Mikä yhtiö osti Air Charterin ja Channel Air Bridgen vuonna 1959?
Air Charter
Air Charter Limited oli brittiläinen tilauslentoyhtiö. Sen perusti vuonna 1947 Freddie Laker. Yhtiön kotikentät olivat Southendin ja Stanstedin lentoasemat Lontoossa. Vuodesta 1955 eteenpäin se lensi tilauslentojen lisäksi Englannin ja Manner-Euroopan välillä säännöllisiä autonkuljetuslentoja, joita operoimaan perustettiin myöhemmin tytäryhtiö Channel Air Bridge. Airwork Group osti vuonna 1959 Air Charterin ja Channel Air Bridgen. Kesäkuussa 1960 Airwork yhdistyi Hunting-Clan Air Transportin kanssa muodostaen British United Airwaysin. Air Charter
Kun Britannian ilmailulainsäädäntöä uudistettiin vuonna 1959, valtionyhtiöt menettivät monopoliasemansa. Kasvattaakseen osuuttaan uusista markkinoista ilmailupalveluiden tarjoaja Airwork Group tarjosi Freddie Lakerille 800 000 puntaa Air Charterista, Channel Air Bridgestä ja Aviation Tradersista. Laker hyväksyi tarjouksen ja sai paikan uuden yhtiön johtokunnasta. Kesäkuussa 1960 Airwork yhdistyi Hunting-Clan Air Transportin kanssa. Air Charterista ja Hunting-Clanista muodostettiin British United Airways, jonka toimitusjohtaja Freddie Lakerista tuli. Uuden yhtiön kotikenttä oli Gatwickin lentoasema. Channel Air Bridge jatkoi autonkuljetuslentoja Southendista itsenäisenä lentoyhtiönä.
Avro Canada
A.V. Roe Canada jaettiin 1950-luvun puolessavälissä Avro Aircraft Limitediksi ja Orenda Enginesiksi. Se myös hankki useita muita yrityksiä omistukseensa. Vuonna 1958 A.V. Roe Canada oli Kanadan kolmanneksi suurin yritys ja sen palveluksessa oli yli 50 000 työntekijää. Air Finland
Vuonna 2008 yhtiön omisti 55 prosentin osuudella Mandatumin entinen pankkiiriliike ja Taaleritehtaan osakas Esa Karppinen Berling Capital –sijoitusyhtiön kautta. Air Finlandin ja Blue1:n lentäjien työehtosopimus päättyi vuodenvaihteessa 2007–2008. Blue1 pääsi sopimukseen, mutta Air Finlandin lentäjien työehtosopimusneuvottelut ajautuivat niin sanottuun listalakkoon maaliskuussa 2008. Lakko todettiin Työtuomioistuimessa laittomaksi ja Akavan Erityisalat tuomittiin hyvityssakkoon. Lopulta sopimukseen päästiin huhtikuussa 2008 ja lentäjät saivat maaliskuulle 2011 kestävällä sopimuskaudelle noin 22 prosentin palkankorotuksen. Samoja korotuksia ajoivat myös myöhemmin Finnairin lentäjät. Marraskuussa Air Finland suunnitteli suuria supistuksia talvikauden 2009 toimintaansa, ja kaksi Boeing 757 –koneista pantiin seisontaan. Syksyllä 2009 yhtiö joutui irtisanomaan kuusi lentäjää ja lomauttamaan 73 työntekijää. Vaikka Air Finlandin toiminta oli supistunut vuodesta 2007 kolmanneksen, liikevaihto oli vuonna 2009 noin 40 miljoonaa ja liikevoitto runsaat kaksi miljoonaa euroa. Wardair Canada
Kanadalainen puskalentäjä Maxwell Ward alkoi vuonna 1946 lentää Yellowknifesta ja Edmontonista toiminimellä Polaris Charter Company. Hänellä oli yksi de Havilland DH.83C Fox Moth, jolla hän tuki nopeasti kehittyvää kaivostoimintaa. Kun toiminta osoittautui menestyksekkääksi, Ward päätti vuonna 1952 perustaa oman lentoyhtiön, joka sai nimekseen Wardair. DHC-3 Otter -koneita käyttänyt yhtiö jatkoi samaa puskalentämistä, jota Ward oli aiemminkin tehnyt. Vuonna 1961 Ward kuitenkin vaihtoi yhtiön nimeksi Wardair Canada kuvastaakseen muutosta yhtiön toiminnassa. Supermarine
Vuonna 1954 yritys sulautui Vickers-Armstrongs -yhtiöön, joka vuonna 1960 sulautui British Aircraft Corporationiin. Aero Spacelines
Unexcelled Corporation valtasi Aero Spacelinesin vuonna 1967, sen taas valtasi Tracor Aviation. Patria
Joulukuusta 2014 lähtien Patrian omistaja on ollut Suomen valtio (100 %). Tätä ennen Patrian omistivat Suomen valtio (73,2 prosenttia) ja monikansallinen eurooppalainen EADS N.V, European Aeronautic Defence and Space Company (26,8 prosenttia). Joulukuussa 2014 Airbus-yhtiöksi nimensä samana vuonna vaihtanut EADS myi omistuksen Patriasta, minkä jälkeen Patria on ollut täysin Suomen valtion omistama. Douglas Aircraft Company
McDonnell-yhtiö osti Douglasin vuonna 1967, josta syntyi McDonnell Douglas -yhtiö. 1990-luvulla kylmän sodan loputtua Boeing osti McDonnell Douglasin osakseen. Etablissements Fouga et Cie
Ranskalainen Potez-yhtiö osti Fougan vuonna 1958 ja muodosti Potez Air Fouga -yhtiön. Myöhemmin yhtiöstä tuli osa Aérospatiale -yhtiötä. Karair
Kar-Air Oy:n molemmat Convair-koneet vaurioituivat pahoin lentoturmissa vuonna 1963 ja yhtiö joutui taloudellisiin vaikeuksiin. Aero O/Y osti tuolloin enemmistön yhtiön osakkeista turvatakseen yhtiön toiminnan jatkumisen. Vaikka Aero omisti 27 % osakkeista, oli sen osuus äänistä 51 %. Muita osakkaita olivat muun muassa Effoa 18 %, Esso 8,7 %, Sampo 7,1 %, KOP 5,2 % ja Yhtyneet Paperitehtaat 4,7 %. Qatar Airways
Syyskuussa 2017 Qatar Airways osti 49% osuuden AQA Holding -yhtiöstä, josta muodostettiin italialaisen Meridiana -lentoyhtiön uusi emoyhtiö. Marraskuussa 2017 ilmoitettiin Meridianan yhdistyvän Air Italy -tytäryhtiönsä kanssa ja uudelleen muodostetun lentoyhtiön kantavan Air Italy -nimeä. Osa uuden yhtiön lentokoneista tulee Qatar Airwaysiltä ja Akbar Al Bakerin mukaan tavoitteena on luoda Air Italystä uusi Italian kansallinen lentoyhtiö taloudellisissa vaikeuksissa olevan Alitalian tilalle. Richard Branson
Branson osti vuonna 1980 Voyager Group -matkayhtiön. Vuonna 1984 Branson osti osake-enemmistön lentoyhtiöstä, jolle hän antoi uudeksi nimeksi Virgin Atlantic Airways. Branson myi Virgin Recordsin vuonna 1992 saadakseen lentoyhtiölleen enemmän varoja. Seuraavana vuonna Branson perusti Virgin Radio -radioaseman ja vuonna 1996 levy-yhtiö V2 Recordsin, jolle ovat levyttäneet esimerkiksi Powder Finger ja Tom Jones. Sabena
Vuonna 1993 Air France osti paljon Sabenan osakkeita, mutta se myi ne pian. Vuonna 1995 puolestaan Sveitsin kansallinen lentoyhtiö Swissair osti 49 prosenttia Sabenasta, jolloin siitä tuli Sabenan toinen omistaja. Swissair teki Sabenan sisällä uudelleenjärjestelyjä kannattavuuden parantamiseksi. Muun muassa reitit Newarkiin, Montrealiin ja São Pauloon lakkautettiin. Toimenpiteistä huolimatta Sabena kannatti huonosti. Viimeinen niitti oli syyskuun 11. päivän iskut New Yorkissa, minkä vuoksi koko ala ajatui ahdinkoon. Lennot Yhdysvaltoihin, Afrikkaan ja Aasiaan aiheuttivat tuntuvia tappioita. Pilatus Aircraft
Pilatus osti vuonna 1997 geneveläisen TSA Transairco SA -yhtiön. Vuonna 1998 yhtiö perusti tytäryrityksen Australiaan, samalla se myi Britten-Norman-yhtiön. Laker Airways
Konkurssin jälkeen Freddie Laker haastoi British Airwaysin, British Caledonianin, Pan Amin, Trans World Airlinesin, Lufthansan, Air Francen, Swissairin, KLM:n, SAS:n, Sabenan, Alitalian ja UTA:n oikeuteen väittäen, että ne ajoivat Laker Airwaysin konkurssiin saalistushinnoittelulla. Oikeustapauksessa päädyttiin sopuratkaisuun vuonna 1985, kun yhtiöt lupasivat maksaa Laker Airwaysin velat sekä henkilöstön palkat ja muut maksamatta jääneet maksut. Arviot summasta vaihtelevat 48 miljoonasta dollarista jopa 300 miljoonaan. Lisäksi British Airways teki erillisen sopimuksen, jossa se maksoi Freddie Lakerille henkilökohtaisesti kahdeksan miljoonaa puntaa. Konkurssi vahingoitti pahoin Lakerin mainetta Britanniassa. Hän muuttikin ensin Yhdysvaltoihin ja myöhemmin Bahamalle, jossa hän perusti uuden Laker Airways -nimeä kantavan lentoyhtiön. British Airways
Sodan jälkeen BOAC jatkoi lentoja kaukokohteisiin lukuun ottamatta Etelä-Amerikkaa, jonne lensi BOAC:stä eronnut British South American Airways. Tämä yhtiö liittyi takaisin BOAC:hen vuonna 1949. Manner-Euroopan ja kotimaan lentoja hoiti uusi kansallinen lentoyhtiö British European Airways (BEA). BA CityFlyer
British Airwaysin kauppa BA Connectista Flybelle vuonna 2007 ei sisältänyt London City Airportilla olevia kymmentä Avro RJ100 -suihkukonetta. Tämä johti BA:n päätökseen elvyttää entinen Gatwick-pohjainen CityFlyer-express, joka oli integroitu osaksi BA:ta 2001. Laker Airways
Erikoista Laker Airwaysin Skytrain-lupataistelussa oli se, että luvan myöntämistä eivät vastustaneet valtionyhtiöt BEA ja BOAC, vaan päävastustaja oli Laker Airwaysin tavoin yksityinen British Caledonian. Se uskoi, että halvat Skytrain-lennot veisivät matkustajat sen lennoilta erityisesti ottaen huomioon sen, että molempien yhtiöiden kotikenttä oli Gatwick. Vastustuksen taustalla oli myös se, että Britannian ja Yhdysvaltain välistä lentoliikennettä säännelleen Bermudan sopimuksen mukaan reittilentoja sai kahden kaupungin välillä joitakin reittejä lukuun ottamatta lentää vain yksi lentoyhtiö. Lontoo–New York oli yksi reiteistä, joilla sallittiin toinenkin yhtiö. BEA:n ja BOAC:n yhdistyessä vuonna 1974 muodostunut British Airways lensi jo reittiä, joten liikennöintioikeuden myöntäminen Laker Skytrainille olisi tarkoittanut, että British Caledonian olisi voinut lentää kaupunkien välillä vain tilauslentoja. Aérospatiale-Matra
Aérospatiale-Matra oli ranskalainen ohjuksia ja lentokoneita valmistanut yhtiö, joka syntyi vuonna 1999 Aérospatialen ja Matra Hautes Technologiesin yhdistyessä. Yhtiö sulautui saksalaisen DaimlerChrysler Aerospace AG:n (DASA) ja espanjalaisen Construcciones Aeronáuticas SA-yhtiön (CASA) kanssa perustaen EADS-yhtiön vuonna 2000. Finnair
Sodan jälkeen Aero hankki Yhdysvaltain ilmavoimilta sen Eurooppaan jättämistä ylijäämäkoneita käyttöönsä Douglas C-47 (DC-3) -lentokoneita. Niiden avulla avattiin lentoliikenne Tukholmaan ja Kööpenhaminaan. Vuonna 1946 Aeron osake-enemmistö siirtyi Suomen valtiolle. Loput 30 prosenttia osakkeista jakoivat yksityiset osakkeenomistajat, jotka olivat lähinnä yrityksiä. Pan Am
Vuoden 1973 energiakriisi nosti voimakkaasti lentoyhtiöiden kuluja. Yhtiö kärsi myös eräistä liittovaltion määräyksistä. Liikennerajoitusten vapautus vuonna 1979 salli Pan Amin ryhtyä kilpailemaan myös kotimaanliikenteestä Yhdysvalloissa, minkä se teki ostamalla National Airlines -yhtiön tarjouskilvassa vuonna 1980. Yhtiöstä maksettu ylihinta pakotti Pan Amin karsimaan toimintojaan, minkä se teki myymällä koko Tyynenmeren toimintonsa United Airlinesille vuonna 1985. Nordic Regional Airlines
Vuoden 2015 alussa henkilöstövuokrausyhtiö Staffpoint ja sijoitusyhtiö G. W. Sohlberg solmivat aiesopimuksen Finnairin kanssa Flybe Nordicin ostamisesta. Sen mukaan Staffpoint tulisi omistamaan yhtiöstä 45 prosenttia, GWS 15 prosenttia ja Finnair 40 prosenttia. Neuvotteluihin ja järjestelyihin liittyen Finnair kertoi maaliskuun lopussa tilapäisestä ratkaisusta, jolla se ostaa Flybe UK:n 60 prosentin omistusosuuden Flybe Nordicista itselleen yhdellä eurolla. Flybe Finland Oy:n nimeksi tuli toukokuussa 2015 Nordic Regional Airlines Oy (NORRA). Avions Max Holste
Yritys ajautui talousvaikeuksiin 1950-luvun lopussa ja 16.2.1960 yhdysvaltalainen Cessna Aircraft Company osti 49% yhtiön osakkeista ja antoi uuden nimen yhtiölle: Société Nouvelle Max Holste. Yhtiön nimi muutettiin - jahka Cessna oli rahastanut MH.260-tuotteen myymällä sen oikeudet Nord Aviationille - muotoon Reims Aviation, jonka ainoa tehtävä oli myydä Ranskassa lisenssivalmistettuja Cessna-lentokoneita. CASA
Vuonna 1972 yhtiöön sulautettiin toinen espanjalainen lentokonevalmistaja Hispano Aviación S.A, joka oli aikanaan irtautunut Hispano-Suiza -yhtiöstä. Samana vuonna yhtiö liittyi Airbus-konsortioon. Vuonna 1999 CASA yhdistyi Aérospatiale-Matran ja DaimlerChrysler Aerospacen kanssa EADS-yhtiöksi. Tämän jälkeen CASA:n yksiköt saivat nimekseen EADS-CASA. Vuodesta 2009 lähtien CASA on osa Airbus Military-yhtiötä. Laker Airways (Yhdysvallat)
Laker Airways, Inc oli yhdysvaltalainen halpalentoyhtiö. Sen perusti vuonna 1996 samannimisen brittiläisen yhtiön perustaja Sir Freddie Laker. Se aloitti toimintansa huhtikuussa 1996 kolmella vuokratulla DC-10-30 -konella. Myöhemmin laivastoon lisättiin yksi DC-10-10. Se lensi Fort Lauderdalesta, Miamista ja Orlandosta Lontoon Gatwickin lentoasemalle ja Orlandosta lisäksi Manchesteriin ja Glasgow’n Prestwickin lentoasemalle. Vaikean taloustilanteen vuoksi voitot jäivät pieniksi, ja yhtiö lopetti toimintansa vuonna 1998. Folland Aircraft
Vuonna 1959 Folland tuli Hawker Siddeleyn ostamaksi, joka lakkautti Folland-nimen käytön vuonna 1963. Tätä reittiä Folland tuli osaksi British Aerospace (BAe) -yhtiötä. Hamblen lentokenttä suljettiin vuonna 1986, mutta BAe jatkoi mm. Hawkin ja Harrierin osien valmistusta siellä. Tampella
Vesiturbiinien valmistus (Oy Tamturbine Ab) ja kattiloiden valmistus (Tampella Power Oy) myytiin norjalaiselle Kvaernerille vuonna 1996. Yhdysvaltalainen General Electric osti Tamturbinen 1999 ja jatkoi toimintaa Tampereella nimellä GE Energy (Finland) Oy. Itävaltalainen Andritz osti vesiturbiiniliiketoiminnan GE:ltä ja GE Energy (Finland) Oy toimii nykyään nimellä Andritz Hydro Oy. Tampella Power yhdistettiin Kvaernerin Pulping & Power -divisioonaan. Vuonna 2006 Metso Oyj osti koko tämän divisioonan Kvaerneriltä, jolloin Tampellassa harjoitettu kattilavalmistus palasi takaisin suomalaisomistukseen. Loganair
1990-luvulla tapahtui suuria muutoksia: Loganairin omistus siirtyi British Midland Groupilta Manx Airlinesille. Tämän seurauksena perustettiin myös uusi lentoyhtiö, British Regional Airline eli BRA. Heinäkuussa 1994 Loganair ja British Airways tekivät yhteistyösopimuksen. Loganairista tuli British Airwaysin toinen franchising-kumppani, ja Skotlannin-lentoja lentävät koneet maalattiin British Airwaysin väreihin. EasyJet
easyJet ("EasyJet airline company limited") on halpalentoyhtiö, jonka kotikenttä on Lontoon Lutonin lentokenttä. EasyJet on perustettu vuonna 1995. Aluksi yhtiöllä oli käytössä kaksi GB Airwaysilta liisattua Boeing 737-200 -lentokonetta, ja se lensi vain Lutonin sekä Glasgow’n ja Edinburghin välillä. Vuonna 1998 easyJet osti sveitsiläisen TEA Switzerlandin ja muutti sen nimeksi easyJet Switzerland. Vuonna 2002 yhtiö osti British Airwaysin omistaman Go Fly -halpalentoyhtiön. Loganair
Matkustajamäärät olivat jatkuvassa kasvussa, ja Loganair hankki suurempia koneita, kuten Shorts 360 ja Fokker F.27 Friendship. Syyskuussa 1983 British Midland Group hankki enemmistön Loganairin osakkeista. Tähän aikaan Loganair hankki ensimmäiset suihkukoneensa menestyksen ja optimismin seurauksena. BAe 146-200 edusti uusinta teknologiaa lyhyen matkan suihkukoneiden joukossa. Se tarjosi suurta matkustusmukavuutta ja kapasiteettia, ja niinpä Loganair hankki kaksi kappaletta. Niiden avulla avattiin uusia reittejä Kanaalisaarille ja Manner-Eurooppaan. Joulukuussa 1983 Loganair liitettiin Airlines of Britain Groupiin. Avro
Alliott Verdon Roe ja hänen veljensä Humphrey perustivat yhtiön nimellä A.V. Roe & Company Brownsfield Millsissä Manchesterissä 1. tammikuuta 1910. A. V. Roe -tehtaan Bulls Eye oli yhtiön ensimmäisiä tuotteita. Yhtiö rakensi maailman ensimmäisen umpiohjaamoisen ja yksitasoisen lentokoneen vuonna 1912. Avro 504 oli yhtiön päätuote ensimmäisen maailmansodan aikana. Se valmisti 8 340 konetta sodan ja sen jälkeisten 15 vuoden aikana. Abloy
Wärtsilä osti Kone- ja Siltarakennuksen vuonna 1935. Kesäkuussa 1989 Wärtsilä osti IKON-yrityksen, joka oli Saksan johtavia lukkosylinterin valmistajia. Se ei kuitenkaan ollut kannattava, mikä aiheutti sittemmin murheita Abloylle, joka menestyi hyvin Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa. Air Finland
OH-AFK poistui Air Finlandin laivastosta leasingsopimuksen päättymisen myötä keväällä 2011, ja tilalle vuokrattiin Allegiant Airilta OH-AFL. Kesäkaudeksi kone siirrettiin Englantiin operoimaan tilauslentoliikennettä. Karppinen erosi Air Finlandin hallituksesta joulukuussa 2011. Kesäkuussa 2012 uutisoitiin, että sijoittaja Esa Karppisen ja hänen lastensa omistama Berling Capital oli luopunut Air Finlandista ennen konkurssia. Helmikuussa 2012 yhtiö vastaanotti neljännen Boeing 757-200 -koneen rekisteritunnuksella OH-AFM. Vuokrattu OH-AFL palautettiin Allegiant Airille huhtikuussa. British Aircraft Corporation
British Aircraft Corporation (BAC) oli brittiläinen lentokonevalmistaja, joka syntyi vuonna 1960 kun Ison-Britannian hallitus päätti yhdistää keskenään kilpailevia yhtiöitä. Vickers, Bristol, English Electric ja Hunting Aircraft yhdistettiin yhtiöön. Canadian Airlines
Oneworld-allianssin perustamisessa Canadian Airlines oli perustajajäsenenä yhdessä American Airlinesin ja British Airwaysin kanssa. Air Canada osti Canadian Airlinesin vuonna 2000. Yhdistyminen kilpailevaan allianssiin kuuluneeseen Air Canadaan johti Canadian Airlinesin eroon Oneworldista. Myös American Airlines oli kiinnostunut ostamisesta, sillä se omisti yhtiöstä jo enimmäisosuuden eli 25 prosenttia. American Airlines myi myöhemmin koko osuutensa yhtiöstä. Laker Airways
Syyskuussa 1978 Laker Airways tilasi kymmenen uutta Airbus A300B4 -konetta. Sopimukseen sisältyi oikeus vaihtaa haluttaessa viimeiset neljä konetta Airbus A310:ksi. Koneista ensimmäinen toimitettiin tammikuussa 1981. Uusilla koneilla Laker Airways aikoi avata jopa 666 Skytrain-reittiä Eurooppaan. Aiotuista reiteistä vain 37 oli Britannian ja Euroopan välisiä, ja niinpä uusien reittien avaaminen olisi vaatinut vapaampia liikennöintioikeuksia Euroopan sisällä. Freddie Lakerin mukaan tämä oikeus sisältyi Rooman sopimukseen, mutta Civil Aviation Authority hylkäsi hakemuksen sanoen, että sopimus ei kata siviili-ilmailua. Vuonna 1981 Lakerille myönnettiin kuitenkin lopulta lupa aloittaa reittilennot Zürichiin British Airwaysin luovuttua reitistä. British Airtours
British Airways osti vuonna 1988 British Airtoursin kilpailijan British Caledonianin. British Airtours ja British Caledonian yhdistettiin, ja uusi yhtiö sai nimen Caledonian Airways. Trans-Charter
Trans-Charter (; IATA: FZ, ICAO: TCH) oli venäläinen lentoyhtiö. Helmikuussa 1994 perustettu yhtiö kuljetti matkustajia ja rahtia tilauslennoilla. Sen kotikenttä oli Vnukovon lentoasema Moskovassa. Se lopetti toimintansa vuonna 1999. Jet Airways
Jet Airways (IATA: 9W, ICAO: JAI, kutsukoodi: JET AIRWAYS) on intialainen lentoyhtiö, joka perustettiin vuonna 1993, ja pääsi aloittamaan kilpailun valtio-omisteista lentoyhtiötä Air Indiaa vastaan vuonna 1995, kun monopoliaseman Air Indialle vuodesta 1953 saakka taannut laki oli kumottu Intiassa vuonna 1994. Jet Airways on Bombay Stock Excangessä noteerattu pörssiyhtiö, jonka osakkeista suurin osa on intialaisen liikemiehen Naresh Goyalin määräysvallassa. EgyptAir
Yhtiö on perustettu 7. kesäkuuta 1932, ja se aloitti lennot heinäkuussa 1933. Toisen maailmansodan aikana Egyptin hallitus kansallisti lentoyhtiön ja sen nimi muutettiin Misr Airiksi vuonna 1949. Tammikuussa 1961 Misr Air liittyi Syrian Airwaysiin muodostamaan United Arab Airlinesiin (UAA) maiden muodostaessa lyhytaikaisen valtioliiton. Yhtiö otti EgyptAir-nimen käyttöönsä lokakuussa 1971. EgyptAir on ensimmäinen suihkukoneita käyttänyt lentoyhtiö Lähi-idässä. Air BC
Vuonna 1987 Air Canada sai haltuunsa 85% yhtiön osakekannasta ja teki yhtiöstä paikallisen kumppaninsa. Maaliskuussa 1995 Air Canada lunasti loputkin yhtiön osakkeista. Samana vuonna yhtiö täydensi laivastoaan uusilla DHC-8 Dash 8-300 -koneita.
Tammikuussa 2001 Air Canadan täysin omistama uusi yhtiö Air Canada Regional perustettiin yhdistämällä neljä paikallista lentoyhtiötä: Air BC, Air Nova, Air Ontario ja Canadian Regional Airlines. Yhdistäminen saatiin päätökseen vuonna 2002 ja samalla yhtiön nimi muutettiin Air Canada Jazziksi. White Star Line
Fuusion tuloksena syntyneestä Cunard-White Star Limitedistä 62 prosenttia omisti Cunard Line ja 38 prosenttia White Star Line. Vuonna 1947 Cunard osti White Star Linen osakeosuuden, ja 31. joulukuuta 1949 Cunard osti hallintaansa sekä White Star Linen toiminnan että sijoitukset. Nimi muutettiin takaisin Cunard Lineksi. Vuoteen 1950 saakka sekä Cunardin että White Star Linen liput liehuivat kaikilla aluksilla, mutta tästä eteenpäin vain "Georgic" ja uusi "Britannic" liputtivat White Star Linen lipuilla. Ne saivat pitää myös muut White Star Linen tunnukset romuttamiseensa saakka. Yarrow Shipbuilders
Seuraava Margaret Thatcherin johtama hallitus aloitti yksityistämisen, jolloin Yarrow oli ensimmäisiä British Shipbuildersista eronnut yhtiö. Se myytiin 1985 GEC Marconille, joka muodosti siitä Marconi Marine (YSL):n. Yhtiö osallistui tyypin 22 ja 23 fregattien valmistukseen. Marconi Electronic Systems myytiin 1999 British Aerospacelle, jolloin muodostui BAE Systems. Marconi Marine (YSL):stä tuli tällöin BAE Systems Marine (YSL). Airberlin
Saksojen yhdistymisen jälkeen myös Liittoutuneiden suvereniteetti ilmatilaan päättyi, joten hyväksyntä oli tarpeen siirtää Saksan liittotasavallan ilmailuviranomaiselle Luftfahrt-Bundesamt (LBA). 16. huhtikuuta 1991 yhtiön uudeksi toiminimeksi tuli Air Berlin GmbH & Co. Luftverkehrs KG. Seuranneena aikana toimitusjohtaja Joachim Hunold muutti yhtiön yritysprofiilia perusteellisesti. Alkuaan pienestä charter-lentoyhtiöstä kehittyi vähitellen Saksan toiseksi suurin lentoyhtiö reittiyhtiön kaltaisine verkostoineen. Vuodesta 1999 lähtien Air Berlin oli Kansainvälisen ilmakuljetusliiton IATA:n jäsen. Aker Solutions
Kværner Engineering aloitti toimintansa 1960-luvun lopulla ja siitä tuli merkittävä öljynporauslauttojen ja -teknologian tuottaja, toimipisteinään muun muassa Egersund ja Stavanger. Sellun- ja paperinvalmistuslaitteiden valmistus jatkui Kamyr-yhtiöissä vuoteen 1990, jolloin se jaettiin Kværnerin ja A. Ahlström Osakeyhtiön kesken, jolloin "Kværner Pulp & Paper" tuli omaksi liiketoiminta-alueekseen. Tästä toimialasta tuli myöhemmin osa "Kværner Pulping & Power" -divisioonaa, jonka suomalainen Metso Oyj osti Aker Kvaerneriltä vuonna 2006. Itävaltalainen Andritz AG puolestaan hankki omistukseensa A. Ahlström Osakeyhtiön sellunvalmistuslaiteliiketoiminnan. Air Charter
Aikojen parantuessa Laker alkoi kiinnittää huomiota lentoyhtiöiden menestykseen ja päätti herättää Air Charterin uudelleen henkiin. Aviation Traders osti helmikuussa 1951 Surrey Flying Servicesin ja hankki Avro York C1:n, jolla yhtiö alkoi taas lentää tilauslentoja. Lakerin omistamien yhtiöiden lentotoiminta tuotiin kokonaan Air Charter -nimen alle heinäkuussa 1952. Seuraavan vuoden helmikuussa Air Charter allekirjoitti Britannian hallituksen kanssa sopimuksen joukkojen kuljettamisesta Singaporeen ja Fidžille. Lentoja lensi kymmenen Avro Yorkia, joista viimeinen poistui Air Charterin laivastosta marraskuussa 1956. Air Charter vastaanotti ensimmäisen uuden lentokoneensa helmikuussa 1953. Kyseinen Bristol Freighter Mk.31E alkoi kuljettaa karjaa tilauslennoilla ympäri Eurooppaa ja Douglas C-47:n kanssa vasikoita aina Nairobiin asti. Air Charter hankki helmikuussa 1954 toisen Freighterin, jota se käytti joukkojenkuljetuslennoilla Euroopassa, ja kolmannen koneen saman vuoden elokuussa.
Freddie Laker osti 18 Avro Tudoria varaosineen (mukaan lukien 88 uutta Merlin-moottoria) 180 000 punnalla. Hinta oli halpa siitä huolimatta, ettei konetyypillä ollut voimassa olevaa lentokelpoisuustodistusta. Siviili-ilmailuministeriö oli perunut sen vuonna 1949 sattuneiden onnettomuuksien seurauksena, ja niinpä konetyyppiä sai käyttää vain rahdin kuljettamiseen. Aviation Traders teki koneisiin muutoksia, joiden ansiosta niille myönnettiin helmikuussa 1954 uusi lentokelpoisuustodistus. Siitä lähtien Tudorilla voitiin kuljettaa 42 matkustajaa. Sitä käytettiin yhä myös rahtikuljetuksiin, joissa ongelmaksi kuitenkin muodostui sen pieni, matkustajille tarkoitettu ovi, jonka kautta kaikki rahti oli lastattava. Aviation Traders suunnitteli muutostyöt, joissa Tudoriin asennettiin suuret kaksoisovet. Ensimmäinen Tudor Super Trader sai lentokelpoisuustodistuksen maaliskuussa 1955, jolloin Aviation Traders sai myös valtiolta toimeksiannon kuljetuslennosta Super Traderilla Australiaan. Konetyyppi ei ollut miehistönsä suosiossa, mutta valtion kuljetustehtäviin se sopi hyvin. Tammikuuhun 1956 mennessä kuusi Tudoria lisää oli muunnettu Super Tradereiksi. Tudor keräsi Air Charterin ja Aviation Tradersin käytössä yhteensä yli 46 000 lentotuntia. Viimeinen koneyksilö poistui laivastosta 1. marraskuuta 1959.
Korvatakseen ikääntyvät Avro Yorkinsa Air Charter hankki helmikuussa 1955 ensimmäisen Douglas C-54B Skymasterinsa. Seurattuaan autonkuljetuslentoja lentäneen Silver City Airwaysin menestystä Laker päätti perustaa Air Charterin autonkuljetusosaston. Se aloitti toimintansa 14. huhtikuuta 1955 ja lensi seitsemän päivittäistä reittilentoa Southendin ja Calais’n välillä. Puoli vuotta myöhemmin avattiin reitti Oostendeen, joka kehittyi myöhemmin lentobussireitiksi: matkustajat kulkivat ensin linja-autolla Lontoosta Southendiin ja lensivät sitten Oostendeen. Silver Cityn pyydettyä suurempia lentokoneita Bristol kehitti pidennetyn Superfreighterin, johon mahtui kahden sijasta kolme autoa. Myös Air Charter tilasi näitä uusia koneita, ja tilatut kaksi konetta toimitettiin vuoden 1955 helmikuussa ja elokuussa. Superfreighterin ja autonkuljetuslentojen menestys oli niin suurta, että Air Charter tilasi lopulta neljä Superfreighteriä lisää, minkä lisäksi yhtiön Freightereistä kaksi muunnettiin Superfreightereiksi. Autonkuljetuslentojen lisäksi niitä käytettiin rahtilennoilla. Suuren rahtitilansa ansiosta ne sopivat erityisen hyvin suurikokoisten lastien kuljettamiseen. Matra
Matra Hautes Technologies (MHT, ) toimi ilmailu-, puolustus- ja tietoliikennealoilla. Helmikuussa 1999 se yhdistyi Aérospatialen kanssa muodostaen Aérospatiale-Matran. 10. heinäkuuta 2000 Aérospatiale-Matrasta tuli osa EADS:ää.Matra Automobile syntyi kun Matra osti vuonna 1964 Automobiles René Bonnet -yhtiön. Matra-nimeä käytettiin henkilöautoissa ensimmäisen kerran huhtikuussa 1965 Renault-moottorisessa Matra Bonnet Djet V -mallissa (Djet lausutaan kuten englannin sana ”Jet”), joka oli päivitetty versio René Bonnet Djetistä. Laker Airways
Freddie Laker erosi marraskuussa 1965 perustamansa Air Holdings -yhtiön johtokunnasta ja perusti Laker Airwaysin 8. helmikuuta 1966. Yhteyksiensä avulla Laker tilasi yhtiölle tilauslentoja varten kolme BAC 1-11-320L -konetta suoraan tehtaalta. Ennen niiden toimitusta yhtiö käytti Bristol Britannia -koneita, joilla se lennätti sekä matkustajia että rahtia tilauslennoilla. Ensimmäinen Britannia vuokrattiin kuudeksi viikoksi Air Francelle, joka käytti sitä reittilennoilla Pariisiin. Toisen Britannian yhtiö sai elokuussa. Se vuokrattiin sambialaiselle Air Carriersille, joka käytti sitä seuraavaan vuoteen asti. Vuonna 1966 Laker Airways rikkoi 10 000 kuljetetun matkustajan rajan ja oli jo tehnyt 39 000 puntaa voittoa. ADC Airlinesin lento 53
Onnettomuuskone oli Boeingin valmistama 737-2B7, jonka voimalaitteina oli kaksi Pratt & Whitney JT8D-17A -suihkumoottoria. Se lensi ensilentonsa 27. syyskuuta 1983 ja toimitettiin lokakuussa 1983 USAirille. Helmikuussa 1999 kone siirtyi nimensä US Airwaysiksi muuttaneen yhtiön omistamalle MetroJet-halpalentoyhtiölle. Syyskuussa 2003 kone toimitettiin ADC Airlinesille, joka vuokrasi sen yhdysvaltalaiselta Celtic Capitalilta. Swissair
1990-luvulla Swissair aloitti suuren laajennusohjelman, joka tunnettiin "Hunter Strategynä". Ohjelman avulla yritys pyrki laajentumaan ostamalla omistusosuuksia pienistä lentoyhtiöistä sen sijaan, että se olisi liittoutunut muiden yhtiöiden kanssa. Swissair hankki 49,5 prosentin osuuden Sabenasta, Belgian kansallisesta lentoyhtiöstä ja osti kaksi pienempää ranskalaista lentoyhtiötä, Air Libertéen ja AOM:n. Royal Airlines
Royal Airlines oli kanadalainen lentoyhtiö. Se perustettiin vuonna 1991 ja lopetti toimintansa 2001, kun Canada 3000 osti sen. Stena Line
Stena Line hankki 1980-luvulla kaksi skandinaavista lauttavarustamoa ja yhden hollantilaisen varustamon. Se osti SMZ Crown Line Holland -varustamon 1989 ja liitti Hoek van Holland–Harwich -reitin Pohjanmeren Stena Line -reitiksi. Varustamo kaksinkertaisti kokonsa 1990 hankkimalla Sealink British Ferries -yhtiön, joka aiemmin tunnettiin Sealink-nimisenä kunnes se osti Sea Containers Ltd:n vuonna 1984. Tästä tuli Sealink Stena Line, sitten Stena Sealink Line ja lopulta Stena Line (UK), joka nykyisin hoitaa kaiken Stenan lauttaliikenteen Ison-Britannian ja Irlannin välillä. Airborne Systems
Yhtiö on muodostunut monien alan yhtiöiden sulaumisten tuloksena. Vuonna 1919 Leslie Irvin teki ensimmäisen vapaapudotushypyn ja perusti Irvin Airchute Companyn, josta nykyinen yritys sai alkunsa. Condor
C&N Touristic hankki vuonna 2002 brittiläisen Thomas Cook -matkatoimiston ja päätti integroida omistamansa matkayhtiöt Thomas Cook -brändin alle. Niinpä myös Condorin nimeksi tuli "Thomas Cook powered by Condor", ja kaikki sen koneet maalattiin Thomas Cookin väreihin. Thomas Cookin alaisuudessa Condor alkoi tarjota lennoillaan premium economy -luokkaa ja perusti koneidensa huollosta vastaavan Condor Technik -tytäryhtiön. Condor siirtyi Lufthansan tytäryhtiöstä Thomas Cook Groupin jäseneksi lopullisesti vuonna 2009, jolloin Lufthansa luopui 24,9 prosentin omistusosuudestaan yhtiössä. Thomas Cook Group valitsi vuonna 2011 lentoyhtiöidensä laivastojen pohjaksi kaksi konetyyppiä, Airbus A320:n ja Boeing 767:n. Niinpä myös Condor alkoi korvata Boeing 757 -koneitaan uusilla A320- ja 767-koneilla. Air Charter
Lokakuussa 1956 Air Charter aloitti lennot kolmannella autonkuljetusreitillään, Southendista Rotterdamiin. Vuoden loppuun mennessä se oli kuljettanut reiteillään yhteensä 8 500 autoa ja lisäksi suurehkon määrän rahtia Oostendeen. Vuonna 1958 Air Charter alkoi siirtää autonkuljetuslentojaan varta vasten perustetulle tytäryhtiö Channel Air Bridgelle. Saman vuoden huhtikuussa yhtiö aloitti yhteistyön belgialaisen Sabenan kanssa Southend–Oostende-reitillä. Kuudesti päivässä lennettyä reittiä varten kolme Superfreighteriä maalattiin Sabenan väreihin. Osana sopimusta yhtiöt mainostivat toistensa lentoja, ja Sabena maksoi Air Charterille korvauksen reitillä lennetyistä tunneista. British Airtours
British Airtours oli brittiläinen tilauslentoyhtiö. British European Airways (BEA) perusti sen vuonna 1969 nimellä BEA Airtours. Kun BEA ja British Overseas Airways Corporation (BOAC) yhdistettiin British Airwaysiksi 1970-luvun alussa, British Airtoursista tuli sen tytäryhtiö. Vuonna 1988 se nimettiin Caledonian Airwaysiksi, kun British Airways osti British Caledonianin ja yhdisti sen British Airtoursiin. Laker Airways
Laker Airwaysin ensimmäinen BAC 1-11 toimitettiin 25. helmikuuta 1967, ja se otettiin käyttöön maaliskuussa Lord Brothers -matkatoimiston lomalennoilla Gatwickistä ja Manchesterista Välimeren alueelle. Toinen kone saapui 8. huhtikuuta, ja kolmas vuokrattiin 9. toukokuuta vuodeksi Air Congolle. Laker osti liverpoolilaisen Arrowsmith Holidays -matkatoimiston ja aloitti lomalennot 1-11-koneilla Liverpoolista. Hän solmi myös matkatoimistojen kanssa sopimuksia, joilla hän takasi Laker Airwaysille tietyn määrän lentotunteja joka vuosi. Sen ansiosta hän sai myytyä lentoja jopa kahden vuoden päähän. Osin näiden sopimusten ansiosta Laker Airways teki vuonna 1968 enemmän voittoa kuin yksikään toinen brittiläinen tilauslentoyhtiö ja kuljetti yli 230 000 matkustajaa. Jo heinäkuussa 1967 Laker Airways tilasi uuden BAC 1-11:n, joka toimitettiin seuraavana vuonna. Yhtiön Britannia-koneet myytiin Indonesiaan tammikuussa 1969. Laker käytti hyväkseen länsisaksalaisille lentoyhtiöille toisen maailmansodan jälkeen asetettuja rajoituksia ja alkoi lentää Berliinin Tegelin lentoasemalta, josta tuli yhtiön toinen solmukohta. Karair
Finnair nosti ostotarjouksellaan omistusosuutensa Karair Oy:stä 95 % vuonna 1992 ja lunastustarjouksellaan seuraavana vuonna 96,4 %:iin ja 97,6 %:iin äänistä. First Card
Matkatoimisto Nyman & Schoultz halusi jatkaa ydintoiminnoissaan ja myi First Card Finans Ab -tytäryhtiön American Expressille 1990-luvun puolivälissä. American Express ei nähnyt järkeväksi kilpailla markkinoilla omien korttiensa kanssa toisella kortilla, joka oli Mastercard-pohjainen, ja myi yrityksen vuonna 1999 NordBanken Finans Ab:lle, jolla ei ollut vielä omaa yrityskorttituotetta. Merita Pankin ja NordBankenin fuusiossa First Card Ab siirtyi osaksi Merita-NordBanken-konsernia, nykyistä Nordeaa. NCC
Vuonna 1985 Puolimatkan omistajaksi tuli Keskusosuusliike Hankkija, josta tuli vuonna 1990 Novera-Yhtymä. Novera meni konkurssiin vuonna 1992, ja sen omistajaksi tuli Kansallis-Osake-Pankki, joka fuusioi Puolimatkan ja Rakennus-Ruolan vuonna 1993. Vuonna 1996 Ruotsin toiseksi suurin rakennusyritys NCC osti Puolimatkan rakennustoiminnan ja rakennussuunnittelun. Vaisala
Maaliskuussa 1999 Vaisala-konserni osti yhdysvaltalaisen AIR Inc:n koko osakekannan. Lokakuussa 1999 Vaisala-konserni osti yhdysvaltalaisen Handar Inc:n koko osakekannan. Swan Hunter
Yhtiö otti valvontaansa samana vuonna Parsons-turbiinimoottoreiden lisenssivalmistajan Wallsend Slipway & Engineering Companyn osakekannan. Tällä varmistettiin RMS "Mauretanian" voimanlähteen saatavuus. Ostettu yhtiö sijaitsi lisäksi telakan välittömässä läheisyydessä alavirtaan. Saman aikaisesti yhtiön hallitukseen kutsuttiin Amiraliteetin pääsuunnittelijan tehtävistä eläkkeelle jäänyt Sir William White, jonka toivottiin tuovan kokemusta Amiraliteetin toimintatavoista ja menetelmistä. Yhtiö osti vuonna 1912 Glasgowista Barclay Curlen. British Airways
Maaliskuun 31. päivänä 1924 neljä brittiläistä lentoyhtiötä – Instone Air Line, Handley Page Transport, Daimler Airways ja British Air Marine Navigation – yhdistyi Imperial Airwaysiksi, joka avasi lentoreitit Aasiaan ja Afrikkaan. Vuonna 1939 Imperial Airways ja silloinen British Airways Ltd sulautuivat kansalliseksi lentoyhtiöksi, British Overseas Airways Corporationiksi (BOAC). Avro Canada
Yrityksen juuret olivat National Steel Car Limited of Montrealissa, joka sai nimekseen Victory Aircraft Limited, Kanadan valtion hankittua sen omistukseensa 1942. Toisen maailmansodan aikana Victory Aircraft oli Kanadan suurin lentokonevalmistaja, ja sen valmistamia lentokoneita olivat muun muassa Avro Anson, Handley Page Hampden, Hawker Hurricane ja Westland Lysander. Sabre (varausjärjestelmä)
Vuonna 1953 American Airlines -yhtiön pääjohtaja C. R. Smith ja IBM:n myyntiedustaja R. Blair Smith tapasivat sattumalta lennolla Los Angelesista New Yorkiin. Syntynyt keskustelu johti ajatukseen reaaliaikaisesta ja tietokoneavusteisesta lentojen paikanvarausjärjestelmästä. Kuuden vuoden kehitystyön jälkeen järjestelmä otettiin käyttöön, korvaten American Airlinesin manuaalisen paikanvarausjärjestelmän. Se oli myös yleisesti ottaen ensimmäinen reaaliaikainen kaupallinen tietojärjestelmä. Vuonna 1964 järjestelmän asennustyöt toimijaverkostossa oli saatu päätökseen ja se oli edelleen maailman suurin yksityinen reaaliaikainen tietojärjestelmä, häviten koossa ainoastaan Yhdysvaltojen valtion järjestelmille. American Airlines laski saavuttaneensa järjestelmän avulla 30 % säästöt yksinomaan henkilöstökuluissa. Järjestelmän kehittäminen oli maksanut noin 150 miljoonaa dollaria Jetflite
Jetflite Oy on perustettu vuonna 1980. Sen perustajajäseninä olivat Timo Korpivaara, Korpivaara Oy:n pääomistaja, Jarmo Kammonen (Fuji Finland) ja Jussi Aspiala (Yleiselektroniikka). Kaikki osakkaat olivat ilmailuihmisiä ja kun Korpivaara osti Cessna Citation lentokoneen, tuli tarve perustaa lentoyhtiö. Timo Korpivaaran kuoltua Matti Korpivaara jatkoi toimintaa omistajana. Jetflite operoi Wihuri Oy:n Challenger CL600 –liikelentokonetta vuodesta 1994. Wihuri Oy osti sekä Jetflite Oy:n että Euro-Flite Oy -yhtiön 1996. Euro-Flite syntyi, kun Kone Osakeyhtiön lento-osasto, Kone-Air Oy, myi liiketoimintansa 1980-luvulla ilmailualan yrittäjille (Airwings) Taisto Kurhela, Juhani Missonen ja Matti Siimes, jotka muuttivat sen nimeksi Euro-Flite Oy. Jetflite ja Euro-Flite Oy fuusioitiin vuonna 1998 ja uuden yhtiön nimeksi valittiin Jetflite. Euro-Flite on edelleen Jetfliten aputoiminimi. Jetflite oli 1990-luvulla yksi harvoja ambulanssi- ja liikelento- ja rahtioperaattoreita, jotka lensivät entisen Neuvostoliiton ja IVY-maiden alueella. CP Ships
1950-luvulla tapahtunut lentoyhtiöiden kasvava kilpailu vähensi matkustajien kuljettamista meritse ja yhtiö laajensi toimintaansa säiliölaivoihin ja irtolastialuksiin. Vuonna 1971 yhtiö otti uudeksi nimekseen CP Ships Ltd. Vuonna 1984 aloitti Compagnie Maritime Belgen kanssa muodostettu yhteisyritys nimeltään Canada Maritime, jotta Pohjois-Atlantin konttiliikenne ja sen myötä tulevat rautatiepalvelut Montrealissa varmistuisivat yhtiölle. Uusi yhteisyritys menestyi ja CP Shipsin onneksi otti taas liikenteen hallintaansa 1990-luvun alkupuolella. CP Ships osti kumppaninsa osuuden Canada Maritimesta ja se yhdistettiin yhtiön kasvavaan laivastoon. Seuraavalla vuosikymmenellä yhtiö kasvoi hankkimalla toisia yrityksiä. Vuonna 1995 CP Ships osti Cast Groupin ja myöhemmin Lykes Linesin, Contship Containerlinesin, Australia-New Zealand Direct Linen, Ivaran Linesin, TMM Linesin, CCAL:n ja Italia Linen. Vuonna 2001 se oli seitsemänneksi suurin konttien kuljettaja maailmassa ja hallitsi Pohjois-Atlantin liikennettä. Ennen erottamistaan omaksi erilliseksi yhtiöksi CP Ships edusti kahdeksaa prosenttia Canadian Pacific Railwayn tuloista ja oli lähteenä suurelle osalle sen rautatieliikennettä. Simca
Helmikuussa 1979 Crys-Auto Oy:n koko osakekanta siirtyi SOK:lle. Uudessakaupungissa koottuja Talboteja markkinoitiin kahden myyntikanavan kautta: Talbot Horizoneja myi Saabin edustaja Oy Scan-Auto Ab, Talbot 1510:ä ja sen rinnalle vuonna 1981 tullutta porrasperäistä Solaraa Peugeotin maahantuoja Crys-Auto Oy. SOK sulautti Crys-Auto Oy:n vuonna 1974 ostamaansa Peugeotin maahantuontiyhtiöön Oy Maan Auto Ab:een vuonna 1983. Malév
Vuoden 1992 lopussa italialainen lentoyhtiö Alitalia sekä italialainen Simest-pankki ostivat Malévin osakkeista 35 %. Euroopan ulkopuoliseen liikenteeseen tarkoitetut Boeing 767-200ER -koneet yhtiö osti 10. toukokuuta 1993. Vuoden 1995 joulukuussa saapui unkarilaisen lentoyhtiön ensimmäinen, hollantilaisvalmisteinen Fokker F70 -kone Budapestiin. 1997 joulukuussa unkarilaiset pankit ostivat Malévin Alitalian osuuden takaisin.
Vaikka Tupolevin koneista luopuminen aloitettiin jo 1990-luvulla, viimeinen Tu-154-kone myytiin kuitenkin vasta vuonna 2001. Yhtiö osti kolme Bombardier CRJ -konetta alueellisiin lentoihin vuonna 2002, mutta antoi myöhemmin kaksi niistä kuitenkin vuokralle. Vuonna 1988 hankittujen Boeing-koneiden vaihtamista esimerkiksi Boeing 737 NG (Next Generation) -koneisiin aloitettiin 7. helmikuuta 2003. Nämä lentokoneet toimivat tällä hetkellä Malévin palveluksessa. Lentoyhtiö hankki 2006 marraskuussa ensimmäisenä Euroopassa kanadalaisen Mechtronix-yhtiön valmistaman FFS X Non Zero Flight Time Boeing 737NG -simulaattorin, joka edustaa maailman simulaattoreista huipputeknologiaa. Malévin lentäjät ovatkin monen kansainvälisen mittarin mukaan hyvin koulutettuja sekä toimivat lentoturvallisuuden riskitilanteissa huolellisesti ja harkitsevasti. Budapestin Ferenc Liszt -lentoasema tuntumassa sijaitseva FFS X B737NG -simulaattori sai 2007 syyskuussa JAR-STD1A Level C -luokituksen. Unkarin valtion yksityistämisvirasto suostui helmikuussa 2007 myymään Malév Hungarian Arilinesin miljoonalla eurolla venäläiselle KrasAirille, joka myös lupasi maksaa yhtiön 50 miljoonan velat. KrasAirin takana on liikemies Boris Abramovitš. Pian sen jälkeen, samana vuonna, yhtiö kuitenkin valui takaisin unkarilaisiin käsiin, sillä Malévin osakkeista 99,95 % siirtyi AirBridge Zrt:n omistukseen. AirBridgen omistajat ovat unkarilainen yksityishenkilö Magdolna Költő (51 %) sekä venäläinen Vnyesekonombank (49 %). Aiemmin Malévin omistuksessa oli kaksi Boeing 767-200ER -konetta, jotka lensivät Budapest-Bangkok-, Budapest-New York- sekä Budapest-Toronto-reittejä. Toinen koneista vaihdettiin B767-300ER -koneseen 2007 keväällä, joka ostettiin KLM:n laivastosta. Yhtiö myi kaikki kolme Bombardier CRJ -koneensa 2007 kesällä ja osti tilalle taloudellisimpia Bombardier Dash 8Q-400 -turbopotkurikoneita. Talouskriisistä johtuen Malév lopetti mantereenväliset lennot vuonna 2008 ja myi molemmat Boeing 767 -koneensa. Näin laivastonsa suurimmaksi jäivät Boeing 737-800 -koneet. Sabena
SNCASE:n Caravelle-lentokoneet korvasivat helmikuussa 1961 Convair 440 -koneet. Caravelle-koneiden aikausi kesti aina 1970-luvulle saakka. Samana vuonna Sabena menetti vuonna 1924 perustetun Kongon-reitin. Itsenäistynyt Kongo perusti oman lentoyhtiön, Air Congon, jonka osakkeista Sabena omisti 30 prosenttia. Douglasin lentokoneet olivat Sabenalla käytössä koko 1960-luvun, mutta Boeing 707 ja Caravellet korvasivat sittemmin Douglasit. RUM-139 VL-Asroc
Sopimus RUM-139A VL-Asrocin valmistamisesta tehtiin Goodyearin kanssa vuonna 1983. Loral osti Goodyear Aerospacen ja Lockheed Martin osti 1996 Loralin puolustusteollisuusdivisioonan. Uuden järjestelmän koeammunnat alkoivat 1986 ja järjestelmän piti olla operatiivisessa käytössä 1989. Kehitysohjelma keskeytettiin 1988, kun tehtiin päätös UUM-125A:n pinta-aluksiin soveltuvan version RUM-125A Sea Lance valmistamisesta. Ohjelma oli jäissä vuoteen 1990, jolloin Sea Lance ohjelma lakkautettiin. RUM-139A saatiin operatiiviseen käyttöön 1993. Eastern Air Lines
Vuosina 2015–2017 toimi Miamista käsin entisen Easternin nimeä ja logoa käyttänyt tilauslentoyhtiö Eastern Air Lines, kunnes sen osti Swift Air. Vuonna 2018 Swiftin omistama huonomaineinen, konkurssista toipunut Dynamic International Airways otti vuorostaan käyttöön Easternin tunnukset. Estonian Air
Vuonna 2003 SAS Group osti Maersk Airin 49 % Estonian Airin osakkeista. Samalla Estonian Airin vuokrasopimukset Fokker 50 -koneista päättyivät ja yhtiö palautti koneet takaisin omistajilleen. Estonian Airilla oli nyt yhteensä kaksitoista kohdetta Tallinnasta; Tukholma, Kööpenhamina, Lontoo, Hampuri, Kiova, Moskova, Vilna, Frankfurt, Pariisi, Berliini, Oslo ja Amsterdam sekä Bryssel ja Riika, joista ensin mainittuun kohteeseen lennettiin SAS:n vuorolla ja jälkimmäiseen kohteeseen airBalticin vuorolla Tallinnasta. Vuonna 2005 yhtiö sai IOSA-sertifikaatin. Samana vuonna yhtiön palveluja oli käyttänyt yhteensä neljä miljoonaa matkustajaa. Vuonna 2006 yhtiö otti käyttöönsä ensimmäisen Boeing 737-500 -mallisen koneensa. Vuoden 2007 kuluessa yhtiö sai käyttöönsä loputkin Boeing 737-500 -koneensa. Lisäksi yhtiö perusti alueellisen tytäryhtiön, Estonian Air Regionalin, joka aloitti syksyllä toimintansa. Cessna 402
Suomen ilmavoimat vuokrasi yhteyskoneeksi uuden, siviilitunnukseltaan OH-CGS olevan Cessna 402B Businessliner -koneen Lentohuolto Oy:ltä 29. toukokuuta 1975. Kone ostettiin ilmavoimille 27. syyskuuta 1976. Toinen 402B Businessliner, OH-CHS, vuokrattiin kesäkuussa 1977. Ne lensivät ilmavoimissa tunnuksilla CB-51 ja CB-52, ensimmäinen Lapin Lennostossa ja jälkimmäinen silloisen Tiedustelulentolaivueen tunnuksella, aina vuoteen 1984 saakka, jolloin ne korvattiin Piper Chieftaineilla. OH-CHS oli myös vuonna 1993 perustetun suomalaisen lentoyhtiön Finncomm Airlinesin ensimmäinen kone. OH-CHS on nykyään Savon ammatti- ja aikuisopiston lentokoneasentajakoulun ahkerassa käytössä. Dunk Island
Vuonna 1934 saaren osti Kapteeni Brassey. Royal Australian Air Force otti saaren käyttöönsä toisen maailmansodan aikana ja rakensi sinne lentokentän vuonna 1941. Saaren korkeimpaan kohtaan asennettiin tutka vuonna 1942. Sillä valvottiin japanilaisten mahdollisia hyökkäyksiä. Tutka poistettiin käytöstä, kun sota päättyi vuonna 1945. Tutka-aseman rauniot ovat edelleen näkyvillä Mt Kootaloolla. Brassey perheineen palasi saarelle sodan jälkeen, mutta myi sen Avis-Rent-A-Carin Eric McElreelle vuonna 1956. McElree teki saaresta kansainvälisten standardien mukaisen lomakylän, ja sen suosio alkoi kasvaa matkailijoiden keskuudessa. Tällöin saarella vieraili myös monia julkisuuden henkilöitä, kuten Sean Connery, Henry Ford II ja Australian entiset pääministerit Harold Holt ja Gough Whitlam. Vuonna 1976 saaren osti käyttöönsä Trans Australia Airlines. Omistajuus vaihtui Qantasille vuonna 1992 ja vuonna 1997 saaren osti P&O Australian Resorts. P&O paransi lomakylän infrastruktuuria edelleen ja muun muassa asiakkaiden huoneistoja paranneltiin. Vuonna 2004 lomakylän osti Voyages hotels&resorts. Maaliskuun 20. päivänä 2006 voimakas sykloni Larry riepotteli Dunk Islandia, pakottaen henkilökunnan ja asiakkaat evakuoitumaan Cairnsin kaupunkiin. Vain 20 henkilökuntaan kuuluvaa jäi saarelle. Sykloni sai aikaan 20 miljoonan dollarin tuhot. Lomakylä avattiin uudelleen 1. heinäkuuta. Syyskuussa 2009 omistajuus vaihtui Pamoja Capitalille. British Airways
British Airways muodostettiin vuonna 1974 yhdistämällä valtion omistamat BOAC ja BEA. Yhtiö yksityistettiin ja listattiin Lontoon pörssiiin vuonna 1987 Margaret Thatcherin hallituksen päätöksellä. British Airtours
Vuonna 1975 British Airtours alkoi lentää "Advanced Booking Charter" (ABC) -lentoja Yhdysvaltoihin. Calm Air
1970-luvulla sähköyhtiöt aloittivat uusien vesivoimaloiden rakentamisen pohjoisessa Manitobassa, minkä takia matkustaja ja rahtilentojen kysyntä kasvoi jyrkästi. Calm Air aloitti liikennöinnin 1975 Churchillin kaupunkiin, jossa sijaitsee Manitoban arktinen syväsatama. Vajaan vuoden päästä Calm Air otti hoitaakseen Trans Airin reittikohteet Kivalliqin alueella, Nunavutin territoriossa. Yhtiö perusti toimipisteen Rankin Inlettiin mahdollistaen Kivalliqin alueen ensimmäisen ympärivuotisen lentotoiminnan. Samoihin aikoihin yhtiö hankki ensimmäisen suuremman koneensa Hawker Siddeley HS 748:n, joka pystyi kuljettamaan paineistetussa matkustamossa noin 40 matkustajaa tai lähes 5700 kilogrammaa rahtia. Calm Air hankki kaksi uutta Douglas DC-4 -lentokonetta kuljettamaan ympärivuotisesti rahtia 1980-luvun alussa Luoteisterritoriossa Eskimo Pointin länsipuolelle (tunnetaan nykyisin Arviatina, Nunavutissa) avattulle Cullaton Laken kultakaivokselle. Yhtiö hankki toisen Hawker Siddley HS 748 -koneensa 1983. Kaivos suljettiin vuonna 1985. Ganderin kansainvälinen lentoasema
Sodan päätyttyä vuonna 1945 lentoasema siirtyi jälleen Newfoundlandin omistukseen. Saman vuoden lopussa Pan American World Airways, Trans World Airlines, Trans Canada Airlines (myöhemmin Air Canada) ja British Overseas Airway Corporation (myöhemmin British Airways) aloittivat säännölliset reittilennot tehden välilaskun Ganderissa. Lentoaseman kautta kulki noin 13 000 lentokonetta ja 250 000 matkustajaa vuosittain. Liikenteen kasvusta johtuen lentoasemalle rakennettiin 3 000 000 dollaria maksanut terminaalirakennus, joka avattiin 19. kesäkuuta 1959. 1950-luvulla Gander oli yksi vilkkaimmista lentoasemista maailmassa Atlantin yli johtavien lentojen johdosta. Air Canada
Alkujaan Aeroplan oli Air Canadan kanta-asiakasohjelma, jossa lennetyistä maileista tai tehdessään ostoksia Air Canadan omalla enRoute-luottokortilla Aeroplan tilille kerätyillä pisteillä voi lunastaa lentolippuja tai kulutustarvikkeita. Sittemmin ohjelmaa laajennettiin ja nykyisin pisteita saa kerättyä useista muistakin paikoista, kuten esimerkiksi Costco-varastomyymälöistä, Essolta, Sobeys-ruokakauppaketjulta, Home Hardware-rautakaupoista sekä luottokorttiyhtiöiltä, CIBC ja American Express. Condor
Lufthansa hankki yhtiön kokonaan omistukseensa vuonna 1959, jolloin siitä tuli Lufthansan ensimmäinen sodanjälkeinen tytäryhtiö. Vuonna 1961 Deutsche Flugdienst osti kilpailijansa, vuonna 1957 Condor Luftreederei Hamburgin. Yhtiö otti tämän jälkeen nimekseen Condor Flugdienst. Muodostuneen yhtiön osuus Saksan lomalentomarkkinoista kasvoi vuoteen 1962 mennessä yli 63 prosenttiin. Se kuljetti vuoden aikana 66 000 matkustajaa, joista yli puolet Mallorcalle. EuroAtlantic Airways
Yhtiö perustettiin nimellä Air Zarco 12. elokuuta 1993. Se käytti kauppanimeä Air Madeira 17. toukokuuta 2000 asti, jolloin nykyinen nimi otettiin käyttöön. EuroAtlantic Airways otti käyttöön myös Air Zarcolla käytössä olleen yritysilmeen. Fairchild Aircraft
Sherman Fairchild perusti Fairchild Airplane Manufacturing -yhtiön vuonna 1925. Tätä ennen oli perustettu jo Fairchild Aerial Camera Corporation ja Fairchild Aerial Surveys -yhtiöt. Lisäksi Sherman osti Caminez Engine Company -yhtiön ja nimesi sen Fairchild Engine Companyksi, sekä perusti Fairchild Aviation -yhtiön holding-yhtiöksi. Copa Airlines
Copa Airlines on Panaman kansallinen lentoyhtiö ja maan johtava lentoyhtiö, jolla on reittikohteita Pohjois-, Väli- ja Etelä-Amerikassa sekä Karibialla. Copa on lyhenne "Compañía Panameña de Aviaciónista". Continental Airlines osti 49 prosenttia yhtiöstä 19. toukokuuta 1999. Copa osti 90 prosenttia kolumbialaisesta AeroRepúblicasta 1. kesäkuuta 2005. Airbus Group
Airbus Group perustettiin vuonna 2000 sulauttamalla ranskalainen Aérospatiale-Matra, saksalainen DaimlerChrysler Aerospace (DASA) ja espanjalainen Construcciones Aeronáuticas (CASA). Syntyneen yrityksen nimi oli European Aeronautic Defence and Space Company (EADS). Tämä strateginen toimenpide oli seurausta toisaalta näiden yhtiöiden yhdessä valmistamien Airbus-lentokoneiden menestyksestä ja toisaalta vuosikymmeniä pitkistä kansallisen sotilaslentokoneteollisuuden konsolidaatiosta Saksassa ja Ranskassa. Kylmän sodan loppu oli luonut Yhdysvaltoihin muutamien suurten alan yritysten oligopolin, jonka kilpailuun haluttiin EU-alueella valmistautua. Aseiden valmistajana Airbus Group on toiseksi suurin Länsi-Euroopassa brittiläisen BAE Systemsin jälkeen. Jean-Michel Charlier
Koska kustantaja Dupuis keskittyi tuolloin lähes kokonaan lehtien julkaisuun ja albumeja julkaistiin vain harvakseltaan, Charlier hankki lentolupakirjan vuonna 1949 ja oli hetken SABENA-lentoyhtiön leivissä. Gloster Aircraft Company
Vuonna 1961 yhtiö yhdistettiin Armstrong Whitworthin kanssa Whitworth Gloster Aircraft -yhtiöksi, joka päätyi Hawker Siddeleyn omistukseen vuonna 1963. Bristol Aeroplane Company
Bristol Aeroplane Company oli aikoinaan merkittävä englantilainen lentokonetehdas. Vuonna 1959 se sulautui monen muun englantilaisen lentokonetehtaan mukana uuteen British Aircraft Corporation -yhtiöön, josta sittemmin tuli British Aerospace. Air BC
Lentoyhtiön perusti vuonna 1980 Jim Pattison Group yhdistämällä useita Kanadan länsirannikolla sijaitsevia paikallisia lentoyhtiöitä, kuten "Canadian Air Transit", "Flight Operation", "Gulf Air Aviation", "Haida Airlines", "Island Airlines", "Ominecca Air", "Pacific Coast Air Services" ja "West Coast Air Services". Yhtiöiden laivasto koostui pääasiassa sulatetuilta yhtiöiltä perityistä De Havillandin koneista, DHC-6 Twin Otter:eistä ja joistakin vesilentokoneista. Vuonna 1983 laivasto sai täydennystä DCH-7 Dash-7 -koneista. Vuonna 1988 yhtiö hankki omistukseensa ensimmäiset suihkukoneet, tilattujen BAe 146-200 koneiden saavuttua. Vuonna 1986 laivastoa täydennettiin DHC-8 Dash 8-100 -koneilla. Bofors
Vuonna 1999 ruotsalainen lentokone- ja aseteollisuusyhtiö Saab AB osti niin ikään ruotsalaisen Celsius-yhtymän, jonka mukana siirtyi myös sen tytäryhtiö Bofors Saabin omistukseen. Vuonna 2000 yhdysvaltalainen United Defense Industries osti Boforsin tykkituotannon, ohjustuotannon jäädessä Saabin omistukseen. Nykyään Boforsin toimintaa jatkavat Saabin omistama "Saab Bofors Dynamics AB" ja "BAE Systems Bofors AB", jonka omistaa BAE Systems sen ostettua United Defensen tytäryhtiöineen keväällä 2005. El Al
El Al perustettiin 15. marraskuuta 1948. Yhtiö aloitti liikenteen elokuussa 1949 Tel Avivista Roomaan ja Pariisiin. Seuraavana vuonna aloitettiin Lontoon liikenne. Suorat lennot Tel Avivista New Yorkiin aloitettiin 15. kesäkuuta 1961. Se oli El Alin pisin lento, ja nopein Atlantin ylitys – 5 760 mailia 9 tunnissa ja 33 minuutissa. 24. toukokuuta 1991 El Al rikkoi ennätyksen, kun se oli kuljettamassa noin 1 087 etiopianjuutalaista Addis Abebasta Tel Aviviin operaatio Solomonin aikana. Kesäkuussa 2003 El Al listautui Tel Avivin pörssiin. Air India
Air India () on Intian kansallinen lentoyhtiö, joka on perustettu vuonna 1932. Valtio-omisteinen Air India hallitsi aiemmin Intian liikenneilmailua monopoliaseman turvin, jonka sille takasi Intian lainsäädäntöön vuonna 1953 ratifioitu ja vuonna 1994 kumottu Air Corporations Act. Kilpailun vapauduttua vuonna 1994 yhtiö on saanut useita kilpailijoita ja on vuonna 2012 markkinaosuudeltaan enää neljänneksi suurin intialainen lentoyhtiö Jet Airwaysin, IndiGon ja SpiceJetin jälkeen. Airbus
Vuonna 2001 Airbus muuttui osakeyhtiöksi, Airbus S.A.S. (Société par Actions Simplifiée). Sen omistajat ovat EADS (80 %) ja BAE Systems (20 %). EADS (European Aeronautic Defence and Space Company) syntyi vuonna 2000 ranskalaisen Aérospatiale-Matra SA:n, saksalaisen DaimlerChrysler Aerospacen eli DASA:n ja espanjalaisen CASAn yhdistyessä. BAE Systems syntyi puolestaan vuonna 1999 brittiläisten British Aerospacen (BAe) ja Marconi Electronic Systemsin yhdistyessä. Chrysler Europe
Chryslerilla ei ollut vahvaa jalansijaa Euroopassa, toisin kuin kilpailevalla General Motorsilla, joka omisti saksalaisen Opelin ja brittiläisen Vauxhallin. Vuonna 1958 Chrysler osti Fordilta 15 prosenttia ranskalaisen Simcan osakkeista. Omistusosuus kasvoi 63 prosenttiin vuonna 1963, kun Chrysler osti Fiatin osuuden Simcasta. Samana vuonna Chrysler hankki lisäksi 35 prosenttia espanjalaisesta Barreirosista, josta tuli kokonaan osa Chrysler Europea vuonna 1969. Pilatus Aircraft
Vuonna 1979 Pilatus osti englantilaisen kilpailijansa Britten-Normanin. Condor
Yhtiö perustettiin 21. joulukuuta 1955 nimellä Deutsche Flugdienst. Sen omistivat laivayhtiöt Norddeutscher Lloyd (27,75 %) ja Hamburg America (27,75 %), Lufthansa (26 %) ja rautatieyhtiö Deutsche Bundesbahn. Yhtiön ensimmäinen toimeksianto tuli maaliskuussa 1956, kun se lennätti sata Geisler Tours -matkayhtiön asiakasta Jerusalemiin ja Egyptiin kolmella Vickers Vikingillä. Vuoden loppuun mennessä Deutsche Flugdienst lensi jo reittilentoja Mallorcalle ja Teneriffalle. Qatar Airways
Tammikuussa 2015 Qatar Airways ilmoitti hankkineensa 9,99 prosentin omistusosuuden brittiläis-espanjalaisesta lentoyhtiöitä omistavasta International Airlines Groupista (IAG), jonka omistukseen kuuluvat muun muassa British Airways, Iberia, Vueling, Aer Lingus ja Level. Vuoden 2016 kesäkuussa omistus nostettiin 15,67 prosenttiin ja heinäkuun loppuun mennessä omistusosuus oli nostettu yli 20 prosenttiin. Air Afrique
Cheikh Fall oli yhtiön ensimmäinen toimitusjohtaja 25. kesäkuuta 1961 lähtien. Air Afrique aloitti lentonsa 1. elokuuta 1961 kahdellatoista vuokratulla Douglas DC-4-potkurikoneella. 15. lokakuuta 1961 Air France siirsi yhden Lockheed Constellation-koneistaan Air Afriquen käyttöön, aloittaen Air Afriquen pitkän matkan lennot. UAT vuokrasi 1960-luvun alussa Air Afriquelle Douglas DC-6-koneita. 5. tammikuuta 1962 yhtiö vastaanotti sen ensimmäiset Boeing 707 jotka se oli vuokrannut Air Francelta. 707:t olivat Air Afriquen ensimmäiset suihkukoneet jolla se lensi mannerten-välisiä lentoja. Joulukuussa samana vuonna se tilasi kaksi uutta Douglas DC-8-konetta. Air Comet
Air Comet (IATA: A7, ICAO: MPD, kutsukoodi: Red Comet) oli espanjalainen lentoyhtiö, joka oli perustettu joulukuussa 1996. Liikennöinnin se aloitti maaliskuussa 1997. Pääpaikkanaan lentoyhtiö piti Madrid-Barajasin lentoasemaa. Vuoteen 2007 asti yhtiö tunnettiin nimellä "Air Plus Comet". Yhtiön omistaa kokonaisuudessaan espanjalainen matkailualan yritys Grupo Marsans. CHEP
Brambles Limited -konsernin perusti Walter Edwin Bramble vuonna 1875. Brambles osti CHEPin 24.4.1958. Brambles (ASX: BXB) on listattu Australian pörssissä (Australian Securities Exchange). CHEPin lisäksi Bramblesiin kuuluu kaksi muuta liiketoimintayksikköä: uudelleenkäytettäviä muovikuljetuslaatikoita vuokraava IFCO sekä tiedonhallintapalveluita tarjoava Recall. Airspeed
Ensimmäinen menestyksellinen tuote oli vuonna 1937 valmistunut AS.10 Oxford, joka oli koulukone. Vuonna 1940 De Havilland osti Swan Hunter & Wigham Richardson Limited -yhtiön omistamat osakkeet. Toisen maailmansodan aikana yhtiö teki 3 800 Airspeed Horsa -liitokonetta. Toisen maailmansodan jälkeen yhtiö ei löytänyt itselleen markkinaa. Vuonna 1951 De Havilland hankki loputkin yhtiön osakkeet ja yhtiön toiminta sulautui sen omistajan toimintaan.