Mitä sellusta tehdään?
Sellutehdas
Sellutehdas on tuotantolaitos, jossa puuhakkeesta valmistetaan sellua, josta voidaan edelleen jalostaa paperia tai kartonkia. Sellua valmistetaan kemiallisesti, paperimassaa voidaan valmistaa myös mekaanisilla ja kemimekaanisilla massanvalmistusmenetelmillä, joissa puukuidut irrotetaan toisistaan pääosin tai kokonaan mekaanisesti. Englanninkielinen termi ”Pulp mill” käsittää sekä sellutehtaan että mekaanisen massan valmistuslaitoksen.
Cell (suoritin)
Synergistic Processing Elementeistä yksi on varattu koneen käyttöjärjestelmän ajamiselle ja yksi on kokonaan poissa käytöstä valmistuskustannusten alentamiseksi ja saannin parantamiseksi; jos yksi SPE osoittautuu tehtaalla vialliseksi, voidaan sen sijaan käyttää muita, eikä se haittaa järjestelmän toimintaa muuten. PlayStation 3 on ensimmäinen kuluttajamarkkinoille tarkoitettu laite, jossa käytetään Cell-suorittimia. Terttuselja
Terttuseljaa on kasvatettu Euroopassa pitkään koriste- ja rohdoskasvina. Marjoista on tehty hyytelöä, mehua ja jopa marjaviiniä. Terttuseljan kukat ja kypsät marjat eivät ole myrkyllisiä ja ravintokäytössä myrkylliset siemenet ja raakileet poistetaan. Nykyään terttuseljalla on Suomessa merkitystä lähinnä koristekasvina. Se on talvenkestävä ja kaunis pensas. Terttuseljasta on olemassa muutamia viljelylajikkeita, kuten lehdiltään kapealiuskainen sulkaterttuselja ('Laciniata', 'Plumosa', 'Tenuifolia') ja kellertävälehtinen keltaterttuselja ('Aurea'). Muoviteollisuus
Muovin edeltäjiä olivat erilaiset muovattavat luonnonmateriaalit. Keratiineja eli eläimistä saatavia sarveisaineita käytettiin 1700-luvulla muun muassa kattoikkunoiden materiaalina. Kumipuusta saatavaa guttaperkkaa alettiin käyttää 1850-luvulla muun muassa biljardipallojen materiaalina ja valtameren pohjaan laskettavien kaapeleiden eristeenä. Hyönteisten tuottama sellakka keksittiin samoihin aikoihin nappien, pelinappuloiden ja myöhemmin gramofonilevyjen raaka-aineeksi. Se sopi guttaperkan tavoin myös sähköeristeeksi. Selluloidi keksittiin 1860-luvulla, ja sen tärkeimmäksi käyttökohteeksi tuli elokuvafilmi. 1900-luvun vaihteessa keksittiin maidon kaseiinista saatava galaliitti, josta alettiin tehdä nappeja, kampoja ja muita pikkuesineitä. Rauman paperitehdas
Lisäksi tehtaaseen kuuluva RaumaCell valmistaa fluff-sellua eli revintämassaa. RaumaCellin tuotantokapasiteetti on 150 000 tonnia. Fluff-sellua käytetään hygienia- ja kuivapaperituotteisiin. Huopa
Huopa on villasta valmistettua kutomatonta kangasta, jossa villan kuidut ovat takertuneena toisiinsa ja muodostavat yhtenäisen kangaspinnan. Huovasta valmistetaan muun muassa hattuja ja jalkineita. Huopapeittoa kutsutaan usein viltiksi tai filtiksi. Huopaa, nykyisin usein tekokuiduista valmistettua, käytetään myös teollisuudessa suodatin- ja viirakankaina sekä puristinhuopana. Mirja Salkinoja-Salonen
Uransa alkuaikoina hän tutki synteettisten ja kloorattujen yhdisteiden hajoamista keskittyen lähinnä puunjalostuksessa käytettäviin sellua valkaiseviin aineisiin. Salkinoja-Salosen tutkimukset edesauttoivat, että puuteollisuus lakkasi käyttämästä myrkyllistä ja vesistöjen pohjiin kertyvää kloorifenolia sellun käsittelyssä. 1990-luvulta lähtien Salkinoja-Salonen on tutkinut mikrobien tuottamia myrkkyjä hometaloista, rehuista ja ruokamyrkytyksiä aiheuttaneista elintarvikkeista. Vesikkeli
Kalvorakkulat mahdollistavat solun tehokkaan aineenvaihdunnan, solunsisäisen kuljetuksen ja entsyymien varastoinnin. Koska kalvorakkulan sisäinen ympäristö voi poiketa runsaasti soluliman olosuhteista, se mahdollistaa myös monien erilaisten biokemiallisten reaktioiden suorittamisen niiden sisällä. Suuri osa kalvorakkuloista valmistuu Golgin laitteessa, mutta niitä muodostuu myös solulimakalvostolla ja solukalvolla. Nanoselluloosa
Bakteeriselluloosan tärkeimpänä erona selluloosananofibrilleihin ja -nanokiteisiin on sen valmistustapa: bakteerit valmistavat sitä glukoosista. Tutkituin bakteerilaji on "Acetobacter xylinum", joka tuottaa selluloosaa solun ulkopuolelle. Syntymekanismista johtuen bakteeriselluloosa on hyvin puhdasta, eikä siinä ole epäpuhtauksina hemiselluloosaa ja ligniiniä. Markkinaselluloosa
Markkinaselluloosa on selluloosaa, jota selluloosaa valmistava tehdas ei anna samaan yhtiön sisällä paperin tai kartongin valmistukseen tai myy yhtymän sisäisillä kaupoilla saman konsernin muille yrityksille tai yhteistyökumppanin yrityksille. Koska selluloosan hinta vaihtelee jyrkästi, on monissa paperiteollisuusyhtymissä hintariskiä jaettu siten, että osa selluloosasta tuotetaan itse omaa tuotantoa varten ja osa ostetaan tai myydään. Sello
Selloja alettiin rakentaa jo 1500-luvulla ja niitä käytettiin sekä orkesteri- että kamarimusiikissa bassosoittimena. Soolosoittimena sello alkoi yleistyä 1600-luvulla, mutta syrjäytti edeltäjänsä, viola da gamban, vasta 1700-luvun aikana. Useimmat tunnetut viulunrakentajat (muiden muassa italialaiset Amati, Stradivari ja Guarneri) ovat rakentaneet myös selloja. Sellutehdas
Sellutehtaissa syntyy erilaisia lietteitä, joita ovat bioliete, kemiallinen liete, pastaliete, siistausliete ja viherlipeä eli soodasakka. Seula
Seuloja käytetään rakennustekniikassa kiviaineksen lajitteluun esimerkiksi betonin raaka-aineeksi tai tien eri kerroksiin, myllyteollisuudessa jauhojen seulontaan, monilla kemiallisen teollisuuden aloilla ja mineraalien rikastuksessa. Hioke
Valmistusmenetelmästä johtuen hioke sisältää selluloosaa, hemiselluloosaa ja ligniiniä samassa suhteessa kuin puu. Sellun valmistuksesta poiketen myös valkaisuvaiheessa pyritään säilyttämään ligniini, jotta massan saanto pysyisi korkeana. Tämän takia valkaisussa pyritään poistamaan ligniinin värillisyyttä aiheuttavat ryhmät. Tämän vuoksi vaaleuden pysyvyys ei ole hiokkeessa yhtä hyvä kuin sellussa. Saanto sen sijaan on erittäin korkea: 98,5 %. Soluelin
Solun aineenvaihdunta ja muu sisäinen toiminta kuten DNA:n kahdentuminen, RNA:n lähettämä viestintä sekä proteiinisynteesi tapahtuvat soluelimissä ja solulimassa. Lisäksi soluelimillä on erilaisia tehtäviä mikrobien torjunnassa sekä immuunijärjestelmän ylläpidossa. Sello
Sello on jousisoitin, joka muistuttaa jossakin määrin viulua ja alttoviulua. Sello on kuitenkin paljon suurempi, ja toisin kuin alttoviulua, sitä soitetaan pystyasennossa. Soittaja perinteisesti istuu soittaessaan ja pitää selloa jalkojensa välissä. Selloa voidaan kuitenkin soittaa myös seisaallaan kuten kontrabassoa. Sello tuetaan lattiaan sen pohjassa olevan metallisen piikin eli stakkelin avulla. Sellisti liikuttaa joustaan vaakatasossa kieliä vasten. Nitroselluloosa
Seuraavassa tuotantovaiheessa vyyhdet kävivät läpi useita pesuja ja sentrifugikäsittelyjä: vaihe alkoi sentrifugikäsittelyllä, jonka jälkeen vyyhdet upotettiin kiehuvaan kaliumkarbonaattiliuokseen, sentrifugikäsiteltiin uudelleen, pestiin puhtaassa vedessä, sentrifugikäsiteltiin ja kuivatettiin. Tämän jälkeen ne upotettiin 1,072-ominaispainoiseen natriumsilikaattiliuokseen ja sentrifugikäsiteltiin vielä kertaalleen. Vyyhdet siirrettiin kuivamaan ilmaan kolmeksi päiväksi, minkä aikana natriumsilikaatti hajosi kuituihin jääneen hiilihapon ja ilman vaikutuksesta, jättäen selluloosakuitujen pinnalle kerroksen silikasta ja liukenemattomista silikaateista koostuneen kerroksen. Selluloosa
Kasviksissa oleva selluloosa ei imeydy ihmisen ruoan­sulatuksessa, mutta se kuuluu ravintokuituihin, joilla on terveydellisesti edullisia vaikutuksia. Kasvinsyöjäeläimet, kuten märehtijät, pystyvät hajottamaan selluloosaa mikro-organismien avulla. Sulkapallo (peliväline)
Sulkapallo on sulkapallossa käytettävä pallo, jossa on kiinni rengasmaisesti sulat tai vastaava muovirakenne ja jota lyödään sulkapallomailalla sulkapalloverkon yli tavoitteena se, että vastustaja ei ehdi lyödä sulkapalloa takaisin ennen kuin sulkapallo putoaa hänen puolellaan kentälle (tällöin toinen pelaaja saa yhden pisteen). Sulkapalloja valmistetaan erikseen eri nopeuksilla kulkeviksi. Modaali (kuitu)
Modaali on viskoosin kaltainen selluloosamuuntokuitu, jota käytetään vaatteissa, sisustusmateriaaleissa ja teknisissä tuotteissa. Modaalia käytetään sekoitteina puuvillan, villan ja synteettisten kuitujen kanssa. Siitä valmistetaan myös mikrokuitua. Yhteyttäminen
Eliö tuottaa yhteyttämisen avulla itselleen hyödyntämiskelpoista energiaa. Tämän energian avulla eliö tuottaa myös kaikki monimutkaisemmat yhdisteet, kuten selluloosa, proteiinit ja lipidit. Sulfiittimenetelmä
Sulfiittimenetelmän avulla valmistetaan selluloosaa käyttäen raaka-aineena pääasiassa kuusipuuta. Puu kuoritaan ja hakataan hakkurissa lastuiksi. Näitä lastuja keitetään sitten kovassa paineessa happamassa liuoksessa joka sisältää kalsiumvetysulfiittia CaHSO ja rikkidioksidia SO. Keiton aikana puussa oleva ligniini ja muut oheisaineet liukenevat keitinliuokseen jonka jälkeen selluloosakuidut voidaan erottaa liuoksesta. Erotettu kuitumassa pestään ja kuivataan ja se voidaan myös valkaista kloorilla. Liukoselluloosa
Liukoselluloosaa valmistetaan samanlaisella prosessilla kuin tavallista selluloosaa sillä erotuksella, että hemiselluloosa liuotetaan pois ennen keittoa. Nimitys "liukosellu" juontaa tästä liuotusprosessista. Sello
Selloa käytetään lähinnä länsimaisessa taidemusiikissa. Se on osa sinfoniaorkesteria ja jousikvartettia sekä usein mukana myös muissa kamarimusiikkiryhmissä. Sellolle on sävelletty lukuisia konserttoja ja sonaatteja. Populaarimusiikissa sello on harvinaisempi. Vaikka sello saattaa olla mukana joissakin kappaleissa tai levytyksissä, on harvinaista, että se kuuluisi yhtyeen peruskokoonpanoon. Poikkeuksena tästä on esimerkiksi Apocalyptica, 2Cellos ja Piano guys. Apocalyptica on maailmanlaajuisesti menestynyt suomalainen sellistiryhmä, jonka musiikillista tyyliä on luonnehdittu muun muassa sinfoniseksi metalliksi. Ksylanaasi
Ksylanaasi on laajasti käytetty teollisuusentsyymi ja yleisin tuotanto-organismi on "Trichoderma reesei"-home ja "Aspergillus"-suvun lajit. Ksylaania käytetään paperinvalmistuksessa sellun valkaisuun ja tämä bioteknillinen prosessi on ympäristöystävällisempi kuin klooriin perustuvat prosessit. Ksylanaasia käytetään myös eläinten rehun prosessoinnissa, koska kasvien soluseinien ksylaanin hajottaminen parantaa rehun ravintosisällön hyödyntämistä. Ksylanaasia käytetään myös elintarviketeollisuudessa oluen ja mehujen kirkastamiseen sekä leivonnassa, missä se auttaa taikinan käsittelyssä ja stabilisoimisessa sekä lisää leivän ilmavuutta ja tilavuutta. Polymeerikemia
Polymeerit ovat suurimolekyylisiä yhdisteitä, joiden moolimassat vaihtelevat
kymmenistä tuhansista kymmeniin miljooniin. Elävät organismit rakentuvat
polymeereista kuten erilaisista proteiineista ja polysakkarideista, ja elämää
ylläpitääkseen ne hyödyntävät lukuisia polymeereja, kuten entsyymejä tai DNA:ta.
Suomessa oleellisen tärkeä polymeeri on selluloosa, jättiläismäinen yhdiste, joka yhdessä polymeerisen ligniinin kanssa muodostaa puiden tukirakenteen. Paperi valmistetaan eristämällä selluloosa puumateriaalista.
Synteettisten polymeerien teollinen valmistus lisääntyy jatkuvasti. Erilaiset
pinnoitteet, liimat ja muovit ovat tunnetusti polymeerimateriaaleja. Polymeereja käytetään esimerkiksi lääkevalmisteissa, kosmetiikassa, elintarvikkeissa, elektroniikkateollisuudessa, paperin valmistuksessa ja veden puhdistuksessa. Monet
ihmisruumiin varaosat valmistetaan synteettisistä polymeereista. Polttokennoissa voi olla polymeerielektrolyytti ja litiumpolymeeri-akkuissa käytetään polymeerielektrodia.
Elävien organismien tuottamat biopolymeerit: Seitan
Nykyään lähes poikkeuksetta seitan valmistetaan kotioloissa valmiista vehnägluteenijauhosta. Jauhoon lisätään usein kikhernejauhoa, soijajauhoa, korppujauhoa tai vastaavaa muuta kasvisproteiinia parantamaan rakennetta halutunlaiseksi. Jauhoihin lisätään kuivat mausteet ja suola. Yleisesti käytettyjä mausteita ovat muun muassa savupaprikajauhe, valkosipulijauhe, kuivattu kasvisliemijauhe, garam masala mausteseos ja jeera. Puhtaita gluteenijauhoja käytettäessä kannattaa maustaminen tehdä jo taikinan muodostamisen aikana, esimerkiksi lisäämällä jauhoihin runsaasti suolaa ja mausteita ja veteen maustekastikkeita tai lientä. Seitania maustetaan ja suolataan usein, koska se sellaisenaan on varsin miedon makuinen. Natriumsulfiitti
Natriumsulfiitti (NaSO) on epäorgaaninen natrium- ja sulfiitti-ioneista muodostuva ioniyhdiste. Sitä käytetään sellun valmistuksessa, veden ja tekstiilien käsittelyssä sekä elintarvikelisäaineena. Celanese
Tehdas perustettiin saksalaisten zeppeliinihyökkäysten pelossa sisämaahan, Marylandin Amcelleen Potomacjoen varrelle. Monien viivästysten jälkeen tuotanto saatiin kuitenkin käyntiin vasta 1924, jolloin alettiin tuottaa lankoja ja viskoosin kaltaisia tekosilkkikankaita selluloosa-asetaatista kauppanimellä "celanese". Tehdas teki yhteistyötä paikkakunnan läpi kulkevan Baltimore and Ohio Railroad (B&O) -rautatieyhtiön kanssa hiilen hankinnassa sekä työväen, raaka-aineiden ja valmiiden tuotteiden kuljetuksessa. Tämä tehdas työllisti parhaimmillaan 13 tuhatta ihmistä, ja se suljettiin 1983. Harmonikka
Eri valmistajat ostavat yksittäiset osat niihin erikoistuneilta valmistajilta tai tekevät ne itse. Puuosien valmistus on pitkälle koneistettua, ja erilaisten puutyökoneiden käyttö mahdollistaa osien tarkat mitat ja tehokkaan tuotannon. Muoviosat on perinteisesti valmistettu selluloidista joka on yksi ensimmäisistä muovilaaduista. Selluloidi valmistetaan selluloosasta nitraamalla ja se on erittäin tulenarkaa. Paksuja selluloidilevyjä keitetään vesihauteessa, jolloin ne notkistuvat nahkamaisiksi ja ovat helposti muovattavissa soittimen monimutkaisiin muotoihin muottien päällä. Selluloidin kutistuminen ja asettuminen haluttuun muotoon vie aikaa kolmisen kuukautta. Selluloidi on erittäin kestävä materiaali, satakin vuotta vanhoissa soitimissa saattaa olla alkuperäinen pinnoite. Lisäksi sen muovattavuus on omaa luokkaansa, pintavauriot voidaan korjata vaihtamalla vaurioitunut alue ja sillä saadaan aikaan harmonikoille tyypillinen kaunis loimukuviointi. Metalliosien valmistus vaatii useita vaiheita. Metalli pitää sulattaa, ja osat saavat muotonsa erilaisissa muoteissa jäähtyessään. Metalliset kielten vapaalehdykkäosat lämpökäsitellään, jotta ne tulevat joustavammiksi ja lujemmiksi eivätkä murru helposti.
Kieliä koottaessa vapaalehdykät ruuvataan tai vahataan kielilaattoihin, joissa on kaksi aukkoa. Vapaalehdykkä kiinnitetään aukon molemmille puolille, ja aukko varustetaan nahkaisella tai muovisella venttiilillä. Kielilaatat kiinnitetään edelleen puisiin kielipenkkeihin, jotka asennetaan instrumentin diskantti- ja bassopuolille. Näppäin- ja rekisterimekanismit, joilla ilmankulkua kielipenkkeihin ja kieliin ohjataan, kiinnitetään soittimen tukirakenteisiin. Kuskus
Kuskus tehdään pyörittelemällä käsin karkeaa jauhoa, kunnes siitä tulee pieniä pellettejä. Aines siivilöidään, ja siivilään jääneiden suurten osien pyörittelyä jatketaan, kunnes niistä tulee tarpeeksi pieniä. Prosessi on aikaa vievää, ja perinteisesti naiset ovat tehneet kuskusta usean päivän ajan ja kuivattaneet sen auringossa. Tätä suurta erää on sitten käytetty useiden kuukausien ajan. Nykyään kuskusta tehdään tehtaissa ja myydään kaupoissa käyttövalmiina. Selluloidi
Soitinrakennuksessa paksuja selluloidilevyjä keitetään vesihauteessa, jolloin ne notkistuvat nahkamaisiksi ja voidaan muotoilla muottien päälle haluttuun muotoon. Osien kutistuminen ja mahdollinen halkeilu tapahtuu kolmen kuukauden kuluessa, ja vasta sen jälkeen osat voidaan kasata. Setelipaperi
Setelipaperi on erikoispaperi, jota käytetään paperisten maksuvälineiden ja muiden arvopaperien painatuksessa. Setelipaperi valmistetaan pääosin puuvillasta saatavasta kuidusta tai lumpusta. Liian lyhyet puuvillakuidut eivät kelpaa kangasteollisuuden käyttöön, joten ne myydään paperiteollisuudelle. Kalsiitti
Kalsiittista kalkkikiveä käytetään erityisesti sementin sekä raudan, teräksen ja lasin valmistuksessa. Selluloosan keitossa sitä voidaan käyttää kemikaalina. Maa- ja metsätaloudessa kalkkikiveä käytetään happamuuden poistoon sekä ravinteena. Mustatupelo
Mustatupeloa hyödynnetään paljon hunaja- ja koristekasvina. Sen kevyestä ja tasasyisestä puuaineksesta valmistetaan sahatavaraa, puuviilua ja selluloosaa sekä jonkin verran ratapölkkyjä. Tupeloviilua käytetään erilaisten laatikoiden, korien, huonekalujen ja sisustuselementtien rakennusmateriaalina. Koska puuaines on verraten kestävää, siitä tehdään myös lattialautoja, lasitehtaiden valsseja, aseiden periä ja erilaisia pölkkyjä. Äänekosken sellutehdas
Äänekosken sellutehdas on Metsä Fibren (entisen Metsä-Botnian) Äänekoskella, Keski-Suomessa toimiva sellutehdas. Vuonna 1985 perustettu sellutehdas tuottaa havu- ja lehtipuusellua pääasiassa omistaja-asiakkaille, mutta myös markkinaselluksi. Merkittävä osa tehtaan tuotannosta toimitetaan kotimaiseen jatkojalostukseen, mutta osa tuotannosta toimitetaan myös ulkomaille. Solmio
Solmioita valmistetaan eri materiaaleista ja niiden sekoitteista, joista silkki on yleisin. Villa on toinen perinteinen materiaali, samoin puuvilla ja pellava. Solmioita valmistetaan myös keinokuiduista. Laadukas solmio leikataan kankaasta diagonaalin suuntaan ja sen sisällä on tukikangas, joka antaa solmiolle ryhdin. Neulotut solmiot ovat harvinaisempi laji, joiden näkyvä osa on usein tasalevyinen ja päättyy suorasti. Synteettinen kuitu
Synteettinen kuitu eli tekokuitu on ihmisen kehittämää ja kemiallis-fysikaalisin menetelmin valmistamaa kuitua, joka pyrkii jäljittelemään luonnonkuituja tai olemaan ominaisuuksiltaan niitä jossain suhteessa parempaa. Ensimmäiset synteettiset kuidut keksittiin 1800-luvun lopulla, ja 1940-luvulta lähtien niistä on tullut erittäin tärkeitä raaka-aineita erityisesti tekstiilien valmistuksessa (mm. nailon, elastaani ja viskoosi), mutta myös monilla muilla tuotannon aloilla (mm. lasikuitu, mineraalivilla ja kevlar). Neulonta
Neulonta eli neulominen on menetelmä, jolla langasta tehdään vaatteita ja asusteita eli neuleita. Neuleessa kulkee vain yksi lanka yhdensuuntaisina, kertautuvina kerroksina, joissa lanka kiertyy itsensä ympäri kerroksittain silmukoiksi, kun taas kudotussa kankaassa, jonka valmistukseen käytetään kangaspuita, on kahteen suuntaan kulkevia lankoja: kuteita ja loimia. 
Joillakin murrealueilla käytetään kutomista neulomisen synonyyminä. Silkki
Silkki on silkkiperhosen toukan koteloista eli kokongeista kelattua kuitua ja siitä valmistettavaa kangasta. Silkin valmistus keksittiin Kiinassa, ja suurin osa maailman silkistä valmistetaan vielä nykyisinkin Itä-Aasiassa. Silkkiä arvostetaan vaatekankaana sen hyvien ominaisuuksien, kuten kiillon, pehmeyden ja lujuuden vuoksi. Puupelletti
Pelletin valmistukseen käytetään pääasiallisesti puunjalostuksessa syntyviä sivutuotteita, kuten puupurua. Suomessa pellettiin käytettävän puun alkuperä tunnetaan. Pelletin valmistukseen käytetään vain käsittelemätöntä, puhdasta puuta. Sivutuotteeksi luokiteltavan puuaineksen tuottaminen pelleteiksi parantaa materiaalitehokkuutta ja pienentää puutuoteteollisuuden jätekustannuksia.
Pellettiä voidaan valmistaa myös karkeammista puunjalostusteollisuuden sivutuotteista. Suomessa on runsaasti metsää ja erilaista puunjalostusteollisuutta, joten pelletin raaka-aineen saatavuus on hyvä. Koska raaka-aineen saatavuus on myös kansainvälisesti hyvä, on pelletin tuotantoa mahdollista laajentaa myös ulkomaille. Sulfaattimenetelmä
Sulfaattimenetelmäksi kutsutaan sellun valmistuksen valtamenetelmää, jossa puuhakkeista tehdään sellua valkolipeän avulla korkeassa lämpötiloissa. Raaka-aineena käytetään kuorittua puuta, tavallisimmin mäntyä. Valtaosa maailman sellusta on valmistettu sulfaattimenetelmällä. Sulfaattimenetelmästä käytetään joskus saksan kielestä tulevaa nimeä "Kraft" ("voima, vahvuus"), jotta vältetään sekaannus sulfiittimenetelmän kanssa.
Prosessin aluksi puu haketetaan 15-30 mm pituiseksi ja 4-5 mm paksuiseksi. Haketuksen tarkoituksena on tehdä tasalaatuista ja sopivan kokoista haketta jatkoprosessien tarpeisiin. Ennen varsinaista keittoa voidaan keittonestettä imeyttää hakkeeseen impregnointiastiassa. Sulfaattimenetelmässä käytetään keittokemikaalina valkolipeää, joka sisältää noin 9 % natriumhydroksidia (NaOH), 3 % natriumsulfidia (NaS), 3 % natriumkarbonaattia (NaCO) ja 1 % natriumsulfaattia (NaSO). Sen varsinaisina vaikuttavina aineina ovat veteen liuenneet hydroksidi- ja vetysulfidi-ionit. 
Keitin voi olla erä- tai jatkuvatoiminen. Jatkuvatoimiset keittimet ovat aina paineistettuja. Keitto tapahtuu pH-arvon 12 yläpuolella, 160-180 °C:n lämpötilassa. Keiton pituus on 0,5-3 tuntia riippuen käytettävästä lämpötilasta sekä halutusta ligniinin loppupitoisuudesta. Keiton aikana käytettävät kemikaalit liuottavat pääosan puun ligniinistä ja osan puun hemiselluloosasta, minkä jälkeen puuhake hajoaa helposti kuiduiksi ja saatu tumma kuitumassa on valmis pestäväksi ja jatkokäsiteltäväksi. Suurin osa siitä käytetään paperin valmistamiseen. Käyttökohteesta riippuen massa voidaan valkaista, jolloin jäännösligniiniä poistetaan useilla kemikaaleilla, kuten hapella, klooridioksidilla ja vetyperoksidilla. Mustalipeä
Mustalipeä eli jäteliemi on sellunkeitossa käytettävän sulfaattimenetelmän sivutuote. Sulfaattimenetelmässä käytetty keittoneste ja puusta liuennut ligniini ja muu orgaaninen aine kerätään mustalipeänä, joka väkevöidään mustalipeähaihduttimissa korkeaan kuiva-ainepitoisuuteen (65–85 %) ja poltetaan soodakattilassa. Soodakattilassa mustalipeän orgaaninen aine muuttuu pääosin lämpö- ja sähköenergiaksi. Mustalipeän jatkokäyttö energiaksi tuottaa tämän päivän uusissa tehtaissa sähköä noin 600 kilowattituntia sellutonnia kohden. Vuonna 2001 mustalipeän osuus Suomen energiantuotannosta oli 9,8 prosenttia. Sellutehdas käyttää mustalipeällä tuotetun sähkön pääasiassa itse. Nanoselluloosa
Nanoselluloosaksi kutsutaan selluloosamateriaalia, jonka ulkoisista mitoista ainakin yksi on nanoskaalalla eli 1-100 nm. Selluloosananomateriaalit voidaan jakaa kolmeen pääluokkaan: selluloosananofibrilleihin (cellulose nanofibrils, CNF), selluloosananokiteisiin (cellulose nanocrystals, CNC) sekä bakteeriselluloosaan (bacterial cellulose, BC). Sellu
Sellu koostuu pääosin selluloosasta ja hemiselluloosasta. Sellulajista riippuen sellussa voi olla myös uuteaineita ja ligniiniä. Ligniiniä on ruskeissa sellulaaduissa, joita käytetään esimerkiksi voimapapereissa ja ruskeiden pahvilaatujen valmistuksessa. Paperi
Paperia valmistetaan niin graafiseen käyttöön (kirjoittaminen, piirtäminen, kopiointi, tulostaminen), hygieniaan (WC- ja talouspaperi) kuin pakkausmateriaaliksi. Paperin jalosteita ovat muun muassa sanomalehdet, kirjat, mehu- ja maitotölkit ja jotkin keksi- ja makeiskääreet. Myös tapetit valmistetaan vahvasta paperista. Setelit ja muut arvopaperit valmistetaan erittäin korkealaatuisesta paperista, johon voidaan käyttää puuvillaa tai lumppua. Lumppupaperi kestää hyvin aikaa ja kulutusta, ja sen pH-arvo on neutraali, joten se sopii erityisen hyvin arkistokäyttöön. Muovi
Rayon on ensimmäinen muovikuitu, jonka tuotannon aloitti 1905 ranskalainen yritys Courtauld englannista ostetuilla patenteilla. Tämä "tekosilkki" on teknisesti selluloosa-asetaattia. Siitä voidaan valmistaa myös läpinäkyvää kalvoa, sellofaania. Selluloosa-asetaatista tuli kehittyvän valokuvaustekniikan filmimateriaali, vaikka se on hyvin herkästi syttyvää. Rayonia valmistetaan yhä. Selluloosa
Selluloosa erotetaan puuaineksesta keittämällä ja kemikaalien avulla (sooda-, sulfiitti- ja sulfaattimenetelmät). Tällaisesta teknisesti valmistetusta, pääosin selluloosaa sisältävästä massasta käytetään myös nimitystä "sellu" ja sitä käytetään varsinkin paperiteollisuuden raaka-aineena. Selluloosaa käytetään myös ruudin valmistukseen nitroselluloosana. Ust-Ilimskin selluloosatehdas
Tehtaalla on neljä Rauma-Repolan toimittamaa vajaa seitsemän metriä leveää selluloosankuivauskonetta. Solukko
Solukko on kasveilla oleva samanlaisista tai samaa tehtävää toimittavista soluista koostuva kokonaisuus. Erilaiset solukot muodostavat edelleen elimiä, kuten esimerkiksi lehden. Kasvien solukoita voidaan määritellä niiden ulkonäön tai tehtävän perusteella. Eläimillä vastaavanlaisia solujoukkoja ei kutsuta solukoiksi, vaan kudoksiksi. Poikkeuksena on kuitenkin erilaistumamattomista eläinsoluista muodostunut syöpäsolukko. Lehtiselleri
Lehtiselleriä käytetään ruoanlaitossa Sellutehdas
Sellun keitto voidaan suorittaa erä- tai jatkuvatoimisena prosessina. Eräkeitossa tyhjä sellukeitin täytetään aluksi hakkeella, hakkeessa oleva ilma poistetaan matalapainehöyrytyksellä, minkä jälkeen keitin paineistetaan ja täytetään keittonesteellä. Tämän jälkeen keitin kuumennetaan lopulliseen lämpötilaan, esimerkiksi 170 C asteeseen. Lämpötilaa ylläpidetään, kunnes hakkeista on poistunut riittävä määrä ligniiniä. Tämän jälkeen keitto lopetetaan esimerkiksi syrjäyttämällä kuuma keittoneste viileämmällä nesteellä ja keitin puretaan keittimen alapuolella olevan purkupumpun avulla. Tasaisen massantuotannon takaamiseksi eräkeitossa käytetään useita eri vaiheissa olevia rinnakkain toimivia keittimiä, niin että keittimiä täytetään ja puretaan aina yhtä kerrallaan. Jatkuvatoimisessa keitossa edellä mainitut keittovaiheet suoritetaan jatkuvatoimisena virtana yhdessä tai kahdessa suuressa sarjaan kytketyssä keittimessä. Mukulaselleri
Mukulaselleri eli juuriselleri ("Apium graveolens" Rapaceum-ryhmä) on sellereihin ("Apium") kuuluva kasvi. Mukulaselleriä on useita eri lajikkeita, esimerkiksi 'Balder', 'President' ja 'Alabaster'. Se on pyöreähkö ja rosoinen juures, joka korjataan myöhään syksyllä. Kasvaakseen onnistuneesti se vaatii pitkän kesän, sillä se on hidaskasvuinen. Samasta pellosta saa juurisadon vain ensimmäisenä vuotena. Kaksivuotisena kasvina selleri tuottaa toisena kasvuvuotenaan siemensadon. Selluloosaesterit
Selluloosaesterit ovat selluloosan ja happojen yhdisteitä, joita valmistetaan tavallisesti käsittelemällä alkaliselluloosaa alkyylihalogeneilla tai alkyylisulfaateilla. Näistä valmistetaan varsinkin vesiiukoista karboksimetyyliselluloosaa. Lyocell
Lyocell on muuntokuitu, jota käytetään erilaisissa tekstiileissä. Sen valmistukseen tarvitaan erittäin puhdasta selluloosaa, jotta lopputuote olisi mahdollisimman korkealaatuinen. Lyocell-kuitu on noin kaksi kertaa viskoosia vahvempaa. Lyocell-kuitu valmistetaan kuivasuihku-märkäkehräyksellä, jossa liuossuihkua vedetään kuivana ennen kastelemista kuten märkäkehräyksessä, mikä antaa sillä sen erityisen vahvuuden. Lyocell-kuitu tuli markkinoille 1990-luvun alussa. Lyocell tunnetaan nykyään paremmin kauppanimellä Tencel (valmistaja Lenzing, joka osti alkuperäisen valmistajan Courtaulds'n). Ruokohelpi
Ruokohelpeä on tutkittu myös turvetuotannon valumavesien suodattajana. Ruokohelvestä voidaan lisäksi valmistaa myös paperia. Vuonna 2000 kaikki Suomessa tuotettu ruokohelpi meni kuitenkin energiantuotantoon. Ruokohelvestä saadaan lyhytkuituista selluloosaa, joka sopii hienopaperin valmistukseen. Selluloosa
Selluloosan eristi ja sen kaavan määritti ensimmäisen kerran 1838 ranskalainen kemisti Anselme Payen. Selluloosa ei juuri liukene tavallisimpiin liuottimiin. Selluloosalla ei myöskään ole sulamispistettä, mutta se hajoaa yli 300 °C:n lämpötiloissa. Puuaines sisältää 33–50-prosenttista selluloosaa. Puuvillan kuidut ovat lähes puhdasta selluloosaa. Sellulaasi on selluloosaa hajottava entsyymi. Tunnetuin selluloosan hajottajasieni on "Hypocrea reesei". Propyylibentseeni
Propyylibentseeniä käytetään liuottamaan selluloosa-asetaattia, liuottimena maaleissa ja lakoissa sekä tekstiilien värjäyksen ja painatuksen yhteydessä. Siitä voidaan valmistaa muun muassa 1-fenyylipropeenia. Selluloidi
Selluloidi on selluloosasta nitraamalla valmistetun polymeerimateriaali nitroselluloosan ja kamferin yhdiste, joka on yksi ensimmäisistä kaupallisista muoveista. Kamferin tehtävä yhdisteessä on toimia muovin pehmentimenä, jonka määrää säätämällä saavutetaan materiaalille haluttu notkeus ja muovattavuus. Cembrit
Cembritin valmistamat levyt soveltuvat sekä uudis- että saneerausrakentamiseen. Levyjen pääasiallisena raaka-aineena käytetään sementtiä (50–70 %), selluloosaa (n. 5–15 %) ja erilaisia mineraalisia täyteaineita (n. 20–40 %). Levyt eivät sisällä asbestia eivätkä kvartsia. Levyjen käyttökohteena ovat muun muassa julkisivut, väliseinät, märkätilat, sokkelit ja parvekekaiteet. Lisäksi Cembrit Oy myy aaltoprofiilisia katelevyjä. Ust-Ilimskin selluloosatehdas
Tehdas tuottaa valkaistua sulfaattiselluloosaa havupuista, sekä valkaisematonta lehtikuituselluloosaa sekä kemiallisia metsäteollisuustuotteita. Koska tehtaalla ei ole omaa paperin- tai kartonginvalmistusta, on sen tuotanto markkinaselluloosaa. Yritys vie ulkomaille 90% jalostamastaan selluloosasta pääasiassa Saksaan, Italiaan, Yhdistyneisiin kuningaskuntiin, Kreikkaan, Kiinaan, Korean tasavaltaan, Japaniin sekä Tunisiaan. Lehtiselluloosan tuotanto alkoi 1998 lähinnä Tyynenmeren alueen maiden kysynnän vuoksi. Kuitu
Kuidut jaotellaan yleensä luonnonkuituihin ja tekokuituihin. Tehtaissa valmistettavia tekokuituja ovat esimerkiksi hiilikuitu, kevlar, lasikuitu ja muovikuidut. 
Luonnonkuidut luokitellaan kasvien eri osista saataviin kasvikuituihin (esim. puuvilla, pellava, sisal), eläinkuituihin (esim. villa, silkki) ja mineraalikuituihin (asbesti). Tekokuidut luokitellaan muuntokuituihin (esim. kupro, viskoosi, modaali, lyocell, asetaatti, maissi, soija), synteettisiin kuituihin (esim. akryyli, elastaani, polyamidi, polyesteri, polypropeeni) ja epäorgaanisiin kuituihin (esim. hiilikuidut, lasikuidut, metallikuidut). Dietyylikarbonaatti
Dietyylikarbonaattia käytetään pääasiassa selluloosajohdannaisten, kuten nitroselluloosa ja selluloosaeettereiden ja -estereiden, ja hartsien liuottimina. Siitä valmistetaan myös lääkeaineita, väriaineita ja maatalouskemikaaleja. Dietyylikarbonaattia voidaan käyttää myös liuottimena ja elektrolyyttinä litiumioniakuissa. Nanoselluloosa
Selluloosananofibrillien raaka-aineena voidaan käyttää esimerkiksi valkaistua sellua. Jos raaka-aineena on jokin muu, tulee materiaali puhdistaa. Eräässä valmistusprosessissa biomassaa jauhetaan, jonka jälkeen siitä voidaan poistaa vahayhdisteitä Soxhlet-uutolla. Uuton jälkeen materiaalia käsitellään 2-prosenttisella NaOH-liuoksella 80 °C lämpötilassa, jonka jälkeen se suodatetaan liukoisten polysakkaridien poistamiseksi. Lopuksi suodatettu näyte käsitellään natriumkloriitilla. Selluloidi
Selluloidia käytetään vielä tänäkin päivänä soitinrakennuksessa, etenkin harmonikan valmistuksessa. Selluloidi soveltuu soittimien rakentamiseen, sillä se on helposti muovattavaa, erittäin kestävää ja yhdessä puukomposiittirakenteena kaunissointinen materiaali, joka ei tuki soittimen puurungon huokosia. Lisäksi selluloidipinnan vauriot voidaan korjata vaihtamalla vaurioitunut alue. Sellutehdas
Kemiallisissa sellun valmistusmenetelmissä hake keitetään painereaktoreissa, ns. sellukattiloissa. Kemialliset sellun valmistusmenetelmät, kuten sulfaattimenetelmä (Kraftin menetelmä) ja sulfiittimenetelmä, poistavat suuren osan hemiselluloosasta ja ligniinistä. Emäksinen sulfaattimenetelmä jättää hapanta sulfiittimenetelmää paremmin puukuitujen selluloosamolekyylit ehjiksi, mikä johtaa suurempaan kuitulujuuteen. Sulfaattimenetelmän haittana pidetään toisaalta keitetyn massan alempaa vaaleutta ja huonompaa valkaistavuutta, mikä lisää klooridioksidin käyttötarvetta massan valkaisussa. Keitetyn sulfaattimassan vaaleus on huomattavasti natiivin puun vaaleutta alempi, koska kuumassa alkalisessa keitossa puusolut ja erityisesti niihin jäänyt ligniini tummenee huomattavasti. Karboksimetyyliselluloosa
Karboksimetyyliselluloosa eli CMC on puolisynteettinen polymeerin ja selluloosan johdannainen. Rakenteeltaan se eroaa selluloosasta siten, että osa selluloosamolekyylin hydroksyyliryhmistä on korvautunut karboksimetyyliryhmillä. Tuote myydään usein natriumsuolanaan natriumkarboksimetyyliselluloosana. Karboksimetyyliselluloosaa käytetään monissa sovelluksissa stabilointi- ja täyteaineena. Pellava
Pellava kasvaa noin 120 senttimetriä korkeaksi. Lehdet ovat kapeat ja vaaleanvihreät, kukat vaaleansiniset tai valkeat. Kotahedelmissä, perinteiseltä nimeltään sylkyissä, on yleensä korkeintaan kymmenen kiiltävän tummanruskeaa siementä. Pellavasta on erikseen jalostettu lajikkeita siementen ja kuitujen tuotantoa varten. Eläinkunta
Kaikilla eläimillä on eläinsoluja, jotka ovat aitotumaisia eli niissä on tuma ja sitä suojaava tumakotelo (nisäkkäillä poikkeus: punasolu). Solut ovat erikoistuneet tiettyyn tehtävään ja ne muodostavat kudoksia. Esimerkiksi hermosolut muodostavat hermokudoksia. Solujen koko ja muoto vaihtelevat hyvin paljon. Esimerkiksi ihmisen kohdalla munasolu on koko ihmiskehon suurin solu, ja sen voi nähdä jopa paljain silmin (halkaisija n. 1 mm), mutta pienin on taas siittiö (alle 60 µm pitkä). Toisaalta ihmiskehon pisin hermosolu on jopa metrin pituinen. Sellofaani
Sellofaani valmistetaan puu- tai puuvillapohjaisesta viskoosiliuoksesta saostamalla selluloosa hapon avulla ohueksi kalvoksi. Viskoosiliuos puristetaan kapeasta raosta happokylpyyn. Happo synnyttää selluloosasta kalvon, joka seuraavaksi pestään ja valkaistaan, jolloin syntyy sellofaania. Silkki
Grège-lankoja yhdistetään keskenään ja myydään sellaisenaan silkkikangasta valmistaville tehtaille. Silkkisäikeiden liima-aine eli serisiini poistetaan yleensä vasta valmiista langasta tai kankaasta keittämällä silkkiä useissa saippualiuoksissa. Keitettäessä silkki saa lisää lujuutta ja pehmeyttä sekä kevenee jopa 30 %. Ennen silkkiin lisättiin painohäviön korvaamiseksi erilaisia orgaanisia suoloja, eli sitä kuormitettiin. Nykyään kuormituksesta on luovuttu, sillä se heikentää silkin laatua. Kuiduista valmistetaan värjäämällä, valkaisemalla ja kutomalla erilaisia silkkikankaita. Olkisellu
Olkisellu tarkoittaa oljesta valmistettua selluloosaa, jota käytetään paperin raaka-aineena. Olkisellu oli ennen yleisempää, mutta nykyisin Euroopassa on vain yksi olkisellutehdas, Dunacell Unkarissa. Aasiassa olkisellun valmistus on vielä yleistä, mutta vähenee koko ajan. Sokerikoivu
Sokerikoivua käytetään Pohjois-Amerikassa saha- ja paperiteollisuuden raaka-aineena, mutta se ei ole taloudellisesti läheskään yhtä merkittävä kuin keltakoivu. Sen puuaines on hyvin samanlaista kuin keltakoivulla ja tummenee ilman vaikutuksesta mahongin näköiseksi. Siitä tehdään huonekaluja, kaapistoja, laatikoita, astioita, työkalujen kahvoja sekä puisia rakennuselementtejä, kuten paneeleita ja ovia. Sitä käytetään myös selluloosan valmistuksessa muiden puulajien seassa. Ennen kuin metyylisalisylaattia opittiin valmistamaan synteettisesti, sitä uutettiin lähes yksinomaan sokerikoivusta. Synteesikaasu
Suuria määriä synteesikaasua valmistaa Sasol kivihiilestä Etelä-Afrikassa. Kaasu käytetään synteettisen polttoaineen ja muovin tuotantoon. Puumassasta valmistetussa tuoreessa synteesikaasussa on mukana pyrolyysiöljyä (kansankielellä tervaa), joka täytyy erottaa kaasusta pois, jotta synteesikaasu olisi käyttökelpoista myöhemmissä jalostusvaiheissa. Natriumsulfiitti
Tärkein natriumsulfiitin käyttökohde on sellunvalmistus. Natriumsulfiittia käytetään sekä happamissa että neutraaleissa olosuhteissa ja se liuottaa ligniiniä. Yhdiste on pelkistin ja sen vuoksi sitä käytetään poistamaan happea vedestä sekä klooria paperi- ja tekstiiliteollisuuden prosesseissa sekä vedestä. Sitä käytetään myös valokuvauksessa filmien säilöntäaineena ja myös valokuvan kehityksen yhteydessä. Natriumsulfiittia käytetään myös säilöntäaineena, esimerkiksi kuivatuissa hedelmissä ja sen E-koodi on E221. Natriumsulfiitista valmistetaan natriumtiosulfaattia ja se reagoi orgaanisten yhdisteiden kanssa muodostaen sulfonaatteja. Nanoselluloosa
Selluloosakristallien lujuusominaisuudet ovat jopa paremmat kuin teräksen ja samaa luokkaa kuin Kevlarin. Eräitä selluloosananofibrillien käyttökohteita ovat esimerkiksi kuitupakkaukset, polymeerikomposiitit, läpinäkyvät kalvot ja elektroniset näytöt. Ligniini
Selluteollisuudessa ligniini hyvän lämpöarvonsa takia yleensä poltetaan. Sulfaattiligniiniä (kraftligniini), jota saadaan sulfaattisellunkeitossa ja lignosulfonaattia, jota saadaan sulfiittisellunkeitoissa, voidaan kuitenkin käyttää esimerkiksi sideaineena teiden pölyämisen estämisessä, dispergointiaineena sementin valmistuksessa tai raaka-aineena useille hyödyllisille molekyyleille. Ligniinistä voidaan valmistaa muun muassa vanilliinia, DMSO:ta, etanolia ja ksylitolia. Seleenidioksidi
Seleenioksidi on hapetin, mihin tarkoitukseen sitä käytetään orgaanisessa synteesissä. Siitä voidaan valmistaa myös muita seleeniyhdisteitä. Muita käyttökohteita ovat analyyttisessä kemiassa alkaloidien tutkimus ja loisteväreissä sekä lasien valmistuksessa. Sellu
Selluksi kutsutaan paperimassaa, joka on valmistettu puuhakkeista kemiallisella massanvalmistusmenetelmällä, esimerkiksi sulfaattimenetelmällä. Mustaselja
Seljankukista tehdään mehua. Mustaselja on perinteinen eurooppalainen rohdoskasvi, jonka uutetta on käytetty muun muassa vatsavaivoihin ja kylmetykseen. Raaka seljanmarja on lievästi myrkyllinen, mutta kypsentäminen tai kuivattaminen tekee seljanmarjasta syömäkelpoisen. Teollisuusentsyymit
Teknisiä entsyymejä käytetään tekstiiliteollisuudessa, pesuaineissa, metsäteollisuudessa ja biomassassa. Tekstiiliteollisuudessa käytetään muun muassa sellulaasia, amylaasia ja katalaasia. Entsyymejä käytetään kivipesujen korvaajina ja kankaan tunnun muokkauksessa. Lisäksi entsyymejä käytetään bioviimeistelyssä, mikä tarkoittaa värien kirkkauden säilyttämistä sekä nyppyyntymisen ja nukkaantumisen estoa. Lisäksi tekstiiliteollisuudessa käytetään pektinaasia ja lakkaasia. 
Sellulaasia käytetään myös pesuaineissa, metsäteollisuudessa ja biomassan tuotannossa. Pesuaineissa sellulaasin lisäksi käytetään proteaasia. Entsyymien tarkoituksena on tehokkaampi tahranpoisto, nyppyyntymisen estäminen, vaatteiden värien kirkkauden säilyttäminen ja alhaisten lämpötilojen pesujen mahdollistaminen.
Metsäteollisuudessa käytetään sellulaasin lisäksi myös ksylanaasia. Sellulaasilla tavoitellaan paperin lujuusominaisuuksien parantamista ja raaka-ainekäytön optimointia. Ksylanaasilla tehostetaan paperin valkaisua ja siten saadaan energiasäästöjä. 
Biomassan tuotannossa käytetään sellulaasia, ksylanaasia ja beeta-glukosidaasia. Entsyymejä käytetään lignosellulolyyttisen biomassan hydrolyysissä käymiskelpoisiksi sokereiksi ja biokaasusovelluksissa. Liukoselluloosa
Liukosellusta voidaan valmistaa selluloosajohdannaisia, kuten viskoosia, selluloosa-asetaattia ja sellofaania. Suomessa valmistettava liukosellu myydään lähes kokonaan Kiinaan kankaiden raaka-aineeksi. Pulpperi
Pulpperi tarkoittaa prosessitekniikassa säiliötä, jossa lietetään kiinteitä aineita (esimerkiksi selluloosaa) nesteeseen, jotta aine saadaan lietemäiseen muotoon. Pulpperissa on lähes aina mekaaninen sekoitin. Pulpperista liete siirretään eteenpäin prosessissa pumppaamalla. Sellulaasit
Sellulaasit ovat entsyymejä, jotka kykenevät hajottamaan selluloosaa. Sellulaaseja tuottavat luonnossa pääasiassa bakteerit ja aerobiset sienet.
Mekaanisen massanvalmistuksen ongelmana on korkea sähkönkulutus. Entsymaattista käsittelyä voidaan käyttää esikäsittelynä ennen kaksivaiheisen prosessin toista vaihetta tai rejektin käsittelyssä. Eräässä tutkimuksessa saavutettiin 20 % energiansäästö käyttämällä sellobiohydrolaasia. Paperinvalmistuksessa sellulaasien käyttö parantaa paperin kuivattavuutta, jolloin sen ajettavuus paranee. Sek-amyyliasetaatti
2-pentyyliasetaattia käytetään erityisesti selluloosan ja sen johdannaisten sekä painomusteiden liuottimena. Sillä on käyttöä myös tekstiilien, kuten nahan viimeistelyssä. Selluloidi
Selluloidia käytetään myös joissakin lakoissa ja tekosilkissä (nitraattisilkki). Myös plektroja valmistetaan selluloidista. Lisäksi pöytätennispallot ovat selluloidia. Natriumsulfaatti
Natriumsulfaattia käytetään muun muassa sulfaattiprosessissa sellunkeitossa, pesuaineissa, tekstiileissä ja lasissa. Se on kemiallisesti hyvin stabiili normaaliolosuhteissa. Natriumsulfaatin dekahydraatti NaSO·10HO (CAS 7727-73-3) tunnetaan myös nimellä Glauberin suola ja sal mirabilis. Nanoselluloosa
Nanokiteistä selluloosaa valmistetaan happokäsittelyllä, tyypillisesti rikkihapolla. Rikkihapon etuna esimerkiksi suolahappoon on, että partikkeleiden pinnalle muodostuu negatiivisesti varattuja sulfaattiesteriryhmiä (-OSO-), jotka hylkivät toisiaan, muodostaen kolloidaalisesti vakaan liuoksen. Mikäli raaka-aine ei ole puhdasta selluloosaa, kuten puuvillaa tai valkaistua puusellua, on se ensin puhdistettava Soxhlet-uutolla, jota seuraavat alkalikäsittely ja valkaisu natriumkloraatilla. Happokäsittelyn jälkeen materiaali hajotetaan mekaanisesti esimerkiksi ultraäänellä tai sonikoimalla. Pitkärannan sellutehdas
Tehdas tuottaa sulfaattiselluloosaa noin 70 000 tonnia vuodessa. Tuotantoa käytetään esimerkiksi nestepakkauskartonkiin, mutta myös muihin lajeihin. Sivutuotteina tehdas valmistaa esimerkiksi rasvahappoja ja tislattua mäntyöljyä, joita käytetään maaliteollisuudessa.
Puhdistettua mäntysulfaattitärpättiä on suunniteltu käytettäväksi raaka-aineena maali- ja hajuvesiteollisuudessa sekä lääketieteellisessä käytössä. Kupro
Kuprokuituja valmistetaan nykyisin puuselluloosasta kuten viskoosia. Alun perin kuprokuidut valmistettiin puuselluloosan sijaan puuvillan niin sanotusta lintteristä (). Se on puuvillan siemeniin kuitujen erotuksen jälkeen jäävää lyhyttä kuitua, joka ei sovellu kehrättäväksi. Kehruuliuos valmistetaan liuottamalla selluloosa kuparioksidiammoniakkiin: ensin selluloosa jauhetaan yhdessä saostetun kuparihydraatin kanssa, sitten seos käsitellään konsentroidulla ammoniakilla. Näin saatu kehruuliuos saostetaan hitaasti kuumalla vedellä, jolloin selluloosa koaguloituu märkä- tai venytyskehruuta varten. Sellutehdas
Suurin osa maailman sellusta valmistetaan sulfaattimenetelmällä, mutta puuhakkeesta saadaan paperimassaa myös joko osittain tai täysin mekaanisilla menetelmillä. Mekaaniset paperimassan valmistusmenetelmät repivät puun kuidut irti toisistaan. Kuituihin jää silti yhä paljon ligniiniä, eivätkä kuidut sitoudu toisiinsa niin hyvin kuin sellu. Kuitujen katkeilu lyhyemmiksi ja sellukuituja suurempi jäykkyys heikentävät massasta valmistetun paperiradan kestävyyttä. Toisaalta mekaaninen massa on lähes yhtä vaaleata kuin tuore puu, lisäksi massaa voidaan vaalentaa esimerkiksi vetyperoksidin tai ditioniitin avulla. Karboksimetyyliselluloosa
Karboksyylimetyyliselluloosaa myydään maailmanlaajuisesti vuosittain arviolta 230 000 tonnin verran. Sitä käytetään elintarviketeollisuudessa sakeuttamisaineeena esimerkiksi jäätelöissä. Sen E-koodi on E 466. Sakeuttamiseen sitä käytetään myös hammastahnoissa ja öljyteollisuudessa. Sitä käytetään myös tapettiliistereissä, lääkkeiden täyteaineena, vettä sitovana polymeerinä, tekstiiliteollisuudessa, väriaineissa ja paperiteollisuudessa sidosaineena. Puuaines
Selluloosan osuus kuivapainosta suomalaisilla puulajeilla on noin 40 %. Suurin osa selluloosasta sijaitsee solun sekundääriseinässä. Selluloosamolekyyli muodostaa helposti vetysidoksia naapurimolekyylien kanssa, joiden avulla syntyy selluloosan kuiturakenne, joka antaa solulle mekaanisen tuen. Selluloosa molekyylikimppuja kutsutaan perusfibrilleiksi, joista soluseinän kerrokset rakentuvat. Sellutehdas
Suomessa toimii 18 sellutehdasta puolisellutehtaat (3) mukaan luettuna. Lisäksi Raumalla on fluff-sellulinja. Viimeisimpänä suljettiin Kaskisten sellutehdas maaliskuussa 2009. Kaikki Suomessa toimivat sellutehtaat toimivat sulfaattimenetelmällä. Laajemmassa mittakaavassa sulfiittitehtaiden aikakausi päättyi 1980-lvulla. Suomen viimeinen sulfiittisellutehdas suljettiin vuonna 1991. Tervasaaressa jatkoi sulfiittimenetelmään perustuva SAP-sellulinja vuoteen 2007 saakka. Soodakattila
Soodakattila on sellun tuotantoprosessin osa, jonka tehtävinä ovat kemikaalien talteenotto ja regenerointi (uudelleen muodostaminen), mustalipeän polttaminen sekä poltossa syntyvän lämmön talteenotto. Lämpö hyötykäytetään prosessihöyrynä ja sähkön tuotannossa. Selluloosantuotannossa syntyvän mustalipeän energiasisältö on niin suuri, että käytettäessä soodakattilaa höyryturbiinivoimalan höyrykattilana tehdas kykenee saavuttamaan energiaomavaraisuuden; monet selluloosatehtaat itse asiassa tuottavat soodakattilan ansiosta enemmän energiaa kuin kuluttavat ja syöttävät sähköä valtakunnanverkkoon. Kalkki
Kalkkia käytetään sementin ja laastin valmistukseen sekä maataloudessa peltojen kalkitsemiseen. Se reagoi herkästi veden kanssa, jolloin syntyy kalsiumhydroksidia, jota sanotaan myös sammutetuksi kalkiksi. Reaktio on tällöin seuraava: Kasvit
Puusta ihminen on saanut materiaalia muun muassa asumusten ja veneiden rakentamiseen sekä paperin valmistukseen. Puuvillasta ja pellavasta hän on valmistanut kankaita, hampusta ja sisalista köysiä. Kasveista jalostetaan myös monia kemian teollisuuden tuotteita kuten tärpättiä ja muita pesuaineita, aromaattisia öljyjä, hiusvärejä ja muuta kosmetiikkaa. Keltakoivu
Keltakoivu on sahateollisuuden tärkeä raaka-aine Pohjois-Amerikassa, erityisesti Quebecissä. Sen lujasta, raskaasta ja tiheäsyisestä puusta tehdään huonekaluja, kaapistoja, seinä- ja kattopaneeleita, puuviilua, työkalujen kahvoja, laatikoita, astioita sekä sisäovia. Sitä hyödynnetään myös paperiteollisuudessa selluloosan valmistuksessa sekä kemianteollisuudessa puuspriin, kalsiumasetaatin, puuhiilen, tervan ja erilaisten öljyjen valmistuksessa. Selluloosa-asetaatti
Selluloosa-asetaatti (CHO / (CHCOO)CHO) (arkikielessä "asetaatti", jonka kirjakielinen merkitys kuitenkin kattaa kaikki asetaatit.) on puuvilla- ja puukuitupohjainen polymeeri. Se on kevyttä, kestävää, sitkeää ja joustavaa. Asetaatti on luontoystävällistä, koska se ei ole öljypohjaista. Asetaattia voidaan valmistaa minkä tahansa värisenä, läpikuultavana tai ei. “Muoviset” silmälasinkehykset tehdään yleensä selluloosa-asetaatista. Pellava
Suurimmat pellavantuottajamaat ovat Kiina, Belgia, Ranska ja Venäjä.
Pellavaa hoidetaan vaatetekstiilinä pesten väljässä vedessä 60 tai 40 asteessa erillään muista, sillä se rypistyy helposti ja siitä voi irrota nöyhtää ja pintaväriä. Kylmämankelointi antaa kauniin kiillon. Mankeliliinat ovat yleisesti pellavaa. Silitys tapahtuu nurjalta puolelta kostean liinan läpi enintään 200 asteessa. Sementti
Sementtiä tuotettiin vuonna 2014 yli 4 miljardia tonnia, josta Kiinan osuus on yli 60 prosenttia. Sementin tuotantoa on tilastoitu vuodesta 1926 alkaen, jolloin sitä valmistettiin 62 miljoonaa tonnia. 
Sementin valmistusprosessi alkaa kalkkikiven louhinnalla. Tämän jälkeen kalkkikivi jauhetaan kuulamyllyssä haluttuun karkeuteen. Jauhatuksen jälkeen jauheeseen sekoitetaan savea ja seos homogenisoidaan koostumuksen tasaamiseksi. Valmis seos kuljetetaan esilämmityksen kautta pitkään klinkkeriuuniin, jossa seos sintraantuu valmiiksi klinkkeriksi. Tässä sintrausprosessissa muodostuvat sementtimineraalit.