Mihin Friedrich Schiller kuoli?
Friedrich Schiller
Helmikuussa 1805 Schiller sairastui vakavasti. 1. toukokuuta hän tapasi Goethen viimeisen kerran matkalla teatteriin. 9. toukokuuta Schiller menehtyi Weimarissa ilmeisesti tuberkuloosin aiheuttamaan akuuttiin keuhkokuumeeseen.
Bobby Fischer
Fischer kuoli 17. tammikuuta 2008 oltuaan pitkään vakavasti sairas. Kuolinsyy oli munuaissairaus. Fischer haudattiin Laugardælurin kirkon pienelle hautausmaalle, 60 km Reykjavíkista etelään. Saksan keisarikunta
Keisari Vilhelm I kuoli 91-vuotiaana 9. maaliskuuta 1888, jolloin hänen poikansa Fredrik III julistettiin keisariksi. Fredrik III oli liberaali ja brittiläisen hallinnon ihailija. Fredrik menikin naimisiin Ison-Britannian kuningatar Viktorian tyttären, prinsessa Viktorian kanssa vuonna 1858. Pari sai kahdeksan lasta. Kansa oli toivonut hänestä paljon hänen vapaamielisyytensä perusteella. Hän erotti erittäin konservatiivisen preussilaisen sisäministeri Robert von Puttkamerin. Tätä tekoa pidettiin iskuna Bismarckin politiikalle ja osoituksena keisarikunnan uudesta poliittisesta linjasta. Fredrik kuitenkin sairasti siinä vaiheessa pitkälle edennyttä kurkunpään syöpää ja oli menettänyt puhekykynsä. Hän joutui hengittämään keuhkoputkeen yhdistetyn hopeaputken kautta. Hän kuoli lopulta hallittuaan vain 99 päivää. Nuori ja kunnianhimoinen Vilhelm II sai kruunun. Vilhelm II:n hallinto poikkesi ratkaisevasti edeltäjästään. Hänen isoisänsä aikana Saksan politiikkaa oli johtanut maan yhdistymisen pääarkkitehti, valtakunnankansleri Otto von Bismarck, ja keisari oli pysytellyt taka-alalla. Vilhelm II pakotti Bismarckin eroamaan lähes välittömästi valtaan noustuaan 20. maaliskuuta 1890 ja loi ”henkilökohtaisen hallinnon” (Persönliches Regiment), jossa keisari johti sekä valtakunnan että armeijan hallintoa mahdollisimman pitkälle itse. Vilhelm II oli Bismarckin tavoin aktiivinen sosiaalipolitiikassa ja tuki sairaus- ja eläkevakuutusreformeja. Niin keisarin, hallituksen kuin valtiopäivienkin toimivaltaa kuitenkin rajoitti osavaltioiden laaja itsehallinto. Sekä keisarin että Saksan kannalta laivastokilpailu brittien kanssa muodosti poliittisen ja henkisen dilemman, koska aina ensimmäisen maailmansodan syttymiseen saakka maiden välit olivat pääsääntoisesti varsin läheiset. Felix Klein
Plücker kuoli vuonna 1868, jolloin hänen kirjansa viivageometriata oli vielä keskeneräinen. Klein oli ilmeinen valinta henkilöksi, jonka oli määrä saattaa valmiiksi Plückerin teoksen "Neue Geometrie des raumes" toinen osa, ja tässä yhteydessä hän tutustui Alfred Clebschiin, joka oli muuttanut Göttingeniin vuonna 1868. Klein tapasi Clebschin seuraavana vuonna useita kertoja myös Berliinissä ja Pariisissa. Vuonna 1870, Preussin–Ranskan sodan alkaessa, hän oli Pariisissa ja hänen oli poistuttava maasta. Jonkin aikaa hän hoiti lääkintähuollon tehtäviä Preussin armeijaksi, kunnes hänet vuoden 1871 alussa nimitettiin lehtoriksi Göttingenissä. Émile Zola
Zola kuoli Pariisissa 29. syyskuuta 1902 häkämyrkytykseen, joka aiheutui tukkeutuneesta savupiipusta. Savupiipun tukkeutumisesta syytettiin Zolan vihamiehiä, mutta mitään todisteita ei saatu. Heinrich Ehrler
27. helmikuuta 1945 hänet siirrettiin Saksaan. Hän jatkoi taistelulentäjänä Messerschmitt Me 262 suihkuhävittäjällä ja saavutti kahdeksan ilmavoittoa lisää. Näin hänellä oli yhteensä 208 ilmavoittoa. 4. huhtikuuta 1945 Ehrler pudotti kaksi B17-lentävää linnoitusta. Tämän jälkeen hänen koneestaan loppuivat ammukset ja Ehrler lensi päin kolmatta pommikonetta. Räjähdys tuhosi molemmat koneet ja Ehrler sai surmansa. Wilhelm Reich
Marxilainen Reich eli 1930-luvulta lähtien maanpakolaisena Tanskassa, Ruotsissa ja Norjassa ja lopulta Yhdysvalloissa. Hän alkoi myydä kehittämiään orgonikammioita syöpäpotilaille ja tuomittiin puoskaroinnista. Hän kuoli vankeudessa vuonna 1957. Robert Schumann
Vuoden 1854 helmikuussa, Düsseldorfin perinteisten kansanjuhlien aikaan, Schumann romahti lopullisesti, ja hän hyppäsi Reiniin pelkkä yöpuku päällään. Paikalle ehättäneet veneilijät pelastivat hänet, mutta Schumannin mielenterveys oli viimeistään nyt lopullisesti menetetty. Samoin hänen syfiliksensä oli kehittynyt pahaan vaiheeseen asti. Schumann vietiin Bonnin lähellä sijaitsevaan Endenich-nimiseen paikkaan, jossa hän pysyi kuolemaansa 29. heinäkuuta 1856, asti. Clara ja Johannes Brahms tuhosivat osan Schumannin jälkeensä jättämistä viimeisistä töistä, joiden he otaksuivat olevan hulluuden saastuttamia. Schumann haudattiin Bonniin. Clara eli 40 vuotta miestään kauemmin, ja hänet haudattiin kuolemansa jälkeen miehensä viereen. Claran ja Brahmsin välille muodostui koko elämän läpi jatkunut ystävyys, mikä ei kuitenkaan johtanut koskaan parisuhteeseen. Erwin Schrödinger
Toukokuussa 1960 Schrödinger alkoi kärsiä keuhkojen vajaatoiminnasta. Hän kävi tutkimuksissa Innsbruckissa ja Wienissä. Lääkärien diagnoosin mukaan hän sairasti tuberkuloosia. Schrödinger yritti hoitaa itseään lepäämällä Alpbachissa. Hän ei kuitenkaan toipunut, vaan kuoli 73-vuotiaana Wienissä keskiviikkona 4. tammikuuta 1961 vaimonsa Annemarien vieressä noin kello seitsemän aikaan illalla. Hänet haudattiin Alpbachiin 9. tammikuuta. Friedrich Schiller
Schiller oli 1800-luvulla suosittu monissa Euroopan maissa, varsinkin siellä, missä hänen kannattamansa vapausihanteet eivät olleet toteutuneet politiikassa, esimerkiksi Italiassa ja Venäjällä. Vuonna 1859 Schillerin 100. syntymäpäivää juhlittiin koko Euroopassa, ennen kaikkea toki saksankielisellä alueella. Kustantaja Cotta myi Schillerin teoksia vuoteen 1867 mennessä yhteensä 2,4 miljoonaa kappaletta. Schilleriä luettiin joko vuoden 1848 vallankumoushenkeen sopivana vapausrunoilijana tai porvarillisena runoilijana, joka piti hyveitä kunniassa. Friedrich Brüggemann
Brüggemann oli pestautuneena British Museumin korallitutkimuksiin kuollessaan verenvuototautiin 1878. Fredrik Suuri
Aatelisto inhosi Fredrikiä sen tähden, että hän oli säätänyt heille pakon palvella armeijassa ja poistanut oikeuden kurittaa talonpoikia. Laki ei enää tuntenut rikosasioissa eroa aatelin ja aatelittoman välillä ja aatelia koskivat samat rangaistukset kuin muitakin säätyjä. Virkamiehet olivat kyllästyneitä Fredrikiin, sillä vaikka hoiti työnsä moitteettomasti, oli kuninkaan palkkio siitä lähinnä haukkumasanatulva ja jatkuva epäily korruptiosta. Johtavat ekonomistit pitivät hänen tiukkaa merkantilistista talouspolitiikkaansa vanhentuneena ja kehityksen jarruna. Papisto ei voinut sietää kuninkaan avointaa pilkantekoa uskonnosta. Nuoret upseerit olivat sitä mieltä, että hänen sodanjohtonsa aiheutti liikaa kaatuneita. 
Vanhoilla päivillään Fredrik oli yksinäinen. Monet ystävät olivat kuolleet ja kuningas oli kärttyinen ja ärtyisä. Hänen hovinsa jähmettyi hallitsijansa nähdessään äänettömäksi. Sukulaisilleen hän lähetti kirjeitä, joissa moitti heitä typeryydestä ja siitä, että eivät kunnioita häntä. Fredrik uskoi jonkinlaisen jumalan olevan olemassa, mutta ei uskonut kuoleman jälkeiseen elämään. Viimeisenä vuotenaan hän tarttui kiinni kaikkiin viimeisiin voiman rippeisiinkin. Vuonna 1786, kun lääkärit alkoivat olla hänen sairauksiensa suhteen toivottomia, hän sanoi, että hänen on elettävä vielä ainakin kaksi vuotta, sillä valtion asioissa oli paljon tekemistä. Hän ryhtyi käymään läpi muistiinpanojaan ja kirjoittamaan historiaa käsittelevää teosta. Viimeisinä viikkoinaan hallitsija kärsi kovi kivuista, ei pystynyt kävelemään ja kykeni nukkumaan vain istuma-asennossa. Tuolissaan istuen hän kuoli aamulla 17. elokuuta 1786. Friedrich Schiller
Vanhempien vastalauseista huolimatta herttua Karl Eugen pakotti murrosikäisen Schillerin opiskelemaan Hohe Karlsschulen sotilasakatemiaan Stuttgartiin, jossa tämä opiskeli aluksi oikeustiedettä. Schiller joutui tekemään runsaasti sulkeisharjoituksia ja oli ilmeisesti vielä viisitoistavuotiaanakin vuoteenkastelija. Tämän takia häntä rangaistiin kaksi kertaa ankarasti. Salaa hän luki tovereidensa kanssa kiellettyjä kirjoja ja nuuskasi tupakkaa. Wilhelm Maybach
Näihin aikoihin Maybach koi elämässään kaksi vakavampaa takaiskua. Hänen teini-ikäinen, järjestyksessä toinen poikansa Adolf sairastui skitsofreniaan ja vietti loppuelämänsä mielisairaalassa. Toinen takaisku oli hänen ystävänsä ja liikekumppaninsa Gottlieb Daimlerin kuolema sydänsairauteen vuonna 1900. Enrico Fermi
Toisen maailmansodan päätyttyä Fermi palasi ydintutkimuskeskukseen Chicagoon. Elämänsä loppupuolella hän tutki muun muassa pioneja ja kehitteli teoriaa kosmisen säteilyn alkuperästä. Fermi kuoli vuonna 1954 syöpään, jonka hän todennäköisesti sai työstään. Hänen hautamuistomerkkinsä on Firenzen Santa Croce -kirkossa aivan Galileo Galilein haudan vieressä. Fermin mukaan on nimetty alkuaine fermium. Friedrich Schiller
Kun Solituden linnassa toiminut akatemia siirrettiin vuonna 1775 Stuttgartin keskustaan, Schiller vaihtoi opintolinjansa oikeustieteestä lääketieteeseen. Näihin aikoihin hän luki intensiivisesti Sturm und Drangin runoilijoiden ja Klopstockin teoksia sekä kirjoitti näytelmää "Der Student von Nassau", joka ei ole säilynyt. Vuonna 1776 ilmestyi hänen ensimmäinen painettu runonsa "Der Abend". Samana vuonna Schiller perehtyi Rousseaun, Plutarkhoksen, Goethen ja Shakespearen teoksiin ja alkoi kirjoittaa teosta "Rosvot". Vuonna 1779 Schiller aloitti opintoihin liittyvän tutkimustyönsä ja pyysi eroa sotilasakatemiasta, mihin ei kuitenkaan suostuttu. Viimein vuonna 1780 hän sai lähteä akatemiasta ja suoritettua tohtoritutkinnon. Hänestä tuli sotilaslääkäri. Berliinin taistelu
28. huhtikuuta oli Hitler saanut tietää Heinrich Himmlerin rauhanneuvotteluista länsiliittoutuneiden kanssa. Tästä raivostuneena Hitler erotti Himmlerin puolueesta ja kokosi uuden hallituksen (jättäen vallan Karl Dönitzille, Joseph Goebbelsille ja Martin Bormannille) ja teki 30. huhtikuuta itsemurhan. Estääkseen Himmleriä muodostamasta uutta hallitusta länteen, päätti Goebbels aloittaa rauhanneuvottelut Neuvostoliiton kanssa (ja samalla saada Neuvostoliiton tunnustamaan uuden Saksan kansallissosialistisen hallituksen). Hans Krebsin ilmestyttyä 8. Kaartin armeijan esikuntaan neuvottelemaan aselevosta, otti 8. kaartin armeijan komentaja Tšuikoviin yhteyttä. Tämä puolestaan otti yhteyden Staliniin. Neuvostoliiton ylimmän johdon keskellä yötä antama käsky oli, että vain ja ainoastaan ehdoton antautuminen hyväksytään. Niinpä uudelle Saksan kansallissosialistiselle hallitukselle ei jäänyt paljon muita vaihtoehtoja kun ulosmurtautuminen Berliinistä. Goebbels vaimoineen tosin valitsi itsemurhan. Toukokuun 1. ja 2. päivän välisenä yönä osa hallituksen jäsenistä yritti ulosmurtautumista neljässä ryhmässä, mutta kaikki epäonnistuivat. 2. toukokuuta aamulla LVI panssariarmeijakunnan ja Berliinin puolustuksen komentaja Helmuth Weidling allekirjoitti vetoomuksen taisteluiden lopettamisesta Berliinissä. Saksankielinen kirjallisuus
Weimarin klassismin alkaminen kytketään usein Goethen vuonna 1786 tekemään Italian-matkaan ja päättyminen Friedrich Schillerin kuolemaan Weimarissa vuonna 1805. Yhteistyö Schillerin ja Goethen välillä oli erittäin hedelmällistä, ja kumpikin lainasi paljon teemoja klassisesta antiikista. Rainer Werner Fassbinder
Fassbinderin viimeiseksi elokuvaksi jäi "Querelle" (1982), Jean Genet'n romaaniin perustunut homoseksuaalisuuden manifesti. Jo vuosia kokaiinilla ja unilääkkeillä itseään päihdyttänyt Fassbinder kuoli kesällä 1982, todennäköisenä syynä lääkkeiden ja huumausaineiden väärinkäyttö. Työnarkomania kulki käsi kädessä huumeriippuvuuden kanssa ja verotti Fassbinderin terveyttä. Tiiviistä työtahdistaan tunnettu Fassbinder sanoi ehtivänsä levätä, kun on kuollut. Hän uurastikin loppuun saakka. Ennen kuolemaansa Fassbinder työsti käsikirjoitusta Rosa Luxemburgista kertovaan elokuvaan, jonka pääosaan Jane Fonda oli jo lupautunut. Veren tahrima käsikirjoitus löytyi ohjaajan ruumiin vierestä. Joseph Martin Kraus
Joseph Martin Kraus kuoli pian "Symphonie funèbre" -teoksen valmistuttua. Vain kahdeksan kuukautta oli kulunut hänen suojelijansa Kustaa III:n kuolemasta salamurhan uhrina. Krausin kuolinsyy oli tuberkuloosi.Varsinkin saksaksi on ilmestynyt runsaasti säveltäjää käsittelevää kirjallisuutta. Adolf Hitlerin kuolema
Jonkin ajan kuluttua Hitlerin palvelija Heinz Linge vierellään Bormann, avasi työhuoneen oven. Linge kertoi myöhemmin haistaneensa välittömästi karvasmantelin tuoksun, mikä oli merkki vetysyanidista. Hitlerit istuivat molemmat sohvalla, Eva vasemmalla, Adolf oikealla. Evan ruumis oli lyyhistyneenä poispäin Adolfista. Hitlerin huomattiin ampuneen itseään 7,65-millisellä Walther PPK -pistoolilla, joka oli tipahtanut lattialle hänen jalkojensa viereen. Verta valui haavasta, joka hänellä oli oikeassa ohimossaan. Veri oli tehnyt suuren tahran sohvan vasempaan käsinojaan. Eva ei ollut havaittavasti haavoittunut ja Linge oletti, että hän oli myrkyttänyt itsensä. Adolf Hitlerin elämäkerta
Myöhemmin Neuvostoliiton johtajat ovat myöntäneet, ettei Hitlerin ruumista ollut tunnistettu. On esitetty salaliittoteorioita siitä, että Yhdysvaltojen presidentti Franklin D. Rooselvelt, FBI:n johtaja J. Edgar Hoover ja Neuvostoliiton diktaattori Josif Stalin päästivät Hitlerin pakoon fasistiseen Argentiinaan, jolloin sota saatiin aiemmin lopetettua, vältyttiin suuremmilta miestappiolta ja Eisenhower, Hoover ja Stalin saivat haltuunsa Hitlerin päiväkirjat sekä natsien sotakoneiston rauhanomaisemmin. Saman väitteen mukaan Hitler asui Argentiinassa Braunin kanssa ja Eva synnytti pariskunnalle kaksi tytärtä. Lopulta Hitler teki itsemurhan 73-vuotiaana 1962. Väitettä puolustavat Hitlerin pääkalloksi väitetyn kallon väitetty epäaitous, "luotettavat silminnäkijät ja -todistajanlausunnot" sekä DNA-testit. Bob Schiller
Robert Achille Schiller (8. marraskuuta 1918 San Francisco, Kalifornia – 10. lokakuuta 2017 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen käsikirjoittaja ja tuottaja. Hän sai kaksi Emmy-palkintoa (1971 ja 1978) ja oli ehdolla palkinnon saajaksi myös vuosina 1956, 1972 ja 1979. Lisäksi Schiller voitti Laurel Awardin kahdesti (1974 ja 1988) ja oli ehdolla vuosina 1960 ja 1979. Death
Chuck Schuldiner taisteli pitkään pahanlaatuisen aivokasvaimen aiheuttamia oireita vastaan, mutta kuoli kasvaimen heikentämänä keuhkokuumeeseen 13. joulukuuta 2001. Samalla sekä Deathin että Control Deniedin toiminta loppui. Jörg Haider
Jörg Haider kuoli 58-vuotiaana auto-onnettomuudessa Kärntenin osavaltiossa lähellä Klagenfurtin kaupunkia aamuyöllä 11. lokakuuta 2008 ollessaan tulossa yökerhosta. Haider ajoi yksin virka-autoaan, Volkswagen Phaetonia huomattavaa ylinopeutta: 142 kilometriä tunnissa 70 kilometrin tuntinopeusrajoitusalueella, ja menetti sen hallinnan ohituksen jälkeen. Auto osui betonipylvääseen ja kieppui ympäri. Haider sai vammoja pään ja rinnan alueille. Haiderin ohittama autoilija soitti apua ja vaikka Haider saatiin nopeasti avun pariin, hän oli kuollut jo sairaalaan tuotaessa. Tiedottajansa mukaan Haider oli ollut tapahtumahetkellä 1,8 promillen humalassa. Peter Fechter
Tapahtuman jälkeen länsipuolelle pystytettiin risti muurin juurelle lähelle paikkaa, jossa Peter Fechteriä oli ammuttu ja jossa hän kuoli. Vuoden kuluttua tapauksesta Willy Brandt, silloinen Länsi-Berliinin kaupunginjohtaja, asetti Fechterin muistomerkille seppeleen yhdessä amerikkalaisten joukkojen komentajan kanssa. Saksojen jälleenyhdistymisen jälkeen 1990 Peter Fechterille pystytettiin varsinainen muistomerkki Zimmerstraßelle autenttiselle kuolinpaikalle itäpuolelle, josta on tullut muuriin liittyvien muistotilaisuuksien ja tapahtumien keskipiste. Saksan televisiossa on näytetty asiaa koskevia dokumenttiohjelmia. Cornelius Ryan omisti kirjansa "The Last Battle" Peter Fechterin muistolle. Aulis Sallisen orkesteriteos "Mauermusik" (1962) sai alkunsa Fechterin murhan aiheuttamasta järkytyksestä. Franz Schreker
Schrekerin vaikutus oli suurinta Weimarin tasavallan alkuaikoina. Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen valtaannousu ja sen harjoittama antisemitismi edesauttoivat juutalaistaustaisen säveltäjän suosion laskua hänen elämänsä loppuvaiheissa. Hän kuoli 1934. Vaeltaja sumumeren yllä
Maalaus esittää takaapäin kuvattua vaellussauvaan nojaavaa miestä katselemassa kallionkielekkeeltä sumun peittämää laaksoa. Kuvakulman ansiosta katsoja voi nähdä saman maiseman ikään kuin taiteilijan silmin. Sumuisen maiseman voi ajatella kuvastavan tiettyä mielentilaa. "Vaeltaja sumumeren yllä" edustaa romantiikalle ja varsinkin Friedrichille tyypillistä ajatusta, että tavoittaakseen ja ilmaistakseen todelliset tunteensa taiteilijan oli tavoiteltava henkilökohtaista kosketusta ja yhteyttä luontoon etäällä sivistyksestä. Friedrichin maisemamaalaukset olivatkin enemmän kuvauksia yksilöllisen luonnon kohtaamisen kokemuksista kuin vain pelkkää maiseman taltiointia. Vuonna 1840 kuollut Friedrich oli pitkään unohduksissa, kunnes Alfred Lichtwark nosti hänet uudelleen arvostukseen. Jeffrey Dahmer
Dahmer sai surmansa vankilassa 28. marraskuuta 1994, kun elinkautisvanki Christopher Scarver hakkasi hänet ja erään toisen vangin, Jesse Andersonin, kuoliaiksi painonnostotangolla. Antisosiaalisesta persoonallisuushäiriöstä ja vakavasta psykoottisesta häiriöstä kärsinyt Scarver selitti vartijoille Jumalan määränneen hänet toimimaan näin. Scarver sai murhista kaksi elinkautista lisää. Bill Schindler
Schindler kuului ryhmään, joka vaati AAA-sarjaa siirtymään pois itärannikolta. Schindler siirtyi AAA-sarjaan vuonna 1940 voittaen Bronx Coliseum Indoor -mestaruuden. Myöhemmin Schindler siirtyi ARDC-sarjan presidentiksi kuuden vuoden ajaksi. Schindler voitti ARDC-mestaruuden vuosina 1940, 1945, 1946 ja 1948. Vuosina 1947–1948 Schindler voitti 53 Midget cars -kilpailua. Schindler menehtyi Sprint car -kilpailussa Allentownissa Pennsylvaniassa vuonna 1952. Heinrich Himmler
Himmler tapasi Hitlerin viimeisen kerran 20. huhtikuuta tämän 56-vuotissyntymäpäivillä Berliinissä, jota Saksan puolustuksen murskannut puna-armeija lähestyi päivä päivältä. Hitler ilmoitti henkilökohtaisesta päätöksestä olla poistumatta pääkaupungista huolimatta Neuvostoliiton lähestyvästä hyökkäyksestä. Himmler lähti Berliinistä ja uskoi Hitlerin olevan kyvytön johtamaan Saksaa, koska Hitler oli jäänyt tälle uskollisten natsivirkamiesten, kuten propagandaministeri Joseph Goebbelsin ja puoluekanslian johtajan Martin Bormannin, kanssa Berliinin alla olevaan Führerbunkeriin. Ruotsin Lyypekin-konsulaatissa Himmler uskotteli kreivi Folke Bernadottelle, että Hitler kuolee kahden vuorokauden sisällä ja Himmler on Saksan tosiasiallinen johtaja. Himmler halusi Bernadotten lähettävän kenraali Dwight D. Eisenhowerille ehdotuksen, jossa Himmler sopii aselevon länsiliittoutuneiden kanssa. Himmler uskoi Yhdysvaltain ja Britannian hyväksyvän ehdotuksen ja kääntyvän Neuvostoliittoa vastaan Wehrmachtin rinnalla. Bernadotte kuitenkin sanoi Himmlerille, että länsiliittoutuneiden hyväksyntä aselevolle on hyvin epätodennäköistä. Bernadotten välityksellä Himmlerin ehdotus kulki presidentti Harry S. Trumanille ja pääministeri Winston Churchillille, mutta molemmat torjuivat sopimuksen, koska Hitlerin kohtalo oli jäänyt epäselväksi eikä Saksan johtajuuden kuulumista Himmlerille voitu virallisesti vahvistaa. Fritz Haber
Haberia on sanottu myös kemiallisten aseiden isäksi, sillä hän oli osallisena kloorin ja muiden taistelukaasujen kehittämisessä ja käyttöönotossa ensimmäisen maailmansodan aikana. Hänen vaimonsa, kemian tohtori Clara Immerwahrin arvellaan tehneen itsemurhan Haberin tämän roolin takia. Hän siirtyi sodan päättyessä Sveitsiin, koska oletti joutuvansa syytteeseen sotarikoksista, mutta yleiseksi hämmästykseksi hänelle myönnettiin 1918 Nobelin kemianpalkinto. Haber oli isänmaallinen saksalainen ja valvoi henkilökohtaisesti ensimmäisiä kokeita, joissa kaasua käytettiin venäläisiä vastaan ensimmäisen maailmansodan itärintamalla. Gustav Adolf Fischer
Fischer palasi Saksaan marraskuussa 1883. 1885 hän osallistui tutkimusmatkailija Wilhelm Junkerin veljen rahoittamalle ja varustamalle retkelle etsimään kadonnutta Junkeria ja hänen matkaseuralaisiaan Emin Pashaa ja Gaetano Casatia, muuta retkikunta joutui palaamaan tyhjin käsin päästyään Victoriajärven rantaan. Hän palasi Sansibariin kesäkuussa 1886 ja matkusti sitten Berliiniin, missä hän kuoli sairastamaansa trooppiseen kuumetautiin. Lucia Berlin
Berlin oli kolmesti naimisissa, ja hän oli neljän pojan äiti. Berlinillä todettiin 10-vuotiaana skolioosi, jonka vuoksi hän joutui käyttämään usein metallista korsettia. Skolioosikorsetti puhkaisi hänen toisen keuhkonsa, ja 1990-luvun puolivälin jälkeen hän kulki aina happisäiliö mukanaan. Ison osan elämästään Berlin taisteli alkoholismin kanssa. Berlin kuoli syöpään 68-vuotiaana. Friedrich Schiller
Vuonna 1789 Schiller sai professorin viran Jenasta, pettymyksekseen tosin vain palkattoman. Jenassa hän opetti historiaa, vaikka olikin filosofian professori. Hän oli kuitenkin pätevöitynyt virkaan erityisesti kirjoitettuaan Alankomaita käsitelleen teoksensa. Uutinen "Rosvot"-teoksestaan tunnetun Schillerin nimittämisestä virkaan otettiin Jenassa vastaan riemuiten. Virkaanastujaisluentoa varten varattu sali tuli tupaten täyteen, ja kuulijoiden oli vaihdettava suurempaan saliin. Koko kaupungissa kuohui. Samana vuonna Schiller ystävystyi Wilhelm von Humboldtin kanssa. Franz Liszt
Franz Liszt kuoli Bayreuthissa heinäkuun 31. päivänä vuonna 1886 keuhkokuumeeseen, jonka hän oli saanut Bayreuthin festivaaleilla. Liszt haudattiin Bayreuthin hautausmaalle. Vihreä Menninkäinen
Harryn mielisairaus uusiutui ja lopulta hänestä tuli uusi Vihreä Menninkäinen. Hän kuitenkin menehtyi muuntelemansa seerumin sivuvaikutuksiin. Philip Benjamin "Phil" Urich yritti käyttää Vihreän Menninkäisen varusteita supersankarina, mutta epäonnistui ja luopui aikeista. Nykyään Phil toimii Mörkönä. Arthur Schnitzler
Isänsä kuoleman jälkeen Schnitzler perusti vuonna 1893 oman lääkärinvastaanottonsa. Hän avioitui vuonna 1903 näyttelijä Olga Gussmanin kanssa, kun heidän poikansa Henrich oli jo yksivuotias. Myöhemmin heille syntyi tytär Lili. Avioliitto päättyi eroon vuonna 1921, ja tytär teki itsemurhan vuonna 1928. Schnitzler kuoli aivoverenvuotoon Wienissä vuonna 1931. Friedrich Schiller
"Die Horen" ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1795. Lehteen kirjoittivat ajan merkittävimmät kirjailijat ja filosofit, kuten Johann Gottfried von Herder, Johann Gottlieb Fichte, August Wilhelm Schlegel, Wilhelm von Humboldt, Alexander von Humboldt, Johann Heinrich Voß ja Friedrich Hölderlin. Vuosina 1796–1800 Schiller julkaisi "Musenalmanach"-kirjallisuuslehteä, johon kirjoitti monta kuuluisaa aikalaista, kuten Goethe, Herder, Hölderlin, Schlegel ja Ludwig Tieck. Vuosina 1797–1798 Schiller kirjoitti paljon balladeja. Hermann Göring
Nürnbergin oikeudenkäynnissä Göring oli korkea-arvoisin tuomiolle saatu kansallissosialisti. Oikeudenkäynnin kuluessa hän pääsi irti morfiiniriippuvuudestaan, laihtui lähes 20 kilogrammaa ja sai terävän älynsä jälleen esiin. Ennen oikeudenkäyntiä amerikkalainen psykiatri Douglas Kelley teki syytetyille natseille älykkyystestin ja Göring sai 138 pistettä (huippuälykkyys). Hän puhui oikeudenkäynnissä varsin taitavasti ja puolusti itseään loppuun asti, mutta sai lopulta kuolemantuomion. Tuomion täytäntöönpanoa edeltäneenä yönä hän kuitenkin onnistui tekemään itsemurhan syanidilla ja vältti näin hirttämisen. Hän kuoli 53-vuotiaana. Vieläkään ei ole täyttä varmuutta siitä oliko Göringillä koko ajan syanidikapseli mukanaan vai toiko jokin ulkopuolinen taho myrkyn hänelle. On väitetty, että syanidi saatiin toimitettua hänelle amerikkalaisen sotapoliisin saksalaisen tyttöystävän avustuksella. Göring itse kertoo viimeisessä kirjeessään tuoneensa kolme syanidikapselia vankilaan. Yhden kapselin hän piilotti voidepurkkiin. Toisen kapselin hän kätki selliin mutta piti yhtä kapselia aina sukanvarressa oikeudenkäyntien ajan. Kolmannen kapselin Göring piilotti vaatteisiinsa, ja se luonnollisesti löytyi ruumiintarkastuksessa. Näin olikin tarkoitus, jotta luultaisiin, ettei hänellä olisi enää yhtään syanidia jäljellä. Wild Man Fischer
Fischer kuoli kesäkuussa 2011 sydämen vajaatoimintaan Los Angelesissa 66-vuotiaana. Joseph Süß Oppenheimer
Herttua Karl Alexander kuoli 12. maaliskuuta 1737 yllättäen halvauskohtaukseen. Joseph Süß Oppenheimer menetti nyt ainoan tukijansa. Maapäivien päätöksellä hänet vangittiin vielä samana päivänä. Charles Chaplin
Chaplinin terveys oli alkanut heikentyä 1960-luvun lopussa, ja hän sai viimeisinä vuosinaan useita aivoinfarkteja ja kykeni liikkumaan enää vain pyörätuolin avulla. Hän kuoli nukkuessaan kotonaan Sveitsissä 25. joulukuuta 1977, ja hänet haudattiin kahden päivän kuluttua pienimuotoisessa yksityisessä tilaisuudessa Corsier-sur-Veveyn hautausmaalle. Adolf Hitlerin kuolema
Adolf Hitlerin kuolema huhtikuussa 1945 tapahtui yleisesti hyväksytyn teorian mukaan Hitlerin ampuessa itseään päähän otettuaan samanaikaisesti tappavaa syanidia. Tämän lisäksi Hitlerin kuolemasta on monia muitakin teorioita. Olive Schreiner
Ensimmäisen maailmansodan puhjettua Schreiner matkusti takaisin Britanniaan. Siellä hän työskenteli rauhanliikkeessä ja monissa pasifistisissa järjestöissä. Elokuussa 1921 hän palasi takaisin Etelä-Afrikkaan ja kuoli neljä kuukautta myöhemmin sydänhalvaukseen. Hänet haudattiin ilman uskonnollisia seremonioita tyttärensä viereen Buffels Kopiin. Osa Schreinerin teoksista julkaistiin vasta hänen kuolemansa jälkeen. Sybille Schmitz
Schmitz masentui ja etsi lohtua alkoholista ja morfiinista. Hän joutui sairaalaan. Yksi monista itsemurhayrityksistä koitui Schmitzin kohtaloksi. Unilääkeyliannostuksen ottanut näyttelijä kuoli müncheniläisessä sairaalassa vuonna 1955. Kuolemaa seuranneissa tutkimuksissa kävi ilmi, että lääkäri Ursula Moritz oli määrännyt Schmitzille lääkkeitä 723 kertaa vajaassa kolmessa vuodessa. Friedrich Schiller
Kansallissosialistisessa Saksassa germanisti ja Schiller-ihailija Joseph Goebbels piti aluksi huolta siitä, että Schiller esitettiin suorastaan kansallissosialismin tienraivaajana. Natsit joutuivat kuitenkin pian huomaamaan, ettei Schillerin tuotanto sittenkään soveltunut heidän ideologiaansa. "Don Carloksen" esittäminen kiellettiin pian kokonaan, kun vuorosanat "Sire, geben Sie Gedankenfreiheit" (”antakaa meille ajatusten vapaus”) keräsivät esityksissä yhä uudelleen aplodeja kesken kohtausta. Samoin kävi "Wilhelm Tellille", jossa teemana oli tyrannin murha. Määräsipä vielä Adolf Hitlerkin vuonna 1941, ettei "Wilhelm Telliä" saisi enää esittää, koska hän pelkäsi Wilhelm Tellin kaltaisia kavalia "selkäänpuukottajia". Adolf Hitlerin elämäkerta
Isän äkillinen kuolema keuhkoverensyöksyyn kodin lähellä sijainneessa oluttuvassa vuoden 1903 alussa vapautti tuolloin 14-vuotiaan Hitlerin unelmoimaan taiteilijanurasta. Äitinsä toiveesta Hitler kuitenkin jatkoi oppikoulussa Steyrissä, jossa hän alkuun pärjäsi hyvin. Hänen keskiarvonsa alkoivat kuitenkin laskea ja 1905 ne olivat jo selvästi keskitasoa huonommat. Steyrissä hän myös joi itsensä humalaan elämänsä ensimmäisen ja viimeisen kerran. Opettajiensa mukaan hän oli lahjakas ja älykäs, mutta vastahakoinen, omahyväinen ja laiskahko. Hitler sairastui keuhkotautiin ja lääkärin neuvosta hän joutui ilokseen keskeyttämään opintonsa ainakin vuodeksi. Hitler palasi syksyllä kouluunsa hakemaan todistuksen, mutta vakuuttuneena pärjäämisestään taiteilijana ja opettajiinsa kyllästyneenä, hän lopetti ennen kirjoittamistaan ylioppilaaksi. Tätä päätöstä hän kuitenkin tuli myöhemmin katumaan. Pragmatismi
Pragmatismi kärsi myös toisenlaisesta arvonalennuksesta: koska analyyttinen filosofia kasvatti suosiotaan ja oli luonteeltaan ahistoriallista, klassiset pragmatistit unohdettiin ja heidät kuvattiin kuolemansa jälkeen usein irvikuvina. Tämä pätee erityisesti Schilleriin. Hänen töistään ei ole saatavilla juurikaan muiden kirjoittamia toissijaisia lähteitä, eikä hänen omia teoksiaankaan ole painettu paljon. Jotkut katsovat Schillerin olevan yksi niistä filosofeista, joka antoi pragmatismille huonon maineen liioitellulla retoriikallaan ja puolustamalla pragmatismin karkeaa muotoa. Heinrich Himmler
Britannian yleisradioyhtiö BBC teki 28. huhtikuuta radiolähetyksen Reutersin uutisesta, jossa kerrottiin Himmlerin vaatineen Saksan johtajuutta ja neuvotelleen aselevosta. Kaupunkisodan kouriin joutuneessa Berliinissä Hitler kuuli uutisen Himmlerin neuvotteluista. 23. huhtikuuta Luftwaffen komentaja Hermann Göring oli pyytänyt sähkeessä Hitleriltä vallan siirtämistä hänelle, minkä Hitler oli tulkinnut maanpetokseksi ja vallankaappaukseksi. Himmler ei ollut edes ilmoittanut suunnitelmistaan Hitlerille. Hitler oli pitänyt Himmleriä yhtenä lojaaleimmista natsijohtajista ja kutsunut häntä ”uskolliseksi Heinrichiksi” (). Hitler syytti Himmlerin ja SS:n pettäneen hänet ja sanoi Himmlerin tehneen katalimman petoksen, jonka hän oli eläissään kokenut. Himmlerin petos oli osasyy Hitlerin motiiveihin kirjoittaa poliittinen testamenttinsa. Hitler julisti Himmlerin ja Göringin pettureiksi, riisui nämä viroistaan ja otti heiltä pois kansallissosialistisen työväenpuolueen jäsenyyden. Himmlerin seuraajaksi SS:n johdossa nimitettiin SS-Reichsführer Karl Hanke. Hitler määräsi myös Himmlerin adjutantin Hermann Fegeleinin teloituksen. 30. huhtikuuta Hitler teki itsemurhan. Otto Ernst Remer
Stauffenberg määräsi silloisen majuri Remerin pidättämään propagandaministeri Joseph Goebbelsin. Remer saapui Goebbelsin huvilalle ja sanoi, että Hitler oli kuollut salamurhaiskussa Sudenpesässä, ja tulleensa pidättämään Goebbelsin. Goebbels otti puhelun Sudenpesään, jossa Hitler vastasi puhelimeen ja kertoi olevansa kunnossa. Goebbels antoi puhelimen Remerille ja käski kuunnella Hitlerin ohjeet. Hitler määräsi Remerin ottamaan vastuun siitä, että Waffen-SS, Gestapo, kaikki radioasemat sekä hallintokortteli vapautettaisiin. Remer otti käskyn vastaan, keräsi joukkonsa ja teki vielä samana iltana rynnäkön entiseen Reichswehrin päämajaan Bendlerblockiin, jossa salaliittolaiset oleskelivat.
21. heinäkuuta 1944 Remer pidätti kaikki salaliittolaiset yhdessä kenraali Friedrich Frommin kanssa ja teloitti heidät Bendlerblockin pihalla. Teloitettujen joukossa olivat Claus von Stauffenberg, Friedrich Olbricht, Werner von Haeften ja Albrecht Mertz von Quirnheim. Fromm oli alkuun itsekin ollut mukana salaliitossa, mutta vetäytyi siitä viime hetkillä. Myöhemmin Frommin aikeet osallistua salaliittoon tulivat kuitenkin ilmi, ja hänetkin teloitettiin. Friedrich Schiller
Schiller eli yksinvallan ja porvarillisen aikakauden siirtymäaikana, jonka näkyvimpiä tapahtumia Euroopassa oli Ranskan vallankumous. Porvaristo ei voinut eikä saanut ilmaista poliittisia mielipiteitään itsevaltiuden aikana, jolloin Saksan pikkuvaltioiden vallanpitäjät hallitsivat itsevaltiaan ottein. 1700-luvun jälkipuoliskon kirjallisuudesta tuli siten keskeinen väline porvarillisen itsetietoisuuden kehittämisessä. Schillerin ennen vuotta 1785 tekemien teosten paatos ja tunteellisuus tähtäävät inhimillisyyden kohottamiseen. Tämä periaate asettui vastakkain itsevaltiuden politiikan kanssa. Porvarillisen tragedian valinta keskeiseksi muodoksi kuvastaa tätä lähtökohtaa. Ferdinand Canning Scott Schiller
Schiller tuli myöhemmällä iällään kuuluisaksi hyökättyään logiikkaa vastaan teoksessaan "Formal Logic". Tuohon aikaan Schillerin pragmatismi oli kehittynyt lähemmäksi arkikielen filosofiaa kuin muiden klassisen pragmatismin edustajien ajattelu. Schiller pyrki horjuttamaan koko formaalin logiikan mahdollisuuden ajatusta osoittamalla, että sanoilla oli merkitys vain todellisessa käyttötilanteessa. Hän tiivisti näkemyksensä ennen kuolemaansa myös esseessään "Are All Men Mortal?". Schiller pyrki muotoilemaan uuden logiikan järjestelmän, joka korvaisi hänen juuri tuhoamansa formaalin logiikan. Hän tarjosi tilalle jotain, minkä tämän päivän filosofit tunnistaisivat hypoteettis-deduktiiviseksi menetelmäksi. Dietrich Bonhoeffer
Helmikuussa 1945 Bonhoeffer kuljetettiin Buchenwaldin keskitysleiriin Weimarin lähelle. Huhtikuun alussa hänet evakuoitiin lähestyvien neuvostojoukkojen tieltä Flossenbürgin keskitysleirille Baijeriin. Huhtikuun 5. päivänä 1945 Adolf Hitler määräsi, että kaikki vielä elossa olevat heinäkuun 20. päivän salaliiton jäsenet oli teloitettava viipymättä, jotteivät he pelastuisi liittoutuneiden käsiin. Tämän määräyksen mukaisesti SS-oikeus tuomitsi Bonhoefferin yhdessä eräiden muiden syytettyjen kanssa kuolemaan hirttämällä 8. huhtikuuta 1945. Tuomio pantiin täytäntöön aamunkoitteessa 9. huhtikuuta 1945, vain kuukausi ennen Saksan ehdotonta antautumista. Friedrich Schiller
22. helmikuuta 1790 Schiller meni naimisiin Charlotte von Lengefeldin kanssa. Kaikki näytti menevän hyvin niin ammatissa kuin perhe-elämässäkin. Kuitenkin jo vuonna 1791 Schiller sairastui hengenvaarallisesti. Hän sai 3. tammikuuta kohtauksen ja krampinomaisen yskänpuuskan sekä menetti joksikin aikaa tajuntansa. Kaksi viikkoa myöhemmin sekä vielä toukokuussa Schiller sai uusia kohtauksia. Hän oli sairastunut tuberkuloosiin, josta ei enää tervehtynyt koko elämänsä aikana. Ernst Hohner
Hän kuoli sydänsairauteen. Adolf Hitlerin elämäkerta
Adolf Hitler () oli itävaltalaissyntyinen saksalainen poliitikko, joka nousi Saksan valtakunnankansleriksi ja johti natsihallinnon aikana 1934–1945 maata diktaattorina, Saksan valtakunnanjohtajana ("Führer"). Hitlerin politiikka perustui hänen kehittämäänsä kansallissosialismina tunnettuun aatesuuntaan, joka pohjautui nationalismiin, rasistiseen rotuoppiin ja jyrkkään antisemitismiin. Johtamansa Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen avulla Hitler perusti Saksaan totalitaarisen hallinnon, jossa toisinajattelijat kukistettiin väkivalloin. Hitlerin aloittamat valloitussodat johtivat toisen maailmansodan syttymiseen Euroopassa, ja hänen hallintonsa terrori rikoksiin ihmisyyttä vastaan ja holokaustina tunnettuun kansanmurhaan. Tästä huolimatta Hitler oli monien aikalaistensa kannattama ja palvoma johtaja. Hänen valtakautensa päättyi Saksan tappioon ja Hitlerin itsemurhaan keväällä 1945. Heinz Schiller
Heinz Schiller (25. tammikuuta 1930 - 26. maaliskuuta 2007) oli sveitsiläinen F1 kuljettaja. Hän osallistui yhteen F1 osakilpailuun kaudella 1962, Saksan GP:hen. Hän keskeytti kilpailussa eikä saavuttanut pisteitä. Hän ajoi myös MM-sarjaan kuulumattomissa kilpailuissa ollen kahdeksas Brysselin GP:ssä, yhdeksäs Paun GP:ssä ja seitsemäs Belgian GP:ssä 1962. Hän oli vuoden 1963 Paun GP:ssä kolmas ja kymmenes vuoden 1964 Le Mansin 24 tunnin ajossa yhdessä Gerhard Kochin kanssa. Johann Hermann Schein
Schein kuoli 44-vuotiaana. Hän oli kärsinyt tuberkuloosista, kihdistä, keripukista ja munuaissairaudesta. Hermann Emil Fischer
Hänen elämänsä loppu oli traaginen. Kaksi hänen kolmesta pojastaan kuoli ensimmäisessä maailmansodassa ja hänen oma terveytensä tuhoutui elohopean ja fenyylihydratsiinin myrkyllisiin vaikutuksiin. Hän sairastui lopulta syöpään, joka yhdessä hänen poikiensa menetyksen aiheuttaman depression kanssa sai hänet tekemään itsemurhan. Francisco Guilledo
Pancho Villaa ei tyrmätty kertaakaan urallaan eikä hän menettänyt kärpässarjan maailmanmestaruutta. Villa kuoli hallitsevana mestarina vuonna 1925 hampaanpoiston aiheuttamiin komplikaatioihin. Häneltä poistettiin viisaudenhammas ottelua edeltävänä aamuna 4. heinäkuuta 1925. Hän kohtasi Jimmy McLarninin, vaikka hänellä oli yhä kipuja ja kasvot olivat turvonneet. Pancho Villa hävisi ja se jäi hänen viimeiseksi ottelukseen. Kyseessä ei ollut titteliottelu. Pari päivää myöhemmin Pancho Villalla todettiin tulehdus ja kolme hammasta poistettiin. Lääkäri määräsi vuodelepoa, mutta Villa vietti aikaansa kavereiden kanssa juhlien. Tilan heikennyttyä hänet vietiin sairaalaan 13. heinäkuuta, missä hänellä todettiin Ludwigin angiina. Francisco Guilledo vaipui leikkauspöydällä koomaan ja kuoli seuraavana päivänä. Emil Jakob Schindler
Schindler kuoli uransa huipulla 1892 umpisuolentulehdukseen. Hänen leskensä avioitui Carl Mollin kanssa 1895. Emil Ludwig
Ludwig kirjoitti aluksi näytelmiä ja novelleja ja työskenteli samalla journalistina. Hän muutti 1906 Sveitsiin ja työskenteli ensimmäisen maailmansodan aikana "Berliner Tageblatt" -lehden kirjeenvaihtajana Wienissä ja Istanbulissa. Ludwig sai Sveitsin kansalaisuuden 1922 ja hän muutti Yhdysvaltoihin 1940. Toisen maailmansodan jälkeen hän palasi Saksaan lehtimieheksi ja onnistui muun muassa löytämään Johann Wolfgang von Goethen ja Friedrich Schillerin ruumisarkut, jotka olivat kadonneet Weimarissa vuosien 1943–1944 tienoilla. Viimeiset vuotensa Ludwig asui Sveitsissä, missä hän myös kuoli. Friedrich Schiller
Friedrich Schillerin isä Johann Caspar Schiller oli lääkäri ja toimi lääkintäluutnanttina Württembergin herttuan Karl Eugenin armeijassa. Vuonna 1766 perhe muutti Ludwigsburgiin, ja samana vuonna Schiller meni latinakouluun. Ensimmäiset näytelmäkokeilunsa ("Die Christen" ja "Absalon") hän teki vuonna 1772, mutta nämä teokset eivät ole säilyneet. Sigmund Freud
Marie Bonaparte kuului Bonaparten aatelis-ja kuningassukuun ja oli naimisissa Kreikan kuninkaan Yrjö I:n pojan kanssa. Marie Bonapartella oli vaikutusvaltaa, joten hän pystyi hankkimaan Freudille sekä tämän perheelle passin ja viisumin. Freud matkusti perheineen Ranskaan 4. heinäkuuta vuonna 1938. Sieltä matka jatkui Pariisiin kautta Lontooseen, ja Freud pääsi ”kuolemaan vapaudessa”. Lontoossa hän lakkautti vihdoin vastaanottonsa, jonka oli perustanut huhtikuussa 1886. Syövästään huolimatta hän viimeisteli Mooses-kirjan painatuskuntoon ja ryhtyi saman tien valmistelemaan teosta "Psykoanalyysin suuntaviivoja", jonka oli määrä esittää psykoanalyysin keskeiset perusteet. Vaikka kirja jäi Freudilta kesken, se sisältää yhteenvedon hänen käsityksistään ja ennakoi analyysitekniikan muutoksia. Syyskuussa 1939 syövästä kärsinyt Freud vetosi lääkäriystävänsä Max Schurin lupaukseen, ja tämä avusti Freudia päättämään elämänsä morfiinin avulla. Freudin tuhkat on haudattu Lontoossa sijaitsevaan Golders Green Crematoriumiin. Friedrich Heinrich Jacobi
Friedrich Heinrich Jacobi (25. tammikuuta 1743 Düsseldorf – 10. maaliskuuta 1819 München) oli saksalainen filosofi, joka kehitti termin 'nihilismi' ja esitti sen olevan perussyy valistuksen ja kantilaisuuden epäonnistumiseen. Spekulatiivisen järjenkäytön sijaan hän puhui uskon ("Glaube") ja ilmoituksen puolesta. Hänelle ilmoitus oli kuitenkin uskonnollisen sijasta rationaalinen käsite. Tutankhamon
Tutankhamonin kuolemansyistä on useita oletuksia. Aiemmin hänen on oletettu kuolleen malariaan ja mahdollisesti Köhlerin tautiin. Muumion jalan luista saaduista näytteistä tehdyn tutkimuksen mukaan faarao kuoli sirppisoluanemiaan. Eräiden tutkimusten perusteella farao kuoli taistelussa jäätyään hevosvaunun yliajamaksi. Vammautumisteoriaa tukee esimerkiksi se, että ruumiissa ei ole sydäntä, ja Tutankhamon on ainoa faarao joka on haudattu ilman sydäntä. Sydän olisi vaurioitunut iskussa vasemmalle puolen ruumista. Eräs seinältä löydettu maalaus kuvastaa yksityiskohtaisesti taistelua, jossa Tutankhamon todennäköisesti kuoli. Martin Heidegger
Poliittisen toimintansa hiipuessa Heidegger keskittyi luennoimaan Friedrich Nietzschen ja esisokraatikkojen ajattelusta ja Friedrich Hölderlinin runoudesta sekä kirjoittamaan katkelmallisia tutkielmia, jotka julkaistiin vasta Heideggerin kuoltua – näistä merkittävin oli toiseksi pääteokseksikin kutsuttu "Beiträge zur Philosophie (Vom Ereignis)" (1936–38, julkaistu 1989). Natsihallinto suhtautui häneen epäluuloisesti, ja hänen luentojaan ilmeisesti tarkkailtiin. Heideggerin vähäisestä arvostuksesta kertoo sekin, että hänet määrättiin toisen maailmansodan lopulla rintamapalvelukseen Volkssturm-kansanmiliisissä, vaikka useimmat akateemisen eliitin edustajat vapautettiin. Sodan päätyttyä 1945 ranskalaiset miehitysviranomaiset asettivat Heideggerin opetuskieltoon, osittain Jaspersilta saadun lausunnon nojalla, ja puhdistuskäsittelyissä hänet luokiteltiin natsismin myötäilijäksi ("Mitläufer"). Vaikea tilanne vei Heideggerin hermoromahduksen partaalle ja hän joutui viettämään jonkin aikaa parantolassa. Sodan jälkeen hän etupäässä vaikeni natsismista ja sen rikoksista sekä omasta poliittisesta sitoutumisestaan, puhuen joskus häpeillen poliittisesta ”harharetkestään” ("Irrtum"); tästäkin syystä hänen suhteestaan natsismiin on käyty kiivasta keskustelua, erityisesti Victor Faríasin aihetta koskevan kirjan ilmestyttyä 1987. Friedrich Schiller
Syksyllä 1826 Goethe lainasi Schillerin pääkallon Weimarin Herttuatar Anna Amalian kirjastosta. Tämän salaisuuden hän paljasti vain ystävälleen Wilhelm von Humboldtille, mutta tämä menikin kertomaan juttua eteenpäin. Goethe käytti pääkalloa ilmeisesti tutkimuksiaan varten. Schillerin luut olivat aluksi Weimarin Jacobsfriedhofin kassaholvissa, mutta ne haudattiin 16. joulukuuta 1827 Weimarin historialliselle hautausmaalle. Goethe haudattiin myöhemmin omasta pyynnöstään Schillerin viereen. Friedrich Schiller
Vuosina 1795–1805 Schiller kirjoitti ennen kaikkia Weimarin klassismiin lukeutuvia draamoja. Niissä Schiller alkoi toteuttaa ihmisen esteettisen kasvatuksen ohjelmaa, järjen ja tunteen tasapainoa. Vaihtamalla idyllisen tyylin draamaan hän pyrki tekemään ihmisistä esteettisempiä. Tämä oli Schillerin mielestä edellytys sille, että voitaisiin siirtyä väkivalloitta järkevämpään valtiomuotoon, mutta se toimi myös vastaohjelmana Ranskan vallankumoukselle sekä päivän politiikalle, jossa Schillerin mielestä käytettiin liiaksi raakaa voimaa. Oskar Schindler
Sodan jälkeen Schindler muutti maasta Argentiinaan. Epäonnistuneiden liiketoimien ja vararikon jälkeen hän palasi Saksaan 1958 ja kuoli 1974 Hildesheimissä. Schindleriä muistetaan Israelin Yad Vashemin holokaustin muistomerkissä yhtenä ”vanhurskaana kansakuntien joukossa” ("chasidei umot haolam"), ja hänet on haudattu katoliselle hautausmaalle, joka sijaitsee Jerusalemissa Siioninvuorella. Juutalaiseen tapaan hänen hautakivelleen tuodaan jatkuvasti kiviä. Adolf Hitlerin terveys
Vapinaa on pidetty Parkinsonin taudin oireena, Hänellä oli viimeisinä vuosinaan muitakin Parkinsoniin liittyviä oireita, kuten laahustava, lyhytaskelinen kävely, nykivät liikkeet, puhekyvyn heikkeneminen ja kumara ryhti. Parkinsonin oireet eivät kuitenkaan välillä poistu vuosiksi. Tautia on silti pidetty mahdollisena, joskin tällöin historioitsijat ovat joutuneet kumoamaan Hitlerin lääkärin tohtori Theo Morelliin pätevyyden sekä hänen tekemänsä analyysin Hitlerin reflekseistä ja keskushermoston toiminnasta, sillä jos Morellin analyysi olisi oikea, Parkinsonin mahdollisuutta ei juuri olisi. Vapina saattoi olla myös oire ensimmäisen maailmansodan kokemusten aiheuttamasta psykosomaattisesta neuroosista. Adolf Hitlerin kuolema
Nykytiedon valossa voidaan väittää, että Josif Stalin halusi pitää Hitlerin kuoleman omana tietonaan, tarkoituksenaan käyttää epätietoisuutta Hitlerin kuolemasta poliittisena aseena kylmässä sodassa länsiliittoutuneita vastaan. Hän ei kertonut totuutta (että ruumiit oli löydetty) edes Žukoville, joka sai kuulla Stalinin ”petoksesta” vasta 1960-luvulla. Friedrich Schiller
Schiller sai tanskalaiselta Augustenburgin herttua Fredrik Kristianilta ja kreivi Ernst Heinrich von Schimmelmannilta tuhannen taalerin suuruisen vuosittaisen rahallisen tuen kolmen vuoden ajaksi, jotta voisi toipua sairaudestaan. Hän alkoi tutkia Immanuel Kantin filosofiaa ja teki ensimmäiset luonnokset "Wallenstein"-näytelmätrilogiaa varten. Julius Streicher
Julius Streicher todettiin syylliseksi rikoksiin ihmiskuntaa vastaan ja tuomittiin kuolemaan Nürnbergin oikeudenkäynnissä. Hänet teloitettiin hirttämällä 16. lokakuuta 1946 vastaisena yönä yhdeksän muun kuolemaantuomitun joukossa. Streicherin teloitus muodostui joukosta värikkäimmäksi. Kun häneltä tiedusteltiin muodollisesti nimeä ennen hirttolavalle astumista, hän karjaisi ”"Heil Hitler!"” Kysymys toistettiin, jolloin Streicher huusi ”"Tiedätte nimeni varsin hyvin!"” Vasta kolmannella kerralla hän ilmoitti nimensä huutamalla. Hirttolavalle päästyään Streicher huusi ”"Jumalan haltuun!"” sekä ”"Purim 1946!"” ja tulkin tiedustellessa viimeisiä sanoja hän karjaisi: ”"Bolševikit hirttävät vielä teidät kaikki!"” Kun musta huppu oli painettu hänen päähänsä, hän mumisi vielä: ”"Adele, rakas vaimoni"”. Streicherin hirttäminen ei sujunut suunnitellusti: paikalla olleen Yhdysvaltain lehdistön edustajan, Howard Kingsbury Smithin mukaan Streicher sätki ja huohotti vielä köyden varaan pudottuaankin ja pyöveli joutui viimeistelemään työn hirttolavan alla, ilmeisesti kiskomalla häntä alaspäin. Rudolf Diesel
Dieselin on väitetty olleen menossa tapaamaan Roverin edustajia. Koska hän päätti myydä lisenssin moottoripatentteihinsa kaikille halukkaille, epäillään, että saksalaiset agentit murhasivat hänet estääkseen häntä paljastamasta keksintönsä yksityiskohtia Saksan vihollisille tulevassa sodassa. Toinen salaliittoteoria uskoo öljyteollisuuden murhaneen Dieselin, koska hän oli suunnitellut moottorin toimivan bioöljyllä, mikä olisi voinut viedä markkinat bensiiniä myyviltä yrityksiltä. Dieselin elämäkerran kirjoittaja arvelee, että Diesel oli ylirasittunut ja tehnyt itsemurhan. Patenttiriidat olivat heikentäneet hänen terveyttään. Kun todisteita sadan vuoden jälkeen salaliitoista ei ole löytynyt, on todennäköisin kuoleman syy itsemurha. Adolf Hitlerin elämäkerta
Hitler oli testamentissaan nimittänyt Goebbelsin valtakunnankansleriksi. Goebbels ja hänen vaimonsa Magda tekivät kuitenkin itsemurhan 1. toukokuuta Magdan myrkytettyä ensin syanidilla heidän kuusi lastaan. Saksan armeija antautui ehdoitta 8. toukokuuta 1945 Reimsissä. Hitlerin tuhatvuotiseksi julistama valtakunta oli kestänyt kaksitoista vuotta. Saksa koki täydellisen tappion ja maa alistettiin voittajavaltioiden hallintaan vuosiksi. Friedrich Schiller
Vuonna 1792 Schilleristä tuli "Rosvojen" ansiosta Friedrich Gottlieb Klopstockin, Johann Heinrich Pestalozzin, George Washingtonin ja Tadeusz Kościuszkon rinnalla yksi Ranskan tasavallan kunniakansalaisista. Syynä oli pikemminkin Schillerin maine kapinallisena kuin hänen todelliset tekonsa. Hän suhtautui Ranskan vallankumoukseen aluksi myönteisesti, mutta pelkäsi koko ajan vapauden kannattajien muuttuvan mahdollisesti tyrannian kannattajiksi. Itse asiassa kävikin niin, että vapaustaistelijat teloittivat myöhemmin Ranskan kuninkaan, mitä Schiller piti karmeana tekona. Friedrich Ebert
Ebert kuoli umpilisäkkeen puhkeamiseen jälkiseurauksiin Berliinissä kesken presidenttikauttaan 28. helmikuuta 1925. Hänet haudattiin syntymäkaupunkiinsa Heidelbergiin. Julius Schaub
22. huhtikuuta 1945 Hitler määräsi Schaubin lähtemään Führerbunkerista Berliinistä Hitlerin kotiin Obersalzbergiin tuhoamaan kaikki Hitlerin henkilökohtaiset paperit. Schaub noudatti Hitlerin määräystä. Yhdysvaltain asevoimat pidätti Schaubin sodan loppupuolella lähellä Berchtesgadenia ja hän joutui työleirille vuoteen 1949 asti. Schaubin osuutta sotarikoksiin tutkittiin, mutta hän ei kuitenkaan koskaan joutunut oikeuteen ja hänet vapautettiin lopulta. Vapautumisensa jälkeen hänellä oli apteekki Münchenissä, jossa hän kuoli vuonna 1967. Karl Otto Koch
SS-Sturmbannführer ja RSHA-lakimies Georg Konrad Morgen syytti Kochia Buchenwaldiin johtavan lääkärin tohtori Walter Krämerin ja tämän avustajan Karl Peixofin murhasta. Nämä olivat hoitaneet Kochin kuppaa keskitysleirillä ja Koch määräsi nämä ammuttaviksi poliittisina vankeina, tarkoituksenaan salata tieto kuppasairaudestaan. Gestapo pidätti Kochin elokuussa 1943 ja hänet tuomittiin SS-oikeudenkäynnissä edellämainittujen saksalaisten murhista kuolemaan. Koch teloitettiin 5. huhtikuuta 1945. Adolf Hitlerin terveys
Melko tarkkaan kaksi vuotta myöhemmin Ypresin edustalla Wervickin eteläpuolella brittien tykistö ampui rintamalle kaasukranaatteja yön ajan. Hitler kesti yön kaasunaamarinsa turvin, mutta sai viimein aamulla keltaristikaasumyrkytyksen. Hän menetti näkönsä tilapäisesti. Sotasairaalassa Hitler pelkäsi menettävänsä näkönsä kokonaan ja oli ajoittain hysteerinen. Sairaalan psykiatrin mukaan hänen näönmenetyksensä saattoi johtua psykologisista syistä ja Hitler oli saattanut sokeutua hysteerisen itsesuggestion seurauksena. Friedrich Schiller
Suomenkielisinä käännöksinä Schilleriltä ovat ilmestyneet ainakin seuraavat teokset:Näistä useimmat on julkaistu Otavan vuosina 1950–1955 julkaisemassa neliosaisessa sarjassa "Friedrich von Schiller: Valitut teokset neljänä niteenä". Ensimmäisessä osassa on näytelmien lisäksi myös Schillerin runoja. Wilhelm von Schwerin
Von Schwerin kuljetettiin ensin Kokkolaan Kaarlelan pappilan sivurakennukseen, jossa hän kirjoitti 17. syyskuuta vanhemmilleen kuuluisan velvollisuudentuntoaan painottaneen kirjeensä. Kirjeessä hän keskittyi kuvailemaan sotatapahtumia ilmeisesti tajuamatta pian kuolevansa. Seuratessaan vetäytyvää Ruotsin armeijaa von Schwerin näytti välillä jo toipuvan haavoistaan, mutta sai 20. syyskuuta Kalajoella haavakuumeen, ja hänet jouduttiin jättämään jälkeen. Hän kuoli Kalajoella Matturaisen talossa viikkoa myöhemmin oltuaan sodassa tasan kuukauden. Viimeiset kahdeksan päivää hän oli kovassa kuumeessa, ja hänen vierellään valvoi loppuun saakka kenraali J. F. Aminoffin adjutantti, luutnantti von Kothen, joka myös hautasi hänet Kalajoen kirkkomaalle. Petter Schaefer
Petter Schaefer kuoli vankeudessa Geflessä 1729. 22-vuotisen vankeutensa aikana hän sai kuitenkin ottaa vastaan tuttaviansa ja olla laajassa kirjeenvaihdossa hengenheimolaistensa kanssa niin koti- kuin ulkomailla ja harjoittaa laajaa kirjallista toimintaa. Hänen kirjoituksensa, joista valtaosa on säilynyt, sisälsivät tuomionjulistuksia ja lopun ajan ennustuksia, herjakirjoituksia sekä pietismille tyypillisiä itsetutkiskeluita. Tunnetuin Schäferin pilkkakirjoituksista lienee hänen kirjoittamansa piispa Johannes Gezelius nuoremman ivallinen "ruumissaarna" (1718). Hänen laajaan koti- ja ulkomaiseen ystäväpiiriinsä kuului satoja henkilöitä korkeista karoliiniupseereista ja näiden puolisoista pappeihin ja porvaristoon asti. Marie Bonaparte
Vuonna 1938 natsi-Saksa miehitti Itävallan ("Anschluss"). Freudin juutalainen tausta oli aina ollut hänelle samantekevä, mutta nyt se tuli väistämättä esille kun natsit vaativat Freudia lopettamaan psykoanalyysin tutkimisen. Freudin kirjoja oli poltettu Saksassa, koska ne olivat natsien mukaan vaaraksi ihmiskunnan tieteelle. Vaikutusvaltansa turvin Marie Bonaparte auttoi Freudin perhettä pakenemaan Itävallasta maksamalla vaaditun maksun viranomaisille, ja 4. heinäkuuta 1938 Freud matkusti perheineen Ranskaan. Sieltä matka jatkui Pariisin kautta Lontooseen, jossa Freud kuoli vuoden kuluttua syöpään. Houston Stewart Chamberlain
Chamberlainin terveys oli huono ja hieman maailmansodan päättymisen jälkeen hänen tilansa heikkeni jättäen kehon osittain halvaantuneeksi. Chamberlain ehti 1920-luvulla tapaamaan tuoreen natsipuolueen johtajan Adolf Hitlerin, jota hän piti saksalaisuuden suurena lupauksena. Hitlerin innoittamana Chamberlain liittyi natsipuolueeseen, joka puolestaan ylisti hänen "Die Grundlagen des Neunzehnten Jahrhunderts" -kirjaansa puolueen evankeliumina. Chamberlain kuoli Bayreuthissa 1927. Wilhelm Röntgen
Röntgen kuoli suolistosyöpään 77-vuotiaana, neljä vuotta vaimonsa kuoleman jälkeen, vuonna 1923. Syövän ei uskota välttämättä aiheutuneen hänen työnsä parissa saamastaan ionisoivasta säteilystä. Hän altistui säteilylle uransa aikana varsin lyhyen ajan, ja lisäksi Röntgen oli aikanaan yksi harvoista tiedemiehistä, jotka käyttivät tutkimustensa aikana lyijysuojusta. Kuollessaan Röntgen oli lähes vararikossa, sillä hän oli lahjoittanut Nobelin palkintorahat yliopistolle ja ensimmäistä maailmansotaa seurannut inflaatio oli syönyt hänen omaisuutensa. Röntgen toivoi testamentissaan, että kaikki hänen yksityinen ja tieteellinen kirjeenvaihtonsa tuhotaan, ja niin hänen omat arkistonsa tuhottiin. Deutsches Röntgen-Museumiin on koottu hänen kirjoittamiaan kirjeitä niiden vastaanottajilta. Gustav Mahler
21. helmikuuta 1911 Mahler johti elämänsä viimeisen konsertin filharmonikkojen kanssa Carnegie Hallissa. Hän kärsi sen aikana bakteeri-infektion aiheuttamasta kuumeesta, ja heikon sydämenkin vuoksi hänen tilansa heikkeni jatkuvasti. Hän ilmaisi toiveensa saada kuolla Wienissä. Niinpä hänet vietiin Wieniin Pariisin kautta, jossa bakteriologi tutki hänet mutta totesi, ettei mitään ollut tehtävissä. Mahler kuoli viisi päivää paluunsa jälkeen. Hänet haudattiin tyttärensä viereen Wienin Grinzingiin, jonne hän sai yksinkertaisen hautakiven. Looginen empirismi
Piirin keskeisiä hah­moja olivat Wienissä: Toimintaan osallistuivat myös: Ryhmän vaikutuspiiriin kuuluivat: Wienin piiri hajautui kun kansallissosialistit tulivat valtaan Saksassa. Wienin piirin ajattelijoihin suhtauduttiin usein vihamielisesti muun muassa kansallissosialistien ja konservatiivisen filosofian edustajien taholta. Kurt Grelling kuoli Auschwitzin keskitysleirillä, ja useimmat muut piirin jäsenistä joutuivat pakenemaan kansallissosialisteja ulkomaille. Monet piirin jäsenistä muuttivat Yhdysvaltoihin ja opettivat siellä eri yliopistoissa. Schlick jäi Itävaltaan, mutta vuonna 1936 hänet surmasi Wienin yliopistolla kansallissosialisteja kannattanut opiskelija. Friedrich Schiller
"Rosvojen" tuoma tuulahdus vapaudesta oli kuitenkin jo vaikuttanut kuulijoihin. 22. syyskuuta Schiller pakeni hyvän ystävänsä Andreas Streicherin kanssa jälleen Stuttgartista Mannheimiin, jossa hän luki kuulijoille ääneen teoksensa "Fiesko: Historiallinen murhenäytelmä". Streicher kirjoitti myöhemmin Schillerin pakomatkoista kirjassaan "Schillers Flucht von Stuttgart und Aufenthalt in Mannheim von 1782 bis 1785". Carl Axel Gottlund
Gottlund pysyi vanhanakin varsin hyväkuntoisena. Vasta vuonna 1874 hänellä alkoi esiintyä pahoja rintakipuja, jotka pakottivat hänet vuoteeseen, mutta eivät kuitenkaan estäneet häntä kirjoittamasta. Gottlundia ehti vielä masentaa se, että hänet sivuutettiin yliopistolehtorien yleisessä palkankorotuksessa. Lopulta 20. huhtikuuta 1875 Gottlundin menehtyi sydäntautiin. Hänet haudattiin 27. huhtikuuta. Kölnin verilöyly
Seifertillä oli aseinaan keihäs ja liekinheitin. Hän oli syrjäytynyt vuosia sitten vaimonsa kuoltua synnytyksessä. Hän kärsi pahenevasta tuberkuloosista ja puhjenneesta skitsofreniasta. Joukkomurhan motiivi ei ole koskaan täysin selvinnyt. Philipp Lenard
1920-luvulla Lenard erkaantui modernista fysiikasta kansallismielisen ”Deutsche Physik” (, myöhemmin ”Arische Physik”, ) -liikkeen äänitorveksi. Lenard oli sijoittanut koko omaisuutensa, mukaan lukien Nobelin palkintonsa, Saksan valtion obligaatioihin. Niiden arvo kuitenkin laski hyvin nopeasti ensimmäistä maailmansotaa seuranneen hyperinflaation takia. Lenard tulkitsi tämän siten, että Weimarin tasavallan juutalainen hallitus oli varastanut hänen rahansa. Ulkoministeri Walther Rathenaun murha vuonna 1922 oli toinen merkittävä syy, miksi Lenard siirtyi natsismin kannattajaksi. Rathenau oli sosialistinen teollisuusmies ja juutalainen, Lenard kieltäytyi suremasta häntä sekä kielsi laskemasta lippua puolitankoon, vaikka Weimarin tasavallan hallitus oli näin pyytänyt. Opiskelijat ja ammattiyhdistysväki yrittivät päästä yliopistoon sisään saadakseen lipun puolitankoon, mutta Lenard esti heidän aikeensa ruiskuttamalla kylmää vettä heidän päälleen. Oskar Schindler
Oskar Schindler (28. huhtikuuta 1908 Zwittau, Määri, Itävalta-Unkari – 9. lokakuuta 1974 Hildesheim, Saksan liittotasavalta) oli saksalainen liike- ja teollisuusmies, joka tunnetaan ponnisteluistaan juutalaisten työntekijöidensä suojelemiseksi holokaustilta. Hän pelasti yli 1 100 juutalaista pitämällä heitä työssä ase- ja ampumatarviketehtaassaan, joka sijaitsi ensin Krakovassa ja sodan viime vaiheessa nykyisessä Tšekin tasavallassa. Friedrich Nietzsche
Friedrich Wilhelm Nietzsche (15. lokakuuta 1844 Röcken, Saksi, Preussi – 25. elokuuta 1900 Weimar, Thüringen) oli saksalainen filosofi, oppitaustaltaan klassillinen filologi, joka tyylillisesti kirjavassa tuotannossaan pohti erityisesti elämänfilosofian perimmäisiä kysymyksiä. Nietzschellä oli voimakas vaikutus moraalifilosofiaan, jossa hän nosti pinnalle kysymyksen siitä, miksi ihmisen tulisi ylipäänsä olla moraalinen. Nietzschen tuotannossa keskeistä on myös aikalaisdiagnostinen filosofia, jossa keskitytään suuriin kulttuuris-historiallisiin kehityskaariin. Hän hyökkäsi uskontoa vastaan syyttäen sitä ”orjamoraalista”. Ihmisyyttä ja kulttuuria koskeviin teemoihin hän yhdisteli myös näkemyksiään estetiikasta. Nietzscheen on liitetty usein nihilismi, mutta hän kirjoitti yli-ihmisestä, joka pyrkii ylittämään nihilismin asettamalla uusia arvoja. Adolf Hitlerin terveys
Hitler kärsi jonkin asteisesta luulosairaudesta ja taipumuksesta liioitella oireitaan. Ajoittain hän mainitsi lähimmilleen, kuten Eva Braunille peloistaan, että kuolisi mahdollisesti pian. Vaikka hänet tutkittiin perusteellisesti Westend-sairaalassa Berliinissä keväällä 1934 hän epäili olevansa vakavasti sairas ja kärsi vatsakivuista, puhkuisuudesta, sydämenahdistuksesta ja turvotuksesta. Vuonna 1935 Hitler epäili sairastavansa syöpää, joskin stressin lisäksi todennäköinen syy vatsakipuihin oli hänen vuosia käyttämänsä pääosin itselaadittu kasvisruokavalio, josta puuttui proteiineja ja ravintoaineita. Friedrich Wegener
Vuonna 1932 Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen liittynyt Wegener salasi natsitaustansa toisen maailmansodan jälkeen. Se tuli julki vasta Wegenerin kuoltua. Hänen mukaansa nimetyn sairauden nimen vaihtoa on vaadittu. American College of Chest Physicians, joka oli palkinnut Wegenerin vuonna 1989, on perunut palkinnon. Peter Fechter
Kuitenkin heidän kiivettyään muurille kuului laukauksia, ja vaikka Kulbeikin onnistui päästä yli toiselle puolelle, Fechter sai useita osumia ollessaan vielä muurin harjalla satojen silminnäkijöiden edessä. Hän putosi takaisin muurialueelle itäpuolelle, jonne jäi makaamaan edelleen länsipuolen ohikulkijoiden ja lehtimiesten silmien alla. Avunhuudoistaan huolimatta häntä ei autettu länsi- eikä itäpuolelta. Tunnin kuluttua hän kuoli verenhukkaan. Länsi-Berliinissä syntyi asian johdosta spontaani mielenilmaus satojen huudellessa "murhaajat" itäsaksalaisille rajasotilaille. Hermann Emil Fischer
Hermann Emil Fischer (9. lokakuuta 1852 – 15. heinäkuuta 1919) oli saksalainen kemisti. Hän selvitti muun muassa sokereiden rakenteita ja keksi niiden synteettisiä valmistustapoja. Fischer sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1902 uusien sokeri- ja puriiniryhmien synteesistä. Adolf Hitlerin terveys
1920-luvun lopulla Hitler ihastui nuoreen sisarentyttäreensä Geli Raubaliin, jonka hän otti holhottavakseen. Geli oli kuitenkin onneton yliholhoavan setänsä otteessa ja todennäköisesti ampui itsensä riideltyään Hitlerin kanssa syyskuussa 1931. Hitler menetti jälleen ruokahalunsa ja oli musertumaisillaan surusta. Usein aiemminkin kasvisruokavaliota harkinnut Hitler lopetti lihan syömisen Gelin itsemurhan jälkeen. Gelin hautajaispäivän jälkeisenä aamuna Hitler kieltäytyi syömästä kinkunpalasta ja kertoi Hermann Göringille, että ”se tuntuisi ruumiin syömiseltä”.