Mihin Thor Heyerdahl erikoistui Oslon yliopistossa?
Thor Heyerdahl
Thor Heyerdahl syntyi Larvikissa 1914. Hänen isänsä Thor omisti panimon ja hänen äitinsä Alison oli muun muassa kaupungin museoyhdistyksen puheenjohtaja. Äitinsä vaikutuksesta Thor päätyi opiskelemaan luonnontieteitä. Hän erikoistui Oslon yliopistossa eläintieteeseen, mutta opiskeli myös maantiedettä.
Ole Hallesby
Hallesby teki opintomatkan Saksaan. Siellä oli tarkoitus kuunnella raamatulle uskollisten sekä liberaalien luentoja. Ensimmäisenä kohteena oli Greifswaldin konservatiivinen teologinen tiedekunta. Seuraavana oli Berliini. Kesälukukaudella Leipzigissä erityisesti Ludwig Ihmelsin luennot tekivät häneen syvän vaikutuksen. Heidelbergissä hän valmisteli väitöskirjaansa filosofian tohtorin arvoa varten. Siellä hän myös kuunteli liberaaliteologi Ernst Troeltschin luentoja. Vuoden 1909 alussa hän meni Erlangeniin, jossa sai tohtorin arvonsa maaliskuussa. Väitöskirjan aiheena tietoteoria. Ennen paluutaan Norjaan hän kuunteli vielä Hallessa perinteistä teologi Martin Kähleriä. Taavi Soininvaara
Soininvaara on valmistunut oikeustieteen kandidaatiksi Turun yliopistosta vuonna 1991. Hän työskenteli lakimiestehtävissä rahoituslaitoksissa sekä teollisuuden johtotehtävissä (lakiasiat ja projektirahoitus), kunnes hänen esikoisteoksensa "Ebola-Helsinki" saavutti vuonna 2001 suuren suosion ja hän ryhtyi päätoimiseksi kirjailijaksi. A. R. Cederberg
Helsingin yliopistosta tohtoriksi väitellyt Cederberg siirtyi 1919 Viroon, missä hänestä tuli Tarton yliopiston kotimaisen ja pohjoismaisen historian professori. Hän oli merkittävässä asemassa kun vastaitsenäistyneen Viron historiantutkimusta ja -opetusta sekä arkistolaitosta organisoitiin: Tallinnan ja Tarton valtionarkistot perustettiin pitkälti hänen suunnitelmiensa mukaan, ja hänen aloitteestaan syntyivät myös Viron historiallinen yhdistys "Akadeemiline Ajaloo Selts" sekä historiallinen aikakauskirja "Ajalooline Ajakiri". Työskenneltyään vuosikymmenen Virossa Cederberg palasi Suomeen, mistä hänet valittiin 1935 Helsingin yliopiston Suomen ja Skandinavian historian professoriksi. Carl-Eric Thors
Carl-Eric Thors (8. kesäkuuta 1920 Oravainen – 4. lokakuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen kielitieteilijä. Hän oli Helsingin yliopiston apulaisprofessori 1958–1960, ruotsin kielen professori Jyväskylän yliopistossa 1960–1962, Helsingin yliopiston pohjoismaisen filologian professori vuodesta 1963. Hän julkaisi tutkimuksia muinaisruotsin ja suomenruotsin nimitutkimuksesta. Torvald Ekman
Ekman liittyi Helsingin suojeluskuntaan heti sisällissodan alussa ja hän osallistui mm. Helsingin valtaukseen. Ekman valmistui upseeriksi Tykistökoulusta 1918 sekä suoritti Sotakorkeakoulun 1925–1927 (ye-upseeri 1928). Hän toimi Reserviupseerikoulussa kouluttajana 1922–1927 sekä patteriston komentajana Jääkäritykistörykmentissä 1929–1930. Jääkäriprikaatin esikuntapäällikkönä hän työskenteli 1930–1933. Vuonna 1933 hän palveli Puolustusministeriön sotilastoimistossa ja vuoden 1944 ensimmäisen puoliskon Suojeluskuntain yliesikunnassa. Sotakorkeakoulussa hän opetti tykistötaktiikkaa ja ampumaoppia 1934–1939. L (kirja)
L on omaelämäkerrallinen kirja, joka kertoo seitsemän miehen Thor Heyerdahlin hengessä tekemästä tutkimusmatkasta Tyynenmeren autiolle saarelle. Retken tarkoituksena on nostaa Norja lopultakin maailmankartalle. Retkikunnan johtaja Erlend on kehittänyt teorian Polynesian saarten asuttamisesta. Hän uskoo, että eteläamerikkalaiset ovat asuttaneet ne luistellen meren yli sen ollessa oli jäässä. Kirjan alussa hän yrittää todistaa teoriaa kuitenkaan erityisemmin onnistumatta. Olaf Christian Ditlev-Simonsen
Ditlev-Simonsen syntyi Dypvågissa, josta 10-henkinen perhe muutti vuonna 1902 Osloon. Hän kävi Kristianian (myöh.Oslon) kauppakoulun vuonna 1917 ennen työuraansa. Hän oli John Ditlev-Simonsenin veli ja Halfdan Ditlev-Simonsen, Jr.:n ja Per Ditlev-Simonsenin setä. Ditlev-Simonsen avioitui vuonna 1920 Else Heyerdahlin kanssa, jonka isä oli vuosisadan alun norjalainen konservatiivipoliitikko ja Oslon kaupunginjohtaja Hieronymus Heyerdahl Thor Heyerdahl
Heyerdahl oli kolme kertaa naimisissa. Hän nai Liv Coucheron-Torpin vuonna 1936 hieman ennen kuin he lähtivät Fatu Hivalle. He saivat kaksi poikaa, Thor nuoremman ja Bjørnin. Avioliitto päättyi eroon ja 1949 Heyerdahl meni naimisiin Yvonne Dedekam-Simonsenin kanssa. He saivat kolme tytärtä: Annetten, Marianin ja Helene Elisabethin. He erosivat vuonna 1969. Heyerdahl meni 1991 naimisiin entisen Miss Ranskan, näyttelijä Jacqueline Beerin kanssa. Liitto kesti Heyerdahlin kuolemaan. Torsten Hägerstrand
Hägerstrand syntyi vuonna 1916 Mohedassa. Hän aloitti 1930-luvulla opinnot Lundin yliopistossa ja asui Lundin kaupungissa käytännössä koko loppuikänsä. Hägerstrandin ensimmäiset tutkimusaiheet käsittelivät ihmisen muuttoliikettä. Hägerstrandin väitöskirja "Innovationsförloppet ur korologisk synpunkt" valmistui 1953, ja hän käsitteli siinä Ruotsin keskiosissa tapahtunutta maanviljelykeksintöjen leviämistä innovaation diffuusion näkökulmasta. Ruotsiksi kirjoitettu teos pysyi jonkin aikaa tuntemattomana, mutta vuoden 1960 Kansainvälisen maantieteen unionin kongressin jälkeen Hägerstrandin ideat alkoivat levitä. Allan Pred käänsi väitöskirjan 1967 englanniksi, ja siitä tuli maantieteellisen kirjallisuuden klassikko. Kon-Tiki
Kon-Tiki oli norjalaisen tutkimusmatkailijan ja kirjailijan Thor Heyerdahlin alus hänen vuoden 1947 tutkimusmatkallaan. Se oli nimetty inkojen auringonjumala Con-Tici Viracochan mukaan. "Kon-Tiki" on myös Heyerdahlin matkastaan kirjoittaman suositun kirjan nimi. Christopher Heyerdahl
Heyerdahl syntyi Brittiläisessä Kolumbiassa, Kanadassa. Heyerdahl on puoliksi norjalainen. Thor Heyerdahl oli hänen isänsä serkku. Hän on myös lahjakas jääkiekon pelaaja ja häntä on jopa kerran pyydetty pelaamaan Ottawa Senators -joukkueeseen. Oslon yliopisto
Oslon yliopisto () on Norjan pääkaupungissa Oslossa toimiva yliopisto.
Alun perin kuningas Fredrik VI:n mukaan nimetty Oslon yliopisto avattiin 1811. Sitä ennen Kööpenhaminan yliopisto oli ollut Tanskan ja Norjan ainoa. Nykyisellä nimellään yliopisto on toiminut vuodesta 1939. Lisa Randall
Randall on erikoistunut teoreettiseen fysiikkaan. Hänen tutkimusaiheitaan ovat muun muassa hiukkasfysiikka, kosmologia ja säieteoria. Randall toimii nykyisin Harvardin professorina. Aiemmin hän on työskennellyt muun muassa Princetonissa ja MIT:ssä. Friedrich von Hayek
Vuonna 1950 Hayek siirtyi Britanniasta Chicagon yliopistoon, jonka taloustieteiden professorikunnassa oli jo entuudestaan nousevia nimiä kuten Milton Friedman, ja muita Euroopasta paenneita juutalaisia kuten Oskar Morgenstern. Hayek itse keskittyi Chicagossa kuitenkin pääosin psykologiaan ja poliittiseen filosofiaan. Hayek siis yhdisti toisiinsa taloustieteen, politiikan ja psykologian. Vuonna 1962 hän siirtyi professoriksi Saksaan Freiburgin yliopistoon, josta hän jäi eläkkeelle 1968. Hayek sai ruotsalaisen Gunnar Myrdalin kanssa 1974 Nobelin taloustieteen palkinnon uraauurtavasta työstä rahateorian ja taloudellisten vaihteluiden alalla sekä taloudellisten, yhteiskunnallisten ja institutionaalisten ilmiöiden analyysista. George H. W. Bush palkitsi hänet vuonna 1991 vielä Yhdysvaltain presidentin vapaudenmitalilla. Daniel Ellsberg
Ellsberg väitteli taloustieteen tohtoriksi Harvardin yliopistossa vuonna 1962. Hän oli jo aiemmin valmistunut Yhdysvaltain merijalkaväen Quanticon koulusta parhaana 1 100 koulutetusta luutnantista. Hän palveli merijalkaväessä kaksi vuotta muun muassa komppanian päällikkönä Vietnamissa. Sodasta palatessaan hän toimi RAND Corporationin analyytikkona pohtien muun muassa ydinsodan aloittamisen malleja. Carl Theodor Sørensen
Sørensen opiskeli puutarha-alaa vuosina 1908–1916 ja työskenteli piirtäjänä puutarha-arkkitehti Erik Erstad-Jørgensenin palveluksessa vuosina 1916–1922. Hän osallistui Kööpenhaminan kaavoitustyöhön ja julkaisi useita kirjoja ja satoja artikkeleita. Sørensen suunnitteli lukuisia puutarhoja Tanskaan. Hän sai useita huomionosoituksia, esimerkiksi Dannebrogin ritarikunnan kunniamerkin sekä Prinssi Eugenin mitalin vuonna 1972. Hän toimi opettajana Tanskan kuninkaallisessa taideakatemiassa vuodesta 1940 lähtien ja maisema-arkkitehtuurin professorina 1954-1963. Sophus Lie
Lie suunnitteli alun perin sotilasuraa, mutta huonon näkönsä vuoksi päätyi opiskelemaan yliopistoon. Hän opiskeli matematiikkaa Ludwig Sylow'in johdolla Christianian yliopistossa. Lie kiinnostui erityisesti geometriasta ja lähti 1869 jatkamaan opiskeluaan Berliiniin. Siellä hän ystävystyi Felix Kleinin kanssa, ja he alkoivat työskennellä yhdessä. Lie ja Klein tutkivat geometrisia transformaatioryhmiä. Ystävykset liikkuivat monissa yliopistokaupungeissa, mm. Berliinissä, Göttingenissä ja Pariisissa. Ranskan ja Saksan välisen sodan johdosta työskentely siellä kävi kuitenkin vaikeaksi. Lie päätti palata Christianiaan (silloin jo Oslo). Hän valmistui filosofian tohtoriksi Oslon yliopistosta vuonna 1872. Lie työskenteli tiiviisti vuodet 1888-1893 yhdessä assistenttinsa Friedrich Engelin kanssa työstäessään heidän suurta kolmiosaista teostaan "Theorie der Transformationsgruppen". Lien mukaan on sittemmin nimetty geometrisia ja analyyttisiä symmetrioita kuvaavat Lien ryhmät ja Lien algebrat. Eva Tigerstedt
Tigerstedt valmistui musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemian solistiselta linjalta ja opiskeli huilunsoittoa myös ulkomailla. Hän ehti toimia kymmenisen vuotta ammattihuilistina, kunnes dystonia katkaisi muusikonuran. Uuden ammatin saamiseksi hän opiskeli dokumenttielokuvan tekoa, elokuvakäsikirjoittamista ja taidehallintoa ja päätyi toimittajan työhön. Yleisradiossa hän aloitti television kulttuuriohjelmien parissa. Olof Widholm
Widholmin vanhemmat olivat insinööri Eric Widholm ja Saimi Laakkonen. Widholm tuli ylioppilaaksi Ruotsalaisesta normaalilyseosta 1942 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1950. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1953. Widholm erikoistui naistentauteihin ja synnytysoippiin sekä serologiaan ja bakteriologiaan 1957, Helsingin yliopiston naistentautien ja syunnytysopin dosentti hänestä tuli 1958. Widholm oli Helsingin yliopistollisen keskussairaalan Naistenklinikan apulaisylilääkäri 1963–1975 ja ylilääkäri 1975–1987 ja Helsingin yliopiston synnytys- ja naistentautiopin apulaisprofessori 1969–1974 ja professori 1975–1987. Hänen tutkimuskohteitaan olivat serobakteriologia, endokrinologia, obstetriikka, nuorten ja operatiivinen gynekologia sekä ultraäänitutkimus ja syöpä. Heikki Saxén
Saxén opiskeli Fulbright-stipendiaattina lukuvuoden 2014–2015 Harvardin yliopistossa terveydenhuollon priorisoinnin johtaviin kansainvälisiin teoreetikkoihin lukeutuvan professori Norman Danielsin ohjauksessa. Hän väitteli tohtoriksi Tampereen yliopistossa vuonna 2017 aiheenaan bioetiikan tieteenalan kehitys ja tulevaisuuden mahdollisuudet. Bioetiikan ohella Saxén on perehtynyt oikeudenmukaisuutta käsitelleen yhteiskuntafilosofi John Rawlsin ajatteluun. Harald Teir
Teir oli Helsingin yliopiston patologisen anatomian professori 1955–1977 ja lääketieteellisen tiedekunnan dekaani 1963–1968. Hän oli kansainvälisestikin merkittävä syöpätutkija. Hän tuli tunnetuksi myös tieteen popularisoijana. Hänet tunnettiin myös saunakulttuurin ja suomenruotsalaisen kansankulttuurin edistäjänä ja tukijan. Thor Heyerdahl
Heyerdahl tutki Galápagossaarten jälkeen vuoden ajan Pääsiäissaarta, jonne hän lähti vuonna 1955 viiden arkeologin kanssa. Tutkimusmatkan aikana Heyerdahl kokeili erilaisia tekniikoita, joilla saaren "moai"-patsaita saatettiin valmistaa ja pystyttää. Hän sai myös kritiikkiä edelleen väitteistään, että Pääsiäissaari olisi asutettu Etelä-Amerikasta. Heyerdahl julkaisi 1958 tutkimusmatkasta teoksen "Aku-Aku – Pääsiäissaaren arvoitus". Ingmar Pörn
Suoritettuaan asevelvollisuutensa vuonna 1961 Pörn lähti Oxfordin yliopistoon suorittamaan filosofian jatko-opintoja Alfred Ayerin ja William Knealen johdolla. Lisensiaatintutkinnon Pörn suoritti Åbo Akademissa vuonna 1964, ja vuonna 1965 hän siirtyi Birminghamin yliopistoon lehtoriksi. Siellä hän suoritti myös tohtorintutkintonsa vuonna 1968. Toisen tohtorintutkinnon hän suoritti Uppsalan yliopistossa vuonna 1978. Pörn opetti Birminghamissa lähes neljätoista vuotta. Hänelle tarjottiin Birminghamista professuuria, mutta hän kaipasi kotimaahansa, ja Helsingin yliopistosta järjestyi ruotsinkielinen professuuri; hän hoiti virkaa Pohjanmaalta käsin. Pörnin erityisaloihin kuuluivat logiikka sekä terveyden ja lääketieteen filosofia. Torsten Lindroth
Lindroth kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin uudesta ruotsalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1912 ja liittyi Uusmaalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1913 - 1915. Hän suoritti sotilashallinnollisen koulun ensimmäisen jakson vuosina 1929 - 1930 ja toisen jakson vuonna 1934. Norja
Norja on talviurheilumaa. Hiihto ja luistelu eri muodoissaan ovat suosittuja harrastuksia talviaikaan, ja erityisesti hiihto on osa maan identiteettiä. Norja jopa tunnetaan modernin hiihdon synnyinmaana. Köyhä maanviljelijä Sondre Norheim kehitti 1800-luvulla niin sanotun telemark-suksen, jonka avulla hän pystyi hyppimään ja kääntymään ilman suksen irtoamista. Ensimmäiset hiihtokilpailut järjestettiin Norjassa jo 1866, ja Holmenkollenin hiihtofestivaalit on järjestetty yhtäjaksoisesti jo vuodesta 1892. Tom Söderdahl
Söderdahl on erikoistunut triathlonin pisimmälle eli lajin alkuperäiselle niin sanotulle "Ironman"-matkalle, jossa yhtämittaisesti suoritetaan 3,8 kilometrin avovesiuinti, 180 kilometrin maantiepyöräily ja maratonjuoksu (42,195 km). Pohjoismainen filosofia
Tunnetuin tanskalainen filosofi on luultavasti Søren Kierkegaard, joka vastusti hegeliläisyyttä esimerkiksi siksi, että se pyrki palauttamaan uskon tietoon. Kierkegaardin vaikutus Tanskassa oli kuitenkin epäsuora — hänen kannanottonsa vaikuttivat teologian ja filosofian erkaantumiseen sekä nostivat irrationalismillaan mahdollisesti myöhemmin positivismin ja naturalismin suosiota. Kierkegaardin lisäksi Hegeliä vastaan hyökkäsivät myös F. C. Sibbern ja P. M. Møller. Oslon yliopisto
Oslon yliopisto on opiskelijamäärältään toiseksi suurin yliopisto vuodesta 2016, jolloin yhteenliitoksen seurauksena Norjan teknis-luonnontieteellinen yliopisto (NTU) ohitti sen. Oslon yliopistossa oli vuonna 2017 kahdeksan tiedekuntaa, joissa opiskeli yhteensä noin 28 000 opiskelijaa ja 2 700 tohtoriopiskelijaa. Henkilökuntaa oli yhtensä noin 6 600, josta akateemista henkilökuntaa oli vajaa 3 800, tukihenkilökuntaa noin 950 ja toimistohenkilökuntaa 1 700. KNM Thor Heyerdahl
KNM Thor Heyerdahl (runkonumero F314) on Norjan laivaston Fridtjof Nansen -luokan fregatti. Krister Höckerstedt
Hän kirjoitti ylioppilaaksi Svenska normallyseumista vuonna 1961. Hän valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1970 ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1979. Hän erikoistui kirurgiaan (1977) sekä gastroenterologiseen kirurgiaan (1979). Hän teki tutkimustyötä Cambridgen yliopistossa vuonna 1980. Hänen englanninkielinen väitöskirjatyönsä liittyi koiralla tehtävään kokeelliseen maksansiirtoon. Väitöskirjan otsikkona oli "Liver hilus dearterialization: An experimental study in the dog". Helge Lund
Lund on valmistunut kauppakorkeakoulusta ja työskenteli vähän aikaa finanssialalla, kunnes hänet pyydettiin Høyre-puolueen eduskuntaryhmän neuvonantajaksi. Hän siirtyi tehtävästä jatkamaan opintoja Ranskaan Insead-oppilaitokseen ja suoritti liikkeenjohdon MBA-tutkinnon. Hän toimi kaksi vuotta konsulttina McKinseyssa, minkä jälkeen hän siirtyi Hafslund Nycomed -yhtiöön 1993. Hän toimi sittemmin johtotehtävissä Nycomed Pharma AS -yhtiössä 1997–1998 sekä Aker RGI Holding ASA:ssa 1999. Vuonna 2002 hänestä tuli Aker Kværnerin toimitusjohtaja, minkä jälkeen hän siirtyi Statoilin toimitusjohtajaksi 15. elokuuta 2004. Bengt Hultqvist
Hultqvist opiskeli luonnontieteitä Tukholman yliopistolla. Perustutkinnon suorittamisen jälkeen Tukholman radiofysikaalisen instituutin professori Rolf Sievert palkkasi hänet tutkimusryhmäänsä. Tämän työn tuloksista, fysiikan pääaineesta Hultqvist väitteli huhtikuussa 1956 filosofian tohtoriksi (Tukholman yliopisto). T. O. Vahervuori
Torsten Oskar (T. O.) Vahervuori, vuoteen 1908 "Nordquist" (8. tammikuuta 1901 Helsinki – 25. kesäkuuta 1978 Luhanka) oli suomalainen diplomaatti, koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän oli ulkoasiainministeriön osastopäällikkö 1946–1950, lähettiläs Rio de Janeirossa 1950–1956 ja Kööpenhaminassa 1956–1957, valtiosihteeri 1957–1960 ja suurlähettiläs Roomassa , Kyproksella ja Tunisiassa vuosina 1961–1968.Hänen uraansa on luonnehdittu siten, että Suomessa hän eteni ulkoministeriön virkahierarkian huipulle mutta hän ei aktiivisesti tavoitellut Suomen kannalta poliittiselta painoarvoltaan keskeisimpiä ulkomaisia asemapaikkoja. Vahervuori oli klassisen koulukunnan karriääridiplomaatti, joka sai osakseen laajalti arvostusta perehtyessään antaumuksella asemamaidensa kieliin ja kulttuureihin. Eirik Hornborg
Hornborgin vanhemmat olivat kamreeri Albrecht Hornborg ja Alma Maria Hornborg. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin uudesta ruotsalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1897 ja liittyi Uusmaalaiseen osakuntaan. Hän jatkoi opintojaan Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan historiallis-kielitieteellisellä osastolla ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon vuonna 1901. Hornborg toimi Uusmaalaisen osakunnan kuraattorina syyslukukauden vuonna 1904. Tukholman yliopiston kunniatohtorin arvonimen hän sai vuonna 1936. Heidemarie Ecker
Vuonna 1971 Rosendahl ylti vihdoin mestariksi. Hän voitti Sofiassa sisäratojen EM-kilpailujen pituushypyssä kultaa tuloksella 664 cm voittaen Irena Szewińskan kahdeksalla senttimetrillä. Kesällä Helsingin EM-kilpailuissa hän voitti viisiottelussa kultaa pistein 5299 kukistaen Burglinde Pollakin 24 pisteellä. Pituushypyssä hän sai pronssia tuloksella 666 cm. Münchenin 1972 olympialaisissa Rosendahl voitti kultaa pituushypyssä yhden sentin erolla Diana Jorgovaan tuloksella 678 cm. Viisiottelussa hän hävisi vain 10 pistettä Mary Petersille ja sai hopeaa tuloksella 4791 p. Toisen kultamitalinsa hän voitti 4 ×100 metrin viestissä, jossa hän viimeisen osuuden juoksijana toi Länsi-Saksan maaliin maailmanennätysajassa 42,81 s. Eero Byckling
Akateemisen uransa Byckling aloitti 1959–1962 assistenttina Teknillisessä korkeakoulussa. Valmistuttuaan hän täydensi 1962–1964 opintojaan Tanskassa. Palattuaan kotimaahan hän työskenteli aluksi 1964–1965 atomienergianeuvottelukunnan tutkijana. Sitten hän toimi Teknillisen korkeakoulun teoreettisen fysiikan dosenttina vuosina 1965–1973. Hän oli vuodesta 1965 myös Helsingin yliopiston teoreettisen fysiikan dosentti. Niels Bohr
Bohr sai tohtorinarvon Kööpenhaminan yliopistolta vuonna 1911. Bohr meni naimisiin Margrethe Nørlundin kanssa 1. elokuuta 1912. Tohtoriksi väiteltyään hän matkusti Englantiin, missä opiskeli J. J. Thomsonin opastuksella. Bohr ja Thomson eivät kuitenkaan tulleet kovinkaan hyvin toimeen. Tavattuaan Ernest Rutherfordin Cambridgessä joulukuussa 1911 Bohr päätti opiskella hänen ohjauksessaan. Hän vaihtoi maaliskuussa 1912 Victorian yliopistoon, joka tunnetaan nykyään Manchesterin yliopistona. Rutherfordin teorioiden pohjalta Bohr julkaisi 1913 mallinsa atomin rakenteesta. Kon-Tiki (elokuva)
Elokuva pohjautuu tutkimusmatkailija Thor Heyerdahlin vuonna 1947 tekemään tutkimusmatkaan, sekä hänen siitä kirjoittamaansa kirjaan. "Kon-Tiki" oli Heyerdahlin aluksen nimi. Harald Hornborg
Hornborg kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin uudesta ruotsalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1909 ja liittyi Uusmaalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan historiallis-kielitieteellisellä osastolla vuosina 1909–1915 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon vuonna 1925 sekä filosofian maisterin tutkinnon vuonna 1927. Arnstein Arneberg
Arnstein Arneberg (6. heinäkuuta 1882 Halden – 1961) oli norjalainen arkkitehti, jota on pidetty yhtenä ajan parhaista norjalaisarkkitehdeista. Hänen päätyönsä ovat (Magnus Poulssonin kanssa) Oslon puhelin- ja lennätintalo (1923) sekä monumentaalinen raatihuone (1950). Arnebergin muita töitä ovat mm. kansalliseen tyyliin rakennettu Eidsvoldin kansanopisto, Villa Betrell Luvialla ja Bygdøn museo. Thorvald Thiele
Hän väitteli tähtitieteestä Kööpenhaminan yliopistossa vuonna 1866. Vuonna 1875 hänestä tuli observatorion johtaja ja tähtitieteen professori. Timo Teräsvirta
Teräsvirta valmistui vuonna 1970 valtiotieteiden tohtoriksi Helsingin yliopistossa. Tämän jälkeen hän toimi tilastotieteen professorina Helsingin yliopistossa vuosina 1976–1980 ja Tukholman kauppakorkeakoulussa vuosina 1994-2006. Vuodesta 2001 lähtien hän on ollut yhteydessä Svenska handelshögskolaniin Helsingissä. Vuodesta 2006 Teräsvirta on työskennellyt Aarhusin yliopistossa Tanskassa. Hänen tutkimus- ja opetusalueensa sisältää epälineaaristen aikasarjojen ja mallintamista volatiliteetti. Terje Rypdal
Kansainvälistä huomiota Rypdal sai Baden-Badenin free jazz -festivaaleilla 1969, jossa hän soitti Lester Bowien kokoonpanossa. Opiskellessaan musiikkia Oslon yliopistossa ja konservatoriossa Rypdal johti "Hair"-musikaaliesitysten yhtyettä. Tuomas Eerola
Tuomas Eerola (s. 27. maaliskuuta 1971 Kangasala) on suomalainen musiikkitieteilijä. Hän valmistui Jyväskylän yliopistosta filosofian maisteriksi 1997 pääaineenaan musiikkitiede. Jatko-opintoja hän suoritti Leicesterin yliopistossa, Isossa-Britanniassa (1999–2000) sekä monitieteisessä Pythagoras-tutkijakoulussa (2000–2003). Hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 2003 (Jyväskylän yliopisto) ja hänen musiikin havaitsemista käsittelevä väitöskirjansa palkittiin samana vuonna Jyväskylän yliopiston humanistisen tiedekunnan parhaana. Eerola on toiminut vuodesta 1997 lähtien eri tehtävissä Jyväskylän yliopiston musiikin laitoksella. Eerola on monitieteisen musiikintutkimuksen huippututkimusyksikön sekä Musiikin tutkimuksen valtakunnallisen tohtoriohjelman johtoryhmän jäsen. Hän on edistänyt tieteenalaansa Suomen musiikkitieteellisessä seurassa eri rooleissa vuosina 1999–2011. Vuonna 2011 Eerolalle myönnettiin Jyväskylän yliopiston tieteellisen tiedon julkistamispalkinto. Eerolan erityisalaa on musiikkipsykologia, erityisesti musiikki ja tunteet, musiikin havaitseminen sekä musiikki ja liike. Hänen yli 100 julkaisua löytyy helpoimmiten Google Scholar -palvelusta. Kai Myrberg
Myrberg oli 1988–2008 Merentutkimuslaitoksessa tutkijana ja erikoistutkijana. Vuosina 1993–1994 hän oli Pohjoismaiden Ministerineuvoston stipendiaattina Göteborgin yliopistossa ja vuosina 2000–2001 Tukholman yliopistossa tutkijatohtorina. Thor Borg
Borg valmistui tie- ja vesirakennusinsinööriksi Helsingin Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1901 ja työskenteli vähän aikaa esimiehenä valtionrautateillä. Vuonna 1903 hän muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän oli teollisuustyöläisenä Chicagossa ja muualla Keskilännessä. Borg liittyi Amerikan sosialistista työväenpuoluetta tukeneeseen Skandinaviska Socialistiska Arbetareförbundetiin ja ryhtyi kirjoittamaan sen lehteen "Arbetareniin". Vuonna 1911 hänestä tuli lehden toimittaja. Vuosina 1914–1919 Borg toimi myös Arbetareförbundetin sihteerinä. Vuodesta 1921 lähtien hän työskenteli "Arbetarenin" päätoimittajana ja johti sosialistiselle työväenpuolueelle uskollista Arbetareförbundetin joukkoa järjestön lakkauttamiseen saakka vuonna 1928. Gro Harlem Brundtland
Hän on saanut lääketieteellisen koulutuksen ja valmistunut Harvardin yliopistosta vuonna 1965. Vuodet 1974–1979 hän toimi Norjan ympäristöministerinä. Hänestä tuli maan ensimmäinen naispääministeri helmikuussa 1981. Hänen ensimmäisessä hallituksessaan oli kahdeksan naisministeriä kahdeksastatoista. Arne Somersalo
Somersalo tuli ylioppilaaksi vuonna 1908. Hän opiskeli luonnontieteitä ensin Helsingin yliopistossa ja vuosina 1908–1914 Jenan yliopistossa Saksassa. Sivert Langholm
Langholm on koulutukseltaan "candidatus philologiæ", ja hänet nimitettiin Oslon yliopiston professoriksi vuonna 1976. Hänen erityisiä tutkimuskohteitaan ovat olleet 1800-luvun sosiaalihistoria ja yliopiston historia. Langholm myös toimi viisiosaisen Oslon historiaa käsittelevän "Oslo bys historie" -teoksen toimituskunnan johdossa. Teoksen eri osat kirjoittivat Arnved Nedkvitne ja Per G. Norseng (1000–1536), Knut Sprauten (1536–1814), Jan Eivind Myhre (1814–1900), Knut Kjeldstadli (1900–1948) ja Edgeir Benum (1948 – 1990-luku). Charles Emil Hagdahl
Hagdahl opiskeli Uppsalan yliopistossa, josta hän valmistui 1841. Hän toimi lääkärinä Tukholmassa 1838–1847, ja 1847 hänestä tuli Djurgårdsbrunns kuranstaltin intendentti. Vähän myöhemmin hän muutti asumaan Västmanlandiin Tidön linnaan. Hän omisti sen kuitenkin vain vähän aikaa ja muutti sittemmin Tukholmaan. Tor Brevik
Brevik opiskeli viulun- ja alttoviulunsoittoa sekä musiikin teoriaa Oslon musiikkikonservatoriossa, teki jatko-opintoja Ruotsissa ja debytoi säveltäjänä vuonna 1958. Samana vuonna hän perusti Oslon nuoriso-orkesterin. Norjan kirjallisuus
Humanismin innoittamana vanhoja muinaisnorjankielisiä teoksia alettiin kääntää tanskaksi ja latinaksi. Syy oli osin käytännöllinen, sillä Norjan vanhat, yhä voimassa olleet lait oli kirjoitettu muinaisnorjaksi eikä niiden sisältöä enää kunnolla ymmärretty.
1500-luvulla Norjan kirjallinen elämä keskittyi Bergeniin ja Osloon. Bergenin tunnetuimpia nimiä Absalon Pedersson Beyer, joka kokosi omista päiväkirjamerkinnöistään teoksen "Bergens Kapitelbok" (1552–1572), joka tunnetaan lähinnä 1500-luvun Bergenin arkielämän kuvauksestaan. Beyerin pääteos oli Norjan historiasta kertova "Om Norgis Rige" (1567). Oslossa Jens Nilssøn kirjoitti latinaksi matkakertomuksia matkoistaan eri puolilla Norjaa, oppikirjan sekä tanskaksi saarnoja ja surulaulun kuolleelle tyttärelleen. Horace Engdahl
Engdahl oli Akatemian sihteeri vuosina 1999–2009 ja Skandinaavisen kirjallisuuden professorina Tanskassa Aarhusin yliopistossa. Hän osallistui 2014 Ruotsin television kirjallisuusohjelman Babel iskelmäkilpailuun Benny Anderssonin sävellykseen tekstillään "Nyårsballongen", joka voitti kilpailun. Anders Behring Breivik
Breivik opiskeli Oslon kauppakoulussa (Oslo Handelsgymnasium). Hän asui äitinsä kanssa eikä seurustellut. Ennen iskuja Breivik oli pitänyt kolme vuotta vihanneksia kasvattavaa puutarhayritystä, mikä mahdollisti pommin tekoon tarvittavan lannoitteen oston suurina määrinä ilman suurempaa huomiota. Bertil Ohlin
Ohlin opiskeli Lundissa ja Tukholmassa sekä Oxfordissa ja Harvardissa. Hän väitteli Tukholman yliopistossa vuonna 1924, pääsi professoriksi Kööpenhaminan yliopistoon ja siirtyi sieltä Tukholman kauppakorkeakouluun 1930. Siihen aikaan hän oli näyttävästi eri mieltä John Maynard Keynesin kanssa siitä, pystyykö Saksa maksamaan sille määrätyt sotakorvaukset. Turid Farbregd
Farbregd opiskeli norjaa, englantia ja suomea Oslon yliopistossa. Hän suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon vuonna 1969. Vuonna 1970 Farbregd pyydettiin Helsingin yliopiston norjan kielen lehtoriksi. Hän toimi Helsingin yliopiston norjan kielen lehtorina vuosina 1970–1994. Torsten Söderhjelm
Söderhjelmin vanhemmat olivat prokuraattori Werner Woldemar Söderhjelm ja Amanda Olivia Clouberg. Kielen ja kirjallisuudentutkija Werner Söderhjelm oli hänen vanhempi veljensä. Torsten Söderhjelm pääsi ylioppilaaksi Viipurin lyseosta 1897 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1901, lisensiaatiksi 1906 sekä maisteriksi ja tohtoriksi 1907. Pohjoismainen filosofia
Tanskan ja Norjan valtioliiton seurauksena Kööpenhamina oli myös norjalaisen akateemisen elämän keskus 1400-luvulta 1800-luvun alkupuolelle saakka. 1800-luvun alussa norjalaissyntyinen Henrik Steffens toi saksalaisen romantiikan Tanskaan, Niels Treschow puolestaan oli vuonna 1811 perustetun Kristianian yliopiston (nyk. Oslon yliopisto) ensimmäinen filosofian professori. Poul Martin Møller toi hegeliläisyyden Norjaan, ja sitä jatkoi erityisesti Marcus Jacob Monrad. Operaatio Weserübung
21. helmikuuta Hitler kyseli Falkenhorstilta tämän kokemuksista Suomessa ja antoi hänelle tehtäväksi laatia nopeasti toteutettava suunnitelma Norjan valtaamiseksi. Kenraali Jodlin mukaan pelkäksi työhaastatteluksi aiottu tapaaminen päättyi Hitlerin pitkään monologiin Norjan tärkeydestä Saksalle sekä käytettävissä olevista mahdollisuuksista. Hitler näytti tempautuneen mukaan hankkeeseen. Falkenhorst sai kuulla vain osia edellisistä suunnitelmista, koska Hitler antoi uusia ohjeita ja koska hanke tahdottiin pitää salassa. Jopa niin salassa, ettei kenraali saanut edes käyttää sotatoimiston karttoja, vaan hän joutui poikkeamaan kirjakaupassa ostamassa Norja-aiheisen Baedeker-matkaopaskirjasen matkallaan hotellihuoneeseensa suunnittelemaan operaatiota. Hänen tuli ilmoittautua takaisin Führerille kello 17 mennessä mukanaan luonnos siitä, kuinka hän aikoisi käyttää viittä divisioonaa Norjan valtaamiseen. Torill Thorstad Hauger
Hauge opiskeli Oslon yliopistossa saksaa, etnologiaa, kansanperinnettä ja arkeologiaa. Hän valmistui maisteriksi 1966. Hän opiskeli myös Statens Håndverks- og Kunstindustriskolessa 1962–1964. Sen jälkeen hän työskenteli Oldsaksamlingissa Historiallisessa museossa. Thor Heyerdahl
"Tigris"-matkasta julkaistiin kirja "Tigris – matka kulttuurimme lähteille" ja neljä televisio-ohjelmaa. Norja yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Norjan menestynein MM-kisaurheilija on Trine Hattestad, joka voitti kultaa keihäänheitossa vuosina 1993 ja 1997 sekä vielä pronssia vuonna 1999. Muut maailmanmestarit ovat maratonin vuonna 1983 voittanut Grete Waitz, 10 000 metrin juoksun vuonna 1987 voittanut Ingrid Kristiansen, korkeushypyn vuonna 1997 voittanut Hanne Haugland, keihäänheiton vuonna 2009 voittanut Andreas Thorkildsen, 50 kilometrin kävelyn vuonna 2009 voittanut Trond Nymark ja 400 metrin aitajuoksun vuonna 2017 voittanut Karsten Warholm. Thorkildsen oli ainoa norjalaismitalisti Helsingissä 2005, Osakassa 2007 ja Daegussa 2011, joissa hän saavutti hopeaa. Myös Moskovassa 2013 hän oli paras norjalaisurheilija seitsemännellä sijallaan. Hänen lisäkseen 2000-luvulla ovat parhaiten useimmiten menestyneet kävelijät: Pariisissa 2003 Norjan ainoa pistesijalle eli kahdeksan parhaan joukkoon yltänyt urheilija oli 50 kilometrin kävelyssä kahdeksanneksi sijoittunut Trond Nymark, Helsingissä Nymark sijoittui 50 kilometrillä neljänneksi, ja Osakassa pistesijoille ylsivät Kjersti Plätzer naisten 20 kilometrillä (neljäs), Nymark 50 kilometrillä (kahdeksas) ja Plätzerin veli Erik Tysse sekä 20:llä että 50 kilometrillä (kahdeksas ja viides). Berliinissä 2009 Nymark sijoittui 50 kilometrillä alun perin hopealle, mutta nousi vuonna 2016 kultamitalistiksi kun alkuperäinen voittaja Sergei Kirdjapkin hylättiin dopingin takia. Berliinissä 2009 Tysse sijoittui 20 kilometrillä seitsemänneksi. Daegussa 2011 pistesijoille ylsivät Jaysuma Saidy Ndure neljänneksi 200 metrin juoksussa ja Ingvill Måkestad Bovim kuudenneksi 1 500 metrin juoksussa. Moskovassa 2013 Thorkildsenin lisäksi ylsivät pistesijoille kahdeksanneksi sijoittuneet Jaysuma Saidy Ndure 200 metrin juoksussa sekä Henrik Ingebrigtsen 1 500 metrillä. Lontoossa 2017 Karsten Warholm voitti kultaa 400 metrin aitajuoksussa ja Filip Ingebrigtsen pronssia 1 500 metrillä. Edmontonissa 2001 yksikään norjalaisurheilija ei päässyt pistesijoille, ja samoin kävi Pekingissä 2015. Eila Helander
Helander kirjoitti ylioppilaaksi Kallion yhteiskoulusta vuonna 1965. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa ensin teologiksi (TM 1969), valmistui sitten 1980-luvulla filosofian kandidaatiksi ja tohtoriksi (FK 1982, FK 1983, FT 1987). Ennen professuuriaan hän oli Helsingin yliopiston uskontotieteen dosentti vuosina 1988–1997. Gunnar Myrdal
Hän toimi Geneven kansainvälisen korkeakoulun professorina 1930–1931, sitten Tukholman kauppakorkean professorina vuosina 1933–1950 ja samalla sosiaalidemokraattien kansanedustajana ja kauppaministerinä (1945–1947). Seuraavat kymmenen vuotta Myrdal toimi YK:n Euroopan talouskomission pääsihteerinä, minkä jälkeen hän rupesi tutkimaan Aasian köyhyyttä ja julkaisi vaikutusvaltaisen, pitkähkön teoksen "Asian Drama: An inquiry in to the Poverty of Nations" (1968). Vuosina 1960–1967 hän oli kansainvälisen taloustieteen professori Tukholman yliopistossa. Vuonna 1961 Myrdal perusti kyseiseen yliopistoon Kansainvälisen Taloustutkimuksen Instituutin. Hän sai taloustieteen nobelin Friedrich Hayekin kanssa vuonna 1974, joskin hän kannatti koko palkinnon lakkauttamista, koska se oli annettu Hayekille ja Milton Friedmanille, joiden töitä Myrdal ei pitänyt arvossa. Thor Heyerdahl
Viimeisinä vuosinaan Heyerdahl rahoitti tutkimuksia Venäjän eteläosissa. Niiden tarkoituksena oli etsiä todisteita teorialleen, jonka mukaan Odin olisi ollut Venäjältä lähtöisin ollut historiallinen henkilö, josta olisi tullut skandinavialainen kuningas ensimmäisellä vuosisadalla. Thor Heyerdahl
Heyerdahl palveli toisen maailmansodan aikana vapaan Norjan asevoimissa. Sodan jälkeen hän yritti saada kustantajat ja tieteilijät kiinnostumaan hänen Polynesian-asutusta koskevasta teoriastaan. Heyerdahlin väitteet siitä, että Polynesian ensimmäiset asukkaat olisivat tulleet balsapuulautoilla Etelä-Amerikasta, eivät herättäneet innostusta antropologeissa. Ture Ryberg
Ryberg opiskeli arkkitehtuuria Kuninkaallisessa teknillisessä korkeakoulussa (KTH) Tukholmassa vuosina 1908–1912 ja Ruotsin kuninkaallisessa taideakatemiassa vuosina 1912–1914. Hän aloitti arkkitehdin uransa Erik Lallerstedtin alaisuudessa. Rybergin ensimmäinen oma työ oli Yggdrasilin kortteli Djursholmissa vuonna 1916 jonka suunnittelijaksi hän päätyi arkkitehtikilpailun tuloksena. Rybergin suurimpiin töihin lukeutuvat Folkskoleseminariet Linköpingissä (1927) ja Karolinska institutet Solnassa (1936–1955). Thor Heyerdahl
Heyerdahl palasi Pääsiäissaarelle vuosiksi 1986–1988 ja tutki uudestaan "moai"-patsaiden pystytystapoja. Matkasta hän julkaisi kirjan "Pääsiäissaari – arvoitus ratkeaa". Thor Heyerdahl
Thor Heyerdahl (6. lokakuuta 1914 Larvik, Norja – 18. huhtikuuta 2002 Colla Micheri, Italia) oli norjalainen etnografi, joka tuli tunnetuksi "Kon-Tiki"-retkikunnan yhteydessä vuonna 1947. Retkikunnan tarkoitus oli osoittaa, että muinaiset kansat saattoivat tehdä pitkiä merimatkoja. Heyerdahl esitti, että että Polynesia olisi asutettu Etelä-Amerikasta käsin. Antropologit ja arkeologit katsovat kuitenkin edelleen, että Polynesia asutettiin Aasiasta käsin. Tore Renberg
Tore Renberg (3. elokuuta 1972 Stavanger, Norja) on norjalainen kirjailija ja muusikko. Hän on opiskellut kirjallisuutiedettä ja filosofiaa Bergenin yliopistossa. Hän on kirjoittanut kirjallisuuskritiikkiä ja esseistiikkaa ja ollut juontajana televisio-ohjelmassa "Leseforeningen" (1998 ja 1999) NRK2:lla. Renberg on henkilöhahmo Karl Ove Knausgårdin romaanissa "Taisteluni" osassa 5. Hän on siinä Knausgårdin 20-vuotias ystävä, joka yrittää saada ensimmäistä romaaniaan julkaistuksi. Thorsten Österlund
Åbo Akademista valmistunut Österlund oli ammatiltaan diplomi-insinööri, joka työskenteli teknillisenä johtajana Havi Oy:n palveluksessa Viipurissa ja Riihimäellä. Henrik Wergeland
Wergeland syntyi Kristiansandissa opettaja ja rovasti Nicolai Wergelandin (1780–1848) ja kulttuuripersoona Alette Dorothea (o.s. Thaulow) Wergelandin esikoisena. Isä Nicolai oli Bergenistä kotoisin ollut köyhän lukkarin poika, josta tuli sittemmin Eidsvollin itsenäisyysjulistuksen allekirjoittaja. Isällä oli myös merkittävä rooli maan ensimmäisen yliopiston perustamisessa, hän oli maan perustuslain laatijoita, ja hän myös ehdotti Norjan parlamentille sen nykyistä nimeä "Storting". Suvun nimi on peräisin Verklandin maatilasta Sognissa. Alette oli virkamies () Henrik Arnold Thaulowin tytär ja aktiivinen kulttuuripersoona.
Wergelandin perheestä tuli muutoinkin Norjan näkyvimpiä kulttuuriperheitä. Hänen sisarensa oli kirjailija Camilla Collett (1813–1895). Nuorin veli kenraali Oscar Wergeland (1815–1895) meni kuitenkin sotilasuralle. Kotona keskusteltiin paljon kulttuurista, Ranskan vallankumouksesta, Rousseaun lastenkasvatusfilosofiasta ja yleensä modernistisista aiheista. Eliel Sundström
Eliel valmistui ylioppilaaksi Maarianhaminan reaalioppikoulusta sen ensimmäiseltä vuosikurssilta vuonna 1903. Reaalioppikoulussa oli kursseja, joita voitiin tenttiä Helsingin yliopistossa, jossa Eliel jatkoi opintojaan. Helsingissä hän oli mukana Länsi-Suomalaisen osakunnan toiminnassa. Eliel valmistui filosofian kandidaatiksi (matematiikka) ja lopulta vuonna 1911 filosofian maisteriksi. Berliinin kauppakorkeakoulussa hän opiskeli vuosina 1911–1912. Opintomatkoja Elien teki vuosina 1924, 1925 ja 1926 Ranskaan, Tiroliin, Saksaan Tanskaan ja Ruotsiin. Eliel toimi matematiikan opettajana 
Hämeenlinnan jälkeen hän palasi Ouluun ja toimi puutavarakauppiaana V. Höckertin palveluksessa. Oulussa pienellä ”Villa Vava” -nimisellä vuokrahuvilatilalla Eliel aloitti vakavasti karjanjalostuskokeilut Ahvenanmaalta tuodulla Ayrshire-sekarotuisella karjalla saavuttaen maan parhaimpiin kuuluvia lypsytuloksia. Eliel kiinnostui myös suomenhevosista ja niiden jalostuksesta. Hän osti palkitun ahvenanmaalaisen Alice-Lotta-tamman (1141-O) ja kantakirjasi sen vuonna 1916. Höckertin vaikutuksesta hän myös tutustui hedelmä- ja puutarhaviljelyyn. Arto Haapala
Haapala on työskennellyt professorina Helsingin yliopiston humanistisen tiedekunnassa vuodesta 1995 . Hän on erikoistunut kirjallisuuteen, ympäristöön ja tulkintaan, sekä angloamerikkalaisen estetiikan lisäksi hermeneutiikkaan, etenkin Martin Heideggerin filosofiaan. Tor-Björn Hägglund
Tor-Björn Hägglund (10. maaliskuuta 1928 Pietarsaari – 7. marraskuuta 2004 Oulu) oli suomalainen professori, hammaslääkäri (1954), lääkäri (1960), kirjailija, runoilija, nuorisopsykiatri, kasvatustieteen kunniatohtori, toimittaja, psykoanalyytikko (1967). Hägglund toimi Oulun yliopistossa psykoterapian ja lääketieteellisen psykologian professorina. Hän toimi Helsingin yliopistossa nuorisopsykiatrian parissa 1977–1989. Thor Heyerdahl
Palattuaan Polynesiasta Heyerdahl jätti Oslon yliopiston ja eläintieteen ja alkoi tutkia sitä, miten varhaiset merenkävijät olisivat pystyneet matkustamaan valtamerten yli. Hän tutustui vuonna 1939 Brittiläisessä Kolumbiassa paikallisiin intiaaneihin. Aarne Tanskanen
Tanskanen kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion klassillisesta lyseosta vuonna 1907 ja liittyi Savolaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1907–1914 ja suoritti ylemmän hallintotutkinnon alkututkinnon ja osan loppututkinnoista. Thor Heyerdahl
Heyerdahl eli viimeiset vuotensa Güímarissä Kanariansaarilla. Hän kuoli syöpään 2002 ollessaan lomamatkalla Italiassa. Cyril Mardall
1930-luvulla Mardall opetti arkkitehtuuria Lontoossa ja osallistui Suomessa Olympiastadionin suunnittelukilpailuun Ole Gripenbergin toimistossa, jonka ehdotus sai toisen palkinnon. 1950-luvun lopulla Mardall avusti amerikansuomalaista arkkitehtia Eero Saarista Yhdysvaltojen Lontoon-suurlähetystön rakennusvaiheessa. Myöhemmin hän toimi aktiivisesti Suomen ja Britannian välisten kulttuuriyhteyksien edistäjänä. Harry Österberg
Österberg suoritti Helsingin yliopistossa ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1950, ja hänelle myönnettiin varatuomarin arvo vuonna 1952. Hän toimi Suomen Laivanvarustajain Yhdistyksen sihteerinä ja lakimiehenä vuosina 1950-1964 sekä 1956-1964 ensin Merenkulun Työnahtajaliiton sihteerinä ja sitten viimeiset neljä vuotta apulaisjohtajana. Vuonna 1965 Österberg valittiin Höyrylaiva Oy Boren hallintojohtajaksi ja jo seuraavana vuonna yhtiön varatoimitusjohtajaksi. Varatoimitusjohtajana hän osallistui Oy Siljavarustamon hallituksen toimintaan ja vastasi monin tavoin Silja Linen huollosta. Alexander Kielland
Kielland kasvoi Stavangerissa varakkaassa kauppiasperheessä. Hän valmistui oikeustieteestä ja toimi tiilitehtaan johtajana. Opiskeluaikanaan hän oli tutustunut Kierkegaardin teoksiin. Hän päätti kohdistaa luovat voimavaransa sosiaaliseen kritiikkiin ja uudistuksiin. Hän paljasti töissään köyhien ahdingon ja kirkonmiesten tekopyhyyden ja satirisoi byrokratiaa ja oppineisuutta. Henrik Ekberg
Ekberg pääsi ylioppilaaksi 1963 Virkkalan yhteiskoulusta ja hän valmistui valtiotieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1969. Hän jatkoi opintojaan 1980-luvun puolivälissä ja väitteli vuonna 1991 valtiotieteen tohtoriksi. Väitöskirja "Führerns trogna följeslagare" käsitteli suomalaista natsismia vuosina 1932–1944. Stein Mehren
Mehren opiskeli filosofiaa Oslon yliopistossa ja tutustui Søren Kierkegaardiin, Edmund Husserliin, 1900-luvun eksistentiaalifilosofeihin, Theodor Adornoon ja Martin Buberin Minä/Sinä-filosofiaan. Hän käänsi Buberia norjaksi. Vaikka filosofia leimaa hyvin voimakkaasti hänen runouttaan, runot eivät kuitenkaan ole filosofisen ajattelun kuvitusta. Thorsten Renvall
Renvall valmistui ylioppilaaksi Turusta 1888, filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1893 ja väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistosta 1911. Hän opiskeli myös Uppsalassa ja keräsi kasveja muun muassa Egyptissä. Hän teki elämäntyönsä aluksi Käkisalmessa ja sittemmin pääasiallisesti Turussa suomalaisen ja myöhemmin ruotsalaisen lyseon luonnonhistorian kollegana. Viimeksi hän toimi Helsingin ruotsalaisen lyseon lehtorina vuoteen 1927 saakka. Heidi Liehu
Liehu kirjoitti ylioppilaaksi 1986, valmistui filosofian kandidaatiksi 1988 ja lisensiaatiksi 1989. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vain 22 vuoden iässä Esa Saarisen oppilaana. Liehun vuonna 1990 tarkastettu väitöskirja käsitteli Kierkegaardin filosofian suhdetta Hegelin metafysiikkaan. Liehu teki opintomatkan Tanskaan ja Yhdysvaltoihin sekä toimi tutkijana Pariisissa 1990–1992 ja 1994–1995. Hän on toiminut Helsingin yliopiston teoreettisen filosofian dosenttina vuodesta 1992 lähtien. Gunnar Wetterberg
Lundin yliopistossa opiskellut Wetterberg oli suuntautumassa tutkijaksi mutta siirtyi 1977 ulkoministeriöön ja on työskennellyt useissa tehtävissä. Hän on kirjoittanut elämäkerrat Axel Oxenstiernasta ja Arvid Hornista sekä Ruotsin valtionpankin historiikin. Hän on ollut vuosien ajan innokas julkinen keskustelija ja vastustanut monenlaista tukipolitiikkaa. Kaarlo Hildén (maantieteilijä)
Kaarlo Thorsten Oskar Hildén (28. syyskuuta 1893 Helsinki – 15. heinäkuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen maantieteilijä ja antropologi. Maantieteilijänä hän oli erikoistunut talousmaantieteeseen ja antropologina fyysiseen antropologiaan. Hildén toimi Helsingin kauppakorkeakoulun talousmaantieteen professorina vuosina 1921–1960 ja rehtorina vuosina 1952–1957. Thor Björgólfsson
Björgólfur Thor Björgólfsson (s. 1967) on islantilainen yrittäjä ja sijoittajamiljardööri, joka on hankkinut huomattavia omistuksia lento- ja puhelinyhtiöissä sekä lääketeollisuudesta. Hänellä on ollut sijoitusyhtiönsä kautta merkittäviä sijoituksia myös Suomessa, muuan muassa Elisa Oyj:n ja Amer Sports Oyj:n osakkeissa. Kalle Sorainen
Sorainen toimi ruotsin kielen opettajana. Hän väitteli 1927 tohtoriksi filosofi Søren Kierkegaardin personallisuusaatteesta ja julkaisi useita artikkeleita Kierkegaardista ja toisesta tanskalaisesta filosofista Harald Høffdingista. Sorainen haki 1953 Helsingin yliopiston käytännöllisen filosofian professorin virkaa, mutta Eino Kaila ja Oiva Ketonen katsoivat hänet virkaan epäpäteväksi. Arne Tiselius
Tiselius syntyi Tukholmassa. Kun hänen isänsä kuoli, perhe muutti Göteborgiin. Myöhemmin Tiselius opiskeli Tukholman yliopistossa erikoistuen kemiaan. Vuonna 1925 hänestä tuli avustava tutkija Theodor Svedbergin laboratorioon. Vuonna 1930 hän saavutti tohtorin arvon kehiteltyään uraauurtavan toimintatavan proteiinien elektroforeesin tutkimiseen. Vuoteen 1935 Tiselius julkaisi useita tutkimuksia zeoliittien diffuusiosta ja adsorptiosta. Nämä tutkimukset jatkuivat vuoden, jonka hän vietti Princetonissa Hugh Stott Taylorin laboratoriossa. Palattuaan Uppsalaan hän jatkoi proteiinien tutkimista ja biokemiallisten ongelmien fysikaalisten ratkaisutapojen kehittelemistä. Tutkimukset johtivat huomattavasti kehittyneempään toimintatapaan elektroforeesitutkimuksissa myöhempinä vuosina. Karl Hård af Segerstad
Hård af Segerstad kävi koulunsa Helsingin Nya svenska läroverketissä ja opiskeli 1891–1895 arkkitehdiksi Suomen polyteknillisessä opistossa. Hän täydensi opintojaan matkalla Alankomaihin, Ranskaan, Italiaan, Itävaltaan ja Saksaan opiston antaman stipendin avulla. Otto-Iivari Meurmanin mukaan erityisesti saksalainen ja skandinaavinen arkkitehtuuri tekivät Hård af Segerstadiin vaikutuksen. Lisäksi Hård af Segerstad työskenteli jonkin aikaa rasvarina Itämerta kiertäneellä laivalla voidakseen taloudellisesti avustaa vararikkoon ajautunutta ja halvaantunutta isäänsä. Linus Torvalds
Torvalds aloitti yliopisto-opinnot Helsingin yliopiston matemaattis-luonnontieteellisessä tiedekunnassa tietojenkäsittelytieteen laitoksella. Hänen pääaineekseen tuli tietojenkäsittelytiede. Hän opiskeli ensimmäisenä vuotena aktiivisesti, mitä ei hänen mukaansa enää tämän jälkeen tapahtunut. Hän liittyi matematiikan, fysiikan, kemian ja tietojenkäsittelytieteen opiskelijajärjestöön Spektrumiin, jonka keskiviikkoiltojen juhlista tuli hänelle sosiaaliselle elämälleen tärkeitä tilaisuuksia. Stefan Hell
Hell opiskeli fysiikkaa Heidelbergin yliopistossa Saksassa ja väitteli tohtoriksi vuonna 1990. Tämän jälkeen hän työskenteli tutkijana Siegfried Hunklingerin tutkimusryhmässä ja kiinnostui fluoresenssimikroskopiamenetelmien resoluution parantamisesta. Vuosina 1991–1993 Hell toimi tutkijana European Molecular Biology Laboratoryssa ja kehitti konfokaalimikroskopiamenetelmiä ja erityisesti niin kutsuttua 4Pi-mikroskopiaa. Vuonna 1993 Hell siirtyi Turun yliopistoon lääketieteellisen fysiikan laitokselle, jossa hän johti fluoresenssimikroskopiaa tutkivaa tutkimusryhmää. Hell oli kiinnostunut kehittämään tekniikoita, joilla olisi hyvin korkea resoluutio ja soveltuisi biologisten systeemien tutkimukseen. Tähän tarkoitukseen soveltuvan laitteiston tulisi ylittää Ernst Abben muotoileman diffraktiorajan. Turussa ollessaan Hell kehitti stimuloidun emissio-depleetiomikroskopian (STED-mikroskopia) teoreettisen periaatteen ja osoitti, että käyttämällä fluoresenssitekniikkaa tällä laitteistolla päästäisiin hyvin korkeaan resoluutioon. Hell palasi Saksaan vuonna 1997 ja perusti nanofotoniikan laitoksen Max Planck -instituuttiin Heidelbergiin. Vuonna 2002 hänestä tuli laitoksen johtaja. Kai Curry-Lindahl
Curry-Lindahl opiskeli Lundin yliopistossa ja Uppsalan yliopistossa, jossa hän väitteli filosofian tohtoriksi. Vuosina 1945–1953 hän toimi Ruotsin luonnonsuojeluliiton toiminnanjohtajana. Hän oli Skansenin luonnonhistoriallisen osaston johtaja 1953–1974. Hän toimi vierailevana professorina Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä vuosina 1974 ja 1983 sekä Guelphin yliopistossa Ontariossa 1974 ja 1978. Tukholman yliopistossa hän luennoi 1966–1969. Bengt Stenlund
Stenlund on koulutukseltaan tekniikan tohtori. Hänet nimitettiin Åbo Akademin teknisen polymeerikemian professoriksi vuonna 1979. Stenlundin tutkimus on käsitellyt polymeerisia materiaaleja, kuten muovinjalostusta, sekä komposiittimateriaalien kehittämistä. Stenlundin työn erityiskohteena on ollut polymeeristen materiaalien soveltaminen lääketieteelliseen käyttöön, kuten lääkeaineiden tarkkaan annostelemiseen. Beng Stenlund oli Åbo Akademin vararehtori 1985-1988 ja rehtori 1988-1997. Hän on myös toiminut useissa pohjoismaisissa ja eurooppalaisissa yliopistoyhteisön luottamustoimissa, kuten Euroopan yliopistojen yhteistyöjärjestö CRE:n, Pohjoismaisen teollisuusrahaston, ja "Svenska skogsindustriella forskarskolan"in (FPIRC) johtokunnissa. Stenlund on toiminut Suomen Akatemian Luonnontieteiden ja tekniikan tutkimuksen toimikunnan puheenjohtajana ja myös lukuisissa arviointitehtävissä Eurooppalaisissa yliopistoissa. Hänet nimitettiin Karlstadin yliopiston kunniatohtoriksi vuonna 2000. Arnold Sommerfeld
Sommerfeld aloitti viran mekaniikan professorina Aachenin yliopistossa vuonna 1900. Sommerfeldin päätökseen vaikutti Kleinin kova painostus. Hänen mukaansa tekniikan olisi pitänyt perustua enemmän matematiikkaan. Aachenissa Sommerfeld työsti hydrodynamiikan teoriaansa. Myöhemmin Werner Heisenberg ja Ludwig Hopf kirjoittavat väitöstyönsä Münchenin yliopistossa samasta aiheesta. Hegeliläisyys
Norjassa hegeliläisiä olivat erityisesti Poul Martin Møller ja Marcus Jacob Monrad. Tanskassa hegeliläisiä olivat puolestaan Johan Ludvig Heiberg ja Hans Lassen Martensen, kun taas Søren Kierkegaard tunnetaan hegeliläisyyden vastustajana. Ruotsissa Hegeliä vastusti Erik Gustaf Geijer. Hegeliläisyyden aikana pohjoismainen filosofinen yhtenäiskulttuuri hajosikin, ja filosofia alkoi kehittyä eri Pohjoismaissa eri suuntiin. Lars Levi Laestadius
Laestadius opiskeli Uppsalan yliopistossa kasvitiedettä ja teologiaa, mutta päätyi papiksi. Kasvitieteestä tuli harrastus, ja hänen erikoisalaansa olivat pajut. Taitavana piirtäjänä hän myös kuvitti kasvitieteellisiä kirjoja. . Hege Storhaug
Storhaug on valmistunut vuonna 1992 toimittajaksi Oslon yliopistosta, mitä ennen hän työskenteli toimittajana vasemmistolaisessa "Klassekampen"-lehdessä. Hän oli 1992 ensimmäisten toimittajien joukossa, jotka Norjassa kiinnittivät huomiota musliminaisten pakkoavioliittoihin. Storhaug, joka oli vakaumuksellinen antirasisti, oli syvästi järkyttynyt löydöistään. Sittemmin hän asui kaksi vuotta Pakistanissa, ja kirjoitti kokemuksistaan kirjan. Vuonna 2015 hän oli vieraillut yhteensä seitsemäntoista kertaa Pakistanissa, missä hänellä on lukuisia hyviä ystäviä. Elias Ekdahl
Elias Ekdahl syntyi maanviljelijä Matti Ekdahlin ja emäntä Ida Pinolan perheeseen. Hän tuli ylioppilaaksi 1966 ja valmistui filosofian maisteriksi 1975 ja lisensiaatiksi 1982. Filosofian tohtoriksi Ekdahl väitteli Oulun yliopistossa 1993. Ekdahl oli Geologian tutkimuskeskuksen geologi 1974–1982, tutkimusryhmän päällikkö 1982–1991, toimialapäällikkö 1991–1997 ja ohjelmajohtaja 1998–2002. Tutkimuskeskuksen yli/pääjohtaja ja professori hän oli vuodesta 2004. Vuonna 2003 Ekdahl toimi Suomen Teollisuussijoituksen projektijohtajana. Ekdahlia seurasi Geologian tutkimuskeskuksen pääjohtajana helmikuusta 2015 alkaen Mika Nykänen.