (W208), sillä W210-sarjaan ei kyseisiä korimalleja tullut. Lyhennetylle W124-mallin alustalle perustui SL-sarja (R129). Mercedes-Benz SLK-sarja (R170)
Mercedes-Benz SLK R170 on Mercedes-Benz SLK-sarjan vuonna 1996 Torinon autonäyttelyssä esitelty ensimmäinen sukupolvi. Euroopassa auto tuli myyntiin syyskuussa 1996 ja ensimmäinen auto valmistui tuotantolinjalta tammikuussa 1997. R170:n seuraajaksi tuli Mercedes-Benz R171 vuonna 2004. Mercedes-Benz S-sarja (W222)
Mercedes-Benz W222 on Mercedes-Benzin uusin S-sarjan malli ja Mercedes-Benz W221:n seuraaja.
Autosta valmistetaan myös Mercedes-Maybach-mallia. Auto on maailman ensimmäinen täysin LED-valaistu auto. Sauber C9
Sauber C9 (myös Sauber Mercedes C9 tai Mercedes-Benz C9) on Sauberin ja Mercedes-Benzin yhteistyönä valmistama C-ryhmän kilpa-auto, joka esiteltiin vuonna 1987. Auto korvasi edeltäjänsä Sauber C8:n. Autolla kilpailtiin World Sportscar Championship -sarjassa vuodet 1987–1990. Mercedes-Benz S-sarja (W116)
Mercedes-Benz W116 on ensimmäinen virallinen S-sarjan Mercedes-Benz-malli. 450S-malli valittiin Vuoden Autoksi Euroopassa 1974. Mercedes-Benz CL-sarja
Mercedes Benz CL-sarja on Mercedes Benzin vuosina 1998–2013 valmistama luksus-coupé-sarja. Sen nimi CL tulee saksan kielen sanoista "Coupe Leicht", "kevyt coupe". CL-sarja perustuu S-sarjan luksus-sedaniin. Mercedes-Benz 630
Mercedes-henkilöautomalli 24/100/140 PS (1924-1926), vuonna 1926 yritysjärjestelyjen jälkeen uudelleen nimettynä Mercedes-Benz Typ 630 (1926-1929), lisämaksusta ahdetulla 160 hevosvoiman moottorilla Mercedes-Benz Typ 630 mit K-Motor (1928-1930), oli valmistajansa Daimler-Motoren-Gesellschaftin, ja myöhemmin sen Benz & Cie.:n kanssa Daimler Benz AG:ksi 28.6.1926 sulautuneen yhtiön huippumalli. Mallinimen hevosvoimalukemat (PS = "Pferdestärke"-sana) edustivat verohevosvoimia sekä tehoa tehdasarvona ilman ahdinta, tai ahdin kytkettynä. Uuden huippumallin suunnittelija Ferdinand Porsche loi myös samankaltaisia teknisiä ratkaisuja noudattavan, pienemmän mutta edustusautoksi luokitellun rinnakkaismallin Mercedes 15/70100 PS, sittemmin 1926-1929 Mercedes-Benz 400. Suuren mallin edeltäjäksi katsotaan DMG:n ennen sotaa lanseeraama, pikemminkin urheilu- kuin loistoautomalli "Mercedes 28/95 PS" (1914-1924). Mercedes-Benz SL-sarja (W107)
Mercedes-Benz W107 kehitettiin rinnakkain S-sarjan kanssa, joka tuli markkinoille vuotta myöhemmin. Akselistot otettiin E-sarjasta. Ensimmäisenä esiteltiin avomalli SL ja puoli vuotta myöhemmin tuli myös nelipaikkainen coupé-korinen SLC. Sen akseliväli oli SL:ää 36 millimetriä pidempi. Mercedes-Benz CLA-sarja
Mallinumerolla C117 esitelty CLA-sarja paljastettiin vuoden 2013 alussa Detroitin autonäyttelyssä, ja se tuli myyntiin syyskuussa 2013. Ensimmäisenä myyntiin tulivat CLA 180, CLA 180 Blue Efficiency Edition, CLA 200, CLA 250 ja CLA 220 CDI. Cadillac
1980-luvun kiristyvien automarkkinoioden paineessa Cadillac ei kilpaillut pelkillä henkilöautoillaan vaan kasvatti tarjontaansa lanseeralla vuonna 1986 kaksipaikkaisen Allanté-mallin, jota valmistettiin vuoteen 1993. Vuonna 1999 Cadillac esitteli mallistonsa yläpäähän Cadillac Escaladen, joka oli merkin uusi aluevaltaus maasturien kategoriassa. Vuonna 2006 GM toi markkinoille uuden Cadillac BLSn, joka pohjautui teknisesti Saab 9-3:een. BLS valmistettiin Ruotsissa Saabin Trollhättanin tehtaalla koska Saab kuului General Motors –konserniin. BLS oli ulkomitoiltaan pienin Cadillac ja sitä oli saatavana sedanina ja farmarina. Auton menestys kuitenkin jäi vaatimattomaksi Euroopan markkinoilla ja sen valmistus Ruotsissa lopetettiin vuonna 2009. Mercedes-Benz CLS-sarja
Mercedes-Benz CLS (W219 ja W218) on neliovinen viistoperäinen sedan. Ensimmäinen sukupolvi esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2004. Cadillac BLS
Cadillac BLS on Cadillacin vuosina 2005–2010 valmistama ylemmän keskiluokan henkilöauto. Se jakaa Opel Vectran ja Saab 9-3:n kanssa saman perusrakenteen (Epsilon-pohjalevy), ja sitä myytiin sekä sedanina että farmarina, joka tuli myyntiin vuosimallina 2008. BLS ja 9-3 ovat hyvin samanlaiset. Autoissa on esimerkiksi samanlaiset radiot, ohjauspyörät ja etuovet. Pegaso
Vuonna 1958 laajalti käsityönä valmistettujen Pegaso-urheiluautojen enää pienimuotoiseksi supistunut valmistus loppui vaatimattoman 86 kappaleen jälkeen. Kysyntää kuristi paitsi vanhanaikaisesti käsityönä valmistettujen urheiluautojen korkea hinta ja niiden puutteet, myös samasta asiakaskunnasta kilpailevien, etabloituneiden valmistajien houkuttelevampien ja edullisempien sarjatuotanto-urheiluautojen markkinoille tulo: esimerkkinä vaikkapa vuonna 1954 esitelty Mercedes-Benzin sensaatiomainen lokinsiipicoupé 300 SL (W 198). Wilfredo Ricart teki Pegason asemoinnissa samankaltaisen virhearvion kuin Anthony Lago Talbot-Lago T26 Grand Sport-mallinsa osalta, sillä ajat olivat muuttuneet maailmansodan jälkeen: kalliiden räätälöityjen ajoneuvojen aikakausi oli ohi - tässä tapauksessahan autot vieläpä valmistettiin vieroksutussa maassa, hyvin eksoottisella tekniikalla varustettuina, eikä valmistajalle ollut kertynyt vielä pitkän historiansa mukanaan tuomaa hyvää mainetta. Z-102 ja 103 olivat toki tehneet Pegaso-tuotemerkin toivotulla tavalla tunnetuksi herättämällään kiinnostuksella, sekä uuden sukupolven osaajien kouluttamisen välikappaleena täyttäneet tehtävänsä. Myös Pegason "primus motor", tohtori Ricart oli vuonna 1957 jo 60 vuoden iässä jäänyt enää neuvonantajan rooliin (1958 asti), mikä oli luonnollinen päätepiste projektille. Francon henkilökohtaisella käskyllä urheiluauton valmistukseen käytetyt laitteet purettiin ja romutettiin, ja urheilumallin osavarasto myytiin pois. Tämän jälkeen Pegaso keskittyi hyöty- ja myöhemmin myös sotilasajoneuvojen valmistamiseen Espanjan aluksi laajalti suljetuille markkinoille. Harvinaisten (alle 70 kappaleen tiedetään olevan jäljellä) Pegaso-urheiluautojen hinnat entisöityinä ovat erittäin korkeita: kadonneet tai rikkoutuneet osat on teetettävä, ja räätälöidyn l. käsityönä valmistetun korin mittavirheiden tai epäsymmetrian takia lasien uusiminen voi olla hyvin vaikeaa.