Milloin Friedrich Nietzsche kuoli?
Friedrich Nietzsche
Friedrich Wilhelm Nietzsche (15. lokakuuta 1844 Röcken, Saksi, Preussi – 25. elokuuta 1900 Weimar, Thüringen) oli saksalainen filosofi, oppitaustaltaan klassillinen filologi, joka tyylillisesti kirjavassa tuotannossaan pohti erityisesti elämänfilosofian perimmäisiä kysymyksiä. Nietzschellä oli voimakas vaikutus moraalifilosofiaan, jossa hän nosti pinnalle kysymyksen siitä, miksi ihmisen tulisi ylipäänsä olla moraalinen. Nietzschen tuotannossa keskeistä on myös aikalaisdiagnostinen filosofia, jossa keskitytään suuriin kulttuuris-historiallisiin kehityskaariin. Hän hyökkäsi uskontoa vastaan syyttäen sitä ”orjamoraalista”. Ihmisyyttä ja kulttuuria koskeviin teemoihin hän yhdisteli myös näkemyksiään estetiikasta. Nietzscheen on liitetty usein nihilismi, mutta hän kirjoitti yli-ihmisestä, joka pyrkii ylittämään nihilismin asettamalla uusia arvoja.
Otto Erich Deutsch
Otto Erich Deutsch (5. syyskuuta 1883 – 23. marraskuuta 1967) oli itävaltalainen musiikintutkija. Hänet muistetaan parhaiten vuonna 1951 laatimansa Franz Schubertin teosluettelon ansiosta. Lisäksi hän kirjoitti monia artikkeleita Schubertista ja Wolfgang Amadeus Mozartista. Deutsch myös keräsi elämäkertateokset Georg Friedrich Händelistä, Wolfgang Amadeus Mozartista ja Schubertista. Johann Wolfgang von Goethe
Johann Wolfgang von Goethe (28. elokuuta 1749 Frankfurt am Main – 22. maaliskuuta 1832 Weimar) oli saksalainen yleisnero: runoilija, romaanikirjailija, näytelmäkirjailija, humanisti, tutkija, taidemaalari ja kymmenen vuoden ajan myös Weimarin valtion pääministeri. Goethea pidetään yleisesti saksankielisen kaunokirjallisuuden vaikutusvaltaisimpana hahmona. Friedrich Schlegel
Friedrich Schlegel asui 1810- ja 1820-luvulla pääasiassa Wienissä. Hän työskenteli restauraatiopolitiikkaa ajaneen Klemens von Metternichin kanssa Wienin kongressissa. Schlegel oli nuorena kannattanut tasavaltaa, mutta nyt hän tuki keisariaatetta. Schlegel aateloitiin 1815. Friedrich von Schlegel toimi vuosina 1815–1818 poliitikkona ollen Itävallan edustajana Frankfurtin liittopäivillä. Hän ajatteli filosofiansa uudelleen 1820-luvulla, jolloin häneltä jäi jälkeen luentosarjoja, jotka käsittelivät elämänfilosofiaa, kielifilosofiaa sekä historianfilosofiaa. Friedrich von Schlegel kuoli 12. tammikuuta 1829 Dresdenissä. Wilhelm Frick
Saksan hävittyä toisen maailmansodan Frick vangittiin ja Nürnbergin oikeudenkäynnissä hänet todettiin syylliseksi rikoksiin ihmiskuntaa vastaan ja tuomittiin kuolemaan. Hän oli ainoa syytetty, joka kieltäytyi puolustamasta itseään oikeudessa. Wilhelm Frick hirtettiin 16. lokakuuta 1946. Friedrich Martens
Friedrich Martens kuoli 20. heinäkuuta 1909 Valgan rautatieasemalla saatuaan sydänkohtauksen. Hän oli junamatkalla kesäasunnoltaan kohti Pietaria. Martens haudattiin Pietariin. Postimees-lehdessä julkaistussa kuolinuutisessa oli seuraava teksti: ”Professori Martens, entinen Pietarin yliopiston kansainvälisen oikeuden professori, ulkoministeriön pysyvä jäsen, on sähkeen mukaan kuollut Virossa Valgan rautatieasemalla 7. heinäkuuta. Edesmennyt oli syntyperäinen virolainen.” Friedrich Heinrich Jacobi
Friedrich Heinrich Jacobi (25. tammikuuta 1743 Düsseldorf – 10. maaliskuuta 1819 München) oli saksalainen filosofi, joka kehitti termin 'nihilismi' ja esitti sen olevan perussyy valistuksen ja kantilaisuuden epäonnistumiseen. Spekulatiivisen järjenkäytön sijaan hän puhui uskon ("Glaube") ja ilmoituksen puolesta. Hänelle ilmoitus oli kuitenkin uskonnollisen sijasta rationaalinen käsite. Friedrich von Hayek
Friedrich August von Hayek (8. toukokuuta 1899 Wien, Itävalta-Unkari – 23. maaliskuuta 1992 Freiburg) oli itävaltalais-brittiläinen taloustieteilijä, joka sai Nobelin taloustieteen palkinnon vuonna 1974. Itävaltalaista koulukuntaa edustaneen Hayekin ajattelussa keskeistä oli markkinatalouden omaehtoisen toimivuuden korostaminen ja sosialismin ja suunnitelmatalouden vastustaminen. Friedrich Nietzsche
Ajattelullaan Nietzsche pyrki ylittämään nihilismin. Uusien arvojen asettamisessa hän piti keskeisenä yli-ihmisen käsitettään ja oppiaan ikuisesta paluusta. Nietzsche kirjoitti, että aikaisemmin kansat asettivat arvojaan yksilön yli, mutta nyt yksilö voi asettaa arvot ja kulttuurin. Ihmismassoista ei ole arvojen asettajaksi, vaan ”lauma” tarvitsee opastajan päästäkseen nihilismistä. Tähän tehtävään viitaten Nietzschen kirjoituksissa esiintyi käsite ”suuri politiikka”. Milton Friedman
Milton Friedman (31. heinäkuuta 1912 New York, New York – 16. marraskuuta 2006 San Francisco, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen, syntyperältään juutalainen yhteiskuntafilosofi ja Ruotsin keskuspankin jakaman Alfred Nobelin muistopalkinnon vuonna 1976 saanut ekonomisti. Yhdysvaltain entinen apulaisvaltiovarainministeri J. Bradford DeLong pitää Friedmania 1900-luvun toiseksi vaikutusvaltaisimpana taloustieteilijänä John Maynard Keynesin jälkeen. Friedrich Nietzsche
Nietzschen ajattelu ja tuotanto kävi läpi erilaisia vaiheita. On puhuttu esimerkiksi romanttisesta, skeptisestä, profeetallisesta ja maanisesta vaiheesta. Ensimmäiseen vaiheeseen (muun muassa "Tragedian synty" 1872) kuului keskeisenä taiteen ongelma. Vaiheeseen vaikuttivat vahvasti Schopenhauer ja Wagner ja siihen liittyi aatteena nationalismi – ymmärrettynä huolena saksalaisen kulttuurin tilasta. Nietzsche muotoili antiikin Kreikan kulttuurin pohjalta vaatimuksen, jonka mukaan elämänhalua ja tahtoa korostavan dionyysisen aineksen tulisi meidän aikanamme nousta järkeä ja sopusointua korostavan apollonisen aineksen yli. Friedrich Nietzsche
Nietzschen ajattelu ja tuotanto on jaettu myöhemmin erilaisiin vaiheisiin. On puhuttu romanttisesta ja taiteellisesta, sitä seuranneesta skeptisestä ja älyllisestä sekä profeetallisesta ja maanisesta vaiheesta. Hänen filosofiaansa vaikuttivat myös kristinuskon vaikutuksen heikkeneminen ja nihilismi yleisenä ajattelutapana 1800-luvun loppupuoliskolla. Max Brod
Franz Kafka menehtyi tuberkuloosiin vuonna 1924. Brod viimeisteli ja julkaisi postuumisti ystävänsä teoksia, joista monet olivat jääneet keskeneräisiksi. Tämän jälkeen Kafkasta on tullut yksi historian luetuimpia kirjailijoita. Brod julkaisi Kafkan elämäkerran 1937. Iloinen tiede
Teos on kuuluisin Nietzschen keskikauden teos. Siinä esitetään ensimmäistä kertaa kuuluisa teesi Jumalan kuolemasta. Teoksessa esitetään myös ikuisen paluun ajatus. Anaksimandros
Friedrich Nietzsche väitti kirjoituksessaan "Filosofia Kreikan traagisella aikakaudella", että Anaksi­mandros oli pessimisti, jonka mukaan maailma oli alukuperäinen olotila oli epämääräisyys. Sen mukaisesti kaiken selväpiirteisen oli lopulta palattava tuohon epämääräiseen tilaan. Toisin sanoen Anaksi­mandroksen käsitys olisi ollut, että kaikki tuleminen on kuin "laitonta vapautumista ikuisesta olemista, vääryys, joka täytyy sovittaa tuhoutumisella." Niinpä yksilöllisillä oliolla ei tämän käsityksen mukaan olisi ollut mitään arvoa, ja niiden pitkin kadota. Nihilismi
Nihilismi liitetään usein saksalaisfilosofi Friedrich Nietzscheen, joka kuitenkin oli sitä mieltä, että nihilismi on ylitettävä. Vanhojen poistettavien arvojen tilalle luodaan uusia. Wilhelm Reich
Wilhelm Reich (24. maaliskuuta 1897 Dobzau, Galitsia, Itävalta-Unkari − 3. marraskuuta 1957 Lewisburg, Pennsylvania, Yhdysvallat) oli itävaltalainen psykiatri. Hän tutki suurten ihmisjoukkojen psykologiaa ja kuului psykopolitiikan edelläkävijöihin. Friedrich Nietzschen uskontokritiikki
Friedrich Nietzschen uskontokritiikki 1800-luvun lopulta on hyvin tunnettua. Nietzsche vastusti kirjoituksissaan ankarasti kristinuskoa. Hänen kirjansa heijastivat runsaasti esillä ollutta, luonnontieteiden edistämää uskontokritiikkiä, jossa jumalalle ei enää ollut tilaa. Deistit olivat ehdottaneet, että jumalan käsite säilytettäisiin kaiken arvostelun jälkeen vielä ”ensimmäisenä liikuttajana”, joka laittaa kaiken alulle. Nietzsche hyökkäsi tätäkin vastaan. Raamattua tai kristinuskoa ei tarvitse hänen mielestään edes enää perustella järkiperustein. "”Nyt ratkaisee makumme kannanoton kristinuskoa vastaan, eivät enää meidän perusteemme.”") Friedrich Ebert
Friedrich Ebert (4. helmikuuta 1871 Heidelberg, Baden – 28. helmikuuta 1925 Berliini) oli saksalainen sosialidemokraattinen poliitikko, joka toimi vuosina 1913–1919 Saksan sosiaalidemokraatisen puolueen (SPD) puheenjohtajana, 1918–1919 tasavallaksi muuttuneen Saksan ensimmäisenä valtakunnankanslerina ja 1919–1925 sen ensimmäisenä valtakunnanpresidenttinä. Karl Marx
Karl Heinrich Marx (5. toukokuuta 1818 Trier, Preussi – 14. maaliskuuta 1883 Lontoo, Englanti) oli preussilaissyntyinen yhteiskuntafilosofi. Marx tunnetaan erityisesti teoriasta, joka käsittelee työtätekevän ja omistavan luokan luokkaristiriitaa ja -taistelua. Marxia pidetään uudenaikaisen sosialismin ja kommunismin perustajana. Marx työskenteli Friedrich Engelsin kanssa. Friedrich Adolf Trendelenburg
Friedrich Adolf Trendelenburg (30. marraskuuta 1802 Eutin – 24. tammikuuta 1872 Berliini) oli saksalainen filosofi ja filologi. Hänen filosofiaansa voi kuvata nykyaikaistetuksi aristotelismiksi. Gottlob Frege
Friedrich Ludwig Gottlob Frege (8. marraskuuta 1848 Wismar – 26. heinäkuuta 1925 Bad Kleinen) oli saksalainen filosofi, loogikko ja matemaatikko. Hän toimi matematiikan varsinaisena professorina vuodesta 1896 vuoteen 1917. Frege julkaisi muun muassa teokset "Begriffsschrift" sekä "Grundgesetze der Arithmetik". Immanuel Kant
Kantin suosiosta huolimatta filosofiset virtaukset alkoivat kuitenkin kulkea toiseen suuntaan. Monet Kantin merkittävimmistä oppilaista, kuten Reinhold, Fichte ja Jakob Sigismund Beck, etenivät kantilaisuudesta yhä jyrkempään idealismiin. Tämä sai aikaan saksalaisen idealismin nousun. Kant vastusti tätä kehitystä ja arvosteli Fichteä avoimessa kirjeessään vuonna 1799. Tämä oli yksi hänen viimeisiä filosofisia tekojaan. Hänen terveytensä, joka oli pitkään ollut huono, kääntyi yhä huonommaksi ja hän kuoli Königsbergissä vuonna 1804. Hänen keskeneräinen viimeinen teoksensa, katkelmallinen "Opus Postumum", julkaistiin nimensä mukaisesti postuumisti. Adolf Hitlerin kuolema
Adolf Hitlerin kuolema huhtikuussa 1945 tapahtui yleisesti hyväksytyn teorian mukaan Hitlerin ampuessa itseään päähän otettuaan samanaikaisesti tappavaa syanidia. Tämän lisäksi Hitlerin kuolemasta on monia muitakin teorioita. Elämänfilosofia
Usein elämänfilosofialla viitataan 1800-luvun loppupuolella ja 1900-luvun alkupuolella erityisesti saksalaisella kielialueella vaikuttaneeseen ja koko filosofiaa vallinneeseen ajattelusuuntaukseen. Siihen vaikuttivat muun muassa saksalaiset Friedrich Nietzsche ja Wilhelm Dilthey sekä ranskalainen Henri Bergson, ja sitä edustivat muun muassa Ludwig Klages, Theodor Lessing, Max Scheler ja Georg Simmel. Periaatteessa koko mannermaista filosofiaa voidaan luonnehtia elämänfilosofiseksi, verrattuna enemmän johdonmukaisuuteen ja tarkkuuteen pyrkivään analyyttiseen filosofiaan. Elämänfilosofit suosivat usein kaunokirjallista esitystapaa. Elämänfilosofia kytkeytyy usein muutenkin taiteisiin ja kulttuurikritiikkiin. Hannah Arendt
Hannah Arendt (alk. Johanna Arendt; 14. lokakuuta 1906 Linden-Limmer, Saksa – 4. joulukuuta 1975 New York, New York, Yhdysvallat) oli 1900-luvun tärkeimpiin kuuluva saksalainen filosofi ja poliittinen teoreetikko. Hänet tunnetaan tutkimuksistaan totalitarismin ja poliittisen filosofian alalla, ja teoksissaan hän tutkii muun muassa valtaa, auktoriteettia ja totalitarismia. Yli-ihminen
Nietzschen filosofinen ajattelu on usein juuri yli-ihmisen käsitteen takia yhdistetty kansallissosialismiin. Jotkut korkea-arvoiset natsijohtajat, mukaan lukien filosofi Alfred Baeumler, ihannoivat joitain Nietzschen filosofian osia ja sovittivat yli-ihmisen käsitteen omiin näkymyksiinsä ylivertaisesta arjalaisesta rodusta, joka oli kaikkia muita rotuja parempi. Vastaavasti alempina pidetyt kansat nimettiin ali-ihmisiksi, jonka käsite ei Nietzschellä esiinny. Nietzsche itse tunsi nationalismin täysin vieraaksi ja huolimatta siitä, että hän ajoittain tarkasteli ihmisyyttä ”rodun” käsitteen kautta, elämäänsä ja omia kirjoituksiaan käsittelevässä myöhäisteoksessa "Ecce homo" hän torjui suorasanaisesti darwinistiset tai rodulliset tulkinnat yli-ihmisestä – ja antisemitismiä, joka oli natsien rotuopissa ja koko ideologiassa hyvin keskeistä, Nietzsche pilkkasi toistuvasti erittäin kärkkäästi, jopa ad hominem -argumentein. Hänen luomansa yli-ihmisen käsitekin poikkesi täysin natsien ihanteesta – yli-ihminen oli hänelle tavoiteltava ihannekuva, eikä suinkaan kukaan yksittäinen elävä ihminen. Nietzsche ei pitänyt itseään, eikä hahmoaan Zarathustraa yli-ihmisenä. Yli-ihmisen piirteitä hän näki menneisyydessä esimerkiksi Johann Wolfgang von Goethessä ja Leonardo da Vincissä. Friedrich Nietzsche
Viimeisessä, sairastumista edeltäneessä maanisessa vaiheessa, tyypillistä Nietzschen tuotannolle oli maaninen ja itseironinenkin itsetehostus ("Epäjumalten hämärä" 1888, "Antikristus" 1888, "Wagnerin tapaus" 1888, "Ecce Homo" 1888). Friedrich Hölderlin
Hölderlinin henkisestä tilasta huolestunut nuoruudenystävä Isaac von Sinclair järjesti tälle vuonna 1804 muodollisen viran kirjastonhoitajana Homburgista. Sinclair oli kuitenkin sotkeutunut poliittisiin vehkeilyihin, joiden vuoksi Hölderliniä epäiltiin suunnitelmasta murhata Württembergin vaaliruhtinas Fredrik. Hölderlin vältti pidätyksen lääkärilausunnon ja todistajanlausuntojen perusteella, jotka vetosivat hänen henkiseen tilaansa. Vuonna 1806 Hölderlin suljettiin äitinsä aloitteesta tübingeniläiseen mielisairaalaan. Vuonna 1807 Hölderlin muutti asumaan tübingeniläisen puusepän Ernst Zimmerin luokse. Hölderlin vietti loppuelämänsä tämän tornihuoneessa vakavasti mielisairaana ja työkyvyttömänä. Friedrich Hölderlin kuoli 7. kesäkuuta 1843. Friedrich Nietzsche
Loppuelämänsä Nietzsche vietti Saksassa parantumattomasti sairaana aivohalvauksen lamauttaessa tyystin hänen henkiset toimintonsa. Nietzschen sisar Elisabeth Förster-Nietzsche (1846–1935) hoiti häntä sairauden ajan. Hän keräsi veljensä kirjallisen jäämistön ja perusti Weimarin Nietzsche-arkiston 1894.
Tarkkaa syytä Nietzschen sairaalloisuuteen ja elokuussa 1900 tapahtuneeseen kuolemaan ei tiedetä. Yleisimmän näkökannan mukaan hänen on arveltu sairastaneen syfilistä, vaikka näyttöä tästä ei ole. Hän oli saattanut saada tartunnan käydessään nuorena bordellissa, tai sairaus oli periytynyt hänen isältään. On myös spekuloitu, että syfilis olisi ollut myös pääsyynä 3. tammikuuta 1889 Torinossa tapahtuneeseen hermoromahdukseen, joka olisi vain laukaissut sairauden terminaalivaiheen. Nietzsche kärsi kuitenkin aiemmin psykofyysisistä vaivoista, joiden vuoksi hän jätti yliopistovirkansa. Ongelmalliset ihmissuhteet pahensivat sairautta. Vaivojen ja kuoleman perimmäiseksi syyksi on esitetty myös aivokasvainta, sillä monet Nietzschen oireista eivät sovi syfilis-tartuntaan. Epäjumalten hämärä
Epäjumalten hämärä: eli miten vasaralla filosofoidaan () on Friedrich Nietzschen kuuluisimpia teoksia. Se on kirjoitettu vuonna 1888 ja julkaistu vuonna 1889. Teos on yhteenveto Nietzschen myöhemmästä filosofiasta. Siinä hän käsittelee erityisesti kristinuskoa, ihmistä ja moraalin suhdetta näihin kumpaankin sekä itse elämään. Nimessä mainitut "epäjumalat" ovat vanhoja arvoja ja arvostettuja filosofeja, jotka Nietzsche altistaa tuhoisalle kritiikille. Teosta pidetään Nietzschen kiihkeimmän luomiskauden huipentumana ja siinä hän esitteleekin nykyään tunnetuimpia ajatuksiaan, kuten "kristillinen moraali luonnonvastaisuutena". Gottfried Leibniz
Gottfried Wilhelm Leibniz (myös "Leibnitz" tai "von Leibniz"; 1. heinäkuuta 1646 Leipzig – 14. marraskuuta 1716 Hannover) oli saksalainen filosofi, luonnontieteilijä, diplomaatti, matemaatikko, oikeus- ja valtiotieteilijä, historiantutkija, kielitieteilijä, kirjastonhoitaja ja yleisnero. Leibniz toimi vuodesta 1676 Braunschweig-Lüneburgin (sittemmin Hannoverin) ruhtinassuvun palveluksessa. Filosofina ja oikeusoppineena sekä kahden merkittävän saksalaisen aatelissuvun palveluksessa Leibniz oli merkittävässä roolissa aikansa Euroopan politiikassa ja diplomatiassa. Friedrich Dürrenmatt
Friedrich Reinhold Dürrenmatt (5. tammikuuta 1921, Konolfingen, Sveitsi – 14. joulukuuta 1990, Neuchâtel, Sveitsi) oli sveitsiläinen kirjailija, näytelmäkirjailija ja taiteilija. Dürrenmattin näytelmiä on esitetty suomeksi nimillä "Fyysikot" (tai "Salaperäinen yö", Die Physiker), "Herra Mississippin avioliitto" (Die Ehe des Herrn Mississippi), "Kuningas Juhana" (König Johann), "Meteori" (Der Meteor), "Sattuman varassa" (Die Panne) ja "Vanhan naisen vierailu" (Der Besuch der alten Dame). Franz Liszt
Franz Liszt kuoli Bayreuthissa heinäkuun 31. päivänä vuonna 1886 keuhkokuumeeseen, jonka hän oli saanut Bayreuthin festivaaleilla. Liszt haudattiin Bayreuthin hautausmaalle. F. W. Murnau
Friedrich Wilhelm Murnau (alk. Friedrich Wilhelm Plumpe; 28. joulukuuta 1888 Bielefeld, Saksan keisarikunta – 11. maaliskuuta 1931 Santa Barbara, Kalifornia, Yhdysvallat) oli saksalainen teatterinäyttelijä ja elokuvaohjaaja. Häntä pidetään yleisesti yhtenä mykkäelokuvan tärkeimmistä elokuvaohjaajista. Hän aloitti uransa näyttelijänä mutta siirtyi ensimmäisen maailmansodan jälkeen ohjaajaksi. Murnau ohjasi Saksassa muun muassa elokuvat "Nosferatu" ja "Viimeinen mies", jonka ansiosta hänestä kiinnostuttiin Hollywoodissa. Hänen ensimmäistä Fox Film Companylle tekemäänsä elokuvaansa, "Auringonnousua" on myöhemmin tituulerattu jopa ”maailman kauneimmaksi elokuvaksi”. Se oli kuitenkin taloudellisesti pettymys, ja Murnau menetti taiteellisen vapautansa seuraavissa tuotannoissa. Hän ohjasi Hollywoodissa lopulta vain neljä elokuvaa, sillä hän kuoli 42-vuotiaana viikko ennen viimeisen elokuvansa "Tabun" ensi-iltaa. Yli-ihminen
Yli-ihminen ( ) on saksalaisen filosofi Friedrich Nietzschen määrittelemä ihannekuva, jossa henkisesti korkeatasoinen yksilö toteuttaa mahdollisimman tehokkaasti kaikkia niitä moraalisia ja esteettisiä mahdollisuuksia, jotka nykyinen kasvatusperinne ja arvomaailma tukahduttavat. Yli-ihmisen ihanne ei siis voi toteutua täydellisenä tai toteutuu vasta tulevaisuudessa. Nietzschen mukaan ihminen syntyy ihmisenä vasta kun pystyy luomaan itse omat arvonsa ja norminsa. Näin nihilismi voidaan ylittää. Nietzschen yli-ihmisen vastakohta oli viimeinen ihminen (). Nietzschen oppi yli-ihmisestä voidaan tiivistää lausumaksi: hyvää on kaikki, mikä kohottaa vallantuntoa, ja onni on tunto siitä, että valta kasvaa. Eksistentialismi
Kierkegaard ja Nietzsche kuolivat liian varhain, jotta olisivat ehtineet osallistua 1900-luvun eksistentialistiseen liikkeeseen. Filosofeina he olivat ainutkertaisia, eivätkä heidän teoksensa ja vaikutuksensa rajoitu eksistentialismiin. Heidät on nähty myös monien muiden älyllisten liikkeiden, kuten postmodernismin, nihilismin ja monien psykologian suuntausten taustalla. Tämän vuoksi on epävarmaa, olisivatko he tukeneet eksistentialismia sen 1900-luvun muodossa tai hyväksyneet Sartren version siitä. Kaikesta huolimatta heidän teoksensa ovat myöhemmän eksistentialistisen kehityksen taustalla. Johann Gottlieb Fichte
Johann Gottlieb Fichte (19. toukokuuta 1762 Rammenau – 29. tammikuuta 1814 Berliini) oli saksalainen filosofi. Hän kuuluu merkittävimpiin saksalaisen idealismin edustajiin. Häntä pidetään joskus saksalaisen nationalismin ja antisemitismin isänä, vaikkakin tahtomattaan. Näin puhui Zarathustra
Näin puhui Zarathustra () on saksalaisen filosofi Friedrich Nietzschen tunnetuin teos, jota hän myös itse piti tärkeimpänään. Kirja on rakenteeltaan kaunokirjallinen, mutta sisällöltään filosofian perusteos. Fredrik III (Saksa)
Fredrik III (Friedrich Wilhelm Nikolaus Karl, ) (18. lokakuuta 1831 Potsdam, Saksa – 15. kesäkuuta 1888 Potsdam, Saksa) oli Saksan keisari ja Preussin kuningas isänsä Vilhelm I:n jälkeen. Vapaamielisenä pidetty Fredrik III oli vakavasti sairas jo noustessaan valtaistuimelle maaliskuussa 1888 ja hänen valtakautensa kesti vain 99 päivää. Hänen jälkeensä Saksan keisariksi tuli hänen poikansa, autoritäärinen Vilhelm II. Tämän vuoksi vuotta 1888 sanotaan Saksan historiassa kolmen keisarin vuodeksi. Ralph Waldo Emerson
Ralph Waldo Emerson (25. toukokuuta 1803 Boston, Massachusetts – 27. huhtikuuta 1882 Concord, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen esseisti, runoilija, filosofi ja 1800-luvun transsendentalistisen liikkeen johtaja. Transsendentalismin Emerson esitteli esseessään ”Luonto” vuonna 1836. Hän sai vaikutteita Michel de Montaignelta, William Wordsworthilta, Immanuel Kantilta, G. W. F. Hegeliltä ja Veda-kirjoista. Isaac Newton
27. toukokuuta 1722 Newton muutti Etelä-Lontooseen Kensingtoniin keuhkotulehduksen takia. Hän kuoli 83-vuotiaana Kensingtonissa 20. maaliskuuta 1727, ja hänet haudattiin suurin juhlallisuuksin Westminster Abbeyn hautausmaalle. Voltaire oli läsnä Newtonin hautajaisissa, ja hänen mukaansa hautajaiset olivat kuin kuninkaan, joka oli tehnyt työnsä hyvin. Newton ei koskaan mennyt naimisiin, eikä hänellä ollut lapsia. Hän oli tosin kerran kihloissa, mutta kihlaus ei johtanut avioliittoon. Elämän tarkoitus
Friedrich Nietzsche määritteli nihilismin maailman ja erityisesti ihmisen olemassaolon tarkoituksen, merkityksen, lopullisen totuuden tai oleellisen arvon tyhjentämisenä. Nietzsche määritteli kristinuskon nihilistisenä uskontona, koska se poistaa merkityksen maalliselta elämältä ja keskittyy oletettuun kuoleman jälkeiseen elämään. Hän näki nihilismin myös luonnollisena lopputuloksena päätelmästään "Jumala on kuollut", ja esitti, että ihmiskunta voi toipua siitä palauttamalla merkityksen takaisin maan päälle. Iloinen tiede
Iloinen tiede (, "La gaya scienza") on filosofi Friedrich Nietzschen teos. Se ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1882. Esipuheessa Nietzsche kuvaa teosta: "Huvitteluksi kauan kestäneen puutteen ja voimattomuuden jälkeen". Sen on suomentanut J. A. Hollo, säkeiden suomennokset: Aarno Peromies ja Toivo Lyy. Suomennoksen on julkaissut Otava 1963. Friedrich von Hayek
Hayek kuoli Freiburgissa 1992 yli 90-vuotiaana. Friedrich Schiller
Helmikuussa 1805 Schiller sairastui vakavasti. 1. toukokuuta hän tapasi Goethen viimeisen kerran matkalla teatteriin. 9. toukokuuta Schiller menehtyi Weimarissa ilmeisesti tuberkuloosin aiheuttamaan akuuttiin keuhkokuumeeseen. Fred Dretske
Frederick Irwin ”Fred” Dretske (9. joulukuuta 1932 Waukegan, Illinois – 24. heinäkuuta 2013) oli yhdysvaltalainen filosofi, joka oli erikoistunut tietoteoriaan, mielenfilosofiaan ja teonfilosofiaan. Hän sai Jean Nicod -palkinnon vuonna 1994. Dretske opetti useita vuosia Wisconsinin yliopistossa, ennen kuin siirtyi Stanfordin yliopistoon. Jäätyään eläkkeelle Stanfordista hän siirtyi Duke Universityyn, jossa hän toimi filosofian tutkijaprofessorina. Friedrich von Schelling
Friedrich Wilhelm Joseph (von) Schelling (27. tammikuuta 1775 Leonberg – 20. elokuuta 1854 Bad Ragaz) oli saksalainen filosofi. Hän toimi professorina muun muassa Münchenissä ja Berliinissä. Saksan valtakunnanpresidentti
1. Friedrich Ebert: Weimarin perustuslakia säätävä kansalliskokous valitsi Friedrich Ebertin Saksan valtakunnanpresidentiksi 11. helmikuuta 1919. Päivää aikaisemmin kansalliskokous oli säätänyt lain valtiovallan väliaikaisesta jakamisesta, jonka § 7 perusteella vaali suoritettiin. Hänet valittiin virkaansa alun perin siksi, kunnes samana päivänä hyväksytyn Weimarin tasavallan perustuslain mukaiset presidentinvaalit olisi pidetty ja uusi presidentti astunut virkaansa. 24. lokakuuta 1922 valtiopäivät kuitenkin pidensivät hänet virkakauttaan 30. kesäkuuta 1925 asti vedoten maassa vallitsevaan levottomuuteen, joka teki presidentinvaalien järjestämisen vaikeaksi. Koska vaali rikkoi perustuslakia, sen säätäminen edellytti 2/3 perustuslakienemmistöä. Ebert kuoli virassa 25. helmikuuta 1925 sairastuttuaan äkillisesti umpilisäkkeen tulehdukseen. 2. Paul von Hindenburg: Hindenburg valittiin valtakunnanpresidentiksi presidentinvaaleissa 26 huhtikuuta 1925 ja toiselle kaudelleen 10. huhtikuuta 1932. Hän kuoli virassa 2. elokuuta 1934 pitkällisen sairauden murtamana. Karl Christian Friedrich Krause
Karl Christian Friedrich Krause (4. toukokuuta 1781 Eisenberg — 27. syyskuuta 1832 München) oli saksalainen filosofi. Ludwig Wittgenstein
Ludwig Josef Johann Wittgenstein (26. huhtikuuta 1889 Wien, Itävalta – 29. huhtikuuta 1951 Cambridge, Englanti) oli itävaltalais-englantilainen filosofi, joka vaikutti 1900-luvun alkupuolella loogiseen empirismiin ja analyyttisen filosofian syntyyn. Tragedian synty
Tragedian synty () on Friedrich Nietzschen vuonna 1872 ilmestynyt teos. Friedrich Kiel
Friedrich Kiel (8. lokakuuta 1821 Bad Laasphe – 13. syyskuuta 1885 Berliini) oli saksalainen säveltäjä ja musiikinopettaja. Hänen oppilaitaan olivat muun muassa säveltäjät Charles Villiers Stanford ja Frederic Hymen Cowen. Heinrich Himmler
Heinrich Luitpold Himmler (7. lokakuuta 1900 München, Saksan keisarikunta – 23. toukokuuta 1945 Lüneburg, liittoutuneiden miehittämä Saksa) oli natsi-Saksan vaikutusvaltaisimpia hahmoja. SS:n ja Gestapon päällikkyys takasi hänelle erittäin keskeisen aseman diktatorisen valtion johdossa. Himmler oli vastuussa Saksan keskitys- ja tuhoamisleirijärjestelmän organisoimisesta ja oli näin yksi holokaustin pääsyyllisistä. Friedrich Nietzsche
Toisessa vaiheessa ("Inhimillistä, aivan liian inhimillistä" 1878, "Aamurusko" 1881, "Iloinen tiede" 1882) Nietzsche kiinnostui tieteestä taiteen sijaan, mutta kirjoitti yhä useammin aforismein. Ranskalaiset vaikutteet tulivat etualalle. Etenkin "Iloinen tiede" edustaa järkeä ja elämänmyönteisyyttä korostavaa vaihetta, minkä jälkeen ajattelu käy pessimistisemmäksi. Friedrich Engels
Friedrich Engels (28. marraskuuta 1820 Barmen, Preussi – 5. elokuuta 1895 Lontoo) oli sosialistinen filosofi ja toimi yhteistyössä Karl Marxin kanssa kommunistisen teorian luomisessa. Yhdessä he julkaisivat "Kommunistisen manifestin" 1848. Engels toimitti kaksi osaa "Pääomaa" Marxin kuoleman jälkeen. Dialoginen filosofia
Dialogisen filosofian tunnetuimpana kriitikkona on pidetty Friedrich Nietzscheä, jonka asennoituminen negaatiota ja ristiriitaa hyödyntävään dialektiikkaan oli jyrkkää. Nietzsche halveksui avoimesti Sokratesta ja kysymiseen sekä vastaamiseen perustuvaa menetelmää siitä, että ryhtyessään kommentoimaan muiden näkemyksiä ihminen ei anna itselleen lupaa puhua omalla äänellään, kuten Nietzschen Zarathustra. Karl Marxin elämäkerta
Karl Heinrich Marx (5. toukokuuta 1818 Trier, Preussi – 14. maaliskuuta 1883 Lontoo, Englanti) oli preussilaissyntyinen yhteiskuntafilosofi. Marx tunnetaan erityisesti teoriasta, joka käsittelee työtätekevän ja omistavan luokan luokkaristiriitaa ja -taistelua. Karl Marxia pidetään uudenaikaisen sosialismin ja kommunismin perustajana. Friedrich Fromm
Friedrich Fromm (8. lokakuuta 1888 Charlottenburg, Berliini – 12. maaliskuuta 1945 Berliini) oli saksalainen kenraalieversti toisen maailmansodan aikana. Fromm ei toiminut rintamakomentajana sodan aikana ja hänet muistetaan parhaiten Adolf Hitlerin salamurhaa yrittäneiden upseerien pettämisestä. Kuno Fischer
Ernst Kuno Berthold Fischer (23. heinäkuuta 1824 – 5. heinäkuuta 1907) oli saksalainen filosofi, joka perusti uuskantilaisuuden teoksellaan "System der Logik und Metaphysik" ("Logiikan ja metafysiikan järjestelmä", 1852). Alfred Nobel
Alfred Nobel kuoli 10. joulukuuta 1896 Sanremossa Italiassa. Kuollessaan hän oli yksi maailman rikkaimmista ihmisistä. René Descartes
René Descartes (latinalaistettu muoto Renatus Cartesius; 31. maaliskuuta 1596 La Haye en Touraine – 11. helmikuuta 1650 Tukholma), oli huomattava ranskalainen filosofi, matemaatikko, kirjailija ja tutkija, jota on kutsuttu uuden ajan filosofian perustajaksi. Hän oli rationalisti, joka pyrki järjestelmällisesti epäilemään kaikkea mahdollista. Hänen tavoitteenaan oli löytää varma pohja varmalle tiedolle. Descartes perusti 1600-luvun mannermaisen rationalismin, jota myöhemmin edustivat Baruch Spinoza ja Gottfried Leibniz. Descartesin tunnetuin ajatus on "Cogito ergo sum" ("Ajattelen, siis olen"). Hänen ajatteluunsa yhdistetään kartesiolainen dualismi. Friedrich Zander
Friedrich Zander (, "Fridrih Arturovitš Tsander", ; 23. elokuuta 1887 – 28. maaliskuuta 1933) oli koko maailman ja Neuvostoliiton rakettitekniikan pioneereja. Hän rakensi Neuvostoliiton ensimmäisen nestemäistä ajoainetta käyttävän raketin ja kehitti avaruustekniikan matemaattista teoriaa.
Zander syntyi Riiassa baltiansaksalaiseen perheen lapseksi. Hänen isänsä Artur Konstantinovitš oli lääkäri. Fridrih opiskeli insinööriksi. Hän innostui tuolloin Konstantin Tsiolkovskin teorioista. Hän kiinnostui eniten Marsin tutkimuksesta. Hänellä oli tapa tokaista itselleen ”Kohti Marsia”, mutta hän myös teki ratalaskelmat, miten Marsiin voi lentää. Hän julkaisi ensimmäisen tutkimuksensa vuonna 1908, jossa hän pohti planeettojenvälistä miehitettyä lentoa. Eksistentialismi
Ensimmäiset eksistentialismin kannalta keskeisinä pidetyt filosofit ovat Søren Kierkegaard ja Friedrich Nietzsche, vaikka kumpikaan ei käyttänyt termiä "eksistentialismi". He olivat Pascalin tavoin kiinnostuneita siitä, kuinka ihmiset piilottivat elämän merkityksettömyyden ja käänsivät huomion pois tylsyydestä. He kuitenkin kirjoittivat, päinvastoin kuin Pascal, että ihmiset voivat luoda ja muuttaa elämänsa perusarvoja ja -uskomuksia. Kierkegaard ja Nietzsche kirjoittivat, että ihmisluonto ja -identiteetti vaihtelevat sen mukaan, millaisia arvoja ja uskomuksia ihmisillä on. Objektiiviset totuudet (kuten matemaattiset totuudet) ovat tärkeitä, mutta ihmiskokemusta kukaan ulkopuolinen ei voi koskaan todella ymmärtää. Suuret yksilöt keksivät omat arvonsa ja luovat ehdot omalle toiminnalleen. Kierkegaardin uskon ritari ja Nietzschen Übermensch ovat esimerkkejä henkilöistä, jotka määrittelevät oman olemassaolonsa luonteen. Pascal sen sijaan ei ajatellut, että ihmisluonto ja -identiteetti määrittyisivät ihmisten vapaiden valintojen kautta. Felix Mendelssohn Bartholdy
Viimeisinä elinvuosinaan Mendelssohn kärsi jatkuvan matkustamisen ja ylitöiden aiheuttamasta liikarasituksesta. Kun Fanny kuoli veljensä oratorion harjoituksissa toukokuussa 1847, Mendelssohn masentui syvästi. Hän kärsi värinä- ja päänsärkykohtauksista, ja kuoli sydänkohtaukseen marraskuussa 1847 Leipzigissä, Saksin kuningaskunnassa vain 38-vuotiaana. Häntä suremaan jäi erityisesti Robert Schumann, joka oli nähnyt hänessä mahdollisen Beethovenin seuraajan. Friedrich Engels
Marxin kuoleman (1883) jälkeen Engels omisti loppuelämänsä Marxin teosten toimittamiselle ja kääntämiselle. Hän kuoli Lontoossa 1895. Albert Schweitzer
Albert Schweitzer (14. tammikuuta 1875 – 4. syyskuuta 1965) oli saksalais-ranskalainen (elsassilainen) teologi, muusikko, musiikkitieteilijä, filosofi ja lääkäri. Hänelle myönnettiin vuoden 1952 Nobelin rauhanpalkinto. Henkilöpalvonta (politiikka)
Reaktiona teollistumiseen ja kaupungistumiseen syntyi 1800-luvulla filosofiassa ja taiteessa aatesuuntia, joissa korostettiin yksilön merkitystä ja persoonallisuutta. Friedrich Nietzsche loi ajatuksen "Übermenschistä" eli yli-ihmisestä, joka nousee yhteiskunnan vallitsevien arvojen ja moraalikäsitysten eli niin sanotun "orjamoraalin" yläpuolelle. Nietzsche korosti individualismia ja myös alitajunnan, vaistojen ja luovan yksilöllisyyden tärkeyttä autenttisen elämän perusteina. Yli-ihmisyyttä ei Nietzschen näkemyksen mukaan kuitenkaan mitattu henkilön ulkoisesta vallasta (vaikka voitettuaan itsensä yli-ihminen tulee hallitsemaan niitä, jotka eivät sitä ole tehneet) vaan pikemminkin sisäisesti sen perusteella, miten yksilö on ”oman lakinsa tuomari, toimeenpanija ja uhri”. Vaikka se ei ollutkaan Nietzschen alkuperäinen tarkoitus, näitä ajatuksia ryhdyttiin pian soveltamaan politiikkaan ja yhteiskuntateoriaan. Useat eurooppalaiset intellektuellit katsoivat, että modernissa yhteiskunnassa tulisi hylätä vasemmiston karkea tasa-arvoisuus ja liberalismi siten, että poikkeuksellisia persoonallisuuksia saattaisi syntyä. Vuonna 1918 ilmestynyt Ernst Bertramin teos" Nietzsche: Versuch einer Mythologie" () esitti ajatuksen profeetasta, joka on lähetetty pelastamaan kansa itseltään. Toinen merkittävä saksalainen yhteiskuntateoreetikko Max Weber esitti, että aidoin poliittisen vallan muoto modernina aikana olisi johdettu "karismaattisesta persoonallisuudesta" eikä perimyksestä tai ansioista kuten aikaisemmin. Hänen mukaansa menestyvän johtajan tulee olla riippumaton ympäristöstään ja luottaa vain omaan tahdonvoimaansa. Weber katsoi, että voimakkaan persoonan tahto saattoi näyttäytyä poliittisena voimana vain niin kaun, kun ”kun hänen kannattajiensa usko vahvistaa hänet karismaattiseksi” ja hän pysyy kannattajiensa johtajana vain niin kauan kuin hän pystyi osoittamaan ainutlaatuisuutensa. Sveitsiläisen psykoanalyytikko Carl Jungin essee "Persoonallisuuden kehityksestä" ilmestyi vuonna 1934. Jungin mukaan maailmanhistorian suurten tekojen takana olivat aina ”johtavat persoonallisuudet” eikä ”hiljainen kansa”. Hän uskoi, että todelliset persoonallisuudet olivat harvinaisia ja että ”julma välttämättömyys” ajaa heidät luomaan oman lakinsa ja siten päätymään ”johtajiksi”. Michael Dummett
Michael Anthony Eardley Dummett (27. kesäkuuta 1925 Lontoo, Englanti – 27. joulukuuta 2011) oli yksi 1900-luvun tunnetuimmista englantilaisista filosofeista. Hänen kiinnostuksen kohteina olivat muun muassa kielifilosofia, metafysiikka, matematiikan filosofia ja logiikan filosofia. Dummett tuli tunnetuksi myös Gottlob Fregeä käsittelevistä tutkimuksistaan. Dummett tunnettiin myös rasismin vastustajana. Alfred Zeisler
Alfred Zeisler (26. syyskuuta 1892 Chicago, Illinois, Yhdysvallat – 1. maaliskuuta 1985 Camano Island, Washington, Yhdysvallat) oli saksalainen näyttelijä, elokuvatuottaja, -ohjaaja ja -käsikirjoittaja. Eksistentiaalinen nihilismi
Eksistentiaalinen nihilismi on ollut osa länsimaista intellektuelliperinnettä kyreneläisistä, kuten Hegesias Kyreneläinen, lähtien. Renessanssin aikana William Shakespeare kaunopuheisesti tiivistää eksistentiaalisen nihilistin näkökulman Macbethin ajattelutavan läpi samannimisen näytelmän loppupuolella. Arthur Schopenhauer, Søren Kierkegaard ja Friedrich Nietzsche edelleen avarsivat näitä ajatuksia, ja erityisesti Nietzschestä tuli tärkeä henkilö eksistentiaalsen nihilismin piireissä (joskin Nietzschen mukaan nihilismi on enemmänkin ylitettävä). Richard Wagner
Wagnerilla on ollut niin ikään vaikutusta kirjallisuuteen ja filosofiaan. Friedrich Nietzsche kuului Wagnerin sisäpiiriin 1870-luvun alkupuolella, ja hänen ensimmäinen julkaistu teoksensa, "Tragedian synty" (1872), näki Wagnerin musiikin dionyysisen eurooppalaisen kulttuurin jälleensyntymänä apollonista, järkivoittoista rappeutumista vastaan. Nietzschen ja Wagnerin välit rikkoontuivat ensimmäisen Bayreuthin festivaalin aikana. Nietzsche uskoi Wagnerin "Parsifalin" olevan kristillisvaikutteinen työ, ja hän moitti Wagneria yhdistyneelle Saksan valtakunnalle antautumisesta. 1900-luvulla W. H. Auden kutsui Wagneria ”kenties kaikkien aikojen suurimmaksi neroksi”, kun taas Wagnerista paljon vaikutteita saaneet Thomas Mann sekä Marcel Proust käsittelivät häntä suoraan romaaneissaan. Samoin James Joyce käsitteli kirjoissaan Wagneria huolimatta siitä, ettei itse pitänyt tämän musiikista. T. S. Eliotin "Autio maa" (1922) lainaa paljon Wagnerin librettoja. Ranskalaisista runoilijoista Charles Baudelaire, Stéphane Mallarmé sekä Paul Verlaine ihailivat Wagneria. Arthur Schopenhauer
Arthur Schopenhauer (22. helmikuuta 1788 Danzig – 21. syyskuuta 1860 Frankfurt am Main) oli saksalainen filosofi. Hän oli eräs 1800-luvun merkittävimpiä filosofeja. Schopenhauer on tunnettu pessimistinä; elämä sinänsä oli hänen mielestään julmaa ja tarkoituksetonta. Schopenhauerin filosofialle olennainen käsite on persoonaton ”elämisen tahto”, jonka ilmenemismuoto kaikki elämä on, ja jota on mahdotonta tyydyttää. Tässä hänen ajattelunsa tulee lähelle joitakin itämaisia filosofioita, kuten buddhalaisuutta. Friedrich Nietzsche
”Tahto valtaan” ("Der Wille zur Macht") on Nietzschen filosofisen ajattelun perusperiaate. Hän kuvasi sen aktiivisena tapahtumasarjana, jossa mikä tahansa asia, mukaan lukien ihminen, suuntaa ja pyrkii laajentamaan omaa luovaa energiaansa. Hän uskoi sen olevan kaikkeuden tärkein perusvoima, voima kaikkien luonnonilmiöiden takana ja voima, johon kaikki muut voimat voidaan palauttaa. Norbert Elias
Norbert Elias (22. kesäkuuta 1897 Breslau – 1. elokuuta 1990 Amsterdam) oli saksanjuutalainen sosiologi, joka työskenteli Amsterdamissa. Hänen sivilisaatioprosessia käsittelevä pääteoksensa "Über den Prozess der Zivilisation" ilmestyi vuonna 1939. Gottlob Ernst Schulze
Gottlob Ernst Schulze (23. elokuuta 1761 Heldrungen, Thüringen – 14. tammikuuta 1833 Göttingen) oli saksalainen filosofi, joka lukeutuu saksalaisiin idealisteihin. Hän toimi professorina Wittenbergin, Helmstedtin ja Göttingenin yliopistoissa. Schulzen merkittävin teos "Aenesidemus" (1792), joka oli nimetty skeptikko Ainesidemoksen mukaan, oli skeptistä polemiikkia Immanuel Kantin "Puhtaan järjen kritiikkiä" ja Karl Leonhard Reinholdin ”elementaarifilosofiaa” vastaan. Friedrich Hölderlin
Johann Christian Friedrich Hölderlin (20. maaliskuuta 1770 Lauffen am Neckar, Württembergin herttuakunta – 7. kesäkuuta 1843 Tübingen, Württembergin kuningaskunta) oli saksalainen runoilija ja filosofi. Hänen teoksensa sijoittuvat klassismin ja romantiikan välille. Friedrich Nietzsche
Nietzschen ajatuksia on usein pidetty keskenään ristiriitaisina, mutta tunnetun Nietzsche-kääntäjän Walter Kaufmanin mukaan se saattaa vain ilmentää Nietzschen ”vapaan ajattelijan” luonnetta ja pyrkimystä esittää asiat useista näkökulmista. Nietzsche ei kuitenkaan pitänyt kaikkia ajatuksia samanarvoisina, mikä ilmenee arvostelusta monia muita filosofeja kohtaan. Georg Büchner
Karl Georg Büchner (17. lokakuuta 1813 Goddelau, Hessen-Darmstadt, Saksa – 19. helmikuuta 1837 Zürich, Sveitsi) oli saksalainen kirjailija. Häntä pidetään yhtenä modernien teatterisuuntausten isänä. Hän kirjoitti pääasiassa näytelmätekstejä, novelleja sekä esseitä ja käsitteli traagisia ihmiskohtaloita. Hänen mukaansa on nimetty Saksan merkittävin kirjallisuuspalkinto, Georg Büchner -palkinto. Gotthold Ephraim Lessing
Gotthold Ephraim Lessing (22. tammikuuta 1729 Kamenz, Itäsaksi – 15. helmikuuta 1781 Braunschweig) oli valistusajan tärkein saksalainen runoilija. Hänen draamansa ja teoreettiset kirjoituksensa vaikuttivat olennaisesti Saksan kirjallisuuden kehittymiseen. Gustav Adolf Fischer
Gustav Adolf Fischer (3. maaliskuuta 1848 Barmen – 11. marraskuuta 1886 Berliini) oli saksalainen tutkimusmatkailija ja luonnontieteilijä. Foucault/Nietzsche
Foucault/Nietzsche on vuonna 1998 julkaistu kirja, joka sisältää Michel Foucault'n kaksi Friedrich Nietzschen ajattelua käsittelevää esseetä. Tutkijaliiton julkaiseman teoksen ovat suomentaneet Turo-Kimmo Lehtonen ja Jussi Vähämäki. Esipuheen on kirjoittanut Mika Ojakangas. Ludwig Wittgensteinin elämäkerta
Ludwig Josef Johann Wittgenstein (26. huhtikuuta 1889 Wien, Itävalta – 29. huhtikuuta 1951 Cambridge, Englanti) oli itävaltalais-englantilainen filosofi. Fritz Noether
Fritz Alexander Ernst Noether (7. lokakuuta 1884 Erlangen, Baijeri, Saksa – 10. syyskuuta 1941 Orjol, Neuvostoliitto) oli saksalainen matemaatikko. Friedrich Nietzschen uskontokritiikki
Nietzschen ”yli-ihminen”on "Iloisen tieteen" ja "Antikristuksen" sisältämän uskontokritiikin julistaja. Zarathustran jumala on kuollut. Hänen tehtävänään on julistaa ihmisille jumalan kuolemaa ja uuden ajan koittamista. Koska kristinuskon julistamaa taivasta ei ole, Zarathustra ylistää Maata. Maa edustaa Nietzschelle aitoa ihmisyyttä. Se on vertauskuva ihmisen kapinalle ja paluulle väkevään elämään. Yli-ihminen on ylevyyttä etsivä sankari. Herrakansa viidakossa
Herrakansa viidakossa: Elisabeth Nietzschen elämäkerta () on Ben Macintyren vuonna 1992 julkaistu teos, joka kertoo Friedrich Nietzschen sisaresta, veljensä kirjallisen jäämistön hoitajasta Elisabeth Förster-Nietzschestä. Teoksen julkaisi suomeksi Nemo vuonna 2002. Sen ovat suomentaneet Jelena Vallenius ja Pirkko Talvio-Jaatinen. Friedrich von Rabenau
Friedrich von Rabenau (10. lokakuuta 1884 Berliini – 12. tai 13. huhtikuuta 1945 Flossenbürgin keskitysleiri) oli saksalainen tykistönkenraali toisen maailmansodan aikana. Rabenau oli myös teologi ja natsihallinnon vastustaja. Buddhalainen filosofia
Friedrich Nietzsche, joka itse hylkäsi buddhalaisuuden yhtenä nihilismin muotona, kehitti kuitenkin oman filosofiansa, jonka eräinä piirteinä olivat elämän hyväksyminen sellaisena kuin se on sekä itsensä kehittäminen, hyvin samanlaiseksi kuin buddhalainen ajattelu. Josef Mengele
Tohtori Josef Mengele (16. maaliskuuta 1911 Heidenheim, Baijeri, Saksan keisarikunta – 7. helmikuuta 1979 Bertioga, São Paulo, Brasilia), tunnetaan myös Auschwitzin kuolemanenkelinä, oli saksalaislääkäri, joka teki vangeille julmia ja raakoja lääketieteellisiä kokeita Auschwitzin keskitysleirillä. Hänen kokeisiinsa kuuluivat muun muassa silmien värin muutos kemiallisesti, imusolmukkeiden poistaminen ja siamilaisten kaksosten tuottaminen kirurgisin toimenpitein. Hän oli myös mukana päättämässä kenet lähetettiin kaasukammioihin. Hänen arvonsa SS-joukoissa oli Hauptsturmführer. Gotthold Eisenstein
Ferdinand Gotthold Max Eisenstein (16. huhtikuuta 1823 Berliini, Saksa – 11. lokakuuta 1852 Berliini, Saksa) oli saksalainen matemaatikko. Hän oli erikoistunut lukuteoriaan ja analyysiin ja todisti joitakin tuloksia, jotka olivat käsittämättömiä jopa Gaussille. Hän on julkaissut todistuksen resiprookkilaille. Tiedekritiikki
Michel Foucault'n (1926–1984) mukaan tiede ja valta kytkeytyvät aina toisiinsa, ja tämän vuoksi tieteen tuloksetkin heijastelevat yhteiskunnan valtasuhteita. Hän viittaa erityisesti Friedrich Nietzscheen ja kuvaa tieteen kenttää taistelukentäksi. Tieteen ja ei-tieteen eli rajanvedon tunnusmerkkien määrittäminen ja jonkin tiedon julistaminen totuudeksi ovat valtakysymyksiä. Robert Nozick
Robert Nozick (16. marraskuuta 1938 New York – 23. tammikuuta 2002 Cambridge, Massachusetts) oli amerikanjuutalainen filosofi ja Harvardin yliopiston poliittisen filosofian professori. Nozick vaikutti 1970- ja 1980-luvuilla suuresti amerikkalaisen poliittisen filosofian kehitykseen. Nozick teki käytännöllisesti katsoen yksin libertaarisesta poliittisesta filosofiasta hyväksyttyä valtavirran akateemisissa piireissä 1900-luvun yhteiskuntafilosofian klassikoihin kuuluvalla teoksellaan "Anarchy, state & utopia" (1974), joka sai kansallisen kirjapalkinnon Yhdysvalloissa ilmestymistään seuraavana vuonna. August Strindberg
Strindberg oli kirjeenvaihdossa Friedrich Nietzschen kanssa, jonka ajatukset tekivät häneen suuren vaikutuksen. Vuonna 1888 Strindberg kirjoitti Nietzschelle: ”Kunnioitettava herra, epäilemättä olette Te antanut ihmiskunnalle syvällisimmän kirjan, mikä sillä on.” Kyseessä oli Nietzschen "Näin puhui Zarathustra". Poliittisesti Strindberg oli sosialisti tai anarkisti. Friedrich Christoph Oetinger
Friedrich Christoph Oetinger (2. toukokuuta 1702 Göppingen, Saksa – 10. helmikuuta 1782 Murrhardt, Saksa) oli saksalainen pietisti ja teosofi. Hän julkaisi noin sata kirjaa, joissa selvitti teosofisia näkemyksiään. Johann Friedrich Naumann
Johann Friedrich Naumann (14. helmikuuta 1780, Ziebigk, Köthen–15. elokuuta 1857, Ziebigk) oli saksalainen luonnontieteilijä ja toimittaja. Ernst Kretschmer
Ernst Kretschmer (8. lokakuuta 1888 Wüstenrot, Saksa – 8. helmikuuta 1964 Tübingen, Länsi-Saksa) oli saksalainen psykiatri. Kretschmer tuli tunnetuksi erityisesti ruumiin ja sielun rakenteen vastaavuutta koskevista töistään. Hänen tuotannostaan on suomennettu muun muassa teos "Nerous ja ihminen" (1950). Also sprach Zarathustra (sävellys)
Also sprach Zarathustra: Tondichtung für großes Orchester (frei nach Friedrich Nietzsche) op. 30 ("Näin puhui Zarathustra: sävelruno suurelle orkesterille (vapaasti Friedrich Nietzschen mukaan)") on Richard Straussin sävellys, joka on tarkoitettu kuvaamaan Friedrich Nietzschen filosofis-runollista teosta "Näin puhui Zarathustra". Sävellys syntyi vuosina 1895–1896. Teoksen taitteet on nimetty Nietzschen teoksen mukaan."Also sprach Zarathustran" alku (auringonnousumusiikki) on tullut erityisen tunnetuksi Stanley Kubrickin tieteiselokuvan "" johdantomusiikkina ja Elvis Presleyn 1970-luvun konserttien aloituskappaleena. Georg Wilhelm Friedrich Hegel
Georg Wilhelm Friedrich Hegel (27. elokuuta 1770 Stuttgart – 14. marraskuuta 1831 Berliini) oli saksalainen filosofi, jonka vaikutus on luultavasti ollut vahvimmillaan metafysiikassa, historianfilosofiassa sekä poliittisessa filosofiassa. Häntä pidetään saksalaisen idealismin tärkeimpänä edustajana. Hänen ajatuksillaan oli suuri vaikutus marxismiin. Hänen ajatustensa mennessä pois muodista Manner-Euroopassa syntyi Britanniassa anglohegeliläisyys, josta tuli muutamaksi vuosikymmeneksi Britannian hallitseva filosofinen koulukunta. Friedrich Nietzsche
Nietzschen ajattelun kehityskausien suuresta vivahteikkuudesta huolimatta hänen ajattelunsa voi nähdä ehjänä kokonaisuutena. Nietzsche jatkoi ennen kaikkea Immanuel Kantin ja Arthur Schopenhauerin subjektiivista idealismia. Nietzsche uskoi, että ihminen saa ympäröivästä todellisuudesta tietoa vain omien aistiensa välityksellä. Sen mukaan todellisuuskäsityksemme on äärimmäisen subjektiivinen. Subjektiivinen idealismi johtaa Nietzschen relativismiin ja skeptisyyteen. Erich Fromm
Erich Fromm (23. maaliskuuta 1900 Frankfurt am Main, Saksa – 18. maaliskuuta 1980 Locarno, Sveitsi) oli saksalais-amerikkalainen psykoanalyyttisen opin kehittäjä, humanistifilosofi, demokraattinen sosialisti sekä tietokirjailija. Hän oli myös Frankfurtin koulukunnan jäsen. Walther Kranz
Walther Kranz (23. marraskuuta 1884 Georgsmarienhütte, Osnabrück - 18. syyskuuta 1960 Bonn) oli saksalainen klassillinen filologi ja filosofian historioitsija.