Milloin Jean-Paul Marat kuoli?
Marat’n kuolema
Marat oli vuoripuolueeseen kuulunut lehtimies ja agitaattori, joka johti keväällä 1793 poliittista hyökkäystä maltillisempia girondisteja vastaan. Girondisteihin kuulunut Charlotte Corday murhasi hänet 13. heinäkuuta 1793 puukottamalla häntä kylpyammeessa, jossa hän vietti aikaa sairastamansa ihosairauden vuoksi. Koska Marat’n dramaattinen kuolema osui samaan ajankohtaan vuoripuolueen valtaannousun kanssa, hänestä tuli välittömästi radikaalien vallankumouksellisten marttyyri.
Jean-Paul Marat
Place du Carouselille pystytettiin hänen muistokseen pyramidi, jossa säilytettiin hänen kylpyammettaan, veren tahrimaa kirjettä ja pikkuesineitä. Samoin patsaita ja rintakuvia oli joka paikassa. Ranskan marsalkka
Viimeisin Ranskan marsalkka on Alphonse Juin, joka palkittiin 1952 ja kuoli 1967. Tosin François Mitterrand nimitti vuonna 1984 "Marie Pierre Kœnigin" (1898-1970) Ranskan marsalkaksi, mutta nimitys oli postuumi. Jean-Paul Proust
Jean-Paul Proust (3. maaliskuuta 1940 – 8. huhtikuuta 2010) oli Monacon valtioministeri. Hän oli virassa 1. kesäkuuta 2005 – 26. maaliskuuta 2010 (hän aloitti yhtä kuukautta aiottua myöhemmin Rainier III:n kuoleman takia). Jean Anthelme Brillat-Savarin
Brillat-Savarin palasi 1778 Belleyyn ja jälleen kansalliskokouksen jälkeen 1791 ja toimi joulukuusta 1792 vuoden ajan kansan valitsemana pormestarina. Vallankumouksen myöhemmässä vaiheessa niin sanottuna terrorin aikana hän totesi olevansa hengenvaarassa ja hakeutui turvaan sukulaisten luokse Sveitsiin Moudoniin ja sitten Lausanneen "hôtel du Lion d'Argentiin". Myöhemmin hän muutti Hollantiin ja sieltä vasta perustettuun Yhdysvaltoihin, missä hän asui kolme vuotta Bostonissa, New Yorkissa, Philadelphiassa ja Hartfordissa ja hankki elantonsa antamalla ranskantunteja. Jonkin aikaa hän soitti ensi viulua New Yorkissa John Street Theatressa.
Brillat-Savarin palasi Ranskaan direktorion aikana 1797 ja sai korkeimman muutoksenhakutuomioistuimen tuomarinviran, jossa hän toimi kuolemaansa saakka. Hän kuoli keuhkokuumeeseen. Hän oli mennyt esimiehensä painostuksesta 18. tammikuuta St Denisin kirkossa pidettyyn Ludvig XVI:n muistomessuun, vaikka oli jo pahasti vilustunut. Hautakivessä todetaan hänen kuolinpäiväkseen 1. helmikuuta, vaikka toisinaan hänen sanotaan kuolleen 2. helmikuuta: 
Brillat-Savarin julkaisi teoksia oikeustieteen ja kansantaloustieteen alalta. Hän pysyi naimattomana mutta rakkaus ei kuitenkaan ollut hänelle vieras asia, ja hän kutsui sitä kuudenneksi aistiksi. Teoksensa "Physiologie" omistuskirjoituksessa kauniille serkulleen Juliette Récamierille hän kirjoittaa:
Brillat-Savarinin kuuluisa teos "Physiologie du goût" ("Maun fysiologia") ilmestyi anonyymisti joulukuussa 1825, kaksi kuukautta ennen hänen kuolemaansa, anonyymisti oletettavasti siksi, että hän katsoi, ettei hänen ammattiinsa sovi sen tyylisen teoksen julkaiseminen. Teoksen täydellinen otsikko kuuluu "Physiologie du Goût, ou Méditations de Gastronomie Transcendante; ouvrage théorique, historique et à l'ordre du jour, dédié aux Gastronomes parisiens, par un Professeur, membre de plusieurs sociétés littéraires et savantes" ('Maun fysiologia eli ajatelmia ylivertaisesta gastronomiasta; teoreettinen, historiallinen ja aiheenmukainen teos, jonka omistaa Pariisin gastronomeille professori, monien kirjallisten ja oppineiden seurojen jäsen') Ilmestyttyään teos on ollut jatkuvasti saatavilla. Teoksen on suomentanut ranskalaisen kirjallisuuden suomentaja, gastronomisten kolumnien kirjoittajana tunnettu Jukka Mannerkorpi, joka on myös kirjoittanut teokseen esipuheen. Suomennos on ilmestynyt vuonna 1988, ja siitä on otettu useita painoksia. Francis Picabia
Francis-Marie Martinez de Picabia (22. tammikuuta 1879 Pariisi, Ranska – 30. marraskuuta 1953 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen avantgardetaidemaalari. Hänet tunnetaan erityisesti yhtenä dadan keskeisenä taiteilijana. François Mitterrand
Mitterrandin viimeinen presidenttikausi päättyi toukokuussa 1995. Hänen seuraajakseen valittiin Jacques Chirac.Mitterrand kuoli syöpään tammikuussa 1996. Eturauhassyövästä kärsinyt presidentti tiesi kuolemansa olevan lähellä ja järjesti elämänsä viimeisen juhla-aterian 31. joulukuuta 1995. Ateriaan kuului Ranskassa suurena herkkuna pidettyä, mutta ruuanvalmistuksessa laitonta peltosirkkua. Sirkku oli viimeinen ruokalaji, jonka hän söi ennen kuin kuoli viikkoa myöhemmin. Mitterrand haudattiin 11. tammikuuta 1996 synnyinkaupunkiinsa Jarnaciin. Girondistit
Lokakuun lopulla 1793 Pariisiin jääneet girondistien kansanedustajat haastettiin vallankumoustuomioistuimen eteen. Kansalliskonventin vangitsemista edusmiehistä osa pakeni muiden jäädessä odottamaan syyttömyytensä toteen näyttämistä. Aiemmin samana vuonna tapahtunut girondisti Charlotte Cordayn tekemä Jean-Paul Marat'n murha pahensi kuitenkin ratkaisevasti girondistien asemaa. Tuomioistuin päätyi kuolemantuomioon, joka myöhemmin pantiin toimeen giljotiinilla. Don Martin
Martin jätti MADin piirrostensa tekijänoikeuksia ja rojalteja koskeneiden erimielisyyksien vuoksi vuonna 1987. Lähdettyään MADistä hän julkaisi lyhytikäistä "Don Martin Magazine" -lehteä, jota julkaistiin Suomessakin. Hän kuoli syöpään vuonna 2000. Jean Desmarets de Saint-Sorlin
Jean Desmarets de Saint-Sorlin (1595 Pariisi – 28. lokakuuta 1676 Pariisi) oli ranskalainen runoilija, kirjailija ja näytelmäkirjailija. Hän oli myös Ranskan akatemian jäsen. Tony Judt
Tony Robert Judt (2. tammikuuta 1948 – 6. elokuuta 2010) oli brittiläinen historioitsija, esseisti ja yliopiston professori. Hänen erityisalaansa oli Euroopan historia ja hän hoiti Erich Maria Remarque -professuuria New York Universityssä. Judt myös johti saman yliopiston Erich Maria Remarque -instituuttia. Vuonna 1996 Judt valittiin American Academy of Arts and Sciences -akatemiaan ja vuonna 2007 British Academyn kirjeenvaihtajajäseneksi. Nuoruuden marxilaisen sionismin vaiheen jälkeen hän menetti uskonsa sionismiin oleskeltuaan Israelissa 1960-luvulla ja alkoi kutsua juutalaisvaltiota anakronismiksi. Marxilaisuudesta hän erkani 1970- ja 1980-lukujen mittaan. Elämänsä lopulla hän kuvaili maailmankatsomustaan ”universaaliksi sosiaalidemokratiaksi”. Louis-Michel Lepeletier de Saint-Fargeau
Kuoltuaan Lepeletier julistettiin vallankumouksen marttyyriksi. Taidemaalari Jacques-Louis David suunnitteli hänelle juhlavat hautajaiset ja hänet haudattiin Pariisin Panthéoniin. Lepeletieristä tuli ensimmäinen kolmesta Ranskan vallankumouksen marttyyrista, joihin kohdistettiin henkilönpalvontaa terrorin aikana; kaksi muuta olivat myöhemmin samana vuonna murhattu Jean-Paul Marat ja vastavallankumouksellisten teloittama Marie-Joseph Chalier. Lepeletierin kuvia pystytettiin kaikkialle ja hänen tyttärensä adoptoitiin ”Ranskan kansan nimissä”. Vallankumoustuomioistuinta koristivat Lepeletierin, Marat’n ja Brutuksen rintakuvat. David maalasi Lepeletierin kuolemaa esittäneen, sittemmin tuhoutuneen maalauksen, joka sijoitettiin kansalliskonventin istuntosaliin. Lepeletieriin kohdistettu henkilönpalvonta lopetettiin terrorin ajan päätyttyä vuonna 1794. Jean-Paul Laurens
Jean-Paul Laurens (28. maaliskuuta 1838 Forquevaux, Haute-Garonne – 23. maaliskuuta 1921 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari, joka tunnetaan pääasiassa keskiaikaan sijoittuvista historiamaalauksistaan. Jean-Paul Marat
Marat’n murha laukaisi terrorin, joka lopulta vei mukanaan jopa terrorin johtajatkin. Emmanuelle Arsan
Emmanuelle Arsan eli Marayat Rollet-Andriane (syntynyt nimellä "Marayat Bibidh" 1932 Bangkok, Thaimaa – kuollut 12. kesäkuuta 2005 Chantelouve, Ranska) oli ranskalainen kirjailija, joka tuli kuuluisaksi julkaistuaan vuonna 1957 kohutun eroottisen romaanin nimeltä "Emmanuelle". Romaanista tehtiin useita jatko-osia poikinut menestyselokuva "Emmanuelle", joka sai ensi-iltansa vuonna 1974. Pierre Janet
Pierre Marie Félix Janet [žane] (30. toukokuuta 1859 Pariisi – 24. helmikuuta 1947 Pariisi) oli uraauurtava ranskalainen psykologi, psykoterapeutti ja filosofi. Hän oli ensimmäisiä tutkijoita, jotka kiinnittävät huomiota potilaan traumojen ja elämänhistorian väliseen yhteyteen. Janet myös yhdisti työssään akateemisen psykologian tutkimuksen ja mielisairauksien hoidon käytännön menetelmät. Jean Renoir
Jean Renoir (15. syyskuuta 1894 Pariisi, Ranska – 12. helmikuuta 1979 Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat) oli ranskalainen elokuvaohjaaja, näyttelijä ja kirjailija. Renoirin elokuvatuotanto koostuu yli neljästäkymmenestä elokuvasta mykkäelokuvien ajalta aina 1960-luvun loppuun. Kuuluisimpia Renoirin elokuvia ovat vuonna 1937 valmistunut ensimmäiseen maailmansotaan sijoittuva pasifistinen "Suuri illuusio" sekä toisen maailmansodan kynnyksellä valmistunut "Pelin säännöt" (1939). Marin Marais
Marais (Gerard Depardieu) esiintyi keskushenkilönä vuoden 1991 elokuvassa "Kaikki elämän aamut". Säveltäjän musiikki sai elokuvan kautta uutta kansainvälistä huomiota. Guy de Maupassant
Henri-René-Albert-Guy de Maupassant (5. elokuuta 1850 Tourville-sur-Arques, Seine-Maritime, Ranska – 6. heinäkuuta 1893 Pariisi) oli ranskalainen kirjailija. Guy de Maupassantia on pidetty eräänä maansa parhaista novellin taitajista, ja muutamat hänen novellinsa lukeutuvat maailman tunnetuimpiin. Monet Maupassantin novellit kuvaavat hänen nuoruudessaan kokemaansa Ranskan–Preussin sotaa ja sitä seurannutta preussilaismiehitystä. Osa hänen tuotannostaan voidaan laskea kauhukirjallisuuteen, joskin hänen kauhunovellinsa perustuvat enemmän psykologisille kauhukokemuksille kuin yliluonnollisille tapahtumille. Koruttomuudessaan, tehokkuudessaan ja lähes inhorealistisuudessaan Maupassantin tyyli tulee lähelle naturalismia. Jean Chabbert
Jean-Berchmans-Marcel-Yves-Marie-Bernard Chabbert (31. joulukuuta 1920 Castres – 20. syyskuuta 2016) oli ranskalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin fransiskaanien papiksi 29. kesäkuuta 1947 ja nimitettiin Rabatin koadjuuttoriarkkipiispaksi sekä Quaestorianan titulaariarkkipiispaksi 13. huhtikuuta 1967. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Louis-Jean-Frédéric Guyot, jota avustivat Pierre-Marie-Joseph Puech ja Barthélemy-Pierre-Joseph-Marie-Henri Hanrion. Jean Genet
Jean Genet (19. joulukuuta 1910 Pariisi – 15. huhtikuuta 1986 Pariisi) oli ranskalainen kirjailija ja varsinkin myöhempinä vuosinaan poliittinen aktivisti. Louis Barthou
Jean Louis Barthou (25. elokuuta 1862, Oloron-Sainte-Marie, Ranska – 9. lokakuuta 1934, Marseille, Ranska) oli ranskalainen poliitikko. Barthou toimi Ranskan pääministerinä vuonna 1913. Jean-Lambert Tallien
Jean-Lambert Tallien (23. tammikuuta 1767 Pariisi – 16. marraskuuta 1820 Pariisi) oli ranskalainen poliittinen vaikuttaja Ranskan vallankumouksen aikana. Hän oli eräs avainhenkilöistä heinäkuun 1794 thermidorin vallankaappauksessa, joka päätti vallankumouksen terrorin ajan, ja oli yksi thermidoriaanien ("thermidoriens") puolueen johtajista sitä seuranneena aikana. Hans-Joachim Marseille
Hans-Joachim Marseille (13. joulukuuta 1919 Berliini – 30. syyskuuta 1942 Sidi-Abd-el-Rahman, Egypti) oli toisen maailmansodan tunnetumpia Saksan Luftwaffen hävittäjä-ässiä. Hänestä käytettiin nimitystä Der Stern von Afrika ("Afrikan tähti"). Hän sai lentourallaan 158 ilmavoittoa, niistä 151 Pohjois-Afrikan rintamalla brittejä vastaan. Marseillen pudotussuhde oli 2.42. Paul Lafargue
Paul Lafargue (16. kesäkuuta 1842 – 26. marraskuuta 1911) oli ranskalainen vallankumouksellinen marxisti, sosialistinen journalisti, kirjallisuuskriitikko, poliittinen kirjoittaja ja aktivisti. Hän oli naimisissa Karl Marxin toisen tyttären Lauran kanssa. Hänen tunnetuin teoksensa on "Oikeus laiskuuteen". Kuubassa ranskalaiselle ja kreolivanhemmille syntynyt Lafargue asui lähinnä Ranskassa, joskin oleskeli välillä Englannissa ja Espanjassa. Hän johti Ranskan ensimmäistä marxilaista puoluetta, Ranskan työväenpuoluetta ("Parti Ouvrier Français") yhdessä Jules Guesden kanssa. Paul Lafargue teki 69 vuoden iässä kaksoisitsemurhan yhdessä vaimonsa Lauran kanssa. Paul-Marie François Rousset
23. helmikuuta 1971 Rousset sai nimityksen Saint-Etiennen piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 28. syyskuuta 1987. Rousset kuoli 94-vuotiaana 9. tammikuuta 2016 Bourg-en-Bressessä, jossa hän oli asunut elämänsä viimeiset kuukaudet. Eugène Martin
Eugène Martin (24. maaliskuuta 1915 – 12. lokakuuta 2006) oli ranskalainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui kahteen Grand Prix -kilpailuun vuonna 1950, mutta keskeytti kummassakin kisassa, eikä näin saavuttanut pisteitä. Raoul Villain
Raoul Villain (1885–1936) oli ranskalainen nationalisti, joka 31. heinäkuuta 1914 salamurhasi Pariisissa sosialistijohtaja Jean Jaurèsin. Jean-Étienne Championnet
Marraskuussa 1798 Championnet siirtyi Italiaan komentamaan Rooman tasavallan miehitysjoukkoja. Napolin kuningaskunnan hyökkäys pakotti hänet perääntymään Roomasta tammikuussa 1799, mutta hän valtasi kaupungin nopeasti takaisin ja jatkoi vastahyökkäystä Capuaan. Vallattuaan Napolin vielä samassa kuussa hän perusti lyhytikäiseksi jääneen Partenopean tasavallan. Championnet nimettiin uuden Napolin-armeijan komentajaksi, mutta hän riitautui nopeasti ranskalaisten siviiliviranomaisten kanssa ja joutui eroamaan jo helmikuussa 1799. Maaliskuussa hänet pidätettiin epäiltynä direktoriohallituksen käskyjen laiminlyönnistä ja julkisten varojen väärinkäytöstä, mutta kyse lienee ollut lähinnä valtataistelusta. Ranskassa kesäkuussa 1799 tapahtunut niin sanottu prairialkuun 30. päivän vallankaappaus palautti Championnet’n suosioon ja hänet nimitettiin heinäkuussa Alppien armeijan komentajaksi kenraali Barthélemy Joubertin alaisuudessa. Joubertin kuitenkin kaaduttua hieman myöhemmin taistelussa Championnet määrättiin hänen tilalleen Italian-armeijan komentajaksi. Päästyään marraskuussa Genovaan hän otti komennon tilapäisenä komentajana toimineelta Jean Victor Moreaulta, mutta kärsi pian tappion Genolan taistelussa. Armeijassaan riehuneesta tautiepidemiasta sairastunut Championnet joutui eroamaan 30. marraskuuta 1799. Hän kuoli sairauteen tammikuussa 1800. Pariisin kansannousu 1793
Johtavien girondistien erottamisen seurauksena vuoripuolue sai hallitsevan aseman kansalliskonventissa. Se pääsi muokkaamaan mieleisekseen uuden perustuslain, joka hyväksyttiin konventissa 22. kesäkuuta, mutta ei astunut koskaan voimaan sodan jatkumisen vuoksi. Ranskan maakunnissa puhkesi kesän aikana useita keskusvallan vastaisia federalistien kapinoita, jotka osoittivat solidaarisuutta girondisteille. Useat konventista erotetuista girondisteista onnistuivat pakenemaan Pariisista ja liittyivät maakuntien kapinallisiin. Heinäkuussa 1793 girondistien kohtalosta järkyttynyt Charlotte Corday murhasi Marat’n tämän kodissa Pariisissa. Syksyllä 1793 Ranska ajautui niin sanottuun terrorin aikaan, kun yhteishyvän valiokunta alkoi vainota ja teloituttaa vastavallankumouksellisiksi epäiltyjä entistä mielivaltaisemmilla keinoilla. Brissot ja 21 muuta girondistijohtajaa teloitettiin lokakuussa 1793. Pariisi–Madrid-autokilpailu
Jostain lähti liikkeelle huhu että Marcel Renault olisi joutunut kohtalokkaasaeen onnettomuuteen; sillä vauhdilla, jota Renault piti, hänen olisi jo pitänyt saapua perille, mutta häntä ei vain kuulunut. Myöhemmin saapui tieto, että Marccel Renault oli joutunut onnettomuuteen Couhé-Vérac'n kylän tienoilla. Hän kuoli 48 tuntia myöhemmin, tajuihinsa tulematta. Marcel Renault'n onnettomuuspaikalle on pystytetty muistopaasi. Charlotte Corday
Murhansa jälkeen Marat sai hetkellisesti osakseen kuolemanjälkeistä palvontaa, ja hänelle rakennettiin pyramidi Place du Carouselliin. Palvonnan loppuessa muotokuvat ja muut Marat'sta muistuttavat esineet poistettiin. Hänen rakastajattarensa Simone Evrard jäi omilleen; kun Marat'n jäämistöä luetteloitiin, ainoa rahanarvoinen oli 25 soun eli neljännesfrangin assignaatti. Evrardilta evättiin vallankumoushallinnon myöntämä eläke, ja hän palasi entiseen ammattiinsa kellon osoittimien leikkaajaksi. Hän ylpeili lopun ikäänsä ”Marat’n lesken” arvonimellä. Aéroplanes Hanriot et Cie.
René Hanriot kuoli marraskuun 7. päivänä vuonna 1925. Hänen perillisensä, Marcel ja tämän kaksi lankoa, uskoivat tehtaiden operatiiviset asiat ammattijohtaja Outhenin Chalandren hoidettavaksi. Vuonna 1930 Hanriot'sta tuli osa Lorraine-Dietrich -yhtiötä, nimellä "Lorraine-Hanriot". Fuusio kesti kolme vuotta, kunnes vuonna 1933 kaksi yhtiötä erkaantuivat toisistaan ja Marcel astui perheyhtiön johtoon. Hänen komennossaan yhtiö lähti kunnianhimoiseen hankkeeseen, metallirunkoisen raskaan hävittäjän kehitystyöhön. Tämän hankkeen pohjalta valmistui raskaan kaukohävittäjä H.220:n prototyyppi. Yhtiön menestystuotteiksi nousivat kuitenkin yhteys- ja koulukone H.180/H.182 sekä kaksimoottorinen H.232 koulukone. Jean Marais
Hänen tunnetuimmat roolinsa olivat Jean Cocteaun elokuvassa "Kaunotar ja hirviö" vuodelta 1946, jossa hän esitti kolme roolia mukaan lukien hirviön roolin, ja 1960-luvun Fantômas-trilogiassa ("Fantomas – sadan naamion mies" ("Fantômas"), 1964, "Fantomas nauraa kuolemalle" ("Fantômas se déchaîne"), 1965 ja "Fantomas uhkaa maailmaa" ("Fantômas contre Scotland Yard"), 1967), joissa hän esitti sekä Fantômas-superrikollista että tätä jahtaavaa toimittaja Jérôme Fandoria. Marais’n viimeiseksi elokuvaksi jäi Bernardo Bertoluccin "Koskematon kauneus" (1996).
Marais'ta tuli Cocteaun suojatti ja pitkäaikainen puoliso. Jean Baptiste Joseph Fourier
Jean Baptiste Joseph Fourier (21. maaliskuuta 1768 Auxerre – 16. toukokuuta 1830 Pariisi) oli ranskalainen matemaatikko ja fyysikko. Fourier'n tärkein teos "Théorie analytique de la chaleur" (Analyyttinen lämpöteoria) julkaistiin 1822. Sillä oli suuri merkitys lämpöopille ja siinä esitettiin kuuluisat Fourier'n sarjat. Siinä selitetään, miten lämmön johtuminen kiinteässä kappaleessa voidaan laskea päättymättömän matemaattisen sarjan avulla. Matemaattisen fysiikan voidaan katsoa alkaneen edellä mainitun teoksen julkistamisesta. Paul de Barras
Napoleonin poliisiministeriksi tullut Fouché asetti vakoojansa pitämään Barrasia silmällä ja Napoleon alkoi epäillä tämän juonittelevan häntä vastaan. Barras oli vuosina 1801–1805 karkotettuna Brysseliin Belgiaan, mutta hän sai sen jälkeen palata Ranskaan ja asua Marseilles’ssa. Vuonna 1813 Napoleon karkotti Barrasin Roomaan kuultuaan tämän tavanneen salaa syrjäytettyä Espanjan kuningasta Kaarle IV:tä. Barras palasi Pariisiin Napoleonin luovuttua kruunusta vuonna 1814. Hän ei tukenut vuoden 1815 satapäiväistä keisarikuntaa, vaan kannatti avoimesti Bourbonien valtaanpaluuta. Luultavasti tämän vuoksi kuningas Ludvig XVIII salli hänen asua rauhassa tilallaan Pariisin Chaillot’ssa samaan aikaan kun useimmat muut Ludvig XVI:n kuolemantuomioon osalliset karkotettiin maasta ”kuninkaanmurhaajina”. Barras kuoli Chaillot’ssa 73-vuotiaana vuonna 1829. Hänet on haudattu Pariisin Père-Lachaisen hautausmaalle. Jean-Paul Marat
Marat kiihotti sanomalehdessään "L’ami du peuple" ("Kansan ystävä") kansaa aatelisia ja rikkaita vastaan. Hän oli kuolemanrangaistuksen äänekäs puolustaja ja oli ehdottomasti sitä mieltä, että vallasta syöstyt ylimystön edustajat olisi teloitettava heti. Hän kirjoitti:
”Jos viisi- tai kuusisataa kaulaa olisi katkaistu heti, olisitte saaneet aikaan muutosta, vapautta ja onnea. Väärä humaanisuus on pidättänyt käsiänne; nyt miljoonat veljenne ovat kuoleman omat.”
Marat hyväksyi vuoden 1792 vangittujen ”vallankumouksen vihollisten” joukkomurhat. Hän perusti pahamaineisen ”Valvontakomitean”, jonka tehtävä oli etsiä ja kitkeä vastavallankumoukselliset yhteiskunnasta. Marat teki kuolemanlistoja, joilta teloitettiin sekä syylliset että syyttömät. Jean-Baptiste Jourdan
Jean-Baptiste Jourdan (29. huhtikuuta 1762 Limoges – 23. marraskuuta 1833 Pariisi) oli ranskalainen kreivi ja Ranskan marsalkka, joka toimi komentajana Ranskan vallankumoussodissa ja Napoleonin sodissa. Hän johti vuosina 1793–1794 menestyksekästä puolustustaistelua ja vastahyökkäystä Itävaltaa vastaan, mutta myöhemmin hänen taistelumenestyksensä oli vaihtelevaa. Jean Boldt
Johan Carl Emil (Jean) Boldt (19. huhtikuuta 1865 Kuopio – 16. toukokuuta 1920 Helsingin maalaiskunta) oli hovioikeuden auskultantti, asianajaja ja toimittaja joka tuli tunnetuksi 1800-luvun lopussa teosofina ja myöhemmin anarkistina. Marcel Proust
Valentin-Louis-Georges-Eugène-Marcel Proust eli Marcel Proust (10. heinäkuuta 1871 Auteuil – 18. marraskuuta 1922 Pariisi) oli ranskalainen kirjailija. Hän oli yksi 1900-luvun merkittävimmistä kirjallisista modernisteista. Hänen tunnetuin teoksensa on moniosainen romaani "Kadonnutta aikaa etsimässä" ("À la recherche du temps perdu"). Henri Mulet
Henri Mulet (17. lokakuuta 1878, Pariisi, Ranska – 20. syyskuuta 1967, Draguignan, Ranska) oli ranskalainen urkuri ja säveltäjä. Hän opiskeli muun muassa Charle-Marie Widorin ja Alexandre Guilmantin johdolla ja toimi urkurina ja kuoronjohtajana Pariisissa. Vuonna 1937 Mulet kuitenkin lähti Provenceen poltettuaan ensin suurimman osan käsikirjoituksistaan, mistä syystä hänen säilynyt sävellystuotantonsa ei ole kovin laaja. Hänen merkittävin teoksensa lienee mittava urkusarja Esquisses byzantines (Bysanttilaisia luonnoksia), jonka inspiraation lähde oli ollut Sacré-Coeur, eräs Mulet'n työpaikoista Pariisissa. Provencessa Mulet toimi Darguignanin katedraalin urkurina vuoteen 1958; muutoin hän vietti elämänsä viimeiset 30 vuotta hiljaisuudessa ja yksinäisyydessä. Antoine Barnave
Antoine-Pierre-Joseph-Marie Barnave (22. lokakuuta 1761 Dauphiné (nyk. Grenoble) – 29. marraskuuta 1793 Pariisi) oli Ranskan suuren vallankumouksen alkuvaiheen keskeinen vaikuttaja, joka kuului perustuslakia säätävän kansalliskokouksen suuriin puhujiin. Vallankumouksen myöhemmässä vaiheessa Barnave kuului maltilliseen, perustuslaillista kuninkuutta kannattaneeseen ryhmään. Hänet teloitettiin terrorin aikana. Maurice Pialat
Pialat kuoli vuonna 2003 kotonaan Pariisissa. Hän kärsi viimeisinä aikoinaan vakavasta munuaissairaudesta. Jean-Jacques Dortous de Mairan
Jean-Jacques Dortous de Mairan (26. marraskuuta 1678 – 20. helmikuuta 1771) oli ranskalainen geofyysikko, tähtitieteilijä ja kronobiologisti. Hän syntyi Béziersissa 26. marraskuuta 1678. De Mairan menetti isänsä, François Dortous, 4-vuotiaana ja äidinsä 16-vuotiaana. Elämänsä aikana hänet valittiin moneen tieteellissiin seuriin ja teki tärkeitä löytöjä monissa aloissa mukaan lukien muinaisissa teksteissä ja tähtitieteessä. Hänen havainnot ja kokeet myös inspiroi biologisen sisäisen kellon tutkimisen. 92-vuotiaana hän kuoli keuhkokuumeeseen Pariisissa 20. helmikuuta 1771. Jacques Maritain
Jacques Maritain (18. marraskuuta 1882 – 28. huhtikuuta 1973) oli ranskalainen katolinen filosofi. Hän oli katoliseksi käännynnäinen, ja osaltaan herättämässä Tuomas Akvinolaisen ajattelua uudelleen nykyfilosofiaan. Hänellä oli myös merkittävä rooli ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen muotoilussa. Maritain kirjoitti yli 60 teosta. Marat’n kuolema
Kansalliskonventti tilasi Davidilta Marat’n muotokuvan vain päivää tämän murhan jälkeen. Valmis maalaus esiteltiin kansalliskonventille 15. marraskuuta 1793 ja se sai innostuneen vastaanoton. Robespierren ja vuoripuolueen kukistumisen jälkeen maalaus palautettiin Davidille ja hänen kuoltuaan se oli jo vaipumassa unohduksiin, kunnes Charles Baudelairen siitä vuonna 1846 kirjoittamat ylistävät sanat nostivat sen uudelleen arvostetuksi. Sittemmin "Marat’n kuolemasta" tuli vallankumouksen ikoni. Marcel Marceau
Lauantaina 22. syyskuuta 2007 Marcel Marceau kuoli kotonaan Cahors’n kaupungissa Ranskassa sydänkohtaukseen. Hän oli kuollessaan 84 ja puoli vuotta vanha. Hänet haudattiin neljä päivää kuolemansa jälkeen keskiviikkona 26. syyskuuta kuuluisalle Père-Lachaisen hautausmaalle Pariisiin. Hautajaisseremonia oli yksinkertainen. Arkun vieressä oli Marceaun Bip-hahmon hattu, jossa oli punainen kukka. Marat’n kuolema
Marat’n kuolema ( tai "Marat assassiné") on ranskalaisen Jacques-Louis Davidin historiamaalaus vuodelta 1793. Se esittää vallankumousjohtaja Jean Paul Marat’ta murhattuna kylpyammeessaan. Kyseessä on luultavasti kuuluisin Ranskan vallankumoukseen liittyvä taideteos. Marat’n kuolema
Maalausta pidetään Davidin yksinkertaisena mestariteoksena, ja siitä on käytetty nimeä ”vallankumouksen pietà”. Maalauksessa uusklassismi on muuttunut traagiseksi realismiksi. Yksityiskohdat on supistettu hyvin vähiin ja taustana on pelkkä tumma tyhjyys. Maalauksen sommitelma perustuu vaakasuoriin linjoihin, jotka rikkoo ainoastaan vainajan alaspäin riippuva käsivarsi. Marcel Cerdan
Vuonna 1948 Cerdan riisti keskisarjan maailmanmestaruuden Tony Zalelta ja menetti sen seuraavana vuonna Jake LaMottalle. MM-ottelut järjestettiin Yhdysvalloissa. Cerdan kuoli vuonna 1949 lento-onnettomuudessa Azoreilla ollessaan matkalla Yhdysvaltoihin tapaamaan rakastettuaan Edith Piafia ennen harjoitusleiriään uusintaottelua varten Jake LaMottaa vastaan. Paul Martin (yleisurheilija)
Paul Martin (11. elokuuta 1901 – 28. huhtikuuta 1987) oli sveitsiläinen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili keskimatkojen juoksuissa. Hän voitti hopeaa 800 metrin juoksussa Pariisin olympialaisissa 1924. Hän osallistui kaikkiin viisiin ensimmäisen ja toisen maailmansodan välillä järjestettyihin kesäolympialaisiin. Jean-Paul Pierrat
Jean-Paul Pierrat (s. 3. heinäkuuta 1952 Xonrupt-Longemer) on ranskalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä, MM-mitalisti. Jean-de-Dieu Soult
Nicolas Jean-de-Dieu Soult, Dalmatian ensimmäinen herttua, (29. maaliskuuta 1769 – 26. marraskuuta 1851) Napoleonin marsalkka, tunnettiin nimellä "Rautakäsi". Hän oli ranskalainen poliittinen vaikuttaja ja kenraali, joka nimitettiin keisarikunnan marsalkaksi 1804. Hän on yksi niistä kuudesta upseerista jotka ovat saaneet "Maréchal général des camps et armées du roi" eli Ranskan marsalkkakenraalin arvon. Hän myös toimi Ranskan pääministerinä kolme kertaa. Jean-Baptiste Camille Corot
Jean-Baptiste Camille Corot (16. heinäkuuta 1796 Pariisi – 22. helmikuuta 1875 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari. Corot’n laajan tuotannon painopisteenä oli maisemamaalaus, mutta hän maalasi myös runsaasti muotokuvia. Hänen taiteelleen on ominaista hienovarainen värisävyjen käyttö ja hieman surumielinen tunnelma. Hän oli ensimmäisiä ulkoilmamaalareita, jotka käyttivät alla prima eli kertamaalaustekniikkaa. Sadi Carnot (Ranskan presidentti)
Marie François Sadi Carnot (11. elokuuta 1837 Limoges – 25. heinäkuuta 1894 Lyon) oli ranskalainen insinööri ja valtiomies, joka toimi Ranskan kolmannen tasavallan presidenttinä vuosina 1887–1894. Hän kuoli italialaisen anarkistin puukotettua häntä. Pierre Augereau
Charles Pierre François Augereau (21. lokakuuta 1757, Faubourg Saint-Marceau, Pariisi – 12. kesäkuuta 1816, La Houssaye-en-Brie, Seine-et-Marne) oli Castiglionen herttua, ranskalainen sotilas, myöhemmin kenraali ja yksi Napoleon I:n valtakauden 26:sta Ranskan keisarikunnan marsalkasta. Augereau osallistui Ranskan vallankumoussotiin ja Napoleonin sotiin. Jacques Hadamard
Hadamardin mukaan on myös nimetty Hadamardin matriisi. Hänelle myönnettiin Grand Prix des Sciences Mathématiques vuonna 1892 ja Prix Poncelet vuonna 1898. Hän kuoli Pariisissa 97-vuotiaana. Jean Baudrillard
Jean Baudrillard (s. 29. heinäkuuta 1929 Reims, Ranska – 6. maaliskuuta 2007 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen sosiologi, filosofi ja yhteiskuntateoreetikko. Hänen nimensä liitetään usein postmodernismiin ja jälkistrukturalismiin. Hän saavutti maailmanmaineet radikaalina mediakriitikkona sekä kulutusyhteiskuntaan kriittisesti suhtautuneena ajattelijana. Jean-Paul Marat
Girondisti Charlotte Corday murhasi Marat’n vuonna 1793. Vaikeaa ja pitkäaikaista ihosairauttaan ihokeliakiaa hoitanut Marat istui kylpyammeessa, kun Corday tuli ja puukotti häntä rintaan. Tekonsa perusteluksi hän sanoi tuhansien jakobiinien vastustajien likvidoinnin. Niin rojalisteja kuin girondisteja teloitettiin salaliitosta epäiltyinä. Corday itse teloitettiin neljä päivää Marat’n murhan jälkeen giljotiinilla kyseisestä murhasta tuomittuna. Charles Trenet
Charles Trenet (syntyjään Louis Charles Auguste Claude Trénet) (18. toukokuuta 1913 Norbonne – 19. helmikuuta 2001 Créteil) oli ranskalainen jazzlaulaja. Hänen uransa alkoi vuonna 1933, kun hän perusti Johnny Hessin kanssa lyhytaikaisen duon "Charles ja Johnny", joka teki muutaman hitin. Duon hajottua Trenet siirtyi soolouralle ja vuonna 1937 ilmestyi hänen esikoislevynsä "Je chante". Toisen maailmansodan jälkeen hän asui muutaman vuoden Yhdysvalloissa. Tuolloin hän teki tunnetuimman levytyksensä "La Mer", joka nousi maailmanmaineeseen. Trenet muutti takaisin Ranskaan vuonna 1951 ja kuoli 87-vuotiaana CHU Henri-Mondorin sairaalassa Créteilissä. Jean-Pierre Rampal
Jean-Pierre Rampal (7. tammikuuta 1922 Marseille – 20. toukokuuta 2000 Pariisi) oli ranskalainen huilisti, jota on pidetty 1900-luvun parhaimpiin lukeutuvana. Hän oli ensimmäinen huilisti, joka nousi solistina maailmanmaineeseen. Kamarimuusikkona hän teki yhteistyötä muun muassa Isaac Sternin ja Mstislav Rostropovitšin kanssa. Francis Poulenc sävelsi teoksia nimenomaan hänen esitettäväkseen. Rampal lienee tunnetuin barokkimusiikin esittäjänä. Jean-Baptiste Lamarck
Jean-Baptiste Pierre Antoine de Monet, Chevalier de Lamarck (1. elokuuta 1744 Bazentin-le-Petit, Somme – 28. joulukuuta 1829 Pariisi) oli merkittävä 1800-luvun luonnontieteilijä. Yhtenä ensimmäisistä hän käytti termiä "biologia" sen nykyaikaisessa merkityksessä. Hänen mukaansa on nimetty lamarckismi. Jean-Charles de Borda
Jean-Charles de Borda (4. toukokuuta 1733 Dax – 19. helmikuuta 1799 Pariisi) oli ranskalainen matemaatikko, fyysikko, politiikan tutkija ja laivaston upseeri. Hänen kehittämänsä äänestyssääntö tunnetaan nimellä Bordan menetelmä. Hän oli Ranskan tiedeakatemian jäsenenä vuodesta 1764. Jean Margéot
Jean Margéot (3. helmikuuta 1916 – 17. heinäkuuta 2009) oli mauritiuslainen kirkonmies ja yksi roomalaiskatolilaisen kirkon kardinaaleista. Hän oli kardinaali 28. kesäkuuta 1988 alkaen, mutta ei voinut ikänsä johdosta osallistua uuden paavin valintaan vuonna 2005. Paul Gauguin
Vuosina 1891–1893 Gauguin asui Tahitilla, kuten myös vuodesta 1895 alkaen kuolemaansa asti. Siellä hänen maalauksiinsa tuli yksinkertaisia muotoja ja kirkkaita värejä. Hänen kuuluisimpia maalauksiaan ovat polynesialaisten naisten muotokuvat ja henkilöasetelmat. Gauguin kuoli vuonna 1903 lääkeriippuvuuden heikentämänä sydänkohtaukseen Hiva Oa -saarella Ranskan Polynesian Marquesassaarilla. Jean-Paul Marat
Marat’n isä muutti Sardiniasta Sveitsiin ja kääntyi katolilaisuudesta kalvinismiin. Jean-Paul ranskalaisti italialaisperäisen nimensä Mara Marat’ksi. Jacques Barrot
Jacques Barrot (3. helmikuuta 1937 Yssingeaux – 3. joulukuuta 2014 Neuilly-sur-Seine) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi Euroopan unionin komission komissaarina vuosina 2004–2010. Prodin komissiossa hän vastasi aluepolitiikasta, Barroson komissiossa 9. toukokuuta 2008 asti liikenneasioista ja sen jälkeen oikeuteen, vapauteen ja turvallisuuteen liittyvistä asioista. Hän oli myös yksi Barroson komission viidestä varapuheenjohtajasta. Jean-Paul Marat
Jean-Paul Marat [ʒɑ̃pɔl maʁa] (24. toukokuuta 1743 – 13. heinäkuuta 1793) oli sveitsiläissyntyinen ranskalainen vallankumousmies ja lääkäri. Hän kuului jakobiineihin. Jean Barraqué
Jean Barraqué (17. tammikuuta 1928 Puteaux – 17. elokuuta 1973 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä, joka kehitti oman sarjallisen tekniikkansa. Hän oli opiskelijana Pariisin konservatoriossa; hän sai opetusta Jean Langlais’lta ja Olivier Messiaenilta. Yvonne Loriod kantaesitti hänen pianosonaattinsa, ja myös Boulez esitti joitain hänen teoksiaan kapellimestarina. Sävellystyönsä ohessa Barraqué kirjoitti muun muassa kirjan Debussystä. Heikko terveys vaivasi häntä vuonna 1964 sattuneen auto-onnettomuuden jälkeen. Lisäksi tulipalo hänen kotonaan tuhosi joitain hänen käsikirjoituksiaan. Säveltäjästä tuli Ordre National du Mériten "Chevalier" kesäkuussa 1973. Jean Moulin
Gestapo pidätti 7. kesäkuuta 1943 Ranskan vastarintaliikkeen tärkeän hahmon René Hardyn, jota kuulusteltiin kiduttamalla. Gestapo ja Klaus Barbie saivat tarpeeksi tietoa pidättääkseen myös Moulinin. Barbie kidutti raa’asti Moulinia, mutta hän ei kertonut mitään. Ranskan vastarintaliike alkoi pelätä turvallisuutensa puolesta ja alkoi suunnitella Moulinin pakoa. Saksalaiset lähettivät hänet junalla Berliiniin, mutta hän kuoli kidutuksen aiheuttamaan sydänkohtaukseen Metzissä 8. heinäkuuta 1943. Marat’n kuolema
Maalauksen leveys on 128 senttimetriä ja korkeus 165 senttimetriä. Se on kuulunut vuodesta 1893 alkaen Brysselissä sijaitsevan Musées royaux des beaux-arts de Belgique -museon kokoelmiin. Maalauksesta on olemassa myös useita Davidin oppilaiden tekemiä kopioita, joita on esillä muissa taidemuseoissa. Adolf Hitlerin elämäkerta
Vuonna 1917 Hitlerin palvellessa Saksan armeijassa Ensimmäisessä Maailmansodassa, hän soti Ranskassa. 16-vuotias ranskalaisnainen Charlotte Lobjoie tapasi tuolloin saksalais-sotilaan, jonka kanssa alkoi viettää aikaa. Charlotte tuli raskaaksi, mutta lapsen isä häipyi sodan päätyttyä takaisin Saksaan. Lobjoie väittää tuon saksalais-sotilaan olleen Hitler, ja näin ollen Charlotten lapsi Jean-Marie olisi ollut Hitlerin poika. Charlotte antoi Jean-Marien adoptoitavaksi, mutta piti tähän kuitenkin koko ajan yhteyttä. Kuolinvuoteellaan Charlotte kertoi Jean-Marielle, että tämän isä oli Adolf Hitler. Jean-Marie ryhtyi selvittämään asiaa, ja sai todisteita mm. Hitlerin oleskelusta Ranskassa samoihin aikoihin. Jean-Marien väitettä puolustaa myös Hitlerin lähettämät rahalähetykset Ranskaan, jotka on todistettu natsien postiarkistoista, sekä Hitlerin ja Jean-Marien huomattava yhdennäköisyys. Jean-Marie kuoli 67-vuotiaana 1985. Ruotsalaislehti Aftonbladetin mukaan Jean-Marien jälkeläisillä on oikeudet saada osa Hitlerin kirjoittaman kirjan Mein Kampfin tuloista. Colette Marchand
Colette Janine Marchand (29. huhtikuuta 1925 Pariisi, Ranska – 5. kesäkuuta 2015 Bois-le-Roi, Ranska) oli ranskalainen balettitanssija ja näyttelijä. Hän sai klassisen baletin koulutuksen, mutta hän sai huomiota Roland Petit’n modernia balettia tanssineen seurueen Les Ballets de Paris -jäsenenä. Sitä kautta Marchand sai elokuvaroolin elokuvasta "Punainen mylly", josta hän oli ehdolla Oscar-palkintoon. Marat’n kuolema
David teki häneltä tilatusta Marat’n muotokuvasta idealisoidun kuvauksen kuolemaisillaan olevasta vallankumouksen sankarista. David oli sattumalta vieraillut Marat’n luona tämän kuolemaa edeltäneenä päivänä, joten hän saattoi kuvata maalauksessaan huoneen sisustuksen omien muistikuviensa pohjalta. Maalauksessa murha-aseena käytetty veitsi näkyy lojumassa lattialla ja Marat pitelee kädessään Cordayn kirjoittamaa kirjelappusta, jonka avulla tämä oli päässyt sisälle hänen taloonsa. Kirjoituspöydällä näkyy Marat’lta kesken jäänyt viesti, joka kuvaa hänet jalomielisenä hyväntekijänä: paperissa lukee ”"Antakaa tämä assignaatti sille viiden lapsen äidille, jonka mies kaatui vallankumoussodassa…"”. Maalauksen oikeaan alanurkkaan on kirjoitettu näkyvästi ”"Marat’lle. David"”. Marcel Dassault
Marcel Dassault, syntyjään Marcel Bloch, (22. tammikuuta 1892 Pariisi – 17. huhtikuuta 1989 Neuilly-sur-Seine) oli ranskalainen lentokonesuunnittelija ja Dassault-lentokonetehtaan perustaja. Hugues-Bernard Maret
Hugues-Bernard Maret, Bassanon herttua (1. toukokuuta 1763 Dijon – 13. toukokuuta 1839 Pariisi) oli ranskalainen lehtimies, diplomaatti ja poliitikko. Hänellä oli Napoleonin vallan aikana tärkeä asema Ranskan hallituksessa. Roland Barthes
Barthes kuoli 26. maaliskuuta 1980 Pariisissa jouduttuaan auto-onnettomuuteen. Hän oli juuri syönyt lounasta Michel Foucault’n ja François Mitterrandin kanssa. Jean Monnet
Jean Omer Marie Gabriel Monnet (9. marraskuuta 1888 Cognac, Ranska – 16. maaliskuuta 1979 Montfort-l'Amaury, Île-de-France, Ranska) oli ranskalainen viranhaltija, jota pidetään yhtenä Euroopan unionin perustajista. Hän oli yksi liittoutuneiden sodankäynnin suunnittelijoista toisessa maailmansodassa, ranskalaisen yhteiskunnallisen suunnitelmallisuuden perustaja sekä yksi Euroopan yhdentymisen käynnistäjistä. Monnetia ei koskaan valittu vaaleilla valtaan, mutta hänestä tuli merkittävä kansainvälinen poliittinen vaikuttaja. Jean-Paul Parisé
Jean-Paul Parisé (11. joulukuuta 1941 Smooth Rock Falls, Ontario, Kanada – 7. tammikuuta 2015) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli vasen laitahyökkääjä. Jean Victor Marie Moreau
Jean Victor Marie Moreau (14. helmikuuta 1763 Morlaix, Ranska – 2. syyskuuta 1813 Laun, Böömi) oli ranskalainen kenraali, joka toimi komentajana Ranskan vallankumoussodissa. Hänet tunnettiin myöhemmin Napoleon Bonaparten kilpailijana ja vastustajana. Hän siirtyi Napoleonin sotien loppuvaiheessa liittoutuneiden puolelle ja kaatui sotiessaan Ranskaa vastaan. Jacques Martin
Jacques Martin (25. syyskuuta 1921 Strasbourg, Ranska – 21. tammikuuta 2010 Sveitsi) oli sarjakuvantekijä (piirtäjä ja käsikirjoittaja), joka tunnettiin parhaiten Alix-sarjastaan. Hän oli yksi "Tintin"-sarjakuvalehden kultakauden ligne claire -piirtäjistä Edgar P. Jacobsin ja Hergén ohella. Alixin ohella Martin on luonut useita muitakin menestyneitä hahmoja. Marc Bolan
Marc Bolan (oikealta nimeltään Mark Feld; 30. syyskuuta 1947 Lontoo – 16. syyskuuta 1977 Lontoo) oli englantilainen laulaja-lauluntekijä, kitaristi ja runoilija. Hänet tunnetaan parhaiten glam rockia soittaneen T. Rex -yhtyeen johtajana vuosina 1967–1977. Bolan kuoli auto-onnettomuudessa vuonna 1977. Peter Weiss
Peter Ulrich Weiss (8. marraskuuta 1916 Nowawes, Potsdam – 10. toukokuuta 1982 Tukholma oli saksalais-ruotsalainen kirjailija, taidemaalari, graafikko ja kokeellisten elokuvien tekijä. Hänet tunnetaan parhaiten näytelmäkirjailijana muun muassa draamasta "Marat/Sade", joka sai Tony-palkinnon. Näytelmän virallinen nimi on hyvin pitkä, suomennettuna "Jean Paul Marat’n vainoaminen ja murha Charentonin mielisairaalan potilaiden näyttelijäryhmän esittämänä herra de Saden johdolla". Pierre Mauroy
Pierre Mauroy O.Q. (5. heinäkuuta 1928 Cartignies, Ranska – 7. kesäkuuta 2013 Clamart, Ranska) oli ranskalainen sosialistipoliitikko. Hän oli Lillen pormestari 1973–2001, parlamentin jäsen 1973–1981 ja 1986–1992, senaattori vuodesta 1992. Hän oli Ranskan pääministeri François Mitterrandin presidenttikaudella vuosina 1981–1984, Parti Socialisten johdossa 1988–1992 ja sosialistisen internationaalin presidentti 1992–1999. Conrad Malte-Brun
Conrad Malte-Brun (12. elokuuta 1775 Thisted, Tanska – 14. joulukuuta 1826), alkuperäiseltä nimeltään Malte Conrad Bruun, syntyi Thistedissä vuonna 1775. Vuonna 1800 hän lähti maanpakoon, koska hänen julkaisunsa kannattivat Ranskan vallankumousta. Hän asettautui Pariisiin Ranskaan, jossa hän toimi toimittajana ja maantieteilijänä. Vuonna 1821 hän perusti Société de Géographie de Paris’in. Hän myös toimi järjestön ensimmäisenä sihteerinä. Hän kuoli vuonna 1826. Jean-Paul Marat
Jean-Paul Marat’n mukaan nimettiin vuonna 1921 neuvostoliittolainen taistelulaiva Marat. Toisen maailmansodan aikana alus sai takaisin alkuperäisen nimensä Petropavlovsk, kun vallankumoussankarien nimet menivät pois muodista ja isänmaallisuuteen viittaavat nimet palasivat. Jean-Marc Ayrault
Jean-Marc Ayrault [ero] (s. 25. tammikuuta 1950 Maulévrier, Maine-et-Loire, Ranska) on ranskalainen vasemmistopoliitikko. Hän toimi Ranskan pääministerinä toukokuusta 2012 maaliskuuhun 2014. Ayrault erosi tehtävästä sosialistien paikallisvaaleissa kärsimän tappion vuoksi. Ayrault nimitettiin ulkoministeriksi helmikuussa 2016. Hän toimi tehtävässä toukokuuhun 2017 saakka. Jean-Paul Martin du Gard
Jean-Paul Martin du Gard (3. toukokuuta 1927 Pariisi, Ranska – 26. helmikuuta 2017 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen pikajuoksija. Martin Paul
Martin Paul kuoli kotonaan Viipurin Ristimäessä 18. toukokuuta 1893. Kuolemasta uutisoitiin laajalti suomalaisissa sanomalehdissä ja kuolema mainittiin useissa sanomalehdissä vielä vuoden lopussa, jolloin useat lehdet julkistivat listoja merkittävimmistä vuoden aikana kuolleista suomalaisista. Ida Paulille jäi Martinin kuoleman jälkeen huollettavaksi kuusi alaikäistä lasta. Georges Seurat
Seurat asui yhdessä nuoren mallinsa, Madeleine Knoblochin kanssa ja helmikuussa 1890 heille syntyi poika. Vain pari päivää ennen kuolemaansa hän esitteli nuoren perheensä äidilleen. Seurat kuoli vain 31-vuotiaana mahdollisesti kurkkumätään ja haudattiin Pariisin Père Lachaisen hautausmaalle. Lyhyen elämänsä aikana hän ehti saada valmiiksi seitsemän monumentaalista maalausta, 60 pienempää maalausta, piirustuksia ja luonnoksia. Hänen viimeinen kunnianhimoinen maalauksensa "Sirkus" jäi keskeneräiseksi hänen kuollessaan. Antoine Meillet
Paul-Jules-Antoine Meillet (11. marraskuuta 1866 Moulins, Allier, Ranska – 21. syyskuuta 1936 Châteaumeillant, Cher, Ranska) oli aikansa huomattavin ranskalainen indoeurooppalaisten kielten tutkija. Gabriel Marcel
Gabriel Honoré Marcel (7. joulukuuta 1889, Pariisi – 8. lokakuuta 1973, Pariisi) oli ranskalainen filosofi, johtava kristillinen eksistentialisti ja noin kolmekymmentä näytelmää kirjoittanut näytelmäkirjailija. Marat (taistelulaiva)
Marat oli Venäjän keisarillisen laivaston ja myöhemmin Neuvostoliiton laivaston Gangut-luokan taistelulaiva. Alus perustui Italian kuninkaallisen laivaston taistelulaiva "Dante Alighieriin", mutta sen panssarointi oli kevyempi ja se oli nopeampi. Alus uudelleen nimettiin vuonna 1921 ranskalaisen vallankumousjohtajan Jean-Paul Marat’n mukaan. Aluksen nimeksi palautettiin vuonna 1943 sen alkuperäisen nimi "Petropavlovsk". Louis Blanc
Jean Joseph Charles Louis Blanc (29. lokakuuta 1811 Madrid, Espanja – 6. joulukuuta 1882 Cannes) oli ranskalainen sosialistinen poliitikko ja historioitsija. Blanc on luettu niin sanottuihin utopistisiin sosialisteihin. Hänet tunnetaan parhaiten näkemyksestään, jonka mukaan valtion tulee vastata tuotannosta ja poistaa taloudellinen kilpailu sekä työttömyys perustamalla erityisiä työpajoja. Blanc kuului vuoden 1848 helmikuun vallankumouksen jälkeen Ranskan väliaikaiseen hallitukseen, mutta tuolloin perustetut kansallistyöhuoneet eivät tosiasiassa vastanneet hänen näkemyksiään. Édouard Lartet
Édouard Armand Isidore Hippolyte Lartet (15. huhtikuuta 1801 Castelnau-Barbarens - 28. tammikuuta 1871 Seissan), oli ranskalainen tuomari, paleontologi, geologi ja arkeologi. Hän on yksi tärkeimpiä paleontologian perustajia. Jean-Pierre Blanchard
Jean-Pierre Blanchard (4. heinäkuuta 1753 Les Andelys, Ranskan kuningaskunta – 7. maaliskuuta 1809 Haag, Hollannin kuningaskunta), koko nimeltään Jean Pierre François Blanchard, oli ranskalainen keksijä, joka tunnetaan parhaiten kuumailmapalloilun ja lentämisen pioneerina. Blanchard sai vuonna 1808 ilmassa sydänkohtauksen. Vuotta myöhemmin Blanchard putosi ilmapallostaan ja murskautui kuoliaaksi iskeydyttyään maahan.
Blanchard teki ensimmäisen onnistuneen kuumailmapallolentonsa Pariisissa 2. maaliskuuta 1784 vetykaasupallolla, joka nousi ylös Champ de Marsilta. Marcel Duchamp
Marcel Duchamp (28. heinäkuuta 1887 – 2. lokakuuta 1968) oli ranskalainen taiteilija (Yhdysvaltain kansalainen vuodesta 1956), avantgardisti ja readymade-taiteen keksijä. Hänen taiteellaan ja ajatuksillaan on ollut huomattava vaikutus toisen maailmansodan jälkeiseen nykytaiteeseen. Duchamp yhdistetään usein dadaan ja surrealismiin. Duchampin ohjeet modernin taiteen keräilijöille vaikuttivat länsimaisen taiteen maailman makukäsitysten muodostumiseen. Jean Dubuffet
Jean Philippe Arthur Dubuffet (31. heinäkuuta 1901 – 12. toukokuuta 1985) oli yksi Ranskan 1900-luvun loppupuolen tunnetuimpia taiteilijoita. Paul Paray
Paray syntyi Le Tréportissa. Hänen varhaisiin sävellyksiinsä lukeutuvat palkittu kantaatti "Yanitza" ja ensimmäisen maailmansodan vankileirillä kirjoitettu jousikvartetto. Vuonna 1922 häneltä valmistui baletti "Adonis troublé". Hänen vuonna 1931 kirjoittamansa "Messu Jeanne d'Arcin kuoleman 500-vuotispäiväksi" sai kantaesityksensä Rouenissa. Hän sävelsi lisäksi sinfonioita. Philippe Pétain
Marsalkka Henri Philippe Benoni Omer Joseph Pétain (24. huhtikuuta 1856 – 23. heinäkuuta 1951), yleisesti tunnettu nimillä Philippe Pétain tai Marsalkka Pétain oli ranskalainen ensimmäisen maailmansodan kenraali ja sotasankari. Toisen maailmansodan aikana hän oli 1940–1944 Vichyn Ranskan valtionpäämies, mikä leimasi hänet maanpetturiksi ja johti kuolemantuomioon. Charles de Gaulle kuitenkin muutti tuomion elinkautiseksi vankeusrangaistukseksi ja Pétain kuoli Île d'Yeun vankilasaarella 1951. Jean-Baptiste Biot
Jean-Baptiste Biot (21. huhtikuuta 1774 – 3. helmikuuta 1862) oli ranskalainen fyysikko ja matemaatikko, joka tutki magnetismia ja kehitti menetelmiä sokeriliuosten analyysiin. Biot oli Louis-Joseph Gay-Lussacin mukana ensimmäisellä tieteellisellä kuumailmapallolennolla vuonna 1804.