Missä Jean Sibelius kuoli?
Jean Sibelius
Johan Julius Christian ”Jean” Sibelius (8. joulukuuta 1865 Hämeenlinna – 20. syyskuuta 1957 Ainola, Järvenpää) oli suomalainen myöhäisromantiikan taidemusiikin säveltäjä. Hänen kansallisromanttinen musiikkinsa oli tärkeässä osassa Suomen kansallisen identiteetin muodostumisessa. Sibelius on kansainvälisesti tunnetuin ja esitetyin suomalainen säveltäjä. Sinfonioiden ja sinfonisten runojen luojana Sibelius oli 1900-luvun merkittävimpiä.
Jean S.
Jean S. on vuonna 1991 perustettu suomalainen yhtye. Yhtye perustettiin alun perin Sibelius-Akatemian hallinnoiman klubin housebändiksi. Jean Sibelius
Johan Julius Christian "Janne" Sibelius syntyi 8. joulukuuta 1865 Hämeenlinnassa. Isä, Hämeenlinnan kaupunginlääkäri Christian Gustaf Sibelius, kuoli lavantautiin heinäkuussa 1868 Sibeliuksen ollessa kaksivuotias.Hänen äitinsä oli Pyhäjoen rovastin tytär Maria Charlotta (o.s. Borg). Sibeliuksella oli vanhempi sisar Linda Maria (1863–1932) ja nuorempi veli Christian Sibelius (1869–1922). Sibeliuksen koti oli ruotsinkielinen. Erik Tawaststjerna
Erik Werner Tawaststjerna (10. lokakuuta 1916 Mikkeli – 22. tammikuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen musiikintutkija, pianisti ja kriitikko, joka työskenteli Helsingin yliopiston musiikkitieteen professorina sekä "Helsingin Sanomien" musiikkikriitikkona. Hänet tunnetaan parhaiten Jean Sibeliuksen tutkijana ja viisiosaisen Sibelius-elämäkerran kirjoittajana. Olin Downes
Olin Downes (alun perin "Edwin Olin Quigley", 27. tammikuuta 1886 Evanston, Illinois – 22. elokuuta 1955 New York) oli yhdysvaltalainen The New York Times -sanomalehden musiikkikriitikko, joka tuli tunnetuksi Jean Sibeliuksen musiikin innokkaana puolestapuhujana, ”Sibeliuksen apostolina”. Jean Sibelius
Sibelius-Seura ry järjestää kansainvälisen Jean Sibelius -viulukilpailun Helsingissä viiden vuoden välein. Sibelius-kilpailu on yksi maailman arvostetuimmista viulukilpailuista. Sibelius-Seura on järjestänyt Helsingissä myös Jean Sibelius -kapellimestarikilpailuja. Sibelius-laulukilpailut järjestetään Järvenpäässä. Jean Sibelius: Orchestral Songs
Jean Sibelius: Orchestral Songs on kansainväisesti tunnetun suomalaisen baritonin Jorma Hynnisen albumi, jolla hän esittää Jean Sibeliuksen orkesterille säveltämiä lauluteoksia. Säestyksestä ja musiikista vastaa levyllä Tampereen filharmoninen orkesteri, jonka johtajana toimii Leif Segerstam. Breitkopf &amp; Härtel
Breitkopf & Härtel tuki kansainvälistä uraansa aloittelevaa Jean Sibeliusta vuodesta 1883 alkaen ja kustansi monien Sibeliuksen teosten julkaisun. Vuonna 1998 kustantamo alkoi julkaista Sibeliuksen teosten kriittistä kokonaislaitosta nimellä Jean Sibelius Works yhteistyössä Kansalliskirjaston ja Sibelius-Seuran kanssa. Jean Sibelius
1910-luvun alussa Sibelius teki useita konserttimatkoja ulkomaille. Kohteina olivat muun muassa Göteborg, Riika, Kööpenhamina, Berliini ja Pariisi. Sibeliuksen tähti alkoi vakiintua musiikinhistorian taivaalla. Vuonna 1912 Sibeliukselle tarjottiin Wienin musiikkiakatemian sävellyksen professuuria, josta säveltäjä kuitenkin kieltäytyi. Sibelius ymmärsi, ettei opettaminen ollut hänen ominta alaansa. Vuonna 1914 Sibelius matkusti Yhdysvaltoihin Norfolkin musiikkijuhlille johtamaan orkesteriteoksensa "Aallottaret" kantaesityksen. "Aallottarissa" puhaltaa Sibeliuksen tuotannossa ennen tuntemattomia, pehmeitä impressionistisia tuulia. Amerikan-matkan yhteydessä Sibelius vihittiin Yalen yliopiston kunniatohtoriksi. Lisäksi säveltäjä kävi ihailemassa Niagaran putouksia. Sibeliuksen teosten Yhdysvalloissa saama vastaanotto oli voimakkaan myönteinen, ja kaikki hänen johtamansa konsertit olivat loppuunmyytyjä. Torkel Nordman
Lisäksi hänen harrastuksiinsa kuului kuorolaulu. Tarinan mukaan Nordman tapasi maaliskuussa 1917 helsinkiläisessä ravintolassa seurueen, johon kuului muun muassa säveltäjä Jean Sibelius. Yhteisen illanvieton aikana Sibelius oli valittanut pääkaupungissa vallinnutta elintarvikepulaa, minkä johdosta Nordman Poriin palattuaan lähetti hänelle viulukoteloon pakatun savustetun lampaanlavan eli ”lampaanviulun”. Kiitokseksi Sibelius sävelsi Nordmanille kuoroteoksen "Fridolins dårskap". Erik Axel Karlfeldtn runoon sävelletystä kappaleesta muodostui myöhemmin yksi ruotsinkielisten mieskuorojen suosikkilauluista. Taka-Töölö
Mannerheimintien osuus Kansallismuseon kohdalta Taka-Töölön kautta Töölön tulliin oli vuoteen 1942 saakka Turuntie. Espoonkadun nimi muutettiin vuonna 1959 Paasikivenkaduksi presidentti Juho Kusti Paasikiven muistoksi. Paasikivi asui tämän kadun varrella ennen presidenttikauttaan ja viimeiset kuukautensa sen jälkeen. Aikaisempi Kammionkatu (Kammion sairaalan mukaan) nimettiin vuonna 1966 Sibeliuksenkaduksi. Säveltäjä Jean Sibelius asui aikoinaan kadun varrella ja nimeäminen liittyi hänen syntymänsä 100-vuotisjuhlaan. Kadun länsipäässä sijaitseva Sibeliuksenpuisto, jonka aikaisempi epävirallinen nimi oli Taivallahdenpuisto, nimettiin Sibeliuksen 80-vuotispäivän kunniaksi vuonna 1945. Puisto sijaitsee entisten Bråvalla-, Miramar- ja Kinnekulle-nimisten huviloiden tonteilla. Ruusankadun ja Ruusulankadun nimien taustalla on näillä tienoilla sijainnut Rosavillan huvila. Aiempi Lepolankatu, joka oli nimetty Lepolan huvilan mukaan, nimettiin vuonna 1954 Kajanuksenkaduksi säveltäjä ja kapellimestari Robert Kajanuksen muistoksi. Jean Sibelius
Sibeliuksen kuoleman jälkeen julkaistiin surupostimerkki 8. joulukuuta 1957. Sen arvo oli 30 markkaa ja painos 2 000 000. Kaikkiaan Suomessa on julkaistu seuraavat Sibelius-aiheiset postimerkit: Igor Stravinsky
Stravinsky lähti Venäjältä 1910 ja matkusti Pariisiin. Kun ensimmäinen maailmansota syttyi, hän muutti puolueettomaan Sveitsiin. Hän palasi takaisiin Pariisiin 1920. Vuonna 1939 hän muutti Yhdysvaltoihin, jonka kansalainen hänestä tuli 1945. Stravinsky vieraili Suomessa vuonna 1961 ja johti Helsingissä pitämässään konsertissa omia sävellyksiään. Hänet kutsuttiin myös 1962 Neuvostoliittoon konsertoimaan. Vuonna 1963 Stravinsky sai Wihurin kansainvälisten palkintojen rahaston myöntämän Sibelius-palkinnon. Hän kuoli 88-vuotiaana New Yorkissa, mutta hänet haudattiin San Michelen hautausmaalle Venetsiaan. Tapiola (Sibelius)
Tapiola on Jean Sibeliuksen vuonna 1926 säveltämä sinfoninen runo. Teoksen nimi viittaa suomalaiseen mytologiaan, metsänjumala Tapioon. Kustantajan pyynnöstä Sibelius hahmotteli partituuriin nelisäkeisen mottorunon: ”On metsät Pohjolassa sankat, tummat/ ne ikisalat, haaveet hurjat loi./ Asunnot Tapion on siellä kummat,/ haltiat väikkyy, hämyn äänet soi.” Näennäisen kansallisista lähtökohdistaan huolimatta sävellys on luonteeltaan täysin abstrakti ja etenee musiikin lakien alaisena. Luonto oli Sibeliukselle innoittaja, ei kuvauksen kohde. Jean Sibelius
Sibeliuksen keskeisimmät teokset ovat hänen seitsemän sinfoniaansa. Sinfonioiden lisäksi hänen tunnetuimmat teoksensa ovat viulukonsertto sekä orkesteriteokset "Finlandia", "Karelia-sarja", "Tuonelan joutsen" (osa "Lemminkäis-sarjaa") ja "Valse triste". Hänen muihin teoksiinsa kuuluu muun muassa vokaali-, kuoro- ja pianomusiikkia, näytelmämusiikkia ja kamarimusiikkia. Sibeliuksen viimeiset suurimuotoiset teokset olivat seitsemäs sinfonia (1924), näyttämöteos "Myrsky" (1926) ja sävelruno "Tapiola" (1926). Suomessa Sibeliuksen syntymäpäivä 8. joulukuuta on liputuspäivä, suomalaisen musiikin päivä. Sibelius-kvartetti
Sibelius-kvartetti on suomalainen jousikvartetti, joka vuoteen 1933 toimi nimellä Radion jousikvartetti. Vuonna 1927 perustetusta Radio-orkesterista muodostettiin toiminnan monipuolistamiseksi ja loma-aikoja varten kokoonpanoja, joista tunnetuin on ollut vuonna 1931 koottu jousikvartetti. Vuonna 1933 Sibelius ehdotti sille omaa nimeään. Kvartetin toiminta päättyi vuonna 1974. Georges Simenon
Simenon syntyi Liègessä Belgiassa ja toimi nuorena kotikaupungissaan toimittajana. Hän muutti Pariisiin vuonna 1922 ja alkoi välittömästi kirjoittaa erilaisia kertomuksia, aluksi kauhukirjallisuutta. Hän kirjoitti vielä tuolloin lähinnä salanimillä. Simenonin ensimmäinen varsinainen romaani, "Pietr-le-Letton" (Maigret ja latvialainen), ilmestyi vuonna 1930. Tämä oli hänen ensimmäinen Maigret-kirjansa. Hän kirjoitti Maigret'sta kertovia kirjoja aina vuoteen 1972 asti. Simenon kuoli Lausannessa Sveitsissä 86-vuotiaana. Jean Sibelius
Sibelius äänestettiin Suuret suomalaiset -kilpailussa vuonna 2004 sijalle 8. Hänelle myönnettiin ensimmäinen Wihurin Sibelius-palkinto (7,5 miljoonaa markkaa) 9. lokakuuta 1953. Sinfonia nro 1 (Sibelius)
Sinfoniassa on kuultavissa Pjotr Tšaikovskin ja Aleksandr Borodinin vaikutteita. Teosta kuitenkin hallitsee Sibeliuksen itsenäinen tyyli: esimerkiksi Borodinin musiikkiin Sibelius tutustui vasta joitakin vuosia sinfonian valmistumisen jälkeen. Hän alkoi säveltää teosta Berliinissä vuonna 1898 ja saattoi teoksen päätökseen keväällä 1899. Sinfonia poikkeaa jo pelkästään soitinnusratkaisuissaan totunnaisesta sinfoniaperinteestä. Esimerkiksi ensimmäinen osa alkaa patarummun hiljaisella tremololla, jota vasten piirtyy sooloklarinetin melankolinen laulu. Johdannon jälkeinen viulujen soittama pääteema on vauhdikkaampi ja intohimoisempi. Toinen osa (Andante) on kuin hellä serenadi dramaattisen teoksen keskellä. Scherzo-osa alkaa jousien pizzicatosäestyksellä, kimmoisan ja ytimekkään teeman esittelee patarummut. Scherzon triotaite on puhaltimien hallitsema luonnonidylli, jossa on kuultavissa kenties Anton Brucknerin vaikutus. Finaali alkaa ensimmäisen osan klarinettiaiheella, tällä kertaa suuremmalle orkesterille siirrettynä ja kohtalokkaammaksi muunnettuna. Osa on Sibeliuksen kenties pateettisinta musiikkia. Sibelius ei sorru tälläkään kertaa romanttisen sinfoniakirjallisuuden maneereihin: alun klarinettiteemasta ei muokata voitokasta loppuhuipennusta esimerkiksi Tšaikovskin tyyliin. Sibeliuksen 1. sinfonia päättyy kuohuviin sointuihin ja jousien alistuneisiin pizzicatoihin. Sibeliusgången
Sibeliusgången ('Sibeliuksenkäytävä') on Ruotsissa Länsi-Tukholmassa Akallan kaupunginosan asuinalueen läpi kulkeva merkittävin kävelyreitti. Se on nimetty suomalaissäveltäjä Jean Sibeliuksen mukaan ja on 900 metriä pitkä. Jean Sibelius
Vuonna 1893 Viipurilainen osakunta tilasi Sibeliukselta musiikin Karjalan historiaa käsittelevään kuvaelmasarjaan. Sibelius koosti myöhemmin kuvaelmamusiikista Karelia-sarjan, johon kuuluivat osat "Intermezzo", "Balladi" ja "Alla marcia". Sinfonia nro 5 (Vaughan Williams)
Vaughan Williams omisti sinfoniansa "ilman lupaa Jean Sibeliukselle". Adrian Boult kuitenkin varmisti luvan. Sibelius kuuli teoksen Tukholmassa Malcolm Sargentin johtamana. Hän kirjoitti olevansa omistuksesta ylpeä ja kiitollinen. Musiikkitiede
Jean Sibelius on ollut yleisen musiikkitieteen keskeisimpiä tutkimuskohteita, merkittävimpänä saavutuksenaan Erik Tawaststjernan viisiosainen Sibelius-elämäkerta (1965–1989). Musiikinteoriasta ovat julkaisseet Ilmari Krohn, Martin Wegelius ja Nils-Eric Ringbom. Myös musiikkisemiotiikalla (Eero Tarasti) on ollut Suomessa merkittävä osa. Jean Sibelius
"Kullervon" kantaesityksen jälkeen Sibelius avioitui. Hän lähti Aino-vaimonsa kanssa karelianismin innoittamalle häämatkalle Kalevalan syntysijoille Karjalaan, Lieksaan ja Kolille. Hän matkusti yksin vielä Ilomantsiin ja Korpiselälle ja Suojärvelle kuulemaan ja keräämään runolaulua. Jo vuonna 1891 hän oli kuullut Porvoossa runonlaulaja Larin Paraskea. Oleg Kagan
Oleg Moisejevitš Kagan (, 22. marraskuuta 1946 Južno-Sahalinsk, Neuvostoliitto – 15. heinäkuuta 1990 München, Saksa) oli neuvostoliittolainen viulutaiteilija, joka voitti joulukuussa 1965 ensimmäisen Jean Sibelius -viulukilpailun ja teki sitten kansainvälisen uran. Hänet tunnettiin erityisesti kamarimusiikkiyhteistyöstään pianistien Svjatoslav Richter, Vasili Lobanov ja Elisabeth Leonskaja sekä sellisti Natalia Gutmanin kanssa. Leonskaja oli Kaganin ensimmäinen vaimo, Gutman toinen. Kagan kuoli 43 vuoden iässä syöpään. Heikki Suolahti
Suolahdelta jäi kuollessaan kesken ooppera "Pärttylin yö" sekä muutamia muita teoksia, kuten toinen sinfonia. Säveltäjän tiedetään ihannoineen Richard Wagneria, ja hänen tarkoituksenaan olikin kesän 1937 aikana päästä Bayreuthin oopperajuhlille. Tavoitteen esti hänen ennenaikainen kuolemansa joulukuussa 1936. Parhaiten Suolahden musiikista muistetaan vuonna 1935 sävelletty "Sinfonia piccola" h-molli, joka on sävelletty raikkaaseen täysromanttiseen tyyliin. Se esitettiin ensi kerran helmikuussa 1938 Tauno Hannikaisen johtamassa muistomatineassa. Teos painettiin 1959 Yhdysvalloissa, jossa se tunnetaan hyvin eri nuoriso-orkestereiden repertuaarissa. Suolahden sinfonian kuultuaan Jean Sibelius kirjoitti nuorena kuolleen säveltäjän äidille 12.3.1938 kirjeen, jossa hän kiitti teosta: "Poikanne sinfonia ei mene minun mielestäni. Teos teki minuun syvän vaikutuksen, siinä kun on sekä luontoa että sydäntä. Varmaa on, että Suomi Heikki Suolahdessa menetti suurimpia musikaalisia kykyjään." Jean Sibelius
Sibelius opiskeli Helsingissä musiikkia vuosina 1885–89 muun muassa musiikkiopistossa eli nykyisessä Sibelius-Akatemiassa Martin Wegeliuksen johdolla. Aluksi tärkeimmällä sijalla oli viulunsoitto, mutta Sibeliuksen huomattua etteivät hänen taitonsa riittäneet virtuoosiksi, nousi säveltäminen etusijalle. Helsingin-kaudellaan Sibelius teki lähes sata sävellystä, ja häntä alettiin jo luonnehtia musiikkineroksi. Yoshiko Arai
Yoshiko Arai (s. 27. huhtikuuta 1949 Kitakyūshū, Japani) on japanilaissyntyinen viulisti. Hän opiskeli Pariisin konservatoriossa ja muutti Suomeen 1969. Arai on Kuhmon kamarimusiikkijuhlien ja Jean Sibelius -kvartetin perustajajäsen. Hän opetti Sibelius-Akatemiassa vuosina 1984–1992. Hän on levyttänyt paljon varsinkin Sibeliuksen musiikkia. Jean Sibelius
Sibeliuksen musiikillinen tyyli muuttui hänen uransa aikana. Se voidaan jakaa kolmeen kauteen: Kalevala-romanttinen kausi alkoi "Kullervosta" ja jatkui vuoteen 1903 tai 1904 ("Valse triste"). Kauden teoksissa näkyy kiinnostus kansanrunouteen ja -musiikkiin ja kansallisuusaatteen palo. Eurooppalaisella kaudellaan vuosina 1903-1919 Sibelius ryhtyi tietoisesti siirtymään kansallisromantiikan piiristä kohti eurooppalaista, klassisempaa tyyliä. Etenkin neljännessä sinfoniassa on synkkiä ja sisäänpäin kääntyneitä piirteitä, joita yleisö ei aina ymmärtänyt. Kolmatta kautta (1920-1926) kutsutaan synteesin kaudeksi. Sen aikana syntyivät Sibeliuksen kypsimmät teokset: kuudes ja seitsemäs sinfonia, Myrsky ja Tapiola. Axel Carpelan
Bo Carpelanin romaani "Axel" (1986) kertoo Axel Carpelanin ja Jean Sibeliuksen ystävyydestä. Suomen säveltäjiä puolentoista vuosisadan ajalta
Suomen säveltäjiä puolentoista vuosisadan ajalta on Sulho Rannan toimittama ja WSOY:n vuonna 1945 julkaisema yksiosainen elämäkertateos suomalaisista säveltäjistä. Kirja on omistettu Jean Sibeliukselle hänen 80-vuotispäivänään 8. joulukuuta 1945. Emil Genetz
Genetz otti osaa Ylioppilaskunnan Laulajien vuonna 1894 järjestettyyn sävellyskilpailuun liedertafeltyylisellä "Hakkapeliitat"-marssilla. Kilpailuun otti osaa myös Genetzin entinen oppilas Jean Sibelius nykyisellä mieskuoroklassikolla "Rakastava". Genetz voitti kilpailun, ja Sibelius jäi toiseksi. Jean Sibelius
Suomessa Sibeliuksen seuraajia olivat aluksi Toivo Kuula ja Leevi Madetoja, myöhemmin muun muassa sinfonikot Joonas Kokkonen, Einojuhani Rautavaara, Aulis Sallinen ja Erkki Salmenhaara. Maailmalla Sibelius on ollut suosittu etenkin englantia puhuvissa maissa. Ruth Snellman
Ruth Snellman (o.s. Sibelius; 23. marraskuuta 1894 Helsinki – 22. kesäkuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Komediennen kyvyistään tunnettu Snellman oli kiinnitettynä Suomen Kansallisteatteriin lähes puolen vuosisadan ajan. Hän oli säveltäjä Jean Sibeliuksen toinen tytär. Tuomas Nikkanen
Jean Sibeliuksen 150-vuoden juhlavuonna 2015 Nikkanen toteutti yhteistyössä Sibeliuksen syntymäkodin, sopraano Riitta Muikku-Piiraisen, sekä veljensä, äänisuunnittelija Milko Nikkasen kanssa Hämeenlinnassa Sibeliuksen syntymäkodissa, nauhoitetun Sibelius-levyn. Järvenpää
Järvenpää on laajalti tunnettu Jean Sibeliuksen Ainolasta. Se sijaitsee noin kaksi kilometriä kaupungin keskustasta etelään. Säveltäjämestari muutti perheineen Lars Sonckin piirtämään jyhkeään hirsihuvilaan 24. syyskuuta 1904. Ainola on avoinna yleisölle Sibeliuksen kotimuseona. Jean Sibelius -kapellimestarikilpailu
Finaaliin osallistumispalkinto 1 500 € Jan Söderblom, Suomi Pierre Vidal
Pierre M. Vidal (1932 – 2. maaliskuuta 2008 Vincennes, Ranska) oli ranskalainen musiikkitoimittaja, joka tunnettiin suomalaisen musiikin ystävänä ja Sibeliuksen tunnetuksi tekijänä Ranskassa. Jean Sibelius
Alakoulusta Sibelius jatkoi suomenkieliseen Hämeenlinnan normaalilyseoon, joka oli perustettu vähän aiemmin suomalaisuusliikkeen ansiosta. Sibeliuksesta tuli kaksikielinen, ja hän luki Elias Lönnrotin "Kalevalaa" sekä J. L. Runebergin, Zachris Topeliuksen ja Aleksis Kiven teoksia. Hän kirjoitti 1880–1885 viitisentoista sävellystä, joihin kuului pianomusiikkia ja kamarimusiikkiteoksia. Hänen esikuviaan olivat wieniläisklassikoiden lisäksi muun muassa Felix Mendelssohn, Edvard Grieg ja Pjotr Tšaikovski. Säveltämistä hän opiskeli Johann Christian Loben "Lehrbuch der musikalischen Komposition" -oppikirjasta. Vapaa-aikaansa ja kesiä Sibelius vietti Loviisassa ja von Konowien sukutilalla Sääksmäellä, missä hän oppi arvostamaan luontoa runollisesti mystisenä voimana. Jean-taiteilijanimensä Sibelius otti käyttöön 1886. Robert Kajanus
Vuonna 1900 Kajanus teki orkestereineen konserttimatkan Länsi-Eurooppaan ja esiintyi Pariisin maailmannäyttelyssä. Hän johti suomalaista musiikkia ulkomailla useaan otteeseen myöhemminkin. Kajanus tuli orkestereineen tunnetuksi erityisesti Jean Sibeliuksen sävellysten tulkitsijana. Hän sai professorin arvonimen vuonna 1908. Christian Sibelius
Sibeliuksen isä, Hämeenlinnan kaupunginlääkäri Christian Gustaf Sibelius, kuoli 47-vuotiaana lavantautiin heinäkuussa 1868 ennen Christianin syntymää. Äiti oli Pyhäjoen rovastin tytär Maria Charlotta (o.s. Borg) (1841–1897). Jean-veljen lisäksi Christian Sibeliuksella oli sisar, opettaja Linda Maria (1863–1932), jonka mielenterveys horjui. Hän sairastui kaksisuuntaiseen mielialahäiriöön ja kuoli Nikkilän mielisairaalassa. Jean Sibelius -viulukilpailu
Kansainvälinen Jean Sibelius -viulukilpailu on yksi maailman arvostetuimmista viulukilpailuista. Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1965 säveltäjä Jean Sibeliuksen satavuotisjuhlavuoden kunniaksi. Kilpailun järjestävät Sibelius-Seura ja Sibelius-Akatemia viiden vuoden välein Helsingissä. Kilpailu on avoin kaikkien kansallisuuksien viulisteille, jotka kilpailuvuonna täyttävät korkeintaan 30 vuotta. Kilpailu tuo voittajille maineen ja rahapalkinnon lisäksi konsertointimahdollisuuksia. Jean Sibelius -kapellimestarikilpailu
Toistaiseksi viimeisessä, 11.–15. syyskuuta 2005 Helsingin Finlandia-talossa järjestetyssä kilpailussa nostatti kohua tuomariston päätös jättää varsinaiset palkinnot kokonaan jakamatta. Sytykkeenä oli säveltäjä Jouni Kaipaisen Helsingin Sanomissa kilpailujen aikana julkaistu mielipidekirjoitus, jossa hän kyseenalaisti ylipäätään musiikkikilpailujen ja erityisesti Sibelius-kapellimestarikilpailun merkityksen ja piti niitä "nurinkurisena" ilmiönä. Ratkaisua pidettiin yleisesti loukkauksena paitsi osallistujia, myös kilpailulle kaiken tukensa antaneita Radion sinfoniaorkesteria ja Helsingin kaupunginorkesteria kohtaan. Hannu-Ilari Lampilan mukaan kilpailusta jäi huijauksen jälkimaku, ja Esa-Pekka Salosen katsottiin saaneen tapauksen vuoksi imagoonsa kolhun. Jan Söderblom pääsi finaaliin ensimmäisenä suomalaisena kilpailun historiassa. Jouko Skinnari
9. lokakuuta 1997 – 14. huhtikuuta 1999 Skinnari oli Lipposen I hallituksen toinen valtiovarainministeri. Ministerikaudellaan Skinnari oli Euroopan investointipankin (EIP) hallintoneuvoston puheenjohtaja vuonna 1998. Toimiessaan toisena valtiovarainministerinä vuosina Skinnari vaikutti ratkaisevalla tavalla Lahden Sibeliustalon syntyyn ja noin 10 miljoonan euron valtion ja Euroopan unionin avustukseen kyseiselle hankkeelle. Myös Sibeliustalon nimi oli Skinnarin ajatus, jonka hän sai Sibelius-junasta ja Lahden kaupunginorkesterin Sibelius-levystä. Sinfonia nro 6 (Sibelius)
Jean Sibeliuksen sinfonia nro 6 op. 104 valmistui vuonna 1923. Sen kantaesitys oli Sibeliuksen johtamana 19. helmikuuta 1923. Sinfoniassa on hyvin herkkiä ja kuulaita sävyjä, ja siinä on useasti kuultu Palestrina-vaikutteita. Teosta hallitsee doorinen sävy. Myös kuudennessa sinfoniassa esiintyy omintakeisia muotoratkaisuja: esimerkiksi scherzo-osassa ei kuulla lajiperinteelle tyypillistä triotaitetta. Scherzon laukkaavaa pääteemaa käytetään epätavallisesti sekä hallitsevana pääaiheena että säestyskuviona. Osalle on tyypillistä hienostunut ja taidokas polyfonia, muun muassa kaanontekniikka. Finaali kulminoituu sinfonian ainoaan todella dramaattiseen huipennukseen, jota Sibelius tehostaa tyylilleen uskollisena kromaattisella asteikolla. Huipennuksen jälkeen tunnelma seestyy, ja sinfonian loppu on täynnä jousien hallitsemaa pehmeää hohdetta. Tavanomaisen d-molli-päätöksen sijaan Sibelius lopettaa sinfonian viulujen korkeaan, arvoitukselliseen d-säveleen. Taideyliopiston Sibelius-Akatemia
Martin Wegelius perusti Sibelius-Akatemian Helsingin Musiikkiopiston nimellä vuonna 1882 yksityisestä aloitteesta. Esikuvana oli keskieurooppalainen konservatoriomalli, joka pohjautui perinteiseen mestari–kisälli-koulutukseen.
Opiston nimi muutettiin Helsingin konservatorioksi vuonna 1924 ja Sibelius-Akatemiaksi vuonna 1939. Jean Sibelius opiskeli oppilaitoksessa vuosina 1885–1889 ja myös opetti siellä 1890-luvulla jonkin aikaa. Jean Sibelius
Sibelius aloitti pianotunnit 7-vuotiaana tätinsä opastuksella. Viululle ja sellolle noin 1881 sävelletty impressiotyyppinen ”Vesipisaroita” (Vattendroppar) on hänen ensimmäisiä sävellyksiään. Lyseoaikana hän alkoi harjoitella viulunsoittoa intohimoisesti ja kävi 16-vuotiaasta alkaen viulutunneilla paikallisen sotilaskapellimestarin luona. Sisarustensa kanssa Janne soitti yhdessä lapsuudesta saakka: Janne soitti viulua, Linda pianoa ja Christian selloa. Christianista tuli myöhemmin arvostettu psykiatri. Linda ryhtyi opettajaksi ja lähetyssaarnaajaksi. Lopulta Linda joutui mielenterveysongelmiensa vuoksi pysyvään hoitoon, mutta Jean piti häneen edelleen yhteyttä. J. Alfred Tanner
Toinen Orimattilan Artjärvellä oleva muistomerkki on osoitettu Jean Sibeliukselle. 1900-luvun taidemusiikki
Jean Sibelius tunnetaan eräänä merkittävimmistä kansallisromantikoista. Sibelius käytti teoksissaan tekstinä usein otteita Kalevalasta, ja myös musiikkiin hän sai vaikutteita runonlaulusta. Kaikkein omaperäisimmin Sibelius etenkin sinfonioissaan käsitteli teoksen muotoa. Keskeisenä ajatuksena on teeman muodostuminen pienistä motiivin pätkistä kappaleen kuluessa. Sibelius pitikin itseään edistyksellisenä säveltäjänä, mutta joissakin aikalaispiireissä häntä pidettiin konservatiivina teosten tonaalisen sävelkielen takia. Sibeliuksen kansainvälisesti tunnetuimpia teoksia ovat seitsemän sinfoniaa (1899-1924) ja viulukonsertto (1903-04). Jean Sibelius
Kun Jean Sibelius täytti 70 vuotta 8. joulukuuta 1935, hänen kunniakseen pidettiin juhlakonsertti juuri valmistuneessa Helsingin messuhallissa. Helsingin kaupunginorkesterin ja Radio-orkesterin soittajista yhdistettyä orkesteria johti Sibeliuksen lanko Armas Järnefelt ja yleisön joukossa nähtiin muiden muassa kaikkien Pohjoismaiden pääministerit, marsalkka Gustaf Mannerheim, entiset presidentit K. J. Ståhlberg ja Lauri Kr. Relander sekä tuleva presidentti, eduskunnan puhemies Kyösti Kallio. Istuva presidentti P. E. Svinhufvud ei voinut sairastumisensa vuoksi osallistua tilaisuuteen. Valtiovalta halusi läsnäolollaan korostaa Sibeliuksen asemaa kansallisena symbolina. Juhlasta tuli Sibeliuksen hyvästijättö suurelle yleisölle, koska tämän jälkeen hän ei enää osallistunut julkisiin tilaisuuksiin. Hämeenlinnan normaalilyseo
Hämeenlinnan normaalilyseoa kävi esimerkiksi Jean Sibelius. Heino Kaski
Opintojensa jälkeen vuonna 1926 Kaski alkoi elättää itseään opettamalla pianonsoittoa ja laulua Sivistysjärjestöjen kansankonservatoriossa ja Helsingin kansakoulussa. Hän sai "director musices" -arvonimen vuonna 1941, ja hänet palkittiin Pro Finlandia -mitalilla 1950. Kaski kuoli Helsingissä samana päivänä kuin Jean Sibelius, 20. syyskuuta 1957. Aallottaret
Aallottaret op. 73 on Jean Sibeliuksen vuonna 1914 säveltämä sinfoninen runo. Jean Sibelius
Säveltäjämestari Jean Sibeliuksesta on julkaistu tiettävästi 27 mitalia, joista 18 on suomalaista ja 9 on ulkomaista. Vanhin mitaleista on vuodelta 1916 Sibeliuksen 50-vuotispäivän kunniaksi, ja sen suunnitteli Ville Vallgren. Muun muassa seuraavat taiteilijat ovat suunnitelleet toteutettuja Sibelius-mitaleja: Gerda Qvist, Aarre Aaltonen, Wäinö Aaltonen, Eila Hiltunen, Kauko Räsänen, Kalervo Kallio, Jorma K. Miettinen, Kari Juva, Lasse Sammallahti, Annu Eklund, Hannele Kylänpää ja Kaarina Tarkka. Jean Sibeliuksen päivä
Jean Sibeliuksen päivää eli suomalaisen musiikin päivää vietetään Jean Sibeliuksen syntymäpäivänä 8. joulukuuta. Sisäministeriö antoi suosituksen liputuksesta vuonna 2005 ja teki Helsingin almanakkatoimistolle esityksen päivän muuttamisesta liputuspäiväksi vuonna 2007. Almanakkatoimisto teki päätöksen 2011, ja päivästä tuli liputuspäivä. Eugen Schauman
Jean Sibelius sävelsi hautajaismarssin "In memoriam" Schaumanin muistoksi. Jean Sibelius -kapellimestarikilpailu
II palkinto 12 000 dollaria Yasuo Shinozaki, Japani Olin Downes
Vuonna 1945 julkaistiin Suomessa Olin Downesin Sibelius-teksteistä koottu ja Paul Sjöblomin suomentama kirja "Sibelius". Toinen Downesin Sibelius-kirja oli hänen kuolemansa jälkeen julkaistu "Sibelius the Symphonist" (1956). Sibeliuksen ohella Downes edisti Yhdysvalloissa myös muun muassa Richard Straussin, Sergei Prokofievin ja Dmitri Šostakovitšin tunnettuutta ja arvostusta. Vastakkaista mieltä hän oli toisaalta muun muassa Edward Elgarin, Anton Webernin ja Alban Bergin musiikista. Sibelius-monumentti
Hiltunen teki teoksesta useita tutkielmia ennen lopullisen teoksen valmistumista. Vuonna 1967 valmistuivat miniatyyri Sibelius-monumentista Unescon päämajan luo Pariisin ja yksityiskohta Sibelius-monumentista Montrealin kaupungille. Myöhemmin, vuonna 1983, Sibelius-monumentista pystytettiin luonnos n edustalle New Yorkiin. Vuoden 1967 Montrealin maailmannäyttelyssä esillä ollut Sibelius-monumentin pienoismalli on kadonnut. Ainola
Jean Sibelius kuoli Ainolassa 20. syyskuuta vuonna 1957, ja hänet on haudattu talon puutarhaan. Sinfonia nro 8 (Sibelius)
Sibelius pysytteli Suomessa talvisodan aikana huolimatta Yhdysvaltain turvapaikkatarjouksista. Sodan päätyttyä maaliskuussa 1940 hän muutti perheineen asuntoon Kammiokadulla Helsingin Töölöön, jossa he pysyivät vuoden ajan. Tuona aikana heidän luonaan kylässä kävi pianisti Martti Paavola, joka pystyi tutkimaan Sibeliuksen kassakaapin sisältöä. Paavola kertoi myöhemmin oppilaalleen Einar Englundille, että siellä pidettyjen nuottien joukossa oli sinfonia, "mitä todennäköisimmin kahdeksas". Sibelius-museo
Näyttelyiden ja arkiston lisäksi museorakennuksen tiloissa on myös opetustiloja, kuten auditoriot Brahe ja Flora, jotka ovat nimetty Åbo Akademin ylioppilaskuorojen Brahe Djäknarin ja Florakörenin mukaan.
Sibelius-museon paikalla sijaitsi aiemmin Kuninkaallisen Turun Akatemian kasvitieteellinen puutarha, jonka Carl von Linnén oppilas Pehr Kalm perusti vuonna 1757.Puutarhaan hän istutti kasveja muun muassa matkoiltaan Pohjois-Amerikkaan ja Venäjälle. Turun palon jälkeen puutarhasta jäi jäljelle vain Kalmin istuttama tammi, joka sijaitsee Aurajoen ja nykyisen museorakennuksen välissä.Palon jälkeen kirjapainaja Christian Ludvig Hjelt huusi itselleen puutarhan tontin vuonna 1831, ja rakensi sen paikalle kaksi yksikerroksista puutaloa. Aino Sibelius
Ainon vanhemmat olivat kenraali, maaherra Alexander Järnefelt ja vapaaherratar Elisabeth Järnefelt (o.s. Clodt von Jürgensburg). Aino oli perheen seitsemäs lapsi. Sisaruksista kuuluisia kulttuurihenkilöitä ovat kirjailija Arvid, kuvataiteilija Erik (Eero) ja säveltäjä Armas Järnefelt. Jean Sibelius ja Armas Järnefelt olivat opiskelijatovereita ja Armas esitteli Ainon ja Sibeliuksen toisilleen vuonna 1889. Samaan aikaan Juhani Aho oli hyvin ihastunut Ainoon ja kirjoitti tunteisiinsa pohjautuvan kirjan "Yksin". Aino ei kuitenkaan vastannut Ahon tunteisiin ja hänet ja Jean Sibelius vihittiin Maksamaalla 10. kesäkuuta 1892. Jean Sibelius
Vuonna 1907 Gustav Mahler – aikakauden toinen tärkeä sinfonikko – poikkesi Helsingissä konserttimatkalla. Sibelius kertoi Mahlerille arvostavansa sinfoniassa ”sen syvää logiikkaa, joka vaatii kaikkien motiivien sisäistä yhteyttä”. Mahler vastasi Sibeliukselle kuuluisilla sanoilla: ”sinfonian on oltava kuin maailma: siihen pitää sisältyä kaikki”. Sibelius edusti Mahleriin nähden vastakkaista tyyliestetiikkaa, eikä miesten välille syntynyt mitään syvää yhteisymmärrystä. Tämä ei kuitenkaan estänyt Mahleria kehumasta vaimolleen Sibeliusta ihmisenä. Jacques Thibaud
Thibaud menehtyi lento-onnettomuudessa Mt. Cemet -vuorella Ranskan Alpeilla vuonna 1953. Hänen vuonna 1720 rakennettu Stradivarinsa tuhoutui omistajansa mukana. Jean Sibelius
Samoihin aikoihin Sibelius joutui Suomessa valinneiden kieliriitojen välikappaleeksi. Hänen 50-vuotispäivänsä yhteydessä vuonna 1915 kansatieteilijä Otto Andersson julkaisi "Tidning för Musik" -lehdessä sukutaulukon, joka korosti Sibeliuksen ruotsinkielisiä maalaisjuuria. Vuotta myöhemmin sukututkija Eeli Granit-Ilmoniemi teki Sibeliuksesta oman sukuselvityksensä, joka ilmestyi "Uudessa Suomettaressa". Sen mukaan Sibeliuksen esi-isät olivat lähinnä suomenkielisiä talonpoikia. Molemmat tutkimukset saivat hänet raivoihinsa, koska Sibelius oli pitänyt itseään aatelissukuisena. Sibeliuksen puisto
Kun Töölö vuonna 1906 asemakaavoitettiin, myös nykyinen puistoalue suunniteltiin jaettavaksi rakennuskortteleiksi, mutta vuonna 1916 se päätettiin muuttaa puistoksi. Aluksi puiston nimenä oli Humallahden puisto. Nykyisen nimensä se sai vuonna 1945 säveltäjämestari Jean Sibeliuksen 80-vuotispäivän kunniaksi. Kaksikymmentä vuotta myöhemmin myös Mannerheimintieltä Mechelininkadulle, puiston laidalle johtavan entisen Kammionkadun nimi muutettiin Sibeliuksenkaduksi. Jean Sibelius
Sibelius kuoli aivoverenvuotoon Ainolassa 20. syyskuuta 1957 ollessaan 91-vuotias.
Sibeliuksen kuoleman vuoksi Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokous vietti hiljaisen hetken. Puheenjohtaja Sir Leslie Munro lausui muistosanat: ”Sibelius kuului koko maailmalle. Musiikillaan hän rikastutti koko ihmissuvun elämää.” Sibelius haudattiin Suomen valtion kustannuksella Ainolan puutarhaan. In memoriam (Sibelius)
In memoriam op. 59 on Jean Sibeliuksen säveltämä hautajaismarssi Eugen Schaumanin muistoksi.
Sibelius sävelsi marssin Schaumanin ammuttua Nikolai Bobrikovin ensimmäisen sortokauden lopulla. Jean Sibelius
Ehdotuksia Sibeliuksen ja suomalaisen säveltaiteen liputuspäivästä on tehty 1980-luvulta alkaen. Sisäasiainministeriö suositti yleistä liputusta ensimmäisen kerran Sibeliuksen 140-vuotissyntymäpäivänä vuonna 2005. Almanakkatoimisto hyväksyi 2009 liputuspäivän merkittäväksi vuoden 2011 kalenteriin vakiintuneena liputuspäivänä. Sibeliuksen syntymäpäivä, 8. joulukuuta on liputuspäivä, suomalaisen musiikin päivä. Sinfonia nro 4 (Sibelius)
Jean Sibeliuksen sinfonia nro 4 a-molli op. 63 on vuonna 1911 valmistunut neliosainen sinfonia. Neljäs sinfonia on Sibeliuksen tuotannon merkittävimpiä teoksia. Sinfonia sisältää paljon ekspressiivisiä elementtejä, ja sen onkin katsottu olevan Sibeliuksen henkilökohtaisin sinfonia. Sibelius itsekin nimitti sävellystään "psykologiseksi sinfoniaksi". Erik Tawaststjernan mukaan sinfoniaan vaikuttivat aikakauden syvyyspsykologiset virtaukset, ja hän luonnehtii neljättä sinfoniaa "erääksi psykoanalyyttisen aikakauden merkittävimmistä dokumenteista". Kuuluisaksi on tullut myös Elmer Diktoniuksen antama lisänimi "pettuleipäsinfonia". Sibeliustalo
Sibeliustalo on konsertti- ja kongressikeskus Lahdessa Ankkurin kaupunginosassa Vesijärven rannalla. Sibeliustalo on nimetty säveltäjä Jean Sibeliuksen mukaan. Viipurin Lauluveikot
Viipurin Lauluveikkojen kunniamarssin "Kunniamarssi 1929" on säveltänyt kuoron kunniajäsen Jean Sibelius. Sibelius on säveltänyt kuorolle samoihin Eero Eerolan sanoihin kunniamarssit vuonna 1920 ("Kunniamarssi 1921") ja 1929. Viipurin Lauluveikot on Jean Sibelius -tietokannasta ilmenevän tiedon sekä Viipurin Lauluveikkojen tietojen mukaan ainoa kuoro, jolle Jean Sibelius on säveltänyt kunniamarssin. Sibelius (juna)
Sibelius oli VR:n junavuoro Helsingistä Pietariin, Venäjälle. Junan pääteasema Pietarissa oli nimeltään Suomen rautatieasema. Junat liikennöivät aamulla Venäjälle, ja illalla Suomeen. Juna pysähtyi matkan varrella Pasilassa, Tikkurilassa, Lahdessa, Kouvolassa, Vainikkalassa ja Viipurissa. Surusoitto
Surusoitto (opus 111b) on Jean Sibeliuksen säveltämä urkusävellys. Hän sävelsi sen vuonna 1931 pikavauhtia parissa päivässä Johanneksen kirkossa pidettyyn ystävänsä Akseli Gallen-Kallelan siunaustilaisuuteen. Kalevi Kiviniemi löysi käsin kirjoitetun version siitä noin vuonna 2005. "Surusoitto" on julkaistu myös painettuna, mutta se poikkeaa tästä ensimmäisestä, käsin kirjoitetusta teoksesta. Bengt von Törne
Von Törne opiskeli Helsingin musiikkiopistossa Erik Furuhjelmin johdolla vuosina 1910–1916, ja lisäksi hän oli saanut jonkin verran sävellystunteja Jean Sibeliukselta (1916–1917). Von Törnen sävellystuotantoon kuuluu muun muassa kuusi sinfoniaa, joista viimeinen valmistui 1966. Säveltäjä kirjoitti myös muuta orkesterimusiikkia, kuten sinfonisia runoja ja pianokonserton, sekä kolme jousikvartettoa. Hänen sävellyksensä ovat tyyliltään perinteisen tonaalisia. Sibeliuksen vaikutus ilmenee von Törnen sävellystuotannossa vahvana. Kuolema (näytelmä)
Kuolema on Arvid Järnefeltin vuonna 1903 ensi-iltansa saanut näytelmä. Musiikin näytelmään sävelsi Jean Sibelius. "Kuolema" kertoo Paavalin elämästä hänen äitinsä kuoleman jälkeen. Näytelmässä käydään läpi Paavalin kaikki elämänvaiheet. Jean Sablon
Jean Sablon (25. maaliskuuta 1906 Nogent-sur-Marne – 24. helmikuuta 1994 Cannes) oli ranskalainen chanson-laulaja ja näyttelijä. ”Ranskan Bing Crosbyksi” kutsuttu Sablon oli maansa ensimmäinen laulaja, joka ryhtyi käyttämään mikrofonia ja sen mahdollistamaa crooner-laulutyyliä. Hän edisti myös jazz-musiikin suosiota Ranskassa ja työskenteli muun muassa viulisti Stephane Grappellin ja kitaristi Django Reinhardtin kanssa. Sibelius (elokuva)
Sibelius on vuonna 2003 julkaistu Timo Koivusalon ohjaama ja käsikirjoittama elokuva säveltäjä Jean Sibeliuksesta. Elokuvassa seurataan Sibeliuksen elämää tämän lapsuudesta aina viimeisiin vuosiin saakka. Elokuvan alussa nähdään dokumenttifilmiä Sibeliuksen hautajaisista vuonna 1957. Sinfonia nro 8 (Sibelius)
Vuoden 1928 alkupuolella Sibelius suoritti yhden säännöllisistä matkoistaan Berliiniin säveltääkseen ja imeäkseen itseensä kaupungin musiikkielämää. Hän lähetti Ainolle viestejä työn edistymisestä eteenpäin. Palattuaan syyskuussa kotiin Ainolaan hän kertoi siskolleen, että hän tekee "uutta teosta, joka lähetetään Amerikkaan. Se vaatii vielä aikaa. Mutta kyllä se siitä". Kuitenkin kun joulukuussa 1928 hänen tanskalainen julkaisijansa Wilhelm Hansen kysyi häneltä teoksen edistymisestä, Sibelius oli vähemmän yhteistyöhaluinen; Sibelius kertoi, että sinfonia oli olemassa vain hänen päässään. Tuon jälkeen Sibeliuksen sinfonian edistymistä koskevista ilmoituksista tuli monitulkintaisia, joskus ristiriitaisia ja vaikeasti seurattavia. Sibeliuksen syntymäkoti
Sibeliuksen syntymäkoti on Hämeenlinnan keskustassa sijaitseva kotimuseo, joka on perustettu vuonna 1965. Hallinnollisesti museo kuuluu Hämeenlinnan kaupunginmuseon alaisuuteen. Osoitteessa Hallituskatu 11 sijaitsevan puurakennuksen rakennutti Henrik Hernstedt vuonna 1834. Säveltäjämestari Jean Sibelius syntyi talossa vuonna 1865 ja asui siellä lapsuusvuotensa. Rakennuksessa on toteutettu sen historian aikana useita muutostöitä ja remontteja, joista viimeisin toteutettiin vuonna 2007. Viimeisimmässä restauroinnissa oli tavoitteena kunnostaa museorakennus mahdollisimman tarkasti Sibeliuksen varhaislapsuuden eli 1860-luvun aikaiseen asuun. Museoon on mahdollista hankkia yhteislippu, jolla pääsee kolmeen keskustan museokohteeseen eli Museo Skogsteriin, Sibeliuksen syntymäkotiin sekä Palanderin taloon. Jean Gebser
Jean Gebser (20. elokuuta 1905 – 14. toukokuuta 1973) oli saksalaissyntyinen filosofi, kielitieteilijä ja runoilija. Gebser oli sekä tutkija, taiteilija että mystikko. Hän asui Italiassa, Espanjassa, Ranskassa sekä Sveitsissä, jossa kirjoitti suurimman osan teoksistaan. Jules-Albert de Dion
Jules-Albert De Dion kuoli vuonna 1946, 90 vuoden ikäisenä. Hänet on haudattu Pariisiin, Montparnassen hautausmaalle. Perheen kotipaikan kappelissa, Pas-de-Calais:n Audincthun:ssa on muistolaatta myös hänelle. Ernst Mielck
Myöhemmin Mielckin musiikillinen testamentti jäi unholaan uuden sinfonikon ja kansallissäveltäjän Jean Sibeliuksen myötä 1899. Toisin kuin Sibelius, Mielck oli konservatiivi eikä osallistunut musiikillaan kansallisiin ja poliittisiin kamppailuihin tsaarinvaltaa vastaan. 1405 Sibelius
1405 Sibelius on suomalaisen tieteilijä Yrjö Väisälän 12. syyskuuta 1936 Turussa löytämä asteroidi. Se on nimetty Suomen kansallissäveltäjä Jean Sibeliuksen mukaan. Se kiertää Aurinkoa asteroidien päävyöhykkeellä Marsin ja Jupiterin välissä. Sen alkuperäinen tilapäinen nimi oli 1936 RE. Asteroidin läpimitta on 12,18 kilometriä ja kiertoaika 3,38 vuotta. Jean Sibelius
Sibeliuksen kuva oli vuodesta 1986 lähtien euron käyttööntuloon saakka suomalaisessa 100 markan setelissä. Jean Simmons
Jean Merilyn Simmons (31. tammikuuta 1929 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta – 22. tammikuuta 2010 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) oli englantilainen näyttelijä. Christian Sibelius
Christian Sibelius (28. maaliskuuta 1869 Hämeenlinna – 2. heinäkuuta 1922 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, professori ja psykiatrian uudistaja. Jean Sibelius
Tiettävästi Sibeliuksen viimeinen julkinen sävellys on Akseli Gallen-Kallelan hautajaisiin syntynyt "Surusoitto" uruille op. 111b (1931), joka Aino Sibeliuksen mukaan perustuu kahdeksannen sinfonian materiaaliin. Säveltäjä kamppaili vuosikausia kapellimestari Serge Koussevitzkyn Bostonin sinfoniaorkesterin tilaaman kahdeksannen sinfonian kanssa. Sibeliuksen on oletettu polttaneen kaiken kahdeksanteen sinfoniaan liittyvän aineiston 1940-luvulla. Kuitenkin vielä 1950-luvulla Jean Sibelius totesi, että kahdeksas sinfonia on valmis luonnoksena. Jaakko Ilves
Jaakko Ilves (s. 9. heinäkuuta 1953) on suomalainen viulisti ja Sibelius-Akatemian viulumusiikin lehtori. Ilves on säveltäjä Jean Sibeliuksen tyttärenpojanpoika ja toimii Sibeliuksen perikunnan asioidenhoitajana. Julkisesti hän on viime vuosina konsertoinut Ainolan Sibelius-museossa. Jaakko Ilves on esitelmöinyt Järvenpäässä pidettävillä Jean Sibelius -festivaaleilla ja toiminut Jyväskylän ja Kuopion viulukilpailujen tuomaristossa sekä Sibelius-Seuran luottamustehtävissä, kuten Jean Sibelius -viulukilpailujen tuomaristossa ja järjestelytoimikunnassa. Jean Sibelius
Nykyisen tekijänoikeuslain mukaan Sibeliuksen tuotanto vapautuu tekijänoikeudesta 1.1.2028, jolloin on kulunut 70 vuotta hänen kuolinvuotensa päättymisestä. Sibelius-museo
Sibelius-museo (, ) on Turussa tuomiokirkon tuntumassa sijaitseva musiikkimuseo. Museon kokoelmiin kuuluu laaja kokoelma historiallisia soittimia eri puolilta maailmaa. Museossa on myös mittava musiikkiarkisto, jonka kokoelmissa on paitsi Jean Sibeliukseen myös runsaasti muihin säveltäjiin, muusikoihin ym. liittyvää arkistomateriaalia (käsikirjoituksia, painettuja nuotteja, äänitteitä, valokuvia, konserttiohjelmia jne.). Museo toimii Piispankadun varrella sijaitsevassa Woldemar Baeckmanin vuonna 1968 suunnittelemassa modernistisessa, raakabetonisessa rakennuksessa. Museota rahoittaa Stiftelsen för Åbo Akademi. Sinfonia nro 2 (Sibelius)
Jean Sibeliuksen sinfonia nro 2 D-duuri op. 43 on vuonna 1902 valmistunut orkesterisävellys. Teoksen kantaesitys oli 8. maaliskuuta 1902 Sibeliuksen itsensä johtamana ja Helsingin kaupunginorkesterin soittamana. Sibelius teki sinfoniaan joitain tarkistuksia, ja uusi versio esitettiin ensimmäisen kerran Tukholmassa Armas Järnefeltin johdolla 10. marraskuuta vuonna 1903. Suomi 1950-luvulla
Jean Sibelius oli kansallinen monumentti, jonka sävelteoksiin liittyviä arvoja ei hevin kyseenalaistettu. Toisen maailmansodan jälkeistä taidemusiikkia määrittää ensisijaisesti suhde säveltaiteelliseen modernismiin. Einar Englund oli tehnyt pesäeroa Suomen taidemusiikkia hallinneeseen sibeliaaniseen perinteeseen jo 1940-luvulla ja häntä pidettiin aikalaisarvioissa sinfonisen tradition uudistajana. 1950-luvulla haluttiin ottaa vielä enemmän etäisyyttä kansallisena pidettyyn musiikkityyliin modernististen sävellystekniikoiden avulla. Samalla tultiin uudistaneeksi taidemusiikkia ja siihen liittyvää kulttuuria aina rakenteita myöten. Jean Sibelius
Sota-ajan ankeus alkoi haihtua vuonna 1919, jolloin Sibelius osallistui pitkästä aikaa kansainvälisille musiikkijuhlille, Pohjoismaiden musiikkipäiville. Matkan yhteydessä hän tapasi toisen suuren pohjoismaisen sinfonikon, Tanskan Carl Nielsenin. Bardi (sävellys)
Bardi, op. 64, on Jean Sibeliuksen vuonna 1913 säveltämä sinfoninen runo. Viulukonsertto (Sibelius)
Viulukonsertto, op. 47 d-molli on Jean Sibeliuksen konsertto, joka lopullisessa muodossaan valmistui vuonna 1905. Se on 1900-luvun viulukonsertoista eniten levytetty. Jean Sibelius
Timo Koivusalo on ohjannut Sibeliuksesta elokuvan "Sibelius", joka sai ensi-iltansa syyskuussa 2003. Nuorta Sibeliusta tulkitsee Martti Suosalo ja vanhempaa Sibeliusta Heikki Nousiainen. Olin Downes
Olin Downes oli vilkkaassa kirjeenvaihdossa Jean Sibeliuksen kanssa ja vieraili useaan otteeseen Ainolassa. Sinfonia nro 4 (Sibelius)
Teos sijoittuu aikakaudelle, jolloin Sibelius oli kurkunpäänleikkauksen vuoksi pidättäytynyt suurilta intohimoiltaan sikareilta ja alkoholilta kahdeksaksi vuodeksi (1908–1916). Kauden teokset ovatkin suurelta osin tummanpuhuvia. Neljännen sinfonian syntyyn on saattanut vaikuttaa myös Kolille vuonna 1909 tehty matka, vaikka kantaesityksen musiikkiarvostelija "Bis" Wasenius sai Sibeliuksen närkästymään Waseniuksen tehtyä Kolista sinfonian ohjelmallisen sisällön. Sinfonian kantaesitys oli Helsingissä 3. huhtikuuta 1911; säveltäjä johti Helsingin kaupunginorkesteria. Kantaesityksessä teos sai hämmentyneen vastaanoton. Ensimmäisen levytyksen tekivät Leopold Stokowski ja Philadelphian orkesteri vuonna 1932.Häilyvä tunnelma virittyy heti tritonus-intervallin leimaamissa ensimmäisissä tahdeissa. Vasta sellon mietteliäs soolo vakiinnuttaa tonaliteetin a-molliin. F-duurissa alkava scherzo-osa käynnistyy oboen leikkisällä teemalla. Myöhemmin musiikki muuttuu dissonoivaksi ja ristiriitaiseksi. Kolmas osa (Il tempo largo) on Sibeliuksen ehkä vaikuttavin hidas sinfoniaosa. Musiikki kasvaa aforistisista aiheista tuskaisiin huipennuksiin intensiteetin noustessa kerta kerralta. Finaali alkaa leikkisästi toisen osan mieleen tuoden. Musiikki kuitenkin kehittyy eri sävellajien väliseksi kamppailuksi ja sisältää materiaalia keskeneräisestä orkesterilaulusta "Korppi" (Edgar Allan Poe). Kooda henkii vahvaa kuolemanläheisyyttä. Sinfonia päättyy jousien raskaisiin a-molli-sointuihin. Jean Sibelius
Suomessa Sibeliuksesta tuli osa vapaamuotoista, eri aloja edustavien taiteilijoiden nuorsuomalaishenkistä ryhmää, jonka muodostivat hänen lisäkseen Akseli Gallen-Kallela, Pekka Halonen, Eero Järnefelt ja Arvid Järnefelt, Eino Leino, Robert Kajanus, Juhani Aho sekä Eero Erkko. Useat ryhmän jäsenistä muodostivat sittemmin naapuriyhteisön Tuusulanjärven ympäristöön. Helsingissä Sibelius tutustui kuuluisaan italialais-saksalaiseen pianistiin ja säveltäjään Ferruccio Busoniin, josta tuli Sibeliuksen musiikin uskollisimpia puolestapuhujia.