Minä vuonna Lohja sai kaupunkioikeudet?
Lohja
Vuonna 1953 Lohjan kauppalasta tuli yksikielinen suomenkielinen kunta. Kirkniemeen perustettiin 1960-luvun puolivälissä paperitehdas.
Kauppala sai kaupunkioikeudet vuonna 1969. Vuonna 1978 Lohjan maalaiskunta muutti nimensä Lohjan kunnaksi. Lohjalla ja kaksikielisessä Lohjan kunnassa pidettiin kansanäänestys kuntaliitoksesta vuonna 1995, ja kunnat yhdistyivät 1. tammikuuta 1997. Yhdistynyt Lohja on jatkanut vapaaehtoisesti kaksikielisenä.
Lohja (yritys)
Oy Lohja Ab (aikaisemmin "Lohjan Kalkkitehdas Oy") oli suomalainen monialayhtiö, joka sulautettiin vuonna 1990 silloisen Wärtsilä Oy:n kanssa "Metra Oy:ksi". Lahden kauppala
Lahtelaiset pyrkivät saamaan Lahden kauppalalle kaupungin aseman jo 1890-luvun lopulla, kun F. F. Frostell alkoi hankkia vertailutietoja Suomen suuriruhtinaskunnan eri kauppaloista ja kaupungeista. Lahden kauppalanhallitus laati tietojen pohjalta suunnitelman anoa Lahden kauppalalle kaupunginoikeuksia. Hollolan pitäjä, johon Lahden kauppala kuului kunnallishallnnollisesti, vastusti suunnitelmaa. Hämeen läänin maaherra kannatti kaupungiksi tulosuunnitelmaa 2. heinäkuuta 1890 "ottaen huomioon viime vuosina tapahtuneen suuren edistymisen ja liikkeen vilkastumisen". Lahti
Lahdessa oli pormestari vuodesta 1907 vuoteen 1930, minkä jälkeen kunnallislain muutoksen myötä ryhdyttiin kaupunginjohtajajärjestelmään. Otto Lyytikäisen pormestarikaudella tammikuun lopusta huhtikuun loppuun 1918 Lahden kaupunki oli Suomen kansanvaltuuskunnan toimeenpanovallan alaisena 28. tammikuuta 1918 alkaen. Tällöin kaupungin siviilihallintoa johti Hugo Ilmari Kautto kaapattuaan vallan Lahdessa 19. huhtikuuta 1918 saakka. Uudenmaan historia
Helsingin suuri alueliitos tammikuussa 1946 moninkertaisti kaupungin hallinnollisen alueen. Haagan kauppalan ja Kulosaaren huvilakaupungin kaltaiset hallinnolliset yksiköt muuttuivat Helsingin kaupunginosiksi. Rautatien myötä kasvaneesta Järvenpäästä tuli kauppala vuonna 1951 ja kaupunki 1967. Hyvinkään kauppalasta tuli virallisesti Uudenmaan ensimmäinen sisämaan kaupunki 1960. Espoon maalaiskunta muutettiin kauppalaksi 1963 ja kaupungiksi 1972. Helsingin maalaiskunnasta puolestaan tehtiin Vantaan kauppala 1972 ja Vantaan kaupunki kaksi vuotta myöhemmin. 1920- ja 1930-luvulla perustetut kauppalat virallistettiin kaupungeiksi 1960- ja 1970-luvuilla. Kaupunkien keskustaajamat kasvoivat kuntarajojen yli niiden maalaiskuntien alueille, joista ne oli aikoinaan erotettu. Lopulta kaupungit ja niitä ympäröivät maalaiskunnat liitettiin jälleen toisiinsa. 2000-luvulla myös kaupunkikuntia alkoi liittyä toisiinsa, Tammisaari ja Karjaa muodostivat Raaseporin kaupungin tammikuussa 2009. Lohjan paperitehdas
Vuonna 1906 kamariherra Hjalmar Linder perusti sulfaattiselluloosaa tuottavan tehtaan Lohjan Pitkäniemeen. Yhtiön nimeksi tuli tuolloin Lojo Cellulosafabriks Ab - Lohjan selluloosatehdas. Linder rakennutti tehdasta varten myös Lohjan sähkörautatien. Lohja
Vuonna 2017 valitun kaupunginvaltuuston suurin puolue on Suomen Sosialidemokraattinen Puolue (12 paikkaa eli 22,1 %), toiseksi suurin Kansallinen Kokoomus (11 paikkaa, 18,5 %) ja kolmanneksi suurin on Vihreät (7 paikkaa, 14,3 %). Muut paikat: Vasemmistoliitto (6 paikkaa, 11,8 %), Perussuomalaiset (6 paikkaa, 11,1 %), Suomen Keskusta (5 paikkaa, 9,9 %), sitoutumaton kansalaisliike Meidän Lohja (3 paikkaa, 6,0 %) ja Suomen Kristillisdemokraatit (1 paikka, 3,5 %). Vesijärvi (Päijät-Häme)
Lahden kaupungin kasvu Hollolan kylästä Lahden kauppalaksi 1878 ja Hollolan kunnasta itsenäiseksi Lahden kaupungiksi 16. marraskuuta 1905 perustui Vesijärven asemalta alkavaan Lahti–Riihimäki-rataan, joka yhdisti Päijänteen vesikuljetusreitin Helsinkiin vievään rautatieyhteyteen. Ratayhteys avattiin 1870. Asetus Lahden kaupungiksi muuttamisesta Hollolan kunnan Lahden kauppalasta oli annettu jo 1. marraskuuta 1905, mutta Venäjällä olevista levottomuuksista saattoi johtua, että se saatiin tiedoksi vasta 16. marraskuuta 1905. Lohja
Kaupunkirakenne on Lohjanharjun suuntainen nauhataajama, joka alkaa moottoritie E-18:lta ja jatkuu Hanko-Hyvinkää-tien suuntaisesti Virkkalaan saakka. Nauhataajaman osia idästä lukien ovat Muijala, Perttilä,  Lempolan kauppapuisto, Ventelä, Asemaseutu, Keskilohja, Ojamo, Tynninharju ja Virkkala. Uudenmaan suurin järvi, Lohjanjärvi, on suurelta osin kunnan alueella. Hormajärvi sijaitsee kokonaisuudessaan Lohjalla. Suomen suurin luola, Torholan luola, sijaitsee Lohjalla. Kunnan alueella on yhteensä 141 järveä ja lampea. Lohja
Kulttuurihistoriallisesti merkittävin nähtävyys on Lohjan Pyhän Laurin kirkko. 1400–1500-lukujen vaihteessa valmistuneen kirkon erityispiirre on hyvin säilyneet keskiaikaiset Al secco -tekniikalla tehdyt katto- ja seinämaalaukset. Sen lisäksi merkittäviä nähtävyyksiä ovat Lohjan museo ja Kässän talo Virkkalassa. Lahden historia
Itsenäisenä kaupunkina ollessaan on Lahteen liitetty lisää alueita Hollolan kunnasta 1916, 1923, 1933 ja 1956. Oulainen
Oulaisten hyvä liikennesijainti vaikutti huomattavasti siihen, että siihen kehittyi 1900-luvulla Pyhäjokilaakson keskus. Kirkonkylään perustettiin useita suuria kauppaliikkeitä ja vähitellen syntyi myös teollisuutta, etenkin sahateollisuutta. Oulaisten kauppalan perustaminen nousi esille jo 1949, mutta tuolloin kunnanvaltuusto torjui hankkeen vedoten siihen, että kirkonkylän alue oli jo vuonna 1925 muodostettu taajaväkiseksi yhdyskunnaksi. Vaikka taajaväkiset yhdyskunnat lakkautettiin jo v. 1955, Oulainen muodostettiin kauppalaksi vasta 1967. Kaupungin oikeudet Oulainen sai 1977. Oulainen on ollut myös merkittävä koulupaikkakunta jo 1960-luvulta saakka. Meidän Lohja
Meidän Lohja on sitoutumaton vuonna 1992 perustettu kansalaisliike, joka vaikuttaa Lohjan kunnallispolitiikassa ja kuuluu jäsenenä Suomen Sitoutumattomiin. Yhdistyksen julkkisehdokkaita ovat olleet muun muassa Pelit-lehden päätoimittaja Tuija Lindén sekä vuoden 1993 Miss Suomi Tarja Smura. Siporex
Lohja-yhtiön Siporex-liiketoiminta juonsi juurensa vuonna 1935 perustettuun ja vuonna 1947 Lohjan Kalkkitehtaan ostamaan Sasekaan, jolla oli juuri ennen sotia rakennettu tehdas Helsingin Vuosaaressa. Tehdas valmisti Kahi-kalkkihiekkatiiliä ja Siporex-kevytbetonia. Vuonna 1972 Lohja perusti Siporex-tehtaan myös Ikaalisiin, ja tuotanto siirrettiin sinne kokonaan niin, että Vuosaaren toiminta loppui 1978. 1990-luvun alussa, kun Oy Lohja Ab ja Wärtsilä yhdistyivät Metraksi, Ikaalisten tehtaan ostivat Lohjan palveluksessa olleet Eero Kalliokoski ja Juha Vine, jotka myivät tehtaan 1999 tanskalaiselle H+H:lle. Lohja
Siuntio ja Nummi-Pusula aloittivat liitosneuvottelut Lohjan kanssa tammikuussa 2011. Alustavasti mukana ollut Inkoo luopui hankkeesta. Myös Siuntiossa valtuuston enemmistö kääntyi keväällä 2012 vastustamaan kuntaliitosta, minkä johdosta Lohja ja Nummi-Pusula päättivät, että Lohjaan liittyy vain Nummi-Pusula ja aiemmin päätetysti Karjalohja. Liitokset toteutuivat vuoden 2013 alusta. Valtioneuvosto teki kuntaliitospäätöksen kesäkuussa 2012. Suomen keskiaikaiset kaupungit
Turun jälkeen seuraavat kaupunkioikeudet Suomessa sai Kokemäenjoen suuhun perustettu Ulvila, jolle kuningas Albrekt Mecklenburgilainen antoi ne vuonna 1365. Seudulla oli kuitenkin kauppapaikka jo ainakin 1200-luvulta lähtien ja esimerkiksi vuonna 1344 on sen asukkaita tiedetty kutsutun "kaupunkilaisiksi". Saksalaisten kauppiaiden ylläpitämä Pyhän Gertudin kiltatalo on mahdollisesti tuolloin toiminut keskiaikaiselta kaupunginpaikalta pari kilometriä yläjuoksulle päin sijaitsevassa Liikistössä, jossa oli myös Ulvilan ensimmäinen kirkko. Liikistön kauppapaikan edeltäjänä taas pidetään kauempana yläjuoksulla sijainnutta Kokemäen Teljää, jota perimätieto on pitänyt yhtenä Suomen muinaiskaupungeista. Lohja
Lohjannummesta tuli vuonna 1911 taajaväkinen yhdyskunta, viralliselta nimeltään Lohjannummi – Lojobacken. Vuonna 1926 Lohjankylä sekä Pappilan, Moision ja Ojamon yksinäistilat erotettiin Lohjan kunnasta Lohjan kauppalaksi. Samalla ympäröivän Lohjan kunnan nimeen liitettiin erotukseksi sana maalaiskunta. Siihen kuuluivat ne osat, jotka eivät tulleet osaksi uutta kauppalaa. Ojamonkangas
Ensimmäisen kerrostalon, As. Oy. Ojamonrinteen rakentaminen alkoi 28. tammikuuta 1965, ja rakennus valmistui saman vuoden marraskuussa. Viimeinen Ruolan rakentama talo valmistui elokuussa 1972 Reunakadulle. Sen jälkeen Ojamonkankaalle on suuntautunut vain vähäistä täydennysrakentamista: vuosina 1983-1984 Rakennusliike Haka rakensi kolme taloa ja yhdeksän asuntoa käsittäneen rivitaloyhtiön, ja vuonna 1991 Lohjan kaupunki rakensi Lempinkadun päähän neljän asunnon rakennuksen sosiaalitoimen käyttöön. Göteborgin kunta
Ensimmäinen Göteborgin kaupunki perustettiin Hisingenille Götajoen rannalle. Kuningas Kaarle IX antoi kaupungille väliaikaiset kaupunginoikeudet vuonna 1603 ja pysyvät vuonna 1607. Tanskalaiset polttivat kaupungin jo vuonna 1611. Uusi eli nykyinen Göteborgin kaupunki sai kuningas Kustaa II Aadolfilta väliaikaiset kaupunginoikeudet vuonna 1619 ja pysyvät vuonna 1621. Luh
Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran 1400-luvulla. Vuonna 1778 siitä tuli kaupunki ja Kostroman lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuonna 1796 se menetti hallinnolliset tehtävänsä. 1900-luvun alussa Luhissa oli 2 500 asukasta, jotka harjoittivat etupäässä puutarhanhoitoa. Vuonna 1925 paikkakunta alennettiin maalaiskyläksi, ja vuonna 1959 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Neuvostoaikana siellä oli elintarviketeollisuutta ja ompelimo. Cembrit
Kysynnän kasvaessa Muijalan tehdasta laajennettiin vuosina 1959-1961 uudella konelinjalla, ruokalalla, raaka-aine- ja tuotevarastoilla, konttorilla sekä värjäyskoneella. Luja-levyn tavaramerkki rekisteröitiin joulukuussa 1966. Nimi viittasi levyn lujuuteen, mutta myös tehtaan sijainnin kaksikieliseen nimipariin Lojo – Lohja. Sijaintikuntana oli tarkkaan ottaen ennen vuoden 1997 kuntaliitosta Lohjan kunta (vuoteen 1977 nimeltään Lohjan maalaiskunta). Lohja
Lohjan Energiahuolto Oy Loher perustettiin vuonna 1982. sen tehtävänä on hankkia, tuottaa ja jakaa lämpöenergiaa. Lohjan kaupunki omistaa yhtiön. Centrum
Vuonna 1971 Lohjan Suurlohjankadulle avatun Centrumin katolla oli pysäköintipaikat 60 autolle. Tavaratalon palo maaliskuussa 1976 oli Lohjan historian suurin tulipalo, jota oli sammuttamassa 150 palomiestä. Osuusliike Oma-Avun Joensuun Centrum valmistui vuonna 1973 arkkitehti Toivo Korhosen suunnittelemana ja herätti huomiota julkisivumateriaalina käytetyllä muovilla. Hyvinkäälle vuonna 1957 valmistunut Ahjo – ensimmäinen Helsingin ulkopuolinen tavaratalo Suomessa – muuttui Centrumiksi vuonna 1973.
1970-luvun alussa avautuivat myös muun muassa Loimaan (Loimaan Osuusliike), Forssan (Osuusliike Tammi) ja Porin (Osuusliike Sataseutu) Centrumit. Kuusankosken Centrum avattiin 1974 ja suljettiin 1987. Myös Raumalle saatiin Osuusliike Suojan Centrum 1970-luvun puolivälissä. Lod
Lodin kaupunki on hyvin vanha ja se mainitaan jo Raamatussa nimellä Lydda useita kertoja. Lodissa asui 500-luvulta eaa. aina vuoteen 70 asti paljon juutalaisia tutkijoita ja kauppiaita. Sen asema tutkijoiden ja kauppamiesten kaupunkina päättyi vuonna 70 roomalaisten valtaukseen. 200-luvulla roomalaiset antoivat kaupungille uuden nimen Diospolis. Vuonna 303 kuollut kristitty marttyyri Pyhä Yrjö haudattiin kaupunkiin. Lod siirtyi 700-luvulla arabien hallintaan. Ristiretkeläiset onnistuivat valloittamaan kaupungin, jota he kutsuivat nimellä St. Jorge de Lidde, itselleen vuonna 1099, mutta menettivät sen jälleen 1191. Lohja
Lohjan sijaintia Valtatie 1:n/E18-moottoritien ja valtatie 2:n sekä Hanko–Hyvinkää-maantien (25) risteyskohdassa pidetään yhtenä kaupungin strategisena vahvuutena. Kaupungin logistisiin vahvuuksiin luetaan myös lyhyet etäisyydet Länsi-Uudellamaalla sijaitseviin Hangon ja Inkoon satamiin, Helsinki-Vantaan lentokentälle, Turkuun ja Helsinkiin. Soltau
Ensimmäiset kirjalliset maininnat Soltausta ovat vuodelta 937. Kaupunkioikeudet se sai vuonna 1388. Vuoteen 1977 asti se oli Soltaun piirikunnan keskus, jonka jälkeen se yhdistettiin Fallingbostelin piirikuntaan. Yhdessä ne muodostavat nykyään Heidekreisin piirikunnan. Kaupungin vaakunan aiheena on Welfen hallitsijasuvun tunnus leijona, taustanaan punainen kaupungin portti. Leijona esiintyi jo vanhimmassa kaupungin vaakunassa 1400-luvulta jolloin kaupunki kuului Lüneburgin herttualle, Welfen hallitsijasuvusta. Ljubljana
Nykyisen Ljubljanan paikalle roomalaiset perustivat vuoden 50 eaa. paikkeilla sotilasleirin, josta muodostui Emona-niminen kaupunki. Emona oli nykyisen Slovenian alueen ensimmäinen roomalainen kaupunki. Vuosisatojen aikana Emonasta muodostui strategisesti tärkeä ja kaupungin asukasluku kasvoi puoleen miljoonaan asukkaaseen. Roomalaisen asutuksen merkit ovat edelleen nähtävissä Ljubljanassa, muun muassa muureina ja kirkkoina. Emonan tuhoksi muodostui lopulta kansainvaellusaika 400-luvun puolivälissä, jolloin Emonaa hävittivät hunnit, ostrogootit ja langobardit. Kaupungin asuttivat slaavit 500-luvun lopulla. Ljubljana-nimi samoin kuin Ljubljanica tarkoittanee jotakin kaunista tai rakastettavaa kuten kaikissa slaavilaisissa kielissä, ja Laibach lienee samaa kantaa germaaniversiona. Loimaan kunta
Loimaasta 1914 erotettu Metsämaan kunta liitettiin takaisin Loimaan kuntaan vuonna 1976. Loimaan kunta ja Loimaasta vuonna 1921 kauppalaksi erotettu ja vuonna 1969 kaupungiksi tullut Loimaan kaupunki yhdistyivät 1. tammikuuta 2005 uudeksi, noin 13 000 asukkaan kaupungiksi, jonka nimeksi tuli Loimaa. Kaupunki otti vaakunakseen Loimaan kunnan vaakunan. Vuonna 2009 Loimaan kaupunkiin liittyivät vielä naapurikunnat Alastaro ja Mellilä. Myös nämä kunnat olivat alkujaan olleet osa Loimaan pitäjää.Loimaan maalaiskunnan pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla "porsaanmakkara" eli ryynimakkara sekä "piapo" eli kauratalkkuna, joka syödään piimän ja sokerin kera. Öja
Öja oli Keski-Pohjanmaalla sijainnut Suomen kunta. Siitä tuli itsenäinen kunta vuonna 1932. Öjan naapurikunnat olivat Kaarlela, Kruunupyy ja Luoto. Vuonna 1969 Öja liitettiin Kaarlelan kuntaan ja siitä tuli edelleen vuoden 1977 Kaarlelan ja Kokkolan kuntaliitoksen jälkeen osa Kokkolan kaupunkia. Öja ei koskaan muodostanut omaa seurakuntaa, vaan kunnallisen itsenäisyytensäkin aikana se oli osa Kaarlelan seurakuntaa. Landau in der Pfalz
Landaun perusti Leiningenin kreivi Emich IV. Kreivi rakennutti alueelle linnoituksen linnansa Landeckin turvaksi. Vuonna 1274 Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan kuningas Rudolf I Habsburgilainen myönsi sille kaupunginoikeudet. Kaupungista tuli vapaa valtakunnankaupunki () vuonna 1291. Speyerin piispa otti kuitenkin kaupungin valtaansa vuonna 1324. Kaupunki sai takaisin vanhat oikeutensa vasta vuonna 1511 keisari Maximilian I:n avulla. Ljubljana
Habsburgit ottivat kaupungin haltuunsa vuonna 1335. Kaupunki pystyi torjumaan 1400-luvun lopulla ottomaanien hyökkäykset, mutta vuonna 1511 kaupunki vahingoittui pahasti maanjäristyksessä. Seuraavina vuosisatoina Ljubljanaan rakennettiin paljon barokkityylisiä kirkkoja ja kartanoja. 1700-luvun lopulla rakennettiin Ljubljanan linnan itä- ja eteläpuolille kanavat säätelemään Ljubljanican virtausta. Tämä vähensi merkittävästi joen tulvimista. Rudus
Lohjan Kalkkitehdas Oy (myöhemmin Oy Lohja Ab) osti 6. helmikuuta 1931 perustetun Oy Rudus Ab:n vuonna 1939. Vuonna 1961 yhtiö sulautettiin emoyhtiöön. Lohja Rudus oli viimeinen Oy Lohja Ab:n yksikkö, joka luopui yhtiön tunnusomaisesta keltaisesta väristä ja nimestä Lohja. Yhtiön nimi muuttui Rudus Oy:ksi 1. tammikuuta 2008. Kokkola
Lohtajan, Kälviän ja Ullavan valtuustot päättivät 3. joulukuuta 2007 kuntaliitoksesta Kokkolan kanssa. Liitos astui voimaan 1. tammikuuta 2009 jolloin nämä muodostivat uuden yli 45 000 asukkaan kaupungin. Uuden kaupungin nimeksi tuli Kokkola ja vaakunaksi Kokkolan nykyinen vaakuna. Koska Lohtaja, Kälviä ja Ullava olivat kaikki yksikielisesti suomenkielisiä kuntia ja Kokkola kaksikielinen (suomi enemmistökielenä), Kokkolan ruotsinkielisten asukkaiden prosentuaalinen osuus väheni jonkin verran, mutta kunta säilyi kuitenkin kaksikielisenä. Lohja (yritys)
Vuonna 1975 yhtiön nimeksi tuli Oy Lohja Ab. Samana vuonna alkoi Solifer Caravan -matkailuvaunujen tuotanto Helsingin Vuosaaressa Bensowilta ostetulla tuotantolinjalla. Lohjan kunta
Lohjan kaupungilla ja kunnalla oli yhteinen evankelis-luterilainen seurakunta; Lohjan maaseurakunta -nimistä seurakuntaa ei siis ollut olemassa. Lohjankylä
Vuodesta 1911 vuoteen 1925 Lohjankylä oli taajaväkinen yhdyskunta nimellä Lohjannummi - Lojobacken. Kylä yhdessä Pappilan, Moision ja Ojamon kylien kanssa erotettiin Lohjan kunnasta ja ne muodostivat Lohjan kauppalan 1926. Lohjan kylässä toimi myös Lohjan reservikomppania. Suomen keskiaikaiset kaupungit
Ulvila oli keskiajalla Ruotsin valtakunnan pohjoisin kaupunki, jolla oli sisämaan yhteyksien ohella suuri merkitys myös koko Suomen puoleisen Pohjanlahden kaupankäynnin kannalta. Sen kaupunkioikeudet kuitenkin lakkautettiin vuonna 1550 Helsingin perustamisen yhteydessä, jonne kaupungin porvarit pakotettiin muuttamaan. Kahdeksan vuotta myöhemmin he saivat jälleen oikeuden palata kotiseudulleen, mutta Ulvilan sijasta vastaperustettuun Porin kaupunkiin. Syynä oli Kokemäenjoen madaltuminen purjehduskelvottomaksi, kaupunki päätettiin siirtää seitsemän kilometrin päähän alajuoksulle, jonne myös jokisuu oli maankohoamisen vuoksi siirtynyt. Ulvilan seurakunta jatkoi toimintaa omana kirkkopitäjänään, jonka perillinen Ulvilan kunta puolestaan otti kaupunki-nimityksen jälleen käyttöön vuonna 2000. Lörrach
Baden-Durlachin rajakreivi Friedrich VII Magnus myönsi Lörrachille kaupunkioikeudet 18. marraskuuta vuonna 1682. Jatkuvan ja sekasortoisen sotatilan vuoksi kaupunkioikeuksia ei kuitenkaan todettu toimiviksi ja ne vaipuivat nopeasti unohduksiin. Kaupunkioikeudet myönsi uudelleen rajakreivi Karl Friedrich saman vuoden kesäkuun 3. päivänä. Aloja
Alojan nimi on mahdollisesti johdettu liivin kielen laaksoa tarkoittavasta sanasta. Paikalla sijaitsi vanhastaan pieni kylä, mutta se tuhoutui Baltian ristiretkien aikana. Paikalle rakennettiin kartano, jonka ympärille muodostui uutta asutusta. Ensimmäinen historiallinen maininta kaupungista on vuodelta 1449. Alojaan rakennettiin luterilainen kirkko vuonna 1534 ja ortodoksinen vuonna 1846. Vuonna 1903 Aloja sai kylän oikeudet. Vuodesta 1905 lähtien Aloja kasvoi kartanon ja kirkon aktiivisen tuen ansiosta. Vuonna 1936 kaupunkiin rakennettiin Riikaan vievä rautatie, mutta se suljettiin vuonna 1997. Kaupunginoikeudet Aloja sai vuonna 1992 ja lippu sekä vaakuna otettiin käyttöön vuonna 1998. Lahden kaupungintalo
Lahti sai kaupunginoikeudet vuonna 1905, ja jo seuraavana vuonna ehdotettiin ensimmäisen kerran kaupungintalon rakennuttamista. Kaupunkiin tarvittiin erityisesti rakennus palokunnalle, koska Lahti oli tuolloin 4000 asukkaan puutalokaupunki. Rakennuspäätös tehtiin kuitenkin vasta vuonna 1910. Kaupungintalon suunnittelusta järjestettiin samana vuonna kutsukilpailu, jonka voitti arkkitehti Eliel Saarinen. Rakennustöihin kului rahaa enemmän kuin kaupungin tuolloinen vuosibudjetti. Lohjan kaupunginvaltuusto
Lohjan kaupunginvaltuusto () on Lohjan kaupungin ylin päättävä elin. Valtuustossa on 51 jäsentä, jotka valitaan neljän vuoden välein kunnallisvaaleilla. Yhdistyneen Lohjan kaupunginvaltuusto on valittu neljä kertaa, vuosina 1996, 2000, 2004 ja 2008. Tätä ennen Lohjan kaupungilla ja Lohjan kunnalla oli omat valtuustonsa. Lohja
Ahtiala, Ahonpää, Askola, Haarjärvi, Haarla, Hakula, Hattula, Hauhula, Heijala, Heimola, Hermala, Herrala, Hietainen, Hiittinen, Hirvijoki, Hongisto, Huhti, Hyrkkölä, Hyrsylä, Hyvelä, Hyönölä, Härjänvatsa, Ikkala, Ilmoniemi, Immola, Immula, Iso-Teutari (ruots. Stortötar), Jakova, Jalassaari, Jantoniemi, Järvenpää, Jättölä, Kaijola, Karisjärvi, Karjalohjan Ahtiala, Karjalohjan Pappila, Karkalniemi, Karnainen, Karstu, Kattelus, Kaukela, Kaukola, Kiikala, Kirkniemi (ruots. Gerknäs), Kittilä (ruots. Kittfall), Kirkonkylä (ruots. Kyrkstad), Koikkala, Koisjärvi, Kokkila, Korkenoja, Koski, Kourjoki, Kouvola, Kovela, Kukkumäki (ent. Luttula, ruots. Jönsböle), Kunnarla(ruots. Gunnars), Kutsila, Kuusia, Kärkölä, Laakspohja (ruots. Laxpojo), Lehmijärvi, Leikkilä, Leppäkorpi, Lieviö (ruots. Skräddarskog), Lohilampi, Lohjankylä, Lohjantaipale, Luskala, Luttula, Lylyinen, Lönnhammar, Maikkala, Maila, Makkarjoki, Maksjoki, Marttila, Maskila, Mettula, Miemola, Millola, Moisio, Mommola, Muijala, Murto, Mustlahti, Myllykylä, Mynterlä* (ruots. Mynderlä), Mäkkylä, Mäntsälä, Niemi, Nummenkylä, Nummijärvi, Näkkilä, Näätälä (ruots. Mårbacka), Nummi-Pusulan Nummenkylä, Oinola, Oittila, Ojamo, Osuniemi (ruots. Orsnäs), Outamo, Paavola, Paksalo, Paloniemi, Pappila, Pauni, Pelonkylä, Pietilä, Piispala (ruots. Biskopsnäs), Pipola, Pitkälahti, Pulli, Pusula, Puujärvi, Pyöli, Pälölä, Raati, Radus, Remala, Retlahti, Routio, Röhkölä, Röylä, Saarenpää, Sakkola, Salo, Sammatti, Saukkola, Seppälä, Seräjärvi, Sierla, Sitarla, Skraatila, Suittila, Suomela, Suurniemi, Särkijärvi, Tallaa, Talpela, Tammisto, Tavola, Torhola, Uusikylä, Vaanila, Valla, Vanhakylä, Vappula, Varola, Varttila, Vasarla, Veijola (ruots. Vejby), Ventelä, Viiala, Virkkala (ruots. Virkby), Vivola, Vohloinen, Vähä-Teutari (ruots. Lilltötar), Vörlö ja Yli-Immola. Lahden vaakuna
Ainoastaan kaupungeilla oli oikeus käyttää vaakunaa ennen vuoden 1949 kunnallislakia, ja kun Lahdesta tuli kaupunki 1905, vaakunan hankkiminen tuli ajankohtaiseksi. Kaupungille vahvistettiinkin sellainen 1912 vaakunan aiheen ollessa hyvin pitkälle sama seitsenpuolainen pyörä liekkeineen kuin nykyisessäkin vaakunassa. Jac. Ahrenberg esitti kaupungille merenneito-aiheista vaakunaa vuonna 1902; esitystä ei koskaan hyväksytty, mutta sen aihetta on käytetty myöhemmin Päijät-Hämeen vaakunassa. Lohja
Seudun paikallislehti Länsi-Uusimaa ilmestyy Lohjalla. Ykkössanomat ilmestyi Lohjan Saukkolassa, mutta Salon Seudun Sanomat lakkautti sen vuonna 2015. Lisäksi Karkkilan Tienoo julkaisee ajoittain artikkeleita jotka koskettavat Lohjaa entisen Nummi-Pusulan suunnalla. Lohjalla ilmestyvät myös ilmaisjakelulehdet Länsi-Uusimaa Ilta (ent. Iltalohja) ja Ykkös-Lohja.Lohjan pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla omenakaurapuuro ja omenalimppu sekä ruiskorppujauhosta ja voista tehdylle pohjalle rakennettu kermavaahto-hillojälkiruoka ”hiekkaa alla lunta päällä”. Riika
Vuosien 1656–1658 Pohjan sodassa Riika joutui Venäjän miehittämäksi, mutta se palautui sodan jälkeen Ruotsille. Riika oli Ruotsin valtakunnan suurin kaupunki, jolla oli laajat itsehallinto-oikeudet. Vuonna 1683 ilmestyi ensimmäinen latviankielinen aapinen, ja vuonna 1698 Raamattu julkaistiin latviaksi. Haapsalu
Haapsalun tunnettu historia ulottuu vuoteen 1279, jolloin kaupungista tuli Saarenmaan-Läänemaan hiippakunnan keskus kolmen vuosisadan ajaksi. Kaupunkiin rakennettiin 1200-luvulla tuomiokirkko, jonka rauniot ovat yhä pystyssä. Vuonna 1279 piispa antoi Haapsalulle kaupunkioikeudet, jotka olivat peräisin Riialta. 1400-luvulla kaupungissa toimi ensimmäisen kerran historiallisissa lähteissä mainittu kaupunginraati, joka hoiti kaupunginhallituksen ja käräjäoikeuden tehtäviä. 1500-luvun aikana kaupunkiin muutti muun muassa saksalaisia, venäläisiä, ruotsalaisia ja suomalaisia. Vuonna 1581 Ruotsi sai alueen valtaansa muun Läänemaan myötä. Liepāja
Keskiajalla kauppapaikka tunnettiin latinankielisellä nimellä "Liva Portus". Kuurinmaan kreivi Friedrich Kettler hankki Liepājalle kaupunginoikeudet Puolan kuninkaalta Sigismund III Vaasalta vuonna 1625. Luettelo Suomen kylistä vuosina 1919–1931
Lohjalla on 63 kylää: Ahtiala, Askola, Hermala, Hietainen, Hiittinen, Hongisto, Humppila, Immula, Jalassaari, Jantoniemi, Jönsböle, Kaijola, Karnainen, Karstu, Kirkniemi (Gerknäs), Kittfall, Koikkala, Koski, Kouvola, Kunnarla (Gunnars), Kutsila, Kyrkstad (Kirkonkylä), Laakspohja (Laxpojo), Lehmijärvi, Lohjankylä (Lohjannummi), Lylyinen, Maikkala, Maksjoki, Marttila, Moisio, Muijala, Mynterlä, Mårbacka, Ojamo, Orsnäs, Outamo, Paksalo, Paloniemi, Pappila, Pauni, Paavola, Pietilä, Piispala (Biskopsnäs), Pulli, Routio, Röylä, Seppälä, Skraatila, Suittila, Suur-Teutari (Stor-Tötar), Talpela, Torhola, Vaanila, Valla (Vahlby), Vanhakylä, Vappula (Vabby), Varola, Vasarla, Veijola (Vejby), Vendelä, Virkkala (Virkby), Vohloinen (Vohls) ja Vähä-Teutari (Lill-Tötar eli Ytter-Tötar). Lohja
Lohja tunnetaan omenoistaan. Omena saapui Lohjalle Siuntion kautta 1530-luvulla, kun Siuntion Suitian kartanon isäntä, Etelä-Suomen laamanni Erik Fleming tuotti Tallinnasta puutarhaansa omenapuuntaimia. Pian myös toiseen Siuntion mahtikartanoon – Sjundbyhyn – tuli omenapuita. Sjundbytä hallitsivat Tottit Henrik – ja hänen vaimonsa Sigrid Vaasa - Ruotsin kuninkaan tytär. Tottit hallitsivat myös silloisen Lohjan merkittävintä suurtilaa, Kirkniemen kartanoa, jonka lähiympäristö sopi omenankasvatukseen paremmin kuin Sjundby, joten omenaa istutettiin myös Kirkniemen kalkkipitoiseen ja multavaan maaperään. Kirkniemen kartanon esimerkkiä seurasivat ensin Lohjan muut suurkartanot, kuten Laakspohjan kartano, Iso-Pappilan kirkkoherra, varakkaat rusthollarit ja Lohjan rahvas.
Lohjalle perustettiin suomenkielisen maaseudun ensimmäinen koulu vuonna 1659. 1800-luvun puolivälin jälkeen Lohja kehittyi nopeasti. Pitäjässä oli kaksi taajamaa, teollisuusyhdyskunta Virkkala ja kirkon ympärille syntynyt palvelukeskus Lohjannummi. Lohjannummen ensimmäinen kauppa perustettiin vuonna 1861, apteekki vuonna 1862 ja postikonttori vuonna 1865. Vuonna 1865 Virkkalassa käynnistettiin ensimmäinen höyrysaha, samana vuonna kun pitäjään tuli lainakirjasto. Kunnallishallinnon Lohja sai vuonna 1867. Säästöpankki avattiin vuonna 1870. Vuodesta 1897 alkaen Lohjalla jalostettiin kalkkikiveä, vuonna 1906 Mustion ruukinpatruuna Hjalmar Linder rakennutti selluloosatehtaan ja vuonna 1907 Lohjalla avattiin lasitehdas. Länsi-Uudenmaan maaseudun ensimmäinen suomenkielinen oppikoulu alkoi toimia vuonna 1914. Lohjan suojeluskunta
Lohjan suojeluskunta oli yksi valtakunnallisen suojeluskuntajärjestön paikallisista suojeluskunnista. 1918 perustettu Lohjan suomenkielinen suojeluskunta oli alkujaan nimeltään Pohjois-Lohjan suojeluskunta, mutta vuodesta 1939 se otti käyttöön nimen "Lohjan suojeluskunta". Lohja
Lohjan kaupungin viralliset kaupunginosat ovat: Ahtsalmi, Anttila, Gruotila, Gunnarla, Hiidensalmi, Immula, Jönsböle, Keskilohja, Kirkniemi (ruotsiksi "Gerknäs"], Kyrkstad, Lempola, Maksjoki, Metsola, Moisio, Muijala, Myllylampi, Neitsytlinna, Ojamo, Ojamonkangas, Paloniemi, Pappila, Pappilankorpi, Perttilä, Pitkäniemi, Routio, Röylä, Sammatti, Vappula (ruotsiksi "Vabby"), Ventelä (ruotsiksi "Vendelä"), Vienola ja Virkkala (ruotsiksi "Virkby"). Karjalohja
Karjalohja liittyi Lohjan kaupunkiin 1. tammikuuta 2013. Karjalohjan kunnanvaltuusto pyörsi aiemman kantansa maaliskuussa 2008, ja päätti aloittaa liitosneuvottelut. Karjalohjan kunnanvaltuusto hyväksyi kesäkuussa neuvotellun sopimuksen äänin 11–2. Lohjan kaupunginvaltuusto hyväksyi liittymisen 4. elokuuta 2008. Liitoksen ehtona on, että Lohja osallistuu Karjalohjan talousarvioiden hyväksymiseen ennen kuntaliitosta. Kaupunkioikeudet
Suomessa kaupunginoikeudet lakkasivat olemasta vuoden 1977 alussa, jolloin voimaan tullut uusi kunnallislaki poisti kuntamuotojen väliset erot. Ruotsissa kuntamuotojen erot poistuivat muutamaa vuotta aiemmin vuonna 1971, siellä kaupunki-nimityskin poistui silloin virallisesti käytöstä. Vielä 1990-luvun lopulla oli tosin eräitä vain kaupunkeja koskevia säädöksiä mm. rakennuslaissa, mutta ne eivät koskeneet kuntia, jotka olivat tulleet kaupungeiksi myöhemmin kuin uuden kunnallislain tullessa voimaan. Toisaalta ne koskivat paitsi niitä kaupunkeja, jotka kunnallislain voimaanastumiseen astikin olivat olleet kaupunkeja, myös niitä kaupunkeja, jotka olivat olleet lain voimaanastumiseen asti kauppaloita (lain astuessa voimaan kaikista Suomen kauppaloista tuli kaupunkeja paitsi Karhulasta, joka yhdistettiin Kotkaan). Kehra
Kaupunkioikeudet Kehra sai vuonna 1993, mutta vuonna 2002 se menetti itsenäisen asemansa tultuaan liitetyksi Anijan kuntaan. Nummi (Lohja)
Nummi oli Lohjan kappeliseurakunta, ja sillä oli oma hautausmaa 1600-luvulta asti. Vuonna 1822 rakennettiin harmaakivikirkko. Nummi erosi emäpitäjästään Lohjasta vuonna 1843. Haarla, Hakula, Heijala, Heimola, Huhti, Hyrsylä, Hyvelä, Immola, Jakova, Järvenpää, Jättölä, Korkianoja, Kovela, Leppäkorpi, Luttula, Maikkala, Maskila, Mettula, Miemola, Millola, Mommola, Mäntsälä, Nummi, Näkkilä, Oinola, Oittila, Pakkala, Pälölä, Raatti, Remala, Rettlahti, Röhkölä, Salo, Saukkola, Sierla, Sitarla, Tavola, Varttila ja Vivola. Lobnja
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1902 rakennetusta rautatieasemasta ja sitä ympäröineistä kylistä. 1920-luvulla Lobnjan taajamaan syntyi teollisuutta. Toisessa maailmansodassa neuvostoarmeija pysäytti saksalaiset panssarivaunujoukot Lobnjan lähellä Krasnaja Poljanassa. Vuonna 1961 taajamasta tuli kaupunki. Krasnaja Poljanan taajama liitettiin siihen vuonna 1975 ja Lugovaja vuonna 1976. Nykyään Lobnjassa on mm. sähköteknistä, metalli-, rakennustarvike ja elintarviketeollisuutta. Jyväskylä
1948 liitettiin kaupunkiin Lahjaharju. Maalaiskuntakin oli enimmäkseen liitoksen kannalla. Maalaiskunta esitti jopa kaupungin esittämää liitosta laajempaa liitosaluetta, jotta rajasta tulisi luonnollisempi. Samalla Tyyppälänpohjan niittypalsta siirrettiin takaisin kaupungista maalaiskuntaan, koska se oli siirretty kaupunkiin erehdyksessä. Samana vuonna kaupunki esitti hyvin laajaa liitosta maalaiskunnasta kaupunkiin, mutta se ei toteutunut selvitysmies Kalle Tarkan hidastelun takia. Duisburg
Myöhemmin Saksan keisari Lothar III havaitsi kuitenkin Duisburgin sijainnin edulliseksi, ja vuonna 1279 hän myönsi sille vapaan valtakunnankaupungin oikeudet. Pian tämän jälkeen kaupunki liittyi myös Hansaliittoon. Lohjan paperitehdas
Vuonna 2005 UPM-Kymmene Oyj myi tehtaan Loparex Groupin mukana hollantilaiselle pääomasijoittaja ABN Amrolle. Huhtikuussa 2008 Loparex Group ilmoitti myyvänsä Loparex Oy:n ja siihen kuuluvan Lohjan tehtaan eteläafrikkalaiselle Mondi Groupille. Limbaži
Limbaži perustettiin 1200-luvulla ja se sai kaupunkioikeudet vuonna 1385. Se on yksi Latvian vanhimmista kaupungeista. Kaupungin asukkaista 87 prosenttia on latvialaisia, ja loput ovat ulkomaalaisia. Lohjan sähkörautatie
Lohjan sähkörautatie oli Lohjalla sijainnut sähköistetty raideleveydeltään 750 millimetrin kapearaiteinen rautatie, joka yhdisti vuosina 1906–1907 Lohjanjärven rantaan Pitkäniemeen rakennetun selluloosatehtaan ja Valtionrautateiden Lohjan rautatieaseman. Rautatien rakennutti selluloosatehtaan omistaja, kamariherra Hjalmar Linder. Epäitsenäinen kauppala
Ikaalisten maalaiskuntaan kuulunut Ikaalinen, Suomen vanhin kauppala, oli epäitsenäinen kauppala vuodesta 1858 vuoteen 1972, jolloin koko Ikaalisten maalaiskunta muutettiin itsenäiseksi kauppalaksi. Iisalmi oli Iisalmen maalaiskuntaan kuulunut epäitsenäinen kauppala vuodesta 1860 vuoteen 1891, jolloin se muuttui kaupungiksi. Lahti oli Hollolaan kuulunut epäitsenäinen kauppala vuodesta 1878 vuoteen 1905, jolloin se muutettiin Lahden kaupungiksi. Salo perustettiin epäitsenäiseksi kauppalaksi Uskelan pitäjään vuonna 1887, mutta vuonna 1891 siitä tuli itsenäinen kunta. Vammala oli Tyrvääseen kuulunut epäitsenäinen kauppala vuodesta 1907 vuoteen 1915, jolloin se erosi Tyrväästä muuttuen itsenäiseksi kauppalaksi. Lahden historia
Vuoden 1878 palonsa jälkeen epäitsenäiseksi Lahden kauppalaksi muuttunut Lahti sai kaupungin oikeudet 1905, mitä Lahden kaupunki juhli satavuotisjuhlanaan 2005. Satavuotisjuhliin liittyi useita tilaisuuksia, joista ehkä näyttävin oli 20. elokuuta 2005 järjestetty marssi. Oha
Asutus perustettiin alun perin "Ohe"-nimisenä 1880, pian sen jälkeen, kun alueelta löytyi maaöljyä. Ainun kieleen perustuva nimi tarkoittaa pahaa vettä. Teollinen öljyntuotanto aloitettiin 1923 saaren japanilaismiehityksen aikana (1920-1925). Kaupunkioikeudet Oha sai 1938. Suomen kaupungit
Vuonna 1959 säädettiin laki, jonka mukaan nämä velvoitteet eivät enää koskeneet vastedes perustettavia uusia kaupunkeja. Heti seuraavan vuoden alusta Hyvinkää, Kouvola, Riihimäki, Rovaniemi, Salo ja Seinäjoki saivatkin kaupunginoikeudet. Näin Suomeen syntyi maalaiskunnan, itsenäisen kauppalan ja kaupungin rinnalle neljäs kuntamuoto, uusi kaupunki, jonka asema lainsäädännössä sijoittui vanhan kaupungin ja itsenäisen kauppalan väliin. Vanhoja kaupunkeja perinteiset kaupunkien erityisrasitukset koskivat edelleen, kunnes vuonna 1977 uusi kunnallislaki poisti melkein kaikki lainsäädäntöerot eri kuntamuotojen välillä. Vuosina 1960–1974 oli monet entiset kauppalat jo muutettu kaupungeiksi, joskin uusiakin kauppaloita vielä perustettiin. Vuonna 1977 loputkin kauppalat muutettiin kaupungeiksi lukuun ottamatta Karhulaa, joka liitettiin Kotkan kaupunkiin. Vantaa
Vuonna 1865, kun kunnallishallinnosta annetun asetuksen mukaisesti perustettiin maalaiskunnat, siihenastisen Helsingin pitäjän nimeksi tuli Helsingin maalaiskunta. Kun se yli sata vuotta myöhemmin aiottiin muuttaa kauppalaksi, nimivaihtoehtoina olivat muun muassa "Helsingin kauppala", "Helsinginjoen kauppala" ja "Vantaanjoen kauppala". Lopulliseksi nimeksi valittiin lyhyesti "Vantaan kauppala" Vantaanjoen mukaan. Vantaa tuli kauppalaksi vuoden 1972 ja kaupungiksi vuoden 1974 alussa. Lohja
Nykyään kaivosteollisuutta merkittävämpi työllistäjä Lohjalla on metsäteollisuus. Myös sen juuret ulottuvat 1800-luvun lopulle. Kamariherra Hjalmar Linder perusti Lohjan Selluloosatehtaan Pitkäniemeen vuonna 1906. Samana vuonna Linder rakennutti myös Lohjan sähkörautatien Lohjan rautatieasemalta selluloosatehtaalle. Rata avattiin vuonna 1912 yleiselle liikenteelle, ja siitä tuli Suomen ensimmäinen yleistä liikennettä välittänyt sähkörautatie. Nykyään tehtaassa ei enää valmisteta selluloosaa, vaan se on erikoistunut irroke- ja muihin erikoispapereihin. Vuoden 2008 huhtikuussa tehdas työllisti noin 350 henkilöä. Kesään 2015 saakka Mondi-nimisenä toiminut paperitehdas suljettiin lopullisesti. Jyväskylä
Jyväskylä irrottautui Laukaasta anomalla kaupunkioikeuksia. Hankkeen aloitti majuri Carl Christian Rosenbröijer esittämällä sitä 1823 Laukaan pitäjänkokouksessa. Kaupunginoikeudet saatiin 1837, ja nykyisen kaupungin alueen ydinalueella sijainneiden Taavettilan ja Mattilan talojen isännät joutuivat myymään maitaan kaupunkia varten. Heitä uhattiin pakkolunastuksella. Vain pieni osa tuosta kaupungille saadusta alueesta asemakaavoitettiin, mutta alueen oli pakko olla huomattavasti laajempi, jotta kaupungin lehmille riitti laidunmaata – tuolloin Suomen kaupungeissakaan ei ollut epätavallista, että asukkaat omistivat lehmiä. Lohja (yritys)
Lohjan kalkkitehdas osti Iskumetalli Oy:n vuonna 1946. Tuolloin yhtiön päätuotteena olivat pumput. Kaksi vuotta myöhemmin Iskumetalli aloitti Luxor-radioiden valmistamisen lisenssillä. Vuonna 1958 alkoi mustavalkotelevisioiden tuotanto. Uudenmaan historia
Helsingin ympärille syntyneet huvilayhdyskunnat saivat itsenäisen kauppalan tai kunnan aseman 1920-luvun alkupuoliskolla. Maakunnan ensimmäinen kauppala oli Kauniainen, joka erotettiin Espoosta vuonna 1920. Sisämaassa rautateiden ja teollisuuden myötä syntyneistä taajamista perustettiin kauppaloita: Kerava 1924, Hyvinkää 1926 ja Karjaa 1930. Puunjalostuksen ja kaivosteollisuuden varassa kasvanut Lohja muutettiin kauppalaksi 1926. Kauppala erotettiin keskiaikaisesta Lohjan emäpitäjästä. Karkkila syntyi metalliteollisuuden ympärille, se erotettiin kauppalaksi Pyhäjärvi Ul:n kunnasta 1932. Haag
Kaupunkioikeudet Haag sai vasta ranskalaisen miehityksen aikana vuonna 1806. Vuoden 1850 jälkeen hallitus alkoi näytellä merkittävämpää osaa hollantilaisessa yhteiskunnassa, ja Haag alkoi kasvaa voimakkaasti. Kaupungin vanhat osat ovatkin enimmäkseen 1800-luvun loppupuolelta ja 1900-luvun alkupuolelta. Lollar
Kaupunki mainittiin asiakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1242. Kaupungin läpi virtaa Lahnjoki. Lollar on rakentunut noin 3 km:n mittaisen pääkadun varrelle. Katu on eteläosaltaan Giessenstrasse ja pohjoisosaltaan Marburgerstrasse. Kaupungin rautatieasema on Frankfurtin ja Marburgin rautatien varrella. Lohjankylä
Lohjalle perustettiin 1659 suomenkielisen maaseudun ensimmäinen koulu. Vuodesta 1914 aina 1930-luvun lopulle kylässä toimi Suomen ensimmäinen kouluparantola. Lohja (yritys)
Yhtiöstä muodostettiin osakeyhtiö vuonna 1914 ja se listattiin Helsingin pörssiin vuonna 1927. Yhtiön ensimmäinen toimitusjohtaja oli kalkkitehdasta alusta alkaen johtanut Petter Forsström, joka oli Karl Forsströmin poika. Hänen toimitusjohtajakautensa jatkui vuoteen 1962 saakka. Lohja
Kustaa Vaasa antoi jo 1542 Eerik Flemingille luvan rautamalmin louhintaan, ja Ojamon rautakaivoksen sanotaankin olevan Suomen ensimmäinen. Rautaa tärkeämmäksi kaivannaiseksi osoittautui kuitenkin kalkkikivi, jota on kaivettu Lohjalla Ojamon avolouhoksen lisäksi Törmän ja Solhemin avolouhoksista, sekä myöhemmin Tytyrin kaivoksesta. Lohjalla on Tytyrin lisäksi sijainnut 1990-luvun laman aikana suljettu, vuonna 1897 perustettu Virkkalan kalkkitehdas. Kalkkikaivostoiminnan aloitti Petter Forsströmin luotsaama Lohjan Kalkkitehdas Oy, mutta vuonna 1992 toiminta myytiin nykyiselle Nordkalk Oyj:lle. Latvia
Kuuluessaan Ruotsille oli Riika koko Ruotsin suurin kaupunki. Ruotsi menetti Liivinmaan ja Vironmaan Venäjälle suuressa Pohjan sodassa ja lopullisesti Uudenkaupungin rauhassa 1721. Puolan jaossa 1772 Venäjä sai myös Latgallian alueen ja Puolan kolmannessa jaossa 1795 Kuurinmaan. Sekä Liivinmaa että Kuurinmaa olivat vuoteen 1917 saakka Venäjän kuvernementteja, joista Liivinmaahan kuului myös nykyisen Viron eteläosa. Lisäksi nykyisen Latvian itäosa kuului Vitebskin kuvernementtiin. Teollisuuden lisääntymisen myötä latvialaisprovinssien talous koheni ja väestö lisääntyi nopeasti, niin että Liivinmaan kuvernementti ja Kuurinmaan kuvernementti olivat koko Venäjän imperiumin kehityksen kärjessä. Maatalousväestön olot heikkenivät kuitenkin aluksi maaorjuuden vuoksi. Maaorjuus lakkautettiin Liivinmaalla 1817, Kuurinmaalla 1819 ja Latgalliassa vasta 1861. Maakysymys ratkaistiin niin, että aatelisto säilytti omistusoikeutensa maaorjuuden loputtuakin. Maanosto-oikeuden maatalousväestö sai vasta 1863. Loimaa
Loimaa (vanh. ruots. "Loimijoki") on Varsinais-Suomessa sijaitseva kaupunki ja Loimaan seutukunnan keskus. Loimaan kunta yhdistettiin silloiseen Loimaan kaupunkiin 1. tammikuuta 2005, jolloin Loimaan vaakunaksi tuli entisen Loimaan kunnan vaakuna. Alastaro ja Mellilä liitettiin Loimaaseen 1. tammikuuta 2009, jolloin kaupunki sai nykyiset rajansa. Metsämaa oli liitetty Loimaan kuntaan jo vuonna 1976. Loimaan naapurikunnat ovat Huittinen, Humppila, Koski Tl, Marttila, Oripää, Punkalaidun, Pöytyä, Somero, Säkylä ja Ypäjä. Lohja
Lohjan kaupungin ylin päättävä toimielin on kaupunginvaltuusto, jossa on 51 valtuutettua. Kaupunginvaltuuston puheenjohtajana toimii SDP:n Joona Räsänen. Lohjan kaupunginhallituksen muodostaa 13 valtuuston valitsemaa jäsentä, ja sen puheenjohtajana toimii Kokoomuksen Jussi Patinen. Lappeenranta
Lappeenrannan kaupungin perustamista esitti silloinen Viipurin ja Savonlinnan läänin maaherra Johan Rosenhane vuonna 1649, ja samana vuonna Lappeenranta sai kaupunkioikeudet kuningatar Kristiinalta, joka allekirjoittaessaan perustamisasiakirjaa antoi kaupungille sinetin, jonka kuviona oli villi metsäläinen. Tästä syystä kaupungin ruotsinkieliseksi nimeksi tuli Villmanstrand. Varsinaisen kaupungiksi julistamisen suoritti kenraalikuvernööri Pietari Brahe. Lappeenranta perustettiin maakaupungiksi. Kaupungin porvarit saivat harjoittaa kauppaa muiden maakaupunkien ja tapulikaupunkien, kuten Viipurin, kanssa. Suoraan ulkomaankauppaan heillä ei ollut lupaa. Lyon
Lyon perustettiin Rooman valtakunnan aikana 43 eaa., jolloin sen nimeksi tuli Lugdunum, kelttiläisen auringonjumalan Lughin mukaan. Siitä tuli nopeasti Gallian keskus, koska se sijaitsi Kaakkois-Ranskasta Pohjois-Ranskaan vievän väylän varrella kahden merkittävän joen yhtymäkohdassa. 1400-luvulla Lyonista tuli Ranskan taloudellinen keskus ja se jatkoi kehitystään Pariisin kanssa kilpailevana kaupunkikeskuksena. Lyon on jo vuosisatoja ollut tunnettu gastronomiastaan, kudonnastaan ja silkkikaupastaan. Kaupungin lähistöllä sijaitsee kaksi tunnettua viininkasvatusaluetta, Beaujolais pohjoisessa ja Côtes du Rhône etelässä. Lennart Heljas
Heljas valmistui ylioppilaaksi vuonna 1914, suoritti teologian erotutkinnon ja sai pappisvihkimyksen vuonna 1918 ja suoritti pastoraalitutkinnon vuonna 1920. Valmistuttuaan Heljas toimi ensin pappina, uskonnon opettajana ja vankilapastorina Helsingissä ja Vaasassa vuosina 1918–1920. Vuodet 1920–1931 hän oli merimiespappina Cardiffissa ja Lontoossa. Vuosina 1931–1937 hän toimi kirkkoherrana Kaavilla ja vuodet 1937–1967 Kuopion maaseurakunnan kirkkoherrana. Rovastin arvon hän sai vuonna 1945. Karkkilan kirkko
Tarkkaa tietoa ei ole, milloin Pyhäjärvi, alkujaan Pahajärvi, josta Karkkila on myöhemmin erotettu omaksi kunnakseen, sai kappelioikeudet, mutta kuninkaalle lähetetyn anomuskirjeen perusteella on oletettu sen tapahtuneen 1654. Sitä ennen se kuului Vihdin seurakuntaan ja sitä kautta Lohjan laajaan kirkkopitäjään. Omaksi kirkkoherrakunnaksi se erotettiin 1881. Lohja
Vuoden 2017 lopussa Lohjalla oli 46 785 asukasta, joista 38 194 asui taajamissa, 7 965 haja-asutusalueilla ja 626 asukkaan asuinpaikan koordinaatit eivät olleet tiedossa. Taajama-aste lasketaan niistä asukkaista, joiden asuinpaikan koordinaatit ovat tiedossa; Lohjan taajama-aste on 82,7 %. Lohjan taajamaväestö jakautuu 11 eri taajaman kesken: Lohjan kunta
Lohjan kunnan naapurikunnat Lohjan kaupungin lisäksi olivat Inkoo, Karjaa (aiemmin Karjaan mlk), Karjalohja, Nummi-Pusula (aiemmin Nummi), Sammatti, Siuntio ja Vihti. Lidköping
Lidköping sai kaupunginoikeudet vuonna 1446 Ruotsin silloiselta kuninkaalta Kristoffer Baijerilaiselta. Oikeudet säilyivät vuoteen 1971, jolloin Ruotsissa siirryttiin yhtenäiseen kuntamuotoon. Kuntaliitos toteutettiin kyseisessä "kuntablokissa" jo 1969, joten parin vuoden ajan koko Lidköpingin kuntaa pidettiin kaupunkina. Ljubljana
Slovenia julistautui itsenäiseksi vuonna 1991, jolloin Ljubljanasta tuli uuden valtion pääkaupunki. Itsenäistymistä seurasi lyhyt Slovenian sota, mutta kaupunki säästyi sodan vaikutuksilta. Ljubljanan läheinen lentokenttä oli yksi taistelupaikka ja sodan aikana Ljubljanan yläpuolella ammuttiin alas kaksi helikopteria. Kyseessä oli sodan ensimmäiset uhrit. Ojamonkangas
Kaupunginosa sai alkunsa 1960-luvulla, kun asuntopulan vaivaaman Lohjan kauppalan kauppalanjohtaja Toivo Peltonen kävi neuvotteluja maahankinnoista Ojamon kartanon omistajan Antti Savolaisen kanssa. Vuonna 1963 päästiin sopimukseen, jolla kauppala osti Savolaiselta 40 hehtaarin alueen. Kaupan jälkeen kauppala teetti alueelle asemakaavan, ja seuraavana vuonna julistettiin urakkakilpailu koko alueen rakentamisesta. Kilpailun voitti Ruola Oy, jonka kanssa kauppala allekirjoitti 20. tammikuuta 1965 sopimuksen paitsi koko alueen rakennuskannan, myös kunnallistekniikan rakentamisesta. Luettelo Karjalan tasavallan kaupungeista ja kaupunkityyppisistä taajamista
Vuosiluvut tarkoittavat vuotta, jolloin kaupunki on perustettu tai asutuskeskus on saanut kaupungin statuksen. Poventsa oli kaupunkina vuodesta 1782 aina 1920-luvulle asti. Siitä tuli kaupunkityyppinen taajama vuonna 1938. Mahiljou
Kaupunki mainitaan 1267 linnan sijaintipaikkana Kiovan Rusjin alueella. Joidenkin tutkijoiden mukaan paikkakunnan nimi Mogiljov pohjautuu Polotskin ruhtinaan nimeen tai viittaa hautapaikkaan. 1300-luvulta Mogiljov oli osa Liettuan suuriruhtinaskuntaa. Vuonna 1526 paikkakunta sai kaupunkioikeudet ja oli koko Liettuan toiseksi suurin kaupunki. Vuonna 1561 Magdeburgin kaupunginoikeudet. Siitä tuli vuoden 1569 unionisopimuksen seurauksena osaksi Puola-Liettuaa. Käsityöläiset ja köyhät kaupunkilaiset kapinoivat puolalaisten asettamia veroja vastaan 1606–1610. Suuren Pohjan sodan aikana 1708 Ruotsin Kaarle XII:n joukot ryöstivät ja tuhosivat kaupungin. Suomen kaupungit
Vielä tämän jälkeen Suomessa kaupungeilla oli joukko erityisiä oikeuksia ja velvollisuuksia, joita muilla kunnilla ei ollut. Näitä oikeuksia ja velvollisuuksia ei ollut myöskään kauppaloilla, joita alettiin perustaa 1800-luvulla. Kaupungit muun muassa ylläpitivät maistraattia ja raastuvanoikeutta; maaseudulla vastaavia tehtäviä hoitivat valtion viranomaiset, kuten nimismies ja kihlakunnanoikeus. Sen jälkeen kun Lahti vuonna 1905 muutettiin kaupungiksi, ei uusia kaupunkeja enää vuosikymmeniin perustettu. Lohjan paperitehdas
Vuonna 1929 yhtiö siirtyi Haarlan suvun omistukseen. Tuotanto monipuolistui, kun vuonna 1938 valmistui tehtaan ensimmäinen paperikone. Samana vuonna yhtiön nimeksi tuli Lohja-Kotka Oy. Paperin jalostus tehtaassa alkoi vuonna 1963. Vuonna 1968 yhtiön osakekanta siirtyi Joutseno-Pulpille ja tehtaan nimeksi tuli Joutseno Pulp Lohjan tehtaat. Lohjan Pyhän Laurin kirkko
Kirkko kuuluu Museoviraston vuonna 2009 määrittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Ympäristöön kuuluvat muun muassa 1950-luvulla rakennettu seurakuntatalo sekä keskiaikaisella paikallaan oleva pappila, jonka nykyisin Lohjan museona toimiva päärakennus on 1800-luvun lopulta. Gornjak
Seudulta vuonna 1751 löydettyä Zolotuhan malmiesiintymää hyödynnettiin 1800-luvun puoliväliin saakka ja uudelleen vuodesta 1939 lähtien. Vuonna 1942 Zolotuhan kylän paikalle perustettiin kaivostyöläisasutus, joka sai nimen Gornjak. Vuonna 1954 siitä tuli Lokotin piirin keskus ja vuonna 1969 kaupunki. Lüdenscheid
Lüdenscheid sai kaupunginoikeudet 1200-luvun toisella puoliskolla. 1400- ja 1500-luvuilla kaupunki oli Hansaliiton jäsen. Vuonna 1815 kaupungista tuli osa Westfalenia. Kalajoki
Keskiajalla Kalajoki kuului Salon seurakuntaan. Vuonna 1525 Kalajoesta muodostettiin Salon kappeliseurakunta. Himanka taas kuului aluksi Pietarsaaren hallintopitäjään, 1490-luvulta lähtien Kokkolan hallintopitäjään. Kalajoesta muodostettiin 1570-luvulla oma hallintoalue, johon kuuluivat Alavieska, Ylivieska, Sievi, Reisjärvi, Nivala ja Haapajärvi. Samana vuonna muodostettiin myös Lohtajan hallintopitäjä, johon kuului Himanka. Himanka kuului aluksi Lohtajan seurakuntaan, mutta itsenäistyi Lohtajan kappeliseurakunnaksi 1700-luvun alussa. Ikalaborgin vapaaherrakunta vallitsi alueella ruotsalaisena läänityksenä vuodesta 1652 reilut parikymmentä vuotta. Levanger
Levanger sai luotsiasemaoikeudet () ensimmäisen kerran 1836 ja menetti ne kuntaliitoksen yhteydessä vuonna 1962. Vuonna 1997 paikkakunta sai kaupunkistatuksen uudelleen. Lohja
Kaupungin keskustaajama on lihavoitu. Asteriskilla (*) merkityt taajamat kuuluvat tähän kaupunkiin vain osittain. Lohjan keskustaajama ulottuu pieniltä osin myös Siuntion kunnan alueelle. Nummelan taajama ulottuu pääosin Vihdin kunnan alueelle. Borzja
Paikkakunta on syntynyt 1770-luvulla. Ensimmäiset asukkaat olivat burjaatteja ja evenkejä. Rautatien rakentamisen jälkeen vuonna 1899 Borzjasta tuli huomattava kaupan keskus. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1950. Loviisa
Degerbyn kaupunki perustettiin Pernajan Degerbyn ratsutilan maille vuonna 1745 raja- ja linnoituskaupungiksi. Itäinen Suomi tarvitsi uutta tapulikaupunkia Turun rauhassa vuonna 1743 siirtyneen itärajan vuoksi. Rajan taakse jäi Itä-Suomen ainut tapulikaupunki Hamina. Vasta perustettuun kaupunkiin ryhdyttiin vuonna 1748 rakentamaan Loviisan linnoituksena tunnettua rajalinnoitusta, jonka rakennustyöt jäivät kuitenkin kesken Ruotsin kuningaskunnan rahavaikeuksien vuoksi. Linnoituksesta ehti valmistua ainoastaan osa ulkovarustuksista. Linnoituskaupungin historiasta muistuttavat nykyisen keskustan itäpuolella sijaitsevat bastionit Rosen ja Ungern. Lohikoski
Lohikoski liitettiin Jyväskylän kaupunkiin vuoden 1941 alueliitoksessa.
Vuonna 1951 valmistui Lohikosken ensimmäinen asemakaava, jota ei kuitenkaan toteutettu. Lohikosken uusi asemakaava hyväksyttiin vuonna 1962, ja aluetta rakennettiin pääosin 1960- ja 1970-lukujen aikana. Alueen läpi johtavasta Tyyppäläntiestä muodostui keskeinen tie liikenteen kannalta. Rakennuskanta sisälsi paljon niin kerrostaloja kuin rivi- ja pientalojakin, ja asemakaavan rakennuskanta oli tiiviimpää ja luontoystävällisempää kuin aiemmin. Päämääränä oli myös luoda selkeä lähiökeskusta, johon sijoitettiin vähittäiskaupan palvelut ja yleiset rakennukset. Vuonna 1966 Lohikoskelle rakennettiin kirjasto sekä ostoskeskus ja myös Lohikosken kirkko vihittiin käyttöön. Lohikosken koulu aloitti toimintansa syksyllä 1967, ja Lohikosken keskustaan rakennettiin päiväkoti vuonna 1982. Lohjan museo
Kotiseututkimuksen isänä pidetyn Robert Boldtin aloitteesta perustettiin 1894 Lohjan Kotiseutututkimuksen Ystävät ry, joka on Suomen ensimmäinen kotiseutuyhdistys. Sen piirissä heräsi ajatus museosta. Museo siirtyi 1978 Lohjan kaupungin ja Lohjan kunnan omistukseen, ja seurakunta vuokrasi sille toimitilaksi pappilan.