Mikä Panama-skandaali oli?
Panama-skandaali
Panama-skandaali oli Ranskassa vuonna 1892 julkisuuteen tullut korruptioskandaali, joka liittyi Panaman kanavaa rakentaneen yhtiön talousvaikeuksiin, ja johon oli sotkeentunut suuri joukko tunnettuja poliitikkoja. Tapaus horjutti kolmannen tasavallan poliittista järjestelmää. Panama-skandaalin on sanottu olleen koko 1800-luvun suurin korruptioskandaali. Kanavayhtiön konkurssin vuoksi Panaman kanavan rakentaminen siirtyi myöhemmin Yhdysvalloille.
Panaman paperit
Panama papereissa oli 2 miljardin dollarin ketju Vladimir Putiniin. Venäjän presidentin paras ystävä sellisti Sergei Roldugin liittyy Venäjän valtionpankin rahojen salaiseen siirtoon ulkomaille. Osa liittyy hiihtokeskukseen, jossa Putinin tytär Katerina vihittiin 2013. Dokumentit osoittavat kuinka Putinin lähipiirin henkilöistä on tullut varakkaita. Hänen ystävänsä ovat tienanneet miljoonia sopimuksissa, jotka eivät olisi toteutuneet ilman Vladimir Putiinin hyväksyntää. Varoja siirrettiin Sveitsin, Panaman Mossack Fonsecan ja Kyproksen kautta. Panama
Torrijosin jälkeen Panaman tosiasialliseksi johtajaksi nousi Manuel Noriega, jonka Yhdysvallat syrjäytti sotilaallisella hyökkäyksellä joulukuussa 1989. Noriegan jälkeen Panamaan palautettiin demokratia, ja presidentiksi nousi opposition Guillermo Endara. Vuoden 1994 presidentinvaaleissa voittoon nousi kuitenkin jälleen Torrijosia ja Noriegaa tukeneen PRD-puolueen Ernesto Pérez Balladares. PRD:n ehdokas hävisi 1999 presidentinvaalissa Mireya Moscosolle, mutta toukokuun 2004 presidentinvaaleissa voittajaksi nousi jälleen PRD:ta edustanut Omar Torrijosin poika Martín. Panaman paperit
Muutama päivä tietovuodon jälkeen Vasemmistoliitto ilmoitti vaihtavansa pankkia. Myöhemmin myös SDP, AKT, Perussuomalaiset ja TEAM ilmoitti lopettavan yhteistyönsä pankkikonserni Nordean kanssa. Panaman kanavan historia
Panaman kanavavyöhykkeen pieni amerikkalainen väestö eli alueella hyvin eristäytynyttä elämää. Heillä oli omat koulut, sairaalat ja ravintolat, joissa he nauttivat korkeatasoista elämää piilossa maan valtaväestöltä. Panaman kansantalous ja maata hallitseva eurooppalaisperäinen eliitti oli 1920- ja 1930-luvuilla sidoksissa kanavaan, jonka kautta se oli puolestaan riippuvainen yhdysvaltalaisesta pääomasta. Yhdysvaltain dollarista tuli maan virallinen maksuväline, vaikka tavallisten panamalaisten keskuudessa puhutaankin edelleen Panaman balboasta. Ainoastaan kolikot ovat paikallisia, seteleinä käytetään yhdysvaltalaisia.
Kanavavyöhykkeellä toimi myös kaksi suurta yhdysvaltalaista monikansallista yritystä. Kumiyhtiö Goodyear Rubber ja hedelmäyhtiö United Fruit Company saivat toimia maassa lähes monopolin asemissa. Yhdysvaltalainen sähköyhtiö huolehti Panaman kaupungin sähköntarpeesta. Sama koski myös muuta kaupungin infrastruktuuria, jota hoitivat yhdysvaltalaiset yhtiöt. Keke Rosberg
Rosbergin nimi mainittiin vuodetuissa luottamuksellisissa asiakirjoissa, ns. Panaman papereissa, jotka sisältävät tietoja offshore-yrityksestä niiden veroparatiiseihin sijoittamista varoista. Panaman kanavan historia
Ajatus kanavan sijoittamisesta Nicaraguaan oli myös ollut esillä, sillä maan suurimmalta järveltä Nicaraguanjärveltä ei olisi ollut vaikeata päästä Karibianmereltä Tyynellemerelle. Kanava kuitenkin rakennettiin Panamaan, sillä kannas on siellä kapeampi kuin missään muualla Keski-Amerikassa. Vuoteen 1889 mennessä ranskalaisten hanke oli törmännyt moniin ongelmiin. Lukuisat onnettomuudet, kanavan yhtiön rahoituskriisi ja korruptioskandaalit pakottivat Ranskan luopumaan keskeneräisestä kanavahankkeesta vuoden 1889 lopussa. Vuonna 1903 Yhdysvaltain presidentti Theodore Roosevelt osti Ranskalta keskeneräisen kanavatyömaan hintaan 40 miljoonaa dollaria. Rakennustyöt alkoivat vuonna 1904, ja kanava avattiin liikenteelle vuonna 1914. Panaman kanavan historia
1900-luvun vaihteessa Yhdysvallat kävi sotaa Espanjaa vastaan ja saavutti vaikutusvaltaa alueella. Panama, joka oli ollut osana Kolumbiaa jo siitä lähtien, kun De Lesspsin rakennusprojekti oli alkanut kannaksella, oli alkanut vaatia itsenäisyyttä. Itsenäistymispyrkimykset johtivat konservatiivien ja liberaalien väliseen valtataisteluun, joka yltyi sisällissodaksi (tuhannen päivän sota) vuonna 1899. Yhdysvaltain diplomaattinen väliintulo vuonna 1902 päätti sisällissodan ja johti lopulta koko Panaman miehitykseen. Panaman paperit
Sveitsissä vuodesta 1992 lähtien asunut Hannes Kulvik, joka on tunnettu esimerkiksi Kouri-kaupoista, on Ylen Spotlight-ohjelman mukaan ollut Mossack Fonsecan pitkäaikainen asiakas ja perustanut koko 2000-luvulla yrityksiä lähinnä Brittiläisille Neitsytsaarille ja muokannut niiden rakenteita. Osa yhtiöistä on ohjelman ilmestymisen aikaan ollut edelleen toiminnassa. Spotlight on saanut tietonsa kirjeenvaihdosta, jota Kulvikin Sveitsissä toimiva yhtiö on käynyt Mossack Fonsecan kanssa. Ohjelma mainitsee kuusi yritystä, joista kolme ovat Suomeen rekisteröityjä. Suomeen rekisteröityjen yrityksien yhteyksistä veroparatiiseihin ohjelma ei mainitse. Haastattelupyyntöön Kulvik vastasi kieltävästi kommentoiden olevansa liian vanha sellaiseen. Panamankannas
Vielä 20 miljoonaa vuotta sitten nykyisen Panaman kohdalla oli Atlantin ja Tyynenmeren yhdistävä meri. Pinnan alla kuitenkin Tyynenmeren laatta liukui Karibian laatan alle ja nostatti merenalaisia tulivuoria. Noin 15 miljoonaa vuotta sitten osa vuorista oli noussut jo saariksi. Seuraavien miljoonien vuosien aikana muodostui uusia saaria ja samalla merenpohja nousi hiljalleen, ja noin 3 miljoonaa vuotta sitten Pohjois- ja Etelä-Amerikan yhdistävä kannas oli muodostunut. Rauno Puolimatka
YLE MOT uutisoi vuonna 2016 Panama-papereihin liittyen Puolimatkan perustaneen Rapu Global -nimisen yhtiön Panamaan vuonna 2005. Panaman kaupparekisteristä selviää, että yhtiö lopetettiin joulukuussa 2015. Panaman paperit
Asiakirjat sai alun perin haltuunsa saksalainen sanomalehti "Süddeutsche Zeitung" vuonna 2015 nimettömästä lähteestä. Saksalaislehti on jakanut aineiston kansainvälisen tutkivien toimittajien järjestön ICIJ:n kanssa. Useat sadat toimittajat useista eri maista ovat tutkineet asiakirjoja; Suomessa tutkintaa ovat tehneet Ylen "MOT" ja "Spotlight". Panaman kanavan historia
Virallisesti kanavan siirtyminen kokonaan Panaman haltuun tapahtuisi 31. joulukuuta 1999. Panaman kanavan historia
Uusi Panaman kanava oli merkittävä taloudellinen tekijä pienen, lähinnä kumista ja banaaneista riippuvaisen valtion kansantaloudelle. Kanava loi kuitenkin myös jännitteitä alueelle, sillä maata hallitseva pieni eurooppalaisperäinen eliitti ei katsonut hyvällä alueelle jääneitä kymmeniätuhansia afrokaribialaisia työläisiä. Vierastyöläisten oli alun perin määrä lähteä kanavalta työmaan valmistuttua. Panaman paperit
Asiakirjoista paljastuu, että Nordean Luxemburgin-yksikkö olisi vuosina 2004–2014 perustanut asiakkailleen Panamaan ja Brittiläisille Neitsytsaarille lähes 400 veroparatiisiyhtiöitä. Nordean hallinnoimissa postilaatikkoyrityksissä useissa tapauksissa vastuuhenkilöillä ei ole mitään valtaa yrityksessä. Vastuussa on ollut jopa kuolleita henkilöitä. Panaman kanavan historia
Tämän jälkeen Panamassa ja kanavavyöhykkeellä syttyi vakavia mellakoita. Tuona aikana väkivaltaiset mielenosoitukset Panaman eri kaupungeissa ja kanavavyöhykkeellä eskaloituivat useiden päivien mellakoiksi, joiden seurauksena ammuskeltiin, mellakoitiin ja osoitettiin mieltä Yhdysvaltain poliittista ja sotilaallista läsnäoloa vastaan. Panaman kanavan historia
Toisen maailmansodan jälkeinen aikakausi ei synnyttänyt valtavia avoimia kansallistuntoja panamalaisten keskuudessa. Panaman kansantalouden suurin tulojen kohde oli vielä tuolloinkin banaanit, vaikka kanava oli huomattava työnantaja sekä tulonlähde Panamalle. Émile Loubet
Loubet'n kokemus hallitustyöskentelystä oli kuitenkin hyvin rajoitettu. Hän oli ollut ministerinä vain Pierre Tirardin toisessa hallituksessa, jossa hän toimi yleisten töiden ministerinä joulukuusta 1887 huhtikuuhun 1888. Kaksi vuotta myöhemmin tasavallan presidentti Sadi Carnot nimitti hänet pääministeriksi, jota tehtävää hän hoiti helmikuusta marraskuuhun 1892. Hän oli samalla myös sisäministerinä. Loubet’n hallitus kaatui kuitenkin Panama-skandaalin myrskyisässä selvittelyssä. Hän jäi seuraajansa Alexandre Ribot’n muodostaman hallituksen sisäministeriksi. Panama
Panaman kanavaa oli suunniteltu ensimmäistä kertaa jo 1500-luvulla, ja vuosina 1880–1889 ranskalainen kanavayhtiö teki Ferdinand de Lessepsin johdolla ensimmäisen yrityksen kanavan rakentamiseksi. Hankkeen kaaduttua kanavayhtiön konkurssiin Yhdysvaltain presidentti Theodore Roosevelt käynnisti sen uudelleen 1902. Yhdysvaltain hallitus katsoi kuitenkin Kolumbian asettamat ehdot liian vaativiksi ja käynnisti suunnitelman Panaman irrottamiseksi Kolumbiasta. Yhdysvaltain tukemana Panama itsenäistyi 3. marraskuuta 1903 ja luovutti Yhdysvaltain hallintaan Panaman kanavavyöhykkeen. Jimmy Carter
Ulkopolitiikan alalla Carterin tärkeimmät saavutukset olivat sopimus Panaman kanavasta, Camp Davidin rauha Israelin ja Egyptin välillä, SALT II -aserajoitussopimus Neuvostoliiton kanssa ja diplomaattisuhteiden solmiminen Kiinan kansantasavallan kanssa. Sisäpolitiikassa hän perusti liittovaltion energia- ja koulutusvirastot sekä ajoi läpi ympäristöä suojelevia lakeja. Panaman kanavan historia
Panamassa oli ollut mielenosoituksia jo aiemmin 1950-luvulla koskien Yhdysvaltain läsnäoloa kanavalla, mutta 9. tammikuuta 1964 järjestettiin ensimmäinen vakava mielenosoitus, joka yltyi avoimeksi verilöylyksi. Watergate-skandaali
Skandaalin poliittiset ja journalistiset vaikutukset myöhempään kehitykseen ovat olleet merkittävät. Monet suuremmat skandaalit ovat sittemmin saaneet peräänsä "gate"-liitteen – myös Yhdysvaltojen ulkopuolella. Esimerkkeinä voidaan mainita muun muassa Whitewatergate, Contra-/Irangate ja Climategate. Suomessa pääministeri Jäätteenmäen eroon johtanutta tietovuotoa keväällä 2003 on kutsuttu Irakgateksi. Panamankannas
Panamankannas on Panaman valtion alueella oleva kapea maakaistale, joka erottaa Atlantin ja Tyynenmeren toisistaan ja yhdistää Pohjois- ja Etelä-Amerikan. Panamankannaksen läpi kulkee Panaman kanava. Panaman kanavan historia
Panaman presidenttinä toimi vuosina 1912–1924 populistinen Belisario Porras, jonka aikana maahan perustettiin hallitusta myötäileviä Panaman työväenliitto sekä sosialistinen Työläisten yleinen ammattiliitto. Panamaan tuli myös paljon sosialisteja, anarkisteja ja internationalisteja Euroopasta ja muualta Latinalaisesta Amerikasta. Panama-skandaali
Kanavayhtiön taloussotkuista käynnistettiin muutaman vuoden viiveellä oikeustutkinta. Syksyllä 1892 sanomalehdet "La Libre Parole" ja "La Cocarde" syyttivät Ranskan hallituksen ministereitä rikoskumppanuudesta yhtiön johdon kanssa. Ilmeni, että kanavayhtiö oli lahjonut lukuisia poliitikkoja, pankkeja ja lehdistöä varmistaakseen vuoden 1888 lainapäätöksen hyväksymisen. Todisteet lahjonnasta kaivoi esiin lehtimies Édouard Drumont. Varsinkin oppositiossa olleet rojalistit tarttuivat tapaukseen voidakseen hyökätä vallassa olleita tasavaltalaisia vastaan. Rojalistinen kansanedustaja Jules Deldhaye väitti yli 150:n edustajainkamarin jäsenen ottaneen vastaan lahjuksia. Tapausta tutkimaan asetettiin parlamentaarinen komitea. Syytetyiksi joutui lopulta kaikkiaan 510 kansanedustajaa ja kuusi ministeriä. Iäkäs Ferdinand de Lesseps ja hänen poikansa Charles joutuivat oikeuteen. Skandaalin seurauksena Émile Loubet’n hallitus erosi 28. marraskuuta 1892. Panaman paperit
Tietovuodon asiakirjoista ilmenee myös useita alempitasoisia valtioiden viranhaltijoita, heidän sukulaisiaan ja yhteistyökumppaneita, jotka ovat sidoksissa keskenään, esimerkiksi seuraavista maista: Algeriasta, Angolasta, Argentiinasta, Azerbaidzanista, Botswanasta, Brasiliasta, Chilestä, Ecuadorista, Egyptistä, Espanjasta, Etelä-Afrikasta, Ghanasta, Guineasta, Hondurasista, Intiasta, Islannista, Isosta-Britanniasta, Israelista, Italiasta, Kambodžasta, Kanadasta, Kazakstanista, Keniasta, Kiinasta, Kongosta, Kreikasta, Malesiasta, Maltasta, Marokosta, Meksikosta, Nigeriasta, Norsunluurannikolta, Pakistanista, Panamasta, Perusta, Pohjois-Koreasta, Puolasta, Ranskasta, Ruandasta, Sambiasta, Saudi-Arabiasta, Senegalista, Syyriasta, Taiwanista, Unkarista, Venezuelasta ja Venäjältä. Panaman kanavan historia
Vuodesta 1914 kanavavyöhykettä hallinnut siviilikuvernöörin virka lakkautettiin. Viimeisenä kuvernöörinä oli Harold Parfitt, joka toimi virassa vuosina 1975–1979. Hänen seuraajansa Dennis McAuliffe toimi Panama Canal Commissionin ensimmäisenä hallintovirkamiehenä vuoteen 1989 asti. 
Sopimuksessa korostettiin, että vain Panaman lippu liehuisi siitä lähtien Panaman kanavan yllä, ja Yhdysvaltain lippu laskettaisiin alas vuoteen 1979 mennessä. Panaman paperit
Tietovuodon asiakirjat osoittavat, että Mossack Fonsecan kautta on kulkenut noin kaksi miljardia Yhdysvaltain dollaria. Useat holdingyhtiöt harjoittivat liiketoimintaa pakotelistalla olleiden tahojen, kuten asekauppiaiden ja diktaattorien sukulaisten kanssa pakotteiden ollessa voimassa. Mossack Fonseca on toimittanut palveluita Seychelleihin Pangates International -nimiselle yritykselle, jonka Yhdysvaltojen hallitus uskoo toimittaneen lentopolttoainetta Syyrian hallitukselle sisällissodan aikana, ja jatkaneen pakotteista huolimatta elokuuhun 2015 asti yrityksen paperitöiden hoitamista sekä todistaneen yrityksen olleen hyvässä asemassa oleva yritys. Sadi Carnot (Ranskan presidentti)
Carnot toimi vuodesta 1878 yleisten töiden ministeriön alivaltiosihteerinä ja vuodesta 1880 itse ministerinä. Vuonna 1885 hänestä tuli edustajainkamarin varapuhemies sekä kauppa- ja valtiovarainministeri. Carnot valittiin presidentiksi joulukuussa 1887. Presidenttikaudellaan hän joutui vastaamaan muun muassa kenraali Georges Boulangerin sekä radikaalin työväenliikkeen aiheuttamiin haasteisiin. Ranskan johtoa koetteli myös vuoden 1892 Panama-skandaali. Carnot onnistui kuitenkin säilyttämään suosionsa. Hänen kautensa myönteisiä symbolisia tapahtumia olivat vallankumouksen satavuotisjuhla ja Pariisin maailmannäyttely vuonna 1889. Panaman kanavan historia
Goethalsin johdolla työmaalla ei sallittu minkäänlaista lakkoilua eikä työnseisauksia. 11 vuotta Goethalsin johtamat pioneerijoukot kaivoivat yhdessä tuhansien muiden työläisten kanssa kanavaa Karibialta kohti Tyyntämerta. Suurin osa työläisistä oli läheisiltä Karibian saarilta tulleita afrokaribialaisia sopimustyöläisiä. 5 600 rakennustyömiestä kuoli rakennustöiden aikana. Panaman kanavavyöhyke
Panaman kanavavyöhyke (, ) oli Panaman alueella sijainnut pinta-alaltaan 1 430 km² laajuinen Yhdysvaltain territorio, joka käsitti Panaman kanavan ja sitä ympäröivän viiden mailin (noin 8 km) levyisen alueen, pois lukien Panamán ja Colónin kaupungit, jotka muuten olisivat päätyneet osaksi kanavavyöhykettä. Kanavavyöhyke perustettiin 1903 ja se lakkasi olemasta 1979, jolloin alue siirtyi Panaman hallintaan.
Kanavavyöhykkeen pääkaupunkina toimi Balboa. Panamahattu
Panamahattu on panamapalmun ("Carludovica palmata") lehtiliuskoista punottu lierihattu. Nimestään huolimatta panamahattu on kotoisin Ecuadorista, joka on myös sen tärkein valmistusmaa. Panamahattu tuli kuitenkin tunnetuksi maailmalla Panaman kautta: joko Panaman kanavan rakennustöiden yhteydessä tai hatun kauppareitin välisataman nimestä. Panaman kanavan historia
Panaman kanavan historian ensimmäinen askel otettiin jo vuonna 1513, kun espanjalainen tutkimusmatkailija Vasco Núñez de Balboa ylitti Panamankannaksen ensimmäisenä eurooppalaisena. Siitä lähtien käynnistettiin useita hankkeita kanavan rakentamiseksi. Ne kaikki kuitenkin jäivät pelkästään paperiasteelle. Varsinainen kanavahanke alkoi virallisesti vuonna 1880, kun Ranska päätti aloittaa sen rakentamisen. Skandaali (vuoden 1989 elokuva)
Skandaali ("Scandal") on brittiläinen draamaelokuva vuodelta 1989. Se pohjautuu Britanniassa vuonna 1963 paljastuneeseen Profumo-skandaaliksi kutsuttuun seksi- ja vakoilujupakkaan, joka johti Harold Macmillanin hallituksen eroon. Elokuva oli televisioelokuvia ohjanneen Michael Caton-Jonesin ensimmäinen pitkä teatterielokuva. Sen pääosia esittävät John Hurt, Joanne Whalley ja Bridget Fonda."Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano pitää elokuvaa sopivan dekadenttina tarinana, jossa loistelias 1960-luvun alun musiikki pysyy sopivasti taustalla. Hän antaa "Skandaalille" neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. Piacenza-vaihe
Panamankannas oli alkanut sulkeutua jo 13–10 miljoonaa vuotta sitten, jolloin tulivuorisaaria nousi sinne merestä. 
5 miljoonaa vuotta sitten koko maapallon syvävesi oli 3,5 astetta nykyistä lämpimämpää. Kannas oli mannerliikuntojen mukana sulkeutua moneen otteeseen, mutta sulkeutui lopullisesti viimeistään noin 3,0–2,5 miljoonaa vuotta sitten. Syvemmällä oleva keskivesikierto katkesi Tyynenmeren ja Karibianmeren väliltä ensi kerran jo 4,5–4,0 miljoonaa vuotta sitten avautuakseen pariin otteeseen noin 3,8 ja 3,4–3,3 miljoonaa vuotta sitten. Yhdysvaltain historia
Yhdysvallat oli harjoittanut lähtökohtaisesti koko 1800-luvun ajan Monroen oppia, jonka mukaan Yhdysvallat rajoitti ulkopoliittisen toimintansa läntiselle pallonpuoliskolle ja kielsi Euroopan valtioita harjoittamasta siirtomaapolitiikkaa Amerikoissa. Kun laajeneminen länteen oli saatettu loppuun, katseet suunnattiin Latinalaiseen Amerikkaan, jossa Yhdysvallat alkoi soveltaa taloudellista vaikutusvaltaansa. Presidentti Theodore Roosevelt otti maansa haltuun Panaman kanavan rakennushankkeen 1904. Roosevelt murensi presidenttikaudellaan myös suuriksi kasvaneiden yritysten kuten Standard Oilin valtaa. Panama
Panaman ensimmäinen perustuslaki antoi Yhdysvalloille mahdollisuuden puuttua sotilaallisesti Panaman sisäisiin asiohin, jos maassa oli levottomuuksia. Yhdysvallat käyttikin oikeuttaan vuosina 1908, 1912, 1918 ja 1925. Panama oli vuosina 1903–1968 varakkaan oligarkian hallitsema perustuslaillinen demokratia. Omar Torrijosin johtama sotilasjuntta syrjäytti siviilit vallasta 1968. Torrijosin populistinen hallinto jatkui hänen kuolemaansa 1981. Torrijosin kaudella 1977 tehdyssä Torrijosin-Carterin sopimuksessa Yhdysvallat lupasi luovuttaa kanava-alueen Panaman hallintaan 31. joulukuuta 1999 mennessä. Crédit Mobilier of American skandaali
Crédit Mobilier of America -skandaali oli 1870-luvun alussa alkanut poliittinen skandaali Yhdysvalloissa. Skandaali liittyi Credit Mobilier of America -nimiseen rakennusyhtiöön, joka teki rakennustöitä valtiontukia saaneelle Union Pacific Railroad -rautatieyhtiölle. Useat yhdysvaltalaiset kongressiedustajat olivat osakkaina Crédit Mobilier of Americassa, mikä herätti epäilyjä siitä, että osakkaina olleet kongressiedustajat olisivat käyttäneet asemaansa kongressissa heikentääkseen yritykseen kohdistunutta viranomaisvalvontaa. Panaman paperit
Asiakirjat sisältävät muun muassa offshore-yhtiöiden osakkeenomistajien henkilötietoja sekä kyseisten yhtiöiden johtajien tietoja. Asiakirjat identifioi (esimerkiksi yrityksien osakkeenomistajina ja johtajina) nykyisiä valtioiden johtajia viidestä maasta; Argentiinasta, Islannista, Saudi-Arabiasta, Ukrainasta ja Yhdistyneistä arabiemiirikunnista. Lisäksi asiakirjat identifioivat valtioiden viranomaisia, näiden lähisukulaisia ja läheisiä, maiden johtohenkilöitä yli 40 maasta, esimerkiksi Brasilian, Kiinan, Perun, Ranskan, Intian, Malesian, Meksikon, Pakistanin, Romanian, Venäjän, Etelä-Afrikan, Espanjan, Syyrian ja Ison-Britannian hallituksista. Vuodetuissa asiakirjoissa on sekä valtionjohtoa, rikollisia että yksityishenkilöitä. Aineistossa on myös satoja suomalaisnimiä. Paljastuksia alettiin julkaista maailman johtavissa tiedotusvälineissä Suomen aikaa 3. huhtikuuta 2016 kello 21.00. Panama (täsmennyssivu)
Panama tarkoittaa seuraavia:
Aihepiiriin liittyy myös seuraava: Panaman kanavan historia
Panamassa separatistit ajoivat maakunnan irtautumista Kolumbiasta. Separatistit liittoutuivat Yhdysvaltojen kanssa Kolumbiaa vastaan, jotta itsenäisyyssuunnitelma toteutuisi näin kansainvälisellä tuella. Yhdysvalloille panamalaisten separatismi sopi hyvin, koska näin keskeneräinen kanavaprojekti saatettaisiin valmiiksi ilman viivyttelyä Kolumbian taholta. Dreyfusin tapaus
Dreyfusin tapauksella oli huomattavat vaikutukset Ranskan sisäpolitiikkaan. Radikaalit nousivat ratkaisevaan asemaan vuonna 1899 perustetussa hallituksessa. Panama-skandaalissa ryvettynyt Georges Clemenceau palasi radikaali-sosialistien johtoon. Armeijan ja kirkon asemia Dreyfusin tapaus sen sijaan heikensi. Hallitus ryhtyi valvomaan armeijaa entistä tarkemmin, ja vuonna 1905 valtio ja kirkko erotettiin toisistaan. Panaman paperit
Pian tietovuodon julkaisun jälkeen Islannissa oppositiojohtajat keskustelivat siitä, pitäisikö Islannissa järjestää uudet vaalit pääministeriin liittyvien paljastusten vuoksi. Paljastusten vuoksi 22 000–24 000 islantilaista osallistui hallituksen vastaiseen protestiin parlamentin ulkopuolella. Edward Snowden pohti Twitterissä, jos kyseinen mielenosoitus muodosti historian suurimman protestin suhteessa maan väkilukuun. Islantilaiset jatkoivat mielenosoituksia, ja he halusivat vaihtaa koko maan hallituksen. Lisäksi noin 30 000 islantilaista vaati pääministerin eroa verkossa kiertäneessä vetoomuksessa. Pääministeri Sigmundur David Gunnlaugsson joutui väistymään tehtävästään, ja maassa järjestetään ennenaikaiset vaalit syksyllä 2016. Panaman kanavan historia
Kanavatyömaa maksoi Yhdysvalloille 375 miljoonaa dollaria. Yhdysvaltain presidentti Woodrow Wilson avasi 82 kilometriä pitkän Atlantin ja Tyynenmeren yhdistävän kanavan liikenteelle 15. elokuuta 1914. Matka Yhdysvaltain rannikolta toiselle lyheni kanavan myötä noin 15 000 kilometrillä. Panaman kanavan historia
Panaman epävakaan tilanteen vuoksi neuvottelut junnasivat paikallaan. Torrijosin uusi radikaalihallitus "Roder Popular" toteutti maareformin, lopetti talousoligarkian vallan maassa ja kehitti peruspalveluita. Panaman balboa
Panaman balboa on Panaman virallinen valuutta, joka on käytännössä sama valuutta kuin Yhdysvaltain dollari. Balboa eroaa dollarista kuitenkin siten, että Panamassa käytettävät kolikot ovat paikallisia. Seteleinä käytetään Yhdysvaltain dollareita. Vuonna 1941 painettiin ja laskettiin liikkeelle myös maan omia seteleitä, mutta muutamaa viikkoa myöhemmin tapahtuneen vallankaappauksen seurauksena setelit poistettiin kierrosta ja poltettiin. Panaman kanavan historia
Kanavan rakentamisen todellinen iso käänne tapahtui vuonna 1849, jolloin Yhdysvaltain hallitsemalta Kalifornian alueelta löytyi kultaa ja alkoi suuri kultaryntäys. Panama
Panaman talouspolitiikkaa on keskittynyt selvästi vapaakauppaan. Maailmanpankin vuoden 2015 tilastojen mukaan Panamassa on yhdeksänneksi helpointa tehdä rajat ylittävää kauppaa. Sillä on toistakymmentä vapaakauppasopimusta latinalaisen Amerikan maiden kanssa sekä vapaakauppasopimus Yhdysvaltain kanssa. Yhdysvallat onkin sen suurin kauppakumppani. Tärkeimpiin vientituotteisiin kuuluvat banaanit, katkaravut, kahvi ja vaatteet. Colónin vapaakauppa-alue Panaman kanavan pohjoispäässä toimii samalla tavalla kuin "maquiladorat" monissa muissa Keski-Amerikan maissa. Siellä on satoja tehtaita, jotka tuottavat raakamateriaalista tai puolivalmiista tuotteista valmiita tuotteita. Watergate-skandaali
Presidentti Nixon ja hänen neuvonantajansa Bob Haldeman keskustelivat 23. kesäkuuta mahdollisuudesta käyttää CIA:ta FBI:n tutkimuksien jarruttamiseksi. Keskustelu nauhoitettiin, mikä oli Nixonin suosima vakiokäytäntö, joka tosin pidettiin salassa. Nixon pyysi CIA:ta jarruttamaan FBI:n rikostutkimuksia ja väitti, että kyseessä oli kansallinen turvallisuus. Itse asiassa rikos ja monet muut likaiset temput oli tehty CRP:n nimissä, pääosin Huntin ja Liddyn alaisuudessa. He olivat myös työskennelleet Valkoisen talon erikoistutkintaryhmässä, joka sai lempinimekseen ”Valkoisen talon putkimiehet” tai ”Putkimiehet”. Ryhmän tehtävänä oli tutkia tietovuotoja, joista hallinto ei halunnut suuren yleisön tietävän, sekä suorittaa demokraattien ja sodanvastustajien vastaisia operaatioita. Panaman kanavan historia
Todellisuudessa mellakoiden taustalla oli kuitenkin poliittisia ja taloudellisia kysymyksiä, sillä kanavavyöhykkeen ja Panaman väliset elintasoerot olivat hyvin suuret. Panaman kanavan historia
Torrijos halusi edeltäjänsä tavoin uuden sopimuksen kanavasta, ja alkoi neuvotella Yhdysvaltojen kanssa kanavan tulevaisuudesta uudelleen. Yhdysvaltain presidentti Richard Nixonin nimittämä neuvotteludelegaatio neuvotteli useasti Torrijosin kanssa uuden sopimuksen sisällöstä vuosina 1973–1976. Panaman kanava
Varsinainen kanavahanke alkoi virallisesti vuonna 1880, kun ranskalainen insinööri Ferdinand de Lesseps päätti aloittaa kanavan rakentamisen kannaksella. Ajatus kanavan rakentamisesta Nicaraguaan oli myös ollut esillä, sillä maan suurimmalta järveltä Nicaraguanjärveltä ei olisi ollut vaikeata päästä Karibianmereltä Tyynellemerelle. Kanava kuitenkin rakennettiin Panamaan, sillä kannas on siellä kapeampi kuin missään muualla Keski-Amerikassa. Panaman paperit
YLEn mukaan Ehrnrootheilta paljastui oma veroparatiisitehdas – yhtiöllä ollut tiivis suhde Panaman Mossack Fonsecaan
Vaikutusvaltaiset suomalaissijoittajat Georg J.C. Ehrnrooth ja Henrik Ehrnrooth ovat hankkineet omistukseensa luxemburgilaisen yhtiön, joka on tehtaillut asiakkailleen yhtiöitä veroparatiiseihin. LWM palvelee myös suomalaisia talousvaikuttajia kuten Jorma Ollilaa ja Kari Stadighia. LWM:n yhteistyökumppanina oli lakitoimisto Mossack Fonseca. Yhtiön Ehrnrootheille myi ruotsalainen SEB-pankki. Jackie Chan
Vuonna 2016 paljastettujen Panaman paperien mukaan Chanilla on vähintään kuusi panamalaisen asianajotoimisto Mossack Fonsecan hallinnoimaa veroparatiisiyhtiötä. Chan ei ole kommentoinut tietoja. Ernesto Pérez Balladares
Balladares opiskeli Notre Damen ja Pennsylvanian yliopistoissa. Vuonna 1975 hänet nimitettiin Panaman talousministeriksi. Maaliskuussa 1979 hän oli yksi Demokraattisen vallankumouspuolueen (PRD) perustajista. Balladares toimi Panaman presidenttinä 1. syyskuuta 1994 – 1. syyskuuta 1999. Häntä edelsi Guillermo Endara ja seurasi Mireya Moscoso. Panaman kanavan historia
Lokakuussa 1925 Panaman kaupungissa alkoi lakko, jonka syy oli se, että työläiset kieltäytyivät maksamasta vuokraa Panama-yhtiölle. Lakko levisi myös Colóniin. Kansa alkoi järjestäytyä kaduilla, ja yleisiä kokouksia pidettiin ympäri Panamaa. Kolumbuksen päivänä 21. lokakuuta Yhdysvaltain merijalkaväki miehitti Panamán ja Colónin kaupungit Panaman hallituksen pyynnöstä. Miehityksen tuloksena kaikki ulkomaalaiset agitaattorit karkotettiin maasta. Yhdysvaltain historia
1970-luvulla Yhdysvallat sukelsi stagflaation kouriin, mikä huipentui Jimmy Carterin kauden 1977–1981 inflaatioon ja massatyöttömyyteen. Carter ei halunnut käyttää presidentin valtaoikeuksia yhtä laajasti kuin edeltäjänsä, joten kommunistit nousivat valtaan muun muassa Nicaraguassa ja Mosambikissa. Yhdysvaltain todellinen mahti sinänsä säilyi 1970-luvun lopullakin, mutta se ei halunnut käyttää sitä täysimääräisesti, vaan kärsi arvovaltatappioita ja yhdysvaltalaiset menettivät luottamuksensa maansa hallitukseen. Carter sopi Panaman kanavan luovuttamisesta Panaman valtiolle vuosituhannen vaihteessa ja neuvotteli Camp Davidin rauhasta Israelin ja Egyptin välillä. Carterin virkakauden lopulla Yhdysvallat koki ulkopoliittisen kriisin, kun iranilaiset opiskelijat ottivat haltuun Yhdysvaltain suurlähetystön Teheranissa ja Yhdysvaltain erikoisjoukkojen sotilasoperaatio yhdysvaltalaisten panttivankien pelastamiseksi epäonnistui. Panaman kanavan historia
Pohjois-Amerikan yhdistävää rautatietä ei ollut vielä rakennettu Yhdysvaltain länsirannikolta itärannikolle, joten rannikolta toiselle pääsi vain joko härkävankkureilla tai laivalla kiertäen Etelä-Amerikan eteläkärjen ympäri. Laivamatkan pituus oli 13 000 kilometriä, ja reitti Magalhãesinsalmen kautta kohti pohjoista oli tuolloin hyvin vaarallinen meritie. Matka kesti useita kuukausia, joten oikotie Panamankannaksen läpi olisi paras ratkaisu meriliikenteelle. Ólafur Ragnar Grímsson
25. huhtikuuta 2016 kävi ilmi, että Ólafurilla oli itselläkin kytköksiä veroparatiiseihin, vaikka hän oli haastattelussa kieltänyt sen. Ólafurin puolison Dorrit Moussaieffin nimi mainittiin Panama-papereissa. Moussaieffin perheyritys Moussaieff Jewelers Limited omisti osan Brittiläisille Neitsytsaarille rekisteröidystä veroparatiisiyhtiöstä. The Reykjavik Grapevine -sanomalehden mukaan tilinpäätökset paljastavat kytkökset yhtiöiden välillä vuodesta 1999 ainakin vuoteen 2005. Ólafur ei ole toistaiseksi joutunut eroamaan, mutta päätti ettei sittenkään asetu vaaleihin ehdolle. Hän on kiistänyt syyllistyneensä mihinkään väärinkäytöksiin. Gary Webb
Maaliskuussa 1998 CIA julkisti oman tutkimusraportin, jossa se myönsi että tiedustelupalvelu oli peitellyt contrien huumesalakuljetuksia yli kymmenen vuotta. Raportti ei herättänyt tuolloin suurta huomiota muun muassa siksi, että Lewinsky-skandaali oli silloin kuumimmillaan ja tiedotusvälineet keskittyivät mieluummin siihen. Webbille CIA:n raportin julkistamisesta ei koitunut mitään arvostuksen nousua eikä parannusta työtilanteeseen. Panaman kanavan historia
Yhdysvallat vetäytyminen Panaman kanavalta oli rauhallinen, eikä mitään välikohtausta tapahtunut. Yhdysvaltain poistuessa kanavalle jäi hyvän infrastruktuurin lisäksi useita hehtaareita käyttämätöntä maa-aluetta. Tähän valtavaan käyttämättömään maa-alueeseen kuului myös laaja sotilaskoulutusalue, jossa Yhdysvallat oli kouluttanut Latinalaisten Amerikan valtioiden sotilaita 1960- ja 1970-luvuilla aikana, jolloin monet Latinalaisen Amerikan valtiot ja niiden hallitukset olivat käyneet sotaa vasemmistolaisia kumouksellisia vastaan omalla maaperällä. Lisäksi siellä oli myös koulutettu useita oikeistolaisia sissiliikkeitä, joiden tarkoitus oli vastustaa Keski-Amerikassa paikallisia vasemmistolaisia hallituksia. XYZ-skandaali
XYZ-skandaali oli nimitys Yhdysvaltain ja Ranskan väliselle diplomaattiselle skandaalille, joka johti vuonna 1798 kvasisotana tunnettuun julistamattomaan sotaan maiden välillä. Vuonna 1797 Yhdysvaltain presidentti John Adams lähetti Ranskaan kolmihenkisen kauppavaltuuskunnan, johon kuuluivat Charles Cotesworth Pinckney, John Marshall ja Elbridge Gerry, tarkoituksenaan neuvotella kauppasopimus. Ranskan neuvottelijat, joista myöhemmin amerikkalaisten kirjeenvaihdossa käytettiin nimityksiä X, Y ja Z, ehdottivat amerikkalaisille suurten lahjusten antamista. Heidän olisi pitänyt antaa Ranskan ulkoministeri Talleyrandille 250 000 dollaria sekä myöntää Ranskalle 10 miljoonan dollarin valtiolaina neuvottelujen edistämiseksi. Loukkaantuneet amerikkalaiset kieltäytyivät jyrkästi, ja paljastivat ranskalaisten toiminnan julkisuuteen huhtikuussa 1798. Tämä johti julkiseen kuohuntaan, suhteiden kiristymiseen ja eräisiin merellä käytyihin sotatoimiin, mutta sotaa ei koskaan varsinaisesti julistettu. Maiden välit soviteltiin vuonna 1800. Panama
Panaman alue on ollut asutettu jo ainakin 12 000 vuotta. Alueella ennen eurooppalaisten tuloa asuneen väestön määrästä on hyvin erilaisia arvioita. Kolme suurta kansaa olivat kunat, guaymít ja chocót. He viljelivät maissia, puuvillaa, kaakaota, juureksia ja hedelmiä. He asuivat ruokokattoisissa majoissa ja nukkuivat riippumatoissa. He olivat taitavia keramiikan, kiven ja kullan työstämisessä ja käyttivät paljon kultakoruja, mikä tuki myyttiä Eldoradon kultakaupungista. Panamantauti
Panamantauti on kasvitauti, joka leviää banaanikasvien juuriin, juuri on oireeton ja siitä kasvavat varret pilaantuvat ja mätänevät. Tämä on taudin uusin, neljäs muunnos (TR4 eli Tropical Race 4). Sen aiheuttaa "Fusarium oxysporum" f. sp. "cubense" -sieni, joka on immuuni sienimyrkyille eli sitä ei voi kontrolloida kemiallisesti. 1950-luvulla panamantauti tuhosi siihen aikaan markkinoita hallinneen "Gros Michael" -banaanilajin tuotannon, minkä seurauksena banaanintuottajat siirtyivät täysin tuottamaan Cavendish-banaania. Itiöt säilyvät hengissä lepotilassa maaperässä joskus jopa 30 vuotta, ja leviävät helposti vesipisaroiden, mullan ja koneiden välityksellä. Watergate-skandaali
Watergate oli tietovuoto, poliittinen skandaali ja perustuslaillinen kriisi Yhdysvalloissa vuosina 1972–1974. Se johti presidentti Richard Nixonin eroon. Vähän ennen Yhdysvaltain presidentinvaaleja vuonna 1972 silloisen presidentti Nixonin yksityiset avustajat, lempinimeltään ”Putkimiehet”, murtautuivat kilpailevan demokraattisen puolueen vaalitoimistoon, josta he jäivät kiinni. Kyseinen toimisto sijaitsi Washingtonissa Watergaten hotelli- ja toimistorakennuksessa, josta skandaali sai nimensä. Panaman paperit
Tietovuodon asiakirjoissa ilmenee useiden maiden johtajien ja korkeiden viranhaltijoiden nimiä, muun muassa Yhdistyneiden arabiemiirikuntien presidentti Khalifa bin Zayed Al Nahyan, Ukrainan presidentti Petro Porošenko, Saudi-Arabian kuningas Salman bin Abdul-Aziz Al Saud ja Islannin pääministeri Sigmundur Davíð Gunnlaugsson. Asiakirjoista ilmenee myös entisiä valtionpääedustajia; muun muassa Sudanin presidentti Ahmed al-Mirghani, Qatarin emiiri Hamad bin Khalifa Al Thani. Nykyisiä pääministereitä: Georgian pääministeri Bidzina Ivanišvili, Irakin pääministeri Iyad Allawi, Jordanian pääministeri Ali Abu al-Ragheb, entinen Qatarin pääministeri Hamad ibn Jassim Al Thani, entinen Ukrainan pääministeri Pavlo Lazarenko ja Moldovan pääministeri Ion Sturza. Panaman kanavan historia
Kanavan avaamisen jälkeen Yhdysvaltojen sotilashallinto lakkautettiin, yhdysvaltalaiset joukot poistuivat Panamasta ja kanava-alue siirtyi Yhdysvaltojen siviilihallintaan. Panama jäi kuitenkin Yhdysvaltojen suojelualueeksi vuoteen 1939 saakka. George Washington Goethalsista tuli Panaman kanavanvyöhykkeen ensimmäinen siviilikuvernööri. Panaman paperit
Tietovuodon asiakirjoista tunnistettiin 61 perheenjäsentä ja yhteistyökumppania, jotka ovat sidoksissa pääministereihin, presidentteihin ja kuninkaisiin, esimerkiksi Ison-Britannian pääministeri David Cameronin edesmennyt isä, Kiinan tasavallan presidentin Xi Jinpingin lanko, Malesian pääministerin Najib Razakin poika, Pakistanin pääministeri Nawaz Sharifin ja Azerbaidžanin presidentti Ilham Alijevin lapsia, Etelä-Afrikan presidentti Jacob Zuman veljenpoika, Kazakstanin presidentti Nursultan Nazarbajevin pojanpoika, Venäjän presidentti Vladimir Putinin ystäviä (muun muassa pietarilaisen Rossija-pankin välityksellä), Marokon kuningas Muhammad VI:n henkilökohtainen sihteeri ja Meksikon presidentti Enrique Peña Nieton ”urakoitsija”. Panaman paperit
Tietovuodon kokonaismäärä on huomattavasti suurempi kuin muiden aiempien tietovuotojen, kuten WikiLeaksin Cablegate- (1,7 GB), Offshore 2013- (260 GB), Luxemburg- (4 GB) ja SwissLeaks-tietovuotojen (3,3 GB). Panaman paperit -tietovuodon materiaalit koostuvat pääosin sähköposteista, PDF-tiedostoista, valokuvista ja Mossack Fonsecan tietokannan sisäisistä otteista. Materiaalien ajankohta sijoittuu 1970-luvulta vuoteen 2016 asti. Materiaalit koostuvat 214 488 offshore-yrityksestä, jossa jokaiselle peiteyritykselle on omat kansionsa, jotka sisältävät sähköposteja, erilaisia sopimuksia, kirjallisia kopioita ja skannattuja dokumentteja. Materiaali sisältää yli 4,8 miljoonaa sähköpostia, yli 3 miljoonaa tietokantatiedostoa, yli 2,1 miljoonaa PDF-tiedostoa, yli 1,1 miljoonaa valokuvaa, yli 300 000 tekstitiedostoa ja yli 2 000 muunlaista tiedostoa. Panaman kanava
Viimeinen sotilaallinen operaatio, jonka Yhdysvallat suoritti Panamassa, oli vuodenvaihteessa 1989–1990 suoritettu operaatio Just Cause, jossa Yhdysvaltain armeija miehitti Panaman kaupungin ja pidätti Panaman sotilasjuntan johtajan, kenraali Manuel Noriegan, jota epäiltiin rahanpesusta ja huumekaupasta. Panaman paperit
Mossack Fonsecan avulla pestiin eri offshore-yrityksien kautta kuuluisasta Brink’s Mat -kultaryöstöstä vuonna 1983 varastetun kullan myynnistä saadut yli 10 miljoonaa puntaa. Rahat siirrettiin Feberion Ltd -nimiselle yritykselle, jonka nimetön asiakas perusti Panamaan Mossack Fonsecan kautta vuoden kuluttua ryöstöstä. Offshore-yritykset kierrättivät rahat Britanniassa tehdyn maa- ja kiinteistökaupan avulla. Panama Rayo
Panama Rayo on ollut mukana vuodesta 2005 mustaa huumoria sisältävässä K.G.B Kaukovainio -projektissa, joka herätti runsaasti keskustelua internetissä julkaisemalla dissejä niin Majakasta kuin Serestäkin. Videot ovat keränneet miljoonia katsojia YouTubessa ja albumeita on myyty tuhansia kappaleita. Panaman kanavan historia
Yhdysvaltojen presidentti Theodore Roosevelt osti Panaman kanavan rakennustyömaan Ranskan valtiolta virallisesti vuonna 1903, jolloin myös Panaman kanavayhtiö siirtyi yhdysvaltalaisomistukseen. Kauppahinnaksi tuli 40 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, joka oli huomattavasti enemmän kuin mitä Kolumbialle olisi tarjottu, mikäli se olisi ratifioinut Hay–Herrán-sopimuksen. Panaman kanavan historia
Vuonna 2006 Panaman presidentti Martín Torrijos käynnisti suunnitelmat kanavan laajennustyöstä. Laajennustyöt aloitettiin vuonna 2007, ja niiden piti alun perin valmistua vuoden 2015 lopulla. Kanavan laajennusprojekti kuitenkin myöhästyi pari vuotta arvioidusta aikataulusta, ja valmistui lopullisesti vuoden 2016 kesäkuussa. Panaman kanavan laajennustöiden arvioitiin maksavan noin seitsemän miljardia Yhdysvaltain dollaria, mutta kustannukset nousivat satoja miljoonia arvioidusta. Rutherford B. Hayes
Suezin kanavan rakentanut ranskalainen Ferdinand de Lesseps ryhtyi vuonna 1879 valmistelemaan hanketta, jonka tarkoituksena oli rakentaa kanava Panamaan. Monroen opin hengessä Hayes suhtautui hankkeeseen epäluuloisesti ja julisti, että Panamankannaksen läpi kulkevan kanavan pitää olla Yhdysvaltain hallinnassa tai siellä ei saa olla kanavaa ollenkaan. Hayesin jyrkästä vastustuksesta huolimatta Ranska jatkoi kanavahanketta de Lessepsin johdolla, mutta se epäonnistui myöhemmin. Panaman kanava saatiin rakennettua lopulta vasta vuonna 1912, jolloin se Hayesin vaatimuksen mukaisesti oli Yhdysvaltain hallinnassa.. Panaman kanavan historia
Espanjalainen tutkimusmatkailija Vasco Núñez de Balboa kulki ensimmäisenä eurooppalaisena Panamankannaksen yli Karibianmereltä Tyynellemerelle vuonna 1513. Tästä Balboan ylityksestä alkoi vuosisatojen haaveilu kanavasta, joka yhdistäisi Tyynenmeren Karibianmereen. Veroparatiisi
Huhtikuussa 2016 paljastuneessa siihen asti maailman suurimmassa tietovuodossa, ns. Panaman paperit -vuodossa huomattiin, että hyvin monet suomalaisyritykset olivat sekaantuneet verokikkailuun ja veronkiertoon Panaman kautta. Materiaalissa mainittiin 214 488 offshore-yritystä, joista ehkä tunnetuin Suomessa vaikuttanut yritys oli Nordea, joka mainittiin vuodossa yli 10 000 kertaa. Vuodetuista asiakirjoista selvisi myös, että Nordea avusti lähes neljääsataa yritystä veroparatiisiyrityksen perustamisessa vuosina 2004-2014. Panaman konferenssi
Panaman konferenssi järjestettiin Panamassa syyskuussa 1939 Cordell Hullin aloitteesta ja siihen osallistui Yhdysvaltojen lisäksi 20 muuta Amerikkojen valtiota. Konferenssin tuloksena oli Panaman julistus, jossa julistettiin puolueettomuutta ja jossa luotiin 300 mailin laajuinen neutraali vyöhyke Amerikkojen ympärille lukuun ottamatta Kanadaa ja muita Brittiläiseen kansainyhteisöön kuuluneita alueita. Konferenssin jälkeen sen merkittävä osallistuja Argentiina osallistui kansainväliseen diplomatiaan vahvasti Kansainliitossa vaatien muun muassa Neuvostoliiton erottamista Kansainliitosta. Uruguay uhkasi erota Kansainliitosta, ellei Neuvostoliittoa eroteta. Neuvostoliitto ei osallistunut kokoukseen Kansainliitossa väittäen, ettei se ole sodassa Suomen kanssa. Panaman paperit
Tietovuodon asiakirjat osoittavat usean korkea-arvoisen poliitikon ja heidän sukulaistensa taloudellisia ja poliittisia yhteyksiä. Panaman kanavan historia
Ajatus Panaman kanavasta virisi uudestaan, kun ranskalaiset insinöörit onnistuvat rakentamaan Suezin kanavan Välimereltä Punaisellemerelle. Vuonna 1880 ranskalainen insinööri Ferdinand de Lesseps aloitti kanavatyömaan ensimmäisen osan Panamankannaksella. De Lesseps oli saanut aiemmin valmiiksi Suezin kanavan Egyptissä, ja hänen perustamansa Panama-kanavayhtiö alkoi nyt rakentaa kanavaa Panamaan. Panaman kanavan historia
Kanava luovutettiin Panamalle 31. joulukuuta 1999 juhlallisuuksissa, joihin osallistui useiden valtioiden päämiehiä Latinalaisen ja Pohjois-Amerikan maista. Kanavan luovutuspuheen piti Yhdysvaltain puolesta entinen presidentti Jimmy Carter, sekä Panaman puolesta presidentti Mireya Moscoso. Renault-skandaali
Kun Singaporen tapaus kävi ilmi, Massa väitti, ettei Hamilton olisi voittanut mestaruutta ilman skandaalia. Hamilton kiisti väitteen ja sanoi ajaneensa loppukauden ilman turhia riskejä. Julkisuuteen levisi myös huhuja, joiden mukaan Massa olisi arvostellut Fernando Alonsoa kolarista. Tapaus oli Ferrari-tallille kiusallinen, sillä Fernando Alonson sopimus Ferrarin kanssa oli julkistettu aiemmin 30. syyskuuta 2009. Alonso piti huhuja perättöminä eikä uskonut niitä Massan sanomiksi. Jälkikäteen hän katsoi, ettei hänen maineensa ollut ryvettynyt kolarin takia mitenkään. Panaman kanavan historia
Yhtiön johto oli lahjonut huomattavia virkamiehiä ja poliitikkoja Ranskassa aina Ranskan kansalliskokouksen jäsenistä maan pääministeriin Georges Clemenceau’hun. Vaikka yhtiön rahoituskriisi oli tullut jo esille, yhtiön johto oli antanut päämininisterille osakkeita, jotta kanavaprojektiin saataisiin lisärahoitusta Ranskan valtiolta. Tapaus paisui, ja Ranskan historian suurin korruptioskandaali, niin kutsuttu Panama-skandaali, tuli esille vuosina 1892–1893. Lopputuloksena oli Ranskan hallituksen eroaminen. De Lesseps tuomittiin viideksi vuodeksi vankeuteen, mutta tuomio kumottiin jo samana vuonna. Panaman paperit
Suomalaissyntyisellä kiinteistösijoittajalla sekä jääkiekkoseura Tampereen Ilveksen pitkäaikaisella pääomistajalla Vincent Manngardilla oli veroparatiisiyhtiö nimeltä Duncan Scouting and Financing, joka oli perustettu Mossack Fonsecan kautta. Jääkiekkoilija ja olympiamitalisti Mikko Mäkelä oli mukana Duncan Scouting and Financing -yhtiössä. Vuoden 1975 arsenikkiskandaali
Vuoden 1975 arsenikkiskandaali syntyi, kun Neste Oy aikoi upottaa 690 tynnyriä arsenikkia Etelä-Atlanttiin. Yhtiön omistama tankkeri M/T "Enskeri" lähti kuljettamaan tynnyreitä Suomesta 15. maaliskuuta 1975. Suomen hallituksen ja viranomaisten mukaan toimenpide oli lainmukainen, mutta Nesteen olisi pitänyt pyytää siihen lupa, minkä se tekikin 17. maaliskuuta. Tapaus sai aikaan kohun ja se herätti huomiota myös ulkomailla – muun muassa Brasilia lykkäsi sen takia Suomen uuden suurlähettilään tunnustamista, ja latinalaisen Amerikan maat aikoivat pyytää YK:n pääsihteeriä estämään jätteiden upotuksen. Panaman kanavan historia
Vaikka sopimus Panaman ja Yhdysvaltojen välille syntyi, oli Carterilla edessä vaikein tehtävä edessä: saada Yhdysvaltain senaatti ratifioimaan sopimus lopullisesti. Carter tarvitsi kolmannes senaatin enemmistöstä sopimuksen taakse, jotta se voitaisiin ratifioida virallisesti laiksi. Monet senaattorit vastustivat Panaman kanavan luovuttamista Panamalle. Etenkin republikaanipuolueen senaattorit vastustivat sopimusta, sillä he eivät halunneet luovuttaa kanavaa Torrijosille, jonka harjoittamaa politiikkaa he pitivät liian vasemmistomyönteisenä. Kova vastustus senaatissa oli melkein kaataa koko sopimuksen ratifioinnin, kunnes Carter onnistui saamaan kansalaisten tuen sopimukselle. Sopimuksen sisällöstä ja kanavan tulevaisuudesta käytiin useita virallisia keskustelutilaisuuksia sekä gallup-kyselyitä. Maurice Rouvier
Rouvier toimi aluksi asianajajana Marseillessa. Hän esiintyi toisen keisarikunnan aikana tasavaltalaisena ja tuki Léon Gambettaa vuoden 1867 vaaleissa. Hän perusti 1870 "L’Égalité" -nimisen tasavaltalaisen lehden ja toimi vuosina 1871–1902 edustajana kansalliskokouksessa sekä sittemmin edustajainkamarissa. Rouvier tuli tunnetuksi talouskysymysten ammattilaisena ja hän toimi monissa budjettikomiteoissa, usein puheenjohtajana tai esittelijänä. Hän oli kauppa- ja siirtomaaministerinä Gambettan hallituksessa 1881–1882 sekä Jules Ferryn hallituksessa 1884–1885. Rouvier tuli pää- ja valtiovarainministeriksi ensi kerran toukokuussa 1887 maltillisten tasavaltalaisten tuella, ja jätti oikeiston painostuksesta huolimatta kenraali Georges Boulangerin pois hallituksesta. Hallitus kaatui jo saman vuoden joulukuussa presidentti Jules Grévyä koskeneen niin sanotun Wilson-skandaalin vuoksi. Vuosina 1889–1892 Rouvier oli valtiovarainministerinä neljässä peräkkäisessä hallituksessa, mutta joutui eroamaan Panama-skandaalin seurauksena. Hänen väitettiin ottaneen vastaan lahjuksia Reinachilta ja Herziltä, mutta puolustettuaan taitavasti itseään hänet vapautettiin lopulta kaikista syytteistä. Panaman kanavan historia
Tilanteen rauhoittamiseksi kanavavyöhykkeellä kanavan hallinnosta vastaavat viranomaiset pyysivät avuksi 100 Yhdysvaltojen merijalkaväen sotilasta, jotka avasivat tulen mielivaltaisesti kohti mellakoivia panamalaisia. Kaikkiaan noin 22 panamalaista kuoli ja 500 loukkaantui eri välikohtauksissa, ja neljä Yhdysvaltojen merijalkaväen sotilasta sai mellakoissa surmansa. Panaman kanava
Panaman kanava on Panamankannaksen poikki kulkeva kanava. Se on 82 kilometriä pitkä ja yhdistää Tyynenmeren ja Atlantin toisiinsa. Kanava kulkee Panamankannaksen alavimman kohdan poikki ja nousee korkeimmalle Gatúnin tekojärvellä, joka on 26 metriä merenpinnan yläpuolella. Kanava avattiin liikenteelle ensi kertaa 15. elokuuta 1914. Hannes Kulvik
Huhtikuussa 2016 Yle toi Spotlight-ohjelmassaan Panama-papereista paljastuneiden tietojen perusteella esille, että Kulvik olisi perustanut 2000-luvulla yrityksiä veroparatiiseihin Mossack Fonseca-lakitoimiston kautta. Vielä ohjelman julkaisun aikaan osa yrityksistä on mahdollisesti ollut toiminnassa, mutta osa ilmeisesti lakkautettu tai vaihtaneet nimeään. Tiedot käyvät ilmi ohjelman tutkimasta kirjeenvaihdosta, jota Kulvikin Sveitsissä toimiva yritys on käynyt Mossack Fonsecan kanssa . Mossack Fonseca
Mossack Fonseca nousi maailmanlaajuisen mediahuomion keskipisteeseen huhtikuussa 2016, kun uutismediat alkoivat julkaista yhtiön mittavia asiakastietoja vuosilta 1977−2015 eli ns. Panaman papereita. Asiakirjat oli vuodettu saksalaissanomalehti Süddeutsche Zeitungille reilua vuotta aiemmin. Mossack Fonsecan (MF) mukaan tietovuodon aiheutti ulkopuolinen hakkerointi, josta se on tehnyt kantelun Panaman valtionsyyttäjälle. MF:n mukaan hakkerointi on ainoa rikos, joka asiassa on tapahtunut. Ramon Fonseca kommentoi, ettei yhtiö ole koskaan syyllistynyt laittomuuksiin eikä auttanut ketään veronkierrossa. Hänen mukaansa mitään asiakirjoja ei ole tuhottu. Propagandamalli
Herman ja Chomsky osoittavat vinoumia skandaalien raportoinnissa. Skandaalit, jotka hyödyttävät valtaapitäviä raportoidaan, kun taas skandaalit, jotka satuttavat valtaapitäviä jätetään huomioimatta. Suurin esimerkki tästä on kuinka Yhdysvaltojen media uutisoi laajasti Watergate-skandaalista, mutta jätti huomioimatta COINTELPRO-paljastukset. Vaikka Watergate-paljastukset olivat poliittinen uhka voimakkaille ihmisille (Demokraateille), COINTELPRO vahingoitti keskivertokansalaisia ja meni niinkin pitkälle kuin poliittiset salamurhat. Muita esimerkkejä on esimerkiksi Iran-Contra-skandaali, jossa media keskittyi voimakkaisiin ihmisiin kuten Oliver Northiin, mutta jätti pois uutisoinnin Nicaraguassa kuolleista siviileistä, kun Yhdysvallat avustivat contria. Charles Floquet
Floquet tuli pääministeriksi huhtikuussa 1888, jolloin kenraali Boulangeria tukeva boulangistinen liike oli voimistumassa Ranskassa. Boulangerin pelättiin uhkaavan tasavaltaa vallankaappauskella, ja tasavallan puolustajiin kuulunut Floquet päätti haastaa hänet avoimesti. Miehet kävivät 13. heinäkuuta 1888 kaksintaistelun, jossa Floquet onnistui haavoittamaan Boulangeria. Floquet’n hallitus kaatui seuraavan vuoden helmikuussa parlamentin hylättyä sen tekemän esityksen perustuslain uudistamisesta. Hän palasi marraskuussa 1889 edustajainkamarin puhemieheksi, mutta joutui eroamaan 1892 Panama-skandaalin seurauksena. Tämä pilasi myös hänen mahdollisuutensa vuoden 1893 presidentinvaalissa ja hän putosi saman vuoden vaaleissa edustajainkamarista. Floquet valittiin kuitenkin 1894 senaattiin, jonka jäsenenä hän oli kuolemaansa asti. Panaman paperit
Ruotsin jalkapalloklubi myi televisio-oikeudet 2011-2015 1,5 miljardilla kruunulla. Puheenjohtaja teki sopimuksen Rune Haugen kanssa, jossa hän sai 10 % palkkioksi (150 miljoonaa kr) + 68 miljoonaa kr alennuksen. Rahat maksettiin Britannian Neitsytsaarille, jossa panamalaisella Mossack Fonsecalla oli sivukonttori. Jalkapalloliiton miljoonasopimukset veroparatiisin kautta, johtivat mm yhteen yrityskonkurssiin, jossa jätettiin maksamatta 200 miljoona kruunua veroja. Panaman kanavan historia
Yhdysvaltain presidentti Roosevelt lähetti kanavavyöhykkeelle armeijan pioneerijoukot, joiden tehtävä oli valvoa työmaata sekä osallistua apuvoimina sen rakentamiseen. Rakentaminen alkoi uudelleen vuonna 1904. Työmaata valvoi eversti George Washington Goethals, jolla oli rajattomat oikeudet kanavatyömaalla. Oikeudet koskivat kaikkea aina työmarkkinoista luonnonilmiöiden ja trooppisten tautien torjuntaan. Keltakuumetta levittävät hyttyset saatiin kuriin tuhoamalla niiden pesät. Savimaa ja useat mutavyöryt olivat ongelma, sillä maanvieremät tukkivat kaivaukset useaan otteeseen. Niiden saaminen uudelleen esille tuotti myös pioneerijoukoille isoa vaivaa. Panama
Maa oli Espanjan siirtomaana vuoteen 1821, jolloin se liittyi osaksi Simón Bolívarin johtamaa Suur-Kolumbiaa. Panamalla oli jonkin aikaa oma kuvernööri, mutta vuoden 1843 perustuslaki siirsi vallan Bogotáan. Pian tämän jälkeen Panamasta tuli Kolumbian osavaltio. Panaman paperit
Kalevi Numminen, Suomen maajoukkuepelaaja ja valmentaja, sekä hänen poikansa Teppo Numminen, yksi suurimmista suomalaispuolustajista NHL:ssä, omistivat veroparatiisiyhtiön nimeltä Burnett Advertising Agency, joka oli perustettu Mossack Fonsecan kautta. Yhtiö oli toiminnassa 1990-luvulla. Panaman kanavan historia
Kaupan myötä Yhdysvallat sai haltuunsa 1 432 neliökilometrin maapinta-alan, jota ruvettiin kutsumaan Panaman kanavavyöhykkeeksi. Panaman kanavavyöhyke oli siitä lähtien Yhdysvaltain territorio, jossa päti Yhdysvaltain lainsäädäntö, eikä Panaman valtiolla ollut mitään juridisia oikeuksia valtion kahtia jakavalla vyöhykkeellä. 
Panaman kanavan rakennustyömaa-alue siirtyi Panamalta Yhdysvalloille Hay–Bunau-Varilla-sopimuksen myötä vuonna 1903. Sopimuksen osapuolet olivat Philippe-Jean Bunau-Varilla, josta oli tullut itsenäisen Panaman valtion edustaja, sekä Yhdysvaltain ulkoministeri John Hay. Hay–Bunau-Varilla-sopimus oli sisällöltään sama kuin Hay–Herrán-sopimus, ja Panamalle maksettiin kanavasta 10 miljoonan dollarin korvaus sekä 250 000 dollaria vuosivuokraa. Contergan-skandaali
Contergan-skandaali () oli 1960-luvun alkupuolelle sijoittunut yksi Saksan liittotasavallan suurimmista lääkeskandaaleista. Skandaali kehittyi "Contergan"-nimisen rauhoittavan lääkkeen ympärille. Talidomidia sisältäneellä lääkkeellä oli haitallisia sivuvaikutuksia, jotka aiheuttivat vaurioita suurella määrällä syntymättömiä lapsia. Panaman kanavan historia
Panaman ja Yhdysvaltain välillä oli ollut jo kauan kiistaa siitä, kumman valtion lippu liehuisi kanavavyöhykkeellä. Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedy oli sallinut vuonna 1963 Panaman lipun liehumisen Yhdysvaltain lipun rinnalla kaikissa siviilirakennuksissa kanavavyöhykkeellä. Kuukausi Kennedyn kuoleman jälkeen kanavavyöhykkeen kuvernööri Robert J. Fleming hylkäsi tämän käytännön, mutta ei sallinut samalla Yhdysvaltain ja Panaman lippujen käyttöä kanavavyöhykkeellä olevissa siviilirakennuksissa. Panaman paperit
Nuix ilmoitti asiakkailleen 1. huhtikuuta 2016 tietomurrosta, joka liittyi sähköpostien hakkeroimiseen. Yritys kuitenkin kielsi tietomurron mitenkään koskeneen Panaman papereita lisäten, että tietomurto oli rajallinen. Tietoturva-asiantuntijat ovat todenneet, että yritys ei salaa sähköpostejaan, ja ilmeisesti se käyttää kolme vuotta vanhaa versiota Drupal-sisällönhallintajärjestelmästä sivustollaan, jossa on tunnetusti useita haavoittuvuuksia.