Missä Alvar Aalto kuoli?
Alvar Aalto
Alvar Aalto kuoli Helsingissä vuonna 1976. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäen juurelle.
J. H. Erkko
Erkon kuolema herätti huomiota ja hautajaisissa hänen arkkuaan kantoivat Eero Erkko, Juhani Aho, Pekka Halonen, Eino Leino, Oskari Merikanto, E. N. Setälä, K. A. Castrén ja Juho Lallukka. Erkko oli suomalaisuusaatteen kannattaja ja vaikutti tarmokkaasti kansanvalistuksen piirissä tukien nuorisoseurojen, raittiusseurojen ja työväenyhdistysten perustamista ja toimintaa. Hän rakennutti 1902 itselleen Erkkola-nimisen taiteilijakodin Tuusulaan. Talon suunnitteli Pekka Halonen ja se rakennettiin Erkon toivomuksesta lähelle Syvälahden torppaa, jossa Aleksis Kivi oli viettänyt 1872 viimeiset elinkuukautensa veljensä Albert Stenvallin hoidossa. Armi Aavikko
Aavikko menehtyi keuhkokuumeeseen kotonaan Espoossa 2. tammikuuta 2002 vain 43-vuotiaana. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle. Alvar Aalto
Alvar Aallon vanhemmat olivat suomenkielinen maanmittari Johan Aalto ja ruotsinkielinen postivirkailija Selly (Selma) Aalto (o.s. Hackstedt). Alvar oli viisivuotias, kun perhe muutti Kuortaneelta Jyväskylään. Johan Aalto osti talon Alajärven keskustasta Suomen sisällissodan jälkeen, jolloin myös Alvar muutti Alajärvelle ja oli siellä kirjoilla avioitumiseensa saakka 1925. Muhammad Ali
Muhammad Ali kuoli 3. kesäkuuta 2016 sairaalassa Arizonan Scottsdalessa, jonne hänet oli viety edellisenä päivänä hengitysongelmien takia. Kuolinsyyksi todettiin bakteeriperäinen verenmyrkytys eli septinen shokki. Hänet haudattiin 10. kesäkuuta kotikaupunkiinsa Kentuckyn Louisvilleen. Oscar Wilde
Wilde kuoli 30. marraskuuta 1900 pariisilaisessa Hôtel d'Alsace -hotellissa akuuttiin aivokalvontulehdukseen, joka sai alkunsa korvatulehduksesta. Hän liittyi viimeisillä hetkillään roomalaiskatoliseen kirkkoon. Aino Aalto
Aino Aallon suunnittelemia sisustustusesineitä ja astioita on edelleen tuotannossa: Iittala valmistaa lasistoa ja Artekin valikoimissa on satulavyötuoli, yhdessä Alvar Aallon kanssa suunniteltu puolipyöreä pöytä, riippuvalaisin, nojatuoli ja jalkarahi sekä sohvia. Aino Aallon erikoisalaksi muodostui lasimuotoilu. Klassikon asemaan on noussut hänen nimellään markkinoitava lasiastiasto, joka on funkkisdesignin edelläkävijä. Tällä astiastolla hän voitti vuonna 1932 oman miehensä taidekilpailussa ja se sai Milanon triennaalin kultamitalin 1936. Pariskunnan yhteistyönä syntyi vuoden 1933 lasiteos Riihimäen kukka, johon kuuluvat viisi osaa voidaan pinota kukan muotoon. Maire Gullichsen on todennut, että hän ei ole tavannut toista ihmistä, jolla olisi niin varma maku kuin Ainolla. Ainon sisko Alma Matilda Mandelin avioitui merimieslähetysjohtajan ja kirjailija Toivo Waltarin kanssa. Turku
Suomen itsenäistymisen jälkeen Turun arkkitehtuurin merkittävimpiin kehittäjiin kuuluivat etenkin Alvar Aalto sekä Erik Bryggman. Heidän suunnittelemien töiden ja Turun vuoden 1928 messujen näyttelyrakenteiden ansiosta Turkua oli pidetään funktionalistisen arkkitehtuurin läpimurtopaikkana. Funktionalismia Turussa edustavat muun muassa Aallon suunnittelema Turun Sanomien lehtitalo sekä Lounais-Suomen Maalaistentalo Humalistonkadulla ja Bryggmanin suunnittelemat Hospits Betel yliopistonkadulla sekä Åbo Akademin kirjatorni. Turun hautausmaalla sijaitseva Ylösnousemuskappeli kuuluu Bryggmanin tuotannossa vaiheeseen, jolloin funktionalismin suorapiirteisyys väistyi pehmeään, romanttissävyiseen arkkitehtuuriin. Eino Laakso
Huhtikuusta 1937 lähtien Laakso osallistui Espanjan sisällissotaan muiden Lenin-koulusta sotaan komennettujen oppilaiden joukossa. Salanimellä "Valter From" tunnettu Laakso sai aluksi luutnantin arvoisena komentoonsa sissiryhmän, joka suoritti tiedustelu- ja tuhoamistehtäviä kenraali Francon johtamien fasistien selustaan tuhoten siltoja, rautateitä ja voimalaitoksia. Laakso oli mukana ryhmässä, joka tuhosi muun muassa Turia-joen ylittävän sillan Albarracínin kaupungin lähistöllä. Sillan räjäyttäneeseen sissiryhmään kuului myös amerikansuomalainen runoilija William Aalto. Espanjassa sotakirjeenvaihtajana toimineen kirjailija Ernest Hemingwayn sanotaan käyttäneen uhkarohkeaa operaatiota esikuvana kuuluisalle romaanilleen "Kenelle kellot soivat". Suomen arkkitehtuuri
Suomen arkkitehtuurin ja muotoilun kultakautena on pidetty 1950-lukua, jolloin molemmat nousivat maailmanmaineeseen. Alvar Aalto vakiinnutti tuolloin asemansa Suomen johtavana arkkitehtina. Aalto muokkasi paljon ajankuvaa ja loi useita rakennuksia ja ympäristökokonaisuuksia, joiden suunnittelut hän sai arkkitehtuurikilpailuvoittojensa ansiosta. Aalto pyrki 1950-luvulla uuteen persoonalliseen synteesiin aiemmista töistään. Hänen ensimmäinen Suomessa toteuttama uuden kauden työ oli Säynätsalon kunnantalo, josta tuli heti 1950-luvun alussa kansainvälisestikin tunnettu suomalaisen arkkitehtuurin tunnusrakennus. Iiro Aalto
Haka Veikko Aaltona
Veikko Wilhelm Aaltona ("synt. Pälve, vuodesta 1942 Aaltona, vuodesta 1973 Guglielmo, noin vuodesta 1970 di Mastaguera" 1. joulukuuta 1910 Simo – 20. huhtikuuta 1990 Lugano, Sveitsi) oli suomalainen kuvataiteilija ja seikkailija. Aaltonan maalauksia on muun muassa Vatikaanin kokoelmissa, mahdollisesti itse lahjoitettuina. Viimeiset elinvuotensa Aaltona asui Tukholmassa ja Luganossa, jonne hänet on haudattu. Hän käytti ruhtinaan arvonimeä (Principe Aaltona di Mastaguera) jonka selitti saaneensa adoption kautta Italiassa. Arvo Aaltonen
Nuoruudessaan Aaltonen työskenteli vesijohtoalalla eri paikkakunnilla, kunnes perusti oman vesijohtoliikkeen Poriin vuonna 1918. Vuonna 1929 hän luopui liikkeestään ja muutti Kanadaan. Aaltonen palasi 1937 Poriin ja perusti Porin Putkityö Oy:n, josta tuli myöhemmin Arvo Aaltonen Oy. Aaltonen kuoli alkukesästä 1949 sydänhalvaukseen. Aino Kallas
Neuvostoliiton valloitettua uudelleen Viron 1944 Kallakset lähtivät maanpakoon Ruotsiin. Oskar Kallas kuoli Tukholmassa 1946. Tukholman vuosinaan 1944–1953 Aino Kallas julkaisi kuusi osaa päiväkirjojaan ja muistelmiaan. Kalle Päätalo
Kalle Päätalo eli Tampereella unohtamatta kuitenkaan kotipitäjäänsä Taivalkoskea, jossa kävi usein. Päätalo kuoli asbestin aiheuttamaan keuhkosyöpään Tampereella 20. marraskuuta 2000. Hänet on haudattu Messukylän kirkon hautausmaalle sankarihautojen lähelle. William Aalto
Euroopassa Aalto lopetti kirjoittamisen lähes kokonaan. Hän alkoholisoitui ja muuttui myös ajoittain väkivaltaiseksi. Aalto seurusteli Pulitzer-palkitun runoilijan James Schuylerin kanssa. Hän esiintyy myös yhdessä tämän runossa. Kirjailija Truman Capote kirjoitti ystävälleen Donald Windhamille kirjeen, joka on päivätty Forio d’Ischiassa Napolissa 12. huhtikuuta 1949. Kirjeessään hän kertoo Aallon ja Schuylerin eron olleen dramaattinen ja että Aalto asuu Roomassa. Capoten mukaan Schuyler oli kertonut Aallon olevan mielenvikainen ja että Aalto oli yrittänyt tappaa Schuylerin. Donald Windham kertoo muistelmissaan "Lost Friendships", että Aalto oli rikkonut grappa-pullon Schuylerin päähän. Pauli Aaltonen
Pauli Aleksander Aaltonen (5. heinäkuuta 1890 Ilmajoki – 30. huhtikuuta 1937 Ilmajoki) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hänet tunnetaan erityisesti eläinaiheisista teoksistaan, kuten hirviaiheisista veistoksista "Äidinrakkaus" ja "Kilpakosijat". Alvar Kangasmaa
Alvar Edvard (Aapo) Kangasmaa (ent. "Hedman", 22. heinäkuuta 1883 Lahti – 27. heinäkuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. Päivö Oksala
Oksalan kulttuuripoliittinen toiminta liittyi kiinteästi hänen kotikaupunkiinsa Jyväskylään, jossa hän toimi yli kolmekymmentä vuotta kasvatusopillisen korkeakoulun (nyk. Jyväskylän yliopisto) kesälukukausien ajan sihteerinä ja latinan opettajana. Hänellä oli Jyväskylässä lukuisia luottamustehtäviä, joista erityisen merkittävää oli toiminta Jyväskylän kesän perustajajäsenenä ja hallituksen puheenjohtajana. Hänen mielenkiintonsa kohdistui myös Alvar Aallon arkkitehtuuriin, ja hän vaikutti voimakkaasti siihen, että Alvar Aalto -museo ja Jalo Sihtolan taidekokoelma saatiin Jyväskylään. Anna-Kaarina Aalto
Anna-Kaarina Aalto, os. Vihinen (12. elokuuta 1920 Toivakka – 16. huhtikuuta 1994 Lappeenranta) oli suomalainen kokoomuslainen poliitikko. Alvar Aalto
Muuramen kirkko valmistui vuonna 1929 Alvar Aallon piirustusten mukaan. Hänen Italiaan suuntautuneen häämatkansa vaikutteet näkyvät kirkon yksityiskohdissa. Arkkitehtonisesti kirkko edustaa Pohjoismaista klassismia. Aallon uralla oli käynnissä välivaihe siirtymisessä klassisismista funktionalismiin. Antonin Artaud
Artaud koki syvää hengenheimolaisuutta Vincent van Goghin kanssa. Teos Van Gogh, le suicidé de la société (1947, sananmukaisesti "Van Gogh, yhteiskunnan itsemurhaama"), käsittelee yhtä paljon Artaud’ta itseään kuin kuvataiteilijaakin. Kimmo Pasanen on suomentanut esseen nimellä Korpit ja auringonkukka (1974). Esseestään Artaud sai Sainte-Beuve –palkinnon tammikuussa 1948. 
Artaud kuoli 4. maaliskuuta 1948 suolistosyöpään lepokodissa lähellä Pariisia. Artaud löydettiin kuolleena majapaikastaan Ivry-sur-Seinen esikaupunkialueella sijaitsevasta puutarhapaviljongista kenkä kädessään. Kuin hän olisi menehtynyt kesken päivittäiselle kävelylenkille valmistautuessaan. Alvar Aalto
Hugo Alvar Henrik Aalto () oli suomalainen arkkitehti, muotoilija ja akateemikko. Hän on 1950-luvun lopulta lähtien kansallisesti ja kansainvälisesti tunnettu mestari ja arkkitehtuurin modernismin yhteydessä mainittuja merkittäviä nimiä. Sisustus
Suomessa funktionalismin tunnetuin edustaja oli Alvar Aalto. Toisen maailmansodan jälkeisinä jälleenrakennusvuosina sisustuskeskustelussa oli vahva valistava sävy ja tavoitteena oli nykyaikaisen ja järkiperäisen Suomen rakentaminen. Kuluttajia opastettiin näkemään kauneutta yksinkertaisessa ja keveässä. 1950-luvun muotokieli ammensi yhtäältä niukkuuden ajasta ja talonpoikaisesta muotomaailmasta ja sen säästäväisyyden eetoksesta ja toisaalta kansainvälisistä virtauksista. Alvar Aalto -museo
Alvar Aalto -piirustuskokoelmassa on noin 200 000 originaalipiirustusta ja suunnitelmiin liittyviä dokumentteja vuodesta 1917 alkaen. Museossa on myös valokuva-arkisto, lehtileikekokoelma ja käsikirjasto. Museon kirjearkisto sijaitsee Aallon entisessä arkkitehtitoimistossa Helsingin Tiilimäellä. Alvar Aalto
Toisen maailmansodan jälkeen Aalto oli monien muiden suomalaisten arkkitehtien kanssa ratkaisemassa jälleenrakentamisesta aiheutuvaa ongelmaa. Aalto suunnitteli aktiivisesti uusia tyyppitaloja ja haaveili Suomesta jälleenrakentamisen kansainvälistä mallilaboratoriota. Lapin jälleenrakennussuunnitelma on hänen töidensä vähemmän tunnettu puoli. Sen ensimmäinen vaihe oli Rovaniemen jälleenrakennussuunnitelma. Hän perusti sivutoimiston Rovaniemelle, ja sen johtoon tuli arkkitehti Jaakko Kaikkonen. Kun seutukaavoitus liitettiin rakennuslakiin 1958, Aalto katsoi työnsä päättyneen. Aimo Aaltonen
Aaltonen kuoli vuonna 1987. Hänet siunattiin Helsingissä vain lähimpien läsnä ollessa ja uurna laskettiin Malmin hautausmaalla olevaan SKP-johdon yhteishautaan kaikessa hiljaisuudessa. Alvar Aalto
Aalto ja toinen uuden suunnan arkkitehtuuri Erik Bryggman työskentelivät molemmat Turussa, jossa kulttuuri suosi modernismia ja jossa oli rakennuttajia, jotka halusivat erityisesti funktionalistista arkkitehtuuria. Aalto ja Bryggman olivat suunnittelemassa 1929 järjestettyjen Turun Messujen paviljonkeja, joiden kautta funktionalismi rantautui konkreettisesti Suomeen. Aalto sai mahdollisuuden soveltaa kantavaa rakennusrunkoa, joustavaa pohjakaavaa ja moduuliajattelua tehtailija Juho Tapanin tilaamassa asuintalossa, joka sijoittui osoitteeseen Läntinen Pitkäkatu 20. Se rakennettiin 1927–1929 ja Turun Sanomien uusi toimitalo puolestaan 1928–1930. Siihen Aalto suunnitteli insinööri Emil Henrikssonin kanssa uudenlaisen pilarirakenteen. Aalto-Hochhaus
Aalto-Hochhaus on 22-kerroksinen asuintalo Bremenissä, jonka suunnitteli Alvar Aalto. Sen pohjapiirros on poikkeuksellinen: kaikki asunnot levittäytyvät lounaaseen rappukäytävästä, joka on rakennuksen koillisnurkassa. Näin kaikista asunnosta on näkymät kaupungin kirkontorneja tai satamaa kohti. William Aalto
William Aalto kuoli leukemiaan vuonna 1958. Hänet on haudattu Long Islandin sotilashautausmaalle New Yorkin osavaltioon. Arvid Adolf Etholén
Arvid Adolf Etholén, kansainvälisesti tunnettu myös nimellä Adolf Etolin (, "Adolf Karlovitš Etolin") (9. tammikuuta 1798, Helsinki – 29. maaliskuuta 1876, Elimäki) oli suomalainen venäläis-amerikkalaista kauppakomppaniaa palvellut merenkulkija, tutkimusmatkailija, hallintovirkamies ja Venäjän Amerikan (Alaskan) kuvernööri. Charles de Gaulle
De Gaulle vetäytyi yksityiselämään maatilalleen kirjoittamaan muistelmiaan. Hän kuoli aortan repeämään maatilallaan Colombey-les-deux-Eglisessä 9. marraskuuta 1970. Mutta vielä kuolemankin takaa hän osoitti omapäisyyttään. Hän oli määrännyt yksityiset ja vaatimattomat hautajaiset, paikalle saivat tulla vain "Juste les Compagnons de la Libération" ("vain vapautuksen toverit"). Hänen toivomuksestaan hautajaisiin eivät osallistuneet valtionpäämiehet tai ministerit, jotka kokoontuivat Yhdysvaltain presidentin Richard Nixonin johdolla Pariisin Notre Damen katedraalissa pidettyyn sielunmessuun. Pentti Aalto (kirjailija)
Pentti Albert Aalto (28. joulukuuta 1920 Rantasalmi – 3. syyskuuta 2008) oli suomalainen kirjailija. Alvar Mogård
Ernst August Mitts, kirjailijanimi Alvar Mogård (29. tammikuuta 1891 Valassaaret – 1986 Vaasa) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija. Alvar Aalto
Aalto jäi leskeksi 1949. Hänen toinen puolisonsa oli vuodesta 1952 työtoveri, rovaniemeläinen arkkitehti Elissa Aalto. Emil Aaltonen
Emil Aaltonen kuoli 80-vuotiaana vuonna 1949. Hänet on haudattu Kalevankankaan hautausmaalle. Emil Aaltonen oli naimisissa Olga Emilia Malisen (k. 1905) kanssa vuodesta 1896 lähtien. Pariskunnalla oli vuosina 1897–1902 syntyneet neljä tytärtä, joista esikoistytär ja nuorin tytär kuolivat jo lapsina. Emil Aaltosen tyttärenpoika oli oopperalaulaja Timo Mustakallio. A. F. Airo
Aksel Fredrik Airo kuoli 87-vuotiaana 9. päivänä toukokuuta 1985. Hänet on haudattu Ristintaipaleelle. Hänen tuhkansa kätkettiin tykinhylsyssä kotipihaan rakennettuun kalliohautaan, johon kaksi vuotta myöhemmin haudattiin myös puoliso Aino Airo."Muiden kirjoittamia teoksia Airosta" Urho Aaltonen
Aaltonen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1909 ja suoritti voimistelunopettajan tutkinnon 1912. Sen jälkeen Aaltonen toimi voimistelunopettajana Kuopiossa, Tampereella ja Porissa. Sisällissodan aikana hän toimi Tampereen alipalomestarina, kun miehistö vaati palomestari K. E. Viitasen erottamista. Hän ei osallistunut politiikkaan ja onnistui saamaan sekä ylempiensä että alaistensa luottamuksen. Lokakuussa 1918 Aaltonen nimitettiin virallisesti palomestarin virkaan, mutta ura palolaitoksella oli lyhyt, sillä hän kuoli espanjantautiin toukokuussa 1919. Aaltosen puoliso vuodesta 1916 oli Aino Saastamoinen, ja heillä oli kaksi lasta. Ilmari Aalto
Ilmari Aalto (7. elokuuta 1891 Kuopio – 29. syyskuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. Hän oli ekspressionistisen Tyko Sallisen ympärille kasvaneen Marraskuun ryhmän jäsen. Aalto maalasi rakenteellisia asetelmia, sekä maisema- ja henkilökuvia. Aalto opiskeli Taideteollisuuskeskuskoulussa 1907–1908 ja Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1908–1910. Sankt Gallen
Ruotsin kuningas Kustaa IV Aadolf, Suomen viimeinen kuningas, kuoli Sankt Gallenissa vuonna 1837. Alvar Aalto
Aalto oli käynyt ensimmäisen kerran Yhdysvalloissa vuonna 1938, samana vuonna jolloin New Yorkin Museum of Modern Artissa oli ollut Aaltojen näyttely. Toisen matkansa Yhdysvaltoihin Aallot tekivät 1940, jolloin Alvar Aalto piti vierailuluentoja eri oppilaitoksissa. Massachusetts Institute of Technology kutsui Aallon tutkijakseen, ja hänet oli kiinnitetty 1945–1948 MIT:n professoriksi. Hän ehti kuitenkin kotimaansa projektien takia hoitaa tehtävää hyvin epäsäännöllisesti. Yliopiston asuntola Baker House rakennettiin 1946–1949 Aallon suunnitelmien pohjalta. William Aalto
Toisin kuin Goff ja Kunstlich Bill Aalto ei kuitenkaan osallistunut Albarracínin kaupungin lähellä sijainneen sillan tuhoamiseen. Ernest Hemingway on kuvannut sillan räjäyttämistä kirjassaan "Kenelle kellot soivat". Irving Goff ei tavannut Hemingwaytä koskaan, ja hyvin todennäköisesti ei myöskään Aalto. Goffin ja Aallon erilaiset luonteet tulevat esille heidän antamissaan vastauksissa tiedusteluihin, olivatko he mahdollisesti olleet esikuvia Hemingwayn kirjan sankarille Robert Jordanille. Goff oli ollut imarreltu ajatuksesta, kun taas Aalto oli arvioinut Hemingwaytä sarkastisesti. Alvar Aalto
Aino Aalto suunnitteli 1926 perheen kesäasunnoksi Alajärven Pynttärin kylän rantaan Villa Floran, joka valmistui 1926. Matalassa, valkoiseksi rapatussa yksikerroksisessa puutalossa oli alkujaan turveruohoa kasvava satulakatto. Järven puoleisella sivulla on koko rakennuksen levyinen pylväikkö. Alkuperäistä olo- ja makuuhuoneen sekä keittiön rakennusta laajennettiin 1938 kahdella makuuhuoneella. Aallot viihtyivät Villa Floran rauhassa varsinkin 1930-luvulla, mutta sen jälkeen kun Aino Aalto kuoli 1949, Alvar kävi siellä yksin vain harvoin. Toisen avioliittonsa aikana hän ei enää käynyt Villa Florassa. Paikka on kuitenkin yhä Aallon suvun yksityisomistuksessa. Claire Aho
Vuonna 2014 Aholle myönnettiin taiteilijaeläke. Heinäkuussa 2014 ilmestyi toimittaja-kirjailija Eino Leinon kirjoittama ja Gummeruksen kustantama teos "Aho & Soldan: Helsinki 1950-luvun väreissä". Aho menehtyi tulipalossa kotonaan Tukholmassa marraskuussa 2015. Alvar Aallon ateljee
Alvar Aallon ateljee on Helsingin Munkkiniemen Tiilimäessä sijaitseva talo, jonka Alvar Aalto suunnitteli vuosien 1955–1956 välillä arkkitehtitoimistonsa työtiloiksi. Ateljeen lähellä Munkkiniemen Riihitiellä sijaitsee Aallon kotitalo. Alvar Aallon ateljee ja kotitalo ovat nykyään osa Alvar Aalto -museota, ja ne ovat rajoitetusti avoinna vierailijoille. Talossa toimivat Alvar Aalto –akatemia sekä museon rakennusperintöyksikkö. Lahja Aalto
Lahja Johannes Aalto (myöh. Valakivi) (29. elokuuta 1892 Iitti – 19. syyskuuta 1956 Askola) oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti, opettaja ja toimittaja. Aallon vanhemmat olivat piirityönjohtaja Juho Aalto (aik. Hellsten) ja Josefiina Gustafsson. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Anna Katariina Väyrynen (1920–1942). Aalto avioitui toisen kerran Martta Teresia Saarentauksen kanssa vuonna 1943. William Aalto
Aalto matkusti myöhemmin Eurooppaan, jossa hän asui Pariisissa sekä opiskeli taidehistoriaa Italiassa. Pariisissa hän vietti aikaa amerikkalaisessa taideyhteisössä, jossa Aalto tutustui muun muassa jazzpianisti Aaron Bridgersiin. Runoilija W. H. Auden oli ollut Aallon ystävä 1940-luvun alun New Yorkin vuosista lähtien, ja hän pysyi Aallon uskollisena ystävänä ja tukijana. Vuosina 1948 ja 1949 Aalto vietti vähän aikaa W.H. Audenin lomapaikassa Italiassa. W. H. Auden mainitsee Aallon resonoivassa muistokirjoituksessa. Averroës
1100-luvun lopulla Andalusian yli pyyhkäisi fanatismin aalto eivätkä Averroëksen korkeat yhteydet pystyneet suojelemaan häntä poliittisilta ongelmilta. Hänet julistettiin pannaan ja karkotettiin eristyksiin ja tarkkaan valvontaan Córdoban lähelle. Hän kuoli Marrakechissa, Marokossa. Monet hänen logiikkaa ja metafysiikkaa käsittelevistä teoksistaan ovat kadonneet lopullisesti tuonaikaisen sensuurin takia. Alvar Aalto
Aalto kirjoitti 1916 ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta ja lähti sen jälkeen opiskelemaan arkkitehtuuria Helsingin Teknilliseen korkeakouluun. Opiskelijatovereidensa tavoin Aalto otti osaa sisällissotaan. Sodan alkuvaiheessa hän osallistui Länkipohjan taisteluun ja loppuvaiheessa hän toimi Tampereen taistelussa tulkkina Ruotsalaisessa prikaatissa. Hän valmistui arkkitehdiksi vuonna 1921. Arvo Aallas
Aallas on tunnettu myös laulunsanoittajana. Hänen tunnetuimpia sanoituksia ovat Irwin Goodmanin laulama kappale "Salainen agentti", ja Tamara Lundin laulama kappale "Hyväile hyväile vaan" (säv. Toivo Kärki).
Aallas kuoli kesäkuussa 1976 Terijoella sattuneessa auto-onnettomuudessa. Lauri Johansson
Toinen Johanssonin tunnustamista henkirikoksista tapahtui 31. elokuuta 1998. Uhrina oli helsinkiläinen liikemies ja rock-muusikko Remu Aaltosen veli Jari Aaltonen. Aaltosen oli tuona päivänä tarkoitus tavata Johansson. Aaltonen astui bensiiniasemalla Mellunmäessä tummansiniseen Audiin ja katosi jäljettömiin. Poliisi epäili alusta alkaen, että Aaltonen oli joutunut henkirikoksen uhriksi ja käynnisti laajat tutkimukset ja aloitti etsinnät ruumiin löytämiseksi. Alvar-Aalto-Kulturhaus
Alvar-Aalto-Kulturhaus on kulttuuritalo saksalaisessa Wolfsburgin kaupungissa Ala-Saksin osavaltiossa. Talon on suunnitellut suomalainen arkkitehti Alvar Aalto. Aalto voitti rakennuksesta järjestetyn suunnittelukilpailun ehdotuksellaan "123451" vuonna 1958 ja rakennus vihittiin käyttöön vuonna 1962. Baker House
Baker House on yksi bostonilaisen yliopiston Massachusetts Institute of Technology (MIT) opiskelija-asuntoloista. Alvar Aalto suunnitteli sen opettaessaan MIT:ssä vuonna 1946. Suomen taide
Kuvataiteessa myöhemmin leimallisen suomalaisena pidetty aika osui 1800-1900-lukujen vaihteeseen, arkkitehtuurissa sellaisena on vuosisadan vaihteen kansallisromantiikan lisäksi pidetty 1920-luvulta Suomeen tullutta funktionalismia, joka korosti käytännöllisyyttä ja pyrki eroon menneestä. Tyylin kansainväliseksi johtohahmoksi nousi Alvar Aalto, jonka tunnettuja töitä ovat muun muassa Paimion parantola, Kulttuuritalo ja Finlandia-talo. Alvar Aalto piirsi myös paljon asunto- ja teollisuusrakennuksia. Suurin osa itsenäisyyden ajan kasarmeista ja sairaaloista on rakennettu funkkistyyliin. V. T. Aaltonen
Viktor Toivo Aaltonen (25. syyskuuta 1889 Uusikirkko Tl – 24. maaliskuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen metsätieteilijä ja Metsäntutkimuslaitoksen professori. Pekka Aalto
Vienankarjalainen Pekka Aalto osallistui 1920-luvun alussa heimosotiin ja joutui lopulta pakenemaan Suomeen. Aalto työskenteli sitten konttoristina asuen Kemissä. Hän osallistui jatkosotaan palvellen vänrikkinä Osasto Kuussaaren 1. komppaniassa. Aalto kuoli kenttäsairaalassa 8. lokakuuta 1941 haavoituttuaan Porajärvellä. Hänen omaelämäkerrallinen teoksensa "Karjalan kotkat" julkaistiin kaksi vuotta hänen kuolemansa jälkeen. Arto Sotavalta
Vuonna 1981 Arto Sotavalta lopetti ammattilaismuusikon uransa ja ryhtyi toimittajaksi. Hän työskenteli ensin STT:llä ja vuodesta 1985 Valituilla Paloilla. Hän menehtyi sairauteen 40-vuotiaana . Arto Sotavalta on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin. Wäinö Aaltonen
Wäinö Aaltonen kuoli Helsingissä 30. toukokuuta 1966.. Hänelle järjestettiin valtiolliset hautajaiset, siunaustilaisuus oli Helsingin Vanhassa kirkossa. Aaltonen on haudattu sukuhautaan Turkuun Maarian kirkon kirkkomaalle. Usko Nyström
Nyström kuoli naimattomana vuonna 1925. Hänen oppilaansa Alvar Aalto suunnitteli hänelle vuonna 1930 Hietaniemen hautausmaalla Helsingissä paljastetun hautamuistomerkin. Suomen Arkkitehtiliitto oli julistanut 1928 kilpailun muistomerkistä. Voittanut työ on valkoista marmoria ja esittää tyyliteltyä arkkitehtiliiton tunnusta, akantusornamenttia. Siinä on teksti "Bene latuit", filosofi René Descartesin mietelmästä "Bene vixit qui bene latuit" ”itseään korostamaton on elänyt hyvin”. Akseli Anttila
Anttila vietti loppuelämänsä Neuvostoliitossa ja kuoli Moskovassa vuonna 1953, vain viikko Stalinin kuoleman jälkeen. Hänet on haudattu Moskovaan. Aleksis Kivi
Kivi oli puhekykyinen vielä kesäkuussa sairaalaan joutuessaan, mutta menetti syksyn aikana puhe- ja liikuntakykynsä eikä tunnistanut lopulta edes veljeään. Kivi kotiutettiin helmikuussa 1872 lääkäreiden havaittua, ettei hoidoilla ollut suotuista vaikutusta potilaan kuntoon. Alpertti-veli otti hänet tuolloin asumaan luokseen Tuusulan Syvälahteen, jossa hän kuoli vain 38-vuotiaana joulukuussa 1872. Turun Sanomien toimitalo
Päätös Turun Sanomien uuden toimitalon rakentamisesta tehtiin syyskuussa 1927. Sopivaa arkkitehtia rakennuksen suunnittelijaksi etsinyt toimitusjohtaja Arvo Ketonen ja Alvar Aalto tapasivat ensimmäisen kerran seuraavan vuoden tammikuussa, ja sopimus toimitalon piirtämisestä tehtiin vielä saman kevään aikana. Turussa vuodet 1927–1933 asunut Aalto oli tuolloin 29-vuotias, eikä hän ollut tiettävästi koskaan nähnyt funktionalistista rakennusta todellisuudessa. Ketonen ja Aalto vierailivat Ruotsissa ja Norjassa tutustumassa paikallisiin lehtitaloihin ja etsimässä niistä vaikutteita Turun Sanomien rakennukseen. Sen suunnittelussa avustivat Aallon puoliso Aino Aalto sekä hänen toimistossaan työskennelleet norjalaiset arkkitehdit Erling Bjertnäs ja Harald Wildhagen. Lisäksi rakennesuunnittelussa oli mukana insinööri Emil Henriksson. Aleksis Kiven kuolinmökki
Aleksis Kiven aika Tuusulanjärven rannalla jäi vajaan vuoden mittaiseksi, sillä hän kuoli jo seuraavana uudenvuodenaattona. Kuolinsyystä ei ole varmaa tietoa, mutta sen on arveltu johtuneen muun muassa borrelioosista. Kuolinmökissään Kiven sanotaan myös lausuneen kuuluisat viimeiset sanansa; ”Minä elän!”. Kivi on haudattu Tuusulan kirkon hautausmaalle, vaikka hän olikin koko elämänsä ajan kirjoilla Nurmijärven seurakunnassa. Ali Aaltonen
Aaltonen pakeni kaupungista Tampereen taistelun viimeisenä päivänä huhtikuun 5. ja 6. päivän välisenä yönä. Hän johti yhtä valkoisten saartorenkaan läpi murtautunutta punaisten osastoa. Useasta sadasta miehestä koostunut joukko lähti liikkeelle Pispalan Pölkkylänniemestä ja kiersi Näsijärven jäätä pitkin valkoisten selustan ohi Ylöjärven Mutalaan. Muita samassa yhteydessä paenneita osastoja johtivat Aatto Koivunen ja Verner Lehtimäki. Ylöjärveltä he jatkoivat matkaansa Viljakkalan, Hämeenkyrön ja Karkun kautta Vesilahdelle, jossa punaisten pääjoukot tuolloin olivat. Itää kohti suuntautunut pakomatka katkesi kuitenkin saksalaisten käsiin Nastolassa Villähteen rautatieasemalla. Aaltonen pääsi vielä pakenemaan, mutta hänet vangittiin lauantaina 11. toukokuuta Hollolan pitäjän Miekkiön kylästä. Aaltonen vietiin Lahteen Hennalan vankileirille. "Täällä hän jätettiin sotilasviranomaisten tutkittavaksi ja lienee jo saanut tuomionsa." Arvellaan, että virolainen kapteeni Hans Kalm teloitti hänet henkilökohtaisesti pistoolilla. Aaltosen ruumis haudattiin aluksi satojen muiden punaisten tavoin Hennalan joukkohautaan, josta ne myöhemmin siirrettiin Mustankallion hautausmaalle. Katajanokka
Katajanokalle oli tarkoitus rakentaa arkkitehtuurin ja muotoilun talo (Armi), jonka suunnittelusta järjestettiin arkkitehtikilpailu vuonna 2001. Rakennus olisi sijoittunut Enso Gutzeitin pääkonttorin viereen, Kanavaterminaalin paikalle. Hankkeelle ei saatu järjestettyä rahoitusta ja sen takana olleiden järjestöjen tiet erkanivat, joten hanke haudattiin lopulta vuonna 2006. Vuonna 2007 esiteltiin ajatus samalla paikalle rakennettavasta Alvar Aallon nimellä ja maineella ratsastavasta hotellista, jonka suunnittelijoiksi toivottiin sveitsiläisarkkitehteja Herzogia ja de Meuronia. Alvar Typpö
Typön vanhemmat olivat maanviljelijä Einar Vihtori Typpö ja Hilda Maria Koivusipilä. Kuusilapsinen pienviljelijä- ja työläisperhe asui työväentalossa. Typön kolmesta veljestä tuli diplomi-insinööri, pappi ja lääketieteen ja kirurgian tohtori, mutta he pitivät Alvar Typpöä joukon lahjakkaimpana. Aputyöläiseksi itseään kutsunut Typpö työskenteli muun muassa uitto- ja metsätyömiehenä, taksin- ja linja-auton kuljettajana sekä kaupanhoitajana ja itsenäisenä kauppiaana, Ruotsissa hän oli vuoden verran töissä kaivosmiehenä. Suomeen palattuaan Typpö toimi Helsingissä viisi vuotta loka-auton kuljettajana ja viemäreiden puhdistajana, työmiehenä sementtirengastehtaalla ja kolme vuotta HKL:n linja-autonkuljettajana. Rakennustyöt hän joutui jättämään vaikean reuman takia. Talkooaktivistin maineensa Typpö loi ennen muuta Pasilan Rauhanaseman ja Tuusulan Kellokosken ruukin juhlatalon saneerausurakoissa. Kun viimeksi mainittu valmistui Itämerikeskukseksi, Typön oli tarkoitus jäädä sen talonmieheksi, mutta hän menehtyi ennen kuin ehti aloittaa toimessa. Itämerikeskuksen piha-alueella pystytettiin 1996 latvialaisen Vija Mikasen veistämä Alvar Typön patsas. Olavi Virta
Virta oli asunut Tampereella vuodesta 1964 ja muutti vuonna 1967 sairaalasta päästyään Pispalaan. Virta asui viimeiset vuotensa Hulda Simulan hoivissa, jonka luona hän myös kuoli 14. heinäkuuta 1972. Virran viimeisenä vieraana kuolemaa edeltävänä iltana oli laulaja Teuvo Valo, joka oli Virran hyvä ystävä 1950-luvun alusta asti. Virta oli pyytänyt Valoa jäämään luokseen yöksi, mutta Valo ei voinut jäädä. Aamulla maestro oli poissa. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle. Siunaustilaisuudessa Malmin isossa kappelissa Virralle jättivät viimeisen tervehdyksensä muiden muassa laulajaystävät Eino Grön, Reijo Taipale, Henry Theel ja Tapio Rautavaara. Aino Aalto
Aino Maria Marsio-Aalto (o.s. Marsio, vuoteen 1906 Mandelin; 25. tammikuuta 1894 Helsinki – 13. tammikuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti ja muotoilija. Hän oli Alvar Aallon ensimmäinen puoliso. Alvar Aalto
Ahlströmille Aalto suunnitteli teollisuusyhdyskuntia, joihin hän piirsi yleis- ja asemakaavoja sekä työntekijöiden asuntoja ja yksittäisiä rakennuksia. Kauttuan paperitehtaan yhteyteen Aallon suunnitelmien pohjalta rakennettiin terassitalo, josta piti tulla uuden työväenrakentamisen alku. Kauttualla laajemmat suunnitelmat eivät kuitenkaan toteutuneet. Harry Gullichsen vaikutuksesta Aalto pääsi suunnittelemaan usean metsäteollisuusyhtiön yhteisen projektin. Hän piirsi Kotkan Sunilaan kaikki rakennukset selluloosatehdasta myöten. Asuntoarkkitehtuurissa Aalto pyrki ”luokattomaan” arkkitehtuuriin. Sunilaa rakennettiin 1936–1954, ja siitä tuli malli monelle myöhemmälle suomalaiselle lähiölle. Aallot suunnittelivat Gullichseneille Noormarkkuun Villa Mairean, joka rakennettiin 1938–1940. Hillevi Aalto
Hillevi "Iris" Aalto (22. tammikuuta 1953 Inkoo – 14. kesäkuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen muotitaiteilija. Arvo Aallas
Arvo Sakari Aallas (7. lokakuuta 1930 Kaukola – 17. kesäkuuta 1976 Terijoki, Neuvostoliitto) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän toimi aikakauslehtireportterina 1950-luvulla ja työskenteli Yleisradiossa 1950-luvulta alkaen vuoteen 1974 saakka. Aallas muistetaan radiokuunnelmista ja ajanviihdeohjelmista. Paavo Aho
Punaiset vangitsivat Ahon Kotkassa 29. maaliskuuta 1918. Hän menetti henkensä Kouvolassa, jossa surmattiin vuonna 1918 valkoisia enemmän kuin millään muulla paikkakunnalla. Aho haudattiin Kouvolan "veripeltoon". Aarre Aaltonen
Aarre Alku Aatami Aaltonen (8. joulukuuta 1889 Pöytyä – 28. syyskuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä. Alvar Aalto
Keuhkotuberkuloosin voittamiseksi Suomessa oli aloitettu maakunnallisten parantoloiden rakentaminen. Aalto voitti kilpailun Paimioon rakennettavasta parantolasta. Aallon suunnittelemaa Paimion parantolaa rakennettiin 1929–1933, ja siinä hän käytti samanlaisia Le Corbusier’lta saatuja vaikutteita kuin Turun Sanomien toimitalossakin. Paimion parantola oli kokonaisvaltainen teos, sillä Aallot toteuttivat sinne myös sisustuksen. Aallot olivat tehneet jo aiemmin yhteistyötä Huonekalu- ja Rakennustyötehtaan teknillisen johtajan Otto Korhosen kanssa. Korhosen avustuksella Aalto kehitti tuolimalleja sarjatuotantoon asti. Fredrik Aalto
Fredrik (Reitto) Aalto (sukunimi aik. Stenfors; 10. maaliskuuta 1854 Lapin pitäjä – 6. kesäkuuta 1917 Uusikirkko Tl) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija. Hjalmar Andersen
Andersen kuoli oslolaisessa Ullevålin sairaalassa 27. maaliskuuta 2013 90 vuoden iässä. Hänet oli viety sairaalaan kotona tapahtuneen kaatumisen vuoksi. Alfred Nobel
Alfred Nobel kuoli 10. joulukuuta 1896 Sanremossa Italiassa. Kuollessaan hän oli yksi maailman rikkaimmista ihmisistä. Aaltohuset
Aaltohuset eli Sundhcenter on Alvar Aallon suunnittelema yhdeksänkerroksinen rakennus Ruotsin Avestassa. Se valmistui vuonna 1960. Pintamateriaali on sinistä keraamista laattaa. Talon rakennuttamisesta vastasi rakennusmestari Ernst Sundh, joka oli Aallon hyvä ystävä. Rakennuksessa on sekä asuntoja että ravintoloita ja muita liikehuoneistoja. Ylimmässä kerroksessa on ylellisiä asuntoja, joissa on hieno näkoala.. Able (apina)
Lennolla, jolla tutkittiin avaruussäteilyn vaikutusta eliöihin, oli mukana myös hiivaa, jyviä ja hedelmäkärpäsen toukkia. Seuraavalla viikolla Yhdysvaltain armeija kuljetti avaruusapina Ablen Fort Knoxiin Kentuckyyn, jossa Ablen nahan alle sijoitettu elektrodi oli tarkoitus poistaa. Nukutuksen aikana Ablen sydän alkoi lyödä epätasaisesti ja tekohengityksestä huolimatta Able kuoli 1. kesäkuuta 1959. Alun perin apinoita oli tarkoitus tarkkailla vuosien ajan ja havainnoida avaruuslennon mahdollisia vaikutuksia niissä. Kuoleman vuoksi jouduttiin Ablen kohdalla tyytymään ruumiinavauksessa saataviin tietoihin ja täyttämään Able muistoksi jälkipolville. Avaruusapina Baker sen sijaan eli pitempään, sillä se kuoli Huntsvillessa Alabaman avaruus- ja rakettikeskuksessa 29. marraskuuta 1984. Johan Fredrik Aalto
Johan Fredrik Aalto (entinen Ståhlberg) (1. heinäkuuta 1886 Hausjärvi – 3. marraskuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen kauppalanjohtaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja. Alec Aalto
Alec Mikael Aalto (24. syyskuuta 1942 Helsinki – 24. joulukuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti. Ulkoministeriössä hän aloitti vuonna 1979 ja toimi Suomen suurlähettiläänä Itävallassa (1991–1995), Italiassa (2003–2006) ja Ruotsissa 2006–2010 eläkkeelle jäämiseensä asti. William Aalto
Vuoden 1937 lopulla Bill Aalto oli Kunstlichin lähin mies ja vastasi logistiikasta, huollosta ja Kunstlichin sissioperaatioiden strategisesta suunnittelusta. Hän myös kuljetti sotilaita kohtauspaikoille. Sissien toiminta oli ylivoimaisesti edelleen teiden, rautateiden ja siltojen tuhoamista. Aalto piti sotilaselämän monimutkaisuudesta. Keskittyessään rauhallisesti yksityiskohtiin hän oli luonteeltaan enemmän Kunstlichin kuin Goffin kaltainen. Aalto oli teknisesti erittäin hyvä sotilas. Hän yleni nopeasti ja jätti taakseen toverinsa Goffin, joka oli häntä 15 vuotta vanhempi. Toukokuussa 1938, jolloin Alex Kunstlich vangittiin ja teloitettiin, hänet ylennettiin luutnantiksi. Antti Aalto (toimittaja)
Antti Viljo Jaakko Aalto (2. joulukuuta 1921 Rauma – 9. huhtikuuta 1981 Oulu) oli suomalainen toimittaja ja pakinoitsija. Pentti Aalto (kielitieteilijä)
Pentti Aalto (22. heinäkuuta 1917 Pori – 30. marraskuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen sanskritin ja vertailevan kielitieteen professori. Elissa Aalto
Elsa Kaisa ”Elissa” Aalto (o.s. Mäkiniemi; 22. marraskuuta 1922 Kemi – 12. huhtikuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hänen isänsä oli jääkärieversti August Mäkiniemi ja puolisonsa vuodesta 1952 arkkitehti Alvar Aalto. Alvar Typpö
Alvar Typpö (24. helmikuuta 1932 Rautio - 20. lokakuuta 1992 Helsinki) oli aputyömies ja kuuluisa talkoolainen. Wäinö Aaltonen
Aaltonen työskenteli 1920-luvun lopulta alkaen Hirvensalon lisäksi myös Helsingin Kulosaaressa, jonne rakennettiin Armas Lindgrenin suunnittelema ateljee. Ateljee alkoi valmistua vuonna 1928 ja se sijaitsi nykyisessä Marsalkantie 16:ssa. Kulosaaren ateljeessa Aaltonen teki muun muassa kipsisen "Työ ja tulevaisuus" -veistossarjan Eduskuntatalon istuntosaliin. Aaltonen työsti silti etenkin isoja teoksia Turun ateljeessa. Ateljee vaurioitui pommituksessa vuonna 1944, kuten myös Aaltosen asunnokseen vuokraama huvila Kulosaaressa. Tuhot korjattiin sodan jälkeen. Aaltosen kuoleman jälkeen ateljee siirtyi Helsingin yliopiston pohjalaiselle osakunnalle ja edelleen rakennuttajalle, joka suunnitteli asuntojen rakentamista tontille. Ateljee purettiin lokakuussa 1979 ja sen paikalle on pystytetty muistolaatta syyskuussa 1996. Einar Aalto
Einar Ferdinand Aalto (27. toukokuuta 1926 Hamina – 16. syyskuuta 1985 Turku) oli suomalainen uinnin olympiaedustaja. Artturi Aalto
Artturi Aalto (ent. "Silfver"; 2. toukokuuta 1876 Karjalohja – 25. huhtikuuta 1937 Tuusula) oli suomalainen toimittaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja. Lennart Meri
Lennart Meri kuoli 76-vuotiaana 14. maaliskuuta 2006 kello 3.40 Tallinnan Magdaleenan sairaalassa pitkäaikaisen vakavan sairauden jälkeen. Meren hautajaiset pidettiin Tallinnassa 26. maaliskuuta. Hautajaisseremonia alkoi Kaarlin kirkossa pidetyssä ekumeenisessa siunaustilaisuudessa, josta hautajaiskulkue liikkui Tallinnan keskustan läpi päätyen Viron presidentinlinnan Kadriorgin eteen. Presidentinlinnan luona puheen pitivät Viron presidentin Arnold Rüütelin jälkeen ulkomaisista vieraista Suomen presidentti Tarja Halonen ja Ruotsin entinen pääministeri Carl Bildt. Puheiden jälkeen hautajaiskulkue jatkoi matkaansa Tallinnan metsähautausmaalle. Suomea hautajaisissa edustivat kaikki elossa olevat presidentit: Tarja Halosen lisäksi Martti Ahtisaari ja Mauno Koivisto. Paikalla olivat myös Latvian ja Liettuan presidentit sekä arvovieraita 45 valtiosta. Alvar Törnudd
Alvar Saladin Törnudd (23. lokakuuta 1866 Viipuri – 23. helmikuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori, kirjallisuuden tutkija ja pankinjohtaja. Arthur Conan Doyle
Seikkailuromaani ja varhainen scifi-kertomus "Kadonnut maailma" (1912) oli suurmenestys, vaikka Doyle itse pitkin sitä vain poikakirjana. Hän kirjoitti romaanille neljä jatko-osaa. Ensimmäisessä maailmansodassa Doyle menetti poikansa ja veljensä. Sodan jälkeen Doyle alkoi harrastaa spiritualismia ja okkultismia ja kirjoitti aiheesta muun muassa professori Challenger -romaanin "The Land of Mist". Kirjassaan "The Coming of the Fairies" (1921) Doyle esittelee vakuuttuneesti Cottingleyn keijukaisista otettuja valokuvia. Doylen harrastus maksoi hänelle paljon rahaa ja teki hänestä monen silmissä naurunalaisen. Saadakseen rahaa Doyle palasi 1920-luvulla jälleen Sherlock Holmes -tarinoiden pariin.
Arthur Conan Doyle kuoli sydänkohtaukseen kesällä 1930 kotonaan Windleshamissa, Sussexissa. Ville Alanko
Alanko kuoli 24-vuotiaana keuhkokuumeeseen, johon hän sairastui ilmeisesti viimeisellä levytysmatkallaan. Levytuottaja Niilo Saarikko joutui itse laulamaan Alangolle aiotut Columbus-levytykset. Martti Jäppilä arvioi myöhemmin Ville Alangon uhrautuneen kokonaan orkesterin hyväksi, mikä sorti hänet ennenaikaiseen kuolemaan. Alangon muistoksi Dallapé esiintyi hyväntekeväisyyskonserteissa parantoloissa, sairaaloissa ja muissa vastaavissa kohteissa. Hänen jälkeensä Dallapén laulajaksi tuli Matti Jurva. Levytyksissä laulajana tuohon aikaan avusti myös Veli Lehto. Paavo Aaltonen
Paavo Johannes Aaltonen (11. joulukuuta 1919 Kemi – 9. syyskuuta 1962 Sipoo) oli suomalainen telinevoimistelija ja kolminkertainen olympiavoittaja. Oskari Aalto
Oskari Aalto saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) varavääpeliksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 2. helmikuuta 1918. Hän palveli Suomen sisällissodassa joukkueenjohtajana 4. Jääkärirykmentin 8. jääjäripataljoonan konekiväärikomppaniassa. Oskari Aalto osallistui sotatoimiin Raudussa, missä kaatui 5. huhtikuuta 1918. Hänet on haudattu Kortesjärven sankarihautaan. Lounais-Suomen Maalaistentalo
Alvar Aalto voitti rakennuksen suunnittelukilpailun työnimimerkillä "Acer", jossa oli paljon neoklassisia piirteitä. Rakennuksen valmistuttua siellä toimi muun muassa Hotelli Maakunta, lääkäri, apteekki, pankki, yrityksiä, autosuoja, Marttojen koulu, Ravintola Itämeri ja 496-paikkainen teatteri. Aalto perheineen asui talossa viisi vuotta. Ossi Aalto
Osmo ”Ossi” Adolf Aalto (17. elokuuta 1910 Helsinki – 19. tammikuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen jazzrumpali ja orkesterinjohtaja. Hän johti vuodesta 1945 big band -yhtyettä Ossi Aallon orkesteri (myöhemmin Ossi Aallon sekstetti ja Ossi Aallon kvintetti). Aalto toimi Dallapén rumpalina 1936–1939 ja jatkosodan aikana Erkki Ahon yhtyeen rumpalina. Suomi 1950-luvulla
Suomalainen arkkitehtuuri sai 1950-luvulla kansainvälistä mainetta. Keveyden ja avaruuden vaikutelma hallitsivat suunnittelua. Alvar Aalto oli alan suomalainen ykkösnimi. Hänen 1950-luvun töihinsä lukeutuvat muun muassa Säynätsalon kunnantalo (1949–1952), Helsingin ydinkeskustan Rautatalo (1954) ja Helsingin Kulttuuritalo (1958). Aalto teki vuosikymmenen mittaan runsaasti kokeiluja eri materiaaleilla; hän käytti luonnonkiveä, tiiltä, puumateriaaleja, kuparia ja rapattua pintaa. Valtion virastotalo (Seinäjoki)
Valtion virastotalo on Seinäjoen Aaltokeskukseen kuuluva Alvar Aallon suunnittelema rakennus. Aallon alkuperäinen tarkoitus on ollut täydentää ja viimeistellä kaupungin uusi hallintokeskus kolmikerroksisella, valkoiseksi rapatulla virastotalolla. Ideana Aallolla oli suunnitella rakennusryhmän pääte, kirkosta lähtevän ja kansalaistorin halki kulkevan akselin päätekohta, "rauhallinen taustarakennus", kuten tiedetään Aallon ilmaisseen. Arvo Aalto
Vuonna 1988 Aalto julkaisi muistelmateoksen "Elämäni miljoonat" (WSOY). Vuodesta 1992 asti Aalto on asunut talvet Portimãossa Portugalissa ja kesät Helsingissä. Alvar Aalto
Aalto suunnitteli muistomerkin sisällissodassa valkoisten puolella kaatuneille alajärveläisille. Keväällä 1920 paljastetussa monumentissa on porrastetulla jalustalla kuutiomainen graniittilohkare. Samalle alueelle haudatuille, vuosien 1939–45 alajärveläisille sankarivainajille Aalto suunnitteli 1946 monumentin täydennysosan, jossa pääaiheena on muistokirjoituksella varustettu risti. Sotahistoriallisten muistomerkkien lisäksi Alajärven kirkkotarhasta löytyy myös Aallon suunnittelema perhehaudan muistopaasi.