Kuinka monta kertaa Vesuvius purkautui 1800-luvulla?
Vesuvius
1700-luvulla oli kuusi purkausta ja 1800-luvulla kahdeksan, joista tunnetuin oli 1872. 1900-luvulla on Vesuvius purkautunut vuosina 1906, 1929 ja 1944. Vuoden 1944 purkaus tuhosi kylät San Sebastiano al Vesuvio, Massa di Somma ja osan San Giorgio a Cremanon kylästä. Vuoden 1944 jälkeen Vesuvius ei ole purkautunut. Aktiivisina kausina purkausten välit ovat vaihdelleet 18 kuukaudesta 7,5 vuoteen, joten meneillään on pisin hiljainen kausi 500 vuoteen.
Campi Flegrei
Koska Campi Flegrei sijaitsee yhdellä maailman tiheimmin asutuista alueista, sen aktiivisuutta seurataan tarkoin. Tulivuoren toimintaa seurataan maailman vanhimmassa tulivuorten tutkimuskeskuksessa Osservatorio Vesuvianossa. Siellä seurataan reaaliajassa tulivuoren lämpötilan muutoksia, maanalaisia järistyksiä sekä Napolinlahden merenpohjan lämpötilaa. Italian hallitus nosti tulivuoren vaaraa uhka-asteikolla vihreästä keltaiseksi, eli jatkuvaa tarkkailua vaativaan joulukuun 2016 tutkimusten perusteella. Mahdollisen purkauksen voimakkuudeksi on arvioitu 7 VEI-asteikolla. Sen vaikutuksia kuvaillaan ”superkolossaalisiksi”, jonka seurauksena voi olla raju ilmastonmuutos. Chile
Chilessä on runsaat 3 000 tulivuorta, joista noin 500 arvioidaan aktiivisiksi. Viimeisen 450 vuoden aikana niistä on purkautunut 60. Maan eteläosa on tuliperäistä aluetta, jossa on noin 60 tulivuorta. Chaitén purkautui toukokuussa 2008. Villarrica-tulivuori sijaitsee Araucanian alueella Pucónin kaupungin lähellä. Puyehue alkoi purkautua kesäkuun alussa 2011. Saint Vincent
Saaren korkein kohta on toimiva tulivuori Soufrière (1 234 m). Tulivuoressa on tapahtunut suuria purkauksia vuosina 1821, 1902 ja 1979. Vuoden 1902 purkaus aiheutti 1 680 ihmisen kuoleman. Merapi
Merapi on Indonesian aktiivisin tulivuori. Se on vuodesta 1548 lähtien purkautunut lähes 70 kertaa. Pienempiä purkauksia on 2–3 vuoden välein ja suurempia 10 vuoden välein. Vuonna 1930 Merapi purkautui tuhoten 13 kylää ja surmaten 1 300 ihmistä. Vuonna 1994 se purkautui surmaten 70 ihmistä. Erittäin suuri purkaus tapahtui vuonna 2006, jolloin koko keskinen Jaava peittyi tuhkaan. Tulivuorenpurkaus
Ennen tulivuoren purkautumista, magman paine kasvaa vuorensisäisissä magmataskuissa. Tämä aiheuttaa pientä maan tärähtelyä, joka johtuu maan halkeilusta ja vuoren paisumisesta. Tämä ilmiö ei ole ihmissilmin tai -korvin havaittavissa, mutta sitä pystytään havainnoimaan vuoren rinteelle asennetuilla seismometreillä ja kaltevuusmittareilla. Mittareiden avulla ei saada selville purkauksen tarkkaa paikkaa tai ajankohtaa, mutta pitkäaikainen seuranta ja tietojenkeruu säästää ihmishenkiä. Seurantajärjestelmien tehokkuus sai näyttöä St. Helensin purkauksessa vuonna 1980. Purkauksen ennustusmerkkejä saatiin hyvissä ajoin, jolloin tiedeyhteisöjen ja viranomaisten hyvän tiedonkulun ansiosta alue saatiin nopeasti tyhjennettyä. Läheskään kaikilla maapallon tulivuorilla ei ole vastaavanlaista tiedonkeräysjärjestelmää, joten niiden toiminnasta ei saada ennakkotietoa. Krakatau
Purkaukset ovat jatkuneet vuoden 1927 jälkeen säännöllisesti muutamien vuosien välein. Krakataun tulivuori on purkautunut muun muassa vuosina 2011–2012 sekä lokakuun 17. päivä vuonna 2018. Tulivuorenpurkaus
Pieni tai keskikokoinen tulivuori voi tuhota jo ensimmäisen viidentoista minuutin aikana muutaman kilometrin säteisen alueen. Ajanlaskumme alusta lähtien on arviolta noin kaksisataatuhatta ihmistä kuollut tulivuorenpurkauksissa. Yli 10 000 ihmisen hengen vaatineita purkauksia tunnetaan seitsemän. Vuosittain tapahtuu 2–4 purkausta, jotka tappavat ihmisiä. Kaikkiaan purkauksia tapahtuu vuodessa noin 60 ja enemmänkin, jos hyvin pienet purkaukset lasketaan mukaan. Galunggung
Mount Galunggung () on aktiivinen kerrostulivuori Länsi-Jaavalla, Indonesiassa. Galunggung on purkautunut muutaman kerran. Vuoden 1822 purkauksen voimakkuus oli vulkaanisella räjähdysasteikolla viisi. Yli 4 000 ihmistä menehtyi. Pyroklastinen tuhkapilvi ulottui noin 10 kilometrin päähän. Vuoden 1982 purkauksessa kuoli 68 ihmistä, purkauksen voimakkuus oli neljä. Nicaragua
Vaikka tulivuoria on paljon todella suuria purkauksia ei juurikaan ole ollut. Concepción-tulivuori on purkautunut vuosina 2005–2010 useita kertoja. Managuassa asuu 1,5 miljoonaa ihmistä kaupungissa, jota halkoo 18 seismistä sauma-aluetta. Järistyksen sattuessa suuri osa heistä tulisi olemaan välittömässä hengenvaarassa. Bárðarbunga
Tefrakerrosten tutkiminen on osoittanut, että jäätikön alla, luultavimmin kraatterista koilliseen tai Bárðarbungassa itsessään, on tapahtunut useita purkauksia. Nämä purkaukset tapahtuvat sykleissä, ja jäätiköllä on tapahtunut useita purkauksia 1701–1740 ja 1780 jälkeen. Galeras
Galeras on ollut aktiivinen yli miljoonan vuoden ajan. Kahdesti on tapahtunut kaldera-muodostuman aiheuttanut romahdus. Tulivuori on purkautunut toistuvasti 1500-luvulta alkaen eli espanjalaisasutuksen tulon jälkeen. Vuoden 1993 purkauksessa kuoli yhdeksän ihmistä, joista viisi oli vuoren kraatteria tutkineita tutkijoita. Lassen Volcanicin kansallispuisto
Vuosina 1914–1921 Lassen Peak-tulivuori purkautui muutaman kerran. Purkauksen seurauksena maanpinnalle nousi laavaa ja tuhkaa. Ne tuhosivat useita Lassenin rakennuksia. Tulivuorta on siitä lähtien tarkkailtu. Vuoden 1980 St. Helens -tulivuoren purkautuminen tehosti valvontaa entisestään Lasseninkin alueella. Unzen
Mount Unzen () on Japanissa Kyūshūn saarella sijaitseva kerrostulivuorten ryhmä. Vuoren voimakkain purkaus tapahtui vuonna 1792, jolloin purkauksessa syntynyt megatsunami surmasi 15000 ihmistä. Tätä pidettiin Japanin historian pahimpana tulivuorenpurkauksena vuoteen 2011 asti, jolloin Mount Shinmoe purkautui. Vuoden 1991 purkaus synnytti pyroklastisia pilviä, jotka tappoivat 43 ihmistä. 11000 henkeä evakuoitiin läheiseltä asutusalueelta. Vuoden 1996 jälkeen vuori ei ole purkautunut. Observatorio
Vulkanologisessa observatoriossa tutkitaan tulivuoria. Tutkimustyön tarkoituksena on saada selville syitä ja tapahtumaketjuja, jotka aiheuttavat tulivuorenpurkauksia. Maailman vanhin vulkanologinen observatorio on Italiassa sijaitseva vuonna 1841 perustettu Vesuviuksen observatorio. Vesuvius
Vesuvius on purkautunut useita kertoja, joista tunnetuin tapahtui syksyllä 79 jaa. Silloin purkaus tuhosi Pompejin ja Herculaneumin kaupungit ja tappoi tuhansia ihmisiä. Purkauksen kuuluisin uhri oli Plinius vanhempi, roomalainen kirjailija ja luonnontieteilijä. Vesuviuksen viimeinen purkaus tapahtui maaliskuussa 1944. Sitä pidetään kuitenkin vaarallisena, vaikka toisinaan tulivuoret pitävät jopa tuhansien vuosien taukoja purkausten välillä. Vesuvius on rakenteeltaan keilamainen kerrostulivuori, jollaisia on mannerlaattojen rajalla. Tulivuoresta purkautuu jähmeää andesiittista laavaa. Vesuvius on rakentunut muinaisen Monte Somman tulivuoren kalderaan, joka on alkanut kehittyä vähitellen 17 000 vuotta sitten. Steamboat Geyser
Steamboat Geyserin suurista purkauksista ei ole tietoa ennen vuotta 1878, jolloin se purkautui sarjana. Todennäköisesti se ei ollut tuota ennen purkautunut kovinkaan näyttävästi. Seuraavien kolmenkymmenen vuoden aikana sillä oli yksittäisiä suuria purkauksia, mutta seuraava suuri purkaussarja tapahtui vasta 1911. Tämän jälkeen se oli epäaktiivinen, joitakin pieniä purkauksia lukuun ottamatta, vuoteen 1961, jolloin se aktivoitu uudelleen. Yellowstonen kaldera
Ensimmäisen kerran tulivuori purkautui yli kaksi miljoonaa vuotta sitten ja synnytti läpimitaltaan 50×80 kilometrin mittaisen kraatterin, joka oli satoja metrejä syvä. Kraatteri on sittemmin täyttynyt, ja muodostumaa kutsutaan nimellä Huckleberry Ridge Tuff. Yellowstonen kalderan useat purkaukset vapauttivat maan ilmakehään kaasuja ja tuhkaa ja aiheuttivat luultavasti säähäiriöitä. Siten purkaukset ehkä edistivät joidenkin lajien sukupuuttoa Pohjois-Amerikan mantereella. Viimeksi Yellowstonen kaldera purkautui noin 13 000 vuotta sitten, jolloin se synnytti viiden kilometrin mittaisen kraatterin. Krakataun tulivuorenpurkaus 1883
Indonesian saarten edellisestä tulivuoren purkauksesta oli kulunut 200 vuotta. Krakatau hiljeni kesäkuun alussa, mutta alkoi purkautua uudelleen 16. kesäkuuta 1883. Samaan aikaan Perboewatanin kraatteri oli tuhoutunut pienehköissä räjähdyksissä. Heinäkuun puolivälissä tavattiin Sundasalmessa kelluvaa hohkakiveä. 11. elokuuta mennessä tuhka oli tuhonnut saaren kasvillisuuden. Krakataun tulivuorenpurkaus 1883
Purkaus syöksi ilmoille n. 25 km³ kiveä ja tuhkaa. Punahehkuisia kiviä sinkoutui jopa 420 km:n päähän. Suurimmat ilmassa lentäneet lohkareet olivat läpimitaltaan 2,5 m. Suuria hohkakivilauttoja, jotka estivät laivojen purjehtimisen, ajelehti tuhansien kilometrien päähän. Concepción (tulivuori)
Concepción sijaitsee saaren luoteisosassa ja on aktiivinen kerrostulivuori. Vuoden 1883 jälkeen se on purkautunut vähintään 30 kertaa, viimeksi 2009. Lisäksi on joitakin epävarmoja tietoja. Concepción purkautuu yleensä tihein väliajoin tapahtuvin suhteellisen vaatimattomin räjähdyksin. Tyypillisesti purkauksen räjähtävyyttä kuvaava VEI-indeksi on 1–2. Vuoren huippukraatterista pohjoiseen on aktiivisia fumaroleja. Krakatau
Krakatau alkoi purkautua toukokuussa 1883 synnyttäen valtavan purkauspilven. Toukokuun 20. päivänä kuultiin 160 kilometrin päässä Bataviassa (nykyinen Jakarta) tykistön ammuntaa muistuttavaa pauketta. Pienten räjähdyspurkausten sarja tuli Perboewatanista, yhdestä Krakataun kolmesta kraatterista. Kukkakaalia muistuttava purkauspilvi oli 3 000 metriä korkea, mutta kasvoi pian 11-kilometriseksi. Purkaus oli ensimmäinen Indonesian saarilla 200 vuoteen. Tulivuori hiljeni kesäkuun alussa, mutta alkoi purkautua uudelleen 16. kesäkuuta 1883. Kesäkuun puolessavälissä Perboewatanin kraatteri oli tuhoutunut suureksi osaksi pienehköissä räjähdyksissä. Heinäkuun puolivälissä Sundasalmesta löydettiin kellumasta hohkakiveä. Elokuun 11. päivään mennessä tuhkaa alkoi levitä pieneltä vuorelta. Vesuviuksen tulivuorenpurkaus 79
Räjähdys säikytti monet Pompejin asukkaista pakoon sataman laivoihin ja pitkin eteläisiä teitä. Ruoka jäi pöydälle, kotieläimet paikoilleen ja leivät uuniin, kun ihmiset pakenivat pakokauhun vallassa. Noin 2 000 – 3 000 kuoli kuumaan tuhkaan ja myrkkykaasuihin, kuten hiilidioksidiin, sen tunkeutuessa kellareihin, joista ihmiset etsivät suojaa tuhkasateelta. Kaupunkiin satoi pian räjähdyksen jälkeen lapilleja ja kiviä metrin paksuudelta. Hetkeä myöhemmin tuhkaa satoi toinen metri, mitä seurasi vielä maanjäristys. Kolmessa tunnissa kaupunki oli hautautunut 4–5 metriä syvän tuhka- ja hohkakivikerrostuman alle. Ihmiset hautautuivat elävältä maanjäristyksen sortamiin taloihin. Tekniikan historia
Pyörivä akseli joutuu vaihtokuormituksen alaiseksi, mikä aiheuttaa teräkseen väsymiseksi kutsutun haurastumisen. Tämä ilmiö aiheutti useita onnettomuuksia, joista tunnetuin on Pariisin ja Versailles’n välillä 8. toukokuuta 1842 tapahtunut veturin akselin katkeaminen. Tämä aiheutti 55 ihmisen kuoleman ja yli 100 loukkaantui. 1860-luvulla August Wöhler aloitti materiaalitutkimuksen, joka johti paremmin vaihtokuormitusta kestävien terästen kehittymiseen ja väsymisen kestävien rakenteiden mitoitusjärjestelmään Wöhler-käyrien avulla. Cotopaxi
Vuoden 1738 jälkeen Cotopaxi on purkautunut yli 50 kertaa. Useat vuorta ympäröivät laaksot ovat syntyneet voimakkaiden mutavyöryjen seurauksena. Mutavyöryt muodostavat vakavan uhan paikallisille asukkaille. Latacungan kaupunki onkin tuhoutunut täydellisesti ainakin kahdesti historiansa aikana. Rajuimmat tunnetut purkaukset tapahtuivat vuosina 1744, 1768 ja 1877. Vuoden 1877 purkauksessa pyroklastiset pilvet laskeutuivat joka puolelta vuorta ja mutavyöryt matkasivat yli sadan kilometrin matkan Tyyneenmereen. Kīlauea
Kīlauea on nuorin ja lounaisin tulivuori Havaijilla. Sen jatkuva purkautuminen alkoi vuonna 1983 ja 21. toukokuuta 2010 se oli jatkunut jo 10 000 päivää. Se onkin pisimpään yhtäjaksoisesti purkautunut tulivuori maailmassa. Tulivuoren itäisellä rift-vyöhykkeellä on Puʻu ʻŌʻō -niminen purkausaukko. Räjähtävä valas
Räjähtävä valas on valas, yleensä valmiiksi kuollut, joka räjähtää joko itsestään, luonnon tai ihmisen toimien takia. Räjähtäviä valaita on todistettavasti huomattu ainakin kaksi merkittävää tapausta, mutta myös muutaman vähemmän tunnetun kerran tiedetään valaan räjähtäneen. Kaikkein kuuluisin räjähdys tapahtui Florencessa, Oregonissa vuonna 1970, kun Oregon Department of Transportation räjäytti kuolleen kaskelotin tarkoituksenaan hävittää sen mätänevä ruumis. Tapauksesta tuli kuuluisa, kun yhdysvaltalainen humoristi Dave Barry kirjoitti siitä sanomalehden kolumnissa nähtyään räjähdyksestä otetun videomateriaalin. Tapauksen maine kasvoi myöhemmin videon levittyä ympäri Internetiä. Mauna Loa
Mauna Loa on toimiva kilpitulivuori Havaijilla. Sen nimi tarkoittaa havaijin kielellä "pitkää vuorta". Tulivuori on purkautunut ainakin 33 kertaa. Viimeisin purkaus tapahtui maaliskuussa 1984. Ascraeus Mons
Ascraeus Mons on tulivuori Marsissa. Se on pohjoisin Tharsiksen ylängön kolmesta suuresta tulivuoresta ("Tharsis Montes"). Ascraeus Mons kuuluu Marsin korkeimpiin vuoriin, sillä sen huippu kohoaa yli 18 kilometrin korkeuteen. Tulivuori purkautui viimeksi noin 100 miljoonaa vuotta sitten. Cotopaxi
Vuori purkautui myös vuosina 1903–1904 (Vei-indeksi 3). Sen jälkeen ennen vuotta 2015 siinä havaittiin vähäistä aktiivisuutta kymmenen kertaan (VEI 1-2). Havainto vuodelta 1942 (VEI 3) on epävarma. Venetsia
Tulvat ovat voimistuneet Venetsiassa erityisesti sadan viime vuoden aikana: esimerkiksi Pyhän Markuksen torille tuli vettä 1900-luvun alussa kymmenen kertaa vuodessa, mutta nykyään vesi nousee siellä polvenkorkeutta ylemmäksi jo yli 60 kertaa vuodessa. Loppuvuodesta 1966 myrsky suurensi vuorovesitulvaa, jonka seurauksena tulva oli niin voimakas, että se tuhosi rakennuksia ja taideteoksia sekä aloitti väestön joukkopaon kaupungista. Vuoden 1966 tulvan jälkeen Venetsian väkiluku on puolittunut. Kyseinen tulva sai muun muassa Unescon ryhtymään pelastustoimiin. Juseliuksen mausoleumin freskot
Tulivuorenpurkauksen aiheuttamaa luonnonkatastrofia ja sivistyksen katoamista kuvaavaa maailmanloppua esittävä "Hävitys" poikkeaa aiheeltaan muista suomalaiskansallisista freskoista. Se sai ideansa vuonna 1902 Martiniquen saarella tapahtuneesta Mont Peléen tulivuorenpurkauksesta. Gallen-Kallela oli itse vuonna 1898 vieraillut Italiassa Vesuviuksen tulivuoren kraaterilla. Maalauksen laavavirrassa näkyvät silinteripäinen luurankomies, kirkonkello sekä ristinpuuta muistuttava kaatunut sähköpylväs, joka symboloi modernin maailman tuhoa. Tungurahua
Vuosien 1773, 1896 ja 1916–1918 aikana tulivuori oli hyvin aktiivinen ja sen seurauksena oli useampi suuri purkaus. Vuoden 1925 jälkeen aktiviteetti pysyi alhaisena, lukuun ottamatta pienempiä räjähdyksiä vuosina 1944 ja 1993. Talvivaaran kaivos
Ensimmäinen vuoto sattui 4.–14. marraskuuta 2012. Vettä virtasi tuhansia kuutiometrejä tunnissa. Onnettomuuden johdosta kaivosalueelle rakennettiin uusia patoja. Altaan aukkoja tukittiin bentoniittimatoilla, jotka kykenevät sitomaan runsaasti vettä. Valtaosa vuotovesistä saatiin pidetyksi kaivosalueen sisäpuolella turvapatojen avulla, mutta osa vedestä karkasi ympäristöön. Karannutta hapanta vettä neutralisoitiin poltetulla kalkilla, myös kaivosalueen ulkopuolella. Venäjän keisarikunta
1800-luvun lopulla Venäjän takapajuisuus saavutti kriittiset suhteet: vuoden 1891 kato vaati puoli miljoonaa ihmishenkeä. Vastineeksi tarvittiin laajoja, mutta kalliita uudistushankkeita. Näitä toteuttamaan asetettiin finanssiministeriksi 1892 Sergei Witte. Hän järjesti ulkomaista lainaa, järjesti epävakaan valuutan kultakantaan ja kiihdytti raskaan teollisuuden kehittämistä, mukaan luettuna Siperian rautatien rakennus. Näiden toimien oli tarkoitus modernisoida maata ja turvata Venäjän kaukoitä Japanin ja Kiinan uhkaa vastaan. Huolimatta vuosisadan lopun lamasta, hiili, rauta ja öljytuotanto kolminkertaistui, ja Venäjä nousi rautatiekilometrien määrässä toiseksi Yhdysvaltain jälkeen. Kuitenkaan viljantuotanto ja vienti ei juuri kasvanut, ja kaksinkertaistuvat valtion menot söivät osa talouskasvusta. Korjakskaja
Korjakski on luultavasti ollut aktiivinen kymmeniä tuhansia vuosia ja se on edelleenkin aktiivinen. Sen nähtiin purkautuvan ensimmäisen kerran historiassa vuonna 1890. Se on purkautunut myös vuosina 1926, 1956–1957 ja 2008. Vuoden 2008 purkaus oli Korjakskin suurin purkaus 3 500 vuoteen. St. Helens (vuori)
18. toukokuuta 1980 St. Helens purkautui rajusti räjäyttäen vuoren huipusta 397m pois ja aiheuttaen 57 ihmisen kuoleman. Kuolleiden joukossa oli paikallisia asukkaita, jotka eivät suostuneet poistumaan kodeistaan ennen purkausta, sekä tulivuorentutkija David Johnston, jonka viimeisiksi sanoiksi radiopuhelimessa jäivät: "Se taitaa tapahtua nyt". Tulivuoren tuhkaa laskeutui laajalle alueelle, ja purkaus tuhosi myös suuria metsäalueita. Purkaus tuhosi noin 600 neliökilometriä Washingtonista. Luettelo suurimmista vulkaanisista purkauksista
Kaikissa alla olevissa purkauksissa on vapautunut vähintään 1 000 km³ laavaa ja pyroplastista materiaalia. Räjähdystyyppisissä tulivuorenpurkauksissa tämä tarkoittaa vähintään vulkaanisen räjähdysasteikon (VEI) arvoa 8. Purkaukset ovat olleet vähintään tuhat kertaa voimakkaampia kuin St. Helensin vuoden 1980 purkaus, jossa vapautui ainoastaan 1 km³ laavaa, ja vähintään kuusi kertaa voimakkaampia kuin Tamboran vuoden 1815 purkaus, joka oli lähihistorian voimakkain ja jossa vapautui 160nbsp;km³ vulkaanista ainesta. Krakatau
Bataviassa satoi purkauksen jälkeen koko päivän tuhkaa ja myös purkauksen ja sitä seuranneen räjähdyksen aiheuttama tsunami iskeytyi sinne. Tsunami oli noin 30 metriä korkea rantautuessaan Jaavalle ja Sumatralle, joissa tsunami vaati kuolonuhreja. Punahehkuisia kiviä sinkoutui jopa 420 kilometrin päähän. Räjähdys kuultiin Australiassa 3 600–4 800 kilometrin päässä kuin etäisenä tykkitulena ja kiväärin laukauksina. Tsunamit etenivät 3 200 kilometrin päähän Intian Kalkuttaan hajottaen siellä jokialuksia. Vesi nousi Englannin kanaalissakin. Purkauksen seurauksena kuoli noin 36 000 ihmistä, suurin osa heistä suurimman räjähdyksen aiheuttamassa tsunamissa. Pompeji
Syksyllä 79, keisari Tituksen hallintokaudella, Vesuvius purkautui. Purkauksen alkamispäiväksi on usein mainittu 24. elokuuta, mikä perustuu luonnontieteilijä Plinius nuoremman silminnäkijäkertomukseen. Joidenkin tutkijoiden mielestä tuho kuitenkin tapahtui vasta loka–marraskuussa, sillä vainajilla on ollut lämpimämmät vaatteet kuin elokuun paahteessa olisi ollut tarpeen. Kauppojen hedelmä- ja vihannestiskeissä on ollut esillä lokakuun lajikkeita. Viiniruukutkin oli sinetöity, mikä tavallisesti tapahtui vasta lokakuun lopulla. Ja erään naisen kukkarosta löytyi maininta keisari Tituksen arvonimestä, jonka tämä sai vasta syyskuussa. Krakataun tulivuorenpurkaus 1883
Krakatau-tulivuoren purkautuminen vuonna 1883 aiheutti valtavan tuhkapatsaan. Bataviassa (nyk. Jakarta), 160 km:n päässä kuultiin 20. toukokuuta tykistön ammuntaa muistuttavaa pauketta. Pienten räjähdyspurkausten sarja tuli Perboewatanista, yhdestä Krakataun kolmesta kraatterista. Kukkakaalia muistuttava purkauspatsas oli 3 km korkea, mutta kasvoi pian 11 km:n korkuiseksi. Patsaan alaosassa loimottivat oranssit laavapurkaukset. Supernova
Hypernovia arvioidaan tapahtuvan galaksissamme vain noin kerran 230 miljoonassa vuodessa. Jos hypernovia voi tapahtua vain supermassiivisissa, yli 40 Auringon massaisissa tähdissä, silloin Maan elämä on melko turvassa. Lähin hypernovakandidaatti, Eta Carinae, on yli 7500 valovuoden päässä Maasta. Se ei vaikuttaisi maanpäälliseen elämään suoraan atmosfäärin suojatessa gammasäteiltä ja magnetosfäärin muilta kosmisilta säteiltä. Vaurio kohdistuisi todennäköisesti ylempään atmosfääriin ja otsonikerrokseen, avaruusaluksiin, mukaan lukien satelliitit ja astronautteihin avaruudessa. Etna
Etnan tiedetään purkautuneen yli 60 kertaa nykyhistorian aikana. Merkittäviä purkauksia on ollut 1669, 1928, 1949, 1971, 1979, 1991, 2000 ja 2001–2002. Ensimmäinen kirjallinen dokumentti purkautumisesta on kreikkalaisen runoilijan Pindaroksen runo noin vuodelta 470 eaa., jossa hän kertoo Etnan purkauksesta vuonna 475 eaa. Tunguskan räjähdys
Monissa science fiction -aiheisissa elokuvissa, televisiosarjoissa, kirjoissa ja sarjakuvissa kuten "Salaisissa kansioissa" Tunguskan räjähdyksen selitettiin olevan pudonneen ufon syytä. Stanisław Lem kehitti kirjassaan "Kuoleman planeetta" ("Astronaucij") erään tällaisen teorian; kirjan pohjalta tehtiin aikanaan elokuva "Venus on vaiti" ("Der Schweigende Stern", 1960). Alistair MacLean hyödynsi antimateriateoriaa viitaten Tunguskan tapahtumaan romaanissaan "Kuolonhyppy".
Ransom Riggsin kirjassa "Neiti Peregrinen koti eriskummallisille lapsille" on viittaus, jossa räjähdys selitetään epäonnistuneella yrityksellä luoda vanhenemisen estävä aikasilmukka, joka muodostaisi rinnakkaistodellisuuden kuluvan ajan sisään. Vesuvius
Vesuvius () on tulivuori Italiassa. Se on 1 281 metriä korkea ja sijaitsee Napolista yhdeksän kilometriä itään Napolinlahden lähistöllä. Tulivuoren rinteillä sijaitsee useita kaupunkeja ja useita miljoonia ihmisiä asuu mahdollisten purkausten vaikutusalueella. 1800-luvun filosofia
Vuosina 1789–1815 Eurooppaa ravistelivat vallankumoukset, sodat ja muut yhteiskunnalliset levottomuudet. Edeltäneen vuosisadan sosiaaliset ja kulttuuriset tukipylväät kaatuivat, luoden pohjan suuremmille taloudellisille ja poliittisille muutoksille. Uusi eurooppalainen filosofia osallistui moniin näistä muutoksista, ja jopa ajoi niitä. Pompeji
Vesuviuksen purkaus oli valtava katastrofi myös Roomalle. Toisin kuin aikaisemmin maanjäristysten jälkeen, kaupunkeja ei enää rakennettu uudelleen. Roomalaiset kuitenkin suorittivat paikalla myöhemmin tunnelikaivauksia, joiden yhteydessä ryöstettiin arvokkaita esineitä. Vuoren pohjoispuoli toipui paljon paremmin. Napolinlahti kokonaisuutena taantui kuitenkin hyvin pitkäksi aikaa. Air Francen lento 4590
Onnettomuudessa menehtyneiden kansalaisuudet
Lennon 4590 onnettomuuden perustekijä ei ollut ainutlaatuinen tapahtuma Concorde-koneiden liikennehistoriassa. Aikaisemmin koneille oli tapahtunut kaikkiaan 57 renkaiden räjähdystä. Aivan vastaavanlaisia oli tapahtunut nousukiidoissa Washington DC:ssä ja Dakarissa vuonna 1979. Vuosina 1980–1990 vastaava rengasonnettomuus oli tapahtunut viisi eri kertaa. Kapteeni oli palannut takaisin, koska renkaan räjähtäminen oli rikkonut polttoainetankin suojakerroksen ja aiheuttanut kerosiinivuodon, tällöin ilman tulipaloa. Pietari (kaupunki)
Kaupungin perutamisen jälkeen siellä on tulvinut kolmisensataa kertaa. Pahin tulva oli vuonna 1824, jolloin vesi nousi 421 cm normaalin yläpuolelle ja kaupungissa kuoli 200 ihmistä. Kaupungissa julistetaan tulvivan, jos vesi nousee 160 cm normaalin yläpuolelle. Saint Lucia
Saint Lucian tulivuori, joka sijaitsee Soufrièressä, on purkautunut viimeksi 1700-luvulla. Kalderassa on edelleen kiehuvaa mutaa, rikinkatkuisia höyryjä ja kuumia lähteitä. Tunguskan räjähdys
1950-luvulla Tunguskan räjähdyksen syyksi esitettiin ulkoavaruudesta peräisin olevaa avaruusalusta, joka putosi maahan. Pohjana oli venäläisen tieteiskirjailija Aleksandr Kazantsevin 1946 julkaisema fiktiivinen kertomus "Gost iz kosmosa" (, englanniksi julkaistu nimellä "A Visitor From Outer Space"), jossa alus on tulossa noutamaan vettä Baikaljärvestä, mutta tuhoutuu. Poás
Poásilla on kolme kraatteria. Huipulla sijaitsee kaksi kraatterijärveä, joista eteläisempi on nimeltään Botos. Se on kirkas- ja kylmävetinen. Botos on viimeksi purkautunut noin 7 500 vuotta sitten. Pohjoisempi kraatterijärvi on nimeltään Laguna Caliente. Se puolestaan lukeutuu maailman happoisimpiin järviin ja sen pH on miltei nolla. Laguna Calientella on tapahtunut useasti hydrovulkaanisia purkauksia vuoden 1828 jälkeen, jolloin ensimmäinen purkaus tapahtui. Teneriffa
1700-luvun alussa Teneriffalla tapahtui paljon purkauksia. Siete Fuentesilla syntyi 1704–1705 maanjäristysten jälkeen purkausaukko, josta virtasi basalttista laavaa läheiseen laaksoon. Fasniassa 1705 nykyisen Teiden observatorion läheisyydessä tapahtui maanjäristyksiä, jotka synnyttivät lukuisia purkausaukkoja, laavalähteitä, pieniä räjähdyskraattereita sekä puolitoista kilometriä pitkän kukkulan. Purkauslähteeltä lähti aa-tyypin laavavirta kaakkoon. Purkauksen yhteydessä kuoli 16 ihmistä. Arafossa oli myös vuonna 1705 edellisiä voimakkaampi purkaus, joka synnytti noin sata metriä korkean kukkulan, ja basalttista laavaa virtasi alueelta lähes mereen asti. Laacher See
Laacher Seen tulivuori purkautui kivikaudella jääkauden loppupuolella
noin 12900 kalenterivuotta sitten hävittäen läheltään Federmesser-kulttuuriin kuuluneen
myöhäispaleoliittisen Niederbieber-metsästäjaasutuksen.
Purkauksen voima oli VEI 6, mikä vasta Pinatubon vuoden 1991 purkausta. 
Seuraavan kerran tulivuori purkautui 11200 vuotta sitten. Venetsia
Venetsiassa käy vuosittain 15–18 miljoonaa matkailijaa, ja määrän arvioidaan kaksinkertaistuvan 20 vuodessa. Neljä viidesosaa käy kaupungissa vain päivän vierailulla. Kaupungissa järjestetään kuvataidebiennaali ja kansainvälinen elokuvafestivaali. Venetsian naamiokarnevaalit aloitettiin 1979 uudestaan pitkän tauon jälkeen.Yhteensä 30 000 rakennusta Venetsiassa on puupaalujen varassa. 1600-luvulla Pojoki ohjattiin kulkemaan Venetsian ohi, ettei kaupunki liejuuntuisi. Koska jokilieju oli tukenut paalutuksia, kaupunki alkoi vajota hitaasti mutaan. Kaupunki kielsi pohjaveden pumppaamisen 1960-luvulla, minkä vuoksi rakennukset vajoavat enää 1,6–2,3 millimetriä vuodessa. Perustusten lahoamista hidastetaan ruiskuttamalla niihin mikrobeja tappavaa ainetta. Pompeji
Pompeji sijaitsi Sarnusjoen suulla vanhan laavakerrostuman päällä. Alueesta pohjoiseen tehdyt kaivaukset osoittavat, että Vesuvius oli purkautunut tuhoisasti aiemminkin ainakin vuoden 1800 eaa. tienoilla. Ensimmäiset arkeologiset löydöt Pompejin alueelta ovat 900–800-luvuille eaa. ajoitetut hautalöydöt. Tällöin alueella ei ilmeisesti vielä ollut pysyvää asutusta, vaan se toimi tilapäisenä kauppapaikkana. Pompejista kehittyi satamakaupunki 600-luvulla eaa. Se toimi välittäjänä kreikkalaisten siirtokuntien ja etruskien välillä. Paikka oli jo vanhastaan toiminut kreikkalaisten ja foinikialaisten merimiesten satamana. Asukkaat Pompejissa puhuivat ilmeisesti oskia.
500-luvulla eaa. kreikkalainen ja etruskivaikutus kilpailivat, etruskivaikutus jäi voitolle. Kreikkalaisesta vaikutuksesta Pompejiin rakennettiin kuitenkin ainakin Herakleen ja Apollonin temppelit. Myöhemmin 400-luvulla eaa. samnilaiset valloittivat sen muiden Campanian kaupunkien tavoin. Uusi hallinto toi mukanaan myös uuden arkkitehtuurin. Kaupunkia laajennettiin ja linnoitettiin. Samnilainen kausi kesti yhteensä kolme vuosisataa. Kaupunkiin tuli Juppiterin ja Venuksen temppelit. Steamboat Geyser
Steamboat Geyser on Yellowstonen kansallispuiston Norrisin geysirlaaksossa sijaitseva geysir. Se on maailman korkeimmalla purkautuva aktiivinen geysir, ja se voi syöstä vettä jopa 90 metrin korkeuteen.
Steamboat Geyser purkautuu epäsäännöllisesti, pääosa sen vesisyöksyistä jää pieniksi. Suurten purkausten välillä voi olla neljä päivää tai jopa 50 vuotta. Isommat purkaukset kestävät noin 3–40 minuuttia, ja ne syöksevät kuumaa vettä jopa 90 metrin korkeuteen. Vain Waimangun geysirin on tiedetty purkautuneen korkeammalle, mutta se on ollut kuollut vuodesta 1904. Krakatau
22. joulukuuta 2018 purkaus käynnisti vedenalaisen maanvyöryn, joka aiheutti tsunamin. Kaksi peräkkäistä aaltoa iski Jaavan ja Sundansalmen välisiin rantoihin aiheuttaen ihmisuhreja ja merkittävää tuhoa. Jaavan länsirannikolle, Pandeglangin alueelle iskeneiden aaltojen kerrottiin olleen pari metriä korkeita. Alueella asuu noin 1,3 miljoonaa ihmistä ja siellä on myös suosittuja turistikohteita. Nyosjärvi
Tällainen mullistus tapahtui Nyosjärvellä elokuussa vuonna 1986. Tuolloin ilmaan purkautui yhden ainoan yön aikana niin paljon hiilidioksidia, että se syrjäytti hapen suurella alueella ja tukehdutti 1 600–1 800 ihmistä hengiltä. Ihmisten lisäksi kuoli suuri määrä karjaa ja muita eläimiä. Viime vuosikymmeninä Nyosjärven kaasupurkaukset ovat vieneet yhteensä noin 2 000 ihmisen hengen. Vuoden 1986 Nyosjärven katastrofin kaltaiset onnettomuudet on nykyisin pyritty estämään purkamalla järven pohjaan kasautuneita kaasuvarastoja keinotekoisesti ennen kuin hiilidioksidin määrä kasvaa liian suureksi. Azerbaidžanin mutatulivuoret
Vuoden 1810 jälkeen Azerbaidžanin alueella on arvioitu olleen noin 200 mutatulivuoren purkausta 50 mutatulivuoressa. Esimerkiksi Toragay mutatulivuori on purkautunut kuusi kertaa vuosien 1841–1950 aikana. Mitattu korkein mutatulivuoresta tullut liekki on ollut noin 1000 metriä korkea. Vedenpaisumusmyytit
Geologisten ja arkeologisten todisteiden mukaan Egeanmeren Theran eli Santorínin saarella on noin 1630–1600 eaa. tapahtunut erittäin voimakas tulivuorenpurkaus ja sen aiheuttama tsunami. Jotkut ovat väittäneet tämän antaneen aiheen kreikkalaiselle myytille Deukalionin tulvasta ja myös Atlantis-tarulle.. "Gilgameš"-eepos on kuitenkin niin vanha, ettei tämä tapahtuma voi olla siinä esiintyvän tai myöskään Raamatun vedenpaisumuskertomuksen aiheena. Immanuel Velikovsky
Tunnetuin hänen teoksistaan on vuonna 1950 ilmestynyt, Yhdysvalloissa menestysteokseksi noussut "Worlds in Collision" (Maailmojen törmäys). Siinä hän väitti, että planeettojen kiertoradat ovat huomattavasti muuttuneet vain muutamia vuosituhansia sitten. Venus olisi irronnut Jupiterista suunnattomassa räjähdyksessä, lähtenyt aluksi komeetan kaltaisena hyvin soikealle kiertoradalle ja joutunut noin vuosina 1450–1400 eaa. ainakin kaksi kertaa niin lähelle Maata, että sen vetovoima olisi aiheuttanut suuria luonnonmullistuksia. Ensimmäisen kerran näin olisi tapahtunut silloin, kun israelilaiset lähtivät Mooseksen aikana Egyptistä, ja Toisessa Mooseksen kirjassa kuvatut Egyptin vitsaukset ja muut ihmeet olisivat olleet tämän luonnonmullistuksen seurausilmiöitä. Toisen kerran niin olisi tapahtunut puoli vuosisataa myöhemmin, jolloin kohtaamisen seurauksena Maan pyörimisliikekin olisi joksikin ajaksi pysähtynyt, mihin viittaisi Joosuan kirjassa mainittu Auringon pysähtyminen. Myöhemmin Venus olisi vielä joutunut niin lähelle Marsia, että sekin olisi joksikin ajaksi poikennut radaltaan ja tullut niin lähelle Maata, että seurauksena olisi jälleen ollut luonnonmullistuksia. Todisteena tästä Velikovsky esitti Raamatun ohella myös joukon eri puolilta maapalloa peräisin olevia myyttejä sekä joitakin tuolta aikakaudelta peräisin olevia egyptiläisiä ja babylonialaisia lähteitä, muun muassa Ipuwer-papyruksen. Väitteet ovat täysin ristiriidassa yleisesti hyväksyttyjen geologisten ja tähtitieteellisen teorioiden kanssa. Myöskään käsityksen edellyttämiä havaintoja ei ole löytynyt maapallon kasvistosta. Ponta de Pico
Tunnetun historian aikana Pico ei ole koskaan purkautunut varsinaisesta pääkraatteristaan. Vuosina 1562–1564 sattunut purkaus vuoren kaakkoissivustalta synnytti laavavirran, joka ylsi mereen asti. Vuoden 1718 purkauksen laavavirta pysähtyi rannikolle. Viimeisin purkaus on tapahtunut joulukuussa 1720, minkä jälkeen vuori on viettänyt enemmän tai vähemmän hiljaiseloa. Kljutševskaja sopka
Kljutševskaja sopka on noin 6 000 vuotta vanha. Se on purkautunut säännöllisesti ilman pitkiä inaktiivisuusjaksoja. Viimeisten 3 000 vuoden aikana se on purkautunut yli 100 kertaa, ensimmäiset historialliset dokumentaatiot ovat 1600-luvun lopulta. Krakataun tulivuorenpurkaus 1883
Tuhka, kaasumaiset purkaustuotteet ja 30 m:n korkuinen tsunami tappoivat 3 000 ihmistä 13 km:n päässä tapahtumapaikalta Jaavalla ja Sumatralla. 90 % uhreista kuoli tsunameihin. 4 500 kuoli kuumiin tuhka- ja kaasupilviin, jotka olivat tappavan kuumia vielä 40 km:n päässä ja jäähtyneinä aiheuttivat kovia hurrikaanimaisia tuulia 65–80 km:n päässä. 165 kylää ja pikkukaupunkia tuhoutui ja 132 vaurioitui vakavasti. Tsunamit etenivät 3 200 km:n päähän Intiaan Kalkuttaan, jossa jokialuksia hajosi. Vesi nousi myös Englannin kanaalissa. Aristoteles
On arveltu, että joitakin Aristoteleen kadonneita teoksia, varsinkin juuri dialogeja tai niiden katkelmia, saattaisi olla säilynyt Papyrusten huvilassa Herculaneumissa, jossa on suoritettu viime vuosina kaivauksia. Kaupunki peittyi tuhkaan ja laavaan Vesuviuksen purkautuessa vuonna 79, mutta kirjastoissa säilyneitä hiiltyneitä papyruksia pystytään lukemaan nykytekniikan avulla. Krakataun tulivuorenpurkaus 1883
Keskipäivällä 26. elokuuta tulivuori alkoi räjähdellä kymmenen minuutin välein ja sitten yhä tiheämmin. Aluksi tuhkaa nousi 25 km:n korkeuteen, ja illalla tuhkapilvi kohosi 36 km:n korkeuteen, jolloin tuhkaa levisi yli 320 km²:n alueelle. Salamat välähtelivät purkauspilvessä. Lähellä purjehtivien laivojen päälle satoi kiviä, hiekkaa ja tuhkaa, ja kovia hurrikaanimaisia tuulia alkoi puhaltaa. Ensimmäiset tsunamit nousivat illasta alkaen. Ensin hyökyaallot olivat pieniä, sitten yhä korkeampia ja hengenvaarallisempia. Kymmeneltä illalla Telukbetungissa paiskautui aluksia maihin. Valerius Flaccus
Hänen ainoa säilynyt työnsä, latinankielinen "Argonautica", on kirjoitettu vuoden 70 Jerusalemin piirityksen aikana tai välittömästi sen jälkeen, ja omistettu keisari Vespasianukselle. Teoksessa viitataan myös vuonna 79 tapahtuneeseen Vesuviuksen purkautumiseen, mikä viittaa siihen, että se on kirjoitettu pitkän ajan kuluessa. "Argonautica" on eeppinen runo, jonka on tarkoitettu kahdeksan kirjan mittaiseksi. Se käyttää daktyylista heksametriä ja seuraa melko tarkasti Apollonios Rhodioksen kreikankielisen "Argonautikan" tapahtumia; tosin Valerius Flaccuksen kerronta loppuu odottamatta kohtaan, jossa Medeia pyytää päästä Iasonin mukaan tämän lähtiessä kotimatkalle, mikä on herättänyt epäilyjä, ettei teos olisi koskaan valmistunut. Valerius Flaccus on selvästi tuntenut Vergiliuksen tuotannon ja käyttänyt häntä mallinaan kielenkäytössä. Hänen tekstiään on luonnehdittu virheettömäksi ja eläväiseksi kerronnaltaan, mutta teennäiseksi ja liioittelun ja korulauseiden takia vähemmän selkeäksi kuin esikuvansa. Galápagossaaret
Purkaukset ja maanjäristykset ovat yleisiä, ja Galápagossaarilla on rekisteröity 1800-luvun alun jälkeen yli 50 tulivuorenpurkausta. Saarilla on myös muita merkkejä vulkaanisesta toiminnasta, kuten fumaroleja, laavatunneleita, rikkikenttiä ja hohkakiveä. Galápagossaarten tulivuorten erityispiirre on tuhannet sekundaariset tai parasiittiset kraatterit. Niitä on 20 suurimman vuoren rinteillä lähes 2 000. Monista niistä purkautuu laavaa. Marsin geologia
Marsissa on muutamia valtavia ja korkeita tulivuoria, kuten kilpitulivuori Olympus Mons (Olympus-vuori), joka on 26 kilometriä korkea. Se tunnettiin ennen luotaimia nimellä Nix Olympica, Olympuksen lumet. Olympus Monsin halkaisija vuoren juurella on 540 kilometriä, ja vuoren juurella oleva jyrkkä reunus on 6 kilometriä korkea. Tulivuoren kaldera koostuu kuudesta kraatterista ja on läpimitaltaan 60 × 85 kilometriä. Kalderan syvyys on kolme kilometriä. Kaasunpaine Olympus Monsin huipulla on vain 2 % keskimääräisestä paineesta. Tulivuoren arvioidaan olevan ajoittain aktiivinen, viimeksi se olisi purkautunut erään arvion mukaan kaksi miljoonaa vuotta sitten. Lähistöllä samalla vulkaanisella alueella ovat muut Tharsiksen ylängön kolme suurta tulivuorta Arsia Mons, Pavonis Mons ja Ascraeus Mons. Tharsis nousee kymmenen kilometriä ympäristöään korkeammalle ja peittää kuudesosan planeetan pinnasta. Alueelta lähtee säteittäin laavavirtoja ja veden muokkaamia virtausmuodostumia. Tulivuorenpurkaus
Tuhoisimpia purkauksia ovat maan sisään patoutuneen kaasun aiheuttamat räjähdyspurkaukset, joissa tulivuoren huippu tai osa reunaa lentää ilmaan. Räjähdyksen aiheuttaa pääasiassa vulkaanisten kaasujen laajeneminen, kun ne pääsevät suuresta paineesta ilmakehään, tai magman joutuminen kosketuksiin veden kanssa. Tällaisia räjähdyspurkauksia ovat Vulcano- ja Plinius-purkaukset, joissa magma on sitkasta ja tukkii helposti purkausaukon. Räjähdykset levittävät suuret määrät magmaa tuhkana ja karkeampana pyroklastisena materiaalina. Laavaa ei niissä kuitenkaan synny paljoakaan. Plinius-purkaus voi loppuvaiheessa jopa tuhota koko vuoren. Vigiles
Rooman palo tuhosi suuren osan kaupungista vuonna 64. Suuria, laajoja alueita tuhonneita tulipaloja tapahtui myös vuosina 80, 192 ja 217, jolloin salamanisku sytytti tulipalon ja Colosseum vaurioitui, sekä vuonna 238, jolloin palo syttyi mellakoiden seurauksena. On arvioitu, että Roomassa saattoi syttyä joka päivä sata tulipaloa, joista 20 oli suuria ja kaksi vakavia. Tulipalo saatiin yleensä sammumaan jo alkuvaiheessa vigiles-partioiden nopean väliintulon ansiosta. Vuosina 193–211 hallinnut keisari Septimius Severus kasvatti vigiles-joukkojen kokoa. 200-luvulla heistä tuli pretoriaaniprefektin alaisia. Vigiles-joukot poistuivat käytöstä 300-luvulla. Vesuviuksen tulivuorenpurkaus 79
Kaiken kaikkiaan tuhkaa satoi Pompejiin 3–6 metriä. Vuoren huipulta alas laaksoon syöksyvä tuhkapilvi poltti ja hautasi alleen Pompeijin ja Herculaneumin sekä monien muiden pikkukaupunkien ihmisiä. Pompejiin satoi 3 metriä vulkaanista tuhkaa ja muita purkaustuotteita. Herculaneum hautautui 15–30 metrin paksujen vulkaanisten kerrosten ja mutavirtojen alle, jotka syntyivät sateen huuhtoessa liejua tulivuoren rinteiltä. Myös laavaa virtasi kaupunkiin. Stabiae peittyi tuhkaan vasta seuraavana päivänä. Luoteistuuli kuljetti tuhkaa kaakkoon laajentaen tuhoja entisestään. Pompeji
Purkauksesta on säilynyt yksi silminnäkijäkuvaus kuululta kirjailijalta Plinius nuoremmalta. Hänen enonsa, luonnontutkija ja laivastokomentaja Plinius vanhempi kuoli purkauksessa lähdettyään evakuoimaan asukkaita Vesuviuksen läheisyydestä. Hän kuoli todennäköisesti hiilidioksidimyrkytykseen.
Plinius nuorempi kirjoitti historioitsija Tacitukselle:
Plinius nuorempi kuvaa enonsa ja itsensä rauhallisuuden perikuviksi luonnonvoimien edessä, aivan kuten stoalaisen filosofian harrastajille oli sopivaa. Kaikki muut sen sijaan olivat ilmeisessä paniikissa tapahtumien johdosta. On mielenkiintoinen sattuma, että Plinius vanhempi oli paikalla, sillä hänellä oli todennäköisesti senhetkisen maailman parhaat edellytykset tunnistaa ilmiö. Hänkin kuitenkin suhtautui siihen lähinnä uteliaasti.
Purkaus kesti yhteensä yli vuorokauden. Pompeji oli kauempana kuin Herculaneum, joka peittyi saman tien mudan ja laavan sekoitukseen. Pompejista alkuvaiheessa paenneet ihmiset pystyivät vielä pelastautumaan, sillä satanut tuhka ja hohkakivi ovat suhteellisen kevyttä materiaalia ja ulkona liikkuminen oli mahdollista. Useimmat asukkaat eivät kuitenkaan ymmärtäneet paeta tai he pelkäsivät omaisuutensa tulevan ryöstetyksi heidän poissa ollessaan. Osa paenneista palasi kaupunkiin kesken purkauksen. Bárðarbunga
Jäätiköstä lounaaseen sen ulkopuolella on esihistoriallisella ajalla tapahtunut useita purkauksia ja saaren asuttamisen jälkeen kaksi, Vatnaöldurin purkaus noin vuonna 870 ja Veiðivötnin purkaus 1480. Bárðarbungasta koilliseen jäättömällä Dyngjuhálsin alueella ovat pienemmät purkaukset yleisiä. Viimeisin tapahtui 1862–1864. Hecates Tholus
Mars Express -luotain osoitti, että tulivuori purkautui rajusti 350 miljoonaa vuotta sitten. Purkaus synnytti kalderan, joka on halkaisijaltaan 10 kilometriä. Oletusten mukaan jää täytti osittain kalderan 5–20 miljoonaa vuotta sitten. Ilmastomallien mukaan jäätä ei kuitenkaan enää nykyisin esiinny Hecates Tholuksella. Freaattinen purkaus
Freaattinen purkaus eli hydrovulkaaninen purkaus on tulivuoren purkaus, jossa kuuma kiviaines pääsee kosketuksiin veden kanssa. Kiviaineksen lämpötila voi olla yli tuhat astetta, joten vesi alkaa kiehua välittömästi. Silloin tapahtuu voimakas räjähdys, jossa syntyy äkillisesti suuri määrä höyryä ja paljon hienoa kivituhkaa. Purkauksessa ei välttämättä ole mukana lainkaan sulaa kiveä. Fuji (vuori)
Vuoden 781 jälkeen Fuji on purkautunut ainakin 16 kertaa, mutta viimeisin purkaus tapahtui joulukuussa 1707. Purkaus sai alkunsa itäkaakkoisessa rinteessä 2 693 metrin korkeudessa olevasta kraatterista, mutta siinä ei purkautunut ollenkaan laavaa. Kilpitulivuori
Purkautuvan magman viskositeetti riippuu sen lämpötilasta ja koostumuksesta. Havaijilaisista kilpitulivuorista magma purkautuu noin 1200 °C:n lämpötilassa, kun taas useimpien mantereella sijaitsevien tulivuorten magma saavuttaa vain 850 °C:n lämpötilan. Laavan juoksevuuden takia purkauksessa ei tapahdu suurempia räjähdyksiä, jollei vettä pääse purkautumisaukkoon. Myös laajenevat kaasut voivat aiheuttaa huomattavaa suihkuamista matalaviskositeettisessa laavassa. Fuego
Fuego purkautui edellisen kerran 3. kesäkuuta 2018. Purkaukseen liittyi lahareita, pyroklastisia virtauksia ja tuhkan satamista. Se aiheutti ainakin 114 ihmisen kuoleman ja 300 ihmisen loukkaantumisen ja oli Fuegon rajuin purkaus 40 vuoteen. Kataklysminen muuttuja
Spektroskooppiset mittaukset ovat osoittaneet massavirran koostuvan pääasiassa vedystä ja heliumista mutta myös hiilestä, typestä, hapesta, neonista ja magnesiumista. Jos mm. putoavan kaasun aiheuttama valkoisen kääpiön luminositeetti ylittää 100 000 aurinkoa, putoavan kaasun säteilynpaine estää lisäkaasun putoamisen. Lopulta saavutetaan se kaasun tiheys ja lämpötila, jossa vetyfuusio alkaa. Fuusio tapahtuu räjähdysmäisen nopeasti ja näkyy novapurkauksena. Massavirta jatkuu pian purkauksen jälkeen. Valkoisen kääpiön pinnalle ehtii kertyä ainetta yleensä noin 1/1 000-1/10 000 Auringon massaa ennen uutta novapurkausta. Valkoinen kääpiö on kuluttanut loppuun kaiken vetynsä elämänsä aikaisemmissa vaiheissa. Niin sanottujen kääpiönovien purkaukset eivät tapahdu valkean kääpiön pinnassa vaan silloin, kun niiden materiakiekon tiheys ylittää tietyn rajan. Erään teorian mukaan kääpiönova purkautuu, kun sen ympärillä oleva materiakiekko osuu valkean kääpiön pintaan. Novan tapauksessa massavirta on noin 1e-8 Auringon massaa ja toistuvalle novalle 1E-7 Auringon massaa. Tulivuorenpurkaus
Viime vuosikymmeninä tapahtuneiden suurten tulivuorenpurkausten epäillään alentaneen muutamaksi vuodeksi maapallon keskilämpötilaa noin 0,5 astetta. Viileneminen on tuntunut eniten napa-alueilla ja pohjoisen pallonpuoliskon keskileveyksillä. Kun Laki eli Lakagigar purkautui Islannissa vuonna 1783, pohjoisella pallonpuoliskolla koettiin katovuosia. Indonesiassa sijaitsevan Tamboran räjähdysmäinen purkaus vuonna 1815 synnytti ”kesättömän vuoden” seuraavana vuonna viilentämällä maapalloa jopa kolme astetta. Pompeji
Noin 2 000, mahdollisesti jopa 3 000 ihmistä kuoli. Samalla tuhoutui myös läheinen Herculaneumin kaupunki. Ihmiset eivät olleet tietoisia Vesuviuksen luonteesta tai edes siitä, mikä tulivuori on, joten purkaukseen ei ollut osattu varautua. Tulivuori oli oireillut jo pitemmän aikaa, ja maanjäristyksiä oli esiintynyt, mutta merkkejä ei osattu tulkita oikein. Eräs roomalaisten yleisistä selityksistä tulivuorille ja niihin liittyville maanjäristyksille olivat niiden alle haudatut jättiläiset, jotka aiheuttivat lähialueille maanjäristyksiä. Sata vuotta myöhemmin Cassius Dio kirjoittikin, että ennen purkausta jättiläishavainnot olivat lisääntyneet. Ajan uudenaikaisimman tieteellisen selityksen ilmiölle esittää Seneca. Hän oli muutamia vuosia ennen purkausta arvioinut, että maanjäristyksillä oli tekemistä myrskyjen kanssa, ja maailman eri osat olivat jotenkin yhteydessä toisiinsa. Näiden näkemysten pohjalta purkauksen ennustaminen oli mahdotonta. Santorínin tulivuorenpurkaus
Santorínin tulivuorenpurkaus (myös "Theran tulivuorenpurkaus") tapahtui Santorínin saarella Egeanmerellä noin vuonna 1650–1600 eaa. Purkaus romahdutti kalderan pohjoispuolen, jolloin Thirasían ja Aspronísin saaret erkaantuivat pääsaaresta Thírasta eli Therasta. Purkauksen seurauksena syntynyt tsunami saavutti jopa 150 metrin korkeuden, ja saapuessaan Kreetalle 110 kilometrin päähän se oli aikalaisten havaintojen mukaan yhä 40 metrin korkuinen. Ojos del Salado
Vuori on viimeksi purkautunut 1000-1500 vuotta sitten; purkaus tuotti laavavirtoja ja noin tusinan verran pieniä kraattereita. Vuonna 1993 vuoren sanotaan päästäneen tuhkaa, mutta havaintoa ei ole voitu varmistaa. Supernova
Valesupernova on tapahtuma, jossa supermassiivinen tähti räjähtää vain osittain synnyttäen supernovalle tyypillisen paineaallon kuitenkin kirkastuen vain vähän verrattuna supernovaan. Valesupernovassa tähti ei myöskään tuhoudu kokonaan. Berkeleyn yliopiston tutkijat arvelevat että vuonna 1843 tapahtunut Eta Carinaen supernovaräjähdystä huomattavasti vaisumpi räjähdys olisi ollut valesupernova pintapurkauksen sijaan. Tutkijaryhmä myös arvelee että yli 30 auringon massaisten supermassiivisten tähtien loppuhetkiin saattaa kuulua useampia pienempiä räjähdyksiä ennen tähden luhistumista mustaksi aukoksi. Askja
Víti on pienempi 150 m:n läpimittainen räjähdyspurkauskraatteri Öskjuvatnin koillispuolella. Siinä on geoterminen järvi, joka on mineraalirikas, rikkipitoinen samea sininen järvi. Se on tarpeeksi lämmin uimiseen. (Näissä kraatterijärvissä uiminen tyynellä ilmalla voi olla vaarallista, koska veden pinnalle voi kertyä hiilidioksidia, joka voi tukehduttaa uimarin ja aiheuttaa hukkumisen.) Víti muodostui vuoden 1875 purkauksessa. Se on vain 8 metriä syvä. Arsia Mons
Arsia Mons on tulivuori Marsissa. Se on eteläisin Tharsiksen ylängön kolmesta suuresta tulivuoresta ("Tharsis Montes"). Sen pohjoispuolella sijaitsee Pavonis Mons. Arsia Mons on toiseksi suurin Marsin tulivuorista. Vuori kohoaa yli 17 kilometrin korkeuteen, ja sen kaldera on noin 110 kilometriä leveä. Tulivuoren oletetaan purkautuneen viimeksi noin 700 miljoonaa vuotta sitten. Pont du Gard
Näihin aikoihin sattui samanaikaisesti useita asioita, jotka vaikuttivat akveduktin tarpeellisuuteen. Rooman valtakunnan keskushallinto rappeutui ja reuna-alueet jäivät alttiiksi germaaniheimojen hyökkäyksille. 400-luvulla Nîmes oli visigoottien käsissä, Uzès taas joutui kauhua kylväneiden frankkien haltuun. Nîmes’in väkiluku väheni muutamaan tuhanteen asukkaaseen, eikä akveduktin tuomaa vettä enää tarvittu, sillä oma lähde riitti kattamaan tarpeet. Nîmes tyytyi vuosisatoja pohja- ja sadeveteen, kaivoihin ja vesisäiliöihin, sillä vasta 1800-luvun lopulla kaupunkiin alettiin johtaa vettä suoraan Rhône-joesta.
Vaikka maahantunkeutujat kylvivät sekasortoa, he eivät näytä tuhonneen akveduktia. Päinvastoin, vesijohto kärsi muista syistä. Yksi tärkeä syy olivat varmasti vesikanavan pohjan paikoin jopa 50 cm paksut kalkkisaostumat, jotka vähensivät virtausta huomattavasti. Vaikka Euren lähteen vesi tunnetaan huomattavan puhtaaksi, se kulkeutuu lähteeseen kalkkiperäisestä maastosta.
Luonnonolot ovat koetelleet suuresti akveduktia. Jotkin palat ovat täydellisesti sortuneet, erityisesti Vers’in ja Pont du Gardin välillä. Syynä eivät ole luonnonmullistukset, vaikka vuoden 145 maanjäristys onkin voinut vaikuttaa merkittävästi akveduktin perustuksiin. Pikemminkin tuhon syynä ovat maan pintakerrosten liikahtelu, kasvillisuus, puiden juuret, eroosio ja kosteus, jotka ovat ajan myötä vahingoittaneet vesijohtoa peruuttamattomalla tavalla. Hekla
Heklan ensimmäinen tunnettu purkaus tapahtui vuonna 1104. Tämän jälkeen on ollut 20–30 merkittävää purkausta ja joissain tapauksissa vuori on pysytellyt enemmän tai vähemmän aktiivisena jopa kuusi vuotta yhtäjaksoisesti. Heklan purkaukset ovat erittäin vaikeasti ennustettavissa ja niiden kesto voi vaihdella viikosta useisiin kuukausiin ja vuosiin. Esimerkiksi vuoden 1947 purkaus alkoi maaliskuussa 1947 ja päättyi vasta seuraavan vuoden huhtikuussa. Mutta yksi seikka näyttäisi korreloivan: Mitä pidempään vuori on lepotilassa, sitä voimakkaampi ja tuhoisampi on seuraava purkaus. Viimeksi Hekla on purkautunut 26. helmikuuta 2000. Tällä hetkellä näyttää siltä, että purkauksien välit pitenevät jatkuvasti. Laava
Sana laava tulee italiasta ja on ilmeisesti johdos latinan sanasta "labes", joka merkitsee vyöryä tai putoamista. Ensimmäisen kerran sanaa käytti ilmeisesti Francesco Serao kirjoittaessaan Vesuviuksen vuonna 1737 sattuneesta purkauksesta. Venus
Vielä 1800-luvulla uskottiin yleisesti, että Venuksen pyörähdysaika on noin 24 tuntia. Hitaampaa pyörimisnopeutta ehdotti ensimmäisenä italialainen tähtitieteilijä Giovanni Schiaparelli olettaen, että Venuksen pyöriminen oli Merkuriuksen tavoin lukittunut kiertoajan mittaiseksi. Tätä vahvisti se havainto, että Venus oli kääntynyt aina samaan suuntaan Maahan nähden ollessaan alakonjunktiossa. Olettamus ei pitänyt paikkansa kummankaan planeetan kohdalla, mutta osui varsin lähelle. Lopullinen tieto pyörähdysajasta saatiin 1960-luvulla, kun vuoden 1961 konjunktiosta lähtien planeettaa havainnoitiin tutkalla useista observatorioista käsin. Pyörähdysliikkeen retrogradisuus huomattiin vasta vuonna 1964. Venuksen huomattiin säteilevän itse voimakasta radiosäteilyä, mikä viittasi 300–400 asteen lämpötilaan planeetan pinnalla yöpuolella. 1960-luvun alussa esitettiin eri selityksiä: planeetta olisi ilmassa leijuvan pölyn tai hiilidioksidin takia kuuma, tai säteily tulisi planeetan ionosfääristä.
Vuodesta 1968 lähtien huomattiin tutkahavainnoilla, että Venuksessa on eri tavoin tutkasäteilyä heijastavia alueita, muun muassa Alfa Regio ja Beta Regio. 1970-luvulla pinnalta erottui jo tutkien edelleen kehittyessä kraattereita. Bárðarbunga
Vuonna 1996 Bárðarbunga sulatti jäätikköä ja aiheutti valtaisan jökulhlaupin. Helmikuussa 2011 tutkijat ilmoittivat uuden purkauksen olevan mahdollinen.
1970-luvulta alkaen seismisesti aktiivinen tulivuori alkoi elokuussa 2014 näyttää heräämisen merkkejä. Maanjäristyksiä on todettu jatkuvasti. Veden sähkönjohtavuus oli lisääntynyt, mikä kertoi, että maan uumenista on jotain ainesta päässyt veden sekaan. Purkautumisriski oli aamulla 20. elokuuta viisiportaisella asteikolla toiseksi korkeimmalla eli nelosella. Purkaus alkoi 28. elokuuta 2014 ja jatkui yhtäjaksoisesti 28. helmikuuta 2015 saakka. Valko-Venäjä
Tšernobylin ydinvoimalan 4-reaktorin räjähtäminen Neuvostoliitossa vuonna 1986 aiheutti ydinlaskeuman. Suurimmat pitoisuudet radioaktiivista laskeumaa saatiin Tšernobylin lähialueilla Ukrainassa, Valko-Venäjällä ja Venäjällä. Saastuneilla alueilla (joiksi katsottiin esimerkiksi alueet, jotka saivat cesiumlaskeumaa yli 37 kBq/m²) asui noin 5 miljoonaa ihmistä. Vertailun vuoksi: Suomessakin noin 20 kuntaa (esimerkiksi Tampere ympäristöineen) kuului näin määriteltyyn lievästi radioaktiivisesti saastuneiden alueiden joukkoon. Säteilyn seurauksena arvioidaan kuolevan laskennallisesti yhteensä 3 000 ihmistä onnettomuuden jälkeisenä 80 vuoden aikana, mistä noin kolmannes Valko-Venäjällä. Suurta piikkiä syöpätilastoissa ei odoteta. Kansanterveydellisesti katastrofin epäsuorat psykososiaaliset vaikutukset ovat olleet vakavampia kuin syöpäriskin laskennallinen kohoaminen. Radioaktiivisuuden heikentyessä rajoitusalueiden laajuutta vähitellen jo pienennetty ja haittakorvauksia saavien määrää vähennetty. Mauna Kea
Mauna Kea purkautui viimeksi noin 3 500 – 4 500 vuotta sitten. Vuoren alla tapahtuvat heikot maanjäristykset voivat olla merkki purkauksesta lähitulevaisuudessa. Vuoren laella olevat herkät tähtitieteelliset havaintolaitteet reagoisivat kuitenkin vuoren pinnan nousuun ennen mahdollista purkausta. Vuoren iäksi arvioidaan noin miljoona vuotta. Agung (tulivuori)
Agungin tiedetään purkautuneen historiallisella ajalla neljästi. Vuoden 1808 purkaus sijoittui vulkaanisella räjähdysasteikolla luokkaan 2. Sen sijaan vuoden 1843 ja 1963 purkaukset ovat luokassa 5. Tunguskan räjähdys
Venäläisen geologin Vladimir Epifanovin ja saksalaisen astrofyysikon Wolfgang Kundtin mukaan Tunguskan räjähdys saattoi olla peräisin maan alta purkautuneesta metaanikaasupilvestä, joka räjähti kovassa paineessa sisäsyntyisen salaman sytyttämänä. Kyseessä olisi Kundtin mukaan ollut siis sulien kivimassojen Maan sisuksista pintaan nostaman maakaasupurkauksen aiheuttama räjähdys. Metaani olisi ollut peräisin vulkaanisesta toiminnasta: räjähdyksen episentrumi sijaitsee keskellä 250 miljoonan vuoden ikäistä Kulikovski-nimistä vulkaanista kraatteria ja alueen läpi kulkee useita siirroslinjoja. Eräs toinen venäläinen geologi osoitti tutkimuksillaan 1980-luvulla, että räjähdyksen episentrumi sijaitsee suuren kaasukasaantuman yläpuolella. Metaaniräjähdykseen viittaavat myös muun muassa Euroopassa havaitut valoisat yöt, jotka alkoivat jo 29. kesäkuuta eli ennen varsinaista räjähdystä ja joita on aiemmin havaittu lähinnä Krakataun tulivuorenpurkauksen yhteydessä. Puut eivät myöskään kaatuneet täysin yhdensuuntaisesti yhdestä pisteestä poispäin, vaan niiden muodostamat säteittäiset kuviot ovat lähtöisin kahdesta tai useammasta keskipisteestä ja ovat luonteeltaan aaltoilevia ja maastoa seuraavia. Osa puista on säilynyt elävinä laaksossa lähellä räjähdyksen tapahtumapaikkaa, ja myös varsinaisen tuhoalueen ulkopuolella on pieniä kaatuneiden puiden saarekkeita. Siten puutuhot eivät välttämättä olisi ulkopuolelta tulleen räjähdyksen aiheuttamia. Kaasuräjähdyksen vaikutukset vastaavat muuten vetypommia, paitsi radioaktiivinen säteily puuttuu. Gunung Kerinci
Kerinci on aktiivinen tulivuori ja se on purkautunut useasti vuoden 1838 ensimmäisen rekisteröidyn purkauksen jälkeen . Viimeisin purkaus tapahtui vuonna 2004 VEI-asteikon lukemalla 2 . Tämän jälkeen tulivuoren aktiivisuus on ollut kasvussa ja alueen asukkaita on myös varoitettu asiasta . Indonesia
Indonesian sijainti Tyynenmeren, Euraasian ja Australian mannerlaattojen reunoilla on synnyttänyt maan alueelle lukuisia tulivuoria ja aiheuttaa usein maanjäristyksiä. Indonesiassa on ainakin 150 aktiivista tulivuorta, joihin kuuluvat Krakatau ja Tambora. Molemmat ovat kuuluisia tuhoisista purkauksistaan 1800-luvulla. Tobajärven supertulivuoren purkaus noin 70 000 vuotta sitten oli yksi kaikkien aikojen suurimmista purkauksista ja maailmanlaajuinen luonnonkatastrofi. Viimeaikaisiin seismisen aktiivisuuden aiheuttamiin katastrofeihin kuuluvat vuoden 2004 Intian valtameren maanjäristys, joka surmasi arviolta 167 736 henkeä Pohjois-Sumatralla, ja Jaavan maanjäristys vuonna 2006. Vulkaaninen tuhka on kuitenkin merkittävä tekijä maan hedelmällisyydessä, ja se on mahdollistanut Jaavan ja Balin tiheän asutuksen. Raunioarvo
Vesuviuksen purkauksessa vuonna 79 tuhoutuneesta Pompeijista tuli suosittu aihe sekä sen kaivausten käynnistyttyä vuonna 1748, kuin myös samanaikaisen antiikin jäänteisiin kohdistuneen kiinnostuksen takia. Ajan taiteen ja kirjallisuuden aiheena oli ajatus siitä, että menneisyyden tuho on historian varoitus sille, mitä saattaa tapahtua. Stromboli
Stromboli on tunnettu yhtenä maailman aktiivisimmista tulivuorista. Tuliperäisen toiminnan tiedetään jatkuneen vuorella viimeisen 2 000 vuoden ajan. Viimeinen suuri laavapurkaus tapahtui joulukuusta 2002 heinäkuuhun 2003, mutta 1800-luvulla tulivuori purkautui muutamien minuuttien välein. Strombolin huippu kohoaa 926 metrin korkeuteen merenpinnasta ja 2 000 metriä merenpohjasta. Vuoren pohjoisreunalla on "Sciara del Fuoco" -kanava (”tulivirta”). Kanava on muodostunut 30. joulukuuta 2002. "Sciara del Fuoco"ssa tapahtui kaksi massiivista maanvyöryä, jotka aiheuttivat tsunamiaallon.