Mitä poliittista puoluetta Muhammad Ali Jinnah edusti?
Muhammad Ali Jinnah
Mahatma Gandhin hindukeskeinen politiikka pakotti Jinnahin jättämään Kongressipuolueen. Jinnah oli alun perin vältellyt liittymistä Yleisintialaiseen muslimiliitto on (engl. "All India Muslim League") pitäen sitä liian muslimisuuntautuneena. Lopulta hän kuitenkin liittyi Muslimiliittoon vuonna 1913 ja tuli valituksi kolme vuotta myöhemmin Lucknowin neuvotteluiden puheenjohtajaksi. Jinnahista tuli Lucknowin sopimuksen arkkitehti. Sopimus loi yhteisen linjan Kongressipuolueen ja Muslimiliiton välille itsehallintoa käsittelevissä kysymyksissä sekä näin ollen pystytti yhteisen yleisintialaisen rintaman brittien vastapuoleksi. Muhammad Ali Jinnah
Muhammad Ali Jinnah (25. joulukuuta 1876 – 11. syyskuuta 1948) oli intialainen lakimies, Muslimiliiton johtaja ja Pakistanin perustaja. Hän oli merkittävä poliitikko ja valtiomies Brittiläisessä Intiassa aina 1900-luvun ensimmäiseltä vuosikymmeneltä lähtien. Ennen kuolemaansa hän ehti toimia vuoden ajan itsenäisen Pakistanin ensimmäisenä kenraalikuvernöörinä eli valtionpäämiehenä. Pakistanissa Jinnahia kutsutaan urdunkielisillä arvonimillä "Quaid-e-Azam" ("Suuri Johtaja") ja "Baba-e-Qaum" ("Kansakunnan Isä").
Jinnah kuului länsimaisen koulutuksen ja elämäntavat omaksuneeseen Bombayn sivistyneistöön, mutta hänellä oli vahva muslimi-identiteetti. Älykkääksi, sivistyneeksi ja karismaattiseksi luonnehdittu Jinnah aloitti uransa Kongressipuolueessa, josta erottamisen jälkeen siirtyi Muslimiliittoon 1913. Vuodesta 1934 lähtien hän toimi uudelleen järjestetyn Muslimiliiton johtajana nousten Kongressipuolueen ja sen johtajan Jawaharlal Nehrun pahimmaksi haastajaksi. Jinnahin tärkein poliittinen sanoma oli, että Intia muodostui kahdesta erillisestä kansakunnasta, joista toisen muodostivat muslimit ja toisen hindut. Näillä kahdella kansakunnalla ei ollut mitään muuta yhteistä kuin alisteisuus brittiläiselle sortovallalle. Aluksi hän vaati muslimeille erillistä autonomiaa ja lopulta Intian itsenäisyyden mahdollisuuksien kasvaessa erillisen muslimivaltion perustamista. Hänen mukaansa Intia tuli jakaa muslimien Pakistaniin ja hindujen Hindustaniin. Hän ei hyväksynyt, että Hindustaniksi määrittelemänsä alue ottaisi itsenäistyessään nimekseen Intia. Hän vaati muslimivaltion rajoiksi Bengalia (Itä-Pakistan) ja Balochistanin, Sindhin ja Punjabin muodostamaa Länsi-Pakistania. Ongelma muslimivaltion perustamisesta tuli 1947, kun sille alettiin käytännössä piirtämään rajoja. Muhammad Ali Jinnah
Erotessaan Intian kongressipuolueesta vuonna 1920 Jinnah esitti profeetallisen ennustuksen, että Gandhin taistelukeinot johtaisivat hindujen ja muslimien jakoon erillisiksi yhteisöiksi. Tultuaan Muslimiliiton johtajaksi Jinnah vedettiin mukaan kongressin kannattajien ja brittien kannattajien väliseen kamppailuun. Vuonna 1927 Jinnah aloitti hindu- ja muslimijohtajien väliset neuvottelut, jotka koskivat tulevaa perustuslakia. Samaan aikaan käytiin taistelua Simonin komissiota vastaan. Se oli Sir John Simonin johtama seitsemästä Britannian parlamentin jäsenestä koostunut komissio, joka oli lähetetty Intiaan tekemään uutta perustuslaillista uudistusta. Nehru kannatti uudelle Intian dominiolle federalistista mallia, jossa kuitenkin paikallistason valta olisi viime kädessä sidottu Intian keskushallintoon. Jinnah ja Muslimiliitto taas halusivat enemmän valtaa, ja muun muassa vaalipiirit olisi pitänyt jakaa vähemmistöjen mukaan. Nehrun Intian kokonaisuutta korostava ja vähemmistöt vähemmän huomiolle jättänyt ehdotus ei ollut muslimeille suosiollinen. Vaikka Koillis- ja Luoteis-Intiassa muslimit olivat enemmistöasemassa, olisivat he aina vähemmistö koko Intian keskushallinnossa. Kompromissiehdotukseksi Jinnah julkaisi 28. maaliskuuta 1929 14 kohdan ohjelman ("14 points of Mr. Jinnah"), joka pyrki takaamaan muslimien oikeudet uudessa itsehallinnollisessa Intiassa. Muslimiliitto
Muslimiliitto, alkuperäiseltä nimeltään Yleisintialainen Muslimiliitto () oli Brittiläisessä Intiassa toiminut merkittävä puolue, joka ajoi erillisen muslimivaltion perustamista Intian itsenäistyessä. Tavoite toteutui vuonna 1947 Pakistanin valtion perustamisen myötä. Puolueen tunnetuin johtaja oli Muhammad Ali Jinnah. Muslimiliiton pääkilpailija oli Intian kongressipuolue. Muhammad Ali Jinnah
Jinnahin uskonnollisuus on aina ollut kiistelyiden ja väittelyiden kohteena, varsinkin kun kyse on Intian muslimiliikkeen johtajasta. Jinnah ei ollut mitenkään harras muslimi, vaan pukeutui lähinnä eurooppalaisiin pukuihin ja puhui englantia enemmän kuin äidinkieltään gudžaratia. Lapsuudessaan hänen kotonaan puhuttiin kutšia, sindhiä, urdua ja englantia. Käytännössä englanti oli hänen äidinkielensä. Jinnah esimerkiksi piti whiskystä ja kerrotaan hänen syöneen sianlihaa. Hän oli omaksunut länsimaalaisen makutottumuksensa, elämäntapansa ja mieltymyksensä pääasiassa briteiltä. Jinnahin perhe kuului šiialaisten ismailiittien khoja-lahkoon, mutta myöhemmin hän kääntyi šiialaisuuden valtasuuntaukseen kaksitoistašiialaisuuteen. Toisaalta joskus on väitetty hänen ollen sunnimuslimi, mutta yleensä Jinnah indentifioi itsensä vain pelkästään muslimiksi. Jinnahilla islam tarkoitti lähinnä tiettyä kulttuuripiiriä, joka muodosti oman erillisen yhteisönsä ja osansa Intiassa. Intian historia
1930-luvun puoliväliin tultaessa brittivalta Intiassa oli vähenemässä. Vuonna 1935 säädettiin Intian hallituksen laki, missä tehtiin mittavia myönnytyksiä. Britit pitivät ylintä käskyvaltaa, mutta Brittiläisen Intian yhdentoista maakunnan hallinto annettiin vaaleilla valituille intialaisille. Kongressipuolue menestyi vaaleissa ja sai johtavan aseman seitsemässä maakunnassa. Sen ainoa todellinen kilpailija Muslimiliitto menestyi heikommin. Muslimiliiton johtajana oli Muhammed Ali Jinnah, joka oli aiemmin toiminut kongressipuolueessa. Hinduenemmistöisen Kongressipuolueen menestys vaaleissa alkoi vahvistaa maan muslimien pelkoa hinduvallan alle joutumisesta. Muslimiliitto alkoi saada yhä enemmän seuraajia Intian muslimeista kongressipuolueen menestyksen myötä. Jinnah ei hyväksynyt muslimeille vähemmistöasemaa hinduenemmistöisessä Intiassa, vaan hän halusi erottaa Intiasta muslimienemmistöisen Pakistanin. Bangladeshin historia
Vuonna 1934 Muhammad Ali Jinnah nousi Muslimiliiton johtoon. Hän kannatti kahden valtion mallia, perustuen hindulaisuuden ja islamin eroihin ja hänen mielestään Pakistanin valtion perustaminen oli ratkaisu asiaan. Muslimiliitto alkoi vuonna 1940 ajaa itsenäisen valtion muodostamista Brittiläisen Intian luoteisosista, idässä sijaitseva Bengali oli edelleen suunnitelmien ulkopuolella. Kun Intian kongressipuolue kannatti yhtenäistä Intiaa, Muslimiliiton ja Kongressipuolueen väliset ristiriidat vain kasvoivat vuoden 1940 jälkeen. Ratkaisevaksi tapahtumaksi nousi Toinen maailmansota.
Fitna
Fitna on hollantilaisen konservatiivipuolueen Partij voor de Vrijheidin (PVV) johtajan Geert Wildersin käsikirjoittama 17-minuuttinen lyhytelokuva. Elokuva arvostelee islamia ja sen pyhää kirjaa Koraania. Jalmari Pilkama
Hjalmar Alfhildus ”Jalmari” Pilkama (sukunimi vuoteen 1936 Forstadius) () oli suomalainen poliitikko ja tilanomistaja. Hänen puolueensa oli Kansallinen Kokoomus. Muhammad Ali Jinnah
Vuodesta 1940 alkaen Jinnah vaati erillistä Pakistanin valtiota. Kun kävi ilmeiseksi, että Britannia vetäytyy Intiasta, hän vaati vuonna 1946 Intian jakamista hindu- ja muslimivaltioiksi eli Hindustaniksi (nimeä, jota Jinnah käytti Intiasta viitaten alueen hinduenemmistöön) ja Pakistaniksi. Hän julisti, että muslimit ovat erillinen kansakunta ja siksi heillä on oikeus omaan valtioon. Tämä toteutui vuonna 1947, kun poliittiset levottomuudet riistäytyivät verisiksi ja britit nopeuttivat vetäytymistään. Jinnah oli maan kenraalikuverööri vuodet 1947–1948. Abdul Hamid
Hamid on koulutukseltaan lakimies Dhakan yliopistosta. Hänen syntymänsä aikaan Bangladesh oli osa Brittiläistä Intiaa ja vuodesta 1947 Pakistania. Hamid lähti politiikkaan kotimaakunnassaan Kishoregonj’ssa 1960-luvun alussa vastustaakseen silloista Pakistanin Mohammad Ajub Khanin sotilashallitusta ja joutui useita kertoja vankeuteen tämän takia. Hänen puolueensa on islamilainen awamiliitto, jonka varapuheenjohtajaksi hän nousi 1974. Pakistanin parlamentin jäsen hän oli vuodesta 1970 alkaen. Bangladeshin itsenäisyyssodan aikana 1971 hänellä oli tärkeä rooli Intian puolelle paenneiden pakolaisten johtajana. Maan itsenäisyyden aikana vuodesta 1971 hän on toiminut muun muassa koulutusjärjestelmän parantamisen puolesta. Awamiliitto oli oppositiossa vuosina 2001−2006, jonka jälkeen se on ollut monipuoluehallituksen osana. Hamid nousi parlamentin puhemieheksi 2009. Hän aloitti virkaa tekevänä presidenttinä 14. maaliskuuta 2013 ja valittiin maan presidentiksi viisivuotiskaudelle 22. maaliskuuta 2013. Jalmari Viljanen
Johan Hjalmar (Juho Jalmari) Viljanen () oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Kansallinen Kokoomus. Muhammad Ali
Ali ei lopettanut uraansa, vaan palasi kehään jo ennen tuomionsa kumoamista. Koska Georgian osavaltiossa ei ollut nyrkkeilykomissiota, hän pystyi ottelemaan siellä ilman lisenssiä. On huhuttu, että osavaltion kuvernööri Lester Maddox antoi kamppailun toteutua voittaakseen mustien äänet seuraavissa vaaleissa. Ali kohtasi paluuottelussaan Atlantassa 26. lokakuuta 1970 käydyssä kamppailussa Jerry Quarryn, maailmanmestari Joe Frazierin toisen haastajan. Ali voitti hänet teknisellä tyrmäyksellä kolmannessa erässä. Quarryn vasen silmäkulma aukesi, jolloin hänen avustajansa heitti pyyhkeen kehään. Haavaan ommeltiin ottelun jälkeen yksitoista tikkiä. Tuomari Tony Perez olisi antanut Quarryn jatkaa vielä kamppailua. Jihadismi
Jihadismi perustuu jihadiin, joka on kuulunut islamiin jo sen alkuajoista alkaen. Koraanin Medinan-aikaisissa suurissa käsitellään usein jihadia eli profeetta Muhammedin johtaman nuoren muslimivaltion puolustautumista ulkoisia hyökkääjiä vastaan ja valtakunnan alueen väkivaltaista laajentamista islamin levittämiseksi. Nykyajan jihadistit korostavat fyysisen taistelun tärkeyttä jihadin toiseen merkitykseen, muslimin sisäiseen kamppailuun nähden. Abdallah Azzam korotti jihadin muslimin tärkeimmäksi velvotteeksi heti islamin uskoon tulon ja uskontunnustuksen lausumisen jälkeen. Hänen jälkeensä toiminut Anwar al-Aulaqi julisti, että edes hyökkäyksellisen jihadin eli valloituksen ja islamin levittämisen julistamiseen ei tarvita maallista johtajaa vaan ainoastaan Jumala. Afganistanissa jihadistit kävivät vielä puolustuksellista jihadia miehittäjää vastaan. Kun Yhdysvaltain vääräuskoiset sotajoukot oli päästetty 1990-luvun alussa Saudi-Arabiaan ajamaan Kuwaitia miehittänyt Irakin johtaja Saddam Hussein takaisin, sen ja monen muun Yhdysvaltain, muiden länsimaiden ja YK:n toimen johdosta Osama bin Laden oikeutti hyökkäyksellisen jihadin käytön itsepuolustuksena julistamalla vuonna 1996 sodan Yhdysvalloille. Bin Laden oikeutti myös iskut läntisen maailman siviilejä kohtaan, koska muslimitkin olivat kaikkialla maailmassa läntisen maailman hyökkäyksen kohteena. Siitä alkaen jihadistit ovat katsoneet terrorihyökkäyksensä olevan oikeutettua puolustuksellista jihadia. Monet salafiajattelijat eivät ole hyväksyneet tällaista puolustuksellisen jihadin käsitteen venyttämistä. Ahmed Ben Bella
Ben Bella valittiin Irakin sodan vastaisen kampanjan keulahahmoksi Kairon konferenssissa. Ben Bella kuvasi itseään useasti haastatteluissa maltilliseksi ja rauhaa rakastavaksi islamistiksi. Hän hylkäsi aiemman kantansa yhden puolueen järjestelmästä ja tuki avoimesti Algerian demokratiaa. Hänen mielestään militantti islamilaisuus perustui väärään tulkintaan islaminuskosta. Hän oli ristiriitainen hahmo, mutta laajasti arvostettu roolistaan kolonialismin vastustajana, ja hänen katsottiin olevan yksi viimeisistä todellisista arabinationalisteista. Hindunationalismi
Intian politiikassa hindunationalismia edustaa keskustaoikeistolainen valtapuolue Intian kansanpuolue (BJP), ja maan pääministeri on kesäkuusta 2014 ollut BJP:n autoritaarinen äärihindu Narendra Modi. Intian vähemmistöryhmät, kuten muslimit ja kristityt suhtautuvat puolueeseen epäluuloisesti, sillä sen taustavoimissa on ääriajattelua edustavia ryhmiä. Hindunationalistien pyrkimyksenä on islamin aseman heikentäminen. Taustalla on Intian historian vaiheet, jolloin aluetta hallitsivat muslimidynastiat. Nykyisin väestöstä on muslimeja 14 prosenttia, 180 miljoonaa.. Intian kongressipuolue
Intian kongressipuolue on intialainen poliittinen puolue, viralliselta nimeltään "Intian kansalliskongressi" (), lyhenteenä INC. Puolue on perustettu vuonna 1885, ja sen perustajana pidetään brittivirkamies Allan Octavian Humea. Puolueen johtaja on Sonia Gandhi ja Intian entinen pääministeri Manmohan Singh on kongressipuolueesta. Puolue julkaisee "Congress Sandesh" -lehteä. Puolueen nuorisojärjestö on Indian Youth Congress. Muhammad Ali Jinnah
Jinnah oli vanhin seitsenhenkisestä sisarparvesta, joka oli syntynyt Mithibai and Jinnahbhai Poonjalle. Hänen isänsä Jinnahbhai (1857–1901) oli varakas gujaratikauppias, joka muutti Sindhiin Kathiawarista ennen Jinnahin syntymää. Hänen isoisänsä oli ksatriyat-kastiin (poliittisen ja sotilaallisen vallan omaava kasti) kuuluva bhati Poonja Gokuldas Panelin kylästä, Gondalin valtiosta, Kathiawarista. Perhe oli muuttanut Kathiwariin Shiwalista Multanin lähistöltä. Osa lähteistä arvelee, että Jinnahin esi-isät olivat islamiin kääntynyttä hinduaatelistoa. "Rajputit" eli hinduaatelisto ovat "ksatriyat"-kastiin kuuluva ryhmä, jonka väitetään periytyvän muinaisista kuninkaallisista ksatriyat-sotilasdynastioista. Hinduaatelisto on ollut kautta aikain merkittävässä asemassa Intiassa. Muhammad Ali
18-vuotias Ali oli rekisteröitynyt armeijan kutsuntoja varten Louisvillessa 18. huhtikuuta 1960 ja 9. maaliskuuta 1962 hänet luokiteltiin kutsuntakelpoiseksi. 24. tammikuuta 1964 hänet määrättiin armeijan kelpoisuuskokeisiin, jotka hän reputti. Hän reputti myös kaksi kuukautta myöhemmin järjestetyn uusintakokeen, jota valvoi kolme armeijan psykologia. 26. maaliskuuta 1964 Ali luokiteltiin kuntoisuusluokkaan 1 Y, mikä tarkoitti asepalveluksesta hylkäämistä. Alin kutsuntatiedot siirrettiin tämän jälkeen Louisvillesta Houstoniin, missä viranomaiset 17. helmikuuta 1966 muuttivat hänen kuntoisuusluokkansa 1 A:ksi, koska Vietnamin sodan pitkittymisen takia sotilaiden valintakriteereistä jouduttiin tinkimään. Alin asianajaja vetosi rotusyrjintään, ja mestari itse anoi lykkäystä uskontoonsa vetoamalla, sillä Koraanin mukaan muslimi ei saa osallistua sotaan, ellei se ole Jumalan tai hänen sanansaattajansa (jolla Ali viittasi "Nation of Islamin" johtajaan Elijah Muhammadiin) tahto. Päätöstä ei kuitenkaan muutettu ja Ali määrättiin osallistumaan kutsuntoihin Houstonissa. Muutamia tunteja määräyksen jälkeen Ali antoi medialle useita lausuntoja asiasta. Näistä tunnetuin oli Alin vastaus, kun toimittaja kysyi, mitä mieltä hän on Vietkongista, johon Ali vastasi, ettei hänellä ole kaunaa Vietkongin kanssa. Sodanvastaisten ja epäisänmaallisten lausuntojensa takia Alilta vaadittiin julkista anteeksipyyntöä. Hän kuitenkin seisoi mielipiteidensä takana ja kertoi katuvansa vain sitä, että oli kertonut ne lehdistölle. Juhana Vartiainen
Vartiainen oli SDP:n jäsen vuosina 1975–2015, mutta hän erosi puolueesta ja lähti kokoomuksen ehdokkaaksi kevään 2015 eduskuntavaaleihin, koska ”en pyrkinyt, ei pyydetty, enkä tiedä olisinko suostunut” sosiaalidemokraattien ehdokkaaksi. Antti Rinne sanoi jälkeenpäin, että häntä ei olisikaan huolittu siksi, että hän vertasi tviitissään työttömiä rikkaruohoon. Vartiainen tarkoitti tviitillään, että vaikka pellosta ja työvoimasta osa menisi hukkaan, näiden määriä kannattaa silti lisätä. Muslimiveljeskunta
Muslimiveljeskunnan perusti Hassan al-Banna Ismalian kaupungissa maaliskuussa 1928 yhdessä kuuden Suezin kanaaliyrityksen työläisen kanssa. Se oli uskonnollinen, poliittinen ja yhteiskunnallinen liike. Al-Bannan mukaan silloinen islam oli menettänyt yhteisöllisen vaikutusvaltansa, koska useimmat muslimit olivat saaneet länsimaisia vaikutteita. Koraani ja sunna nähtiin Jumalalta saadun lain määrittäjänä, joka piti ulottaa kaikille elämänaloille, mukaan lukien hallinnon järjestäminen ja päivittäinen elämä. Bangladeshin historia
Yksi Pakistanin tärkeimmistä vastakkainasettelua aiheuttaneista kysymyksistä oli ratkaisu siitä, mikä tulisi uuden valtion viralliseksi kieleksi. Jinnah taipui Biharin ja Uttar Pradeshin alueilta muuttaneiden vaatimuksiin, jotka vaativat että urdusta, tuli tehdä maan virallinen kieli. Punjabin, Sindhin, puštun ja belutšinkieliset Länsi-Pakistanissa, sekä bengalin kieliset, eli banglanpuhujat Itä-Pakistanissa olivat järkyttyneitä siitä että heidän kielelleen annettiin toisen luokan asema. Idässä tyytymättömyys muuttui väkivaltaiseksi, idän bengalilaiset muodostivat enemmistön, noin 54 prosenttia Pakistanin koko väestöstä. Omia etujaan ajaakseen itäpakistanilaiset perustivat vuonna 1949 Awamiliiton. Jinnah kuoli vuonna 1948 ja hänen kuolemansa jälkeen vastarinta kielikysymyksessä yltyi väkivaltaiseksi Dhakassa vuonna 1952, kun opiskelijat vaativat banglalle yhdenvertaista asemaa. Poliisi reagoi ampumalla väkijoukkoon ja kaksi opiskelijaa sai surmansa. Tapauksen muistolle rakennettiin Dhakaan myöhemmin Shaheed Minar muistomerkki. Välikohtauksen jälkeen banglankieliset alkoivat ajaa omaa kieltään urdun rinnalle viralliseksi kieleksi yhä ponnekkaammin. Hassan al-Banna
Al-Banna alkoi kirjoittaa 1920-luvulta alkaen tarpeesta korostaa islamin moraalisia arvoja yhteiskunnassa, politiikassa ja taloudessa. Hän perusti Egyptiin vuonna 1928 Muslimiveljeskunnan, jonka tavoitteena oli näyttää, miten islamilaisia arvoja voitiin toteuttaa käytännössä. Järjestö organisoi aikuisten lukutaitokampanjoita, ylläpiti köyhille tarkoitettuja klinikoita sekä perusti osuustoimintayrityksiä. Sen lisäksi jäsenet opettivat islamia ja islamilaista elämäntapaa. Al-Banna itse toimi aktiivisesti politiikassa, ja hän korosti islamia yhteiskunnan perustana kaikilla yhteiskunnan aloilla. Hänen mukaansa islam oli "ideologia ja jumalanpalvelus, koti ja kansakunta, uskonto ja valtio, henki ja työ, kirja ja miekka". Geert Wilders
Wilders jätti VVD:n vuonna 2004 osittain siksi, koska puolue kannatti Turkin liittymistä Euroopan unioniin. Vuonna 2006 Wilders perusti Vapauspuolueen (PVV). Se voitti yhdeksän paikkaa maan parlamenttiin. Wilders jatkoi islaminvastaista kampanjointiaan. Hän ehdotti vuonna 2007, että Koraani kiellettäisiin Alankomaissa. Wilders on verrannut Koraania Adolf Hitlerin kirjaan "Taisteluni", koska se yllyttää surmaamaan epäuskoiset. Wildersin mukaan 5–15 prosenttia Alankomaiden muslimeista kannattaa radikaalia islamia, ja hän varoitti vuonna 2006 hollantilaisia liiasta suvaitsevaisuudesta. Jihadismi
Ideologisesti johdonmukaisen bin Ladenin kuoltua al-Qaidan johtajaksi nousi Aiman al-Zawahri. Hän ryhtyi solmimaan ja katkaisemaan liittolaissuhteita vaihtelevista poliittisista syistä, mikä vieraannutti monia alatason jihadisteja liikkeestä. Al-Qaidan tilalle jihadistisen liikkeen johtajaksi nousi islamilaisen kalifaatin Irakin ja Syyrian alueelle perustanut Isis, jonka kalifaatti tarjosi kiintopisteen jihadistien toiminnalle. Vaikka Isis on toiminut hyvin raa’asti, se sai kuitenkin fundamentalististen salafistien hyväksynnän Muhammedin ajan yhteiskunnallisen ihanteen esimerkkinä. All India Anna Dravida Munnetra Kazhagam
All India Anna Dravida Munnetra Kazhagam (lyhenne "AIADMK", , ) on intialainen poliittinen puolue. Puolueen perusti vuonna 1972 tunnettu tamilielokuvien näyttelijä M. G. Ramachandran, joka oli eronnut toisesta tamilipuolueesta Dravida Munnetra Kazhagamista. Egyptin presidentinvaali 2012
Tuomioistuin hyllytti maallista liberaalipuoluetta edustaneen Aiman Nurin, koska tämä oli istunut viisi vuotta vankilasta petoksesta ja asiakirjojen väärentämisestä. Nur oli ollut vuoden 2005 vaaleissa Mubarakin vastaehdokas, ja tuli vaaleissa toiseksi 7,6 prosentin osuudella. Nurin eväämisen myötä myös Muslimiveljeskunnan alkuperäisen ehdokkaan, puolueen varapuheenjohtaja Khairat al-Shaterin, asema kyseenalaistettiin ja lopulta hänet hylättiin. Al-Shater istui seitsemän vuotta vankilassa tuomittuna terrorismista ja rahanpesusta. Ehdokkaansa epävarman aseman johdosta puolue nimesi varaehdokkaakseen puolueen johtajan Mohammed Mursin. Yousuf Karsh
Karshin kuvaamia henkilöitä olivat muun muassa Alan Brooke, Muhammad Ali, Marian Anderson, W. H. Auden, Joan Baez, prinssi Bernhard, Zulfikar Ali Bhutto, Humphrey Bogart, Alexander Calder, Pablo Casals, Fidel Castro, madame Tšiang Kai-šek, Winston Churchill, Joan Crawford, Ruth Draper, Albert Einstein, Dwight Eisenhower, prinsessa Elisabet, Robert Frost, Clark Gable, Indira Gandhi, Grey Owl, Ernest Hemingway, Audrey Hepburn, Johannes Paavali II, Chuck Jones, Carl Jung, Helen Keller ja Polly Thompson, Grace Kelly, Jacqueline Kennedy, John F. Kennedy, Peter Lorre, Marx-veljekset, Pandit Nehru, Georgia O’Keeffe, Laurence Olivier, John J. Pershing, Pablo Picasso, Pius XII, Rainier III, Paul Robeson, rockyhtye Rush, Albert Schweitzer, George Bernard Shaw, Pierre Trudeau, Andy Warhol ja Frank Lloyd Wright. Hän valokuvasi sanoma- ja aikakauslehdille, esim. Life Magazinelle. Riku Aalto
Puoluekannaltaan Aalto on sosiaalidemokraatti. Hän istui vuosina 2010–2012 SDP:n puoluehallituksessa. SDP:n kevään 2014 puheenjohtajavaalissa Aalto kannatti Antti Rinnettä. Kreab
Kreabin Helsingin-toimiston toimitusjohtajaksi nimitettiin helmikuussa 2015 Mikael Jungner. Jungnerille on vahva tausta poliitikassa ja hän on toiminut hallintoministeri Jouni Backmanin,[4] oikeusministeri Johannes Koskisen[5] sekä pääministeri Paavo Lipposen[6] poliittisena erityisavustajana. Jungner on ollut SDP:n kansanedustajana vuosina 2011-2015, SDP:n puoluesihteerinä vuosina 2010–2012 sekä Yleisradion toimitusjohtajana vuosina 2005–2010. SDP:stä Jungner erosi joulukuussa 2017. Ayman Nour
Al-Ghad-puolue hajosi kahteen osaan, joita johtivat Mousa Mostafa Mousa ja Ayman Nourin (nykyisin ex-) vaimo Gamila Ismail. Oikeus päätti Mousa Mostafa Mousan olevan puolueen laillinen johtaja, ja Ayman Nourin tukijat rekisteröivät uuden puolueen Ghad al-Thawra ("Vallankumouksen huomisen puolue") ja osallistuivat vuodenvaihteen 2011–2012 vaaleihin Egyptin demokraattisen allianssin listalla, jota hallitsee Muslimiveljeskunnan Vapaus- ja oikeuspuolue. Mauno Kurppa
Mauno Kurppa oli kansanedustajana vuosina 1970–1975 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli Suomen maaseudun puolueen kansanedustajana 7. lokakuuta 1972 saakka. SMP:n eduskuntaryhmä hajosi 8. syyskuuta 1972, jolloin 12 edustajaa poistui eduskuntaryhmän kokouksesta sen jälkeen, kun Veikko Vennamo oli ilmoittanut Mauno Kurpan ja Heikki Kainulaisen tulleen erotetuksi eduskuntaryhmästä puoluehallituksen päätöksellä sekä Lauri Linnan ja Artturi Niemelän tulleen pidätetyksi määräajaksi ryhmän työskentelystä. Uusi eduskuntaryhmä järjestäytyi eduskunnan istuntosalissa omaksi ryhmäkseen 24. lokakuuta 1972. Syksyn aikana Vennamo erotutti nämä henkilöt puolueesta joko puoluehallituksen päätöksellä tai erottamalla sen puolueosaston, johon kyseiset henkilöt kuuluivat. Kurppa toimi sitten Suomen kansan yhtenäisyyden puolueen puheenjohtajana. Muhammad Ali
Kun Ali antoi ensimmäiset Vietkong-kommenttinsa, Yhdysvallat ei ollut vielä yleisesti kääntynyt sotaa vastaan. Monet ihmiset ja järjestöt ottivat kantaa Alin ratkaisuun. Entinen nyrkkeilymaailmanmestari Billy Conn kutsui Alia nyrkkeilyä seuraavan maailman häpeätahraksi. Pennsylvanian edustaja Frank Clark kertoi pitävänsä Alia kuvottavana. "Chicago Tribune" järjesti kiivaan kampanjan, jotta Clayn ottelu Ernie Terreliä vastaan siirrettäisiin pois Chicagosta. Kuvernööri Otto Kerney määräsi nyrkkeilykomissiota tutkimaan asiaa ja kun Ali kieltäytyi pyytämästä Vietkong-lausuntojaan anteeksi, oikeuskansleri William Clark kielsi ottelun järjestämisen vedoten epämääräisesti osavaltion urheilulainsäädäntöön. Ottelua yritettiin siirtää Louisvilleen, Miamiin, Pittsburghiin ja useisiin muihin kaupunkeihin, mutta kaikkialla paikalliset poliitikot estivät tapahtuman. Lopulta Terrell vetäytyi kamppailusa ja Ali joutui ottelemaan Kanadan Torontossa George Chuvaloa vastaan. Koska Alin tuomio nähtiin myös uskonnollisena kysymyksenä, monet muslimit asettuivat tukemaan häntä. Esimerkiksi kairolaisten virkamiesten seurue ilmaisi vetoomuksessaan presidentti Lyndon B. Johnsonille toivovansa, että Ali vapautettaisiin palveluksesta. Kolme päivää ennen kutsuntoja Ali kutsui tilannettaan Jumalan tavaksi testata kannattajiensa uskoa: ”Allah haluaa koetella minua. Jos läpäisen testin, olen entistäkin vahvempi.” Likud
21. marraskuuta 2005 Ariel Sharon jätti Likudin ja perusti uuden Kadima-puolueen. Lähdön motivaationa olivat suuret erimielisyydet puolueen sisällä Ariel Sharonin hallituksen harjoittamasta politiikasta, joka sisälsi muun muassa vetäytymisen Gazan kaistalta ja eräistä Länsirannan siirtokunnista. Suuri osa Likudin jäsenistä knessetissä ja Israelin hallituksessa siirtyi heti tai seuraavien viikkojen aikana Kadimaan. Jäljelle jääneet valitsivat puolueen johtajaksi sen oikean siiven johtohahmon Benjamin Netanjahun. Väinö Tanner
Vuoden 1937 presidentinvaalissa Tanner oli SDP:n presidenttiehdokkaana ja sai vaalin ensimmäisellä kierroksella 95 valitsijamiestä. SDP:n päätavoitteena oli kuitenkin presidentti P. E. Svinhufvudin uudelleenvalinnan torjuminen ja niinpä puolue tuki toisella kierroksella Maalaisliiton ehdokasta, pääministeri Kyösti Kalliota, joka valittiinkin uudeksi presidentiksi. Vaalin tulos avasi tien Suomen ensimmäinen punamultahallituksen eli Maalaisliiton ja sosialidemokraattien yhteishallituksen muodostamiselle, ja Tanner tuli professori Aimo Cajanderin johdolla muodostetun hallituksen valtiovarainministeriksi. Eduskuntavaalit 1999
Eduskuntapaikastaan luopuivat mm. SDP:n Reijo Lindroos, Keskustan Juhani Alaranta ja Mikko Pesälä, Kokoomuksen Minna Karhunen ja Kalevi Lamminen, Vasemmistoliiton Claes Andersson, sekä RKP:n Ole Norrback. Putoajiin taas kuuluivat SDP:n Markus Aaltonen, Arja Alho, Jukka Roos ja Kerttu Törnqvist, Keskustan Kauko Juhantalo, Aapo Saari ja Aino Suhola, Kokoomuksen Outi Siimes ja Anneli Taina, Vasemmistoliiton Terttu Huttu-Juntunen ja Jarmo Wahlström, RKP:n Raimo Tiilikainen, molemmat Nuorsuomalaisten edustajat Risto E. J. Penttilä ja Jukka Tarkka sekä Kirjavan puolueen Pertti "Veltto" Virtanen. Eduskuntaan palasivat mm. SDP:n Kari Urpilainen, sekä Keskustan Sirkka-Liisa Anttila, Markku Laukkanen, Markku Rossi ja Mirja Ryynänen. Neljä vuotta sitten pudonnut ympäristöministeri, Vihreiden Pekka Haavisto ei onnistunut paluuyrityksessään. Ehdokkaina olleita, valitsematta jääneitä julkisuuden henkilöitä olivat mm. Timo T. A. Mikkonen ja Satu Procopé (Kesk.), Jarkko Laine ja Aira Samulin (Kok.), Kerstin Campoy ja Miina Äkkijyrkkä (Rem.), Juha Föhr (RKP) ja Anna Tulusto (Vas.). Jemenin sosialistinen puolue
Abdul Fattah Ismail toimi Britanniaa vastustavan "Adenin protektoraatin kansallisen vapautusryhmän" johtajana. Hän perusti Jemenin sosialistisen puolueen vuonna 1978. Puolueen perustamiskokous pidettiin 11.–13. lokakuuta 1978 Adenissa. Avajaispuheessa Ismail määritteli puolueen Karl Marxin opin ja Vladimir Leninin opin etujoukoksi. Sittemmin hän toimi Jemenin kansantasavallan eli Etelä-Jemenin presidenttinä. Ali Hassan Mwinyi
Presidenttinä Mwinyi aloitti edeltäjänsä Julius Nyereren rakentaman sosialistisen järjestelmän purkamisen. Hinnat vapautettiin, ja maa avattiin ulkomaisille investoinneille. Puolue ja valtionhallinto erotettiin toisistaan, ja 7.5.1992 Mwinyin toisella kaudella sallittiin oppositiopuolueet. Samana vuonna rekisteröityi kuusi uutta puoluetta, mutta CCM säilytti johtoasemansa myös vapaissa vaaleissa, ja Mwinyin seuraajaksi tuli 1995 Benjamin Mkapa. Benjamin Netanjahu
Vuonna 2002 Netanjahu nimitettiin ulkoministeriksi Ariel Sharonin hallitukseen. Aikaisemmin samana vuonna Netanjahu puhui Yhdysvaltain kongressissa, jossa hän ilmaisi vahvasti tukevansa Yhdysvaltojen hyökkäystä Irakiin ja pyrkimystä syrjäyttää Saddam Hussein. Vuoden 2003 vaalien jälkeen hänestä tuli valtiovarainministeri Sharonin toiseen hallitukseen, jossa hän leikkasi sosiaalietuuksia. Netanjahu erosi ministerin tehtävistä 9. elokuuta 2005 hallituksen hyväksyttyä vetäytymisen Gazan kaistalta. Hänet valittiin toisen kerran Likudin puheenjohtajaksi 20. joulukuuta 2005. Mahatma Gandhi
Vapauduttuaan Gandhi otti yhteyttä Intian muslimijohtajaan Muhammad Ali Jinnahiin ja ehdotti keskusteluja, mutta kirjeenvaihto ei tuottanut tulosta. Heinäkuussa 1945 Britannian uusi labour-hallitus ilmoitti pyrkivänsä Intian itsehallinnon pikaiseen toteuttamiseen. Jinnah vaati Intian jakamista hindulaiseksi ja islamilaiseksi, mitä Gandhi vastusti. Muhammad Ali
Samaan aikaan yleinen mielipide Yhdysvalloissa oli alkanut kääntyä Vietnamin sotaa vastaan, ja 28. kesäkuuta 1971 Yhdysvaltain korkein oikeus päätti kumota Alin saaman tuomion äänin 8–0. Päätöksen mukaan Ali oli kieltäytynyt palveluksesta omaantuntoonsa ja uskontoonsa vedoten eikä tuomiota voinut pitää kohtuullisena. Muista rikoksista, kuten raiskauksesta tai murhasta tuomituilla ei todistajalausuntojen mukaan ollut Alin tapaisia vaikeuksia saada nyrkkeilylisenssiä. Meimad
Meimad (, lyhenne sanoista "Medina Yehudit, Medina Demokratit" (), "Juutalainen valtio, Demokraattinen valtio") on vasemmistolainen uskonnollissionistinen puolue Israelissa. Se on perustettu vuonna 1999 ja sen ideologia pohjautuu rabbi Jehuda Amitalin vuonna 1988 perustamaan Meimad-liikkeeseen. Perustamisestaan lähtien se ohn ollut liitossa Työväenpuolueen kanssa ja se saa aina kymmenen paikan vaaleissa Työväenpuolueen ehdokaslistalta. (Israelissa on käytössä listavaalijärjestelmä, jossa äänestetään ehdokkaan sijasta puoluetta.) Tästä syystä Työväenpuolue osallistuu aina vaaleihin nimellä "Työväenpuolue-Meimad". Tämä järjestely käytännössä takaa Meimadin edustajapaikan knessetissä, koska yleensä Työväenpuolue on viime aikoina saanut vaaleissa noin parikymmentä edustajaa läpi. Vuodesta 1999 lähtien Meimadin edustajana knessetissä on toiminut koulutus- ja kulttuurivaliokunnan puheenjohtaja Michael Melchior. Al-Qaida
Nimeä ”al-Qaida” (suom. 'perusta') käytti ensimmäisenä Afganistanin sodassa toiminut jihadisti Abdallah Azzam, Osama bin Ladenin oppi-isä. Hän kuvaili jihadistiensa edelläkävijäjoukkoa "odotetun yhteiskunnan vahvaksi perustaksi ("al-qaida al-sulbah"). Entinen Britannian ulkoministeri Robin Cook väitti sen tarkoittavan alun perin tietokantaa, tietokonetiedostoa, johon oli tallennettu tiedot Afganistaniin neuvostoliittolaisten vastaiseen taisteluun värvätyistä mujahideeneista. Afganistanin sota
Neuvostojoukkoja ja hallitusta vastustavat sissit jakautuivat lukuisiin eri ryhmittymiin. Tärkeimmiksi muodostuivat Pakistanin Peshawarissa päämajaansa pitäneet seitsemän puoluetta jotka nauttivat Pakistanin, Saudi-Arabian ja Yhdysvaltain huomattavasta tuesta (Operaatio Sykloni). Erityisesti Pakistanin tiedustelupalvelu ISI näytteli keskeistä roolia tuen kanavoimisessa ja suosi islamistisia ryhmiä.
Peshawarin puoleista radikaaleihin luettiin yleensä Gulbuddin Hekmatyarin johtama "Hizb-i-Islami" (Islamilainen puolue), tästä eronnut saman niminen Yunus Khalisin johtama ryhmä, Abdul Rasul Sayyafin johtama "Ittihad-i-Islami" sekä Burhanuddin Rabbanin johtama "Jamiat-i-Islami".
Traditionalistista siipeä puolestaan edustivat Mohammad Nabi Mohammadin "Harakat-i-Inqilab-i-Islami" (Islamilaisen vallankumouksen liike), Sibghatullah Mojadedin "Jabha-i-Najat-i-Milli" (Kansallinen vapautusrintama) sekä Ahmed Gailanin "Mahaz-i-Milli-Islami" (Kansallinen islamilainen rintama). Mitä Jussi Halla-aho tarkoittaa?
Timo Hännikäinen kertoo äänestäneensä yhden asian poliitikoksi mieltämäänsä Halla-ahoa vastalauseena. Maahanmuutosta käydyssä keskustelussa on oltu hyväuskoisia, vaiettu asioista ja valehdeltu. Vahvimmin tässä on ollut asialla lukeneisto, joka on sulkenut silmänsä sananvapauden kaventamiselta. Vielä Salman Rushdien tapauksessa monet tuomitsivat fundamentalismin ja tukivat kirjailijaa. Toisin oli Muhammed-pilapiirrosjupakan kohdalla vuonna 2005. Hännikäisen mukaan tuolloin haluttiin välittää viesti, että islamin arvosteleminen ei ole sallittua. Halla-ahon tapauksessa Suomen PEN toimi ”poliittisen islamin viidentenä kolonnana”. Hasan ibn Ali
Hasan ibn Ali ibn Abi Talib (, 624 Medina – 669 Medina) oli profeetta Muhammadin tyttärenpoika. Hasan ibn Alin isä oli sunnilaisuuden neljäs kalifi ja šiialaisuuden ensimmäinen imaami Ali ibn Abi Talibi ja hänen äitinsä oli Muhammedin tytär Fatima Zahra. Hasan ibn Ali on merkittävä hahmo islaminuskossa, sillä hän kuuluu Muhammadin talonväkeen. Häntä pidetään myös šiialaisuuden toisena imaamina.
Hasanin arvonimi on Hasan Al Mujtaba. Muhammad Ali
Muhammad Ali kertoi eläessään useita eri versioita siitä, mikä sai hänet kääntymään islaminuskoon. Toiselle vaimolleen joskus 1960-luvun lopulla kirjoittamassaan kirjeessä hän kertoi lukeneensa Nation of Islam -järjestön julkaisemaa "Muhammad Speaks" -lehteä, ja kuvaili sarjakuvaa, joka julkaistiin lehden joulukuun 1961 numerossa. Sarjakuvassa mustat orjat pakotettiin hylkäämään alkuperäinen uskontonsa ja palvomaan Jeesusta. "Pidin sarjakuvasta. Se teki jotain minulle. Ja siinä oli järkeä", kirjoitti Ali. Myöhemmin Ali kertoi elämäkerturilleen: "Satuin vilkaisemaan NOI:n sanomalehteä ennen kuin matkustin olympialaisiin. En kiinnittänyt siihen vielä silloin erityistä huomiota, mutta mielessäni alkoi liikkua monenlaisia asioita". Muhammad Ali
Ottelukieltonsa aikana Ali perehtyi syvemmin Elijah Muhammadin opetuksiin, osallistui Nation of Islamin tapahtumiin ja vieraili moskeijoissa eri puolilla maata. Hän hankki elantonsa tekemällä televisiomainoksia, luennoimalla korkeakouluissa sekä esiintymällä television keskusteluohjelmissa. Lisäksi hän teki 225 000 dollarin sopimuksen elämäkertansa oikeuksista ja esiintyi Broadway-musikaali "Buck Whiten" pääosassa. Musikaali sai ensi-iltansa 2. joulukuuta 1969 George Abbot -teatterissa, mutta sitä ehdittiin esittää vain neljä päivää ennen kuin se lopetettiin. Ali osallistui myös elämästään kertovan dokumentin "A.K.A. Cassius Clay" tekemiseen. Ahmadiyya
Ahmadiyya on islamilainen liike. Sen perustajaa Mirza Ghulam Ahmadia pidetään luvattuna Messiaana, Mahdina ja mujaddidina. Profeettana häntä ei pidetä, koska Muhammadin katsotaan olleen viimeinen. Liikkeen kannattajat tunnustavat muiden muslimien tavoin Koraanin arvovallan. Vuonna 1889 perustetun liikkeen parissa rauhanomainen lähetystyö on ollut korkeassa arvossa. Muhammad Ali Jinnah
Viimeisen lukuvuotensa lukuvuotensa aikana Englannissa Jinnah joutui kovan paineen alle, kun hänen isänsä liiketoimet romahtivat. Siirryttyään Bombayhin hänestä tuli menestyvä lakimies ja hän sai mainetta erityisesti sen jälkeen, kun hän voitti vuonna 1905 niin sanotun "Kokousjupakan" ("Caucus Case") asianomistajansa nationalistijohtaja Sir Pherozeshah Mehtan hyväksi. Hänen maineensa taitavana asianajajana sai intialaisjohtaja Bal Gangadhar Tilakin palkkaamaan hänet samana vuonna puolustusasianajajakseen Bombayn korkeimpaan oikeuteen, jossa häntä syytettiin kansankiihotuksesta. Jinnah yritti osoittaa, ettei intialaisen vaatimus oman maansa vapaudesta ja itsehallinnosta ole kansankiihotusta, mutta Tilak sai silti ankaran vankeustuomion. Jaysh Rijal al-Tariqa al-Naqshbandia
Jaysh Rijal al-Tariqa al-Naqshbandia on saanut nimensä 1300-luvulla syntyneestä naqshbandi-suufilaisuudesta. Suufilaisuudella on ollut maine rauhallisena ja politiikkaan sotkeutumattomana islamin suuntauksena ja tästä syystä sitä suvaittiin Irakissa Saddam Husseinin valtakaudella. 1970-1980-luvulla liikkeen yhdeksi suojelijoista nousi Irakin armeijan sotilaskomentaja Izzat Ibrahim al-Duri, joka loi yhteydet naqshbandi-liikkeen ja Irakin hallitsevan Baath-puolueen välille Irakin–Iranin sodan aikana. JRTN perustettiin virallisesti vuonna 2006 Baath-puolueen sisäisen hajaantumisen seurauksena sen jälkeen, kun Saddam Hussein teloitettiin. Järjestö toimi naqshbandi-liikkeen seuraajien suojelijana ääriliikkeitä kuten Irakin al-Qaidaa vastaan. Järjestö myös hylkäsi Irakin al-Qaidan tavan taistella Irakia miehittäneitä koalition joukkoja vastaan katsoen sen johtaneen liian monen irakilaisen kuolemaan. JRTN ryhtyikin taistelemaan koalition joukkoja vastaan itsenäisesti. Koalition joukkojen vetäytyessä vuonna 2011 järjestö vaihtoi pääkohteeksensa Nuri al-Malikin johtaman Irakin hallituksen. Isis-järjestön ottaessa haltuunsa Pohjois-Irakin monet JRTN:n jäsenistä auttoivat sitä suorittamaan haltuunottonsa käyttämällä omaa sotilasasiantuntemustaan ja paikallisia yhteyksiä. Järjestö ei kuitenkaan tue Isisin ajamaa islamilaista kalifaattimallia. Huhtikuussa 2015 Irakin viranomaiset uutisoivat järjestön johtaja al-Durin kuolleen taisteluissa Bagdadin pohjoispuolella. Al-Durin tukijat kiistivät uutisen. Brunein kapina
Brunein lakiasäätävän neuvoston johdossa toimi sulttaanin nimittämä A. M. Azahari. Azahari vastusti Malesian liittovaltion perustamista ja kannatti Borneon saaren pohjoisten osien liittämistä takaisin Brunein sulttaanikuntaan ja Pohjois-Borneon federaation muodostamista, sekä maan erottamista Britannian hallinnon alaisuudesta. Brunein vuoden 1962 vaaleissa Azaharin johtama Brunein kansanpuolue (PRB) sai kaikki paikat maan lakiasäätävässä neuvostossa. Jinnah (elokuva)
Mahatma Gandhi ehdottaa Jinnahia rupeamaan uuden Intian pääministeriksi, mutta Jinnah kieltäytyy kunniasta; Jawaharlal Nehru ottaa työn vastaan. Jinnahin vastassa on brittiläinen Intian varakuningas lordi Louis Mountbatten, joka vastustaa uuden valtion, Pakistanin perustamista."Jinnahin" varhaisimmat arvostelut olivat kielteisiä, mutta Pakistanissa elokuva sai paljon myönteistä palautetta. Muhammad Alin dynastia
Dynastian perusti albaanitaustainen Ottomaanien armeijan kenraali Muhammad Ali, joka otti Egyptin valtaansa ja sai vuonna 1805 sulttaanilta tunnustuksen asemalleen Egyptin käskynhaltijana. Hän myös otti käyttöön kediivin arvon, jota hänen seuraajansa käyttivät, mutta sulttaani tunnusti sen vasta vuonna 1867. Egypti kuului nimellisesti Ottomaanien valtakuntaan vuoteen 1914 asti, mutta käytännössä se oli vuonna 1882 tapahtuneesta miehityksestä alkaen osa Brittiläistä imperiumia. Britannian sotajoukot jäivät maahan senkin jälkeen, kun Britannia tunnusti Egyptin itsenäisyyden vuonna 1922. Muhammad Alin dynastian valta päättyi käytännössä heinäkuussa 1952 toteutettuun sotilasvallankaappaukseen, joskin vallan ottanut sotilasjohto julisti Egyptin muodollisesti tasavallaksi vasta vuotta myöhemmin. Suvun viimeinen hallitsija Fuad II asuu nykyään maanpaossa Sveitsissä. John Howard
Howard pyrki toisella kaudelle tavoitteenaan laajapohjaisen arvonlisäveron käyttöönotto (Goods and Services Tax; GST). Liberaali- ja Tim Fischerin kansallispuolue menettivät vaalissa yhteensä 14 paikkaa ja Kim Beazleyn johtama Labor sai 18 lisää ja nousi suurimmaksi puolueeksi, mutta jäi Liberaali- ja kansallispuolueen yhteisen paikkaluvun jälkeen. Toisella kaudellaan Howard rikkoi Australian perinteisen puolueettomuuspolitiikan Indonesian suhteen ja maan johti rauhanturvaajaosastoa Itä-Timorille, jossa Indonesian armeijan tukemat kuolemanpartiot terrorisoivat itsenäisyyden puolesta äänestänyttä siviiliväestöä. Tämän johdosta Osama Bin Laden arvosteli myöhemmin Australiaa ”ristiretkivaltioksi” ja Balin vuoden 2002 pommi-iskujen uskotaan olevan kostoa tästä. Pakistanin kansanpuolue
PPP saavutti nopeasti kannatusta ja kansannousun alettua Ayub Khanin diktatuuria vastaan PPP otti liikkeen johtoaseman. Ayubin erottua sotilashallitus järjesti vaalit 1970, johon PPP lähti iskulauseella "ROTI, KAPRA AUR MAKAN" (leipää, vaatteita, suojaa). Puolue sai 81 Länsi-Pakistanille varatusta 138 paikasta parlamentissa. Se ei ehtinyt järjestää kampanjaa Itä-Pakistanissa (nyk. Bangladesh). Vaalit voitti itäpakistanilainen šeikki Mujibur Rahmanin johtama Awami League, jolloin päädyttiin Bangladeshin itsenäisyyssotaan. José María Aznar
Vuonna 2008 Aznar oli esittelemässä Tšekin presidentti Václav Klausin kirjaa "Sininen planeetta". Aznarin tilaisuudessa esittämän kannanoton mukaan ilmaston lämpeneminen on uusi uskonnollinen liike ja luonnonsuojelijat kommunisteihin rinnastuvia vapauden vihollisia. Barack Obaman tultua samana vuonna valituksi Yhdysvaltain presidentiksi Aznar kommentoi tummaihoisen johtajan olevan katastrofi maan taloudelle. Aznar on myös puolustanut oikeutta rattijuopumukseen sekä vastustanut uskontojen välistä vuoropuhelua minkä vuoksi Foreign Policy -lehti valitsi hänet vuonna 2010 yhdeksi viidestä huonoimmasta entisestä johtajasta maailmassa. Muhammad Ali
Clay ilmoitti liittyneensä virallisesti järjestöön mestaruusottelun jälkeisenä päivänä antamassaan radiohaastattelussa. Lisäksi hän ilmoitti vaihtaneensa nimensä Cassius X:ksi osoittaakseen halveksuntansa entistä ”orjanimeään” kohtaan. 6. maaliskuuta 1964 Nation of Islamin johtaja Elijah Muhammad ilmoitti radiossa, ettei nimellä Cassius Clay ollut pyhää merkitystä, ja antoi hänelle uuden nimen Muhammad Ali. Muhammad tarkoitti "ylistämisen arvoista" ja Ali puolestaan oli viittaus profeetta Muhammedin serkuun, kalifi Ali ibn Abi Talibiin, selitti Ali nimeään elämäkerturilleen. Hän piti nimen vaihtamista yhtenä elämänsä tärkeimmistä käännekohdista. Pakistanin kansanpuolue
Benazir Bhutto tapettiin itsemurhaiskussa 27. joulukuuta 2007. Hänen 19-vuotias poikansa Bilawal Zardari nimitettiin puolueen johtoon yhdessä isänsä Asif Ali Zardarin kanssa 30. joulukuuta. Asif Ali Zardari toimi Pakistanin presidenttinä vuosina 2008–2013. Meles Zenawi
Zenawi oli arvostettu poliitikko ulkomailla, ja hän oli muun muassa Britannian ja Yhdysvaltain läheinen liittolainen. Yhdysvaltain tukemana Etiopian asevoimat hyökkäsi Somaliaan tavoitteenaan tuhota maata hallinnut Islamilaisten oikeusistuinten liitto. Sotaa käytiin 2006–2009. Vaikka liitto saatiin kaadettua, etiopilais-yhdysvaltalainen strategia epäonnistui, sillä Somalian valtatyhjiön ansiosta maassa valtaan nousi Islamilaisten oikeusistuinten liittoa radikaalimpi Al-Shabaab. Ayaan Hirsi Ali
Lokakuussa 2002 Hirsi Ali loikkasi työväenpuolueesta liberaaliseen kansanpuolueeseen, jonka parlamenttivaalilistalle hänet otettiin ehdokkaaksi. Tammikuun 2003 vaaleissa Ayaan Hirsi Ali valittiin alahuoneen jäseneksi. Kongressipuolue (Tunisia)
Tunisian vallankumouksen jälkeen puolue laillistettiin ja 24. lokakuuta 2011 järjestetyissä vaaleissa uutta perustuslakia säätävän neuvoston valitsemiseksi puolue sai 29 paikkaa 217:sta ja tuli siten toiseksi islamistisen Ennahdan jälkeen. Muhammad Ali
Alilla ei ollut ongelmia elannon hankkimisesta aikana, jolloin hänen nyrkkeilyuransa jatkuminen näytti toivottomalta. Elokuussa 1967 Ali meni toisen kerran naimisiin. Hänen vaimonsa oli 17-vuotias Belinda Boyd, jonka isä oli "Nation of Islamin" jäsen. Boyd oli saanut koulutuksensa "University of Islamissa" ja työskenteli myyjänä järjestön omistamassa chicagolaisessa leipomossa, kun hän tapasi Alin. He saivat avioliittonsa aikana neljä lasta. Häiden jälkeen Ali ilmoitti jättävänsä nyrkkeilyn ja ryhtyvänsä muslimisaarnaajaksi, mutta yritti tästä huolimatta saada lisenssinsä takaisin vielä useita kertoja, kunnes ilmoitti vuonna 1970 luopuvansa nyrkkeilystä lopullisesti. Ennahda
Ennahda (, ) on tunisialainen islamistinen puolue. Puolue perustettiin 1. maaliskuuta 2011 Tunisian vallankumouksen ja presidentti Zine el-Abidine Ben Alin maastapaon jälkeen, kun sen muodostaminen tuli lailliseksi. Puolueen johtaja on Rašid al-Ghannuši. Puolueen kakkosmies on puoluesihteeri Hamadi Jebali, jonka puolue asetti pääministeriehdokkaaksi vuoden 2011 vaaleihin. Pakistanin lippu
Pakistanin lipun on suunnitellut itsenäisen Pakistanin puolesta kampanjoinut ja entinen muslimiliiton johtaja Mohammed Ali Jinnah. Lippu on otettu käyttöön 14. elokuuta 1947. Lipun mittasuhteet ovat 2:3. Muammar Gaddafi
Gaddafin hallinto perustui aatteellisen järjestelmään, jota hän itse kutsui ”islamilaiseksi sosialismiksi”. Se oli eräänlainen sekoitus arabinationalismia, hyvinvointivaltiota ja suoraa demokratiaa. Aatteidensa pääkohdat Gaddafi kirjasi "Vihreään kirjaan". Islamilaisessa sosialismissa pienet yritykset voivat harjoittaa markkinataloutta, mutta suuret olivat valtion hallinnassa. Hyvinvointi, vapaus ja koulutus olivat tärkeitä. Alkoholijuomat ja uhkapeli olivat lailla kiellettyjä. Minna Lintonen
Maaliskuussa 2012 SDP:n puoluevaltuuston kokouksessa väistynyt puoluesihteeri Mikael Jungner totesi puolueen tarvitsevan "enemmän kristakiuruja ja vähemmän minnalintosia" kritisoiden häntä arvostellutta Lintosta selän takana puhujaksi. Myöhemmin Jungner pyysi Lintoselta puheitaan anteeksi. Jungnerin kannanoton jälkeen Lintonen ilmoitti harkitsevansa puolueen jäsenkirjasta luopumista. Myöhemmin hän kertoi pysyvänsä puolueessa, mutta väistyvänsä sen luottamustehtävistä vuoden lopussa. Lintonen pyrki eduskuntaan vuosien 2007, 2011 ja 2015 vaaleissa muttei tullut valituksi. Pakistan
Vuonna 1977 kenraali Muhammad Zia ul-Haq kaappasi vallan presidentti Zulfikar Bhuttolta. Zia kielsi puolueet,otti käyttöön islamilaisen lain ja hirtätti Zulfikar Ali Bhutton syytettynä erään tämän poliittisen vastustajan murhasta. Vuoden 1984 kansanäänestyksen jälkeen sotatilalaki peruutettiin ja Zia hallitsi kuolemaansa saakka, vuoteen 1988. Zian jälkeen maata hallitsivat lyhytaikaiset hallitukset. Vuoden 1988 vaaleissa voitti Pakistanin kansanpuolueen Benazir Bhutto. Hänet erotettiin kyvyttömänä ja korruptoituneena 1990. Seuranneissa vaaleissa voitti Nawaz Sharifin muslimiliiga. Sharif erotettiin 1993, jonka jälkeen Bhutto palasi pääministeriksi. Vuoden 1997 vaaleissa Sharif palasi valtaan. Vuonna 1998 Pakistan vastasi Intian ydinkokeisiin omalla kuuden kokeen sarjallaan ja joutui kauppasaartoon ja asevientikieltoon. Sharif yritti erottaa armeijan komentaja Pervez Musharrafin, joka kaappasi vallan verettömästi 12. lokakuuta 1999. Musharrafista tuli muodollisesti presidentti 20. kesäkuuta 2001. Muhammad Ali
Clay piti jäsenyytensä salassa kolmen vuoden ajan ennen maailmanmestaruusottelua, koska sekä Nation of Islam että Clay itse tiesivät, että jäsenyys voisi haitata titteliottelun saamista. Huhut Clayn liittymisestä lähtivät liikkeelle jo ennen ensimmäistä Liston-ottelua. Vuonna 1963 "Philadelphia Daily News" uutisoi ensimmäisenä, että Clay oli osallistunut Nation of Islamin järjestämään mielenilmaukseen Philadelphiassa. Uutinen sai vain vähäistä huomiota, koska tässä vaiheessa Clay ei ollut vielä otellut Listonia vastaan eikä Nation of Islam ollut kovin tunnettu. Asiasta nousi suurempi kohu kun Clay osallistui puhujana järjestön kokoontumiseen 21. tammikuuta 1964 New Yorkissa, jonne hän matkusti yhdessä Malcolm X:n kanssa. Kokoontumisen jälkeen Clay myönsi Louisville Courier-Journal -lehdelle olleensa tekemisissä muslimijärjestön kanssa ja pitävänsä siitä, mutta omaa uskonnollista vakaumustaan hän ei kommentoinut. Toimittaja Pat Putnam sai kuitenkin kuulla Clayn isältä, että hänen poikansa on kääntynyt muslimiksi ja aikoo vaihtaa nimensä titteliottelun jälkeen. Putnam väitti saaneensa tappouhkauksia kirjoittamansa jutun vuoksi. Ensimmäisen Liston-ottelun promoottori Bill MacDonald uhkasi peruuttaa koko ottelun huhujen vuoksi, jos Clay ei sanoutuisi irti Nation of Islamista, mihin Clay ei suostunut. Lopulta kiista ratkesi, kun Malcolm X suostui lähtemään Miamista ottelua edeltäväksi ajaksi rauhoittaen tilanteen. Muhammad bin Salman
Puolustusministerinä Muhammad vei Saudi-Arabian osapuolena Jemenin sisällissotaan maaliskuussa 2015. Saudi-Arabia kuuluu arabimaiden liittoumaan, joka aloitti sotatoimet Jemenissä, kun huthikapinalliset ajoivat maan presidentin Abdrabbuh Mansour Hadin maanpakoon. Presidenttiä tukevan sotilasoperaation saavutukset ovat vähäisiä, ja Saudi-Arabiaa sekä sen liittolaisia on syytetty ihmisoikeusrikkomuksista. Puolustusministerin virkansa ohella Muhammad on julkistanut "Saudivisio 2030" -ohjelman, jonka tarkoituksena on uudistaa öljystä riippuvaisen kuningaskunnan sosiaalisia ja taloudellisia olosuhteita. Hän on ehdottanut myös valtiollisen öljy-yhtiö Saudi Aramcon osittaista yksityistämistä. Ulkopolitiikassa Muhammad on edustanut kuningas Salmania useaan otteseen ulkomailla, muun muassa Moskovassa, Pekingissä ja Washingtonissa. Jinnah (elokuva)
Nuorempana Jinnah (Richard Lintern) oli asianajajana Iso-Britanniassa. Hän oli naimisissa Rattanbai "Ruttie" Petitin (Indira Varma) kanssa, mutta tämä menehtyi syöpään eikä avioliitto ollut kovinkaan onnellinen. Muslimijohtaja Muhammad Iqbalin (Marc Zuber) pyynnöstä Lontooseen asettunut Jinnah palaa kotimaahansa johtamaan itsenäisyystaistelua. Olennaisena apuna on sisar Fatima (Shireen Shah), joka on veljensä veroinen rohkeudessa ja itsepäisyydessä. Muhammad Zahir Šah
Uudesta kansanedustajalaitoksesta tuli kaksikamarinen, laki takasi kokoontumisvapauden, sekä oikeuden omaisuuteen ja koulutukseen. Äänioikeuden saivat nyt myös naiset. Vuonna 1965 järjestettiin yleiset vaalit, vaikkakin niiden äänestysprosentti jäi pieneksi. Tietyt autoritaariset piirteet säilyivät. Kuningas nimitti edelleen hallituksen ja pääministerin. Perustuslaillinen monarkia säilyi vakaana miltei kymmenen vuotta. Toisaalta maassa oli nyt myös useita tyytymättömiä ryhmiä. Konservatiivit kokivat perinteisten arvojen tuhoutuvan, kun taas moderni eliitti radikalisoitui maan sosioekonomisen rakenteen muuttuessa nopeasti. Perinteisistä arvoista vieraantuneista kilpaili etenkin kolme ideologiaa, paštunationalismi, kommunismi ja islamismi. Stafford Cripps
Vuonna 1942 Cripps palasi Isoon-Britanniaan ja teki radio-ohjelman sotatapahtumista Neuvostoliitossa. Crippsistä tuli yksi maansa suosituimmista poliitikoista, vaikka hänellä ei ollut minkään puolueen tukea. Hänet valittiin sotakabinetin jäseneksi. Cripps toimi Lord Privy Sealinä ja parlamentin alahuoneen johtajana. Churchill lähetti Crippsin Intiaan neuvottelemaan sopimuksen kansallisten johtajien Mahatma Gandhin ja Muhammad Ali Jinnahin kanssa. Hän sai näin Intian pysymään uskollisena Britannialle lupaamalla vastapalveluksena Intialle täydellisen itsehallinnon sodan jälkeen. Vaikka mitään muodollista sopimusta ei saavutettu, Cripps onnistui rauhoittamaan tilanteen Intiassa. Hänet valittiin lentokonetuotannon ministeriksi ja hän liittyi uudelleen työväenpuolueeseen vuonna 1945. Mirja Ryynänen
Suomen liityttyä Euroopan unioniin vuoden 1995 alusta sai päähallituspuolue viisi paikkaa Euroopan parlamenttiin, ja yhtenä edustajana sinne lähti myös Mirja Ryynänen. Kuten muutkin keskustalaiset, hän edusti unionissa Euroopan liberaalidemokraattista puoluetta (ELDR). Vuonna 1996 pidetyissä ylimääräisissä välikauden eurovaaleissa hänet valittiin uudelleen Suomen kuudenneksi suurimmalla 86 000 äänen määrällä. Parlamentissa Ryynänen ajoi varsinkin koulutukseen, kulttuuriin ja sivistykseen liittyviä asioita ja puhui erityisesti yleisten kirjastojen puolesta. Yhdessä Pohjois-Karjalasta tulleen edustajan, SDP:n Riitta Myllerin, kanssa he nostivat esille Itä-Suomea koskevia asioita. Intian historia
Hindunationalistisen Bharatiya Janata -puolueen (BJP) ympärille muodostui maan voimakkain oppositio. Kongressipuolue menetti asemiaan BJP-puolueelle vuoden 1996 vaaleissa, mikä pakotti kongressipuolueen arvioimaan toimintaansa uudelleen. Kongressipuolue oli määrätietoisesti torjunut hindunationalismin nousua Mahatma Gandhin murhan jälkeen. Kongressipuolueen mielestä Intia kansakuntana kattoi kaikki Brittiläisen Intian uskonnolliset ja etniset ryhmät. BJP:n nousu liittyi paitsi hindunationalismin nousuun, myös kongressipuolueen tekemiin talousuudistuksiin, ja sitä myötä kongressipuolueen vallan vähenemiseen. Edistyksellinen demokraattinen puolue
Tunisian vallankumouksen jälkeen 24. lokakuuta 2011 järjestetyissä vaaleissa uutta perustuslakia säätävän neuvoston valitsemiseksi puolue sai 16 paikkaa 217:stä.
Kampanjassaan vasemmistoliberaali ja maallistunut PDP kampanjoi etenkin islamistipuolue Ennahdaa vastaan, mutta jäi viidenneksi Ennahdan voitettua ylivoimaisesti. Jihadismi
1900-luvulta alkaen sunnalaisten ääriryhmien keskuudessa levisi käsitys siitä, että jihadia voidaan käyttää ilman oppineiston laajaa hyväksyntää. He tulkitsivat jihadia siten, että islamilaisten maalliset hallitukset eivät toteuta islaminuskontoa kunnolla, joten valtiot ovat epäislamilaisia. Näin hallitukset ovat luopuneet islamista ja heitä vastaan voidaan käydä puolustustaistelua islamin puolesta. Egyptiläinen islamisti Hassan al-Banna perusti Muslimiveljeskunnan vuonna 1928. Hänen tavoitteensa oli maailman kaikkien muslimien yhdistäminen yhden, puhtaasti Koraanin ja sharia-lain periaatteiden mukaan hallitsevan islamilaisen kalifin alaisuuteen. Muslimiveljeskunta teki jatkuvasti väkivaltaisia iskuja Egyptin hallintoa vastaan, ja liike kiellettiin. Hassan al-Banna salamurhattiin vuonna 1949. Kakh
Kakh ( lyhenne termistä "Kahane LaKnesset", ) oli vuosina 1971-1994 toiminut israelilaisen äärioikeiston radikaalein puolue. Se henkilöityi vahvasti perustajansa rabbi, teologi Meir Kahaneen ja tästä syystä puolueen ideologiaa on kutsuttukin kahanismiksi. Juhani Suomi
Suomi kuului 1970-luvulla muutaman vuoden ajan Keskustapuolueeseen, mutta erosi siitä vuonna 1977, kun puolueen K-linja syrjäytti ”oikeistolaisuudesta” syytetyn historiantutkija Keijo Korhosen ulkoministerin paikalta. Suomi tuki vuoden 1994 presidentinvaaleissa valitsijayhdistyksen ehdokkaaksi asettuneen Korhosen vaalikampanjaa ja oli tämän vaalimainosvideon lukijanäänenä. Rajesh Khanna
Hän kuului Intian kongressipuolueeseen. Eduskuntavaalit 1954
Eduskunnassa lähes yhtäjaksoisesti vuodesta 1917 istunut Maalaisliiton Juho Niukkanen kuoli vain pari kuukautta vaalien jälkeen. Niin ikään Maalaisliittoon kuulunut Antti Kukkonen teki näissä vaaleissa paluun eduskuntaan lähes kymmenen vuoden tauon jälkeen, samoin mm. SDP:n Olavi Kajala yhden kauden poissaolon jälkeen. Eduskunnan jättivät mm. SDP:n Väinö Tanner, Maalaisliiton Mikko Tarkkanen, Kokoomuksen Arvi Ahmavaara, Jussi Lappi-Seppälä ja Oskari Lehtonen, sekä RKP:n Ernst von Born ja Levi Jern. Eduskunnasta putosivat mm. SDP:n Valfrid Eskola ja Otto Toivonen, Maalaisliiton Taavi Vilhula, SKDL:n Arvo Riihimäki ja Atos Wirtanen, Kokoomuksen Reino Ala-Kulju, sekä RKP:n Ebba Östenson. Amin al-Husseini
Amin al-Husseini oli toisen maailmansodan aikana natsi-Saksan liittolainen ja tapasi vuonna 1941 Adolf Hitlerin. Hän auttoi rekrytoimaan Bosnian muslimeja näiden omaan SS-divisioonansa. Sodan päätyttyä hän pääsi Ranskan suojeluksessa Kairoon ja säästyi oikeudenkäynneiltä. Hänen tiedetään olleen mukana kehittämässä radikaalia islamia, jonka pohjana on ollut muslimiveljeskunta aate. Väinö Tanner
Väinö Alfred Tanner (vuoteen 1895 Thomasson, 12. maaliskuuta 1881 Helsinki – 19. huhtikuuta 1966 Helsinki) oli merkittävimpiä suomalaisia poliitikkoja 1900-luvun ensimmäisellä puoliskolla. Hän oli Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen (SDP) puheenjohtaja 1918–1926 ja 1957–1963, Suomen pääministeri 1926–1927 ja ministeri useissa hallituksissa 1937–1944, muun muassa ulkoministeri talvisodan aikana. Tanner oli myös yksi pitkäaikaisimmista kansanedustajista, senaattori Tokoin senaatissa vuonna 1917 ja SDP:n presidenttiehdokas 1925, 1931 sekä 1937. Vuosina 1946–1948 hän oli vankilassa sotasyyllisyydestä tuomittuna, mutta palasi vielä vanhoilla päivillään politiikkaan. Poliittisen uransa ohella Tanner oli Osuusliike Elannon toimitusjohtaja 1915–1946. Jawaharlal Nehru
Nehru ja Kongressipuolue vastustivat jyrkästi Intian jakoa, eivätkä myöskään olleet valmiit myönnytyksiin Muslimiliitolle tämän estämiseksi. Brittihallituksen lähetystö Sir Stafford Crippsin johtamana jätti toukokuun 16. päivän suunnitelman jakaa Intia autonomisiin maakuntiin jotka ryhmitettäisiin uskonnon mukaan. Toinen suunnitelma 16. kesäkuuta esitti Intian jakamista uskontorajojen mukaan ja salli ruhtinaskuntien päättää liittymisestä maahan tai itsenäisyydestä. Kongressi arvosteli 16. toukokuuta suunnitelmaa ja hylkäsi jälkimmäisen. Jinnahin muslimiliitto hyväksyi molemmat. Kongressi päätti kuitenkin ottaa käyttöön ensimmäisen, mutta ilman ryhmittelyjä, mitä Jinnah arvosteli epärehellisyydeksi ja veti tukensa suunnitelmalta. Muslimiliitto boikotoi kokousta, joten se jäi kokonaan Kongressipuolueen haltuun. Nehrusta tuli varakuninkaan hallituksen varapuheenjohtaja, de facto valtionpäämies. Tunisian perustuslaillinen demokraattipuolue
Tunisian perustuslaillinen demokraattipuolue (, , lyhenne RCD) oli tunisialainen poliittinen puolue, jonka perusti Zine el-Abidine Ben Ali helmikuussa 1988. Se korvasi sosialistisen Destourian puolueen. Hizbollah
Hizbollah sai vuoden 2005 vaaleissa 14 paikkaa 128-henkisessä Libanonin parlamentissa ja siitä tuli kahdella ministerillä hallituspuolue. Libanonin hallituksessa on myös kolmas ministeri, joka on Hizbollahin tukema. Hizbollah on liittoutunut Amal-puolueen ja eräiden muiden pienempien ryhmien kanssa. Libanonissa presidentti on maroniittikristitty, pääministeri sunnimuslimi ja parlamentin puhemies šiiamuslimi. Intia
Vuoden 2014 vaaleissa valitun Lok Sabhan suurimmat puolueet ovat Rajnath Singhin johtama Intian kansanpuolue (Bharatiya Janata Party eli BJP, 282 paikkaa), Sonia Gandhin johtama Intian kongressipuolue (Indian National Congress eli INC, 44 paikkaa), All India Anna Dravida Munnetra Kazhagam (AIADMK, 37) ja All India Trinamool Congress (AITC, 34 paikkaa). Pääministeri on BJP:n Narendra Modi. Afganistan
Parlamenttivaalit käytiin pääosin ilman puoluetunnuksia ja puoluelaitos onkin suhteellisen heikko. Parlamentissa on kuitenkin useita merkittäviä puolueryhmiä. Näitä ovat muiden muassa Yunus Qanoonin johtama Hezbe-Afghanistan-Naween, lähinnä uzbekkiväestöä edustava Hezbe-Junbesh-e-Milli Afghanistan (Junbesh), šiiaväestöä edustava Hizb-e-Wahdat sekä lähinnä pataaneja edustava Hizb-i-Islami. Elokuussa 2009 käydyt presidentinvaalit olivat laajamittaisen vilpin sävyttämät. Pitkällisen laskenta- ja tarkistusprosessin jälkeen Hamid Karzain ilmoitettiin saaneen 49,7 prosenttia ensimmäisen kierroksen äänistä. Toinen kierros jäi kuitenkin pitämättä, ja Karzai julistettiin suoraan voittajaksi vastaehdokas Abdullah Abdullahin syytettyä vaalikomissiota puolueellisuudesta ja vetäydyttyä kisasta. Muhammad Ali Jinnah
Jinnah syntyi nimellä Mahomedali Jinnahbhai Karachissa, Sindhissä, joka oli joutunut brittien valtaan 1843. Jinnahin syntyaikoihin Sindh kuului Bombayn hallintopiiriin ("Bombay Presidency"). Jinnahin tarkkaa syntymäaikaa ei ole tiedossa. Häntä käsittelevät koulupaperit väittävät hänen syntyneen 20. lokakuuta 1875, mutta Jinnahin ensimmäisen elämäkerran kirjoittaneen Sarojini Naidun syntyneen joulupäivänä 1876. Timo Soini
Eduskuntavaaleissa 2015 Soini sai 29 527 ääntä ollen Suomen toiseksi eniten ääniä kerännyt ehdokas. Samoissa vaaleissa perussuomalaiset nousi toiseksi suurimmaksi puolueeksi. Soini valittiin eduskunnan ensimmäiseksi varapuhemieheksi vuonna 2015. Vaaleissa suurimmaksi puolueeksi nousi Suomen Keskusta ja puolueen puheenjohtaja Juha Sipilä sai hallitustunnustelijan tehtävän. Hallitusneuvottelut alkoivat 8. toukokuuta 2015 keskustan, perussuomalaisten ja kokoomuksen kesken. Puolueet julkaisivat hallitusohjelmansa 27. toukokuuta 2015 ja ilmoittivat Soinin nousevan uuden hallituksen ulkoministeriksi. Jihad
Jihadistien kampanjassa on kolme vaihetta: tosiuskovaisten edelläkävijoiden joukon luominen, oman maa-alueen varmistaminen, ja islamilaisen valtion perustaminen. Jihadismin kolme tärkeintä ideologia ovat Muhammad ibn Abd-al-Wahhab, Hassan al-Banna ja Said Qutb. Aridha
Puolueen perustaja Hechmi Hamdi on miljonääri, joka oli pitkään islamistisen Ennahda-liikkeen jäsen. Hän asuu Lontoossa ja omistaa Al Mustaquilla -satelliittikanavan. Populistiseksi syytetty Hechmi Hamdi lupasi puoli miljoonaa työpaikkaa ja ilmaisen terveydenhoidon ja joukkoliikenteen. Muhammad Ali Jinnah
Vuonna 1896 Jinnah liittyi Intian kansalliseen kongressipuolueeseen ("Indian National Congress"), joka oli suurin intialainen poliittinen organisaatio. Kuten enemmistö kongressipuolueen jäsenistä tuohon aikaan, Jinnah ei kannattanut välitöntä itsenäisyyttä, vaan katsoi brittiläisten vaikutteiden koulutuksessa, laissa, kulttuurissa ja teollisuudessa olevan hyödyksi Intialle. Jinnahista tuli tuli Majesteettisen lakiasäätävän neuvoston jäsen. Neuvosto oli eräänlainen lakisäätävä parlamentti, mutta käytännössä sillä ei ollut oikeata valtaa tai auktoriteettia, vaan sen edustajisto koostui lähinnä nimitetyistä lojalisteista ja eurooppalaisista. Kuitenkin Jinnahilla oli vaikutusvaltaa lapsiavioliittoja rajoittaneen lain ("Child Marriages Restraint Act") ja muslimien uskonnollisten waqf-lahjoitusten hyväksymisessä. Hänet myös nimitettiin Sandhurst-komiteaan, joka auttoi Intian sotilasakatemian perustamisessa Dehra Duniin. Ensimmäisen maailmansodan aikana Jinnah asettui muiden intialaisten maltillisten kanssa tukemaan Britannian sotatoimia toivoen, että intialaiset saisivat palkkioksi tästä poliittisia vapauksia. Yhdistynyt arabitasavalta
Tuon hetken reaalipoliittiset syyt olivat kuitenkin tärkeimmät. Khalid Bakdashin johtaman Syyrian kommunistisen puolueen kasvava valta huoletti muita poliittisia ja sosiaalisia ryhmiä Syyriassa. Samoin Syyrian Baath-puolue kärsi sisäisestä kriisistä, josta poispääsyyn puolueen lupaavat jäsenet olivat halukkaita löytämään keinon. Syyrialla oli ollut demokraattinen hallitus Adib al-Šišaklin sotilasjuntan kaatamisesta 1954 lähtien ja yhteiskunnasta nousevat paineet arabien yhtenäisyyteen näkyi parlamentin koostumuksesta. Tämä vahva yhteiskunnan panarabialainen henki pakotti kommunistisen puolueen ja Muslimiveljeskunnan hyväksymään liittovaltion huolimatta siitä, että kummatkin puolueet olivat joutuneet Egyptissä Nasserin tukahduttamiskeinojen kohteiksi. Lisäksi Syyrian eliitti toivoi löytävänsä Egyptistä uusia markkinoita. Afganistanin sota
Kommunistien valta ei ollut kuitenkaan maassa varmistettu. Loppuvuodesta 1978 hylättiin valtaannousun jälkeiset varovaiset ja perinteitä kunnioittavat julkilausumat. Kaikki viittaukset islamiin lopetettiin ja tilalle otettiin kommunistinen retoriikka. Maan perinteinen trikolorilippu otettiin pois käytöstä ja tilalle otettiin neuvostotyylinen punalippu. Kommunistit halusivat laajentaa kannatustaan kaupungeista maaseudulle aloittamalla lukutaitokampanjan sekä radikaalin maareformin. Heidän radikaalit, monia paikallisia perinteitä rikkovat marxilaiset reforminsa kohtasivat alusta alkaen kovaa vastustusta ja mujahideen-sissit nousivat kapinaan hallitusta vastaan. Myös armeijan yksiköitä liittyi kapinallisiin. Lisäksi kommunistit olivat sisäisesti jakautuneet kahteen ryhmittymään, jotka olivat Nur Muhammad Tarakin ja Hafizullah Aminin johtama "Khalq" () sekä Babrak Karmalin johtama "Parcham" (). Tilanteen monimutkaisuutta kuvastaa se, varsinkin Pakistan ja Saudi-Arabia olivat jo pitkin 1970-lukua kasvattaneet omaa vaikutusvaltaansa alueella tukemalla islamistisia ryhmiä, jotka olivat vastustaneet Neuvostoliittoa. Arabinationalismi
Esimerkkinä tästä toimi Michel Aflaqin, yhdessä Salah al-Din al-Bitarin ja Zaki al-Arsuzin kanssa, perustama Baath-puolue. Aflaq, joka oli itse kristitty, piti islamia osoituksena "arabien viisaudesta". Hän sanoi mm. näin: ""Muhammad oli kaikki arabit pienoiskoossa, joten olkoon kaikki arabit tänään Muhammadeja"". Koska arabit olivat aikanaan saavuttaneet suurimman kunniansa islamin laajentumisen kautta, islam oli nähtävissä maailmanlaajuisen viestin lisäksi osoituksena arabikansojen maallisesta neroudesta. Islam oli antanut arabeille "kunniakkaan menneisyyden", joka taas oli aivan erilainen kuin "häpeällinen nykyisyys". Nykyajan arabien ongelmat johtuivat siitä, että arabit olivat poikenneet "ikuisesta ja täydellistä symbolista", islamista. Arabit tarvitsivat "renessanssin", jota myös sana ""baath"" tarkoittaa. Ayaan Hirsi Ali
Omien sanojensa mukaan Ayaan Hirsi Ali on taustaltaan tyypillinen radikaalimuslimi. Keniassa ollessaan hän kävi Nairobin islamilaista tyttökoulua. Radikaali-islamistinen opettajasisar Aziza teki 16-vuotiaaseen Hirsi Aliin suuren vaikutuksen. Hirsi Alista tuli itsekin harras muslimi, ja hän alkoi käyttää musliminaisten pitkää kaapua. 1980-luvun alussa Saddam Husseinin hallitsema Irak oli hyökännyt lännen, joidenkin arabimaiden ja myös Neuvostoliiton tukemana vastaperustettuun Iranin islamilaiseen tasavaltaan. Kuultuaan Irakin armeijan hirmutöistä Hirsi Ali halusi tulla itsekin marttyyriksi Irakin vastaisessa pyhässä sodassa. Jonkin aikaa Hirsi Ali kannatti myös islamistista ääriryhmää, Muslimiveljeskuntaa. Awamiliitto
Awamiliitto ( ) on suurempi Bangladeshin kahdesta suuresta puolueesta. Vuoden 2008 parlamenttivaaleissa se sai 49 prosenttia äänistä ja 230 paikkaa kolmestasadasta. Puolueen puheenjohtaja Sheikh Hasina on olut maan pääministeri vuodesta 2009. Abdul Fatah Younis
Myöhemmin kapinallisministeri Ali Tarhouni sanoi Younesin surmaajien kuuluneen kapinallisiin kuuluvaan islamistiseen Obaida Ibn Jarrah -prikaatiin, ja tekijöiden olevan vapaana. Libyan hallituksen tiedottaja Moussa Ibrahim sanoi tappajien kuuluneen al-Qaidaan ja sen olevan vahvin kapinallisryhmä. Richard Lintern
Lintern näytteli vuonna 1998 elokuvassa "Jinnah" nuorta Muhammad Ali Jinnahia. Hän on myös näytellyt sarjassa "The Bill" vuosina 2000–2006. Vuodesta 2014 lähtien hän on esittänyt Tohtori Thomas Chamberlainia rikossarjassa "Hiljainen todistaja". Muhammad Ali Jinnah
Nuori levoton opiskelija Jinnah opiskeli useissa kouluissa: Sindh Madrasatul Islam-lukiossa Karachissa, hetken ajan Gokal Das Tej Primary Schoolissa Bombayssa ja lopulta kristillisen lähetysseuran lukiossa Karachissa, jossa hän suoritti Bombayn yliopiston järjestämän ylioppilastutkinnon 16-vuotiaana. Sansibarin sulttaanikunta
Britit sallivat sulttaanikunnan nimellisen olemassaolon edelleen oman valtansa alla. Sulttaanit olivat kuitenkin vain brittien konsulikenraalien keulakuvia. Brittien nimittämän sulttaani Hamoud bin Mohammedin valtakaudella brittien valta oli jo lähes täydellinen. Vielä vuonna 1896 bin Mohammedin serkku Khaled bin Thuwain valtasi kannattajineen sulttaanin palatsin ja nimitti itsensä sulttaanin paikalle. Britit osoittivat herruutensa 27. elokuuta samana vuonna. Bin Thuwain määrättiin antautumaan aamu yhdeksään mennessä ja kun tähän ei suostuttu, brittien sotalaivat avasivat tulen pakottaen Khaledin antautumaan vain ehkäpä maailman lyhyimmän, noin 38 minuuttia kestäneen konfliktin jälkeen. Maan itsenäistyessä Sansibarilla oli kolme kilpailevaa puoluetta. Zanzibar Nationalist Party (ZNP), Zanzibar and Pemba People’s Party (ZPPP) ja Afro-Shirazi Party (ASP). ZNP:n poliittinen ohjelma oli muotoiltu Egyptin pan-arabialaisten ja sosialististen aatteiden mukaan. Afrikkalaisia edustanut ASP oli perustettu vuonna 1957 ja ZPPP oli ASP:sta irtautunut puolue, jolla sanottiin olleen kommunistisia aatteita. Ensimmäisissä vapaissa vaaleissa vuonna 1957 ASP voitti selvän enemmistön, mutta vaaleissa vuonna 1961 ASP ja ZNP voittivat molemmat 11 paikkaa yhteensä 22:ta. Samana vuonna järjestetyissä uusissa vaaleissa ZNP ja ZPPP muodostivat liittouman, joka voitti paikoista 13. Vaalijärjestelmän takia ASP sai äänimääräänsä vähemmän paikkoja. ASP syytti muita puolueita vaalivilpistä ja syntyneiden mellakoiden aikana kuoli 68 henkilöä. Viimeiset itsenäisyyttä edeltäneet vaalit järjestettiin vuonna 1963 tulosten ollessa samat. Sansibarin sulttaanikunta jälleenitsenäisty Britanniasta 10. joulukuuta 1963. Sulttaanin arvoa piti hallussaan itsenäistymisen aikaan Jamshid bin Abdullah ja pääministerinä Muhammad Shamte Hamadi. Muhammad Ali
Ali alkoi myös antaa lehdistölle lausuntoja, joista kävi ilmi, että hän oli omaksunut "Nation of Islamin" radikaalin rotunäkemyksen. Hän uskoi mustien ja valkoisten yhdentymisen olevan väärin eikä hyväksynyt seka-avioliittoja. Hän kertoi myös kannattavansa oman valtion perustamista mustille. Elämänsä ensimmäisen, Afrikan-matkan aikana Ali sanoi Ghanassa vieraillessaan kaiken Amerikassa olevan niin valkoista, että hän on iloinen ”täällä todellisen kansani kanssa”. Fatah
Fatah ("Harakat al-Tahrir al-Watani al-Filastini", Palestiinan kansallisen vapautuksen liike) on palestiinalaisten poliittinen puolue, joka on suurin jäsenjärjestö PLO:ssa. Fatah on keskustavasemmistolainen, sekulaari ja nationalistinen. Sillä on tarkkailijajäsenen asema sosiaalidemokraattisten puolueiden sosialistisessa internationaalissa. Gandhi (elokuva)
Lopulta taistelut lakkaavat, mutta uskonto jakaa siitä huolimatta maan kahtia. Viranomaiset päättävät, että muslimien asuttamasta Pohjois- ja Itä-Intiasta (nykypäivän Bangladesh) muodostetaan uusi valtio nimeltä Pakistan. Viranomaiset toivovat, että rohkaistessaan muslimeja muuttamaan omaan valtioonsa he estäisivät enemmät taistelut. Gandhi vastustaa ajatusta ja näkisi mielellään jopa Muhammad Ali Jinnahin (Alyque Padamsee) Intian ensimmäisenä pääministerinä. Kaikesta huolimatta Intia kuitenkin muodostaa pohjois- ja itäosistaan Pakistanin valtion. Peronismi
Peronismi (, myös "Justicialismo") on argentiinalainen poliittinen liike ja aatesuunta, joka perustuu Argentiinan entisen presidentin kenraali Juan Perónin opetuksiin, ajatuksiin ja tavoiteohjelmiin. Hallitsevana ja vallitsevana suuntauksena peronismi on ollut vuosina 1946–1955, 1973–1976, 1989–1999 ja jälleen vuodesta 2001 lähtien. Peronismia Argentiinassa edustaa ja toteuttaa itse Perónin perustama Partido Justicialista -puolue (PJ), joka Suomessa tunnetaan yleensä vain "Peronistipuolueena". Lisäksi Argentiinassa on useita muita poliittisia puolueita, jotka kuvailevat itseään peronistisiksi. Tällä hetkellä maan johdossa presidenttinä peronismia toteuttaa PJ:n Cristina Fernández de Kirchner, joka valittiin Argentiinan presidentiksi lokakuussa 2007. Ali (elokuva)
Kun Cassius on voittanut maailmanmestaruuden, kutsuu Nation of Islam -järjestön johtaja Elijah Muhammad (Albert Hall) hänet puheilleen ja antaa hänelle kunnianosoituksena uuden nimen – Muhammad Ali. Samalla Alin ystävältä, Malcolm X:ltä (Mario Van Peebles) viedään toimilupa muslimisaarnaajana. Malcolm uhmaa tätä käskyä, ja Ali joutuu asettumaan ystäväänsä vastaan. Pian tämän jälkeen Malcolm ammutaan.