Mitkä aineet lasketaan psykedeelisiin?
Psykedeeliterapia
Psykedeeliterapia viittaa sellaisiin terapian muotoihin, joiden etenemistä avustetaan jollain psykedeelisellä aineella. Yleisimmin käytettyjä ovat serotoniinijärjestelmän kautta vaikuttavat aineet kuten LSD, psilosybiini ja MDMA. "Mieltä ilmentävää" tarkoittavan psykedeeli-termin käyttäminen tässä yhteydessä hallusinogeeni-termin sijaan painottaa että näitä aineita terapian osana hyödyntävät psykiatrit luottavat psykedeelien tuottaman, psyykeä luotaavan tilan terapeuttiseen hyötyyn. Psykedeelisen terapian puolestapuhujat uskovat psykedeelien tehostavan potilaan omia psykoanalyyttisia kykyjä, helpottaen tavanomaisessa psykoterapiassa etenemistä. Joidenkin potentiaalisten hoitojen osalta tunnetaan myös taudinkuvaan liittyviä farmakologisia vaikutuksia. Psykedeelit
Yleensä psykedeeleiksi luokitellaan aineet, jotka ovat selkeimmin 5-HT reseptorin (5-HT2AR) agonisteja, eli ne sitoutuvat tähän serotoniinireseptorien alatyyppiin aktivoiden sitä vaikka voivat sitoutua myös muunlaisiinkin reseptoreihin. Aineiden sitoutuminen tähän reseptoriin saa aikaan psykedeeliset vaikutukset. 5-HT2AR luonnollinen välittäjäaine on serotoniini (5-hydroksitryptamiini, eli 5-HT). 5-HT2AR löytyy ihmisiltä laajalti keskushermostosta, ne ovat G-proteiinikytkentäisiä ja sijaitsevat hermosolujen pinnoilla. Tiettyyn reseptoriin sitoutumisen lisäksi edellytyksenä aineen psykedeeliselle vaikutukselle on myös sen kyky läpäistä veri-aivoeste, johon esim. serotoniini puolestaan ei sellaisenaan kykene. Hallusinogeenit
Käsite koostuu kreikan kielen sanoista "ψυχή" ("psyche", "mieli") ja "δηλείν" ("delein", "ilmaista"), ja sillä tarkoitetaan ainetta, joka nostaa esille mielen piilotettuja, mutta todellisia puolia. Käsitteen "psykedeeli" synonyyminä käytetään myös sanoja "psykotomimeettinen" ja "hallusinogeeni", ja kategoriaan lasketaan kuuluvan monia eri sisäiseen maailmaan vaikuttavia aineita, joita ovat esimerkiksi LSD, psilosybiini, DMT, 2C-B, meskaliini ja DOB, ja monet muut tryptamiinit, fenetyyliamiinit ja harvinaisemmat yhdisteet. Myös empatogeenit (esimerkiksi MDMA), kannabinoidit ja dissosiatiivit (esim. ketamiini) lasketaan monesti samaan ryhmään. LSD:tä pidetään yleisesti "psykedeelin prototyyppinä". Viitattaessa LSD:n kaltaisiin psykedeeleihin, tutkijat käyttävät usein ilmaisua "klassiset hallusinogeenit" R. A. Glennonin (1999) määrittämällä tavalla: "Klassiset hallusinogeenit ovat aineita jotka täyttävät Hollisterin määritelmän, sekä (a) sitoutuvat 5-HT2-serotoniinireseptoreihin ja (b) jotka koulutetut koe-eläimet erottavat epäaktiivisista aineista." Kun käsitettä "psykedeeli" käytetään suorana viittauksena LSD:n kaltaisiin aineisiin (eli mainittuihin klassisiin hallusinogeeneihin), tutkimuksen kirjoittajat täsmentävät tarkoittavansa nimenomaan tätä rajoitettua merkitystä (ks. esim. Nichols, 2004).
Aika
Psyykeen vaikuttavat aineet muuttavat usein ajan kokemusta. Piristeet voivat saada käyttäjän yliarvioimaan kuluneen ajan pituuden, mutta depressantit kuten alkoholi tuntuvat lyhentävän aikaa. Psykedeelit voivat sotkea ajantajun täysin, ja aika voi jopa tuntua kulkevan taaksepäin. Psilosybiinisienet
Psilosybiinisienten käyttö voi joissain tapauksissa olla haitallista käyttäjän tai muiden ihmisten turvallisuudelle ja hyvinvoinnille (esim. autolla ajaminen päihtyneenä tai työntekoa, koulunkäyntiä tai ihmissuhteita haittaava käyttö). Psilosybiini ei kuitenkaan aiheuta fyysistä riippuvuutta kuten eivät muutkaan ns. perinteiset hallusinogeenit, esim. (LSD, meskaliini). Psykologisen riippuvuuden kannalta tärkeää pakonomaista halua saada päihdettä ei myöskään esiinny. Tätä tukee myös havainto siitä, etteivät koe-eläimet ala käyttämään psykedeelejä vapaaehtoisesti toisin kuin esimerkiksi alkoholia ja kokaiinia. Lääketiede ei myöskään tunne vieroitusoireita seurauksena psilosybiinin käytön lopettamisesta. Psilosybiiniin liittyvää ongelmakäyttöä esiintyykin useimmiten ihmisillä, joilla on muutenkin ongelmia päihteiden käytön ja elämänhallinnan kanssa. Huumausainerikos Suomessa
Korkeimmassa oikeudessa (KKO) erittäin vaaralliseksi huumausaineeksi on katsottu ainakin amfetamiini, kokaiini, heroiini, buprenorfiini, ekstaasi, gamma, fentanyyli ja metadoni. KKO on katsonut että khat ja Psilosybe-sienet eivät ole lain tarkoittamia erittäin vaarallisia huumausaineita. KKO:n ennakkoratkaisu ohjaa tuomioistuinten ratkaisukäytäntöä alemmissa oikeusasteissa. Näky
Näyille on esitetty myös maallisia selityksiä. Ohimolohkoepilepsian tiedetään joskus liittyvän uskonnollisiin kokemuksiin, kuten näkyihin. Paranormaaleina pidetyt kokemukset ovat erään teorian mukaan yleisiä ihmisillä, joilla on fantasiaan taipuvainen persoonallisuus. Hallusinaatioita eli harha-aistimuksia voivat aiheuttaa esimerkiksi huumeet ja psykoosit. Hallusinogeenit
Vaikka luonnossa esiintyvillä aineilla on pitkät käyttöhistoriat ja niitä on pääsääntöisesti tutkittu laajemminkin kuin vain kuolleisuuden osalta, viime aikoina on kehitetty satoja uusia psykedeelejä, joita on tutkittu hyvin vähän. Tällaisia ovat esimerkiksi JWH-018, DPT, 2C-T-7 ja MiPT. Aineiden mahdollisista haitoista ei ole tutkimustietoa. Tämän vuoksi ei voida yleistää, etteikö psykedeeleillä voisi normaaliannoksillakin olla haitallisia fyysisiä vaikutuksia, vaikka perinteisemmillä psykedeeleillä ei olekaan pääsääntöisesti havaittu merkittäviä fyysisiä haittoja. Päihteiden kielto
Suomen lainsäädännössä huumausainelaki määrittelee Suomessa huumausaineiksi luokitellut päihteet ja kuluttajamarkkinoilta kielletyt psykoaktiiviset, ei lääkkeenä käytettävät aineet. Suomen huumausainelainsäädännössä huumausaineiksi luokitellaan sellaiset kemikaalit sekä kasvit, joita käytetään lamauttavien, päihdyttävien tai harhoja tuottavien keskushermostovaikutusten vuoksi ja jotka on erikseen mainittu huumausainelaissa. Huumausaineeksi luokiteltava päihde määritellään valtioneuvoston asetuksella. Huumausainerikoksista säädetään Rikoslaissa. Kansainvälisesti huumausainelainsäädännöissä on eroavaisuuksia, erityisesti uusien muuntohuumeiden osalta. Skitsoaffektiivinen häiriö
Kuten yllä on todettu, useissa mielitaudeissa ja muissa tiloissa voi ilmetä samankaltaista psykoottista oireistoa. Näihin kuuluvat kaksisuuntainen mielialahäiriö ja syvä masennus, molemmat psykoottisin piirtein, skitsofrenia, huumeiden vaikutus, lyhytkestoinen huumeiden laukaisema psykoosi ja skitsotyyppinen häiriö. Luetellut pitää voida sulkea pois ennen kuin voidaan tehdä pitävä skitsoaffektiivisen häiriön määritys. Psykedeelinen rock
Vahvoja psykedeelisen rockin sävyjä voidaan löytää myös 1970-luvun alussa Return to Foreverin tai The Mahavishnu Orchestran kaltaisten jazz-rock-fuusioyhtyeiden levyiltä. Psykoaktiivinen aine
Psykoaktiivisten vaikutusten vuoksi näitä aineita käytetään myös päihtymistarkoituksessa, jolloin kyseisiä psykoaktiivisia aineita nimitetään päihteiksi. Laissa kiellettyjä päihteitä kutsutaan huumausaineiksi. Huume on päihteen alakäsite, eli huumeet kuuluvat päihteisiin, jotka ovat huumausaineita tai niihin rinnastettavissa olevia aineita. Huumeen käsite sisältää sellaiset päihteet, jotka muistuttavat huumausaineita mutta joita ei ole vielä ehditty tehdä laittomiksi (tavallisesti muuntohuumeita). Edellä kuvattu jaottelu perustuu suomalaiseen kulttuuriin, eikä aineiden ominaisuuksiin. Esimerkiksi englannin kielessä kaikista näistä voidaan käyttää sanaa "drug". Psykotrooppisia aineita koskeva yleissopimus
21. helmikuuta 1971 Wienissä allekirjoitettiin uusi yleissopimus, joka sisälsi lähes jokaisen kuviteltavissa olevan mieleen vaikuttavan kemikaalin. Sopimus, joka määrää tarkat tuonti- ja vientirajoitukset sekä muita asetuksia joilla rajoitetaan päihteiden käyttö tutkimuksiin ja lääketieteelliseen käyttöön, tuli voimaan 16. elokuuta 1976. Tällä hetkellä 175 valtiota on mukana sopimuksessa. Lait, joilla jäsenmaat ovat panneet sopimuksen toimeen, yleensä myös jakavat yleissopimuksen lailla kemikaalit useaan eri luokkaan. Yleissopimus jakaa aineet neljään luokkaan, joista ensimmäistä koskee tiukimmat rajoitukset ja neljättä väljimmät rajoitukset. Yleissopimus ei määrittele, minkä ominaisuuksien perusteella aineet luokitellaan näihin luokkiin. Psikoosi
Psikoosi (CHO) on ketooseihin kuuluva heksoosimonosakkaridi. Luonnossa yhdiste esiintyy harvinaisena ja sillä on jonkin verran käyttöä makeutusaineena vähäkalorisissa tuotteissa. Butyrofenonit
Butyrofenonit ovat eräs kemiallinen lääkeaineryhmä. Ensimmäiset tähän ryhmään kuuluvat tuotteet, tulivat markkinoille vain vähää, eli joitakin vuosia klooripromatsiinia myöhemmin. Tämän lajin lääkkeillä on ollut lähinnä käyttöä skitsofrenian ja muiden psykoottisten sairauksien hoidossa. Samaten kehitysvammaisia ja autistisia on voitu tähän ryhmään kuuluvilla lääkeaineilla hoitaa. Ehdottomasti tunnetuin ja eniten käytetty butyrofenoni-pohjainen antipsykootti on haloperidoli: "Haldol", "Haloperin" ja "Serenase". Se kuuluu, niin kutsutuihin klassillisiin, eli 1. polven tyypillisiin neurolepteihin. Psychedelics Encyclopedia
Psychedelics Encyclopedia on Peter Staffordin ja Jeremy Bigwoodin kirjoittama tietokirja, jossa kerrotaan psykoaktiivisista aineista. Opus on muutaman sadan sivuinen tietokirja, jossa on tarkempia tietoja kyseisistä alkaloideista. Näihin aineisiin luetaan mm. kannabis ja LSD sen johdannaisineen. Psykoosi
Myös pitkäaikainen unettomuus tai lääkkeistä vieroittautuminen voi joskus johtaa psykoosiin. Suomessa käytetään ICD-10-tautiluokitusta, jossa on määritelty diagnostiset kriteerit eri syistä johtuvalle psykoottiselle oireilulle. Kolmella prosentilla suomalaisista esiintyy elämänsä aikana vähintään yksi psykoosijakso, joista 0,9 prosenttiyksikköä liittyy skitsofreniaan, 0,4 prosenttiyksikköä alkoholin liialliseen käyttöön, 0,35 prosenttiyksikköä vakavaan masennukseen ja 0,32 prosenttiyksikköä skitsoaffektiiviseen häiriöön. Psykedelia
Psykedelia yhdistetään usein San Franciscossa sijaitsevan Haight-Ashburyn kaupunginosassa alun perin syntyneeseen hippiliikkeeseen, joka sittemmin levisi muualle Yhdysvaltoihin ja lopulta maailmanlaajuiseksi. Hippien keskuudessa suositut tajuntaa laajentavat kemialliset yhdisteet, kuten LSD ja psilosybiini, innoittivat monet taiteilijat luomaan psykedeeliseksi luonnehdittavaa musiikkia, taidetta ja kirjallisuutta. Psykedeelinen rock
Psykedeelinen rock muodostaa populaarimusiikin historiassa linkin blues-rockin ja heavy metalin ja progressiivisen rockin välille. Heavyn pioneerit, kuten Black Sabbath, jatkoivat raskaan kitaravetoisen musiikin kehittelyä siitä mihin psykedeelinen rock jäi. Joissakin psykedeelisen rockin kappaleissa voi jo kuulla heavy metalia ennakoivia piirteitä. Samoin progressiivinen rock oli ilmiönä suoraa jatkoa psykedeelisen rockin kokeellisille kappaleille. Sellaisten albumien kuin Beach Boysin "Pet Sounds", Frank Zappan ja The Mothers of Inventionin "Freak Out!" ja Beatlesin "Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band" katsotaan avanneen portit kokeelliselle lähestymistavalle, johon progressiivinen rock perustui. Hallusinogeenit
Lähes kaikki hallusinogeenit sisältävät typpeä, jonka vuoksi ne luokitellaan alkaloideiksi. Tetrahydrokannabinoli (THC) ja salvinoriini A muodostavat poikkeuksen. Monien hallusinogeenien kemiallinen rakenne muistuttaa läheisesti ihmishermoston välittäjäaineita, esimerkiksi serotoniinia. Ne myös muokkaavat välittäjäaineiden ja reseptorialueiden toimintaa. Synestesia
Synesteettiset yhteydet liittyvät usein, joskaan eivät aina, opittujen, luokiteltavien asioiden yhteyksiin todellisiksi koettujen aistimusten kanssa. Tyypillisin synestesian muoto on kirjainten, numeroiden, viikonpäivien, sointujen tai sävelkorkeuksien liittyminen väriaistimuksiin. Esimerkiksi numerosarjat, matematiikka, aikajanat ja -syklit, musiikki ja kieli voivat assosioitua myös vaikkapa kolmiulotteisina tilakokemuksina ja näköaistimuksina. Synesteettisiä aistimuksia voi ilmetä myös sellaisen aistin alueella, joka henkilöllä ei normaalisti toimi. On esimerkiksi mahdollista, että sokea synesteetikko näkee kuulemiaan säveliä väreinä. Huume
Suomen huumausainelaki määrittelee Suomessa huumausaineiksi luokitellut päihteet. Suomen huumausainelainsäädännössä huumausaineiksi luokitellaan sellaiset kemikaalit sekä kasvit, joita käytetään lamauttavien, päihdyttävien tai harhoja tuottavien keskushermostovaikutusten vuoksi ja jotka on erikseen mainittu huumausainelaissa. Suomessa huumausaineiksi luokitellut päihteet on mainittu Suomen huumausaineluettelossa. Huumausaineeksi luokiteltava päihde määritellään valtioneuvoston asetuksella. Kansainvälisesti huumausainelainsäädännöissä on eroavaisuuksia, erityisesti uusien muuntohuumeiden tapauksissa. Psykedeeliterapia
Psykedeelien terapiakäyttö on vasta tutkimusvaiheessa mutta tutkimusta on tehty 1950-luvulta lähtien jolloin psykedeelit nousivat laajempaan tiedeyhteisön tietoisuuteen. Myönteisiä tuloksia on saatu seuraavissa hoitotilanteissa sellaisillakin potilailla, joille ei ole ollut apua muista hoitokeinoista:Myös dissosiatiivista nukutusainetta ketamiinia, kappa-opioidireseptorin agonistina toimivaa salvinoriini A:ta ja erittäin monialaisesti vaikuttavaa ibogaiinia on tutkittu masennuksen ja päihderiippuvuuden hoidossa myönteisin tuloksin. Myös karbogeenikaasua on käytetty psykedeeliterapiatutkimuksissa. Päihde
Päihteiden ja huumeiden ero on myös kulttuurisidonnaista. Länsimaisessa kulttuurissa sallittuina päihteinä on perinteisesti pidetty alkoholia, kun taas esimerkiksi Etelä-Amerikassa yleisin päihde on ollut kokapensaan lehdet ja Kaakkois-Aasiassa kannabis. Tämä kulttuurisidonnaisuus on synnyttänyt jännitteitä, kun eri kulttuurien huumausainekäsitykset ovat kohdanneet esimerkiksi maahanmuuton seurauksena. Länsi-Euroopassa tällaiseksi kysymykseksi on noussut muun muassa mieto piriste khat, joka on Somaliassa, Etiopiassa ja Jemenissä yleisesti käytettyä ja sosiaalisesti hyväksyttyä, mutta joka länsimaissa yleensä luokitellaan huumeeksi. Psykotrooppisia aineita koskeva yleissopimus
Psykotrooppisia aineita koskeva yleissopimus on Yhdistyneiden kansakuntien vuonna 1971 laatima kansainvälinen sopimus jonka tarkoituksena oli psykoaktiivisten aineiden kuten amfetamiinien, barbituraattien ja psykedeelien kontrollointi. Viranomaiset näkivät tämän epämoraalisena ja vaarana taloudellisen kehityksen kannalta. Vuoden 1961 huumausaineyleissopimus ei vielä ollut ehtinyt kieltää useita juuri keksittyjä psykotrooppisia aineita, sillä se koski vain kannabis-, kokaiini-, ja oopiumijohtoisia päihteitä. Hallusinogeenit
1950-luvun alussa hallusinogeeneistä ei tiedetty länsimaiden suuren yleisön keskuudessa juuri mitään. Asiantila kuitenkin muuttui pian, kun useat vaikutusvaltaiset henkilöt tutustuivat hallusinogeeneihin. Aldous Huxleyn kirja Tajunnan ovet vuodelta 1953 kuvasi hänen meskaliinikokemuksiaan, ja R. Gordon Wassonin artikkeli Life-lehdessä ("Seeking the Magic Mushroom", suom. "Taikasientä etsimässä") vuonna 1957 toi aiheen julkiseen valokeilaan. 1960-luvun alussa Jerry Garcian, Timothy Learyn, Allen Ginsbergin ja Ken Keseyn kaltaiset vastakulttuuri-ikonit toimivat psykedeelien puolestapuhujina, ja suuri psykedeelejä käyttävien alakulttuuri sai alkunsa. Psykedeelit näyttelivät keskeistä roolia 1960-luvulla alkaneissa valtavissa sosiaalisissa muutoksissa. LSD:n kasvavan suosion ja siihen liitettyjen hippien aiheuttaman pahennuksen seurauksena LSD kiellettiin Yhdysvalloissa vuonna 1967. Tämän seurauksena LSD:hen kohdistuvan kliinisen tutkimuksen määrä romahti, vaikkakin rajoitettuja tutkimuksia jatkettiin yhä, joista yhtenä esimerkkinä Reese Jonesin tutkimus San Franciscossa. Psykedeelit
Psykedeelien on kuvattu ”laajentavan” tajuntaa. Psykedeelitutkija Humphry Osmondin mukaan psykedeelit saavat aivot toimimaan monivivahteisemmin ja monimutkaisemmin kuin normaalitilassa. Psykedeelit eivät sinänsä lisää mitään ihmisen tietoisuuteen, vaan niiden on sanottu herättävän kauan nukuksissa olleita tajunnan osia. Aldous Huxleyn mukaan psykedeelikokemus vie käyttäjän ”Toiseen Maailmaan”, jonka hän kokee henkisesti, esteettisesti ja älyllisesti. Normaalitilassa havaittava maailma ei muutu – vain sen havainto. Havainnon muutos on väliaikainen, mutta siitä saadut oivallukset ovat usein merkityksellisiä ja pitkäkestoisia. Psykedeelit
Ensimmäinen raportti siperialaisten heimojen punakärpässienen käytöstä julkaistiin 1730. Havaijilaisten kavasta julkaistiin raportti 1771. Vuonna 1772 Joseph Priestly tuotti ensimmäisenä ilokaasua. Alexander von Humboldt julkaisi 1800-luvun alussa raportin amazonialaisen yopon käytöstä. Tietämys psykedeeleistä alkoi kasvaa voimakkaasti 1800-luvun puolivälissä. Kannabis ja hasis tulivat Eurooppaan, ja Richard Spruce selvitti amazonialaisia ayahuasca-rituaaleja. Ernst Freiherr von Bibra julkaisi vuonna 1855 raportin seitsemästätoista kasvista, jotka vaikuttivat mieleen. Vuonna 1864 julkaistiin raportti afrikkalaisen "Tabernantha ibogan" psykoaktiivisista vaikutuksista. Hallusinogeenit
Käsitteen "psykedeeli" keksi Humphry Osmond. Sanan jossain määrin mystinen mutta arvoneutraali merkitys tarkoittaa "mieltä ilmentävää". Käsitettä "enteogeeni", käytetään monesti kuvaamaan psykedeelien uskonnollista ja rituaalista käyttöä antropologisissa tutkimuksissa. Sanat "entaktogeeni", "empatogeeni", "dissosiatiivi" ja "deliriantti" ovat syntyneet viittaamaan klassisten psykedeelien kaltaisten aineiden alaryhmiin, joille on koettu tarpeelliseksi nimetä omat alaryhmänsä. Psykedeelit
Espanjalaiset tutustuivat Amerikan psykedeeleihin 1500-luvulta alkaen. Kolumbuksen retkillä mukana ollut Ramón Paul kuvasi haitilaisten cojóbanankäyttöä, Bernardino de Sahágun peyotea vuonna 1560, ja Francisco Hernández kirjopäivänsinen siementen vaikutuksia 1615. Kun eurooppalaiset valloittajat huomasivat meksikolaisten intiaanien käyttävän rituaaleissaan meskaliinikaktusta ja psilosybiinisieniä, Inkvisitio tulkitsi kasvien ja sienten käytön epäkristilliseksi ja julisti ne laittomaksi vuonna 1521, mikä johti tavan katoamiseen maan alle. Kannabinoidit
THC:n lisäksi muita kannabinoideja, joilla on huomattu olevan sellaisenaan tai THC:hen yhdistettynä psykoaktiivisia vaikutuksia, ovat CBD (kannabidioli) ja CBN (kannabinoli). THC on suhteellisen voimakas psykoaktiivinen aine, joka aiheuttaa hyvin vahvan päihtymyksen jopa 1–2 mg:n annoksilla suonensisäisesti annosteltuna (testattu laboratorio-olosuhteissa syntetisoidulla THC:llä). Tavanomaiset käyttötavat kuitenkin hukkaavat suuren osan aktiivisista ainesosista. Polttamalla kannabista siitä siirtyy elimistöön yleensä 5–15 % poltettavan materiaalin THC:stä, riippuen henkilön polttotekniikasta. Syötynäkään psykoaktiivisia ainesosia ei jää jäljelle juuri enempää. CBD:llä ja CBN:llä on suhteellisen vähäinen puuduttava tai sedatiivinen vaikutus sellaisina annoksina, joina tavallisen kannabiksenkäyttäjän voidaan olettaa niitä elimistöönsä saavan. Viime vuosina tehtyjen tutkimusten valossa näyttää siltä, että nämä aineet voimistavat joitakin THC:n kipua lievittäviä vaikutuksia, vähentävät THC:n joitakin psykoaktiivisia vaikutuksia ja hidastavat THC:n vaikutuksen alkamista sellaisissa annoksissa, jotka tulevat kyseeseen kannabiksen "keskivertokuluttajista" puhuttaessa. Psykedeelinen rock
Psykedeelinen rock on 1960-luvun puolivälin jälkeen syntynyt psykedeliakulttuurinen rockmusiikin tyyli, jossa tavoiteltiin tietoisesti uudenlaisia psykedeelisiä eli ”tajuntaa laajentavia” säveliä ja mielikuvia. Sen tuleminen ajoittui hippiliikkeen leviämisen yhteyteen. Tyylisuunnan uranuurtajina voidaan mainita The Beatles, The Doors, The Byrds, The Yardbirds, Pink Floyd sekä The Mothers of Invention. Lukuisat yhtyeet Englannissa ja Yhdysvalloissa seurasivat esimerkkiä ja levyttivät psykedeelistä rockia. Tyylisuunnan suosion huippu kääntyi laskuun vuoden 1968 aikana. Se hiipui lähes kokonaan 1970-luvulle tultaessa, mutta ehti vaikuttaa muun muassa heavy metalin ja progressiivisen rockin syntyyn. 1980-luvun alusta lähtien psykedeelinen rock on ajoittain tullut uudelleen muotiin. Psykoosi
Harhaluuloisuushäiriöt ovat ryhmä häiriöitä, joille on ominaista joko yhden ainoan harhaluulon tai toisiinsa liittyvien, tavallisesti jatkuvien ja joskus elinikäisten harhaluulojen kehittyminen. Harhaluulon tai harhaluulojen sisältö on hyvin vaihteleva. Usein ne ovat vainoavia, luultuun ruumiilliseen sairauteen liittyviä tai suuruusharhoja. Muuta psykopatologiaa ei yleensä esiinny; ajoittaiset masennusoireet ovat mahdollisia, ja haju- tai tuntoharhoja voi joissakin tapauksissa kehittyä. Hallusinogeenit
Toisen maailmansodan jälkeen psykiatrian kiinnostus hallusinogeeneihin kasvoi räjähdysmäisesti, pääosin LSD:n keksimisen seurauksena. Aluksi keskityttiin erityisesti aineiden psykoterapeuttisiin mahdollisuuksiin (ks. "Psykedeeliterapia") tai hallusinogeenien käyttöön "hallitun psykoosin" aiheuttajina, pyrkimyksenä laajentaa ymmärrystä skitsofrenian kaltaisista psykoottisista häiriöistä. Vuoteen 1951 mennessä lääketieteellisissä lehdissä oli julkaistu yli 100 LSD:tä käsittelevää artikkelia, ja vuoteen 1961 mennessä lukumäärä oli jo kymmenkertaistunut. Hallusinogeeneja tutkittiin useassa maassa myös mahdollisina kemiallisina aseina. Kuuluisimpana näistä on CIA:n MK-ULTRA, mielenhallintaan keskittynyt tutkimusohjelma, joka on ollut runsaan mediahuomion ja useiden oikeusjuttujen kohteena. Psykedeelinen rock
Euroopassa psykedeelisen rockin keskuspaikaksi tuli Lontoo. Alexandra Palacessa huhtikuussa 1967 järjestetty 14-tuntinen ”Technicolour Dream” -tilaisuus oli Englannissa tapahtuneen psykedeelisen liikkeen suurin voimannäyttö. Suureen ruusuikkunaan heijastetut moniväriset psykedeeliset kuviot loivat aikakauteen sopivan surrealistisen tunnelman. Tilaisuuden yhteydessä 40 yhtyettä esitti kokeellista materiaaliaan. Pink Floydin ohella laajempaan julkisuuteen nousivat uusina musiikintekijöinä The Crazy World of Arthur Brown, The Move, Soft Machine ja Tomorrow. Tapahtuma keräsi 10 000 kuulijaa. Pyrotekniset aineet
Pyrotekniset aineet ovat monesti räjähteisiin verrattuna hitaasti palavia hapetin-polttoaine-seoksia. Pyroteknisia aineita ovat esimerkiksi tulitikun rikkipää ja tähtisadetikku ja ilotulitteiden ainesosat. Alumiinijauho on tyypillinen pyrotekninen aine, jota käytetään joidenkin ilotulitteiden valmistamiseen. Hallusinogeenit
Psykedeelien ei myöskään ole todettu aiheuttavan elimellisiä aivovaurioita. Virallisesta diagnoosiluettelosta löytyy kuitenkin "Hallucinogen Persisting Perception Disorder"(HPPD), joka tarkoittaa hallusinogeenien käytöstä seuranneita, pitkään kestäviä tai jopa pysyviä aistihäiriöitä. Syitä häiriölle ei toistaiseksi tiedetä. Päihteiden kielto
Päihteitä kieltämässä on ollut Yhdistyneet kansakunnat (YK), jolla on kolme yleissopimusta – huumausaineyleissopimus vuodelta 1961 korvasi aiemmin käytössä olleen kansainvälisen oopiumisopimuksen, psykotrooppisia aineita koskeva yleissopimus vuodelta 1971 ja huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden laitonta kauppaa koskeva yleissopimus vuodelta 1988. YK:n jäsenmaat ovat ratifioineet sopimukset, minkä vuoksi huumausainelainsäädännöt ovat kansainvälisesti pääpiirteittäin samankaltaisia. luettelee YK:n huumausaineyleissopimuksen ja psykotrooppisia aineita koskevan yleissopimuksen mukaiset huumausaineet, sekä näihin kuulumattomat päihteet, jotka on luokiteltu huumausaineiksi Suomessa. Viime vuosina Suomen huumausaineluetteloon on lisätty myös joitakin kasvinosia. Tetrasykliset masennuslääkkeet
Tetrasyklisiin masennuslääkkeisiin kuuluu viisi lääkeainetta. Luokittelu pohjautu Achté & Tammisen teokseen Psykiatrian käsikirja, joka on vuodelta 1998. Mirtatsapiini on kuitenkin mianseriinin pyridiinianalogi, joten lukeutunee tähän samaan ryhmään. Mirtatsapiini on luokiteltu myös NaSSA-lääkkeenä (Noradrenergic and specific serotonergic antidepressants). Kari Siimeksen teos luokittelee mianseriinin ja mirtatsapiinin samaan ryhmään (NaSSA). Psykedeelinen taide
Psykedeelinen taide on kuvataidetta, joka on saanut innoituksensa psykedeelisestä kokemuksesta. Mikä tahansa taideteos, joka kuvaa ihmisen sisäistä maailmaa voidaan tulkita psykedeeliseksi, mutta yleisesti "psykedeelisellä taiteella" viitataan kuitenkin ensisijaisesti 1960-luvun vastakulttuurin piirissä syntyneeseen taidesuuntaukseen. Psykedeelinen taide oli vastine Psykedeeliselle rock -musiikille. Psykoaktiivinen aine
Psykoaktiivinen aine tai psykotrooppinen aine tarkoittaa sellaista kemiallista yhdistettä, joka ylittää veri-aivoesteen ja vaikuttaa ihmisen keskushermostoon muuttaen aivotoimintaa ja tajunnantilaa tavanomaisesta. Psykoaktiivisia yhdisteitä sisältävät muiden muassa kahvi (kofeiini), suklaa (teobromiini), tupakka (nikotiini), alkoholi (etanoli) ja huumeet sekä monet lääkkeet. Monet psykoaktiiviset yhdisteet ovat kemialliselta rakenteeltaan alkaloideja. Anestesia-aineet
Anestesia-aineet ovat lääkkeitä, joita käytetään potilaan rauhoittamiseen (sedatoimiseen) toimenpiteen tai tehohoidon yhteydessä. Yleisanestesian yhteydessä anestesia-aineilla saadaan aikaan anestesiainduktio eli nukahtaminen ja anestesian ylläpito. Päihde
Suomalaisen lääkäriseura Duodecimin mukaan päihde on ""päihtymistarkoitukseen käytetty, psyykkisiin toimintoihin vaikuttava aine"". Päihteen ja elintarvikkeen raja on jossain tapauksissa vaikea määritellä, koska monet yleisesti käytetyt nautintoaineet, kuten esimerkiksi kahvi, sisältävät pieniä määriä päihdyttäviä ja riippuvuutta aiheuttavia aineita. Hallusinogeenit
Louis Lewin käytti sanaa "fantastika" vuoden 1928 tutkielmassaan, joka käsitteli organismeja, jotka "kiihottavat aivotoimintaa aiheuttamalla hallusinaatioita, harhoja ja näkyjä [...] sekä tajuttomuutta tai muita poikkeuksellisen aivotoiminnan tiloja." Lewin kuitenkin koki käsitteen puutteelliseksi: "Sana ei onnistu välittämään toivomaani merkitystä". LSD:n keksimisestä seuranneen tutkimuksen määrän kasvun seurauksena syntyi useita uusia käsitteitä laajentamaan aiempaa sanastoa, esimerkiksi "hallusinogeeni", "fanerotyymi", "psykedeeli", "psykotomimeetti", "psykolyytti", "skitsofrenogeeni", "kataleptogeeni", "mystikomimeetti", "psykodyslepti" ja "enteogeeni". Psykedeelit
Käyttäjät ovat yhtä mieltä siitä, että suurinta osaa kokemuksesta ei voi sanoin selittää. Käyttäjät ovat yleensä kertoneet hyvin mystisistä kokemuksista. Esimerkiksi Aldous Huxley kirjoitti ymmärtäneensä käyttökokemustensa jälkeen aiempaa paremmin entisaikojen mystikkoja. Psykedeelien käyttäjillä on keskimäärin muita ihmisiä enemmän mystisiä käsityksiä, kuten käsitys kaiken yhteydestä ja siitä ettei kuolema merkitse loppua, ja he pitävät henkisyyttä tärkeämpänä kuin muut ihmiset. Jotkut tutkijat ovat arvelleet tämän ominaisuuden olevan sekä psykedeelien käytön seuraus että sen syy: psykedeelejä kokeilevat usein sellaiset ihmiset, jotka ovat avoimia itsetutkiskeluun, johon liittyy henkisiä ja uskonnollisia motiiveja. Psykokemikaalit
Psykokemikaalit on kemikaaleja, joita käytetään kemiallisina aseina, joiden vaikutus perustuu erilaisiin psykologisiin vaikutuksiin sekä suorituskyvyn heikkenemiseen. Mahdollisia vaikutuksia ovat muun muassa hallusinaatio, delirium, pelkotila tai paniikki. Psykedeelinen rock
Brittiläisten levykeräilijöiden laatimaan listaan sadasta merkittävämmästä psykedeelisestä levytyksestä mahtuu julkaisuja, jotka eivät ilmestyessään saavuttaneet suosiota, mutta ovat vuosikymmenien aikana päätyneet klassikoiksi. Eräs esimerkki on The Smoke -yhtyeen ”My Friend Jack”.
"Picture yourself in a boat on a river, With tangerine trees and marmalade skies. Somebody calls you, you answer quite slowly, A girl with kaleidoscope eyes. Cellophane flowers of yellow and green, Towering over your head. Look for the girl with the sun in her eyes, And she’s gone. Lucy in the Sky with Diamonds."
- John Lennon (The Beatles) kappaleessa ”Lucy in the Sky with Diamonds” Pyroforia
Pyroforia on aineen ominaisuus, jossa se syttyy itsestään alhaisessa lämpötilassa (alle 55 °C) ollessaan kosketuksissa normaalin ilman kanssa. Tavallisesti aine on hyvin hienojakoista, jotta se olisi pyroforista. Aine voi olla missä tahansa olomuodossa: kiinteä, neste tai kaasu. Suurin osa pyroforisista aineista on kiinteitä. Pyroforisia kaasuja ovat muun muassa arsiini, diboraani, fosfiini ja silaani. Kaikille näille on yhteistä se, että ne ovat hydridejä. Pyroforisia nesteitä on muun muassa hydratsiini, alkyylialumiinit, Grignardin reagenssit ja jotkin metallihydridit. Pyroforisia kiinteitä aineita ovat muun muassa fosfori, alkali-, ja maa-alkalimetallit. Monet metallit myös ovat pyroforisia, mutta niiden pitää olla hyvin hienojakoisia. Tällaisia ovat jotkin aktinoidit, köyhdytetty uraani, titaani ja sinkki. Psykedeelit
LSD:tä ja muita psykedeelejä alettiin tutkia alkoholismin ja muiden psyykkisten häiriöiden hoitokeinona pian niiden keksimisen jälkeen 1950-luvulla. Psykiatrit Humphry Osmond ja Abram Hoffer esittivät, että itsetietoisuutta lisäävällä LSD:llä voisi olla merkittäviä terapeuttisia vaikutuksia. He tekivät onnistuneita kokeita alkoholismin hoitamisesta LSD:llä, ja 1960-luvun loppuun mennessä he olivat hoitaneet noin 2000 potilasta. Psykedelia
Psykedelia on psykedeeleihin eli psykedeelisiin päihteisiin liittyvää kulttuuria, johon kuuluvat esimerkiksi psykedeelinen musiikki ja kuvataide. Nimitys syntyi 1960-luvulla adjektiivista "psykedeelinen" ("psychedelic"). Sanan 'psykedeelinen' keksi vuonna 1956 psykiatri Humphry Osmond yhdistämällä kreikan kielen sanat "psyche", ’sielu, mieli’ ja "delein", ’ilmaista’.. LSD
LSD sitoutuu laajaan joukkoon tyypillisiä tiedonvälitystä lievästi aktivoivia tai vähentäviä monoamiinireseptoreja, joiden tyypillinen vaikutus on muuttaa aivojen pääasiallisten sähköisiä viestejä vievien hermosolujen synapsien herkkyyttä ja aktivoitumistodennäköisyyttä. Monoamiineihin kuuluu muun muassa serotoniini, joka liittyy muun muassa mielialan ja tunnereaktoiden voimakkuuden säätelyyn. Tyypillisesti käytetyillä LSD-annoksilla elimistöön saatavat pitoisuudet ovat niin pienet, että vaikutukset välittyvät käytännössä sellaisten serotoniinireseptorin kautta, joihin LSD:llä on kaikkein suurin sitoutumiskyky. Näistä serotoniinireseptorin alatyyppi nimeltä 5-HT on tärkein psykedeeliselle vaikutukselle. LSD:n, kuten muidenkin klassisten psykedeelien (DMT, meskaliini, psilosybiini), aiheuttama psykedeelinen vaikutus estyy näitä 5-HT-reseptoreja salpaavilla lääkeaineilla, eli tyypillisesti psykoosien hoitoon tarkoitetuilla lääkeaineilla. Psykofysiikka
Psykofyysikan kokeissa hyödynnetään ärsykkeitä, joiden fysikaaliset ominaisuudet voidaan tarkasti määritellä. Ärsykkeet voivat olla esimerkiksi ääniä, kuvia, tunto-, maku- tai hajuärsykkeitä. Päihdehäiriö
Päihdehäiriö (ICD-10 "F10-19 Päihdehäiriöt") on mielenterveyden ja käyttäytymisen häiriöihin kuuluva päihteen aiheuttama häiriö ICD-10-luokituksessa. Pääluokkaan F kuuluessaan päihdehäiriöt lukeutuvat mielenterveyden ja käyttäytymisen häiriöihin. Tarkemmin päihdehäiriöt ovat luokassa F10–F19 ollessaan lääkkeiden ja päihteiden aiheuttamien elimellisten aivo-oireyhtymien ja käyttäytymisen häiriöitä. Hallusinogeenit
Psykedeelejä, dissosiatiiveja ja deliriantteja on kautta aikain hyödynnetty lääkinnällisissä ja uskonnollisissa perinteissä. Niitä on käytetty šamanistisissa parantamis- ja selvännäkörituaaleissa, intitiaatioriiteissä ja União do Vegetalin, Santo Daimen ja Native American Churchin kaltaisten synkreettisten liikkeiden uskonnollisissa rituaaleissa. Tämän lisäksi, joissakin osavaltioissa ja reservaateissa tiettyjen aineiden, esimerkiksi peyoten käyttö sallitaan osana tunnustettuja uskonnollisia seremonioita. Tällaisissa seremonioissa käyttö on laillista muutamissa maissa. Kanadassa meskaliini on luokiteltu kolmannen asteen huumeeksi, mutta peyoten kohdalla on tehty erityispoikkeus, jonka seurauksena sitä on laillisesti saatavilla Kanadassa. Uskonnollisessa kontekstissa psykedeelejä sekä esimerkiksi tupakan kaltaisia aineita on usein kutsuttu enteogeeneiksi. Psilosybiinisienet
Sienten vaikuttavia aineita tutkittiin laajasti muiden psykedeelien kuten LSD:n ohella 1950- ja 1960-luvulla, jolloin turvallisuuskäytännöt olivat vielä kehittymättömiä, eikä esimerkiksi yksilön henkilökohtaista tilaa ja ympäristön merkitystä (ns. "set & setting") ymmärretty. Joskus psykedeelejä saatettiin antaa täysin koehenkilön tietämättä sitoen tämän sairaalasänkyyn kokeen ajaksi. Myöhemmissä tutkimuksissa, joihin kuului enemmän koehenkilön valmistelua ja tukea aineen vaikutuksen aikana havaittiin vähemmän ahdistusta ja pelkotiloja sekä enemmän positiivisiksi miellettyjä kokemuksia. Psykokemikaalit
Myös LSD eli lysergihapon dietyyliamidi on tunnettu psykokemikaali. LSD aiheuttaa käyttäjässä euforian tunteen, jota seuraa paniikki, masennus sekä kuolemisen tunne. LSD voidaan liuottaa veteen tai alkoholiin. LDS:n käytön tutkiminen oli myös osa MKULTRAa. Sen tarkoituksena oli löytää keinoja aivopestä ihmisiä. O-Asetyylipsilosiini
O-Asetyylipsilosiini (4-asetoksi-N,N-dimetyylitryptamiini) on tryptamiini ja päihteenä käytetty psykedeelinen hallusinogeeni. Aine tunnetaan myös nimillä psilasetiini sekä 4-AcO-DMT (lyhenne kemiallisesta nimestä). Psilasetiinin uskotaan metabolisoituvan ihmisen elimistössä samankaltaiseksi sieniperäiseksi alkaloidiksi psilosiiniksi, ja sen vaikutuksia on kuvattu hyvin samankaltaiseksi psilosiinin kanssa. Skitsoaffektiivinen häiriö
Ainoa Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirasto FDA:n hyväksymä lääkeaine skitsoaffektiiviseen häiriön hoitoon on paliperidoni (kauppanimi Invega), risperidonin pääasiallinen hajoamistuote. Tuote sai myyntiluvan Euroopassa kesäkuussa 2007. Paliperidonin etuna on, että nuoria lukuun ottamatta hoito voidaan aloittaa ilman vähittäistä totuttautumista, suoraan hoitoannoksella. Psykoottisiin oireisiin voidaan käyttää myös muita neuroleptilääkityksiä, kuten risperidonia. Mielenterveyden häiriö
Päihdyttävät aineet voivat aiheuttaa mielenterveyden häiriöitä. Päihteen aiheuttama psykoosi, erityisesti kannabiksen aiheuttamana, kasvattaa skitsofreniaan tai kaksisuuntaiseen mielialahäiriöön sairastumisen riskiä. Kauhuelokuva
Musiikista on tullut kauhulle tärkeä elementti. Katsojat jännittyvät tunnistaessaan tietyt musiikilliset vihjeet: pitkät ja syvät sävelet voivat lisätä jännitystä ja staccato-rytmi hermostuneisuutta. Musiikki on yleensä synkkää ja painostavaa. Äänitehosteet lisäävät pelottavaa ilmapiiriä, ja niihin kuuluu usein ihmisääniä, kuten sydämenlyöntiä, hengitystä tai kirkumista. Toisaalta hiljaisuudellakin pystytään luomaan samantapainen painostava tunnelma. Psykedeelinen rock
Yksi havainnollistava esimerkki psykedeelisen rockin vaikutuksesta on esimerkiksi Jimi Hendrixin levy "Electric Ladyland" (1968), jolta löytyvistä kappaleista ”Voodoo Child (Slight Return)” enteilee selvästi myöhempää heviä ja 14 minuuttia pitkä ”1983 (A Merman Should I Turn to Be)” edustaa jo sitä, mitä pian alettiin kutsua progressiiviseksi rockiksi. Hallusinogeenit
Kieltolaista huolimatta psykedeelejä käytetään yhäkin niin virkistystarkoituksessa, henkisinä työkaluina kuin lääkkeinäkin. Multidisciplinary Association for Psychedelic Studiesin ja Heffter Research Instituten kaltaisia järjestöjä on perustettu edistämään psykedeelien turvallisuutta ja tehokkuutta kartoittavaa tieteellistä tutkimusta, ja Center for Cognitive Liberty and Ethicsin kaltaiset ryhmät ajavat aineiden laillistamista. Tämän lisäksi hallusinogeeneja käytetään laajamittaisesti mielen ja aivojen toimintaa kartoittavan tutkimuksen apuvälineinä. 1960-luvun lopulla voimaan astuneiden laajamittaisten kieltojen jälkeen psykedeeleihin kohdistuva tutkimustyö oli pitkään jäissä. Viimeisen vuosikymmenen aikana psykedeeleihin kohdistuva tieteellisen tutkimuksen määrä on lähtenyt uuteen nousuun. Myös ihmiskoehenkilöillä on alettu tehdä tutkimusta, esimerkkinä Johns Hopkins -yliopiston Roland Griffithsin kollegoineen toteuttamat psilosybiinitutkimukset. Psilosybiini
Sekä psilosybiini, että Psilosybe-sienet on luokiteltu Suomessa huumausaineiksi. Psykoosi
Hämmentyneisyys on skitsofreenisen häiriön alusta saakka tavallista. Se liittyy usein uskomukseen, että jokapäiväiset tapahtumat sisältävät erityisiä, usein pahaenteisiä, juuri potilaalle tarkoitettuja merkityksiä. Tyypillisessä skitsofreenisessä ajattelun häiriössä kokonaisuuden kannalta merkityksettömät seikat, jotka tavallisesti torjutaan, hallitsevat mieltä tilanteen kannalta merkityksellisten ja asianmukaisten seikkojen sijasta. Näin potilaan ajattelusta tulee epämääräistä, outoa ja epäselvää ja hänen puheestaan joskus muille käsittämätöntä. Potilaan ajatuksenkulussa on yleisesti taukoja, ylimääräisiä seikkoja voi tunkeutua ajatusten väliin ja hän voi kokea, että jokin ulkopuolinen tekijä ottaa ajatuksia pois mielestä. Tunteet saattavat puuttua, ne voivat ailahdella tai olla tilanteeseen sopimattomia. Ailahtelevuus voi ilmetä vitkasteluna, outona kielteisyytenä tai täydellisenä pysähtymisenä. Myös katatonian esiintyminen on mahdollista. Psykoosi
Psykoosi on usein oire vakavasta mielenterveyden häiriöstä kuten skitsofreniasta. Psykoosissa henkilön todellisuudentaju hämärtyy ja vääristyy eli henkilöllä on huomattavia vaikeuksia erottaa tosi epätodesta. Psykoosi voi laueta myös vaikean järkytyksen eli traumaattisen tapahtuman kuten omaisen kuoleman seurauksena tai elimellisestä syystä kuten aivosairauksien, endokriinisten häiriöiden, systeemisten sairauksien, infektioiden ja nestetasapainon häiriöiden sekä lääkkeiden ja päihteiden käytön yhteydessä. Psykoosi
A. Esiintyy harhaluulo tai joukko toisiinsa liittyviä harhaluuloja, jotka ovat muita kuin tyypillisesti skitsofreenisiksi F20.0–20.3:n yleisissä kriteereissä G1.1, G1.b tai G1.d määritellyt (harhaluulot siis eivät ole täysin mahdottomia tai kulttuuriin 
sopimattomia). Tyypillisesti ne ovat vainoamis-, suuruus-, mustasukkaisuus- ja seksuaalisuusharhaluuloja tai luultuun ruumiilliseen sairauteen liittyviä harhaluuloja. Ozric Tentacles
Musiikkiin sekoitetaan paljon elektronisia elementtejä, muun muassa tiheästi kerrostettua psytrance- ja teknovaikutteista syntetisaattorisaundia, padeja, bassorytmejä syntetisaattoreilta, ääniefektejä sekä ohjelmoituja rumpubiittejä. Yhtyeen käyttämä soitinvalikoima on laaja, sisältäen muun muassa erilaisia kitaroita, huiluja ja ksylofoneja. Lisäksi musiikissa käytetään usein esimerkiksi digitaalisesti muokattuja ihmisääniä. Huume
Päihteitä kieltämässä on ollut Yhdistyneet kansakunnat (YK), jolla on kolme yleissopimusta – huumausaineyleissopimus vuodelta 1961 korvasi aiemmin käytössä olleen kansainvälisen oopiumisopimuksen, psykotrooppisia aineita koskeva yleissopimus vuodelta 1971 ja huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden laitonta kauppaa koskeva yleissopimus vuodelta 1988. YK:n jäsenmaat ovat ratifioineet sopimukset, minkä vuoksi huumausainelainsäädännöt ovat kansainvälisesti pääpiirteittäin samankaltaisia. luettelee YK:n huumausaineyleissopimusta ja psykotrooppisia aineita koskevan yleissopimuksen mukaiset huumausaineet, sekä näihin kuulumattomat päihteet, jotka on luokiteltu huumausaineiksi Suomessa. Viime vuosina Suomen huumausaineluetteloon on lisätty myös joitakin kasvinosia. Riippuvuus
Fysiologinen riippuvuus on tyypillistä monille lääkkeille ja päihteille. Siinä käyttäjän elimistö on tottunut aineeseen, jolloin käytön lopettaminen ja aineen katoaminen elimistöstä saattaa aiheuttaa erilaisia fyysisiä vieroitusoireita kuten väsymystä, pahoinvointia, vapinaa tai joidenkin aineiden kohdalla jopa aistiharhoja. Fysiologisen vieroitusoireen voimakkuuteen vaikuttaa yleensä paitsi käytetyn aineen määrä, myös aika jonka käyttö on kestänyt ja poistumisen nopeus. Fysiologinen riippuvuus voi syntyä vain erilaisiin aineisiin jota henkilö nauttii tai käyttää. Tyypillisiä voimakkaita fysiologisen riippuvuuden aiheuttavia aineita ovat jotkin päihdeaineet sekä keskushermoston toimintaa lamaavat lääkeaineet kuten bentsodiatsepiinien ryhmään kuuluvat kemialliset yhdisteet. Hallusinogeenit
Psykedeelien vaikutukset vaihtelevat aineen, annostuksen, käyttötavan sekä sisäisen tilan ja ympäristön mukaan (ns. ). "Matkojen" kesto vaihtelee DMT:n lyhyistä (lasketaan minuuteissa) mutta intensiivisistä vaikutuksista jopa päiviä kestävään ibogaiinikokemukseen. Käytettävät annosmäärät vaihtelevat LSD:n matalista mikrogrammamääristä meskaliinin satoihin milligrammoihin. Jotkut aineista, esimerkiksi ääniaistimuksia muuttava DiPT, vaikuttavat erityisesti yksittäisen aistin toimintaan. Toiset taas vaikuttavat tajunnantilaan yleisemmällä tasolla. Jotkut aineista aiheuttavat enemmän sisäänpäinkääntyneisyyttä, toiset taas lisäävät sosiaalisuutta ja empaattisuutta. PKV-lääkkeet
Punaisella varoituskolmiolla merkittyjä keskushermostoon vaikuttavia lääkkeitä ovat esimerkiksi unilääkkeet, rauhoittavat lääkkeet, monet psyykenlääkkeet, voimakkaat opioidipohjaiset kipulääkkeet, eräät antihistamiinit sekä eräät yskänlääkkeet. Näiden lisäksi kolmiolääkkeitä ovat kaikki ne PKV-lääkkeet, jotka lain mukaan ovat varsinaisia huumausaineita. Näistä esimerkkinä opioidikipulääke OxyContin, jonka vaikuttava aine oksikodoni luokitellaan huumausaineeksi. Näiden asianmukaista lääkinnällistä käyttöä ei kuitenkaan lasketa huumausainerikokseksi. Huumausaineina pidetään huumausainelain 3 §:n mukaan vuoden 1961 huumausaineyleis-sopimuksessa sekä vuoden 1971 psykotrooppisia aineita koskevassa yleissopimuksessa tarkoitettuja aineita ja valmisteita sekä joitain muita aineita ja kasveja siten kuin valtioneuvoston asetuksessa huumausaineina pidettävistä aineista, valmisteista ja kasveista (543/2008) tarkemmin määrätään. Fenyylietyyliamiini
Fenyylietyyliamiineihin kuuluu suuri joukko psykoaktiivisia kemikaaleja, joista useita käytetään päihteinä. Tunnetuimpia näistä ovat luultavasti amfetamiinit, jotka ovat fenyylietyyliamiinin synteettisiä johdannaisia. 2C-huumeet ovat fenetyyliamiineita. 2C-F
2C-F on vähemmän tunnettu psykedeeli 2C-ryhmästä. Sen syntetisoi ensimmäisen Alexander Shulgin, ja kirjassaan PiHKAL, hän määrittelee pienimmäksi vaikuttavaksi annokseksi 250 mg. 2-CF on ruskeahkoa öljymäistä ainetta ja sitä saa myös hydrokloridisuolana joka on jauhemaista ja valkoista. The Byrds
Seuraava Byrds-albumi "Fifth Dimension", vuonna 1966, uudisti yhtyettä psykedeelisen rockin suuntaan, ja se luetaankin nykyään kyseisen musiikinlajin uranuurtajien ja klassikoiden joukkoon. The Byrds itse käytti uudesta sähköisemmästä tyylistään nimitystä "space rock".Nyman 1979, s. 105. Huomattavaa on että albumin kappale, singlenäkin julkaistu "Eight Miles High" oli ensimmäisiä psykedeelisen rockin kappaleita. Byrds menetti varman suuren hitin, kun radioasemat lopettivat kappaleen soittamisen väittäen sen sisältävän viittauksia huumausaineisiin. Kaikesta huolimatta "Eight Miles High" on yhtyeen suurimpia klassikoita. Psykedeelinen rock
Vuonna 1963 newyorkilainen folkmuusikko Peter Stampfel kertoi olleensa ensimmäinen lauluntekijä, joka käytti musiikkikappaleessa sanaa ”psykedelia”. Laulu oli nimeltään ”Hesitation Blues”. Vuotta myöhemmin Bob Dylan sanoitti kappaleen ”Mr. Tambourine Man”, jonka sisältö yhdistettiin huumausaineiden käyttöön. Varhaisen psykedeelisen popmusiikin edelläkävijöinä Brittein saarilla voidaan mainita The Beatles, jonka vuonna 1965 joulukuussa ilmestyneellä Rubber Soul -albumilla oleva ”Norwegian Wood” ennakoi tulevien vuosien hippien elämänfilosofiaa. Soittimien joukkoon lisätty sitar täydensi vaikutelmaa. Lofoforiini
Lofoforiini on peyotekaktuksen alkaloidi. Se on ihmiselle myrkkyä joka voi aiheuttaa psykedeelisiä oireita helpoimmassa tapauksessa, pahimmassa jopa tappaa esim. jos ainetta on juotu tai on ollut kymmenen tuntia alttiina lofoforiinille. Päihde
Ison-Britannian parlamentin alainen tieteellinen elin Science and Technology Select Committee laati vuonna 2005 seuraavan , jossa päihteet asetetaan järjestykseen niiden haitallisuuden mukaan siten, että ensimmäisenä on ihmisille vahingollisin: heroiini, kokaiini, barbituraatit, metadoni, alkoholi, ketamiini, bentsodiatsepiini, amfetamiini, tupakka, buprenorfiini, kannabis, päihteinä käytettävät liuottimet, DOM, LSD, metyylifenidaatti, anaboliset steroidit, GHB, ekstaasi, alkyylinitriitit ja khat. Psykedeelinen rock
Beatlesin ja Beach Boysin lauluilla oli vahva vaikutus seuraavien vuosien lukuisiin musiikillisiin kokeiluihin. Uudenlainen tapa käsitellä ääntä nykyaikaisissa levytysstudioissa mahdollisti sen, että pop-yhtyeet pääsivät toteuttamaan musiikillisia visioitaan. Yhdysvalloissa psykedeelisen rockin kehto vuosina 1966–1968 oli San Francisco ja varsinkin Haight-Ashburyn lähiympäristö, joka tunnetaan Yhdysvaltain hippiliikkeen keskuksena. Seutu oli jo vuosikausia toiminut erilaisten taiteilijakommuunien ja alakulttuurien keskeisenä paikkana. Huumeiden helppo saatavuus, lisääntynyt poliittinen levottomuus ja taustalla vaaninut Vietnamin sota olivat tuoneet jo aiemmin muualta tulleita nuoria San Franciscon Hight Ashburyyn. Vaikka LSD:n käyttö kiellettiin vuonna 1966 Kalifornian osavaltion alueella, ei kieltolailla ollut suurtakaan merkitystä. Markkinoille työntyvät halvemmat amfetamiinin johdannaiset syrjäyttivät LSD:n. Masennus
Jotkut kemialliset aineet kuten alkoholi, muut päihteet, lääkkeiden väärinkäyttö voivat aiheuttaa, tai pahentaa masennusta. Psykotismi
Psykotisismin uskotaan liittyvän dopamiinitasoihin.. Toinen biologinen korrelaatti psykotismille on matala monoamiinioksidaasitaso. Beta-hydroksylaasi, kortisoli ja noradrenaliini aivo-selkäydinnesteessä näyttävät myös vaikuttavan psykotismitasoon. Eysenckin teoreettinen pohja mallilleen oli saksalaisen psykiatrin Heinrich Neumannin esittämä teoria, Einheitspsychosen ("psykoosien ykseys"). Psilosybiinisienet
60-luvulla psykedeelien, erityisesti LSD:n, kasvava maanalainen käyttö hippiliikkeen synnyn myötä johti kuohuntaan median parissa. Kiistanalaisuutta lisäsi psilosybiiniä ja LSD:tä epätieteellisillä tavoilla tutkineiden Timothy Learyn ja Richard Alpertin julkinen erottaminen Harvardin yliopistosta. Learystä tuli myöhemmin ikoninen vastakulttuurin hahmo joka piti puheita nuorille kannustaen heitä käyttämään psykedeelejä, mikä toi psykedeeleille paljon negatiivista julkisuutta ja vaikeutti psykedeelien tieteellistä tutkimusta. Kasvava kiistanalaisuus ja kohujulkisuus johti lopulta psykedeelien luokitteluun listan I säädellyiksi kemikaaleiksi Yhdysvalloissa vuonna 1970, mitä seurasi pian YK:n Psykotrooppisia aineita koskeva yleissopimus 1971, jonka myötä psilosybiini ja monet muut psykedeelit tulivat laittomiksi lähes kaikkialla maailmassa. Lääketieteellinen tutkimus loppui tähän käytännössä kokonaan aina 1990-luvulle asti. Ahdistus (tunne)
Monet lääkeaineet voivat aiheuttaa sivuvaikutuksena ahdistuneisuutta. Tällaisia lääkeaineita ovat mm. analgeetit, anestesia-aineet, väsyttävät antihistamiinit, antikolinergiset aineet, ehkäisytabletit, epilepsialääkkeet, sympatomimeetit, insuliini, kilpirauhashormonit, litium, masennuslääkkeet, Parkinsonin taudin lääkkeet, psykoosilääkkeet, sydänlääkkeet ja verenpainelääkkeet. Ksenoandrogeenit
Ksenoandrogeenit ovat ryhmä keinotekoisesti luotuja aineita, jotka ominaisuuksiltaan muistuttavat ihmisen steroidihormonia testosteroni ja sen johdannaisia. Nykyisin tunnettuihin ksenoandrogeeneihin kuuluvat modifioidut tokoferolit ja tokotrienolit, modifioidut nikotinamidit sekä toksinen tributyylitina, trifenyylitina, ja metyylitestosteroni (MT). LSD
Lysergihapon dietyyliamidi tai lysergidi tai LSD (saksan sanasta "Lysergsäurediäthylamid") on puolisynteettinen psykedeeli, joka aiheuttaa käyttäjälleen muuntuneen tajunnantilan, johon voi liittyä esimerkiksi aistiharhoja. Psilosybiinisienet
Psilosybiinisienet ovat sieniä, jotka sisältävät psilosybiiniä ja psilosiinia, tryptamiineihin kuuluvia alkaloideja. Psilosybiinisieniä käytetään tajuntaa ja havaintoja muuntavien keskushermostovaikutusten vuoksi yleisesti psykedeelisinä päihteinä. Psilosybiini ja psilosiini ovat hermoston toimintaa väliaikaisesti häiritseviä hermomyrkkyjä, ja niitä sisältävät sienet luokitellaan myrkyllisiksi. Puhekielessä psilosybiinisienet tunnetaan yleisemmin nimellä taikasienet. Päihdekäytön lisäksi sieniä ja yhdisteitä on tutkittu eräiden hermosärkytilojen ja mielenterveydellisten ongelmien hoidossa lupaavin tuloksin. Psilosybiinisienten lisäksi muita huumaavia yhdisteitä löytyy joistakin kärpässienistä. Madonlakit
Madonlakit ("Psilocybe" < kreik. , "psilokybē" 'kaljupää') on helttasienisuku. Madonlakkeja käytetään huumausainetarkoituksiin, vaikuttavana aineena psilosiini ja psilosybiini. Kaikki madonlakit eivät kuitenkaan sisällä näitä aineita. Sienten kerääminen, hallussapito, käyttö ja myynti on kielletty Suomessa huumausainelaissa, sillä huumausaineasetus (30.12.1993/1603) määrittelee Psilocybe-sienet huumausaineiksi. Päihde
Suomen huumausainelain mukaan huumausaineita ovat ne aineet ja valmisteet, jotka on lueteltu huumausaineita koskevassa kansainvälisessä yleissopimuksissa vuodelta 1961 (Sopimussarja 43/65) sekä psykotrooppisia aineita koskevassa yleissopimuksessa vuodelta 1971 (Sopimussarja 60/76) tarkoitettuja aineita ja valmisteita. Sosiaali- ja terveysministeriön päätöksillä määrätään tarkemmin mitkä nämä aineet ja valmisteet ovat. Sosiaali- ja terveysministeriö päättää siten yksittäistapauksittain siitä, mitkä aineet tai valmisteet ovat huumausaineita. Ensimmäinen kansainvälinen huumeita rajoittava sopimus on kansainvälinen oopiumisopimus, joka tuli suomessa voimaan vuonna 1922. Psykiatrian vastaisuus
Psykiatriassa alettiin keskittyä aivojen välittäjäaineisiin mielenterveyden häiriöiden selittäjänä. Niin kutsuttujen perinteisten antipsykoottisten lääkkeiden rinnalle kehitettiin uudet toisen sukupolven antipsykoottiset lääkeaineet vuoden 1993 paikkeilla (Risperdal, Zyprexa, Seroquel, Geodon ja Abilify). Psybient
Psybient on elektronisen musiikin laji, joka yhdistää erilaisia elementtejä ja ottaa vaikutteita muun muassa psytrance-, ambient- ja etnisestä musiikista. Psybient-musiikki pyrkii luomaan pitkillä, lumoavilla kappaleillaan kuuntelijalleen eräänlaisen musiikillisen matkan. Perinteisen trance-musiikin sijaan psybient ei edes pyri ylläpitämään jatkuvaa rytmikästä menoa, vaan oikeanlaisen rentouttavan äänimaailman luominen ja sen ylläpito ovat oleellisimmassa asemassa. Psyykenlääkkeet
Psyykenlääkkeet ovat lääkkeitä, joilla pyritään lyhentämään psykiatrisia sairausjaksoja ja estämään psykiatristen sairausjaksojen uusiutumista. Niillä pyritään myös lievittämään eriasteisia jatkuvia tai usein ilmeneviä psyykkisiä oireita. Psykedeelinen rock
Aikakauden erään suosikin, The Whon, kuuluisin psykedeelinen laulu oli ”I Can See for Miles” albumilta "Who Sell Out". Kappale julkaistiin singlenä, joka menestyi hyvin ympäri maailmaa. Samalta albumilta löytyi myös toinen vahva psykedeelinen esitys ”Armenia City in the Sky”, jonka tarjoama tuokiokuva johdatti kuulijansa fantasioiden metropoliin. Useita vuosikymmeniä kestäneen uran luonut Status Quo nousi suosioon psykedeelisellä laulullaan ”Pictures of Matchstick Men”. Jopa Tamla Motownin levymerkin mustat artistit tekivät psykedeelisiä levytyksiä. Näistä tunnetuimpia oli Diana Ross and The Supremesin esittämä ”Reflections”, jonka menestys oli maailmanlaajuinen. Psykoosi
Psykoosin taustalla oletetaan yleensä olevan aivojen epätasapaino dopamiinin, serotoniinin tai glutamiinin määrissä ja antipsykoottiset neuroleptilääkkeet vaikuttavat pääasiassa näiden aineiden reseptoreihin aivoissa. Lääkkeet kuitenkin hoitavat vain välitöntä psykoosioiretta eivätkä ne korjaa tai poista psykoosin aiheuttanutta tekijää. Päihde
Päihteet sisältävät psykoaktiivisia aineita eli keskushermostoon vaikuttavia yhdisteitä. Päihteet vaikuttavat keskushermostoon ja tajuntaan euforisoivasti, piristävästi, lamaavasti ja hallusinogeenisesti.
Jos käyttäjälle muodostuu aineeseen riippuvuus ja toleranssi, ei käyttäjä välttämättä koe kovin voimakkaita vaikutuksia, vaan vaikutus on enemmänkin normalisoiva ja mahdolliset vieroitusoireet poistava. Monia päihteinä käytettyjä aineita käytetään myös lääkkeinä, erityisesti neurologisten ja psyykkisten sairauksien sekä kivun hoidossa. Esimerkiksi heroiini kehitettiin alun perin särky- ja yskänlääkkeeksi, eikä sen uskottu aiheuttavan riippuvuutta. Päihteitä käytetään myös joidenkin kulttuurien uskonnollisissa rituaaleissa ns. enteogeeneina. Näitä ovat yleensä suoraan luonnosta saatavat päihteet. Päihde
Vuonna 2010 Nutt kollegoineen kehitti 16-kriteerisen arviointimenetelmän päihteiden haittojen arvioimiseksi. Menetelmällä arvioitiin kahdenkymmen päihteen haittoja Iso-Britanniassa sekä käyttäjälle että muille. Kokonaishaittojen mukaan järjestys haitallisimmasta haitattomimpaan oli: alkoholi, heroiini, crack-kokaiini, metamfetamiini, kokaiini, tupakka, amfetamiini, kannabis, GHB, bentsodiatsepiinit, ketamiini, metadoni, mefedroni, butaani, khat, anaboiliset steroidit, ekstaasi, LSD, buprenorfiini, psilosybiinisienet. Psykedeelinen musiikki
Psykedeelinen musiikki on psykedeelisten kokemusten inspiroimaa musiikkia. Sitä edustavia tyylilajeja ovat muun muassa: Psykosynteesi
Psykosynteesi on italialaisen lääkärin ja psykoanalyytikon Roberto Assagiolin kehittämä ihmisen kehittymiseen ja henkiseen kasvuun keskittyvä kokonaisvaltainen psykologian muoto ja osa transpersonaalisen psykologian koulukuntaa. Psykosynteesin mukaan ihminen on holistinen kokonaisuus, jossa sielu, keho, tunteet ja mieli ovat läheisessä vuorovaikutuksessa keskenään. Psykosynteesi keskittyy siihen, mikä ihmisessä on tervettä ja pyrkii vahvistamaan sitä. Keskeinen käsite psykosynteesissä on oma tahto, sen löytyminen ja sen ohjauksessa eläminen. DOM (päihde)
2,5-Dimetoksi-4-metyyliamfetamiini (DOM, myös STP englanninkielisistä sanoista ""Serenity Tranquility and Peace"") on psykedeelinen päihde, substituoitu amfetamiini ja fenyylietyyliamiinin johdannainen. DOM on DOx yhdiste. DOM:n popularisoi Alexander Shulgin 1991 kirjassaan "PiHKAL: A Chemical Love Story", jossa aineen synteesi ja vaikutukset on kuvailtu. Psykopatia
Psykopatia on viralliseen tautiluokitukseen kuulumaton luonnehäiriö, jota voidaan mitata luotettavasti. Sille ominaisia piirteitä ovat pinnallinen viehätysvoima, itsekeskeisyys sekä myötäelämiskyvyn, syyllisyydentunnon ja pidäkkeiden puute. Psykopaatille tyypillisiä ovat julmuus, epäsosiaaliset teot, alkoholin ja huumeiden käyttö, vastuuttomuus ja moraalittomuus. Kokonaisväestöstä noin yksi prosentti voidaan kategorisoida psykopaateiksi. Psykopatiasta kärsivää henkilöä kutsutaan "psykopaatiksi". Psykokemikaalit
Yksi tunnetuimmista psykokemikaaleista on 3-kinuklidinyylibentsilaatti eli BZ. BZ oli tarkoitettu haavojen hoitoon, mutta se aiheutti pieninä annoksina käyttäjässä voimakkaan hämmentyneisyystilan. Suuret annokset BZ:a aiheuttaa deliriumin. Se voi lamauttaa myös keskushermoston. BZ:n vaikutus saattaa kestää päiviä. Se on kuitenkin kiinteää, mikä huonontaa sen käyttöä aseena. CIA on tutkinut BZ:n kaltaisia aineita. Eräs niistä aiheuttaa kahden viikon deliriumin. Luettelo YK:n yleissopimusten mukaisista huumausaineista
Vuoden 1961 huumausaineyleissopimus jakaa aineet neljään luokkaan lääkinnällisen- ja päihdekäytön mukaan. Tiukimmin kontrolloidaan luokkaa IV, jonka aineet katsotaan vaarallisimmiksi ja joilla on vähiten lääketieteellistä käyttöä. Luokkien I - III aineita kontrolloidaan tiukimmin luokassa I ja väljimmin luokassa III. Listan muutokset tulevat lainvoimaiseksi jäsenmaissa sinä päivänä, kun jäsenmaa saa tiedon muutoksesta. Luokitteluvuosi suluissa.Vuoden 1971 psykotrooppisia aineita koskeva yleissopimus jakaa aineet neljään luokkaan, joista ensimmäistä koskee tiukimmat rajoitukset ja neljättä väljimmät rajoitukset. Yleissopimus ei määrittele, minkä ominaisuuksien perusteella aineet luokitellaan näihin luokkiin. Listan muutokset tulevat lainvoimaiseksi jäsenmaissa 180 päivää sen jälkeen, kun jäsenmaa saa tiedon muutoksesta. Luokitteluvuosi suluissa.23.11.2018 lähtien Euroopan unionin neuvoston päätökset velvoittavat EU:n jäsenmaita kontrolloimaan uusia aineita huumausaineina kuuden kuukauden sisällä päätöksen antamisesta. Aiemmin siirtymäaika oli kaksitoista kuukautta. EU:n jäsenmaat ovat voineet kansallisesti luokitella nämä aineet huumausaineiksi jo aiemmin. YK on sittemmin lisännyt osan näistä aineista yleissopimuksiin. Psykedeelit
5-HT2AR välitteisyyden vuoksi psykedeelisiä vaikutuksia estävät epätyypilliset antipsykoottiset lääkkeet (toisen sukupolven neuroleptit), kuten klotsapiini ja olantsapiini, jotka ovat 5-HT2AR salpaajia, eli antagonisteja. Tyypilliset antipsykootit (1. sukupolven neuroleptit), kuten haloperidoli, eivät estä psykedeelisiä vaikutuksia tehokkaasti, sillä ne eivät vaikuta voimakkaasti 5-HT reseptoreihin antagonisteina. Psykedeelit
Tutkija Oscar Janigerin mukaan psykedeelikokemukseen liittyy mielleyhtymien ja kuvien runsaus, värinäön tarkentuminen, synestesia, yksityiskohtien tarkka havaitseminen, menneiden vaikutelmien ja muistojen palautuminen, voimistunut tunnekuohu, suoran ja sisäsyntyisen tietoisuuden tuntu, sekä tunne siitä, että ympäristö muodostaa itsestään harmonisia sommitelmia ja kuvaelmia. Kokemuksen aikana ajatukset saattavat syntyä samanaikaisesti usealla tasolla, ja lineaarinen ajattelu vaihtuu intuitiiviseen, holistiseen ja ”holografiseen” todellisuuskäsitykseen. Käyttäjä myös herkistyy rytmille ja arvostaa musiikkia ja tanssia uudella tavalla. Dopingaineet ja -menetelmät
Kilpailutilanteessa lähes kaikki piristeet ovat kiellettyjä. Vain paikallisesti annettavat imidatsolijohdannaiset ja tietyt seuratut aineet, kuten kofeiini ja nikotiini ovat sallittuja. Lisäksi adrenaliini on paikallisesti annettuna sallittua, ja katiini, efedriini, metyyliefedriini ja pseudoefedriini ovat sallittuja tiettyyn raja-arvoon asti. Esimerkiksi pseudoefedriinin normaalikäyttö ei johda raja-arvon ylittämiseen, jos käyttökerrasta on yli 24 tuntia. Piristeitä käytetään, sillä ne lisäävät vireystilaa ja vähentävät väsymyksen tunnetta. Niiden yleisimmät haittavaikutukset ovat vapina, sydämen tykytys ja verenpaineen nousu, mutta herkät yksilöt voivat saada ja suuret annokset voivat aiheuttaa vakavampia oireita.