Montako lentotukialusta Japanilla oli toisessa maailmansodassa?
Toinen maailmansota
Kuukautta myöhemmin Japani lähetti voimakkaan laivasto-osaston valtaamaan keskellä Tyyntämerta sijaitsevaa Midwayn tukikohta-atollia, mutta yllättäen amerikkalaisten ilma-ase onnistui upottamaan neljä japanilaista lentotukialusta Midwayn taistelussa osittain hyvän onnen, osittain paremman taktiikan ja tiedustelun takia – syöksypommittajat saivat rauhassa pommittaa lentotukialuksia, joiden kannet olivat täynnä pommeja, torpedoja ja polttoainetta. Suonenisku merkitsi Japanin joutumista puolustuskannalle.
Itsemurhaisku
Toisen maailmansodan aikana osa japanilaisista lentäjistä osallistui kamikaze-hyökkäyksiin. Kamikaze-hyökkäys oli rituaalinen itsemurha, jossa pommikone ohjattiin maaliin eli viholliskohteeseen, ja saatiin aikaan mahdollisimman suuri tarkkuus ja tuho. Tyynenmeren sodassa useat Yhdysvaltain sotalaivat kärsivät merkittävää vahinkoa kamikaze-lentäjien ansiosta. Hirohito
Hirohito johti Japanin toiseen maailmansotaan pääministerinään Hideki Tōjō. Japani liittoutui sodassa Italian ja Saksan kanssa ja liittyi näin akselivaltoihin. Japani taisteli Tyynellämerellä ja valloitti Intian saaristoa. Japanista tuli Tyynenmeren valtias, lukuun ottamatta Yhdysvaltain hallussaan pitämiä alueita. Jopa Australiassa pelättiin keisarillisen Japanin armeijan hyökkäystä vuonna 1941. Hirohito halusi kuitenkin hallita koko Tyynenmeren aluetta, ja koska osa sen alueista oli Yhdysvaltain hallussa, Japani hyökkäsi vuonna 1941 Yhdysvaltoihin näyttääkseen vahvuutensa ja ilmaistakseen tällä tavalla olevansa Tyynenmeren herra. Hirohito ja Tōjō luultavasti ajattelivat Yhdysvaltain perääntyvän hyökkäyksen jälkeen ja vetävän joukkonsa pois Tyynenmeren alueelta. Japani teki joulukuussa 1941 tuhoisan iskun Yhdysvaltain meritukikohtaan Pearl Harboriin. Useita sotilaita kuoli ja laivoja upposi. Yhdysvallat julisti sodan Japanille, ja Japanin liittolainen Saksa julisti sodan Yhdysvalloille. Saksasta ei kuitenkaan ollut tuolloin konkreettista apua Japanille. Yhdysvaltain joukot sotivat pitkään Japanin armeijaa vastaan Tyynellämerellä. Elokuussa 1945 Yhdysvallat pudotti kaksi atomipommia Japaniin, Hiroshimaan ja Nagasakiin. Useita Hirohiton kenraaleja sekä myös pääministeri Tōjō teloitettiin sodan jälkeen sotarikoksista syytettyinä, mutta Hirohito kuitenkin säästyi. Kolmen alkuperäisen akselivallan johtajista vain Hirohito pysyi yhä vallassa sodan jälkeen. Yokosukan laivaston lentotekninen varikko
Toisessa maailmansodassa lentovarikko suunnitteli laivaston ilmavoimille useita konetyyppejä, vaikka se itse valmisti vain joitakin malleja. Suunnitellut koneet valmistettiin Aichi Kokukilla, Watanabe Tekkojon terästehtaalla (vuodesta 1943 Kyūshū Hikōki Kabushiki-kaisha eli Kyushun lentokonetehdas) ja Hiron laivastontelakalla. Porkkalan vuokra-alue
Vuokra-alueella toimi Neuvostoliiton laivastotukikohta. Varsinainen sotasatama rakennettiin Upinniemeen ja huoltosatama Båtvikiin. Porkkalanniemen Friggesbyhyn rakennettiin lentokenttä, jota käyttivät ainakin MiG-15-suihkuhävittäjät. Degerbyssä sijaitsi tukikohdan toinen, rajavartioston käytössä ollut pienempi lentokenttä. Alueen hallintokeskus toimi Kirkkonummen kirkonkylässä. Tukikohdan strategisesti tärkein osa oli kuitenkin Mäkiluodon linnake kaksoistykkitorneineen. Washingtonin laivastosopimus
Vuonna 1931 Yhdysvallat oli edelleen paljon alle sopimuksen sallimien rajojen tukialuksien suhteen. "USS Ranger (CV-4)" (14 700 tonnia) oli ensimmäinen Yhdysvaltain lentotukialus, joka oli suunniteltu alkujaan sellaiseksi. Koska muita suuria sotalaivoja ei sopimuksen takia voinut rakentaa, alkoi laivasto suunnitella vielä kahden uuden tukialuksen rakentamista. Vuonna 1933 kongressi hyväksyi rahoituksen näille uusille tukialuksille: "USS Yorktown (CV-5)" (20 100 tonnia) ja "USS Enterprise (CV-6)" (20 100 tonnia). Edelleen sopimuksen rajoittamaan 137 000 tonniin sitoutuneena aloitettiin viimeisen sotia edeltävän tukialuksen "USS Wasp (CV-7)" (14 900 tonnia) 1. huhtikuuta 1936, jonka jälkeen Yhdysvaltain laivastolla oli kuusi lentotukialusta, yhteensä 137 000 tonnia, jossa määrä pysyi siihen saakka kun Japani irtaantui sopimuksesta 1936. Toisen maailmansodan alkaessa Yhdysvalloilla kuusi lentotukialusta, kun mukaan ei lasketa vanhaa "USS Langley (CV-1)" -tukialusta, joka oli muutettu vesitasojen kuljetusalukseksi vuonna 1936, jotta uusi "USS Wasp (CV-7)" voitiin rakentaa. Sopimus ja hyökkäys Pearl Harboriin 7. joulukuuta 1941 olivat pääasialliset syyt Yhdysvaltain laivasto muuttumiseen taistelulaivakeskeisestä lentotukialuskeskeiseksi. Toinen maailmansota
Japanin antautuminen liittoutuneille johti Yhdysvaltain miehityshallintoon. Japanin yhteiskunta oli ensimmäiset miehitysvuodet sekasorron tilassa ja pommitetuissa kaupungeissa vallitsi kodittomuus ja elintarvikkeiden pula. Yhdysvaltain presidentti Harry S. Truman nimitti kenraali Douglas MacArthurin Japanin miehityshallinnon ylipäälliköksi ja SCAP-valvontakomission komentajaksi johtamaan maan demokratisoitumista ja aseistariisuntaa. Miehitykseen osallistui yhdysvaltalaisten lisäksi myös kansainvälisiä joukkoja Brittiläisestä kansainyhteisöstä. Vuonna 1952 Japanista tuli suvereeni valtio, mutta Okinawa oli Yhdysvaltain hallussa vuoteen 1972 asti ja saarella on toiminut nykypäivään asti yhdysvaltalainen sotilastukikohta. Alueluovutuksissa Japani menetti 1900-luvun alussa valtaamansa Korean Yhdysvalloille ja Neuvostoliitolle, Taiwanin saaren Kiinalle, Etelä-Sahalinin ja Kurillit Neuvostoliitolle ja Ryūkyūsaaret Yhdysvalloille, mutta viimeksi mainitut annettiin takaisin Japanille Okinawan miehityksen päätyttyä. Mantšukuossa, Koreassa ja Taiwanissa asuneet japanilaiset karkotettiin kotimaahansa. MacArthur jätti keisari Hirohiton ja keisarillisen perheen sotarikosoikeudenkäyntien ulkopuolelle saadakseen symbolin Japanin kansan yhtenäisyydelle. Keisarin virasta tuli seremoniallinen instituutio ja keisarikultin purkamiseksi Hirohiton oli ilmoitettava kansalle, ettei hän ollut jumalallista alkuperää. Sotatappio oli suunnattoman kansallisen häpeän ja syvän nöyryytyksen aihe japanilaisille, joilla oli ikivanhoista kansanperinteistä juontuva vahva kunniantunto. Yhdysvallat aloitti Japanin modernisoimisen ja länsimaalaistamisen, joka kulminoitui pasifistiseen vuoden 1947 perustuslakiin. Sen mukaan Japani on parlamentaarinen demokratia ja ihmisoikeuksia noudattava oikeusvaltio. Perustuslain yhdeksännessä artiklassa varmistettiin Japanin demilitarisointi kieltämällä Japanilta sodankäynti kaikissa poliittisissa ja sotilaallisissa selkkauksissa sekä asevoimien ylläpito. Maassa myös annettiin naisille äänioikeus, hajotettiin zaibatsuiksi kutsutut konglomeraatit ja toimeenpantiin maa- ja koulutusreformit. 1950-luvulla Japani koki ilmiömäisen talouskasvun yhdeksi maailman teknologisesti kehittyneimmistä maista ja johtavista talousmahdeista. Gifu
Vuonna 1940 Gifuun liitettiin entinen Kanōn postiasema ja kaupungin pinta-ala kasvoi huomattavasti. Kanōssa harjoitettiin useita perinteisiä teollisuudenaloja, mikä auttoi kasvattamaan Gifun teollisuustuotantoa. Viereinen Kakamigaharan kaupunki toimi lisäksi Japanin ilmailukeskuksena, joten Gifu nousi toisen maailmansodan aikana tärkeäksi teollisuuskaupungiksi. Niinpä Yhdysvaltain ilmavoimat pudottivat kaupunkiin runsaasti palopommeja. 9. heinäkuuta 1945 kampanja huipentui Gifun pommitukseen, jossa menehtyi 863 henkeä, loukkaantui 520 henkeä ja 20 426 rakennusta vahingoittui. Gifu muistaa näitä tapahtumia joka vuosi 9. heinäkuuta, jolloin rauhankelloja soitetaan jokaisessa kaupungin temppelissä. Consolidated B-32 Dominator
Niin kutsutusti ylätasoisessa (siipien sijainti rungon yläosassa) B-32 Dominatorissa oli 10 hengen miehistö, ja sen edeltäjä oli B-24 Liberator ja seuraaja B-36 Peacemaker. Dominator-konetyyppiä valmistettiin 115 lentokonetta, ja niistä 40 oli TB-32 -koulutusversioita. Toisen maailmansodan loppuun mennessä Dominator-kalusto oli vain kahden laivueen käytössä. Ne olivat 312. pommitusrykmenttiin kuuluneet 386. ja 387. pommituslaivueet. Japani
Vuonna 1931 Japani miehitti Mantšurian ja erosi kaksi vuotta myöhemmin Kansainliitosta sen vaadittua Japanin vetäytymistä. Vuonna 1936 Japani solmi Antikomintern-sopimuksen Saksan ja myöhemmin Italian kanssa, ja liittyi akselivaltoihin vuonna 1941. Kesällä 1937 toisen Kiinan-Japanin sodan puhjettua Japanin joukot alkoivat edetä yhä syvemmälle Kiinaan. Indokiinan miehitys vuonna 1940 avasi tien etenemiselle kauemmas Kaakkois-Aasiaan. Yhdysvallat vastasi Japanin toimiin öljysaarrolla. 7. joulukuuta 1941 Japani hyökkäsi Yhdysvaltojen Pearl Harborin laivastotukikohtaan Havaijilla vetäen Yhdysvallat mukaan toiseen maailmansotaan. Lopulta vuonna 1945 Yhdysvallat pommitti Hiroshimaa ja Nagasakia ydinaseilla, ja Neuvostoliitto julisti sodan Japanille, joka antautui liittoutuneille ilman ehtoja 2. syyskuuta 1945. Sota maksoi Japanille miljoonia ihmishenkiä ja jätti maan infrastruktuurin sekä lähes kaikki suuret kaupungit tuhoutuneiksi. Liittoutuneet perustivat sotarikostuomioistuimen asettaakseen Japanin sodanaikaiset johtajat syytteeseen sotarikoksista, esimerkiksi Nanjingin verilöylystä. Casablanca-luokka
Casablanca-luokka oli Yhdysvaltain laivaston saattuetukialusluokka. Tämän luokan aluksia valmistettiin Kaiserin telakalla 50 kappaletta vajaan kahden vuoden aikana - 3. marraskuuta 1942 - 8. heinäkuuta 1944. Casablanca-luokka on lukumääräisesti suurin koskaan rakennettu lentotukialusluokka. Vain 5 alusta menetettiin toisessa maailmansodassa, mutta kaikki sodasta selvinneet alukset on joko romutettu tai upotettu harjoitusmaaleina. Ainuttakaan Casablanca-luokan alusta, kuten ei muitakaan saattuetukialuksia ole säilynyt. Grumman F4F Wildcat
Grumman F4F Wildcat oli Yhdysvaltain laivaston toisen maailmansodan ensimmäisen puolitoista vuotta käyttämä tukialushävittäjä. General Motorsin valmistama parannettu malli oli palveluksessa sodan loppuun asti saattuetukialuksilla, joilla uudempia, suurempia ja raskaampia hävittäjiä ei voinut käyttää. Kaikkiaan konetta rakennettiin 7 251 kappaletta. Ilmavoimat
Ensimmäisessä maailmansodassa syntyivät lähes kaikki nykyaikaisen ilmasodankäynnin muodot. Koneita käytettiin laajasti ilmapommituksiin, rynnäköintiin vihollisen maakohteita vastaan rintamalla ja niillä pyrittiin saavuttamaan ilmaherruus. Saksa, Ranska ja Britannia rakensivat sodanaikana 50 000–60 000 konetta, eli yhteensä lähes 200 000 konetta. Yleisin lentokonemalli sodassa oli yksipaikkainen, yksimoottorinen kaksitasohävittäjä. Pommikoneet sitä vastoin olivat kaksimoottorisia ja sodan loppupuolella oli jo nelimoottorisiakin pommikoneita. Pommikoneilla tehtiin strategisia pommituksia. Pommikoneiden pieni asekuorma ja lyhyt toimintasäde piti strategiset pommitukset vaikutuksiltaan vähäisinä. Shinano
Shinano () oli keisarillisen Japanin laivaston lentotukialus toisessa maailmansodassa. Sen rakentaminen aloitettiin alun perin kolmantena Yamato-luokan taistelulaivana, mutta Midwayn taistelussa kärsittyjen tappioiden takia japanilaiset ryhtyivät muuttamaan sitä aikansa suurimmaksi lentotukialukseksi. Aluksen status maailman suurimpana lentotukialuksena säilyi aina vuoteen 1955 saakka, jolloin "USS Forrestal" laskettiin vesille. Pearl Harbor
Japani teki 7. joulukuuta 1941 hyökkäyksen Pearl Harboriin ja vaurioitti vakavasti Yhdysvaltojen Tyynenmeren-laivastoa. Iskun seurauksena Yhdysvallat päätti osallistua toiseen maailmansotaan. 2 403 yhdysvaltalaista sai surmansa. Japani menetti 29 lentokonetta ja viisi sukellusvenettä. Kokonaan Yhdysvallat menetti kolme taistelulaivaa: "USS Arizona", "USS Oklahoma" ja "USS Utah". Kaksi muutakin alusta upposi, mutta ne nostettiin telakalle ja korjattiin, ja ne palasivat palvelukseen vuoteen 1944 mennessä. Yksitoista muuta alusta vaurioitui lievemmin ja ne palasivat palvelukseen vuoden 1942 aikana. Tetsuzō Iwamoto
Tetsuzō Iwamoto aloitti toimintansa taistelulentäjänä Kiinan vastaisella rintamalla. Tulikaste tuli Nankingin aikana 25. helmikuuta 1938, jolloin Iwamoto palveli 12. lentorykmentissä, jossa palveli myös Saburō Sakai. Kiinassa "Tetsun" laskettiin saaneen jo 14 ilmavoittoa. Myöhemmin hän osallistui Pearl Harborin hyökkäykseen, Zero-hävittäjällä lentotukialus Zuikakulta toimien. Aichi D1A
Aichi D1A (liittoutuneiden raportointinimi Susie) oli Aichi Kōkūkin valmistama kaksitasoinen kaksipaikkainen syöksypommittaja, jota käytti keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimat toisessa maailmansodassa vuoteen 1942 asti. Sen aseistuksena oli kolme 7,7 mm kevyttä konekivääriä, joista yksi taka-ampumossa. Koneen pommikuorma oli enimmillään 310 kg koneen ulkopuolisissa ripustimissa. Japanin keisarikunta
1940-luvun alussa Japani teki sotaiskun Yhdysvaltoja vastaan Havaijille, jonka jälkeen maa joutui mukaan toiseen maailmansotaan akselivaltojen puolelle. Sodan aikana Japani teki iskuja muun muassa Australiaan. Japani joutui sodan seurauksena pikkuhiljaa perääntymään ja lopullisen niitin toi Yhdysvaltojen suorittamat ydinaseiskut Hiroshimaan ja Nagasakiin, jonka jälkeen maa joutui antautumaan ehdoitta ja vetäytymään kaikilta miehittämiltään alueilta. Japani menetti myös Marshallinsaaret, Mikronesian, Palaun ja Pohjois-Mariaanit Yhdysvalloille. Japani itse oli miehitetty aina vuoteen 1952 asti. Strategic Defense Initiative
Vuonna 2005 Yhdysvalloissa on kaksi ohjustukikohtaa nimellisesti operatiivisina – toinen on Kaliforniassa sijaitseva Vandenbergin tukikohta ja toinen Ft. Greely Alaskassa. Niissä on yhteensä kymmenen puolustusohjusta. Jotkin maat kuten Etelä-Korea ja Japani ovat liittyneet järjestelmään, osa maista kuten helmikuussa 2005 Kanada ovat päättäneet jättäytyä sen ulkopuolelle. Kenji Yanagiya
Kenji Yanagiya (jap. 柳谷 謙治, marraskuussa 1919 Hokkaido – 29. helmikuuta, 2008 Tokio) oli japanilainen toisen maailmansodan taistelulentäjä ja hävittäjä-ässä. Yanagiya valmistui pilotiksi keväällä 1942 Ōita:n tukikohdasta. Hänen toimintansa sotahistoriaan nähden, korostuu siinä että tämä oli yksi kuudesta Zero-saattopilotista, sota-amiraali Isoroku Yamamoton lennolla Rabaulista Buiniin. Tuo ilmataistelu käytiin Kahilin lähellä Bougainvillessä. Yanagiya selvisi myös Tyynenmeren sodasta hengissä, näistä kaikista saattolentäjistä ainoana. Shoichi Sugita kaatui sodassa myöhemmin. Kenji Yanagiyan mainitaan pudottaneen yhden hyökänneen Lockheed P-38 Lightning-koneen Sugitan kanssa yhdessä, jota ohjasi Raymond K. Hine. Luutnantti Hinen kone jäi lennolta palaamatta. Tinian
Yhdysvallat ja Japani kävivät saarella Tinianin taistelun 24. heinäkuuta – 1. elokuuta 1944. Saarella sijaitsi suuri lentotukikohta, jonka Yhdysvallat otti B-29-pommituskoneiden käyttöön. Lentohyökkäykset kohdistuivat Japanin pääsaariin. Myös Enola Gay nousi ilmaan Tinianilta. Naurun taistelu
Naurun miehitys oli Tyynenmeren sotaa toisessa maailmansodassa Japanin ja liittoutuneiden välinen taistelu Naurun saaresta. Saksa oli tätä ennen tehnyt kaksi onnistunutta hyökkäystä saaren fosfaattikaivoksille joulukuussa 1940. Taistelu alkoi 26. elokuuta 1942, jolloin japanilaiset tekivät maihinnousun saarelle osana operaatio RY:tä. Saari ja sen lähialueet miehitettiin lokakuuhun 1942 mennessä ja saarelle rakennettiin lentokenttä, josta käsin pystyttiin pommittamaan lähialueen saaria. Yli 1 200 naurulaista lähetettiin orjatyövoimaksi Chuukin saarelle. Liittoutuneet yrittivät vuosina 1943–1944 vallata saaren takaisin, mutta epäonnistuivat. Japanilaiset pitivät saaren itsellään, kunnes saarella olevat japanilaiset joukot antautuivat liittoutuneille 13. syyskuuta 1945. Katsuragi (1944)
Katsuragi () oli keisarillisen Japanin laivaston Unryū-luokan lentotukialus toisessa maailmansodassa. Tarakan
Toisessa maailmansodassa japanilaiset valtasivat Tarakanin 11. tammikuuta 1942. Saarta puolustaneet 1300 hollantilaissotilasta tapettiin. Saarelta käsin pystyttiin kuljettamaan polttoainetta japanilaisille joukoille. Vuoteen 1944 mennessä japanilaisilla ei ollut enää tarpeeksi öljytankkereita kuljettamaan öljyä jalostettavaksi. Filippiinienmeren taistelun jälkeen kesäkuussa 1944 japanilaiset joutuivat tankkaamaan lentotukialuksensa jalostamattomalla raakaöljyllä, mikä ei soveltunut laivan koneille. Palamisessa syntyneet reaktiot aiheuttivat tulipaloja ja räjähdyksiä, joiden seurauksena japanilaiset menettivät lentotukialukset "Taihō"n, "Shōkaku"n ja "Hiyō"n. Myöhemmin australialaiset joukot tekivät invaasion saarelle vapauttaen sen japanilaismiehitykseltä kesäkuussa 1945. Toinen maailmansota
Keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimat pommitti Yhdysvaltain laivastotukikohtaa Pearl Harborissa 7. joulukuuta 1941. Hyökkäys tuhosi suurimman osan Yhdysvaltain Tyynenmeren laivastosta ja aiheutti Yhdysvaltain liittymisen sotaan liittoutuneiden puolella. Japani aloitti seuraavaksi suurhyökkäyksen Malesiaan, Borneoon ja Filippiineille, vallaten muun muassa Singaporen briteiltä. Japanilaisten voittokulku jatkui toukokuuhun 1942, jolloin Port Moresbyn valtaus epäonnistui Yhdysvaltain laivaston vastustuksen ansiosta. Aichi D3A
Aichi D3A tilattiin vuonna 1936 vanhan Aichi D1A -konetyypin korvaajaksi. Uudessa koneessa oli katettu ohjaamo, mutta laskutelineet olivat kiinteät ja muotolevyillä päällystetyt. Prototyyppejä ja palveluskoekäyttökoneita valmistettiin yhteensä kahdeksan, ja ensimmäinen niistä teki ensilentonsa tammikuussa 1938. Prototyyppi- ja esituotantovaiheesta edettiin D3A1-sarjatuotantomallin valmistukseen. 1 000-hevosvoimaisella (746 kW) Mitsubishi Kinsei 43- tai hieman tehokkaammalla, 1 070-hevosvoimaisella (898 kW) Mitsubishi Kinsei 44 -tähtimoottorilla varustettua mallia tuotettiin kaikkiaan 470 yksilöä. Konetyyppi oli keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimien tukipilari toisen maailmansodan alkuvuosina, ja osallistui merkittävässä roolissa muun muassa Pearl Harborin hyökkäykseen. Lentotukialus
Jatkosodan aikana 31. heinäkuuta 1941 brittiläisiltä lentotukialuksilta Jäämereltä lähtenyt lento-osasto pommitti Liinahamarin satamaa. Lentotukialus "HMS Furious" lähetti ilmaan kaksi hyökkäysaaltoa Liinahamariin: ensimmäisessä yhdeksän Albacore-torpedopommittajaa brittien 817. laivueesta, ja toisessa saman verran 812. laivueen Swordfish-torpedopommittajia. Koneita suojasi yhteensä yhdeksän Fulmar-hävittäjää. Lisäksi ilmassa oli neljä Hawker Sea Hurricane -hävittäjää suojaamassa laivoja. Lähes tyhjän sataman vahingot olivat vähäiset. Ilmatorjuntatuli oli voimakasta ja pudotti yhden Albacore-pommittajan ja kaksi Fulmar-hävittäjää. Nakajima B6N Tenzan
Nakajima B6N Tenzan (jap. 中島 B6N 天山, suom. "”taivaallinen vuori”", liittoutuneiden raportointinimi "Jill") oli Japanin käyttämä torpedopommittaja toisessa maailmansodassa. Se oli Nakajima B5N:n korvaaja. B6N tarkoitettiin B5N-tyypin seuraajaksi, tukialuksilta toimivana torpedopommittajana. Tenzan oli edeltäjäänsä 100 km/h nopeampi. CVA-01-luokka
Kuninkaallisella laivastolla oli käytettävissään 1950-luvun lopulla viisi lentotukialusta sekä kaksi kommandotukilaivoiksi muutettavaa alusta. Vuoden 1959 laivasto-ohjelmassa esitettiin toisen maailmansodan tarpeisiin suunniteltujen alusten korvaamista. Lentotukialus
Lentotukialuksia on käytössä 20 kappaletta kymmenellä valtiolla. Yhdysvaltain laivastoon kuuluu kymmenen ydinkäyttöistä Nimitz-luokan alusta. Ranskan merivoimien "FS Charles de Gaulle" on näiden lisäksi ainoa ydinkäyttöinen lentotukialus. Muiden valtioiden alukset ovat Britannian "HMS Illustrious", Venäjän "Admiral Kuznetsov", Italian "MM Giuseppe Garibaldi" ja "MM Cavour", Intian "INS Viraat" ja "INS Vikramaditya", Espanjan "SPS Principe de Asturias", Brasilian "NAe São Paulo", Thaimaan "HTMS Chakri Nareubet" sekä Kiinan "Liaoning". Yhdysvallat
Yhdysvallat liittyi toiseen maailmansotaan liittoutuneiden puolelle joulukuussa 1941, kun Japani hyökkäsi Pearl Harborin laivastotukikohtaan. Sodan lopulla Yhdysvallat pommitti Hiroshimaa ja Nagasakia ydinaseilla. Toinen maailmansota oli kallis ja siinä kaatui puoli miljoonaa amerikkalaista. Sota kuitenkin paransi Yhdysvaltain taloudellista asemaa, kun maan teollisuus kasvoi ja teknologiaa kehitettiin, ja sodan päättyessä Yhdysvalloissa oli yli puolet maailman teollisuustuotannosta. Vuonna 1945 perustettiin Yhdistyneet kansakunnat, jonka päämaja sijoitettiin New Yorkiin. Ilmatorjunta
Toisen maailmansodan loppua leimasi Yhdysvaltain Japania vastaan käyttämät atomipommit. Korkealla lentäviin strategisten pommikoneiden lauttoihin eivät ilmatorjuntatykit ylettyneet. Siksi etu alkoi olla hyökkääjällä. Neuvostoliitto saavutti Yhdysvaltoja 1949 tuottamalla oman ydinaseen ja kopioimalla pommin kuljettamiseen kykenevän Tupolev Tu-4:n yhdysvaltalaisesta Boeing B-29 Superfortressista. FS Joffre (1938)
Vuoden 1934 puolivälistä alkaen aina kevääseen 1936 laivaston suunnittelutoimisto teki kaikkiaan seitsemän erilaista suunnitelmaa lentotukialuksesta. Suunnitelmat oli numeroitu PA9-PA15 (). Suunnitelmien yksityiskohdat ovat aikojen saatossa kadonneet, mutta jäljellä olevien tietojen perusteella on todettu olleen kaksi erilaista suunnitteluperustetta. Ensinnäkin noin 15 000 tonnin uppouman omaava lentokannella varustettu alus (PA10-11), jolla oli yksi hangaari ja noin 30 lentokonetta. Toisena linjana oli suurempi noin 20 000 tonnin alus, jossa kaksi kerroksinen hangaari ja noin 60 lentokonetta. Kummankin tyypin ilmatorjunta-aseistus oli samanlainen eli kaksitoista 100 millimetrin tykkiä kaksiputkisina asennuksina. Sarjan viimeisissä PA13-15 oli erikoinen kansirakenteita tasapainottava lentokansi. Joensuun lentoasema
Lentoasema on perustettu vuonna 1937. Toisen maailmansodan aikana lentokenttä oli sotilaskoneiden käytössä. Esimerkiksi jatkosodan aikana (14. helmikuuta 1944 tilanteen mukaan) oli Onttolan eli Joensuun lentokenttä Lentorykmentti 4:n pommituslentolaivue 44:n ja 48:n käytössä. Edellisellä oli lentokoneinaan Junkers Ju 88 ja jälkimmäisellä sekä Bristol Blenheim että Petljakov. Tyynenmeren sota toisessa maailmansodassa
Taistelussa amerikkalaiset menettivät suuremman lentotukialuksistaan, vanhentuneen "Lexingtonin" ja toinen, uudempi "Yorktown" vaurioitui pahasti. Japani menetti yhden pienen tukialuksen, "Shohon", ja toinen tukialus, "Shokaku" vaurioitui pahasti. Lisäksi kolmas, "Zuikaku" menetti kaikki lentokoneensa, mikä riitti johtamaan japanilaisten perääntymiseen ja maihinnousun peruuntumiseen. Saipan-luokka
Saipan-luokka oli Yhdysvaltain laivaston lentotukialusluokka, jossa oli kaksi toisen maailmansodan loputtua valmistunutta alusta. Tokio
Noin 60 kilometriä Tokion ulkopuolella sijaitseva Naritan kansainvälinen lentoasema on pääasiallinen yhdysväylä kansainvälisille matkustajille. Lentoasemalla on kaksi terminaalia. Tokion sisällä keskustan eteläpuolella sijaitseva Hanedan lentoasema tarjoaa pääosin Japanin sisäisiä lentoja ja yhteyksiä muihin Aasian valtioihin, mutta kansainväliset lennot kentältä ovat lisääntyneet uuden terminaalin ja kiitotien valmistumisen myötä. Lentoasemalla on kolme terminaalia ja se on 60 miljoonalla vuosittaisella matkustajallaan Japanin vilkkain. Tokiosta on lisäksi laivayhteyksiä muun muassa prefektuuriin kuuluville Izu- ja Ogasawarasaarille. Lentotukialus
Kellukekoneita ja lentoveneitä kuljetettiin ja huollettiin myös aluksilla, joissa ei ole lentokantta, emälaivoilla. Koneet nousivat lentoon joko vedestä tai singottiin ilmaan laivasta katapultilla. Vesikoneiden emälaivoja ei ole nykyisin enää käytössä, mutta niitä käytettiin molemmissa maailmansodissa, aina 1950-luvulle asti. Vesikone-emälaivoja oli kahta tyyppiä, varsinaiset emälaivat ja lentokoneristeilijät. Jälkimmäisessä tyypissä alus oli tarkoitettu toimimaan avomerellä taisteluosastojen kanssa, niillä oli voimakas aseistus ja 4–12 lentokonetta. Tällaisia laivoja oli muun muassa Japanilla ja Ruotsin merivoimien "HMS Gotland". Darwinin pommitus
Darwinin pommitus oli toisessa maailmansodassa keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimien tekemä 19. helmikuuta 1942 pommituslento Darwiniin Australiaan. Hyökkäyksessä 242 lentokonetta iski Darwinin satamaa ja siellä olleita aluksia sekä kaupungin lentokenttiä. Pommituksen tarkoituksena oli estää liittoutuneita käyttämästä satamaa ja tukikohtia hyökkäyksiin Timoriin ja Jaavalle. Pommituksessa upotettiin kahdeksan alusta ja vahingoitettiin 25 muuta ja lisäksi 30 lentokonetta tuhoutui. Pommituksessa kuoli 235 ihmistä. Japanilaiset menettivät neljä lentokonetta ja kaksi lentäjää kuoli ja yksi miehistön jäsen joutui sotavangiksi. Kyseessä oli suurin Australiaa vastaan kohdistunut hyökkäys toisen maailmansodan aikana. Pearl Harbor
Japanin isku ei kuitenkaan ollut täydellinen menestys. Yhdysvaltain Havaijille sijoitetut lentotukialukset ("USS Enterprise", "USS Lexington" ja "USS Saratoga") olivat tuolloin merellä. Näiden pelastuminen paransi merkittävästi Yhdysvaltain toimintakykyä sodan aikana. Lisäksi itse tukikohta telakoineen säilyi melko toimintakykyisenä. Seuraavien kolmen vuoden aikana Pearl Harborin telakat korjasivat korjauskelpoisiksi jääneet alukset. Implacable-luokka (lentotukialus)
Implacable-luokka oli toisessa maailmansodassa Britannian Kuninkaallisen laivaston tukialusluokka, johon kuului kaksi lentotukialusta. Presidio of San Francisco
Presidio oli toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltain länsiosan puolustuksen keskus. Sodan aikainen surullisenkuuluisa määräys internoida amerikanjapanilaiset, myös oman maan kansalaiset, allekirjoitettiin Presidiossa. Kun Presidio vuonna 1995 suljettiin, se oli pisimpään yhtäjaksoisesti toiminut sotilastukikohta Yhdysvalloissa. Hiyō-luokka
Hiyō-luokka () oli keisarillisen Japanin laivaston kahden aluksen muodostama lentotukialusluokka, jonka alukset valmistuivat toisen maailmansodan aikana. Kummankin aluksen rakennustyöt aloitettiin loistoristeilijöinä, jotka keisarillisen Japanin laivasto lunasti muutostöitä varten 1941. Wewak
Kaupunkia pommitettiin pahoin Toisessa maailmansodassa, koska siellä oli japanilaisten suuri lentotukikohta. Tukikohdan alueella, 14 km itse kaupungista, on muistomerkki japanilaisten antautumiselle. Ikoma (1945)
Ikoma () oli keisarillisen Japanin laivaston keskeneräiseksi jäänyt Unryū-luokan lentotukialus toisessa maailmansodassa. Neuvostoliiton ilmavoimat
Toisen maailmansodan aikana Neuvostoliitto sai haltuunsa neljä pudonnutta ja pakkolaskeutunutta B-29-lentokonetta. Näiden avulla Neuvostoliitto kopioi lentokoneet ja yhdessä oman ensimmäisen atomipomminsa valmistumiseen mennessä sai valmiiksi oman versionsa Tupolev Tu-4:n, joka kykeni viemään ydinpommin kauas. Näin Neuvostoliitolle alkoi muodostua vähitellen strategiset ilmavoimat kauhun tasapainon ylläpitämiseen. Alankomaiden meri-ilmavoimat
Vuoden 1940 loppupuolella aloitettiin toimet Alankomaiden Itä-Intiaan sijoitettujen meri-ilmavoimien vahvistamiseksi. Sodan Japania vastaan alkaessa joulukuussa 1941 meri-ilmavoimilla oli alueella jo 130 lentokonetta. Näistä pääosa oli Dornier Do 24K1 ja Consolidated PBY-5 Catalina lentoveneitä. Tärkein tukikohta oli Jaavan itäosissa Morokrembangan lähellä Surabajaa. Lisäksi oli muita tukikohtia sekä vesilentokoneiden emälaivoja, jotka mahdollistivat joukkojen hajauttamisen ja koko alueen suojaamisen. Kalusto ja henkilöstö oli jaettu 18 laivueeseen, joissa kussakin oli kolme lentokonetta. Taisteluiden aikana meri-ilmavoimat kävivät 95 taistelutehtävää upottaen keisarillisen Japanin laivaston hävittäjän "Shinonomen" sekä vaurioittaen paria muuta. Lisäksi koneet ampuivat alas muutaman japanilaisen lentokoneen sekä rynnäköivät maihinnousseita japanilaisjoukkoja vastaan. Japanilaisten etenemistä ei kuitenkaan kyetty torjumaan ja meri-ilmavoimat vetäytyivät Ceylonille ja Australiaan menetettyään lähes koko kalustonsa ja puolet henkilöstöstä. Shimanemaru
Shimanemaru () oli keisarillisen Japanin laivaston Shimanemaru-luokan lentokoneidenkuljetusalus toisessa maailmansodassa. Reposaaren linnakepuisto
Jatkosodan aikana linnoituksessa oli aseistuksena neljä ruotsalaista 76 K 02-kenttätykkiä. Linnakkeen ulkopuolella oli kolme Canet 152/45 C-rannikkotykkiä. Lisäksi lähistöllä oli kaksi 87 K 95-kenttätykkiä ja Kallon saaressa kuusi 40 ja 75 mm:n ilmatorjuntatykkiä. Niillä ei kuitenkaan osallistuttu enää sotatoimiin. Aeroseum
Aeroseumissa on tällä hetkellä keskikokoinen ilmailumuseo, joka on sijoitettu Ruotsin ilmavoimien F9-laivueen (mm. Lanseneita) käytöstä poistettuun maanalaiseen bunkkeriin. Bunkkereista ensimmäiset tehtiin toisen maailmansodan aikana. Museobunkkeri on peräisin 1950-luvun puolivälistä ja väitetysti atomipommin kestävä, yhden laivueen (noin 14 konetta) maanalainen valmiusasema. Ruotsin panosti paljon maanalaisiin tukikohtiin kaikissa aselajeissa 1950-luvulla, mutta lentotukikohdan kohdalla ongelma olisi ollut se, kuinka lentokoneet olisivat pystyneet nousemaan tukikohdasta ilmaan, jos kenttäalueelle olisi osunut atomiase; kiitoteitä ei olisi tuolloin ollut käytettävissä. Akutan Zero
Akutan Zero, myös Koga's Zero ja Aleutian Zero oli japanilainen Mitsubishi A6M Reisen-hävittäjä, joka teki pakkolaskun Akutan Islandille, Alaskaan toisen maailmansodan aikana. Amerikkalaiset joukot saivat sen vahingoittumattomana haltuunsa heinäkuussa 1942 ja siitä tuli ensimmäinen Yhdysvaltojen toisen maailmansodan aikana haltuunsa saama Zero-hävittäjä. Kone korjattiin ja yhdysvaltalaiset lentäjät tekivät sillä koelentoja, joiden ansiosta kyettiin kehittämään keinoja Keisarillisen Japanin laivaston käyttämien Zero-hävittäjien tuhoamiseksi. Yokosukan laivastoarsenaali
Yokosukan laivastoarsenaali () oli yksi neljästä keisarillisen Japanin laivaston hallinnoimasta telakalla varustetusta laivastotukikohdasta. Tukikohta sijaitsi Yokosukassa Kanagawan prefektuurissa Tokionlahden rannalla Jokohaman eteläpuolella. Kiinan–Japanin sota (1937–1945)
Keisarilliseen armeijaan kuului noin 2 000 000 vakituista sotilasta. Kiinassa oli toisen maailmansodan aikana enemmän japanilaisia joukkoja kuin missään muualla Tyynenmeren alueella. Vuonna 1941 armeijalla oli Kiinassa 27 divisioonaa. Keisarillinen armeija oli Aasian modernein, mutta se koostui kuitenkin pääasiassa jalkaväestä ja sillä oli vain vajavaisesti lentokoneita, panssarivaunuja ja muita panssaroituja ajoneuvoja verrattuna eurooppalaisiin armeijoihin. Aseteknologia oli länsimaisesta näkökulmasta vanhentunutta. Kiinalainen japanilaisten kanssa yhteistyössä toiminut armeija oli ainoa toisen maailmansodan yhteistyöarmeija, joka oli miehittäjää suurempi: siihen kuului noin 2 100 000 sotilasta. Kiinalaisia joukkoja käytettiin pääasiassa kuljetus- ja muihin vastaaviin tehtäviin eikä juurikaan taisteluihin huonon taistelutahdon ja japanilaisten epäluottamuksen vuoksi. Lentotukikohta
Suomen ilmavoimilla on kolme päätukikohtaa. Satakunnan Lennostolla on tukikohtana Tampere-Pirkkalan lentoasema, Karjalan Lennostolla Kuopion lentoasema ja Lapin Lennostolla Rovaniemen lentoasema. Kriisitilanteessa mikä tahansa siviili-ilmailun lentokenttä tai lentokoneiden varalaskupaikka maanteillä pystytään ottamaan käyttöön lentotukikohtana. Aichi B7A Ryūsei
Sodan loppuvaiheissa Tyynellämerellä kaikkien Japanin lentotukialusten tultua tuhotuiksi koneet toimivat maatukikohdista. Ilmasodankäynti
Ensimmäisessä maailmansodassa syntyivät lähes kaikki nykyaikaisen ilmasodankäynnin muodot. Koneita käytettiin laajasti ilmapommituksiin, rynnäköintiin vihollisen maakohteita vastaan rintamalla ja niillä pyrittiin saavuttamaan ilmaherruus. Saksa, Ranska ja Britannia rakensivat sodan aikana 50 000–60 000 konetta eli yhteensä lähes 200 000 konetta. Yleisin lentokonemalli sodassa oli yksipaikkainen, yksimoottorinen kaksitasohävittäjä. Pommikoneet sitä vastoin olivat kaksimoottorisia ja sodan loppupuolella oli jo nelimoottorisiakin pommikoneita. Pommikoneilla tehtiin strategisia pommituksia. Pommikoneiden pieni asekuorma ja lyhyt toimintasäde piti strategiset pommitukset vaikutuksiltaan vähäisinä. Tōhokun maanjäristys ja tsunami
Lähes 50 maata tarjosi apuaan ja kymmenet etsintä- ja pelastusryhmät olivat valmiina lähtemään tuhoalueelle. Japani pyysi apua erityisesti Australialta, Uudelta-Seelannilta, Etelä-Korealta, Isolta-Britannialta ja Yhdysvalloilta. Esimerkiksi Iso-Britannia lähetti yli 70-henkisen pelastusjoukon Japaniin. Siihen kuului kaksi etsijäkoiraa, lääkintäjoukko ja 11 tonnin painosta pelastustarvikkeita. Kiina tarjoutui ensimmäistä kertaa tarjoamaan kriisiapua Japanille lähettäen paikalle 15 pelastustyöntekijää. Saksasta saapui Japaniin pelastusryhmä, ja Yhdysvaltain lentotukialus USS Ronald Reagan (CVN-76) osallistui myös pelastustoimiin. Pääsiäissunnuntain isku
Pääsiäissuntuntain isku (tai Ceylonin taistelu) oli toisessa maailmansodassa Keisarillisen Japanin laivaston tekemä isku brittiläisen itäistä laivastoa vastaan Ceylonilla. Japanin vallattua Singaporen ja upotettua HMS Prince of Walesin ja HMS Repulsen britit evakuoivat laivastonsa Malediiveille Addun atollille ja Ceylonille. Japanilaisten hyökkäys alkoi 5. huhtikuuta pääsiäissunnuntaina, jolloin japanilaisten lentokoneet nousivat ilmaan viideltä lentotukialukselta. Japanilaiset koneet hyökkäsivät Colomboon ja upottivat aseistetun kauppalaivan "HMS Hectorin" ja vanhentuneen hävittäjän "HMS Tenedosin" kaupungin satamaan. Myöhemmin japanilaiset upottivat Ceylonin edustalla partioivat raskaat risteilijät "HMS Dorsetshiren" ja "HMS Cornwallin". Iskussa menehtyi 424 brittiläistä merimiestä ja 27 RAF:n lentokonetta tuhoutui. Japanilaiset menettivät ainoastaan viisi lentokonetta. Hävittäjä (lentokone)
Japani käytti pitkään pääaseistuksenaan kevyitä ja ketteriä panssaroimattomia Mitsubishi A6M Reisen (Zero) ja Nakajima Ki-43 -hävittäjiä. Sodan edetessä Japani alkoi valmistaa myös raskaampia hävittäjämalleja. Japani oli harjaannuttanut 1930-luvun sodissaan suuren määrän osaavia hävittäjälentäjiä, jotka sodan alkupuolella pärjäsivät erinomaisesti liittoutuneiden kokemattomampia pilotteja vastaan. Monien kokeneiden pilottien kaaduttua taisteluissa Japanin ilmataistelukyky huononi huomattavasti. Nauru
Vuonna 1942 toisen maailmansodan aikana Japani valloitti Naurun, ja 1 200 naurulaista (suurin osa saaren väestöstä) vietiin orjatyöntekijöiksi japanilaisten tukikohtaan, Chuukin saarelle Mikronesiaan. Suurin osa orjista kuoli huonoon kohteluun, nälkään ja tauteihin. Japanin sotarikokset
Japani ei ollut allekirjoittanut Geneven sopimuksia vuodelta 1864, mutta monet toisen maailmansodan tapahtumat olivat rikoksia muidenkin säännösten mukaan. Sodan päätyttyä Tokiossa toimi Tokion kansainvälinen sotarikostuomioistuin vuosina 1946–1948. Syytettyinä oli 20 000 entistä sotilas- ja siviilijohtajaa. B- ja C-luokan rikoksista eli tavallisista sotarikoksista ja rikoksista ihmisyyttä vastaan syytettiin yli 5000 japanilaista. Heistä 900 teloitettiin, ja monet tuomittiin eri pituisiin vankeusrangaistuksiin. Teloitettujen joukossa olivat Filippiinien invaasiosta vastannut kenraali Masaharu Homma sekä Singaporen ja Malakan niemimaan hyökkäyksistä vastannut Tomoyuki Yamashita. Tokion pääoikeudenkäynnissä syytettiin 28 henkilöä A-luokan rikoksista eli rikoksista rauhaa vastaan. Heistä kaikki todettiin syyllisiksi lukuun ottamatta kahta jotka olivat kuolleet oikeudenkäynnin aikana ja yhtä, joka vapautettiin mielenvikaiseksi todettuna. Seitsemän, mukaan luettuna pääministeri Hideki Tōjō tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin. Hideo Itokawa
Vuonna 1941 hänestä tuli Tokion yliopiston apulaisprofessori. Toisen maailmansodan jälkeen Yhdysvallat kielsi Japanilta lentokoneiden suunnittelun ja valmistuksen useiksi vuosiksi. Vuonna 1948 Itokawasta tuli Tokion yliopiston professori, josta virasta hän siirtyi eläkkeelle vuonna 1967. Hän perusti tämän jälkeen oman avaruustekniikan instituutin. Seymourin lentoasema
Japanin hyökättyä Pearl Harboriin Ecuador antoi Yhdysvalloille luvan käyttää Baltraa sotilastukikohtanaan. Baltra valittiin armeijan ilmavoimien tukikohdaksi sen tasaisten pinnanmuotojen takia. Lentotukikohdan rakennustyöt alkoivat helmikuussa 1942, ja kenttä oli valmis kahdessa kuukaudessa. Bristol Blenheim
Toisen maailmansodan syttyessä Blenheimin nopeusetu hävittäjäkoneisiin oli mennyt. Pommikone ei pystynyt karistamaan moderneja hävittäjiä ja sen puolustusaseistus oli riittämätön. Tappiot olivat suuret ja syksyllä 1940 Iso-Britannia oli menettänyt jo 234 Blenheimiä. Blenheim pysyi kuitenkin pitkään palveluskäytössä Kauko-Idässä, jossa sen nopeus oli riittävä karistamaan Japanin armeijan ilmavoimien hävittäjät, kuten Nakajima Ki-27 "Naten" tai Nakajima Ki-43 Hayabusa "Oscarin" kannoiltaan. World of Warships
Sotalaivoja on neljää tyyppiä: hävittäjiä, taistelualuksia, risteilijöitä ja lentotukialuksia. Hävittäjät ovat nopeita ja pieniä sotalaivoja, joilla on kevyt tykkiaseistus ja torpedoja. Ne voivat nopeutensa ansiosta toimia tiedustelualuksina. Taistelulaivat ovat hitaita, mutta raskaasti panssaroituja ja tehokkailla pitkän kantaman tykeillä aseistuttuja sotalaivoja. Ne voivat lähettää tiedustelukoneita hakemaan tietoa vihollisten liikkeistä. Risteilijät ovat joka suhteessa kohtalaisia sotalaivoja, mutta ne eivät ole erityisen hyviä missään. Lentotukialukset ovat lähitaistelussa haavoittuvaisia sotalaivoja, jotka hyökkäävät lähettämällä lentokoneita. Pelissä on yli 100 sotalaivaa on 1900-luvun alusta toisen maailmansodan lopun laivoihin. Sotalaivoja on neljän eri maan (Japanin, Yhdysvaltain, Neuvostoliiton ja Ison-Britannian) laivastolta. Lisäksi Ranskalta, Puolalta ja Kiinalta on joitakin muutamia laivoja. Douglas SBD Dauntless
Douglas SBD Dauntless oli Yhdysvaltalainen lentotukialuksilta toimiva syöksypommittaja, jota käytettiin toisessa maailmansodassa. Sitä käytettiin Tyynenmeren alueella. Vaikka se oli vuonna 1941 vanhentunut, konetta käytettiin edelleen menestyksekkäästi. Se ei ollut erityisen haavoittuva, vaan se kesti iskuja. Midwayn taistelussa Dauntlessit upottivat neljä japanilaista lentotukialusta. Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien (USAAF) versio tunnettiin nimellä A-24 Banshee. Dauntlessia käyttivät Yhdysvaltojen lisäksi Australia, Chile, Ranska, Meksiko, Marokko, Uusi-Seelanti ja Yhdistynyt kuningaskunta. Pienoissukellusvene
Toisen maailmansodan aikana Japani oli pienoissukellusveneiden kehittäjänä edelläkävijä. Japanin laivasto käytti jo Pearl Harborin hyökkäyksessä kuutta kaksipaikkaista pienoissukellusvenettä. Menestys oli huono: viisi venettä upotettiin ja kuudes ajautui hietikolle. Pienoissukellusvene
Toisen maailmansodan lopulla Japanin sukellusveneet voitiin varustaa "Kaiten"-nimisillä torpedosta kehitetyllä itsemurha-aluksilla. Ryūhō
Ollessaan satamassa alus joutui 9. tammikuuta 1945 kahdentoista TBF lentokoneen kohteeksi, jolloin lentotukialuksen sanottiin ampuneen yhden hyökkääjän alas. Alus lähti 12. tammikuuta paluumatkalle saattajanaan "Isokaze". Alukset saapuivat Kureen 18. tammikuuta kello 09.30, jolloin keisarillisen Japanin laivaston viimeinen lentotukialuksen tekemä purjehdus kotivesien ulkopuolella päättyi. Guadalcanalin taistelu
Liittoutuneiden hyökkäyksen kohteeksi valittiin Salomonin saaret ja ensimmäisiksi kohteiksi saarten eteläosassa olevat Guadalcanal, Tulagi ja Florida. Japani oli vallannut toukokuussa 1942 Tulagin, jonne se oli rakentanut vesilentokoneiden tukikohdan. Liittoutuneiden huoli alueesta kasvoi, kun Japani aloitti lentotukikohdan rakentamisen Lunga Pointiin lähelle Guadalcanalia.. Tukikohdasta japanilaisten raskaat pommikoneet uhkaisivat Yhdysvaltain länsirannikon ja Australian itärannikon välisiä yhteyksiä. Elokuussa 1942 japanilaisilla oli noin 900 miestä Tulagilla lähisaarineen ja Guadalcanalilla 2 800 henkeä, joista 2 200 korealaisia työläisiä ja japanilaisia rakennusalan ammattilaisia. Rakennettavien tukikohtien tarkoituksena oli suojata Japanin alueen tärkeintä tukikohtaa Rabaulia, uhata liittoutuneiden huolto- ja viestiyhteyksiä sekä luoda tukialue Fidžille, Uuteen Kaledoniaan ja Samoalle suunnatulle hyökkäykselle (operaatio FS). Japanilaisten tarkoituksena oli sijoittaa Guadalcanalille 45 hävittäjää ja 60 pommikonetta. Lentokoneet olisivat samalla suojanneet alueella toimivia japanilaisia laivasto-osastoja mahdollistaen etenemisen eteläiselle Tyynellemerelle. Isokaze
Alus suojasi 8.–14. tammikuuta 1942 lentotukialusosastoa Japanista Trukille, mistä se suojasi Rabauliin 20. tammikuuta hyökännyttä laivasto-osastoa. Alus suojasi "Akagia" ja "Kagaa", joiden lentokoneet suojasivat Rabaulin ja Kaviengin maihinnousuosastoja. Operaation päätyttyä "Isokaze" palasi 27. tammikuuta osaston mukana Trukille. Alus suojasi 1.–8. helmikuuta lentotukialusosastoa, joka hyökkäsi Yhdysvaltain laivastoa vastaan. Se purjehti operaation päätyttyä Palaulle. Operaatio Ten-Gō
Operaatio Ten-Gō () oli Japanin laivaston viimeinen merkittävä operaatio toisen maailmansodan Tyynenmeren sodassa. Taistelu käytiin Yhdysvaltoja vastaan Tyynellämerellä Kyūshūn ja Ryūkyū-saarten välisellä merialueella 7. huhtikuuta 1945. Taistelu päättyi Yhdysvaltain voittoon. Yhdysvallat menetti taistelussa 10 lentokonetta ja 77 sotilasta. Japani menetti valtaosan kalustostaan ja yli 3 800 japanilaista sotilasta kuoli taistelussa. Amagi
Amagi () oli keisarillisen Japanin laivaston Unryū-luokan lentotukialus toisessa maailmansodassa. Shōkaku
Shōkaku () oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1941 palvelukseenotettu Shōkaku-luokan lentotukialus toisessa maailmansodassa. Tokion kansainvälinen lentoasema
Tokion kansainvälinen lentoasema () on yksi Suur-Tokiota palvelevista lentoasemista. Yleensä lentoasemaa kutsutaan Hanedan lentoasemaksi (羽田空港, Haneda Kūkō) sen erottamiseksi Naritan kansainvälisestä lentoasemasta, jota on kutsuttu tähän asti ”uudeksi Tokion kansainväliseksi lentoasemaksi”. Naritan lentoasemalla käsitellään suurin osa Tokion kansainvälisistä lennoista. Tyynenmeren sota toisessa maailmansodassa
Japanin keisarillisen laivaston ilmavoimat iskivät aamulla 7. joulukuuta 1941 Yhdysvaltain Tyynenmeren laivastoon Pearl Harborissa, Havaijin O‘ahussa. Hyökkäys pakotti Yhdysvallat julistamaan sodan akselivalloille niin idässä kuin lännessäkin. Aamulla 7. joulukuuta vara-amiraali Chuichi Nagumon laivasto purjehti O’ahun pohjoispuolelle 440 kilometriä saaren tukikohdista. Kello 6 aamulla ensimmäiset japanilaiset koneet lähtivät kohti Pearl Harboria. Tupolev Tu-4
Toisen maailmansodan aikana lukuisia erityyppisiä USAAF:in koneita, muun muassa Lentäviä linnoituksia, laskeutui Neuvostoliiton alueelle tai toimi sieltä käsin esimerkiksi USAAF:n suorittaessa pommituslentoja Saksaa vastaan. Guadalcanalin taistelu
Elokuun Yhdysvallat täydensivät Henderson Fieldin konemäärää ja lentäjien lukumäärää vähän kerrallaan. Kuukauden lopulla kentällä oli jo 64 erityyppistä lentokonetta. Yhdysvaltain 1. merijalkaväkilennoston komentaja prikaatikenraali Roy S. Geiger saapui 3. syyskuuta esikuntineen ottaen komentoonsa tukikohdan kaiken lentotoiminnan. Ilmataistelut Hendersonista toimineiden liittoutuneiden lentoyksiköiden ja Rabaulista saapuvien japanilaisten pommikoneiden välillä jatkuivat lähes päivittäin. Yhdysvallat menetti 26. elokuuta – 5. syyskuuta viisitoista lentokonetta ja arvioiden mukaan japanilaiset menettivät samana aikana yhdeksäntoista. Yli puolet Yhdysvaltain lentäjistä pelastettiin, mutta pääosa japanilaisista jäi pelastamatta. Kahdeksantuntinen edestakainen lentomatka Rabaulista Guadalcanalille ja takaisin (1 000 km) vaikeutti japanilaisten pyrkimystä ilmaherruuden saavuttamiseksi alueella. Australian asevoimien rannikkotiedustelu Bougainvillessä ja Uudella Georgialla antoi usein ennakkovaroituksen Guadalcanalille saapuvista hyökkääjistä, mikä mahdollisti torjuntahävittäjien nousemisen kentältä vastaanottamaan hyökkäystä. C-tyypin saattaja
C-tyypin saattaja () oli keisarillisen Japanin laivaston 56 aluksen muodostama saattajaluokka toisessa maailmansodassa. Aluksia piti alun perin valmistaa 300 kappaletta, mutta 241:n tilaus peruutettiin. Tetsuzō Iwamoto
Tetsuzō Iwamoto (jap. 岩本 徹三, Iwamoto Tetsuzō) (15. kesäkuuta, 1916- 20. toukokuuta, 1955) oli keisarillisen Japanin laivaston hävittäjälentäjä ja hävittäjä-ässä toisessa maailmansodassa. Iwamoton arvioitiin saaneen arviolta 80-87 ilmavoittoa. Todellinen lukumäärä ei todennäköisesti tule koskaan täysin selviämään. Aliluutnantti ( - tai "sub-lieutenant") Iwamoto saavutti enimmät ilmavoittonsa Rabaulissa, Tyynenmeren sodassa. Tokiwa (1898)
"Tokiwa" palautettiin palvelukseen vuonna 1940 miinasodankäynnin koululaivana. Toisen maailmansodan lopulla alus toimi enenevässä määrin miinalaivana. Alus osui miinaan vuonna 1945, ja se joutui ilmahyökkäyksen maaliksi 9. elokuuta 1945 Ominaton edustalla, jolloin aluksen konehuoneeseen osui ja se jouduttiin ajamaan maihin uppoamisen estämiseksi. Aluksen jäljellä ollut kahdeksan tuuman tykkitorni oli poistettu vuonna 1943, joten sodan päättyessä aluksen aseistuksena oli neljä kuusituumaista kasematteihin sijoitettua tykkiä, yksi kolmituumainen ilmatorjuntatykki sekä joukko kevyempiä ilmatorjunta-aseita. Norjan kuninkaalliset ilmavoimat
Toisen maailmansodan jälkeen Norjan ilmavoimien aseostot kohdistuivat nopeasti vanhenevaan englantilaiseen ja yhdysvaltalaiseen kalustoon kuten Spitfire, Mosquito, Catalina, Airspeed Oxford ja Avro Anson. Lentokoneita Norjan ilmavoimilla oli 1940-luvulla 113 kappaletta. Alankomaiden sotalaivat toisessa maailmansodassa
Japanin liityttyä sotaan Alankomaiden Itä-Intiassa oli neljä risteilijää ja seitsemän hävittäjää, joiden tukena oli viisitoista sukellusvenettä. Sukellusveneet aloittivat sotatoimet heti, mutta ensimmäisen kuukauden aikana niistä tuhoutui neljä. Japani aloitti 11. tammikuuta 1942 maihinnousun Alankomaiden Itä-Intiaan miehittäen Celebesin, minkä jälkeen hyvin nopeasti noustiin maihin Borneoon, Amboinalle, Sumatralle, Balille, Timoriin ja lopulta Jaavalle. Kaikki mainitut alueet oli vallattu maaliskuun loppuun mennessä. Alankomaiden odotukset liittoutuneiden tuesta pettivät, koska millään sotaa käyvällä maalla ei ollut alueella riittävästi joukkoja eikä kalustoa. Lisäksi joukoilta puuttui keskitetty johto, joten toiminta oli tehotonta. Jaavanmeren taistelussa Alankomaiden laivasto menetti kaikki risteilijänsä ja hävittäjänsä lukuun ottamatta "Hr. Ms. Sumatraa", ja miehistöt upottivat jäljelle jääneet, tai ne tuhoutuivat tai vallattiin lukuun ottamatta tykkivene "Hr. Ms. Soembaa" ja seitsemää sukellusvenettä, jotka pakenivat "Hr. Ms. Sumatran" kanssa Australiaan. Alukset alistettiin Kuninkaalliselle laivastolle, jonka alaisuudessa ne olivat sodan päättymiseen saakka. Junyō
Junyō () oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1942 palvelukseenotettu Hiyō-luokan lentotukialus toisessa maailmansodassa. Washingtonin laivastosopimus
Japani muunsi keskeneräisen taistelulaiva "Kagan" ja taisteluristeilijä "Akagin" lentotukialuksiksi pysyäkseen sopimuksen rajoitteissa. Nämä muutokset antoivat lisäkokemusta ja auttoivat myöhemmin uusien lentotukialusluokkien suunnittelussa. Japanilla oli kymmenen tukialusta sodan alkaessa. 10 cm/65 type 98
10 cm/65 type 98 () oli keisarillisen Japanin laivaston kevyt laiva- ja rannikkotykki toisessa maailmansodassa. Tykkiä asennettiin lentotukialus "Taihōlle", kevyt risteilijä "Ōyodolle" sekä Akizuki-luokan hävittäjille. Vuodesta 1945 alkaen rannikkoasemat tulivat tärkeimmiksi sijoituskohteiksi. Japanilaiset pitivät tykkiä parhaana ilmatorjunta-aseenaan. Toisen maailmansodan jälkeen tykin käyttö jatkui kahdella hävittäjällä, jotka luovutettiin sotakorvauksina Neuvostoliitolle ja Kiinan tasavallalle. Luettelo lentokoneista
Japani
Toinen maailmansota Saburō Sakai
Sakai ampui toisessa maailmansodassa alas 64 viholliskonetta. Hän lensi pääasiassa Mitsubishi A6M2 Reisen -hävittäjillä. Hän sai tukialuskoulutuksen, mutta läpäistyään sen parhain arvosanoin hän ei koskaan lentänyt tukialuksilta - vaan suoritti kaikki lentonsa maatukikohdista. Huhtikuussa 1942 hänet komennettiin Uuden-Guinean Laeen, missä hän palveli haavoittumiseensa saakka. Kawasaki Ki-102
Kawasaki Ki-102 on toisen maailmansodan aikainen raskas hävittäjälentokone. Se oli kaksimoottorinen ja potkurikäyttöinen. Konetyyppi suunniteltiin ja valmistettiin Japanissa, ja sen b-muunnosta käytettiin rynnäkkötehtäviin. Siinä oli lentokoneeseen raskas 57 mm tykki. Lentokoneen saavuttama lakikorkeus 11 000 metriä oli riittävä sinänsä, torjumaan korkealla lentäviä yhdysvaltalaisten B-29-pommittajalauttoja. Huippunopeus oli 580 km/h, joka saman suuruinen B-29 -raskaan pommikonetyypin kanssa. Shōkaku-luokka
Shōkaku-luokka () oli keisarillisen Japanin laivaston kahden aluksen muodostama lentotukialusluokka, jonka alukset palvelivat toisessa maailmansodassa. Kawanishi N1K
N1K Shiden tukeutui lentotukikohtiin, eikä se siis käyttänyt lentotukialuksia. Suurin osa japanilaisista lentotukialuksista oli jo tuhoutunut Tyynenmeren sodan rajuissa meritaisteluissa. Mitsubishi A6M Reisen
Kun ensimmäiset 65 konetta oli toimitettu marraskuuhun 1940 mennessä, tuotantolinjoilla suoritettiin lisää muutoksia. Koneeseen lisättiin taittuvat siivenkärjet, jottan kone mahtui lentotukialusten hisseihin ja hangaareihin. Tämä malli sai numerokseen 21, josta tuli valmistetuin malli toisen maailmansodan alkuaikana. Näistä 740 konetta valmistui Mitsubishin ja 800 Nakajiman tehtailla. Myös kahta muuta versiota A6M2:sta valmistettiin, mutta huomattavasti vähemmän. Nakajimalla tehtiin A6M2-N ”Rufe” -vesitasoa (joka tosin perustui malliin 11) ja A6M2-K kaksipaikkaista harjoituskoneversiota, jota tehtiin Hitachilla ja Sasebon tehtailla. Ison-Britannian laivaston ilmavoimat
Lähes välittömästi toisen maailmansodan päätyttyä Euroopassa ja Tyynellämerellä alkoi joukkojen supistaminen. Sodan päättyessä palveluksessa oli 74 ensilinjan laivuetta ja 59 tukialusta, joille laivueita oli sijoitettu. Lentokoneita oli palveluksessa 3 700 ja henkilöstöä 72 000 sijoitettuna kaikkiaan 56 tukikohtaan ympäri maailmaa. Tukikohtiin on laskettu mukaan siirrettävät tukikohdat () Australiassa. Japani
Japanilla on naapuriensa kanssa useita rajakiistoja: Venäjän kanssa eteläisistä Kuriileista, Etelä-Korean kanssa Liancourtsaarista, Kiinan ja Taiwanin kanssa Senkakusaarista ja Kiinan kanssa Okinotorishiman asemasta. Toisen maailmansodan lopussa Neuvostoliitto miehitti Mantšurian, pohjoisen Korean, Sahalinin ja Kuriilit, joista viimeisen asema on yhä kiistelty. Nykyinen kiista Liancourtsaarista ( ja ) on ollut käynnissä 1950-luvulta lähtien, kun Etelä-Korea miehitti saaret. Senkaku-saaret vuorostaan sijaitsevat mahdollisesti öljystä ja kaasusta rikkaalla alueella tärkeiden laivareittien varrella. Japanilla on myös kiista Pohjois-Korean kanssa maahan siepatuista japanilaisista ja Pohjois-Korean joukkotuhoaseohjelmasta. Toisen maailmansodan aikaiset Japanin sotarikokset hiertävät yhä Japanin välejä erityisesti Etelä-Koreaan ja Kiinaan. Midwayn taistelu
Suunnitelma oli neliosainen:Midwaytä vastaan suunnattuun kokonaisoperaatioon osallistui kahdeksan japanilaista lentotukialusta, 11 taistelulaivaa, 12 raskasta risteilijää, viisi kevyttä risteilijää ja 47 hävittäjää ja 15 sukellusvenettä. Nakajima Ki-43 Hayabusa
Nakajima Ki-43 Hayabusa (virallinen nimitys "Tyypin 1 hävittäjä", , Hayabusa (, "muuttohaukka"), liittoutuneiden raportointinimi "Oscar") oli keisarillisen Japanin armeijan ilmavoimien toisessa maailmansodassa käyttämä yksimoottorinen hävittäjälentokone, joka oli käytössä koko sodan ajan. Mesa
Toisen maailmansodan aikana Mesaan rakennettiin Falcon Fieldin lentoasema ja Williamsin lentotukikohta (nyk. Phoenix–Mesa Gateway -lentoasema). Kiitoratoja käytettiin amerikkalaisten ja brittilentäjien kouluttamiseen. Monet paikalle asettuneet sotilasperheet jäivät Mesaan sodan päättymisen jälkeen ja lentoasemien ympäristöön kehittyi lentokoneteollisuutta, jolla on edelleen suuri merkitys kaupungille. Akagi
"Hōshōn" muutostöiden onnistuttua Japanin laivastoesikunta päätti muuttaa keskeneräiset 40 000 tonnin taisteluristeilijät "Akagin" ja "Amagin" lentotukialuksiksi osana vuoden 1924 laivasto-ohjelmaa. "Akagin" valmistukseen oli alun perin budjetoitu 24,7 miljoonaa jeniä, ja esikunta arvioi, että kahdeksan miljoonaa jeniä olisi käytetty töiden keskeytyessä helmikuussa 1922. Lisäbudjettina hyväksyttiin 90 miljoonaa jeniä alusten muutostöihin. Ryūjō (1931)
Ryūjō () oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1933 palvelukseenotettu lentotukialus toisessa maailmansodassa. Se oli Japanin ensimmäinen alkuvaiheista suoraan lentotukialukseksi ilman välimuunnosvaiheita rakennettu alus. Alukselle tehtiin muutoksia jo vuosina 1934–1936. Zuikaku
Zuikaku () oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1941 palvelukseenotettu Shōkaku-luokan lentotukialus toisessa maailmansodassa. Alukselta toimineet lentokoneet hyökkäsivät Pearl Harboriin ja alus osallistui moniin Tyynenmeren taisteluihin, kunnes se tuhoutui Leytenlahden taistelussa. Toinen maailmansota
Vallatuilta saarilta Yhdysvallat aloitti voimakkaan ilmatoiminnan Japanin pääsaaria vastaan ja esimerkiksi Tokion pommitus muodostui siihen asti suurimmaksi operaatioksi lajissaan. Vuonna 1945 myös Neuvostoliitto julisti sodan Japania vastaan, vallaten takaisin Mantšurian. 15. elokuuta 1945, viikko Hiroshiman ja Nagasakin atomipommitusten jälkeen, Japani antautui ja miehitettiin.