Milloin Henrik VIII syntyi?
Henrik VIII
Henrik VIII (28. kesäkuuta 1491 – 28. tammikuuta 1547) oli Englannin kuningas ja Irlannin hallitsija (myöhemmin kuningas) vuosina 1509–1547. Hän oli Tudor-suvun toinen monarkki ja seurasi valtaistuimelle isäänsä Henrik VII:tä.
Henrik VIII
Vuonna 1540 Henrik nai Anna Kleveläisen. Henrik oli kuitenkin pettynyt Annan ulkomuotoon ja olemukseen, joten Henrik erosi tästä jo samana vuonna. Henrik I (Ranska)
Henrik oli frankkien kuninkaan Robert II Hurskaan ja tämän kolmannen puolison Constance Arlesilaisen toinen poika. Hänen vanhempi veljensä Hugo Magnus kuoli kapinoidessaan isäänsä vastaan vuonna 1025. Jo perinteeksi muodostuneen tavan mukaan Hugo oli voideltu kuninkaaksi isänsä vielä eläessä vuonna 1017. Myös Henrik I kruunattiin kuninkaaksi Robert II:n vielä eläessä vuonna 1027, ja hän ryhtyi hallitsemaan isänsä kuoleman jälkeen vuonna 1031. Katolinen kirkko Irlannissa
Englannin kuningas Henrik VIII julisti itsensä Englannin kirkon pääksi vuonna 1534, ja vuonna 1536 hänestä tehtiin myös Irlannin kirkon päämies. Hän oli uskonnollisesti konservatiivi ja toteutti reformaatiota lähinnä ottamalla luostarien varat valtiolle. Henrikin seuraajat toteuttivast selvemmin protestantismia. Irlannin kirkko oli anglikaaninen, ja valtiovalta piti roomalaiskatolista kirkkoa vihamielisenä ja epäilyttävänä. Sillä oli kuitenkin kansan laaja tuki, varsinkin Dublinin ulkopuolella, missä kuninkaan valta oli muutenkin heikkoa. Katariina Howard
Katariina Howard oli lordi Edmund Howardin ja Joyce Culpepperin kymmenes lapsi. Hänen sisaruksiaan olivat (eivät aikajärjestyksessä) Ralph, George, Henry, Mary, Isabel, Margaret, Joyce, Charles ja Thomas. On vaikea sanoa tarkalleen, milloin Katariina syntyi, mutta hänen on arvioitu syntyneen vuonna 1521 tai vuosien 1520 ja 1525 välisenä aikana. Hän oli Norfolkin 3. herttuan veljentytär sekä Anna Boleynin ja Mary Boleynin serkku, joista ensimmäinen oli ollut Henrik VIII:n vaimo teloitukseensa saakka vuonna 1536 ja jälkimmäinen kuninkaan rakastajatar. Henrik II Pyhä
Toisin kuin Henrik II:n edeltäjät Otto II ja Otto III, hän keskittyi hallinnossaan enemmän Alppien pohjoispuolisten alueitten asioihin, eikä hän vaikuttanut edeltäjiensä lailla paavin valintaan, mikä oli nyt lähes täysin italialaisen aateliston käsissä. Paavi Benedictus VIII:n valinta 1012 oli hajottanut Italian aateliston rivejä, ja uusi paavi suhtautui Henrik II suopeasti. Henrik II perusti Bambergin hiippakunnan ja Benediktus VIII vahvisti perustamisen ja tarjosi samalla keisarin arvoa Henrikille. Fredrik II (keisari)
Fredrik II syntyi vuonna 1194 isänsä Sisilian kuninkaaksi kruunausta seuranneena päivänä. Joulukuussa 1195 Wormsin valtakunnanpäivillä Henrik VI nimesi poikansa seuraajakseen Saksan kuningaskunnan valtaistuimella. Seuraavan vuoden tammikuussa kuningas esitti Mainzin hovipäivillä ruhtinaille perintövaltakuntasuunnitelmansa. Suunnitelman mukaan ruhtinaat olisivat menettäneet oikeutensa kuninkaanvaaliin ja kuninkuudesta olisi tehty perinnöllinen. Vastineeksi ruhtinaiden suosiosta heidän suoraan valtakunnan alaisista läänityksistään olisi tehty niin ikään perinnöllisiä. Aluksi ruhtinaat vastustivat suunnitelmaa, mutta hyväksyivät sen huhtikuussa Würzburgin valtakunnanpäivillä. Samanaikaisesti Henrik neuvotteli paavi Celestinus III:n kanssa saadakseen tämän luopumaan perinteisestä oikeudestaan kruunata keisari. Paavi ei kuitenkaan suostunut tähän. Joulupäivänä 1196, kaksivuotispäivänsä aattona, Fredrik valittiin Frankfurtissa roomalais-saksalaisen kuningaskunnan kuninkaaksi.
Henrik VI kuoli vuonna 1197 kesken ristiretkisuunnitelmien valmistelua. Tuolloin nuorta Fredrikiä ei ikänsä perusteella tunnustettu valtakunnan hallitsijaksi. Ainoastaan eräät Pyhällä maalla oleskelevat ruhtinaat uudistivat uskollisuudenvalansa Fredrikille. Henrik VI:n veli, Filip Schwabenilainen, ei aluksi osallistunut kamppailuun kuninkuudesta, vaan halusi pitää kuninkuutta veljenpojalleen varattuna. Hän oli yrittänyt noutaa Fredrikin Italiasta Saksaan, mikä ei kuitenkaan onnistunut. Welf-sukuinen Otto IV onnistui saamaan samoihin aikoihin kannatusta kuninkaaksi. Tällöin myös Filip antoi maaliskuussa 1198 valita itsensä kuninkaaksi. Pian tämän jälkeen myös Otto valittiin kuninkaaksi: näin Saksan kuningaskunnassa oli kaksi kilpailevaa kuningasta, joista kumpikaan ei aluksi pystynyt vakiinnuttamaan asemaansa. Margareeta Tudor
Margareeta oli kuningas Henrik VII:n ja Yorkin Elisabetin vanhin tytär ja kuningas Henrik VIII:n vanhempi sisar. Hän syntyi Richmond Palacessa vanhempiensa toiseksi lapseksi. Hänellä oli ennestään isoveli, Arthur. Margareetan äiti Elisabet kuoli samana vuonna kuin hän meni naimisiin. Haakon VII
Haakon VII (3. elokuuta 1872 – 21. syyskuuta 1957) oli Norjan kuningas vuosina 1905–1957. Hän oli syntyjään Tanskan prinssi Carl. Hänen vanhempansa olivat Tanskan kuningas Fredrik VIII ja Ruotsin prinsessa Lovisa. Prinssi Carl otti norjalaisen nimen Haakon, kun hänet valittiin uudelleen itsenäistyneen Norjan kuninkaaksi 18. marraskuuta 1905. Hän avioitui vuonna 1896 serkkunsa, Ison-Britannian ja Irlannin prinsessa Maudin kanssa. Avioliitosta syntyi 1903 Tanskan prinssi Alexander, tuleva Norjan kruununprinssi Olav. Henrik VIII
Vuonna 1543 Henrik VIII meni naimisiin Katariina Parrin kanssa. Avioliitto päättyi 1547 Henrikin kuolemaan. Henrik VIII
Kuppaa on epäilty syyksi siihen, että Henrik sai vain vähän jälkeläisiä useista avioliitoistaan. Tutkijat pitävät myös ilmeisenä, että hän kärsi kroonisesta malariasta koko ikänsä. Vuoden 1536 turnajaisonnettomuus, jolloin kuningas oli kaksi tuntia tajuttomana pudottuaan ratsunsa selästä ja jäätyään sen alle, halvaannutti hänen jalkansa, mikä johti myös lihomiseen. Aivojen vaurioituminen onnettomuudessa saattaa selittää myös persoonallisuuden muutoksia, kuten että hänestä tuli ailahteleva ja aggressiivinen.. Henrik V (Englanti)
Henrik V kuoli yllättäen punatautiin 31. elokuuta 1422. Häntä seurasi kuninkaana hänen ainoa poikansa, vasta yhdeksän kuukautta vanha Henrik VI. Henrik (Portugalin kreivi)
Burgundin Henrik (1066–1112) oli Portugalin kreivi vuodesta 1093 lähtien kuolemaansa saakka. Henrik yhdisti Portucalen ja Coimbran kreivikunnat ja julisti alueen itsenäiseksi ja hän loi näin perustana tulevalle Portugalin kuningaskunnalle. Henrik VIII
Henrikin muotokuvia tutkimalla voidaan huomata, että hänen kehossaan tapahtuneet muutokset sopivat yhteen Cushingin oireyhtymän ulkoisten oireiden kanssa. Henrik VIII:n vanhetessa hänen kasvonsa muuttuivat punertavaihoisiksi ”kuukasvoiksi”, hänen kaulansa ja niskansa paksunivat, hänelle tuli kyttyrä, hänen raajansa olivat ohuet ja maha oli iso. Vähän yli 50-vuotiaana hän ei pystynyt liikkumaan omin neuvoin linnassa, hän ei saanut kruunua päähänsä eikä hänestä ollut kiipeämään hevosen selkään ilman apua, mitkä kaikki viittaavat lihasheikkouteen tai lihaskatoon. Lisäksi Henrikin erikoinen käyttäytyminen hänen vanhetessaan – eristäytyminen, vainoharhaisuus, epäluuloisuus läheisiään kohtaan, toimiminen usein päähänpistoista ja mielensä muuttaminen tämän tästä – sopivat Cushingin oireyhtymään vähintään yhtä hyvin kuin fyysiset oireet. Arthur (Walesin prinssi)
Henrikistä tuli Henrik VIII, kruununperillinen Arthurin kuoltua. Hän ei ollut valmistautunut asemaan ja valmistautumisen ja koulutuksen puute näkyi Henrikin varhaisimpien hallintovuosien aikana, kun vanhemmat valtiomiehet, kuten kardinaali Thomas Wolsey ja kuningatar Katariina Aragonialainen, vaikuttivat valtion asioihin. Englannin historia
Henrik II (1154–1198) oli ensimmäinen Plantagenet-suvun kuningas. Hän sai naimakauppansa myötä hallintaansa myös Akvitanian, ja hänen valtakuntansa ulottui nyt Skotlannin rajalta Englannin ja Ranskan yli Pyreneille saakka. Hän matkustelikin paljon valtakuntansa ympäri. Henrik oli voimakas kuningas, jonka aikana Englanti vaurastui ja eli rauhan aikaa. Kuningas kehitti lainkäytön rakennetta ja loi oikeusistuimien järjestelmän. Kahdentoista miehen juryn kaltainen järjestelmä on edelleen käytössä englanninkielisessä maailmassa. Jane Seymour
Vuoden 1537 alussa Jane Seymour tuli raskaaksi, ja lopulta lokakuussa pitkäksi venyneen synnytyksen jälkeen Henrik VIII sai kaipaamansa pojan, joka kastettiin Edvardiksi. Kuningatar Jane vastaanotti vieraita ja onnitteluja, mutta sairastui sitten lapsivuodekuumeeseen ja kuoli kaksitoista päivää pojan syntymän jälkeen. Henrik August Reinholm
Henrik August Reinholm (21. maaliskuuta 1819 Rauma – 15. kesäkuuta 1883 Viapori, Helsinki) oli suomalainen pappi ja kansatieteilijä, oppiarvoltaan filosofian tohtori. Henrik V (Englanti)
Henrik V oli edellisen kuninkaan Henrik IV:n ja Mary de Bohunin poika. Hänen tarkasta syntymäajastaan ei olla varmoja, sillä syntyessään Rikhard II:n hallituskaudella hän oli varsin kaukainen perijä. Syyskuu vuonna 1387 on kuitenkin yleisemmin käytetty. Kristian VIII
Kristian VIII nousi Tanskan valtaistuimelle 1839. Edellinen kuningas Fredrik VI oli Kristianin serkku, ja Fredrik V isoisä. Norjan valtakautensa aikana hän oli ilmaissut liberaaleja näkemyksiä. Liberaalit piirit toivoivat hänen antavan maalle perustuslain ja siirtyvän itsevaltiudesta moderniin perustuslailliseen monarkiaan. Tanskan kuninkaaksi noustuaan hän oli kuitenkin paljon konservatiivisempi ja suostui vain vähäisiin hallinnollisiin uudistuksiin. Henrik II Pyhä
Keisari Otto III kuoli Italiassa lapsettomana, jolloin Henrik hänen pikkuserkkunaan oli lähin perillinen. Vaimonsa suvun ja saksilaisten kannattajiensa avulla Henrik valittiin Saksan kuninkaaksi Mainzissa 7. kesäkuuta 1002. Kuninkaaksi kruunaamisen suoritti arkkipiispa Willigis. Kristian VIII
Kristian VIII (1786–1848) oli Tanskan kuningas vuosina 1839–1848. Sitä ennen hän oli Norjan valtionpäämies ja kuningas nimellä Kristian Frederik muutamien kuukausien ajan 19. toukokuuta – 10. lokakuuta 1814, kun Norja oli siirtymässä tanskalaisten hallusta personaaliunioniin Ruotsin kanssa. Henrik VIII
Henrikin jälkeen valtaan nousi hänen poikansa Edvard VI, joka kuitenkin kuoli jo 15-vuotiaana 1553. Edvard oli nimennyt seuraajakseen Lady Jane Greyn, jonka Edvardin isosisko Maria kuitenkin mestautti yhdeksän päivän vallassaolon jälkeen. Maria I kuoli lapsettomana, ja häntä seurasi hänen sisarpuolensa Elisabet. Elisabet oli järkyttynyt isänsä ja sisarensa surullisista kokemuksista avioelämässä eikä koskaan mennyt naimisiin tai nimennyt seuraajaa, mikä aiheutti seuraajaongelman. Elisabet oli mestauttanut Skotlannin kuningattaren Maria Stuartin, jotta skotlantilaiset eivät olisi päässeet käsiksi valtaistuimeen, mutta lopulta Elisabetin seuraajaksi nousi Skotlannin Jaakko VI, Marian poika, josta tuli Englannin ensimmäinen Stuart-sukuinen kuningas, Jaakko I. Hinkmar
Hinkmar syntyi mahdollisesti vuoden 806 aikoihin jossain nykyisen Pohjois-Ranskan alueella ja opiskeli Saint-Denisin luostarissa. Hän oli 820-luvulla useita vuosia Saint-Denisin apotin Hilduinin seurana keisari Ludvig Hurskaan hovissa Aachenissa. Hän oli myös epäsuosioon joutuneen Hilduinin mukana maanpaossa Corveyn luostarissa Saksissa vuosina 830–833, mutta palasi sitten Saint-Denisiin. Hinkmar nimitettiin vuonna 834 Ludvig Hurskaan kuninkaalliseksi neuvonantajaksi. Hän jatkoi tässä tehtävässä myös Ludvigia seuranneen frankkien kuninkaan, vuonna 840 valtaan nousseen Kaarle Kaljupään aikana. Henrik (Preussin prinssi, 1862–1929)
Henrikin puoliso oli vuodesta 1888 Hessenin prinsessa Irene. Eerik X Knuutinpoika
Eerik X Knuutinpoika (n. 1175 – 10. huhtikuuta 1216) oli Ruotsin kuningas vuosina 1208–1216. Hän oli Knuut Eerikinpojan ja tämän tuntemattoman vaimon poika. Henrik I (Ranska)
Henrik I (ransk. Henri) (4. toukokuuta 1008 Reims – 4. elokuuta 1060 Vitry-aux-Loges) oli frankkien kuningas, kolmas suoraan Kapetinkien sukuun kuuluva, vuodesta 1031 vuoteen 1060. Katariina Tudor
Katariina Tudor (Catherine Tudor) (s. ja k. 2. helmikuuta 1503, Lontoon Tower) oli Henrik VII:n ja Yorkin Elisabetin kahdeksas ja viimeinen lapsi. Hän kuoli pian syntymänsä jälkeen. Edvard VI
Henrik VIII kuoli 28. tammikuuta 1547 Edvardin ollessa vain yhdeksänvuotias. Testamentissaan Henrik nimesi kuusitoista pesänselvittäjää, jotka muodostivat holhoojahallituksen, jotka olisi toiminnassa kunnes Edvard 18-vuotiaana saavuttaisi täysikäisyyden (joka tosin vuonna 1552 muutettiin kuudeksitoista vuodeksi). Näiden pesänselvittäjien lisäksi oli kaksitoista avustajaa, jotka osallistuivat toimiin vain silloin kun se kaikille sopi. Selvitysmiehet olivat kaikki uskonpuhdistuksen kannattajia. Sen pahimpia vastustajia, Norfolkin herttuaa Thomas Howardia, Winchesterin piispaa Stephen Gardineria tai Westminsterin piispaa Thomas Thirlbya ei hallitukseen valittu. Holhoojahallitus nimitti Edvardin enon, Hertfordin jaarlin Edward Seymourin valtakunnan lordiprotektoriksi kuninkaan alaikäisyyden ajaksi. Katariina Aragonialainen
Katariina Aragonialainen (, ; ) oli Englannin kuningatar ja Henrik VIII:n ensimmäinen puoliso. Henrik yritti saada heidän 24 vuotta kestäneen avioliittonsa mitätöityä osin siksi, että kaikki heidän poikalapsensa olivat kuolleet pieninä ja kaikkiaan kuudesta lapsesta vain yksi, prinsessa Maria, oli yhä elossa aikana, jolloin yksikään nainen ei ollut vielä noussut valtaistuimelle. Paavi Klemens VII kieltäytyi myöntämästä avioliiton mitätöintiä. Paavin kieltäytyminen sai aikaan ketjureaktion, joka sai Henrikin lopulta katkaisemaan suhteensa katoliseen kirkkoon voidakseen naida Anna Boleynin, jotta hän saisi perijäkseen poikalapsen turvaamaan Tudorin dynastian. Katariina ei hyväksynyt avioeroa, vaan piti itseään kuningattarena kuolemaansa asti. Henrik VIII
Kuningas Henrik VIII oli viimeisinä vuosinaan erittäin ylipainoinen, sillä hän ahmi ruokaa jatkuvilla juhla-aterioilla. Kuninkaan on myös kerrottu kärsineen keripukista eli C-vitamiinin puutteesta, koska hän söi lähes yksinomaan lihaa, ja lisäksi hän joi valtavasti alkoholijuomia. Ylipainon seurauksena kuninkaan liikkuminen hankaloitui, ja hänen jalkojensa verenkierto heikkeni johtaen lopulta märkivään säärihaavaan. Henrikille nousi korkea kuume, hän houraili ja kuoli lopulta 28. tammikuuta 1547. Vihamiehet väittivät Jumalan rankaisseen kuningasta. Henrik haudattiin Windsorin linnaan Pyhän Yrjön kappeliin vaimonsa Jane Seymourin rinnalle. Kuollessaan kuninkaan on arvioitu painaneen jopa 178 kiloa. Henrik III (Englanti)
Henrik III (1. lokakuuta 1207 Winchesterin linna – 16. marraskuuta 1272 Westminster) oli Englannin kuningas vuosina 1216–1272. Pitkästä valtakaudestaan huolimatta hän on jäänyt melko tuntemattomaksi. Henrik III oli Englannin edellisen kuninkaan Juhana Maattoman poika, ja kruunattiin kuninkaaksi vain 9-vuotiaana. Henrik vahvisti Magna Cartan, josta Juhana Maaton oli irtisanoutunut, ja Henrikin hallituskauden aikana se vakiintui osaksi Englannin lakia. Henrik tunnettiin uskonnollisena ja hurskaana kuninkaana, joka teki muutaman tuloksettoman yrityksen Juhanan aikana menetettyjen ranskalaisten alueiden takaisinvaltaamiseksi. Hän joutui ristiriitoihin ylhäisaatelisten paronien kanssa, nämä kapinoivat ja vangitsivat Henrikin, ja maata hallitsi jonkin aikaa paroni Simon V de Montfort, vaikka häntä ei yleensä Englannin hallitsijaluettelossa mainitakaan. Henrikin poika Edvard I kukisti de Montfortin taistelussa 1265 ja Henrikin valta palautettiin. Hän hallitsi nimellisesti kuolemaansa asti, vaikka tosiasiallinen hallitsija olikin jo tuleva kuningas Edvard I. Henrik VIII
Ei ole kuitenkaan varmoja todisteita siitä, että Henrik VIII olisi sairastanut Cushingin oireyhtymää. Maria I (Englanti)
Maria I (myös Maria Tudor tai Maria Verinen, 18. helmikuuta 1516 – 17. marraskuuta 1558) oli Englannin ja Irlannin kuningatar vuosina 1553–1558. Hän oli Henrik VIII:n ja Katariina Aragonialaisen tytär. Maria I oli Tudor-suvun neljäs ja toiseksi viimeinen hallitsija. Hänet muistetaan yrityksestään palauttaa Englanti protestantismista takaisin katoliseksi, mutta useimmat Marian muutoksista kumottiin hänen sisarpuolensa Elisabet I:n noustua valtaan. Uskonpuhdistus
Henrik VIII:n toiminnan ansiosta anglikaanisesta kirkosta tuli maan valtionkirkko. Koska uskonpuhdistuksen luonne ei piillyt teologisissa kysymyksissä, uuden kirkon oppi ei alkuun juuri poikennut katolisen kirkon ajatuksista. Näkyvimpänä merkkinä uudistuksista luostaritoiminta lakkautettiin ja paavin ylivalta kumottiin, mutta esimerkiksi messu ja pappien selibaatti jätettiin ennalleen. Vasta Henrik VIII:n kuoltua uskonpuhdistus ulottui myös opinkappaleisiin. Edvard VI:n hallituskaudella uudistukset ulottuivat jo oppiin ja liturgiaan. 1552 ilmestyi anglikaaninen uskontunnustus "42 artiklaa". Henrik-kuninkaan kuoltua myös ulkomaisten teologien, etupäässä Jean Calvinin, vaikutus alkoi ulottua myös Englantiin. Anna Kleveläinen
Henrik VIII ja Anna Kleveläinen vihittiin tammikuun 6. päivänä 1540 Greenwichin palatsissa Lontoossa huolimatta siitä, että liitto epäilytti todistettavasti ainakin Henrikiä. Elämäkertoja Karen Lindsey huomauttaa, ettei Annakaan voinut pitää lihavaa kuningasta hurmaavana ja haluttavana aviomiehenä. Avioliittoa ei ilmeisesti koskaan pantu täytäntöön, sillä Henrik valitti lääkärilleen ja hovimiehilleen Annan olevan niin vastenmielinen, ettei hän kyennyt siihen. Tudors
Sarjassa tapahtumat yhdistyvät toisiinsa antaen kuvan, että asiat tapahtuivat lähempänä toisiaan kuin oikeasti. Aikaan johon suurin osa sarjan tapahtumista sijoittuu, kuningas Henrik VIII oli jo 33-37-vuotias ja vähintään vuosikymmenen vanhempi kuin Anne Boleyn; he eivät menneet naimisiin ennen kuin Henrik oli 40-42-vuotias. "Tudors"-sarjassa molemmat näyttelijät ovat nuorempia (ja nähtävästi iältään lähempinä toisiaan) ja seurustelu kestää noin 10 jakson verran. Historiallisesti Thomas Wolsey kuoli Leicesterissä matkallaan Lontooseen, kun taas sarjassa hänet vangittiin ja hän teki itsemurhan (vaikka fiktiivinen Henrik vaatiikin, että se täytyy salata). Wolsey kuoli 1530-luvulla, kolme vuotta ennen Henrikin sisaren kuolemaa; sarjassa tapahtumat sijoittuvat huomattavasti lähekkäimmin. Henrik IV (Englanti)
Vuonna 1380 Henrik avioitui Mary de Bohunin kanssa. He saivat kaksi tytärtä ja neljä poikaa, joista yksi oli tuleva kuningas Henrik V. Vuonna 1406 heidän tyttärensä Filippa avioitui Kalmarin unionin maita hallinneen Eerik Pommerilaisen kanssa. Mary kuoli vuonna 1394 ja vuonna 1403 Henrik nai Navarran Joannan, Navarran kuninkaan Kaarle II:n tyttären. He eivät kuitenkaan enää saaneet lapsia. Sillä, että Henrikillä oli neljä poikaa jo valtaannousun vuonna 1399, oli todennäköisesti suuri merkitys hänen kuninkaaksi hyväksymisekseen. Olihan Rikhard lapseton ja Rikhardin laillinen perijä vasta seitsemänvuotias. Henrik Joakimsson Brand
Henrik Joakimsson Brand, myös: Henrik Jaakkimanpoika Brand (s. 1605) oli suomalainen sotilas. Hän oli alkuun Sigismundin kannattaja, mutta oli vuodesta 1603 Kaarle IX:n palveluksessa. Hän sai nimityksen sotaeverstiksi ja johti ruotsalaisia joukkoja Liivinmaalla. Jäi Kirkholman taistelussa puolalaisten vangiksi ja mestattiin. Henrik Heikel
Henrik Heikel (14. tammikuuta 1808 oulu – 14. maaliskuuta 1867 Helsinki) oli suomalainen pappi, kuurojen koulun perustaja. Heikel oli Turun lukion lehtori 1835–1860 ja Pietarsaaren maaseurakunnan kirkkoherra vuodesta 1861. Hän oli valtiopäivillä pappissäädyn jäsen 1863–1864 ja 1867. Hän perusti pappilaansa maalle 1863 kuurojen kodin, joka myöhemmin siirtyi valtion haltuun. Henrik III (Ranska)
Henrik III (19. syyskuuta 1551 – 2. elokuuta 1589) oli Ranskan kuningas vuosina 1574–1589. Hän oli kuningas Henrik II:n ja Katariina de’ Medicin neljäs poika. Hänet valittiin Puolan kuninkaaksi vuonna 1573, mutta kun hänen veljensä Kaarle IX pian sen jälkeen kuoli, hän palasi Ranskaan ja hänet kruunattiin sen kuninkaaksi. Englannin historia
Tudor-suvun hallintakauden aloitti Henrik VII. Englannin uskonpuhdistuksessa, joka alkoi Henrik VIII:n kaudella vuonna 1521, katolisen kirkon valta poistettiin ja korvattiin kuninkaanvallalla ja katolisesta kirkosta riippumaton Englannin kirkko perustettiin. Englannin reformaatio erosi muun Euroopan reformaatiosta siinä, että se oli luonteeltaan enemmän poliittinen kuin teologinen. Henrik VIII:n tyttären Elisabet I:n hallituskautena 1558–1603 Englanti vakiinnutti protestanttisen uskon (anglikaaninen kirkko) ja rakensi pohjan myöhemmälle Brittiläiselle imperiumille. Englannin suurvallan rakentamiseen liittyivät useat sodat katolista Espanjaa vastaan (kts.Voittamaton armada ja vilkas toiminta merellä (mm.Francis Drake, Walter Raleigh). Elisabetin hallituskauden loppuaikana vaikutti myös Englannin kansalliskirjailija ja yksi maailman tärkeimmistä näytelmäkirjailijoista William Shakespeare. Henrik Flanderilainen
Kun Balduin joutui vangiksi Adrianopelin taistelussa huhtikuussa 1205 valittiin Henrik valtakunnan hallitsijaksi. Balduinin kuoltua 20. elokuuta 1205 Henrik julistettiin keisariksi. Henrik taisteli hallituskautensa aikana Bulgarian tsaaria Kalojania ja Nikaian keisarikunnan Theodoros I Laskarista vastaan. Henrik kuoli 11. kesäkuuta 1216 eräiden lähteiden mukaan bulgarialaisen vaimonsa Marian myrkyttämänä. Henrik VIII (näytelmä)
Henrik VIII () on William Shakespearen näytelmä, jonka aiheena on Englannin kuningas Henrik VIII. Näytelmä ajoitetaan useimmiten vuoteen 1613, jolloin se esitettiin Globe-teatterissa. Mary Boleyn
Mary Boleyn (n. 1499 – 19. heinäkuuta 1543) kuului Boleynin aatelisperheeseen, jolla oli runsaasti vaikutusvaltaa 1500-alussa. Mary oli yksi Englannin kuningas Henrik VIII:n rakastajattarista, ja lisäksi väitetään, että hän oli myös ollut Henrik VIII:n kilpailijan, Ranskan kuningas Frans I:n rakastajatar. Hän oli kahdesti naimisissa, ja useimmat historioitsijat uskovat hänen olleen kuningatar Anna Boleynin vanhempi sisar. Jotkut historioitsijat ovat yhä sitä mieltä, että hän oli nuorempi sisar, mutta Maryn lapset ja Annan tytär uskoivat Maryn olleen vanhempi. Piispa Henrik
Piispa Henrikin "Vita" eli kertomus hänen elämästään kirjoitettiin 1200-luvun lopussa. Se sisältää hyvin vähän konkreettista tietoa Henrikistä. Hänen kerrotaan olleen 1100-luvun puolivälissä englantilaissyntyinen Uppsalan piispa, joka hallitsi valtakuntaa yhdessä kuningas Eerikin kanssa. Pyhimyskertomuksen mukaan suomalaiset pakanat aiheuttivat Ruotsille suurta vahinkoa, minkä vuoksi Eerikin ja Henrikin oli lähdettävä sotimaan näitä vastaan. Suomenn valtaamisen jälkeen he kastoivat kansan ja rakensivat monia kirkkoja, minkä jälkeen kuningas palasi Ruotsiin ja Henrik jäi jatkamaan käännytystyötään, vaihtaen piispan toimen saarnaajan elämään. Henrik Leijona
Henrik Leijona (; 1129 tai 1130 – 6. elokuuta 1195 Braunschweig) oli Saksin herttua (nimellä Henrik III) vuosina 1142–1180 ja Baijerin herttua (nimellä Henrik XII) vuosina 1156–1180. Hän oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin Fredrik I Barbarossan tärkeimpiä sotapäälliköitä, mutta ajautui lopulta tämän kanssa riitoihin, joten keisari riisti vuonna 1180 häneltä hänen molemmat herttuakuntansa. Henrik Leijonaa pidetään myös Münchenin kaupungin perustajana. Henrik III (Englanti)
Henrik syntyi vuonna 1207 kuningas Juhanan ja Isabella Angoulêmelaisen vanhimpana poikana. Juhanan kuoltua vuonna 1216 vasta yhdeksänvuotias Henrik kruunattiin hätäisesti Gloucesterissa. Paronit, jotka olivat aiemmin kannattaneet Ranskan prinssi Ludvigia (myöhempi kuningas Ludvig VIII) Juhanaa vastaan, näkivät nopeasti Henrikin olevan parempi vaihtoehto. Henrik III:sta tuli näin Englannin ensimmäinen lapsikuningas sitten normannien valloituksen vuonna 1066. Henrik VI (Englanti)
Henrik oli kuningas Henrik V:n ainoa lapsi ja näin ollen hänen kruununperijänsä. Henrik syntyi joulukuussa 1421 Windsorissa ja nousi kuninkaaksi ainoastaan yhdeksän kuukauden iässä 31. elokuuta 1422, kun Henrik V kuoli yllättäen. Henrik VI:n äiti Valois’n Katariina oli ainoastaan kahdenkymmenen ikäinen ja Ranskan kuninkaan Kaarle VI:n tyttärenä häneen suhtauduttiin epäillen eikä hänelle annettu täyttä vastuuta nuoren Henrikin kasvatuksessa. Henrik VIII
Henrik VIII tunnetaan myös intohimoisena uhkapelurina. Nuoruudessaan hän menestyi urheilussa, erityisesti keskiaikaisessa tenniksessä. Hän oli myös taitava muusikko, kirjailija ja runoilija. Lisäksi hän osallistui lukuisien merkittävien rakennusten, muun muassa Westminster Abbeyn, rakennuttamiseen ja laajentamiseen. Henrik Wergeland
Henrik Arnold Thaulow Wergeland (17. kesäkuuta 1808 Kristiansand, Norja – 12. heinäkuuta 1845 Kristiania, Norja) oli Norjan riippumattomuuden symboli ja 1800-luvun alkupuolen kansallisuusaatteen ideologisia johtohahmoja. Häntä pidetään Norjan ensimmäisenä kansainvälisen tason runoilijana ja norjalaisen kirjallisuuden pioneerina. Henrik III (Saksa)
Henrikistä tuli kymmenvuotiaana Svaabian ja Baijerin herttua, 1038 Burgundin kuningas. Vuonna 1036 Henrik avioitui Knuut Suuren 16-vuotiaan tyttären, Gunhildan, kanssa. Henrikin isä Konrad oli hyvissä ajoin sopinut Knuut Suuren kanssa, että tämä saisi hallita osia Pohjois-Saksasta ja että heidän lapsensa naitettaisiin. Avioliitto solmittiin nuorimmassa laillisessa iässä, mutta Gunhilda kuoli vain kaksi vuotta myöhemmin matkalla Adrianmeren rannalla, luultavasti malariaan. Klemens VIII
Klemens VIII, syntyjään Ippolito Aldobrandini, (24. helmikuuta 1536, Fano, Italia – 3. maaliskuuta 1605, Rooma) toimi paavina 30. tammikuuta 1592 – 3. maaliskuuta 1605. Henrik VIII
Henrik VIII:n sisaruksista vain kolme ei kuollut jo lapsena: Arthur, Margareeta ja Maria. Hänen isänsä nousi valtaistuimelle valtaamalla kruunun viimeiseltä Plantagenet-kuninkaalta Rikhard III:lta, joka lyötiin ja tapettiin taistelussa. Myöhemmin Henrik VII vahvisti oikeuttaan kruunuun naimalla Elisabetin, yorkilaisen kuninkaan Edvard IV:n tyttären. Vuonna 1493 nuoresta Henrikistä tuli Doverin linnan linnanpäällikkö ja "Cinque Portsin" kaupunkien "Lord Warden". Vuonna 1494 hänelle myönnettiin Yorkin herttuan arvo. Yhä ollessaan lapsi Henrikistä tehtiin myös Englannin "Earl Marshal" ja Irlannin käskynhaltija ("Lord Lieutenant of Ireland"). Ludvig VIII (Ranska)
Ludvig VIII vanhemmat olivat Ranskan pitkäaikainen kuningas Filip II Augustus (1165–1223) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Hainaut'n Isabelle (1170–1190). Ludvig VIII (Ranska)
Ludvig VIII Leijona (ransk. "Louis VIII Le Lion") (Pariisi 5. syyskuuta 1187 – Montpernier (Auvergne) 8. marraskuuta 1226) oli Ranskan kahdeksas suoraan Kapeting-dynastiaan kuulunut kuningas vuosina 1223–1226. Aleksanteri VIII
Aleksanteri VIII, syntymänimeltään Pietro Vito Ottoboni, (22. huhtikuuta 1610 – 1. helmikuuta 1691) oli paavina 6. lokakuuta 1689 – 1. helmikuuta 1691. Korkea-arvoisesta venetsialaisesta perheestä lähtöisin ollut Ottoboni opiskeli Padovan yliopistossa maallista ja kirkkolakia. Hän toimi vuosia piispana Bresciassa, joka silloin kuului Venetsiaan. Paaviksi tullessaan hän oli melkein 80-vuotias, ja eli enää puolitoista vuotta. Siinäkin ajassa hän sai kirkon talouden huonoon kuntoon jaellessaan rahaa avokätisesti sekä hyväntekeväisyyteen että sukulaisilleen ja laskiessaan veroäyriä helpottaakseen köyhien kurjaa tilaa. Henrik VI (näytelmä)
Henrik VI ("Henry VI") on William Shakespearen näytelmä, joka kertoo Englannin kuninkaan Henrik VI:n elämästä. Shakespeare kirjoitti sen alle 30-vuotiaana. Näytelmä muodostuu kolmesta osasta, joista kaksi viimeistä kantaesitettiin kaudella 1590–1591 ja Henrikin nuoruudesta kertova ensimmäinen osa seuraavana vuonna. Piispa Henrik
Henrikin surmapäivä oli tradition mukaan 20. tammikuuta ("talvi-Heikki", Heikinmessu). Ruotsissa päätettiin sijoittaa Henrikin muistopäivä 19. päiväksi, koska 20. päivä oli jo 200-luvun pyhimysten Sebastianuksen ja Fabianuksen muistopäivä, Suomessa Henrikin kultti oli kuitenkin niin vahva, että se korvasi näiden tuntemattomampien pyhimysten muistopäivän. 1600-luvun lopulla Henrikin juhlapäivä muutettiin myös Suomessa 19. päiväksi tammikuuta, joka nykyäänkin on Henrikin ja Heikin nimipäivä. Henrik VII (Englanti)
Henrikin ensimmäinen teko voitetun taistelun jälkeen oli julistautuminen kuninkaaksi, mikä varmisti sen, että jos joku nousisi häntä vastaan, tämä voitaisiin tuomita maanpetturuudesta. Merkittävää on, että Henrik säästi Rikhardin nimeämän kruununperillisen, Lincolnin jaarlin John de la Polen. La Polesta aiheutui harmia muutama vuosi myöhemmin, kun hän aloitti kapinan ja yritti nostaa Lambert Simnel -nimisen puusepän kymmenvuotiaan pojan kuninkaaksi. Jaarli kuoli Stoken taistelussa 16. kesäkuuta 1487, mutta Simnel säästyi ja hänestä tuli myöhemmin kuninkaallinen haukankasvattaja. Henrik VIII
Vuoden 1532 lopulla hovinainen Anne Boleyn alkoi odottaa Henrikille lasta. Avioeroa Katariinasta tarvittiin nyt entistä kipeämmin: jos lapsi olisi poika, sen tulisi mahdollisena kruununperijänä syntyä avioliitossa. 25. tammikuuta 1533 Henrik vihittiin salaa avioliittoon Anne Boleynin kanssa. Parlamentti antoi vuonna 1533 lain muutoksenhausta (), jonka nojalla teologiset kiistat ratkaisi jatkossa Englannin kirkko eikä paavi. Tämä mahdollisti sen, että vihdoin Henrikin liittolainen Canterburyn arkkipiispa Thomas Cranmer pystyi julistamaan kuninkaan avioliiton Katariinan kanssa mitättömäksi 23. toukokuuta 1533. 1. kesäkuuta Anne Boleynista tuli Englannin kuningatar.
Paavi vastasi tähän julistamalla ensin Cranmerin ja sitten heinäkuussa 1533 Henrikin kirkonkiroukseen. Vuonna 1534 säädettiin laki ylivallasta (), jossa määriteltiin, että "Englannin kirkon ainoa päämies oli Englannin kuningas". Saman vuoden laki valtionpetoksesta () teki kuninkaan tämän aseman vastustamisesta kuolemalla rangaistavan maanpetoksen. 23. maaliskuuta 1534 parlamentti sääti lain kruununperimyksestä (), joka teki syyskuussa 1533 Annen vaikean raskauden jälkeen synnyttämästä tyttärestä Elisabetista kruununperijän. Samalla todellinen perillinen, Maria, tuomittiin äpäräksi. Henrik II Pyhä
Noin vuonna 1000 Henrik avioitui Luxemburgin kreivin Sigfridin tyttären Kunigunden kanssa. Avioliitto oli Henrikille erittäin hyödyllinen, sillä näin hän pääsi valtakunnan merkittävimpään sukuun. Anna Boleyn
Vuoden 1613 näytelmällään "Henrik VIII" William Shakespeare pani alkuun tradition, jonka mukaan Anna Boleyn esitettiin romanttisena hahmona. Näytelmässä kuvataan pääasiassa kuninkaan avioeroa Katariina Aragonialaisesta, ja vaikka Anna Boleynin osa on pieni, hänen suuhunsa on pantu monet näytelmän muistettavimmat repliikit. Häntä ylistetään myös kruunajaiskohtauksessa, jossa yksi katsojista sanoo hänen olevan poikkeuksellisen kaunis ja hurskas nainen. Koska näytelmässä halutaan välttää Henrik VIII:n mustamaalaamista Anna Boleynin kustannuksella, näytelmä päättyy heidän tyttärensä ristiäisiin ja välttyy siten käsittelemästä kiistanlaista Boleynin teloitusta. Henrik
Henrik on miehen etunimi. Henrikin nimipäivä on 19. tammikuuta, piispa Henrikin muistopäivänä. Suomessa nimi on Väestörekisterikeskuksen tietojen mukaan annettu toukokuun 2017 loppuun mennessä 53 603 miehelle ja alle 11 naiselle. Henrik Purjehtija
Henrik Purjehtija (4. maaliskuuta 1394 – 13. marraskuuta 1460) oli portugalilainen prinssi, joka perusti purjehduskoulun Sagresin niemelle ja varusti laivoja pitkiä matkoja varten. Hän houkutteli purjehtijoita jättämään kotoisen Välimeren ja suuntaamaan lähes tuntemattomalle Atlantille. Tätä varten kehitettiin entistä merikelpoisempia laivatyyppejä. Prinssi Henrik pani alulle Portugalin löytöretket ja sai tästä lisänimen "Purjehtija", vaikkei itse osallistunutkaan pitkille matkoille. Hänestä käytetään myös nimeä "Henrik Merenkulkija". Huomattavasta urastaan huolimatta hän ei missään vaiheessa ollut Portugalin kuninkaana. Kalkkuna
Usein kalkkunan uskotaan virheellisesti saapuneen Eurooppaan jo aiemmin. Sekaannuksia on aiheuttanut muun muassa tunnettu maalaus Henrik VIII:sta (1491−1547), jossa hänellä on kädessään suuri linnun koipipala, joka muistuttaa kovasti mittasuhteiltaan kalkkunaa. On arvioitu, että taiteilija on ottanut hieman vapauksia ja liioitellut palan kokoa, tai sitten kyseessä on ollut ankan tai hanhen koipipala. Noista Eurooppaan tuoduista linnuista polveutuvatkin sitten kaikki tämän päivän jalostetut lihantuotantokalkkunat — myös USA:ssa, jonne Euroopassa jalostuneet kalkkunarodut kulkeutuivat 1700-luvulla takaisin vakiinnuttamaan asemaansa kiitospäivän herkkuruokana. Henrik Purjehtija
Henrik oli kuningas Juhana I:n neljäs poika. Hänen äitinsä, Lancasterin Filippa, oli englantilaisen Juhana Gentin tytär. Henrikistä tuli Kristuksen veljeskunnan suurmestari ja hän otti tavoitteikseen laajentaa tunnettua maailmaa Cape Bojadorin toiselle puolen, avata uusia kauppareittejä ja levittää kristinuskoa. Anna Boleyn
Henrik VIII:n ero ensimmäisestä vaimostaan Katariina Aragonialaisesta ja sitä seurannut avioliitto Anna Boleynin kanssa johtivat monimutkaiseen tapahtumaketjuun, joka aloitti Englannin uskonpuhdistuksen. Boleyn tunnetaan myös ensimmäisenä Henrik VIII:n teloitetuista vaimoista: Boleyn teloitettiin vuonna 1536 syytettynä aviorikoksesta ja valtiopetoksesta, vaikka todellinen syy teloitukseen oli tyttären synnyttäminen. Henrik V (Ranska)
Kaarle X ja hänen vanhempi poikansa Ludvig luopuivat kruunusta 2. elokuuta 1830 heinäkuun vallankumouksen seurauksena 9-vuotiaan Bordeaux’n herttuan hyväksi. Hänet huudettiinkin Rambouilletin linnassa viimeisten Bourboneille uskollisten joukkojen edessä kuningas Henrik V:ksi, mutta hän joutui pian pakenemaan edeltäjiensä tavoin ulkomaille, aluksi Skotlantiin. Kansalliskokous julisti 9. elokuuta kuninkaaksi Orléansin herttua Ludvig Filipin. Lähinnä legitimistit tunnustivat Chambordin seitsemän päivää hallineeksi kuninkaaksi. Henrik II Pyhä
Henrik II teki vuonna 1004 sotaretken Pohjois-Italiaan, jossa Ivrean maakreivi Arduin oli Otto III kuoltua julistautunut Lombardian kuninkaaksi merkittävien piispojen tuella. Mutta Veronan piispa Otbert kutsui Henrik II Italiaan. Sotaretken aikana Henrik II kruunattiin Paviassa 14. toukokuuta 1004 Lombardian kuninkaaksi (Rex Langobardorum). Keisarin kruunua Henrik ei vielä saavuttanut paavi Johannes XVIII:n ollessa tiukka Henrikin vastustaja. Vuoden lopussa Henrik palasi pohjoiseen. Thomas More
Henrik VIII oli naimisissa Katariina Aragonialaisen, veljensä Arthurin lesken kanssa. Kun heidän ei kuitenkaan onnistunut saada miespuolisia jälkeläisiä ja kruununperillistä, Henrik yritti saada avioliiton mitätöityä, väittäen sitä laittomaksi. Hän vaati kardinaali Wolseytä vetoamaan paaviin avioliiton mitätöimiseksi, mutta paavi ei suostunut vaatimuksiin. Henrik pakotti kardinaali Wolseyn luopumaan lordikanslerin virasta ja nimitti Moren hänen paikalleen vuonna 1529. Tämän jälkeen Henrik alkoi suosia protestanttista painotusta, jonka mukaan paavi oli vain Rooman piispa eikä hänellä ollut valtaa koko kristilliseen kirkkoon. Jane Seymour
Jane Seymour (noin 1507 tai 1508 – 24. lokakuuta 1537) oli Englannin kuninkaan Henrik VIII:n kolmas vaimo. Hän synnytti kuninkaan ainoan eloon jääneen poikalapsen, Edvard VI:n. Kuningatar Jane kuoli kuitenkin 12 päivää synnytyksen jälkeen lapsivuodekuumeeseen. Jane Seymour on jäänyt historiaan protestanttisena kuningattarena pääasiassa ilmeisesti sen vuoksi, että hänen pojastaan tuli protestanttinen poikakuningas Edvard VI. Tosiasiassa Jane Seymour oli vanhan katolisen uskon kannattajia. Henrik Ylpeä
Henrik X Ylpeä (; noin 1108 – 20. lokakuuta 1139 Quedlinburg, Saksi) oli Welf-sukuinen Baijerin herttua, Saksin herttua (nimellä Henrik II) ja Toscanan rajakreivi. Henrik VI (Saksa)
Henrik VI (1165–1197) oli Saksan kuningas 1190–1197 ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari 1191–1197. Hän oli Fredrik I Barbarossan poika ja Fredrik II:n isä. Henrik hankki merkittävän varallisuuden lunnaina saatuaan Englannin kuninkaan Rikhard Leijonamielen vangikseen. Lunnasrahoilla hän perusti voimakkaan armeijan, jolla valloitti Italian eteläosat. Hän yritti tehdä Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisariudesta perinnöllisen, mutta ei onnistunut, ja niinpä hänen seuraajakseen kruunattiin Otto IV. Luxemburg (suku)
Suvun alkuperä on Luxemburgissa ja se oli alun perin Limburgin herttuasuvun nuorempi haara. Suku sai alkunsa, kun Limburgin herttua Walramin poika Henrik V peri vuonna 1247 äitinsä Ermesinden kautta Luxemburgin kreivikunnan. Hänen pojanpoikansa Henrik VII Luxemburgilainen valittiin vuonna 1308 Saksan kuninkaaksi ja neljä vuotta myöhemmin hänet kruunattiin keisariksi. Henrik VII järjesti vuonna 1310 poikansa Juhanan avioliiton kautta Böömin kuninkaaksi, joten tämän jälkeen Luxemburgin suku piti hallussaan kolmea valtaistuinta ja muodosti merkittävän valtatekijän Keski-Euroopassa. Luxemburgit menettivät seuraavan sadan vuoden aikana keisarin aseman kahdesti kilpailevalle Wittelsbachin suvulle, mutta saivat sen takaisin. Suvun päälinja kuitenkin sammui keisari Sigismundin kuoltua vuonna 1437, minkä jälkeen valta siirtyi Habsburgien suvulle. Luxemburgissa suvun viimeinen hallitsija oli lapsettomana 1443 kuollut herttuatar Elisabet. Henrik V (Englanti)
Henrik V (9. elokuuta tai 16. syyskuuta 1387 – 31. elokuuta 1422) oli Englannin kuningas vuosina 1413–1422 ja yksi myöhäiskeskiajan menestyksekkäimmistä sotapäälliköistä. Kahdeksan vuoden aikana hän loi brittiläisen imperiumin, otti Ranskan kruunun ja suurelta osalta hävitti Ranskan ritariluokan . Tuuma
Erään lähteen mukaan tuuma oli kerran määritetty jaardin mukaan, joka taas määrittyi etäisyytenä Henrik I:n nenästä hänen peukaloonsa. Tämä on epätodennäköistä, koska Henrik I syntyi vuonna 1068. Katariina Parr
Katariina Parr, englanniksi Catherine Parr, (noin 1512 – 7. syyskuuta 1548) oli Englannin kuningas Henrik VIII:n kuudes ja viimeinen puoliso. Englannin leskikuningattarena hänellä on eniten avioliittoja kaikista Englannin kuningattarista, sillä hän oli naimisissa kaikkiaan neljästi. Henrik (Preussin prinssi, 1862–1929)
Henrik liittyi laivastoon vuonna 1877 ja yleni vuoteen 1901 menneessä amiraaliksi. Hän osoittautui päteväksi meriupseeriksi ja sai suuren vaikutusvallan merivoimissa ensimmäistä maailmansotaa edeltäneinä vuosina. Vuonna 1903 hänet nimitettiin Kielin laivastotukikohdan ja 1906 Saksan avomerilaivaston komentajaksi. Henrik asettui vastustamaan meriministeri Alfred von Tirpitzin kunnianhimoista laivasto-ohjelmaa, jonka tarkoituksena oli kehittää keisarillisesta laivastosta varteenotettava haastaja Britannian kuninkaalliselle laivastolle. Tämän vuoksi Henrik päätettiin syrjäyttää: vuonna 1909 hänet ylennettiin suuramiraaliksi ja nimitettiin Saksan laivaston ylitarkastajaksi, mutta ylennys merkitsi tosiasiassa siirtämistä syrjään päätöksenteosta. Henrik Ibsen
Henrik Johan Ibsen (20. maaliskuuta 1828 Skien – 23. toukokuuta 1906 Kristiania (nyk. Oslo)) oli norjalainen näytelmäkirjailija ja runoilija. Ibseniä pidetään usein modernin draaman isänä. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat "Brand", "Peer Gynt", "En folkefiende", "Kejser og Galilær", "Nukkekoti", "Hedda Gabler", "Kummittelijoita", "Villisorsa" ja "Rosmersholma". Eeppinen runo Terje Vigen on Norjan kirjallisuuden rakastetuimpia runoja. Se kertoo pula-ajasta vuonna 1814, jolloin Tanska-Norja oli sodassa sekä Englannin että Ruotsin kanssa. Fredrik VII
Fredrik VII (6. lokakuuta 1808 – 15. marraskuuta 1863) oli Tanskan kuningas. Hän oli vallassa vuodesta 1848 aina kuolemaansa asti. Hän oli Oldenburgin hallitsijasuvun alkuperäisen päähaaran viimeinen hallitsija ja myös Tanskan viimeinen absoluuttisena monarkkina hallinnut kuningas. Vuonna 1849 hän julkaisi itsevaltiuden kumonneen perustuslain. Perustuslaki oli vapaamielinen ja se loi Tanskalle muun muassa kaksikamarisen kansanedustuslaitoksen. Henrik IV (Englanti)
Henrik oli häntä edeltäneen kuningas Rikhard II:n serkku. Hänen isänsä oli Juhana Gent, Edvard III:n poika ja Rikhardin setä. Henrik syntyi Bolingbroken linnassa Lincolnshiressa, mistä juontuu hänen alkuperäinen nimensä Henry Bolingbroke. Hän ja Rikhard olivat lapsuudessaan leikkitovereita ja heidät hyväksyttiin yhdessä sukkanauharitarikuntaan vuonna 1377. Henrik I Linnustaja
Henrikin poika Otto seurasi isäänsä ja hänet kruunattiin ensimmäiseksi Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisariksi vuonna 962. Henrikin toisesta pojasta, Henrikistä, tuli Baijerin herttua ja kolmannesta, Brunosta, Kölnin arkkipiispa. Thankmar, esikoinen, kapinoi velipuoltaan Ottoa vastaan ja sai surmansa taistelussa 936. Henrikin tytär, Gerberga, meni vielä myöhemmin naimisiin Ranskan Ludvig IV:n kanssa. Nuorempi tytär, Saksin Hedvig nai frankkien herttuan Hugo Suuren ja synnytti myöhemmin pojan, josta oli tuleva frankkien kuningas, Hugo I. Anna Kleveläinen
Anna Kleveläinen (22. syyskuuta 1515 – 16. heinäkuuta 1557) oli Englannin kuningas Henrik VIII:n neljäs puoliso tammikuun 6. päivästä heinäkuun 9. päivään vuonna 1540. Anna Kleveläinen on jäänyt historiaan "flaamilaisena tammana" tai "rumana kuningattarena", mutta nykyään historioitsijat ovat eri mieltä tästä tulkinnasta. Elisabet I
Elisabet syntyi Greenwichin palatsissa 7. syyskuuta 1533. Hänen isänsä Henrik VIII oli odottanut saavansa kauan kaivatun miespuolisen kruununperijän. Hänen toiveensa ei toteutunut, sillä kuningatar Anna Boleyn synnytti tyttövauvan, ja prinssin syntymää juhlistavat turnajaiset ja kulkueet peruttiin. Elisabet nimettiin isoäitinsä Yorkin Elisabetin mukaan. Elämänsä ensimmäiset kolme kuukautta Elisabet eli Greenwichissä äitinsä kanssa, minkä jälkeen hän sai oman taloutensa Hatfieldiin. Palveluskuntaan kuului myös hänen sisarpuolensa Maria, jolta oli viety kuninkaalliset arvonimet ja joka tunnettiin nyt virallisesti äpäränä.
Elisabet I oli ainoa hengissä säilynyt Henrik VIII:n lapsi tämän avioliitosta Anna Boleynin kanssa. Elisabet I kasvatettiin protestantiksi ja hyvin sivistyneeksi; hän osasi puhua ja kirjoittaa kuutta kieltä: englantia, latinaa, kreikkaa, ranskaa, italiaa ja espanjaa. Nuoruudessaan Elisabet vieraili harvoin hovissa. Hän piti kuitenkin yhteyttä nuorempaan velipuoleensa Edvardiin latinankielisin kirjein. Heitä yhdisti protestanttinen usko. 1543 Elisabet palautettiin sisarpuolensa kanssa kruununperimysjärjestykseen Edvardin jälkeen. 1546 Elisabet palasi hoviin opiskelemaan uuden äitipuolensa Katariina Parrin valvonnassa. Henrik VIII kuoli 28. tammikuuta 1547, ja valtaistuimelle nousi hänen poikansa Edvard VI. Elisabet lähetettiin isänsä kuoleman jälkeen asumaan Katariina Parrin luokse Chelseaan. Katariina avioitui pian Thomas Seymourin kanssa. Seymourin käytös nuorta Elisabetia kohtaan oli kaikkea muuta kuin isällistä ja aiheutti ikäviä huhupuheita varsinkin talon palveluskunnan keskuudessa. Episodi osaltaan johti myöhemmin Thomas Seymourin teloittamiseen vuonna 1549. Tätä aiemmin kuolemansairas ja raskaana oleva Katariina oli lähettänyt Elisabetin pois taloudestaan. Henrik VII (Englanti)
Henrik VII (28. tammikuuta 1457 – 21. huhtikuuta 1509) oli Englannin kuningas vuosina 1485–1509. Hän oli ensimmäinen Tudor-sukuinen hallitsija. Ernst August (Hannoverin kuningas)
Ernst August (, vuoteen 1837 Cumberlandin herttua; 5. kesäkuuta 1771 Kew, Surrey, Englanti – 18. marraskuuta 1851 Herrenhausen) oli Hannoverin kuningas vuosina 1837–1851. Hän oli Englannin kuningas Yrjö III:n viides poika. Ernst Augustista tuli kuningas, kun Englannin ja Hannoverin yli sata vuotta kestänyt personaaliunioni vuonna 1837 purettiin. Kristian X
Kristian X, tanskaksi "Christian X", (Christian Carl Frederik Albert Alexander Friedrich Vilhelm, 26. syyskuuta 1870 – 20. huhtikuuta 1947) oli Tanskan kuningas vuodesta 1912 ja Islannin kuningas 1918–1944. Hän oli Tanskan kuninkaan Fredrik VIII:n ja kuningatar Louisen poika. Hänen mottonsa oli ”Min Gud, mit land, min ære” (suom, ”Jumalani, maani, kunniani”). Kristian IX
Kristian IX (8. huhtikuuta 1818 – 29. tammikuuta 1906) oli Tanskan kuningas vuosina 1863–1906. Hän oli vanhempiensa ja avioliiton kautta sukua monille Euroopan monarkeille, ennen kaikkea Tanskan Fredrik V:lle, jonka lapsenlapsenlapsi hän oli, mutta hänellä ei ollut luonnollista asemaa kruununperimysjärjestyksessä. Edellinen kuningas Fredrik VII ei saanut lapsia, ja Kristian valittiin kruununperijäksi jo vuonna 1852. Anna Boleyn
Anna Boleyn (), Pembroken markiisitar, (noin 1501 tai 1507 – 19. toukokuuta 1536) oli Englannin kuninkaan Henrik VIII:n toinen vaimo ja kuningatar Elisabet I:n äiti. Piispa Henrik
Piispa Henrik tai pyhä Henrik () oli keskiajalta periytyvän käsityksen mukaan Suomen kristillistäjä ja ensimmäinen piispa. Pyhän Henrikin legenda kertoo hänen olleen syntyisin Englannista. Hän oli koko Suomen katolisen keskiajan ainoa paikallinen pyhimys. Piispa Henrikin todellisesta olemassaolosta ei ole varmuutta. Henrik on murhaajansa Lallin ohella Suomen historian tunnetuimpia hahmoja. Johannes VIII (paavi)
Johannes VIII oli paavina 14. joulukuuta 872 – 16. joulukuuta 882. Jane Seymour
Anna Boleyn teloitettiin toukokuun 19. päivänä, ja Jane Seymour kihlautui Henrik VIII:n kanssa seuraavana päivänä. Heidät vihittiin kymmenen päivää myöhemmin. Henrik VIII:n kuuden vaimon elämäkertakirjailija Agnes Strickland pitää tätä osoituksena siitä, ettei Jane ollut mikään pyhimys. Hans Holbein nuorempi
Hans Holbein nuorempi (noin 1497–1543) oli böömiläissyntyinen renessanssitaiteilija, joka maalasi muotokuvia etenkin Englannin Henrik VIII:sta. Henrik IV (Saksa)
Henrik IV (11. marraskuuta 1050–1106) oli Saksan kuningas vuodesta 1056 ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari vuodesta 1084 vuoteen 1105, jolloin hänet syöstiin vallasta. Henrik IV oli frankkilaisen suvun kolmas keisari. Henrik V (Ranska)
Henri Charles Ferdinand Marie Dieudonné d’Artois, Chambordin kreivi (29. syyskuuta 1820 Pariisi – 24. elokuuta 1884 Frohsdorf, Itävalta) oli Ranskaa hallinneen Bourbon-suvun viimeinen päämies ja erään tulkinnan mukaan Ranskan kuningas nimellä Henrik V viikon ajan elokuussa 1830. Myöhemmin hän oli legitimistien tukema kruununtavoittelija kuolemaansa asti. Kolmannen tasavallan alkuvaiheessa 1870-luvulla Bourbonien valtaanpaluu näytti Ranskassa mahdolliselta, mutta Chambordin kreivin taipumaton vanhoillisuus useissa kysymyksissä vei häneltä tarvittavan kannatuksen. Henrik IV (Ranska)
Henrik IV oli alun perin protestantti Henrik Navarralainen, joka nuoruudessaan esiintymällä katolisena vältti täpärästi joutumasta pärttylinyön verilöylyn uhriksi. Henrik IV:stä tuli laillinen kruununperijä Anjoun herttuan kuoleman jälkeen 1584, koska hän oli Ludvig IX:n jälkeläinen ja Kapetingien viimeinen miespuolinen perillinen. Hän joutui kuitenkin taistelemaan kruunusta katolista liigaa vastaan, joka ei hyväksynyt protestanttista kuningasta. Aiempi kuningaskin Henrik III liittyi lopulta Henrik IV:n joukkoihin, mutta hänet murhattiin pian. Henrik IV oli Henrik III:n kuoltua nimellisesti kuningas vuodesta 1589, mutta katolinen liiga vastusti häntä yhä. Thomas More
Moren on katsottu olleen Henrik VIII:n vuonna 1521 julkaiseman "Defense of the Seven Sacraments" -teoksen taustalla. Paavi Leo X antoi kuninkaalle tästä vuonna 1521 nimityksen "Fidei defensor", "Uskon puolustaja". Martti Lutherin vastausta teokseen on kritisoitu Lutherin käyttämien "ad hominem" -hyökkäysten vuoksi. Suurin osa Moren varhaisista uskonnollisista teoksista oli kirjoitettu Henrik VIII:n ja hänen lähimpien tukijoidensa toimeksiannosta, osana kuninkaan luterilaisuuden vastaista kampanjaa. Henrik III (Saksa)
Pyhä Rooman keisari Henrik III () (1017–1056) kuului Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan frankkilaisen Salian-suvun hallitsijoihin. Hänestä tuli Saksan kuningas isänsä Konrad II:n kuoleman jälkeen 4. kesäkuuta 1039. Paavi Klemens II kruunasi hänet keisariksi vuonna 1046. Henrik I (Englanti)
Henrik I (n. 1068 – 1. joulukuuta 1135), myös Henrik Beauclerc, oli Englannin kuningas vuodesta 1100 aina kuolemaansa saakka. Henrik oli Vilhelm Valloittajan neljäs poika ja hänelle opetettiin latinaa sekä vapaita taiteita. Vilhelmin kuollessa vuonna 1087, Henrikin vanhemmat veljet Robert Curthose ja Vilhelm Rufus perivät Normandian ja Englannin, mutta Henrik jäi maattomaksi. Henrik osti Cotentinin kreivikunnan Länsi-Normandiasta Robertilta, mutta Vilhelm ja Robert suistivat hänet vallasta vuonna 1091. Henrik kokosi valtapohjansa vähitellen uudelleen Cotentinissa ja liittoutui Vilhelmin kanssa Robertia vastaan. Henrik oli paikalla, kun Vilhelm kuoli metsästysonnettomuudessa vuonna 1100, ja hän kaappasi itselleen Englannin valtaistuimen, luvaten kruunajaisissaan oikaista useita Vilhelmin vähemmän suosittuja linjauksia. Henrik nai Matilda Skotlantilaisen, mutta piti monia rakastajattaria ja sai heidän kauttaan monta aviotonta lasta. Anna Kleveläinen
Anna syntyi syyskuun 22. päivänä 1515 Düsseldorfissa, Kleven herttuakunnan hallitsijan Johannes III:n (k. 1538) perheeseen. Sittemmin hänen veljestään Vilhelm IV:stä tuli Kleven, Jülichin ja Bergin herttua, joka tunnettiin nimellä ”Vilhelm Rikas”. Annan vanhempi sisar Sybille oli naimisissa Saksin vaaliruhtinas Juhana Fredrikin kanssa, joka johti Saksan protestanttista liittoumaa ja tunnettiin protestantismin puolustajana. Anna Kleveläisen veli Vilhelm oli itse katolinen, mutta politiikan myötä perheestä tuli sopivia liittolaisia Henrik VIII:lle reformaation jälkimyllerryksessä, ja kuningas Henrik VIII:n kansleri Thomas Cromwell kannusti suuresti herraansa avioitumaan Kleven prinsessan kanssa. Taiteilija Hans Holbein lähetettiin maalaaman Anna Kleveläisestä muotokuvaa, ja Henrik VIII ihastui lopputulokseen. Oli tavallista, että hovimaalarit imartelivat mallejaan maalatessaan merkittävien henkilöiden muotokuvia. Kun Henrik VIII lopulta tapasi morsiamensa, hän ei kuitenkaan pitänyt tämän ulkonäöstä. Joskus on väitetty Hans Holbeinin maalanneen piiloon Annan rokonarvet, mutta Holbein oli myöhemminkin kuninkaan suosiossa, eikä kuningas tunnu syyttäneen häntä mistään.