Voiko pakottamisesta saada vankeustuomion?
Pakottaminen
Helsingin raastuvanoikeus otti huomioon ostajaehdokkaan aiemman rikoshistorian ja katsoi tämän olevan ilmeisen piittaamaton lain kielloista ja käskyistä. Lisäksi hänen katsottiin olevan vailla täyttä ymmärrystä. Tuomioksi tuli pakottamisesta ja ryöstöntapaisesta kiristämisestä 10 kuukautta vankeutta ja ostajaehdokkaan kaveri sai ryöstöntapaisesta kiristämisestä samanpituisen vankeusrangaistuksen. Molemmat tuomittiin myös korvauksiin myyjälle. Helsingin hovioikeus muutti tuomiota vain siten, että yhdisti vankeusrangaistukseen ostajaehdokkaan muista rikoksista tuomittuja rangaistuksia. Korkein oikeus muutti hovioikeuden tuomiota siltä osin, että ei tuominnut pakottamisesta, vaan ainoastaan ryöstöntapaisesta kiristämisestä 8 kuukautta vankeutta pidennettynä muista rikoksista saaduilla rangaistuksilla. Pakottaminen
Olennaista on se, että vain oikeudettomasta pakottamisesta voidaan rangaista. Tähän vaatimukseen liittyy kolme näkökohtaa: onko pakotuskeino oikeudeton, onko pakottajalla oikeutta pakottamisen tavoitteeseen sekä onko pakotuskeino ja tavoite toisiinsa verrattuna oikeassa suhteessa? Usein pakottamisen tunnusmerkistö täyttyy yksiselitteisesti tapauksissa, joissa oikeudettomia ovat sekä keino että tavoite. Pakottamisesta on kuitenkin kyse myös silloin, kun uhkaaja käyttää oikeudetonta keinoa saadakseen toisen taipumaan oikeutettuun tahtoonsa. Pakottamisesta tuomitaan siis se, joka perii velalliselta rahaa takaisin aseella uhkaamalla (KKO 1977 II 45). Laittoman keinon käytön vuoksi pakottamisesta tuomittaisiin myös henkilö, joka on omistuksenpidätysehtoa käyttämällä myynyt esineen osamaksulla ja joka maksuerien viipyessä ottaa esineen väkivalloin itselleen takaisin. Koska myyjä ei ota takaisin toisen omaisuutta vaan omaansa, kyse ei tällöin ole ryöstöstä. Pakottaminen
Pakottamisen säätäminen rangaistavaksi tarkoittaa, että kyseessä on yleissäännös. Jos teosta säädetään muualla lainsäädännössä ankarampi rangaistus, käytetään sitä lainkohtaa tuomion perusteena eikä nojauduta pakottamiseen. Esimerkiksi ryöstöön ja kiristykseen liittyy aina jonkinlaista pakottamista, mutta rangaistusta ei langeteta pakottamisesta vaan mainituista rikoksista. Myös raiskaus, aluksen kaappaus, panttivangin ottaminen, ihmiskauppa ja toisinaan virkamiehen väkivaltainen vastustaminen sisältää olennaista pakottamista.
Pidättäminen
Vuoden 1987 pakkokeinolain mukaan rikoksesta "todennäköisin syin" epäilty saadaan pidättää:Kun jotakuta on syytä epäillä rikoksesta, hänet saadaan pidättää, vaikka epäilyyn ei ole todennäköisiä syitä, jos pidättämiseen muutoin on edellä mainitut edellytykset ja epäillyn säilöön ottaminen on odotettavissa olevan lisäselvityksen vuoksi erittäin tärkeää. Vankeus
Vankeus on rikoksesta tuomitulle määrättävä vapausrangaistus. Vankeus tuomitaan joko ehdollisena tai ehdottomana. Näistä rikoksentekijä joutuu vankilaan vain ehdottoman vankeuden tapauksessa. Pakkokeinot Suomessa
Salaisten pakkokeinojen käytön yleisenä edellytyksenä on, että käytöllä voidaan olettaa saatavan rikoksen selvittämiseksi tarvittavia tietoja (pakkokeinolain 10 luvun 2.1). Toisena pakkokeinojen käytön yleisenä edellytyksenä on lisäksi, että niillä voidaan olettaa olevan "erittäin tärkeä" merkitys rikoksen selvittämiselle (pakkokeinolain 10 luvun 2.2). Erittäin suuriä merkitystä rikoksen selvittämiselle "ei" kuitenkaan edellytetä televalvonnan, tukiasematietojen hankkimisen, peitellyn tiedonhankinnan, muun teknisen seurannan kuin henkilön teknisen seurannan sekä teleosoitteen tai telepäätelaitteen yksilöintitietojen hankkimisen osalta. Peitetoiminnan, valeoston ja asuntokuuntelun käyttäminen edellyttää lisäksi, että se on ehdottoman välttämätöntä rikoksen selvittämiseksi. Pakkotila
""Muun kuin edellä 4 §:ssä tarkoitetun, oikeudellisesti suojattua etua uhkaavan välittömän ja pakottavan vaaran torjumiseksi tarpeellinen teko on pakkotilatekona sallittu, jos teko on kokonaisuutena arvioiden puolustettava, kun otetaan huomioon pelastettavan edun ja teolla aiheutetun vahingon ja haitan laatu ja suuruus, vaaran alkuperä sekä muut olosuhteet." Oikeusvaikutus
Yksityisoikeudessa velvoitteen täyttämättä jättämisen seuraamukseen liittyy pakkotäytäntöönpanotoimet eli velvoitteiden tehosteet, joita voidaan käyttää myös yksipuolisissa velkasuhteissa. Keskeisimpiä tehosteita ovat hinnanalennus, luontoissuoritus, menettämisseuraamus, pidättämisoikeus, sopimuksen purku, sopimussakko ja vahingonkorvaus. Rikosoikeudessa oikeusvaikutuksia ovat rangaistukset ja turvaamistoimet, kuten esimerkiksi eristäminen pakkolaitokseen, konfiskaatio ja moottoriajoneuvon kuljettajalle määrätty ajokielto. Hallinto-oikeudellisia seuraamuksia ovat esimerkiksi rikemaksu, seuraamusmaksu, julkinen huomautus tai varoitus. Pakkolaitos
Ennen lainmuutosta joulukuussa 1967 pakkolaitokseen joutui automaattisesti, kun vankeusrangaistusten määrä ylitti ns. eristämisrajan. Tämä raja oli tietty määrä ehdottomia vankeusrangaistuksia vuosiksi muutettuna, koska aiemmin katsottiin että niinkin paljon vankilassa ollut henkilö olisi automaattisesti yhteiskunnalle vaarallinen. Eräs parhaita esimerkkejä tällaisesta oli Runar Holmström jota syytettiin Tulilahden kaksoismurhasta: hänellä oli niin pitkä vankilahistoria, että jo toteennäytettyjen mutta vielä oikeuden tutkinnan alaisten rikosten määrä olisi vienyt hänet yli eristämisrajan. Kiihotus kansanryhmää vastaan
Keski-Suomen käräjäoikeus tuomitsi huhtikuussa 2016 miehen ja naisen sakkoihin kiihottamisesta kansanryhmää vastaan. Syytetyt olivat ladanneet Facebookiin videon, jossa pikkutyttöä kehotetaan lyömään "pakolaiseksi" kutsuttua apinalelua. Naisen tuomio on 40 päiväsakkoa à 6 euroa, eli yhteensä 240 euroa. Miehen tuomio on 50 päiväsakkoa à 6 euroa, eli yhteensä 300 euroa. Ilkka Taipale
Taipale oli yksi niistä, jotka tuomittiin yllytysoikeudenkäynneissä yllytyksestä aseistakieltäytymiseen. ”Olen levittänyt monistetta kadulla kahdelle tuntemattomalle, asevelvollisuusiän sivuuttaneelle naiselle Suopon kulmalla, ennen kuin veimme nimilistan Suopoon. Levittämiseni todistaa Erkki Tuomioja, joka ei millään tavoin pyrkinyt estämään kauhistuttavan tekoni suorittamista.” Taipale sai vuoden ja kolme kuukautta ehdollista vankeutta, Tuomioja kuukauden vähemmän. Pakkokeinot Suomessa
Lainkohta: pakkokeinolain 10:34.1 ja poliisilain 5:28-44§ Oikeudenkäynti rikosasiassa Suomessa
Tutkinnan yhteydessä voidaan käyttää myös ns. rikosprosessuaalisia pakkokeinoja, joista osa on tutkintaviranomaisten määrättävissä, osa taas vaatii tuomioistuimen luvan tai päätöksen. Pakkokeinoja käytettäessä pakkokeinojen kohteeksi joutuneiden suojattuja oikeuksia ei saa loukata enempää kuin on tarpeen. Pakkokeinojen käytön edellytyksenä on aina, että voidaan tietyllä todennäköisyydellä olettaa, että on tapahtunut rikos. Pakkokeinojen tulee olla tarpeen rikosoikeudenkäynnin häiriöttömän kulun turvaamiseen, todisteiden hankkimiseen ja turvaamiseen tai rikosprosessuaalisten vaatimusten täytäntöönpanon turvaamiseen kannalta. Kunkin laissa mainitun pakkokeinon käytölle on lisäksi säädetty erityiset edellytykset, joihin sisältyy pakkokeinon tarkoitus. Pakkokeinoja saadaan käyttää vain siinä laajuudessa, kuin ne ovat tarpeen edellä mainittujen tarkoitusten toteuttamiseen. Voimakkain pakkokeinoista on vangitseminen, joka voidaan kohdistaa vain rikoksesta epäiltyyn. Takavarikko
Suomen lain mukaan kahden henkilön välisen tiedonannon sisältävää asiakirjaa ei saa takavarikoida, ellei tutkittavana olevasta rikoksesta säädettävä ankarin rangaistus ole vähintään kuusi vuotta vankeutta. Henkilön hallussa olevaa asiakirjaa ei saa takavarikoida todisteena käytettäväksi, mikäli sen voidaan olettaa sisältävän asioita, joista hän ei saa todistaa oikeudenkäynnissä tai joista hän saa kieltäytyä kertomasta, ellei häntä ole esitutkinnassa oikeutettu tai velvoitettu todistamaan kyseiseen asiakirjaan liittyvästä seikasta. Pakkokeinot Suomessa
"Siviiliprosessuaalisia pakkokeinoja" kutsutaan myös turvaamistoimiksi. Niillä tarkoitetaan oikeudenkäynnin aikana käytettäviä pakkokeinoja, joilla voidaan väliaikaisesti, ennen lopullisen tuomion antamista turvata asianosaisen väittämää oikeutta. Turvaamistoimia on kolmea tyyppiä: "takavarikko saatavan turvaamiseksi", "takavarikko" niin sanotun paremman oikeuden turvaamiseksi ja "yleinen turvaamistoimi" muun oikeuden turvaamiseksi. Pakkotoimikorvaus
Pakkotoimikorvaus on omistajalle tai jonkin oikeuden haltijalle maksettava korvaus siitä, että viranomaisen päättämin pakkotoimin omistus- tai muuta oikeutta rajoitetaan tai se lunastetaan tai sallitaan aiheuttaa sille vahinkoa. Eräs pakkotoimikorvauksen laji on pakkolunastuksen vuoksi suoritettava lunastuskorvaus. "Vahinkotoimikorvaus" tulee kyseeseen silloin, kun toisen omaisuuteen kohdistuu viranomaisen sallimia vahingollisia vaikutuksia, kuten esimerkiksi naapuruusoikeudellinen immissio tai tulva. Kepitysrangaistus Singaporessa
Tunnetuin kepitysrangaistuksen muoto on lainkäytöllinen. Alle 50-vuotiaat miehet voivat saada useista eri rikoksista rangaistukseksi kepityksen. Kepitysrangaistus voidaan tuomita 30 eri rikoksesta, mukaan lukien panttivangin ottaminen, ryöstö, huumeiden käyttö ja vandalismi. Kepitys on pakollinen rangaistusmuoto joidenkin rikosten osalta kuten raiskauksesta, huumekaupasta, laittomasta rahanlainauksesta ja maassaolorikoksista. Pidättäminen
Pakkokeinolaissa säädetään tarkasti siitä, kenellä on oikeus päättää pidättämisestä. Pidättämisestä voi päättää vain pidättämiseen oikeutettu virkamies, joita ovat ne poliisin, tullilaitoksen ja rajavartiolaitoksen päällystöön kuuluvat virkamiehet, jotka on lueteltu vuoden 2011 pakkokeinolain 2. luvun 9 §:ssä, sekä syyttäjät. Tämän lisäksi pidättämisoikeus on eräillä puolustusvoimien virkamiehillä. Takavarikko
Pakkokeinolain mukainen takavarikko rikosasiassa on kumottava niin pian kuin se ei ole enää tarpeen. Takavarikko on kumottava myös, jollei syytettä sen aiheuttaneesta rikoksesta nosteta neljässä kuukaudessa esineen takavarikoimisesta. Tuomioistuin saa
pidättämiseen oikeutetun virkamiehen edellä tarkoitettuna määräaikana tekemästä pyynnöstä pidentää tätä aikaa korkeintaan neljäksi kuukaudeksi kerrallaan (Pakkokeinolaki 4 luku 11 §). Pakkokeinot Suomessa
Poliisitutkintaa on siis esimerkiksi
Poliisitutkinnaksi ei voida katsoa rikoksen esitutkintaa niissäkään tapauksissa, joissa tiedetään jo tutkinnan alkaessa, että ketään ei voida asettaa syytteeseen. Vankeus
Hyvin lyhytkin vankeusrangaistus voidaan tuomita ehdottomana, mikäli tuomittu on osoittanut piittaamattomuutta lain kielloista ja käskyistä tai on ollut tarkoituksenmukaista estää tai keskeyttää rikollisen toiminnan jatkaminen. Syyttäjä
Syyttäjällä on syytepakko; syyttäjän on virkavastuun uhalla nostettava syyte, jos rikoksesta ja tietyn henkilön syyllisyydestä on riittävä näyttö. Syytepakosta on myös erikseen säädettyjä poikkeuksia, joiden nojalla syyte voidaan jättää nostamatta seuraamusluontoisena toimenpiteistä luopumisena. Tämä tarkoittaa sitä, että vaikka syyttäjä katsoo rikoksen tapahtuneen, on asian luonteen (esimerkiksi epäillyn nuoruus, rikoksen vähäisyys, onnistunut sovittelu tai lieventävät asianhaarat) vuoksi prosessiekonomisista syistä rationaalisempaa olla nostamatta syytettä. Seuraamusluontoisen syyttämättäjättämispäätöksen kohteella on oikeus vaatia syytteen nostamista paikkakunnan alioikeudessa, mikäli hän ei katso syyllistyneensä rikokseen ja toivoo maineensa puhdistamista. Raiskaus
Pakottamisesta seksuaaliseen tekoon tuomittiin päärikoksena vuosina 2000–2002 yhteensä 45 tuomiota. Näistä yhdeksän oli ehdottomia, yksi yhdyskuntapalvelua, 22 ehdollisia ja 13 sakkoja. Ehdollisten keskimääräinen pituus oli 4,9 kuukautta ja ehdottomien 9,4 kuukautta. Kiihotus kansanryhmää vastaan
Solvausta ja panettelua ei sinänsä laissa määritellä, mutta lain esitöissä annetaan esimerkkejä:
”Tyypillinen rangaistava menettely olisi sellaisen tiedon, mielipiteen tai muun viestin levittäminen, joissa ryhmään kohdistuvaa väkivaltaa tai syrjintää pidetään hyväksyttävänä
tai toivottavana tai ihmisiä verrataan eläimiin, loisiin jne. tai yleistäen väitetään heitä rikollisiksi tai esitetään alempiarvoisiksi jne.” Pakottaminen
Uhkaileminen sisältyy moneen muuhunkin rikokseen kuin pakottamiseen. Toisen ihmisen turvallisuuteen tai omaisuuteen kohdistuvalla rikoksella uhkaaminen täyttää laittoman uhkauksen tunnusmerkistön. Uhkauksen käyttäminen taloudellisen edun hankkimiseen tuomitaan kiristyksenä. Tahallinen perätön pommiuhkaus on säädetty rangaistavaksi perättömänä vaarailmoituksena ja toisen liikkumisen estäminen aseella uhkaamalla rangaistaan vapaudenriistona. Sen sijaan pakottamisena rangaistavan uhkauksen kohdalla tulevat kyseeseen monenlaiset pakottamis- ja painostuskeinot, koska siinä uhkauksen ei tarvitse välttämättä tarkoittaa rikoksella uhkaamista. Rangaistavaa pakottamista on laillisellakin toimenpiteellä uhkaaminen. Oikeudeton uhkailu taloudellisilla seikoilla tai vaikkapa kunnianloukkauksella (uhkaus häväistä toinen julkisesti) voi tuoda tuomion pakottamisesta. Rangaistavaa ei sen sijaan ole painostaminen palkitsemisella. Palkkio voi olla tärkeä tekijä saada toinen suostumaan tahtoonsa, mutta sitä ei pidetä tekoon pakottamisena. Pakkotoimioikeus
Pakkotoimioikeuden antamiselle on oltava erityinen edellytys, josta on säännelty lailla. Lunastuslain (603/1977) 4 pykälä säätää, että lunastaa saadaan, kun yleinen tarve sitä vaatii. Lunastus ei kuitenkaan ole mahdollista, jos tarkoitus voidaan saavuttaa muulla tavoin tai jos yksityiselle koituva haitta on suurempi kuin yleiselle edulle saatava hyöty. Maankäyttö- ja rakennuslain (132/1999) 96 pykälä säätää julkisyhteisöjen lunastusoikeudesta. Kunta saa asemakaava-alueella lunastaa yleiseksi alueeksi tai yleiselle rakennukselle asemakaavassa varatun tontin. Samankaltainen oikeus on valtiolla ja kuntayhtymällä niiden tarpeisiin tarkoitetun tontin osalta. Yleiseen tarpeeseen vertautuvat myös kiinteistönmuodostamislain (554/1995) mukaiset pakkorasitteet ja lunastukset kiinteistöjä järjestettäessä. Pakkosyöttäminen
Pakkosyöttäminen on ensisijaisesti keino pitää nälkälakkoon ryhtyneet vangit tai orjat hengissä, mutta sitä käytetään myös kidutukseen. Kidutuksena uhrille saatettiin syöttää esimerkiksi ulosteita sekä virtsaa. Nälkälakkoon ryhtyneitä vankeja ja orjia saatetaan pakkosyöttää, jotta nämä eivät kuolisi. Tätä harjoitettiin muun muassa mustia kuljettavissa orjalaivoissa, joissa oli erityisesti tätä varten suunniteltu metallinen koussikka, jolla ruoka saatiin orjan kurkkuun. Pakkosyöttö yhdistetään usein myös moralismiin. Aviopetos
Aviopetos on rikos, jossa henkilö erehdyttää toisen kanssaan avioliittoon ilmoittamalla nimensä tai säätynsä väärin tai jättämällä kertomatta avioesteestä. Teosta on säädetty rangaistus Suomen rikoslain 18 luvun 1 pykälässä. Rangaistuksena on sakko tai korkeintaan vuosi vankeutta. Aviopetoksena pidetään jo sitä, jos petollisesti viettelee toisen kihlautumaan kanssaan. Ankarimmin eli 6–24 kuukauden vankeudella rangaistaan, jos on tapahtunut vihkiminen tai sukupuoliyhteys henkilöiden välillä. Erittäin raskauttavassa tapauksessa on rangaistus enintään neljä vuotta vankeutta. Pakkotyö
Euroopan neuvoston kidutuksen vastainen komitea (CPT) raportoi jo ennen sotaa pakkotyön käytöstä ukrainalaisvankiloissa vuonna 2005. Naisvankilassa vankeja oli pidetty pakkotyössä 12 tuntia päivässä. Lisäksi Ukrainassa pidätetyt olivat jatkuvassa vaarassa joutua pahoinpitelyn tai kidutuksen uhreiksi. Hallitus vastasi sulkeneensa joitain pidätyskeskuksia, uudistaneensa vankiloita ja vakuutti että rikoksista seuraisi syytteitä. Pakkokeinot Suomessa
Itsekriminointikiellon vaikutukset pakkokeinojen käyttöön ovat olleet usein esillä. Oikeuskäytännössä on erotettu todisteet, jotka perustuvat henkilön tahtoon, ja todisteet, jotka ovat olemassa henkilön tahdosta riippumatta. Itsekriminointikielto ei esimerkiksi estä hankkimasta ja käyttämästä rikosasiassa sellaista aineistoa, joka on saatu syytetyltä pakkokeinoin, mutta jonka olemassaolo ei ole riippunut hänen tahdostaan (velvoittamisesta aktiiviseen toimintaan). Tällaisia ovat esimerkiksi etsintämääräyksen nojalla hankitut asiakirjat, puhalluskokeen tulokset, veri-, virtsa-, hius- ja ääninäytteet tai DNA-testiä varten otetut kudosnäytteet. Itsekriminointikielto ei siten vapauta velvollisuudesta alistua laillisten pakkokeinojen käyttöön ja niiden passiiviseen sietämiseen. Sen sijaan aktiivisiin toimiin oman syyllisyyden selvittämiseksi ei voida pakottaa. Pakkokeinot Suomessa
Rikoksesta epäiltyyn saa kohdistaa tavallista peitetoimintaa, jos tätä on syytä epäillä lapsipornon "levittämisestä" (Rikoslain 18 luku 17§) tai pakkokeinolain 10 luvun 3 §:ssä tarkoitetusta rikoksesta, paitsi törkeästä tulliselvitysrikoksesta. Sakko
Rangaistusmääräysmenettelyssä voidaan määrätä päiväsakkorangaistus teosta, josta ei ole säädetty ankarampaa rangaistusta kuin sakkoa tai enintään kuusi kuukautta vankeutta. Menettelyn käyttö edellyttää sekä asianomistajan että rangaistusvaatimuksen saaneen suostumusta. Mikäli suostumusta ei anneta, siirtyy asia käräjäoikeuden ratkaistavaksi. Ehdonalainen vapaus
Ehdonalaiseen vapauteen liittyy koeaika, jonka pituus on jäljellä olevan vankeusrangaistuksen pituinen, kuitenkin enintään kolme vuotta. Koeaikaa nimitetään jäännösrangaistukseksi. Elinkautisen vankeusrangaistuksen jäännösrangaistuksen pituus on kolme vuotta. Jos tuomittu tekee koeaikana rikoksen, josta tuomioistuimen harkinnan mukaan hänet olisi tuomittava ehdottomaan vankeuteen ja josta syyte on nostettu vuoden kuluessa koeajan päättymisestä, tuomioistuin voi syyttäjän vaatimuksesta määrätä jäännösrangaistuksen täytäntöönpantavaksi kokonaan tai osittain. Pakkoavioliitto
Pakkoavioliitto on avioliitto, joka on solmittu vastoin toisen tai molempien osapuolien tahtoa. Yleensä liittoa motivoi suvun maineen parantaminen hankkimalla "puhdas" morsian, sosiaalinen status ja yhteiskuntaluokka, varallisuus tai vanhempien ystävyyssuhteet. Liitto on myös saatettu solmia jo ennen lapsen syntymää. Varakkaiden sukujen sekä kuninkaallisten avioituminen on tyypillisesti ennen ollut pakotettua ja tähdännyt tilojen yhdistymiseen ja tulevaisuuden turvaamiseen. Pakkoavioliitot ovat nykyisin laittomia länsimaissa sillä ne loukkaavat itsemääräämisoikeutta. Ihmisoikeusjärjestöt tekevät työtä niiden lopettamiseksi etenkin kehitysmaissa. Seksuaalirikos
Jonkinlaista pakottamista seksiin kokee arviolta 50 % miehistä. Yliopistoissa opiskelevista naisista 23–46 % myönsi painostaneensa miehiä seksiin verbaalisesti, pitämällä väkisin paikallaan, asein tai muuten. Näissä kuten yleensäkin tutkimuksissa seksiin pakottamisesta on ongelmana se, että ne sekoittavat hyvin eriasteisia tapahtumia ja voivat olla asenteellisia. Gulag
Gulagin ojennustyöleireille tuomittiin yleensä poliittisesta kumouksellista toiminnasta tuomittuja henkilöitä, jotka olivat saaneet tuomion Neuvostoliiton rikoslain 58. pykälän mukaan. Pykälän mukaisen tuomion saattoi saada kuka tahansa, milloin tahansa ja mistä vain. Tuomion saattoi saada kielletyn kirjallisuuden levittämisestä tai toimimisesta ihmisoikeusjärjestössä. Tavallista oli myös, että tuomion saanut ihminen sai rangaistuksen lisäksi vielä tietyn pidennyksen, mikä tarkoitti, ettei rangaistuksen päätyttyä saanut mennä tiettyihin kaupunkeihin ennen määräajan kulumista umpeen. Pakkotyö
Pakkotyö on yleisintä säätelemättömillä ruumiillisen työn aloilla, kuten maataloudessa ja kalastuksessa, kodinhoitotyössä, rakennus-, kaivos- ja tiiliteollisuudessa, valmistus-, käsittely- ja pakkausketjussa, seksityössä ja lasten hyväksikäytössä, kaupankäynnissä ja rikollisuudessa. Pakkotyön on arvioitu olevan isoin ongelma Aasiassa ja Tyynenmeren valtioissa. Pakkotyö on vanhastaan ollut monissa maissa käytössä rangaistuksena. Se on tavallisimmin määrätty suoritettavaksi valtion tiluksilla, linnoituksissa, tehtaissa tai kaivoksissa, entisinä aikoina usein myös kaleerilaivoilla tai siirtomaissa. Vankeus
Korkeintaan kahden vuoden vankeusrangaistus voidaan tuomita ehdollisena. Jos henkilö on tuomittu rikosta edeltäneinä kolmena vuotena vähintään vuodeksi vankeuteen, ei ehdollinen rangaistus ole mahdollinen. Yleensä ensikertalaiset (joiksi lasketaan myös rikolliset, jotka eivät ole rikoksensa tekopäivää edeltäneiden kolmen vuoden aikana olleet vankilassa) tuomitaan ehdolliseen, ellei kyse ole hyvin vakavasta rikoksesta. Viraltapano
Jos virkamies, julkista luottamustehtävää hoitava henkilö tai julkista valtaa käyttävä henkilö tuomitaan elinkaudeksi vankeuteen, hänet on myös tuomittava pantavaksi viralta. Viraltapano on tuomittava myös, jos tällainen henkilö tuomitaan vähintään kahdeksi vuodeksi vankeuteen, ellei tuomioistuin katso hänen sopivan edelleen virkamieheksi tai hoitamaan julkista tehtävää. Jos henkilö tuomitaan kahta vuotta lyhyemmäksi ajaksi tahallisesta rikoksesta, hänet voidaan tuomita myös viraltapantavaksi, mikäli oikeus katsoo, ettei hän sovi virkamieheksi tai hoitamaan julkista tehtävää. Yleisillä vaaleilla valittua julkisyhteisön edustajiston jäsentä ei kuitenkaan saa tällä perusteella tuomita pantavaksi viralta tehtävästään. Näissä tapauksissa viraltapano käsittää sen viran ja julkisen tehtävän tai niiden virkojen ja julkisten tehtävien menettämisen, jotka tuomitulla tuomitsemishetkellä on. Pakkotoimioikeus
Pakkotoimioikeus tarkoittaa sitä oikeusasemaa, joka syntyy viranomaisen tekemästä pakkotoimesta hyötyvälle henkilölle tai oikeushenkilölle. Pakkotoimi on hallinto-oikeudellinen käsite, joka merkitsee sellaista viranomaisen päätöstä, jolla korvataan oikeudenomistajan suostumus. Pakkotoimella mahdollistetaan ulkopuolisen tahon oikeus saada käyttöönsä toisen omana olevaa omaisuutta tai aiheuttaa toiselle lain muutoin kieltämää haittaa. Tavallisin pakkotoimioikeus on lunastusoikeus, joka annetaan pakkolunastuslainsäädännön nojalla. Pakkotoimioikeudet ovat varsin monimuotoinen kokonaisuus, johon kuuluvat lunastusoikeuden ohella tieoikeus, kaivosoikeus ja valtaus. Sitoumus
Sitoumus on yksipuolinen oikeustoimi, jolla henkilö tai oikeushenkilö lupautuu varmasti tekemään tai tekemättä jättämään jotakin. Sitoumus on velvoittava lupaus. Sen lähikäsitteitä ovat sopimus, takuu ja velvoite. Sitoumuskirjaksi nimitetään asiakirjaa, jonka sisältönä on jonkun tekemä sitoumus. Sitoumus on oikeudellisesti niin velvoittava, että toinen on siihen vetoamalla oikeutettu vaatimaan suoritusta. Tällaisia sitoumuksia ovat esimerkiksi testamentti ja lahjanlupaus. Sitoumuksen kiistämisen rikoslaki (39/1889, 38:7, kumottu lailla 769/1990) katsoi aiemmin rangaistavaksi teoksi. Sen mukaan rangaistiin sakolla tai alle kuuden kuukauden vankeudella, jos joku vastoin parempaa tietoaan kielsi allekirjoituksensa tai sitoumuskirjansa. Pakkokasvatus
Pakkokasvatus on aiemmin käytössä ollut nimitys yhteiskunnan alaikäiseen rikoksentekijään kohdistamille toimille. Nykyisin vastaavia toimia Suomessa ovat huostaanotto, kasvatus lastenkodissa, nuorisokodissa tai koulukodissa ja avohuolto. Pakkokasvatusta () nimitettiin myös suojelukasvatukseksi ("Fürsorgeerziehung"), koska Saksan eri osavaltioissa käytettiin eri nimityksiä. Toisinaan Suomessa nimitettiin pakkokasvatukseksi valtion kustantamaa kasvatusta ja suojelukasvatukseksi kunnan, yhdistyksen tai yksityisen henkilön järjestämää kasvatusta. Lainsäädäntöön pakkokasvatus otettiin ensimmäisenä Englannissa 1854. Oikeudenkäynti rikosasiassa Suomessa
Syyteharkinnassa virallinen syyttäjä tekee ratkaisun syytteen nostamisesta eli rikosasian viemisestä tuomioistuinkäsittelyyn. Virallisella syyttäjällä on syytepakko; syyttäjän on virkavastuun uhalla nostettava syyte, jos rikoksesta ja tietyn henkilön syyllisyydestä on riittävä näyttö. Syyttäjän on toiminnassaan myös noudatettava tasapuolisuusvaatimusta, ts. hänen on asiaa harkitessaan otettava huomioon sekä rikosepäilyä tukevia että sitä vastaan puhuvia seikkoja. Syytepakosta on myös erikseen säädettyjä poikkeuksia, joiden nojalla syyte voidaan jättää nostamatta seuraamusluontoisena toimenpiteistä luopumisena. Tämä tarkoittaa sitä, että syyttäjä tosin katsoo rikoksen tapahtuneen, mutta on olemassa anteeksiannettavia syitä olla nostamatta syyte, eikä yleinen etu vaadi syytteen nostamista. Epäillyllä on tällöin oikeus saattaa tuomioistuimen ratkaistavaksi kysymys siitä onko hän rikoksen tehnyt vai ei. Vankeus
Elinkautiseen vankeusrangaistukseen sisältyvät kaikki vangille määrätyt määräaikaiset vankeusrangaistukset, arestirangaistukset ja sakon muuntorangaistukset, mutta ei hänen maksettavikseen mahdollisesti tuomittuja vahingonkorvauksia, jotka eivät ole varsinainen rangaistus, vaan taloudellinen hyvitys vääryyttä kärsimään joutuneelle osapuolelle. Elinkautiseen tuomitun rikollisen tapaus otetaan käsittelyyn Helsingin hovioikeudessa hänen suoritettuaan rangaistusta 12 vuotta (21 vuotta nuorempana tehdystä rikoksesta 10 vuotta). Tällöin hänet voidaan päästää ehdonalaiseen vapauteen, mikäli se elinkautiseen vankeusrangaistukseen johtaneen rikoksen tai rikosten laatuun, tuomitun mahdolliseen myöhempään rikollisuuteen, vankilassa mahdollisesti esittämiin uhkauksiin ja käytökseen nähden on kohtuullista. Jos vankia ei vapauteta, hänen tapauksensa otetaan uuteen käsittelyyn aina kahden vuoden välein. Elinkautisesta rangaistuksesta ehdonalaiseen vapautetun vangin koeaika on kolme vuotta, samoin jäännösrangaistus, joka hänelle tuomitaan mahdollisten uusien rikosten yhteydessä. Pakottaminen
Kansalaistottelemattomuuteen liittyy usein pohdinta väkivallalla pakottamisesta. Korkein oikeus tuomitsi syytetyt pakottamisesta Koijärvi-jutussa (KKO 1983 II 159). Syytetyt olivat kahlinneet itsensä kaivuriin estääkseen suon ojituksen. Koneen kuljettaja ei pystynyt työskentelemään, koska pelkäsi aiheuttavansa aktivisteille vammoja. Jos pakottamista olisi jutussa tulkittu yleiskielisessä merkityksessä, syytteet pakottamisesta olisi saatettu hylätä. Tällöin olisi ilmeisesti käynyt niin, että aktivistit olisi tuomittu vain niskoittelusta, koska nämä eivät olleet totelleet poliisin antamia poistumiskäskyjä. Pakottaminen
Pakottamiseen liittyy väkivalta tai uhkaus. Väkivallaksi katsotaan muukin kuin pahoinpitelynä rangaistava teko. Väkivallalla pakottamiseen syyllistyy esimerkiksi autoilija, joka kiilaa toista ojaan saadakseen tämän pysähtymään. Yhtä selvä tilanne ei ole silloin, kun perässä tuleva autoilija painostaa edellä ajavaa lisäämään nopeuttaan ajamalla lähellä tämän puskuria. Suomessa joudutaan tällöin pohtimaan, kuinka todellista pakkoa tämä edellä ajavalle merkitsi. Saksassa tällaisesta on tuomittu pakottamisena. Virkamiehen väkivaltainen vastustaminen
Virkamiehen väkivaltainen vastustaminen on Suomen rikoslaissa rangaistavaksi säädetty teko, josta voi seurata vankeutta vähintään neljä kuukautta ja enintään neljä vuotta. Virkamiehen väkivaltaiseen vastustamiseen syyllistyy, jos käyttää tai uhkaa käyttää väkivaltaa virkatehtävää suorittavaa virkamiestä kohtaan tai kostaa väkivalloin virkamiehen tekemän virkatoimen hänelle tai hänen lähimmäiselleen. Tekoon voi syyllistyä myös, jos käyttää väkivaltaa ulkopuolista henkilöä kohtaan tarkoituksenaan estää jonkin virkatehtävän suorittaminen. Esimerkiksi sivullinen, jonka poliisi on määrännyt avustamaan rikollisen kiinni ottamisessa, nauttii samaa suojaa kuin poliisi itse. Teon lievempiä muotoja ovat virkamiehen vastustaminen ja haitanteko virkamiehelle. Vaalilahjonta
Säännöksessä mainittu palkkio tarkoittaa rahaa tai muuta siihen rinnastettavaa etuutta. Äänestämään taivuttamisella tarkoitetaan moitittavaa, selkeää ja epäasiallista pyrkimystä vaikuttaa äänestäjän äänestyskäyttäytymiseen. Taivuttelun kohteena on yksi tai useampi henkilö. Jos sen sijaan antaa valitsijakunnalle tavanomaisen vaalilupauksen, jossa lupaa heille taloudellisia etuja, ei syyllisty rikokseen, vaikka tulisi valituksi. Sallittua on myös pyrkiä vaikuttamaan äänestäjiin vaalitilaisuudessa suoritetulla tarjoilulla ja vähäarvoisilla lahjoilla. Tällöin on kyseessä sallittu äänestyspäätökseen vaikuttaminen, ei tuomittava äänestämään taivuttaminen. Jopa äänestäjän kuljettaminen äänestyspaikalle on sallittua, kunhan kuljetuksen ehdoksi ei aseteta tietyn ehdokkaan äänestämistä. Lapsen houkutteleminen seksuaalisiin tarkoituksiin
Rikoksesta on rangaistuksena sakkoa tai enimmillään vuosi vankeutta. Vankeusrangaistuksesta tulee merkintä rikosrekisteriin, koska sillä on arvioitu olevan erityistä merkitystä, kun ihminen työskentelee lasten kanssa. Vaalilahjonta
Tämän rikoksen määrittelevässä säännöksessä kuvatun teon rangaistavuuden edellytyksenä ei ole lupauksen tai tarjouksen hyväksyminen. Rangaistavaa on esimerkiksi se, että tarjoaa jollekin henkilölle palkkion siitä, että tämä taivuttaisi puolisonsa äänestämään tietyllä tavalla. Sen sijaan rangaistavaa ei ole toisen painostaminen ylipäätään äänestämään, sillä siinä ei vaadita äänestämään tietyllä tavalla. Tällainen menettely tosin voi olla rangaistavaa pakottamisena. Jammu Siltavuori
Korkein oikeus antoi Siltavuoren puolustukselle luvan valittaa pakkolaitoseristämisestä ja vahingonkorvauksista. Itse teon osalta valitukset eivät siis olleet mahdollisia. Korkein oikeus kumosi lokakuussa 1991 pakkolaitoslausuman ja vahingonkorvaukset, jolloin Siltavuoren tuomioksi jäi 15 vuotta vankeutta. Korkein oikeus perusteli vahingonkorvausten kumoamista sillä, että vahingonkorvausvaatimus ei perustunut tekohetkellä voimassa olleeseen lakiin. Pakkolaitostuomion kumoamista perusteltiin sillä, että Siltavuori ei ollut viimeisen kymmenen vuoden aikana syyllistynyt muuhun törkeää väkivaltaisuutta tai erityistä vaarallisuutta toisen hengelle tai terveydelle osoittavaan rikokseen, että häntä tarvitsisi eristää pakkolaitokseen. Pakkokeinot Suomessa
... mutta saa kohdistaa seuraaviin, jos ja vain jos, tutkittavana on niin vakava rikos, että siitä säädetty ankarin rangaistus on vähintään kuusi vuotta vankeutta: Pettolapsi
Pettolapsen esiintuominen on rikos, josta seuraa rangaistus. Siitä säädetään rikoslain (39/1889) 18 luvun 2 pykälässä. Teosta rangaistaan vankeudella. Jos teolla pyritään hankkimaan hyötyä tai vahingoittamaan toista, rangaistuksena oli kuritushuonetta enintään viideksi vuodeksi ja kansalaisluottamuksen menettäminen. Myös yritys on rangaistava. Vuoden 1974 lakiuudistuksessa rikoslain aiemmat kuritushuonerangaistukset muutettiin tavanomaisiksi vankeusrangaistuksiksi. Pettolapsen esittävälle henkilölle määrättävän vankeusrangaistuksen vähimmäiskestoksi tuli 6 kuukautta ja enimmäiskestoksi 5 vuotta. Henkilöntarkastus
Henkilönkatsastus saadaan kohdistaa siihen, jota todennäköisin syin epäillään rikoksesta, josta säädetty ankarin rangaistus on vähintään vuosi vankeutta taikka rattijuopumuksesta tai huumausaineen käyttörikoksesta. Jollei epäilyyn ole todennäköisiä syitä, epäilty saadaan katsastaa vain, jos erittäin pätevin perustein voidaan olettaa, että katsastuksessa saatetaan löytää takavarikoitava taikka väliaikaiseen hukkaamiskieltoon tai vakuustakavarikkoon pantava esine tai omaisuus taikka muutoin saada selvitystä rikoksesta. Kotietsintä
Kotietsintä on pakkokeinolaissa säädetty menettely, jossa esitutkintaviranomainen epäillessään rikosta tekee tutkimuskäynnin kohteeseen. Suomen lain mukaan kotietsinnän saa suorittaa vain sellaisten rikosten perusteella, joista ankarin mahdollinen rangaistus on vähintään kuusi kuukautta vankeutta. Elinkautinen vankeus
Suomessa vankeutta voidaan tuomita joko elinkaudeksi tai määräajaksi. Jälkimmäistä tuomitaan aina vähintään 14 vuorokautta ja enimmillään 12 vuotta. Joskus rikoksentekijä on syyllistynyt kahteen tai useampaan rikokseen samalla kertaa. Hänet saatetaan tällöin tuomita kärsimään yhteistä rangaistusta. Yhteisen rangaistuksen enimmäispituus voi enimmillään olla 15 vuotta. Kiihotus kansanryhmää vastaan
Joka asettaa yleisön saataville tai muutoin yleisön keskuuteen levittää tai pitää yleisön saatavilla tiedon, mielipiteen tai muun viestin, jossa uhataan, panetellaan tai solvataan jotakin ryhmää rodun, ihonvärin, kansallisen tai etnisen alkuperän, uskonnon tai vakaumuksen, seksuaalisen suuntautumisen tai vammautumisen perusteella taikka niihin rinnastettavalla muulla perusteella, on tuomittava kiihottamisesta kansanryhmää vastaan sakkoon tai vankeuteen enintään kahdeksi vuodeksi. Yleisestävyys
Yleisestävyys eli yleisehkäisy on kriminaali- ja kontrollipoliittisten toimenpiteiden ajateltu ohjaava ja pelottava vaikutus. Toimenpiteellä (esimerkiksi vankeus tai sakko) osoitetaan hyväksyttävän käyttäytymisen rajat. Tämän ajatellaan riittävän useimpien ihmisten käyttäytymisen ohjaamiseen. Toinen, vahvempi yleisestävyyteen liittyvä vaikutus on pelote; seuraamusten (esimerkiksi vankilaan joutumisen) mahdollisuuden ajatellaan ohjaavan ihmisiä hyväksyttävän käyttäytymisen suuntaan. Avustuspetos
Suomen rikoslain mukaan avustuspetokseen syyllistyy, jos avustusta hakiessaan antaa avustuksesta päättävälle väärää tietoa päätökseen oleellisesti vaikuttavista asioista. Rikoksesta tuomitaan sakkoon tai vankeuteen enintään kahdeksi vuodeksi. Törkeästä avustuspetoksesta voidaan tuomita neljä vuotta vankeutta. Pakkokeinot Suomessa
Vakituiseen asumiseen käytettävään tilaan pääseminen poliisitutkinnan suorittamiseksi edellyttää päällystöön kuuluvan poliisimiehen määräystä. Poliisimiehellä on oikeus kieltää tai rajoittaa esineiden siirtämistä taikka määrätä esine siirrettäväksi yleisesti käytetyllä paikalla, jos se on tarpeen poliisitutkinnan turvaamiseksi. Poliisilla on myös oikeus poliisitutkinnan turvaamiseksi eristää, sulkea tai tyhjentää yleisesti käytetty paikka tai alue taikka kieltää tai rajoittaa siellä liikkumista. Vanhentuminen
Lakimuutos tuli voimaan vuonna 2006, eikä lakeja voida soveltaa takautuvasti, joten määräajat koskevat vain 1.1.2006 alkaen tehtyjä rikoksia ja edelleen on joitakin tällaisia rikoksia joissa tekohetkellä alaikäinen uhri on alle 28 mutta jotka ovat vanhentuneet. Samasta syystä osa ennen 1.7.2014 tehdyistä raiskauksista tuomitaan pakottamisena sukupuoliyhteyteen (nk. lievä raiskaus). Myös pakottaminen sukupuoliyhteyteen vanhentuu uhrin täyttäessä 28, jos hän oli tekohetkellä alaikäinen. Vanki
Tutkintavanki on vangittu pakkokeinolain nojalla hänen tekemäkseen epäillyn rikoksen johdosta. Tuomioistuin on määrännyt hänet vangittavaksi tutkinnanjohtajan hakemuksesta ja määrännyt lain puitteissa samalla päivän, jolloin syyte asiassa tulee viimeistään nostaa. Kun tutkintavangin mikä tahansa tuomio (jos niitä on useita) tulee lainvoimaiseksi, hän muuttuu vankeusvangiksi. Osa vankeusrangaistuksia alkaa kuitenkin siten, että tuomittu sopii päivän, jolloin hän ilmoittautuu vankilassa. Tutkintavankeusaika luetaan kokonaan hyväksi lopullista rangaistusaikaa laskettaessa. Vanki voi olla tuomittu määräajaksi tai elinkaudeksi. Pakkotila
Pakkotilapykälän toinen momentti antaa tulkintaohjeen, jonka mukaan lievät pakkotilan rikkomukset eivät aiheuta rangaistusta. Tämä on tarkoitettu inhimillistämään tuomioita: Lämpimässä oikeussalissa pitkän harkinnan jälkeen saattaa löytyä keino, jolla olisi voitu välttää rikos. Voi olla kuitenkin kohtuutonta vaatia tätä yksilöltä kiireellisessä tilanteessa. Tämän vuoksi myös pakkotilassa toimineen henkilön mielentila muodostuu tekijäksi pohdittaessa toiminnan oikeutusta. Pakkokeinot Suomessa
Suhteellisuusperiaatteen lisäksi toinen keskeinen periaate on "vähimmän haitan periaate", jonka mukaan pakkokeinon käytollä ei saa puuttua kenenkäan oikeuksiin enempää kuin on välttämätöntä käytön tarkoituksen saavuttamiseksi. Pakkokeinon käytöllä ei saa myöskään aiheuttaa kenellekaan tarpeettomasti vahinkoa tai haittaa. Pakkokeinot Suomessa
Pakkokeinot ovat pakkokeinolaissa esitutkintaviranomaisen käyttöön annettuja menetelmiä, joilla oikeutetaan muutoin lailla suojatut puuttumiset henkilöihin ja omaisuuteen kun se on esitutkinnassa tarpeen. Pakkokeinoja saadaan käyttää vain, jos pakkokeinon käyttöä voidaan pitää puolustettavana ottaen huomioon tutkittavana olevan rikoksen törkeys, rikoksen selvittämisen tärkeys sekä rikoksesta epäillylle tai muille pakkokeinon käytöstä aiheutuva oikeuksien loukkaus ja muut asiaan vaikuttavat seikat. Kidutus
Jos vastaavanlaiseen tekoon syyllistyy muu kuin virkamies tai julkista valtaa käyttävä henkilö tai jos teon motiivina on jokin muu kuin edellä mainittu, kidutusta koskevaa säännöstä ei sovelleta, mutta teko rangaistaan yleensä pahoinpitelynä tai sen laadusta riippuen myös esimerkiksi pakottamisena tai laittomana uhkauksena. Ehtoollispakko
Ehtoollispakko tarkoittaa aiemmin käytössä ollutta vaatimusta käydä ehtoollisella, jotta voisi saada tiettyjä yhteiskunnallisia oikeuksia. Perustan ehtoollispakolle loi paavi Innocentius III (noin 1161–1216), joka antoi asiasta määräyksen vuonna 1215. Trenton kirkolliskokous vahvisti myöhemmin määräyksen, jonka mukaan ehtoollisella tuli käydä ainakin kerran vuodessa, ettei joutuisi pannaan ja saisi hautauksen kristillisten tapojen mukaan. Pakkolaitos
Pakkolaitos on vaarallisia rikoksenuusijoita varten perustettu erityinen laitos tai laitoksen osasto. Sinne tuomitut vangit kärsivät vankeusrangaistuksensa päivästä päivään -periaatteella. Pakkolaitosjärjestelmä oli käytössä Suomessa vuoteen 2005 asti. Huumausainerikos Suomessa
Huumausainerikoksen edistämisestä tuomitaan henkilö 
Huumausainerikoksen edistämisestä on tuomitaan jollei teko ole rangaistava osallisuutena huumausainerikokseen tai törkeään huumausainerikokseen, huumausainerikoksen edistämisestä sakkoon tai vankeuteen enintään kahdeksi vuodeksi. Pakkokeinot Suomessa
Pakkokeinojen käytön yleisten ja erityisten edellytysten lisäksi jokaista pakkokeinoa harkittaessa on otettava huomioon pakkokeinojen käyttöön liittyvien periaatteiden asettamat rajoitukset. Uuden vuonna 2014 voimaan tulleen pakkokeinolain I luvussa säädetään keskeisimmistä pakkokeinojen käytössä sovellettavista periaatteista, joita ovat suhteellisuusperiaate, vähimmän vähimmän haitan periaate ja hienotunteisuusperiaate. Vanhassa pakkokeinolaissa oli säädetty ainoastaan suhteellisuusperiaatteesta. Uudistuksen yhteydessä pakkokeinojen käyttöä koskevat merkittävimmät periaatteet keskitettiin selvyyden vuoksi pakkokeinolain 1 lukuun. (HE 222 / 2010 vp s.2, A ja 245.) Kidutus
Kidutuksesta rangaistaan vähintään kahden ja enintään kahdentoista vuoden vankeudella. Siihen syyllistynyt virkamies on myös pantava viralta. Kidutuksesta tuomitaan myös virkamies, joka nimenomaisesti tai hiljaisesti hyväksyy alaisensa tai muutoin tosiasiallisessa määräysvallassaan ja valvonnassaan olevan henkilön suorittaman kidutuksen. Pakkokeinot Suomessa
Vähimmän haitan periaateeseen Iiittyy se, että rikoksesta epäiltya tai muuta toimenpiteen kohteeksi joutuvaa henkilöä kuullaan toimenpiteen edellytyksiä harkittaessa niissäkin tapauksissa, joissa kuulemisesta ei nimenomaisesti säädetä. Kansainväliset pakotteet
Kansainväliset pakotteet ovat poliittisia rajoituksia, jotka valtio tai valtioiden liittouma voi kohdistaa tiettyyn valtioon tai ihmisryhmään, jonka he katsovat uhkaavan kansainvälistä rauhaa ja turvallisuutta. Pakotteet voivat olla luonteeltaan esimerkiksi taloudellisia tai diplomaattisia, ja niiden tarkoitus on saada pakotteiden kohde muuttamaan harjoittamaansa politiikkaa tai toimintaa. Yleinen kiinniotto-oikeus
Yleinen kiinniotto-oikeus (ennen jokamiehen kiinniotto-oikeus) on Suomen pakkokeinolaissa säädelty oikeus ottaa kiinni verekseltä tai pakenemasta tavattu rikoksesta epäillyn, jos rikoksesta saattaa seurata vankeutta tai rikos on lievä pahoinpitely, näpistys, lievä kavallus, lievä luvaton käyttö, lievä moottorikulkuneuvon käyttövarkaus, lievä vahingonteko tai lievä petos. Pakkotyö
Ruotsissa ja siihen kuuluneessa Suomessa vuoden 1734 laki määräsi pakkotyön rangaistukseksi muun muassa rahanväärentämisestä, oikeuden tuomiokirjojen ja eräiden muiden virallisten asiakirjojen väärentämisestä, eräissä tapauksissa varkaudesta ja julkisten varojen kavaltamisesta, salavuoteudesta, mikäli tuomittujen varat eivät riittäneet siitä säädetyn sakon maksamiseen, sekä prostituutiosta. Suomessa nykyinen rikoslaki ei tunne pakkotyötä erillisenä rangaistuksena, mutta vankeuteen tuomitut ovat lain mukaan velvolliset vahvistettuna työaikana osallistumaan vankilan järjestämään ja hyväksymään toimintaan. Tutkanpaljastin
Tutkanpaljastimen käytöstä, hallinnasta tai välittämisestä on säädetty sakkorangaistus. Koska pakkokeinolain mukaan kotietsinnän tai henkilötarkastuksen edellytyksenä on epäily sellaisesta rikoksesta, josta säädetty ankarin rangaistus on vähintään kuusi kuukautta vankeutta, niin "paljastinlaiterikkomusta" epäiltäessä voidaan toimittaa kotietsintä "todennäköisesti epäiltäessä" ja henkilötarkastus "erittäin todennäköisesti epäiltäessä" mainittua rikkomusta. Sananvapaus
Rikoslain 11 luvun 10 §:ssä (511/2011) säädetään: "Joka asettaa yleisön saataville tai muutoin yleisön keskuuteen levittää tai pitää yleisön saatavilla tiedon, mielipiteen tai muun viestin, jossa uhataan, panetellaan tai solvataan jotakin ryhmää rodun, ihonvärin, syntyperän, kansallisen tai etnisen alkuperän, uskonnon tai vakaumuksen, seksuaalisen suuntautumisen tai vammaisuuden perusteella taikka niihin rinnastettavalla muulla perusteella, on tuomittava "kiihottamisesta kansanryhmää vastaan" sakkoon tai vankeuteen enintään kahdeksi vuodeksi." Lisäksi 10 a §:ssä määritellään törkeä kiihottaminen kansanryhmää vastaan. Virkamiehen väkivaltainen vastustaminen
Tapauksessa HelHO:2006:2 Helsingin käräjäoikeus oli tuominnut peruskoulun oppilaan virkamiehen väkivaltaisesta vastustamisesta kolmen kuukauden ehdolliseen vankeusrangaistukseen. Oppilas oli lyönyt opettajaansa, kun tämä oli yrittänyt poistaa häntä luokasta. Tuomittu valitti hovioikeuteen ja vaati, että hänet tuomitaan sen sijaan pahoinpitelystä, koska hän ei tiennyt opettajan olevan virkamiesasemassa. Teko ei siis virkamiehen väkivaltaisen vastustamisen osalta olisi ollut tahallinen, mutta olisi sisältänyt tavanomaisen pahoinpitelyrikoksen. Lisäksi tuomittu katsoi, että vaihtoehtoisesti hänet pitäisi tuomita vain virkamiehen vastustamisesta, koska teko oli kokonaisuutena vähäinen. Helsingin hovioikeus katsoi, että syytetty oli tiennyt opettajan olevan virkamiesasemassa, koska oli myöntänyt tietäneensä, että opettajalla on oikeus määrätä oppilas poistumaan luokasta. Tällöin ei ollut merkitystä sillä, millä tavalla syytetty käsitti sanan "virkamies" merkityksen. Hovioikeus kuitenkin arvioi käytetyn väkivallan määrän vähäiseksi, ja tuomitsi syytetyn virkamiehen vastustamisesta 20 päiväsakkoon. Pakkokeinot Suomessa
Velvollisuudesta saapua poliisitutkintaan säädetään poliisilain 6 luvun 3 §:ssä. Jos henkilöllä saattaa olla poliisitutkinnassa tarvittavia tietoja, hän on velvollinen kutsusta saapumaan poliisitutkintaan sen poliisilaitoksen toimialueella, jossa hän oleskelee. Jos poliisitutkintaan kutsuttu jättää ilman hyväksyttavää syytä kutsun noudattamatta, hänet voidaan päällystöön kuuluvan poliisimiehen päätöksella noutaa sinne noudattaen, mitä esitutkintalain 6 luvun 2 §:ssä säädetään noudosta esitutkintaan. Jos poliisitutkintaa varten on määrätty tutkinnanjohtaja, hän päättää noutamisesta poliisilain 6 luvun 3 §:n 2 momentin mukaan. Pakkoliitos
Pakkoliitos tarkoittaa kuntaliitosta, jossa valtio liittää kunnan toiseen kuntaan pakolla. Liitosta voi vastustaa joko lakkautettava kunta, aluettaan laajentava kunta tai molemmat liitoksessa mukana olevat kunnat. Pakottaminen
Suomessa ei ole yksityiskohtaisia säännöksiä siitä, milloin uhkaaminen rikosilmoituksella tai arkaluontoisten tietojen levittämisellä on katsottava pakottamiseksi. Pahoinpitelyn uhri saa uhata poliisille ilmoittamisella, jos tekijä ei vapaaehtoisesti korvaa vahinkoja. Sen sijaan jos korvauksen suuruudesta on erimielisyyttä ja uhri vaatii ylimääräistä kipurahaa ehtona asian jättämisestä silleen, on kyseessä kiristys. Se on yksi pakottamisen erityissäännös. Huutosakko
Jos asianosainen oli laillista estettä ilmoittamatta poissa oikeudenkäynnistä, kun juttu otettiin käsiteltäväksi, eikä juttu silloin päättynyt, tuomittiin hänet kihlakunnan- ja raastuvanoikeudessa poissaolostaan sakkoon. Samanlaiseen rangaistukseen voitiin tuomita myös todistaja. Pakkokeinot Suomessa
Usein toimenpiteen kohteena olevalla henkilöllä voi olla edellytysten arvioinnin kannalta olennaisia tietoja, jotka liittyvät nimenomaan pakkokeinon käytöstä aiheutuvaan haittaan. Näillä tiedoilla tarkoitetaan muun muassa pakkokeinojen kohteena olevan henkilön terveydentilaan, työhön, perhetilanteeseen tai opiskeluun liittyvia sellaisia olosuhteita, jotka on otettava huomioon harkittaessa esimerkiksi vapaudenmenetyksen kestoa tai vaihtoehtoisten lievempien pakkokeinojen käyttöä. Kuuleminen voi esimerkiksi koskea vapaudenmenetysajan keston kohtuullisuusarviointia. Kohtuullisuutta arvioitaessa voidaan verrata pakkokeinoilla saavutettavia etuja esimerkiksi siihen, että henkilö voi menettää työpaikkansa. (HE 222 / 2010,rp s. 72 ja 2a5.) Insesti
Rikoslaissa on määritetty rangaistavaksi "sukupuoliyhteys lähisukulaisten kesken". Lähisukulaisina pidetään suoraan etenevässä tai takenevassa polvessa olevia henkilöitä ja sisaruksia. Puolisisaruksia ei pidetä tässä yhteydessä lähisukulaisina, vaikka avioliitto on kielletty. Rangaistus voi olla sakkoa tai vankeutta enintään kahdeksi vuodeksi. Teosta ei tuomita henkilöä, joka on ollut alle 18-vuotiaana sukupuoliyhteydessä oman vanhempansa tai tämän vanhemman kanssa, eikä henkilöä, joka on pakotettu tai lainvastaisesti taivutettu sukupuoliyhteyteen. Uhkasakko
Uhkasakko on tuomioistuinten ja eri viranomaisten tehosteena käyttämä painostuskeino, jolla pyritään varmistamaan viranomaisen antaman käskyn tai kiellon toimeenpano. Tässä yhteydessä tällaisesta käskystä tai kiellosta käytetään termiä päävelvoite. Uhkasakkoon liittyy jokin rahasumma, joka voi olla joko kiinteä tai sen suuruus voi muuttua ajan kuluessa. Ajan kuluessa muuttuvasta uhkasakosta käytetään nimitystä "juokseva uhkasakko". Mikäli se taho, jota uhkasakko koskee, ei toteuta päävelvoitettaan ja tähän ei ole hyväksyttävää syytä, voidaan uhkasakko tuomita maksettavaksi. Asekätkentä
Lakiesityksen mukaan asekätkentään osallistuneita voitiin rangaista vankeudella tai enintään kuuden vuoden kuritus­­huone­­tuomiolla. Henkilöt, jotka olivat väärin­käyttäneet valtaa, joka heillä oli viran tai toimen perusteella, tai jotka olivat jatkaneet toimintaa vielä asian tutkinnan ja selvittämisen aikana, voitiin tuomita jopa kahdeksaksi vuodeksi kuritus­­huoneeseen. Rangaistus voitiin kuitenkin tuomita ehdollisena monissa sellaisissakin tapauksissa, jossa näin ei muiden rikosten osalta olisi voitu tehdä. Ensimmäisenä oikeus­asteena lain nojalla nostettavia syytteitä käsiteltäessä oli Sotaylioikeus. Laki oli säädettävä perustus­lain säätämis­järjestyksessä, mutta asian luonteen vuoksi se oli julistettava kiireelliseksi. Panttivanki
Panttivanki on henkilö, jota pidetään vankina, jotta voitaisiin pakottaa kolmas osapuoli toimimaan halutulla tavalla. Panttivankia uhataan vahingoittaa tai tappaa, jos kolmas osapuoli ei suostu taipumaan vangitsijan vaatimuksiin. Ilmianto
Tahallinen väärien tietojen antaminen on rangaistava teko. Väärä ilmianto on rikos (15. luku 6 §). Joka antaa esitutkinta- tai muulle viranomaiselle taikka tuomioistuimelle väärän tiedon ja siten aiheuttaa vaaran, että ilmiannettu pidätetään, vangitaan tai joutuu muun pakkokeinon kohteeksi tai joutuu syytteeseen tai tuomitaan rangaistukseen tai muuhun rikosoikeudelliseen seuraamukseen virheellisin perustein, on tuomittava väärästä ilmiannosta sakkoon tai vankeuteen enintään kolmeksi vuodeksi. Rikos
Rikosilmoituksen ja esitutkinnan jälkeen epäillystä rikoksesta voidaan nostaa syyte yleisessä tuomioistuimessa. Säännönmukaisesti syytteen ajaminen syytettyä vastaan kuuluu viralliselle syyttäjälle. Jos syytettä ei ajeta määräajassa, rikos "vanhentuu" tietyn ajan kuluttua. Epäiltyyn voidaan kohdistaa lainmukaisia pakkokeinoja kuten kiinniotto, noutaminen kuulusteluun, pidätys ja vangitseminen. Peloteteoria
Oikeustieteessä pelote tarkoittaa sitä, että ihmiset välttävät rikoksia rangaistusten pelossa. Rangaistus ajatellaan pelotteena, ja sillä pyritään estämään tulevaisuuden rikoksia. Rangaistuksella ajatellaan olevan erityisesti kaksi tehtävää: y"leisestävä" ja "erityisestävä" vaikutus. Yleisestävä vaikutus estää muita syyllistymästä samaan rikokseen, koska muut pelkäävät saavansa myös tuomion. Erityisestävän vaikutuksen tehtävä on turvata ulkopuolisia ja eristää vaarallinen rikollinen ulkomaailmasta sekä antaa rikolliselle mahdollisuus rangaistuksen kärsittyään ymmärtää, ettei rikos kannata. Kepitys
Erityisen järjestelmällistä kepitys on Singaporen ja Malesian lainsäädännöissä. Pakaroiden kepitys määrätään osana vankeusrangaistusta mm. väkivaltarikoksesta, ryöstöstä, murtovarkaudesta, ilkivallasta, raiskauksesta, prostituutiosta, huumausainerikoksesta ja laittomasta maassaolosta. Kepitettäväksi voidaan tuomita vain yli 16- ja alle 50-vuotias lääkärintarkastuksessa terveeksi todettu mies. Naisia, mielenterveyshäiriöisiä ja kuolemaantuomittuja ei kepitetä. Ulkomaalaiset rikoksentekijät voidaan tuomita kepitettäviksi yhtä lailla. Vainoaminen
Vainoaminen on ollut Suomessa rikos vuoden 2014 alusta alkaen. Lain mukaan vainoamiseen syyllistyy henkilö, joka toistuvasti uhkaa, seuraa, tarkkailee, ottaa yhteyttä tai muulla näihin rinnastettavalla tavalla vainoaa toista niin, että se on omiaan aiheuttamaan vainotussa pelkoa tai ahdistusta. Rikoksesta voidaan tuomita sakkoa tai enintään kaksi vuotta vankeutta. Vainoaminen on virallisen syytteen alainen rikos eli syyttäjä nostaa siitä syytteen, vaikka asianomistaja ei vaatisi rangaistusta. Ehdollinen rangaistus
Enintään kahden vuoden vankeusrangaistus voidaan määrätä ehdolliseksi, jollei rikoksen vakavuus, rikoksesta ilmenevä tekijän syyllisyys tai tekijän aikaisempi rikollisuus edellytä ehdottomaan vankeuteen tuomitsemista. Alle 18-vuotiaana tehdystä rikoksesta ei kuitenkaan saa tuomita ehdottomaan vankeusrangaistukseen, elleivät painavat syyt sitä vaadi. Vankeus
Ehdotonta vankeutta käytetään silloin, kun teko on ollut hyvin vakava tai kun rikoksentekijä on syyllistynyt ehdollisen rangaistuksen aikana uusiin rikoksiin. Ensikertalaiset pääsevät ehdottomassakin vankeudessa helpommalla: käytännössä he pääsevät vapaiksi kärsittyään puolet rangaistuksesta. Ehdonalaiseen vapauteen on normaalisti mahdollista päästä, kun 2/3 rangaistusajasta on kulunut. Vankeinhoidollinen ensikertalaisuus tarkoittaa sitä, että vanki ei ole vapautumistaan seuranneiden kolmen vuoden aikana syyllistynyt uusiin, vankeustuomioon johtaneisiin rikoksiin. Vankeinhoidollisesti ensikertalaiseen sovelletaan laitosajan pituuden suhteen samaa sääntöä kuin tosiasiallisesti ensimmäistä kertaa vankilassa olevaankin. Pakkokeinot Suomessa
Sääntelyn tarkoituksena on myös estää telekuuntelun käyttöedellytyksien kiertäminen (HE 222 / 2010 vp s.319). Tämä pakkokeino on poliisilain 5 luvun 6 §:n mukaan käytettävissä myös rikoksen estämiseksi. Pakkokeinolain 10 luvun 4 §:n 2 momentissa on säädetty lisäksi, että jos tietojen hankkiminen kohdistetaan viestin sisällön selvittämiseksi telepäätelaitteeseen välittömästi yhteydessä olevaan viestin lähettämiseen ja vastaanottamiseen soveltuvaan henkilökohtaiseen tekniseen laitteeseen tai tällaisen laitteen ja telepäätelaitteen väliseen yhteyteen, esitutkintaviranomaiselle voidaan antaa lupa tietojen hankkimiseen telekuuntelun sijasta, jos telekuuntelulle säädetyt edellytykset täyttyvät. Säännöksen tarkoituksena on estää se, että telekuuntelun soveltamiskynnys muodostuisi tavanomaista alemmaksi silloin, kun kuuntelu voidaan toteuttaa kohdistamalla esimerkiksi teknistä kuuntelua puhelun välityksessä kaytettävään henkilökohtaiseen apulaitteeseen (esimerkiksi bluetooth-kuuloke). Pakkokeinon kohteena oleva henkilö voi näissä tapauksissa kuitenkin perustellusti olettaa, että viestintä on yhtä luottamuksellista kuin puhuttaessa suoraan matkapuhelimeen (HE 222 / 2010 vp s. 319). Kaiutinpuhelun tai muun kovaäänisen puhelun kuuntelu ei vaadi telekuuntelulupaa, koska tälloin kuuntelu ei kohdistu viestintävälineiden väliseen yhteyteen. Tällainen kuuntelu voi kuitenkin vaatia luvan muiden säännösten perusteella, esimerkiksi teknisen kuuntelun ehtojen perusteella käytettäessä teknistä kuuntelua. Niskoittelu rajavartiomiestä vastaan
Niskoittelu rajavartiomiestä vastaan on Suomessa rikos. Rikoslain (RL 16:4a) mukaan niskoitteluun rajavartiomiestä vastaan syyllistyy henkilö, joka ei noudata rajavartijan toimivaltansa rajoissa antamaa käskyä tai kieltoa, kieltäytyy antamasta hänelle henkilötietojaan, kieltäytyy noudattamasta hänen antamaansa merkkiä liikenteen ohjaamiseksi tai kulkuneuvon pysäyttämiseksi, ei noudata meripelastusjohtajan antamaa kieltoa tai määräystä tai hälyttää aiheettomasti rajavartijan tai vaikeuttaa hänen toimintaansa. Teosta voidaan tuomita sakkoon tai vankeuteen enintään kolmeksi kuukaudeksi. Niskoittelusäännös on toissijainen eli jos muualla lainsäädännössä säädetään teosta ankarampi rangaistus, noudatetaan tällaista lainkohtaa. Ankarampaan rangaistukseen voidaan tuomita esimerkiksi väärän henkilötiedon antamisesta (rikoslain 16 luvun 5 pykälä) ja väärän todistuksen antamisesta viranomaiselle (rikoslain 16 luvun 8 pykälä). Niskoittelusäännös sisältyi aiemmin lakiin rajavartiolaitoksesta (320/1999, 66 §), mutta uuteen rajavartiolakiin (578/2005) sitä ei enää otettu, vaan säännös siirrettiin uusitussa muodossa rikoslakiin. Kidutus
Suomen rikoslaki määrittelee kidutuksen rikokseksi, johon viranhaltija, luottamushenkilö tai muu julkista valtaa käyttävä henkilö syyllistyy, jos hän aiheuttaa toiselle voimakasta ruumiillista tai henkistä kärsimystä Vaitiolovelvollisuus
Esimerkiksi seurakunnallisessa käytössä se koskee vapaaehtoista seurakuntalaista, joka menee muuten vain (ei siis seurakunnan virallisena vapaaehtoistyöntekijänä) jonkun seurakuntalaisen luokse ja kuulee tämän ripissä antaman salaisuuden. Seurakuntalaista koskee moraalinen vaitiolovelvollisuus. Moraalinen vaitiolovelvollisuus on yksilön omantunnon varassa: häntä ei rangaista salaisuuden paljastamisesta ja hänet voidaan määrätä todistamaan kuulemastaan oikeudenkäynnissä. Kieltäytymisestä saattaa seurata tuomioistuimen määräämän uhkasakon täytäntöönpano ja jos todistaja ei siitä ojennu, vankeutta enintään kuudeksi kuukaudeksi (niin sanottu painostusvankeus). Uskontorikos
Suomen vuoden 1889 rikoslaki (39/1889) määräsi jumalanpilkasta kuritushuonetta enintään neljä vuotta tai vankeutta. Sakolla tai korkeintaan kuuden kuukauden vankeudella selvisi, jos teko tapahtui ajattelemattomuudesta tai pikaistuksesta (rikoslaki, 10 luku, 1 pykälä). Pyhän sanan, uskonnollisen opin, sakramentin tai kirkollisen tavan julkisesta pilkkaamisesta rankaistiin enintään kuuden kuukauden vankeudella tai 200 markan sakolla (RL 10:2). Jumalanpalveluksen, kirkollisen toimituksen tai uskonnonharjoituksen estämisestä oli enimmäisrangaistus kaksi vuotta vankeutta ja niiden tahallinen häirintä tuotti korkeintaan kuuden kuukauden vankeuden tai 300 markan sakon (RL 10:3). Yksityisessä kokouksessa tapahtuvan hartaudenharjoituksen estämisestä seurasi sakkoa tai vankeutta enintään kahdeksan kuukautta ja tällaisen toiminnan häirinnästä korkeintaan 300 markan sakko (RL 10:4). Korkeintaan kahden vuoden vankeuteen tai 50–4 000 markan sakkoon tuomittiin, jos pakottamalla, kavaluudella, lahjalla tai etua lupaamalla taivutteli uskontokunnan jäsenen kääntymään toiseen uskonoppiin (RL 10:5). Enintään 300 markan sakon sai, jos esti palvelijaansa tai muuta talonväkeä osallistumasta jumalanpalvelukseen riittävän usein (RL 10:6). Valtiopetos
Suomessa valtiopetos on rikos, jolla väkivaltaa käyttämällä tai sillä uhkaamalla, oikeudettomasti pakottamalla taikka valtiosääntöä rikkomalla yritetään kumota tai muuttaa Suomen valtiosääntö taikka muuttaa valtiojärjestystä. Valtiopetokseen syyllistyy myös se, joka yrittää väkivaltaa käyttämällä tai sillä uhkailemalla syrjäyttää Tasavallan presidentin, valtioneuvoston tai eduskunnan taikka kokonaan tai osaksi estää niitä käyttämästä toimivaltaansa. Rikoksesta tuomitaan vähintään vuodeksi ja enintään kymmeneksi vuodeksi vankeuteen. Valtiopetoksesta tuomittava henkilö on rikoslain 2. luvun 14a. pykälän mukaan lisäksi tuomittava menettämään sotilasarvonsa; kyseinen määräys otettiin rikoslakiin jatkosodan aikana vuonna 1944. Pakkosterilisointi
Pakkosterilisointi eli pakkosterilointi tai pakkosterilisaatio tarkoittaa ilman kohteena olevan henkilön lupaa tehtävää leikkausta, jonka tarkoitus on aiheuttaa steriiliys eli lisääntymiskyvyttömyys. Pakkosterilisaatio on ihmisoikeusrikos, joka rikkoo ruumiillista itsemääräämisoikeutta. Ihmisoikeusjärjestö Amnesty rinnastaa pakkosterilisaation ja pakollisen ehkäisyn kidutukseen. Pesänkavallus
Pesänkavallus oli Suomessa aiemmin rikos, jossa aviopuolisot kavalsivat jotakin toisiltaan, lapset vanhemmiltaan, kasvatit kasvatusvanhemmiltaan, kuolinpesän osakkaat tai muut yhteisestä pesästä tai yhtiön osakkaat pesästä tai yhtiöstä. Siitä rangaistiin sakolla tai erittäin raskauttavissa tapauksissa korkeintaan vuodella vankeutta. Syytteen nostamiseksi asianomistajan tuli ilmoittaa rikos syytteeseen pantavaksi. Näin säädettiin vuoden 1889 rikoslain (39/1889) 30. luvussa, joka kuului alkuperäisenä seuraavasti:
30 Luku. Pesänkavaltamisesta 1 §. Jos aviopuolisot kavaltavat jotakin toisiltansa, taikka lapset vanhemmiltansa, taikka kasvatit kasvatusvanhemmiltansa, taikka kuolinpesän osakkaat tahi muut yhteisen pesän tai yhtiön osamiehet pesästä tai yhtiöstä; rangaistakoon syyllinen pesänkavaltamisesta sakolla. Jos asianhaarat ovat erittäin raskauttavat; olkoon rangaistus vankeutta korkeintaan yksi vuosi.2 §. Pesänkavaltamisesta älköön virallinen syyttäjä tehkö syytettä, ellei asianomistaja ole ilmoittanut rikosta syytteeseen pantavaksi. Ehdollinen rangaistus
Jos ehdollista vankeutta yksinään on pidettävä riittämättömänä rangaistuksena rikoksesta, voidaan sen ohessa tuomita sakkoa, tai jos ehdollinen vankeus on vuotta pidempi, vähintään 20 ja enintään 90 tuntia yhdyskuntapalvelua.