Kuinka pitkä Kukkia on ulkomitoiltaan?
Kukkia
Järven pinta-ala on 4 390 hehtaaria eli 43,9 neliökilometriä. Se on ulkomitoiltaan 14,7 kilometriä pitkä ja 11,9 kilometriä leveä, mutta järven rantaviiva mutkittelee kovasti ja sen vesialue on pirstoutunutta. Järvellä ei ole suuria järvenselkiä, mutta sillä on kaksi suurempaa järvialuetta. Niitä yhdistää Haikanvuoren ja Vankoniemen niemien välinen kapeikko, jossa sijaitsee Evinsalon (170 ha) saari. Kapeikon itäpuolella aukeaa Lehtisaarenselkä ja sen länsipuolella Lehtisaarenselkää suurempi mutta myös erittäin saaristoinen järvialue. Nämä muodostavat yhdessä yli puolet Kukkiasta.
Viirukutoja
Linnun pituus on noin 15 senttimetriä, siipien kärkiväli 20–22 senttimetriä ja paino noin 17 grammaa. Varpusen kokoinen isopäinen ja jykevänokkainen pikkulintu. Juhlapukuinen koiras on alapuolelta vaaleahko runsain tummin pitkittäisviiruin, selkäpuoli on tumman harmaanruskea, nokka on musta ja päälaki kirkkaankeltainen. Talvipuvussa keltaista on vain pieni laikku korvan takana ja nokka on vaaleanpunainen. Naaraan ja nuoren linnun höyhenpuvuista puuttuu kirkkaankeltainen väri. Kuvotus
"Ultimate Marvel" -jatkumossa Kuvotus oli alkujaan Chang Lam -niminen, kiinalainen tiedemies, joka halusi tulla aasialaiseksi versioksi Hulkista. Ultimate-jatkumon Kuvotus oli noin 7,6 metriä pitkä, hännällinen, ja muistutti keltaista gorillan ja matelijan risteytystä. Ultimate-Kuvotus hyökkäsi Hulkia vastaan, jolloin Hulk mestasi sen. Kukkoahven
Kukkoahvenet ovat keskikokoisia tai suuria kaloja. Tyypillinen lajin pituus on noin 60 senttimetriä, mutta yksilöitä, jotka ovat pituudeltaan 150–163 senttimetriä ja painoltaan lähes 52 kiloa, on tavattu. Ruumiinmuodoltaan kukkoahven on pitkulainen ja tunnusmerkillinen piirre on sen etumainen selkäevä, jossa on 7 pitkää ruotoa. Toinen selkäevä on matalampi, ja siinä on vain yksi piikki. Kalan ainutlaatuinen piirre on, että uimarakko on yhteydessä sisäkorvaan. Käenkukka
Monivuotinen käenkukka kasvaa 30–70 senttimetriä korkeaksi. Pystyt varret ovat alaspäisesti lyhyt- ja karkeakarvaisia. Maanrajassa olevat aluslehdet muodostavat lehtiruusukkeen, jonka lehdet ovat kapean vastapuikeita. Varsilehdet ovat kapean tai pitkulaisen suikeita. Harsussa kukinnossa on halkaisikaltaan noin 5 cm leveisiä ruusunpunaisia kukkia. Sekä verhiö että teriö ovat viisilehtisiä. Ulkoverhiötön verhiö on yhdislehtinen ja väriltään tummanpunaruskeajuovainen. Terälehdet ovat syvään neliliuskaisia, lisäteriöllisiä, kynnellisiä ja kooltaan 12–18 mm pitkiä. Emin vartaloita on viisi kappaletta. Suomessa käenkukka kukki kesä-heinäkuussa. Hedelmä on viisiliuskaisesti aukeava kota. Käenkukka muistuttaa ulkonäöltään ja väriltään samaan sukuun kuuluvaa mäkitervakkoa ("L. viscaria"). Kukkia
Kukkian vedenpinnan korkeutta on mitattu vuodesta 1911 saakka. Järven pinnankorkeus on 86,60 metriä mpy (N60). Pinnan korkeusvaihtelut ovat olleet keskimäärin 55 senttimetriä vuodessa. Ylin vedenkorkeus on ollut 87,24 metriä (N60, toukokuussa 1988) ja alin 86,05 metriä (N60, syyskuussa 1940). Niiden mukaan vedenkorkeuden ääripäiden välillä on ollut 119 senttimetriä. Kuningasmagnolia
Kuningasmagnolia kukkii keväällä ja kesällä. Kukat ovat lumenvalkoisia ja miellyttäväntuoksuisia. Ne ovat halkaisijaltaan jopa 30 senttimetriä. Hedelmät ovat punaruskeita ja kartiomaisia sekä ovat kooltaan 5–10 senttimetriä pitkiä. Syksyllä hedelmistä roikkuu punaisia, munuaisenmuotoisia siemeniä. Saksankurjenmiekka
Saksankurjenmiekka kasvaa 30–90 senttimetriä korkeaksi. Sen maavarsi on paksu ja suikertava. Miekkamaiset lehdet ovat väriltään sinivihreät, 2–4 cm leveät. Saksankurjenmiekalla on 2–4 kukkaa, jotka ovat lähes 10 cm leveät. Kukan ulkokehälehdet ovat pyöreäkärkiset ja väriltään yleensä punavioletit. Sisäkehälehdet ovat pystyt, vastapuikeat ja poimureunaiset. Kukan väri vaihtelee lajikkeen mukaan. Sen eri värejä voivat olla tummanvioletti, vaaleansininen, punainen, keltainen ja valkoinen. Saksankurjenmiekan kota on kolmisärmäinen ja 4–5 cm pitkä. Jääkuikka
Jääkuikan väritys on musta-valkokirjava: pää on musta, vatsapuoli valkea ja vartalo mustan ja valkean kuvioima. Nokka on banaaninkeltainen. Lajin pituus on noin 77–90 cm, siipien kärkiväli 135–150 cm ja paino 5,8 kiloa. Pikkuposliinikukka
Pikkuposliinikukka on hidaskasvuinen, pensasmainen ja sen oksat riippuvat. Ne voivat kasvaa puolimetrisiksi. Lehdet ovat vastakkaisia, noin 2,5 cm pitkiä, nahkeita, ehytlaitaisia ja teräväkärkisiä. Kukinto on sarjamainen, pieni, siinä on noin 6-12 kukkaa, vahamaiset kukkien terälehdet, joita on viisi, ovat valkoisia tai vaaleanpunertavia, ja keskellä on punertava tähtikuvio. Kauluskaija
Kauluskaija on solakka ja pitkäpyrstöinen lintu. Se on väriltään suurimmaksi osaksi vihreä. Niskassa ja selässä on turkoosin vivahteita. Siipien alla on keltaista. Siivet ja pyrstö ovat muuta ruumista tummempia. Koiraan kaulaa kiertää ruusunpunainen, edestä musta rengas, joka ilmestyy sille noin 2–3 vuoden iässä. Naaraalla tätä rengasta ei ole. Nokka on väriltään punainen, jalat ovat harmaat. Poikasen iirikset ovat harmaat ja nokka vaaleamman värinen. Kauluskaija on 40–45 cm pitkä alalajista riippuen (pyrstö on noin puolet pituudesta). Siipikärkiväli noin 35 cm. Tundrakuikka
Tundrakuikka on hyvin samankaltainen kuin tavallinen kuikka ja luokiteltiin aiemmin sen alalajiksi. Pää on sirompi, reidellä vähemmän valkeaa ja kurkussa erilainen sävy. Linnun pituus on 60–68 cm ja siipiväli 95–115 cm. Painoa on koiraalla 1 135–2 450 g ja naaraalla 990–2 038 g, joten se on hieman kaakkuria kookkaampi. Taigakuovi
Taigakuovin höyhenpuku on päältä ruskearaitainen, valkea kurkku, tummaraitainen ja harmaa rinta ja valkoinen vatsa. Pään kuviot ovat samantapaiset kuin pikkukuovilla. Nokka on pitkähkö, mutta lyhyempi kuin pikkukuovilla, ja hiukan alaspäin taipunut. Linnun pituus on 28–31 cm ja paino 175 g. Naaras on selvästi koirasta suurempi. Kurtturuusu
Kurtturuusu kukkii tummanpunaisin, vaaleanpunaisin tai valkoisin kukin heinä-elokuussa. Alkuperäisissä luonnossa kasvavissa pensaissa kukat ovat yleensä vaaleanpunaisia. Kukkia on pensaissa paljon, mutta ne eivät ole pitkäikäisiä. Uusia kukkia avautuu kuitenkin aina myöhäissyksyyn asti. Harva ruusulaji kukkii yhtä hyvin. Kukat ovat leveydeltään yleensä 6–9 cm, keltaheteisiä ja voimakastuoksuisia. Terälehtiä on peruskurtturuusun kukissa yleensä viisi ja monilla jalostetuilla lajikkeilla on enemmän. Myös muilla ruusulajeilla terälehtien määrä vaihtelee lajista tai lajikkeesta riippuen. Kukat tulevat aina uusiin versoihin. Kiulukat ovat suuria ja punaisia, tomaatin muotoisia. Orjanruusu muistuttaa ulkonäöltään paljon kurtturuusua, mutta sillä on vähemmän piikkejä, eikä se leviä juurivesoista. Kalajuotikas
Kalajuotikas on 2–3 senttimetriä pitkä, ja sen ohuen, poikkileikkaukseltaan pyöreän ruumiin molemmissa päissä on imukupit. Takapään imukuppi on suurempi. Kalajuotikas on väriltään vihertävän ja ruskehtavan kirjava, sen ruumiissa on vaaleita poikkiraitoja. Muista juotikkaista sen erottaa ruumiinrakenteelta, sillä muut juotikkaat ovat yleensä paksumpia ja litteämpiä. Kivikukat
Kukat ovat valkoisia tai keltaisia, säteittäisiä ja niissä on runsaasti terälehtiä. Yksi lehtipari tuottaa yhden kukan. Kukka puhkeaa lehtien välissä olevasta raosta ja on itse kasvin kokoon nähden melko suuri. Luonnossa kukinta ajoittuu sadekauden alkuun. Vihertikka
Vihertikan höyhenpeite on pääosin vihreä. Se on selkäpuolelta tummempi, silmien ympäristö on musta ja päälaki on punainen. Koiraalla on punaista mustan viiksijuovan keskellä. Nokka ja jalat ovat harmaat. Täysikasvuisen vihertikan pituus on 30–35 senttimetriä, siipien kärkiväli 45–51 senttiä ja paino noin 200 grammaa. Kolibrikukat
Kolibrikukkien kukka on toispuoleinen ja muistuttaa pientä lintua. Suurikokoisin laji, valkokolibrikukka ("Strelitzia nicolai"), voi kasvaa lähes kymmenmetriseksi. Kuikka
Kuikalla on harmaa pää, musta kurkku, valkoinen vatsa ja valkoruutuinen selkä mustalla pohjalla. Lisääntymiskauden ulkopuolella höyhenpuku on harmaampi. Kuikan nokka on harmaa tai valkeahko ja tikarinmuotoinen. Linnun pituus on 58–73 cm ja paino 2–3 kg. Sen siipien kärkiväli on noin 110–130 cm. Kuikan jalat ovat hyvin takana; tämä on uintikyvyn kannalta etu, mutta maalla kuikka liikkuu varsin vaikeasti, käytännössä raahautumalla eteenpäin. Pikkukissankita
Pikkukissankita kasvaa 5–30 senttimetriä korkeaksi. Lehdet ovat pituudeltaan yhdestä kolmeen senttimetriä. Niiden lavat ovat tasasoukkia – pitkulaisen puikeita ja tylppiä. Pitkäperäiset pienet kukat kasvavat yksittäin lehtihangoissa. Kukan vaaleanvioletti teriö on kooltaan kahdeksan millimetriä ja siinä on lyhyt kannus. Hedelmänä on reikäluomainen kota, johon aukeaa kaksi reikää. Kuha
Kuha muistuttaa pitkänomaista ahventa (lajinimi "lucioperca" tarkoittaa kirjaimellisesti "haukiahventa").
Kuhalla on suuri terävähampainen suu ja kaksi selkäevää, joista etummainen on täynnä teräviä piikkejä samaan tapaan kuin ahvenella. Kuhan selkä on harmaanvihertävä. Sinertäviä, hopeanharmahtavia tai kullahtavia kylkiä koristaa kymmenkunta poikkijuovaa. Kuhan pituus on yleensä 30–60 cm ja paino 0,4–2,5 kg. Suotuisissa olosuhteissa kuha saattaa kasvaa yli viisikiloiseksi, ja yli kymmenkiloisiakin kuhia saadaan joka vuosi. Suomen kaikkien aikojen suurin kuha on saatu 1967 Piikkiössä, ja se painoi 16,7 kg. 2000-luvun Suomen ennätyskuha taas on 14,1 kilon painoinen kala. Kuolanrikko
Kuolanrikko kasvaa kymmenestä 30:een senttimetriä korkeaksi. Lehdet kasvavat tyviruusukkeena. Varsi on lehdetön, pystykasvuinen, tiheään nystykarvainen ja usein punertava. Ruusukelehdet ovat kolmesta seitsemään senttimetriä pitkät, puikeat, paksut, alta karvaiset ja laidoilta ehyet tai harvaan hampaiset. Lehtien ruoti on lyhyt ja leveä. Kuolanrikon kukat ovat lähes perättömät ja kukinto lähes tähkämäinen. Verholehdet ovat kaksi millimetriä pitkät. Terälehdet ovat samanpituiset mutta kapeammat, väriltään vihreät tai purppuranpunaiset. Hedelmä on pysty, tummanruskea ja monisiemeninen kota. Kukkia
Järven lasku-uoma on Kukkianvirta, joka laskee Vihajärven (253 ha) kautta Isoon Roineveteen. Vihajärveen laskevat Kyläjärvi (23 ha) ja Matkijärvi (7 ha) eivät enää vaikuta Kukkian vedenlaatuun. Kukkianvirran luusuassa on mitattu virtaamia vuosina 1911–1933 sekä uudestaan vuosesta 1992 alkaen. Mittausten mukaan uoman keskivirtaama (HQ) on ollut 6,3 kuutiometriä vettä sekunnissa (m³/s), sen keskiylivirtaama (MHQ) on ollut 12,2 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) 3,1 m³/s. Äärivirtaamat ovat olleet 1,54 m³/s (maaliskuussa 2003) ja 19,3 m³/s (kesäkuussa 1995). Auringonkukka
Auringonkukka on yksivuotinen ruohovartinen kasvi. Varret ovat karheita ja tavallisesti haarattomia. Lehtilapa on 10–40 cm pitkä, leveänpuikea ja iso- ja terävähampainen. Alimmat lehdet ovat herttamaisia. Auringonkukka on hyönteispölytteinen. Kukinto on 5–40 cm leveä mykerö. Mykeröt ovat tavallisesti yksittäin ja alkavat lopulta nuokkua. Keltaisten laitakukkien kieli on tavallisesti yli 25 mm pitkä. Kehräkukat ovat ruskehtavia. Hedelmä on 5–15 mm:n pituinen myötäkarvainen pähkylä. Luonnonvarainen auringonkukka on viljelymuotoja sirompi, monihaarainen ja runsasmykeröinen. Viljelymuotojen varsi voi kasvaa yli seitsemän metrin pituiseksi. Kumina
Kumina on kaksi- tai monivuotinen, hyönteispölytteinen kasvi, joka kasvaa 25–60 cm korkeaksi. Sen varsi on ontto ja särmikäs, lehdet ovat parilehdykkäiset ja hienoliuskaiset. Kuminan pienet kukat ovat valkoisia tai harvoin punaisia. Kumina kasvattaa ensimmäisenä vuonna lehtiruusukkeen ja pitkän porkkanamaisen juuren, jonka turvin se talvehtii. Yleensä toisena vuonna kumina kukkii ja antaa siemensadon. Hedelmät (siemenet) ovat ruskeita ja aromaattisia. Litulaukka
Litulaukka kasvaa 20–100 cm korkeaksi. Sen kolmion- tai sydämenmuotoiset lehdet ovat 10 cm pitkät ja 2–6 cm leveät. Se voi talvehtia ruusukkeena. Keväällä puhkeavat valkeat kukat ovat halkaisijaltaan 8–15 mm ja tiiviinä kukintona. Terälehtiä on ristikukkaiskasvien tapaan neljä. Ruusukekalkkikämmekkä
Ruusukekalkkikämmekkä kasvaa 8–30 senttimetriä korkeaksi. Sen varsi on särmikäs ja ylhäältä violetinsävyinen. Sillä on 5–6 vihreää, täplätöntä varsilehteä. Ne ovat 3–6 cm pitkiä, ylimmät varsilehdet ovat lähes tuppimaisia. Ruusukekalkkikämmekän kukintona on lyhyt ja harsu tähkä, jossa on 4–14 kukkaa. Kukkien väri vaihtelee tummanpunaisesta vaalean purppuraan, harvoin valkoiseen. Kukan huuli on syvästi kolmiliuskainen. Gasellikotka
Gasellikotka on pituudeltaan 76–90 senttimetriä, painoltaan keskimäärin 5,2 kiloa ja sen siipiväli on 190–260 senttimetriä, joten se on varsin suurikokoinen lintu. Aikuisen linnun höyhenet ovat ruumiin yläosassa, rinnan yläosassa ja päässä tummanruskeat, alaosassa valkoiset ja mustaraidalliset. Naaras on yleensä koirasta suurempi ja raidallisempi. Nuoret yksilöt ovat päältä vaaleampia, eikä niillä ole mustia raitoja. Täysikasvuisen linnun väritys kehittyy seitsemän vuoden iässä. Cebunkukastaja
Cebunkukastaja on kooltaan noin 11–12 cm. Linnun pää ja siivet ovat väriltään mustat. Vatsa on valkoinen lukuun ottamatta pyrstön kellertävää tyveä. Etuselkä on karmiininpunainen ja muuttuu pyrstöä kohden keltaiseksi. Erityisesti pesimäaikainen koiras eroaa väritykseltään muista kukastajista. Cebunkukastajien äänet ovat kukastajille tyypillisiä sarjoja pehmeitä ja korkeita säveliä. Kukkia
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 230 miljoonaa kuutiometriä eli 0,23 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 5,2 metriä ja suurin syvyys on 35,6 metriä. Syvin kohta sijaitsee Leppänässä Harjunsalmen edustalla noin puolen kilometrin päässä Kauniskallion haudassa . Muita 30 metrin synänteitä löytyy kartan mukaan Ansiolahden ja Talaslahden edustalla, missä on 31 metriä syvää, ja Ansioniemen pohjoispuolella, missä on 30 metriä syvää. Haltianselällä on 24-metrinen syvänne, Rihanselällä 16-metrinen syvänne, Viitasaarenselällä kaksi 24-metristä, Äikkäänselällä 16-metrinen ja Läyliässä 16-metrinen syvänne. Eri järvenosien väliset salmet ovat melko matalat, minkä vuoksi syvänteiden vedet eivät vaihdu lämpötilakerrostumisen vuoksi muuten kuin syys- tai kevättäyskierron aikana. Juovahylje
Aikuinen juovahylje on 1,5–1,8 metriä pitkä ja painaa 90–150 kilogrammaa. Koiras on pohjaväriltään naarasta tummempi, tumman ruskea tai musta. Turkissa on neljä leveää valkoista juovaa: yksi rengas kaulan ympärillä, toinen ruumiin takaosan ympäri takaraajojen kohdalla, ja yksi laaja rengaskuvio kummallakin kyljellä. Naaras on vaaleamman ruskea tai harmaa ja valkoiset juovat eivät erotu yhtä hyvin kuin koiraalla. Kuutit ovat syntyessään täysin valkoisia ja vaihtavat turkkinsa viiden viikon ikäisinä. Okrat
Okran lisäksi tunnetuimpiin okrien suvun edustajiin kuuluu aibika , joka voi kasvaa lähes 2,5 metrin korkuiseksi. Sen varsia peittävät pienet, sukamaiset karvat. Lehdet ovat 3–7-sormisia ja jopa 45 senttimetriä pitkiä. Kukat ovat valkoisia – keltaisia ja niiden keskusta on purppuranpunainen. Kukat sijaitsevat yksittäin tai pienissä tertuissa. Kota kasvaa noin 8 senttimetriä pitkäksi. Kurpitsa
Kurpitsakasvi voi olla 10 metriä pitkä. Se on yksivuotinen kurkun ja melonin sukulaiskasvi. Kurpitsan hedelmä on 30–80 senttimetriä pitkä, yleensä pallomainen, mutta esimerkiksi monilla kesäkurpitsalajikkeilla se pitkänomainen. Hedelmä voi olla lajikkeesta riippuen monen värinen. Maailman suurimman kurpitsan massa on 911 kg. Aasianuikkukana
Aasianuikkukana kasvaa noin 53 senttiä pitkäksi. Sen räpyläliuskat ovat keltaiset, mutta muuten jalat ovat kirkkaanvihreät. Päälaki, naama ja kurkku ovat mustat, ja naaralla kurkun reunat ja keskusta ovat valkoiset. Koiraalla on valkoista vain kurkun reunoilla. Kuningaseukalyptus
Kuppimainen tai vastakartiomainen hedelmä on 5–8 millimetriä pitkä ja 4–7 millimetriä leveä. Se muodostuu kukkapohjuksesta ja hieman koverasta sikiäimestä, jonka pinnalla on kolme aukkoa. Siemenet ovat ruskeita, 1,5–3 millimetriä pitkiä ja muodoltaan särmäkartiomaisia. Kuningaseukalyptus on yksi harvoista eukalyptuslajeista, jotka eivät muodosta juuripahkaa. Tämän vuoksi se ei kasvata juurivesoja ja kykenee lisääntymään ainoastaan siementen avulla. Kukkia
Järven rantaviivan pituus on 284 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 112 kilometriä. Rannat ovat pääosin metsämaata, mutta siellä täällä ulottuvat rannoille peltomaat. Asutus on haja-asutusta, jonka välissä on paljon vapaa-ajan asuntoja. Myös monella suuremmalla saarella on runsaasti vapaa-ajan asuntoja. Kiinteästi asuttuja saaria ovat vain Isosaari ja Evinsalo, jonne tulee myös tiet. Ainoa rantaan ulottuva taajama on Luopioisten kirkonkylä, jonka taajama-alue on levittäytynyt Rihanselällä koko sen länsirantaan. Järvellä on useampikin kylä tai kulmakunta. Luopioisten vastarannalla sijaitsee Niemikunta, Äikkäänselän pohjoisrannalla Rantakulma, lahdenpohjukassa Kortteenpohja, Syynisaarenselän itärannalla Ruljankylä, Leppänän itäpäässä Padankoski, Kipparinlahdella Kuohijoki, Kukkianvirran lähellä Puutikkala, Haltianselällä Haltia ja sen eteläpuolella Holja. Luopioisten kautta kulkee Pälkäneeltä Rautajärvelle seututie 322 ja se seuraa järven luoteisrantoja. Holjassa siitä haarautuu etelään yhdystie 3222, joka Puutikkalan jälkeen haarautuu Hauhon Sappeessa eli Vihavuodessa koilliseen Kuohijoelle ja Padankoskelle vieväksi yhdystieksi 3201. Padankosken jälkeen rantoja seuraavat enää pienet kylätiet, jotka kiertävät Ruljankylän ja Kortteenpohjan kautta Rantakulmalle ja Luopioisiin. Järvi kuuluu pääasiassa Pälkäneeseen, mutta etelässä Kukkianvirta on jaettu Pälkäneen ja Hämeenlinnan kesken ja Mämminselän itäpuolisko ja Majaanlahti kuuluvat Hämeenlinnalle. Agrostis rossiae
"A. rossiae" kasvaa 5–15 senttimetriä pitkäksi, ja sen 1,2–5 senttimetriä pitkät ja 0,5–2 millimetriä leveät lehdet kasvavat varren alaosassa. Varren päässä on 2–6 senttimetriä pitkä röyhy, jossa kasvaa tiheästi tähkylöitä. Pienet kukat ovat muodostuneet 1,5 millimetriä pitkästä vihneettömästä kaleesta ja surkastuneesta helpeestä. Kasville on tyypillistä, että sen pienet kukat eivät aukea missään vaiheessa kokonaan. Ne ovat jo esillä helmi-maaliskuussa, mutta siemeniä kasvi ei tuota vielä silloin. Kasvi alkaa kuivua jo varhain kesällä, kun sitä lämmittää sekä maaperän lämpö että aurinko, ja jo heinäkuussa eläviä yksilöitä on jo vaikea löytää. Kukri
Terä on tyypillisesti 3–10 cm leveä ja 30–38 cm pitkä, vaikka muunnelmia esiintyy. Suuremmat ja vähemmän käytännölliset seremonioihin valmistetut veitset voivat olla jopa 70 cm pitkiä. Terän taittokulma on noin 20° astetta tai enemmän, sillä on paksu hamara ja yksi leikkaava terä; tämän ansiosta terän isku osuu iskukohtaan kohtisuoraan, mikä lisää huomattavasti iskun tehokkuutta. Kukri on suhteellisen painava, jopa 900 grammaa, mutta se on niin hyvin tasapainotettu pystysuunnassa, että sen sanotaan pysyvän pystyssä vaivatta yhden sormen varassa. Lännenkylmänkukka
Monivuotinen lännenkylmänkukka on heikosti mätästävä ja kasvaa kukkimisaikana 10–20 senttimetriä korkeaksi. Aluslehdet kasvavat kukinnan aikana ja lakastuvat syksyllä. Kohenevien lehtien ruoti on 3–15 cm pitkä. Lehtilapa on jopa yli 10 cm leveä ja kerrotusti pariliuskainen. Liuskat ovat hyvin kapeita. Varsilehdet kasvavat varren tyvestä yhdiskasvuisena suorana kiehkurana. Kooltaan ne ovat 2–5 cm pitkiä, valkokarvaisia ja liuskat ovat kärkiosistaan niukkaliuskaisia. Yksittäinen kukka on tavallisesti alla 10 cm:n pituisen kukkaperän päässä, mutta hedelmävaiheessa kukkaperä kasvaa jopa 25 cm pitkäksi. Kukan kehä on teriömäinen ja siinä on kuusi kehälehteä. Kehälehdet ovat 1,5–4 cm pitkiä, kaikki saman levyisiä ja väriltään sinisiä tai violetinsinisiä. Kehälehtien ulkopinta on valkokarvainen. Lännenkylmäkukka kukkii aikaisin keväällä. Hedelmistö koostuu noin 3 mm pitkistä pähkylöistä, joilla on 2–5 cm pitkä ota. Muiden kylmänkukkalajien tapaan myös lännenkylmänkukka on myrkyllinen kasvi. Törmäkukka
Törmäkukka on monivuotinen kasvi, ja se kasvaa rypäissä, jotka ovat noin 0,6 metriä korkeita ja noin 0,9 metriä leveitä. Tulivilkuttaja
Tulivilkuttaja kasvaa enintään 9 cm pitkäksi. Sen vartalossa on ruskeanoranssilla pohjalla kahdeksan ohutta sinistä vaakaraitaa. Evät ovat leveät, ja niissä on neonsininen reuna. Kutuajan lähestyessä koiraan värit kirkastuvat, evät levenevät ja muuttuvat kirkkaanpunaisiksi. Humala
Humala on kaksikotinen kasvi, joten sen hede- ja emikukinnot ovat eri yksilöissä. Kukinnot ovat lehtihankaisia. Perälliset hedekukat ovat jopa yli 10 cm pitkiä, monihaaraisia ja harsuja. Kehälehtiä ja heteitä on viisi kappaletta. Kukinnan jälkeen hedekukat kuihtuvat. Perättömiä emikukkia on runsaasti. Ne ovat rakenteeltaan tiiviitä ja luotteja niissä on kaksi kappaletta. Kukinnan jälkeen emikukkien tukisuomut suurenevat 2–3 cm pitkiksi käpymäisiksi "humaliksi", jotka ovat voimakastuoksuisia ja väriltään kellanvihreitä. Suomessa humala kukkii heinä-elokuussa. Hedelmä on pähkylä. Laji kuitenkin tekee siemeniä erittäin harvoin ja leviää pääasiassa syvälle maahan tunkeutuvan ja laajalle leviävän juurakon avulla. Kurnuliejukana
Linnun pituus on 22–25 cm. Värikäs lintu: pää ja alapuoli siniset, selkäpuoli ja siivet vihreät, koivet, silmät ja nokka punaiset. Nuori lintu on ruskeankirjava. Ruskamittari
Koiras on keltainen, jokseenkin kookas mutta hento perhonen. Etusiipien pohjaväri on lämpimän keltainen ja ruskehtavien pisteiden kirjomat. Siipien poikki kulkee kaksi suoraa, ruskeaa, vaihtelevasti erottuvaa poikkiviirua, joista ulompi tekee siiven etureunan puolella jyrkän porrasmaisen mutkan ulospäin. Ulomman poikkiviirun ja siiven ulkoreunan välissä on rivi epämääräisiä täpliä, jotka värimuodolla "f. fasciata" muodostavat yhtenäisen ruskean vyön. Siiven ulkoreuna on kaareva. Takasiivet ovat kellertävän valkoiset ja niissä erottuu kahden ruskean poikkiviirun lisäksi keskitäplä. Perhonen lepää leveässä, kolmiomaisessa asennossa. Siipiväli on 33–42 mm. Valkokulmakutoja
Kooltaan valkokulmakutoja on noin 17 cm. Selästään ja päästään laji on väriltään ruskea. Päässä on selkeä valkoinen silmäkulmajuova. Ruskeissa siivissä on valkoisia juovia. Rinta ja vatsa ovat linnulla valkoiset. Ulkonäöltään koiras- ja naarasvalkokulmakutojat muistuttavat toisiaan, mutta koiraan nokka on väriltään musta ja naaraalla se on kellertävän vaalea. Nuoret yksilöt muistuttavat aikuisia ja niiden nokka on vaaleanpunertava. Karvaskurkku
Karvaskurkku on ruohovartinen köynnös, joka kiipeää tukea saadessaan imukärhillään 2-4 metrin korkeuteen. Sen lehdet ovat sormiliuskaiset, kukat oranssinsävyiset.
Lehdissä on 5-7 liuskaa, ja niiden koko on 4-10 x 7-12 cm. Lehdet ovat ylä- ja alapinnaltaan harvahkon karvoituksen peitossa. Varsi jää alle kaksi senttimetriä paksuksi. Sekä lehdistä että varsista tulee murskattaessa pistävä haju. Viidakkokissa
Viidakkokissan pituus on täysikasvuisena noin 50–94 cm ja sen hännän pituus on 23–31 cm. Täysikasvuinen yksilö painaa 4–16 kg. Lajin turkki on väriltään hiekanvärinen tai ruskehtavan harmaa ja sen kuviointi on epäselvä. Lyhyehkössä hännässä on tummia renkaita. Norjanluikka
Norjanluikan ilmaversot ovat millimetrinpaksuisia ja kasvavat noin 10 cm korkeiksi. Norjanluikan kukintona on varren päässä sijaitseva yksittäinen tähkä, joka on yli 4 mm pitkä. Tähkän kaksi alinta suojuslehteä ovat pituudeltaan alle puolet koko tähkän pituudesta. Tähkä on monikukkainen ja sen kaikki kukat ovat kaksineuvoisia ja tuulipölytteisiä. Norjanluikka kukkii kesä–heinäkuussa. Norjanluikka lisääntyy sekä kasvullisesti että siementen kautta. Pikkuluikka
Pikkuluikan varret ovat noin viisi senttimetriä korkeita, velttoja, ohuita ja vaaleanvihreitä. Varret kasvavat pieninä, ruusukemaisina ryhminä. Pikkuluikka muodostaa juurakostaan kapeita rönsyjä, joiden kärkiin muodostuu valkoisia talvehtimissilmuja. Pikkuluikan kukintona on varren päässä oleva yksittäinen tähkä, joka on lähestulkoon surkastunut. Tähkä on noin pari millimetriä pitkä ja siinä on muutamia kukkia. Tähkäsuomut ovat munanmuotoisia sekä vaaleanvihreitä ja alimmat niistä ovat pituudeltaan ainakin puolet koko tähkän pituudesta. Kukat ovat kolmiluottisia. Pikkuluikan hedelmä on kolmikulmainen, vaaleankullanruskea ja kiiltävä pähkylä. Hoikkavilla
Kukinto on varren latvassa, yleensä 3-tähkäinen, tähkäperät jopa 3 cm pitkät ja karheita. Tähkät ovat pienehköjä ja kapeahkon kartiomaisia. Kaksineuvoiset, tuulipölytteiset kukat ovat tähkäsuomujen hangoissa, ne ovat 5 mm pitkiä, monisuonisia, ruskehtavia tai tummia eikä niissä ole kalvolaitaa. Heteitä on kolme, emissä kolme luottia. Kukassa on yli kymmenen karvoiksi pitenevää kehäsukasta, sukaset lopulta noin 2 cm pitkät ja valkoisia. Kukkii kesä-henäkuussa. Toukokukka
Yksivuotinen toukokukka kasvaa 25–60 cm korkeaksi. Koko kasvi on kalju. Sinivihreät, vastakkain olevat lehdet vaihtelevat muodoltaan suikeista puikeisiin ja ne ovat hertta- ja yhdistyvisiä. Pituudeltaan lehdet ovat 4–7 cm. Kukinto on harsu, monikukkainen kaksihaarainen viuhko. Kukan verhiö on ulkoverhiötön, pullea ja viisisärmäinen, särmät ovat siipipalteisia. Kukan teriö on 15–25 mm leveä, väriltään vaalean- tai tummanpunainen ja lisäteriötön. Emin vartaloita on kaksi. Suomessa toukokukka kukkii heinä-elokuussa. Hedelmä on neliliuskaisesti aukeava kota. Linaria hellenica
"Linaria hellenica" on yksivuotinen kasvi eli se kasvaa joka vuosi siemenestä. Kasvin siemenet ovat 0,5–0,75 millimetriä paksuja ja väriltään mustanharmaita. Kasvin lehdet ovat pitkänomaisia ja litteitä, ja kooltaan 15–37 × 1–2,5 mm. Kasvin kukinnossa on 10–20 kukkaa. Suojuslehdet ovat pitkänomaisia ja pituudeltaan 3–8,5 mm. Kukkaperän pituus kukassa on 4,5–6,5 mm ja hedelmässä puolestaan 7–14 mm. Teriö on väriltään keltainen ja pituus on 14–15 mm. Kodan pituus on 5–6 × 4–4,5 mm. Kota on muodoltaan pitkänomainen. "Linaria hellenica" -kasvin varret ovat noin 50 senttimetriä pitkiä ja pystyjä. Jättikurpitsa
Jättikurpitsa on maassa kiemurteleva köynnös, joka kasvaa viisi metriä pitkäksi varsin nopeasti. Sen kukat ovat yksineuvoisia, mutta samassa yksilössä on sekä hede- että emikukkia. Hyönteiset hoitavat pölytyksen, ja saman yksilön eri kukat voivat pölyttää toisensa. Kukat ovat keltaisia, ja niiden viisi terälehteä ovat kasvaneet kiinni toisiinsa tötteröksi. Heteitä on kolme. Lehdet ovat yksinkertaiset (eivät siis koostu lehdyköistä) ja voivat olla ehjä- tai lovilaitaiset.
Jättikurpitsa on alkujaan kotoisin Etelä-Amerikasta, mutta se on levinnyt ihmisen mukana lähes kaikkialle maailmaan. Se leviää toisinaan luontoon viljelykarkulaisena. Mustakurkkurautiainen
Mustakurkkurautianen on 13,5–14 cm pituinen eli rautiaisen kokoinen. Myös olemukseltaan se muistuttaa rautiaista. Kesäpuvussa erottuvat selvästi musta kurkku ja poski, jotka syyspuvussa osittain peittyvät vaaleampien höyhentenkärkien alle. Selvästi havaittava valkoinen tai vaalea silmäkulmajuova. Alapuolelta se on vaaleampi kuin rautiainen. Sukupuolet ovat samannäköisiä. Okra
Okra kasvaa noin 1,8 metriä korkeaksi. Sen kukat ovat keltaisia, mutta keskusta on punainen. Okra vaatii pitkän ja kuuman kesän menestyäkseen, joten Suomessa sitä ei voi viljellä. Punkit
Punkit on monimuotoinen eläinryhmä. Niiden ruumis vaihtelee pehmeistä pitkulaisista tai pyöreistä kovakuorisiin hämähäkkimäisiin lajeihin. Toiset lajeista on litteitä, kun taas toiset lajit saavat omalaatuisia muotoja, kun ne täyttyvät ruoasta tai ovat täynnä munia. Pienimmät punkit ovat vain 0,1 millimetrin pituisia, kun taas suurimmat voivat kasvaa yli 30 millimetriä pitkiksi. Hydra (kuu)
Hydran kokoa ei ole vielä tarkasti mitattu, mutta sen halkaisijan arvellaan olevan noin 44—130 kilometriä. Kappaleen kirkkaus on lähes sama kuin Nixin, mutta kirkkausvaihteluiden eroksi on havaittu jopa 25 %. Tämän vuoksi Hydran uskottiin aluksi olleen kappaleista suurempi. Kirkkauserot johtunevat pinnanmuodoista. Hydra vaikuttaa olevan spektrisesti jopa neutraalimpi kuin Kharon, Pluton ja Nixin ollessa punaisempia. Punainen ja harmaa ovat yleisiä värejä Kuiperin vyöhykkeen taivaankappaleilla. Pluton ja sen kiertolaisten värejä on kuitenkin hankala selittää törmäysteorian avulla. Kukkarokivi
Kukkarokivi on Turussa Ruissalon luoteisrannan läheisyydessä sijaitseva Suomen suurin selvästi näkyvissä oleva siirtolohkare. Se on 27 metriä pitkä ja 17 metriä korkea kohoten 12 metriä merenpinnan yläpuolelle. Se on tunnettu nähtävyys ja rauhoitettu luonnonmuistomerkkinä vuonna 1965. Vuonna 2006 Kukkarokivi rauhoitettiin lisäksi luonnonsuojelualueeksi lintujen pesimäluotona. Kuroli
Linnun pituus on noin 42–50 cm. Koiras ja naaras ovat eri värisiä. Koiras on alapuolelta ja päästä sametinharmaa. Selkä, pyrstö ja siipien yläpinta ovat tumman metallinvihreät. Silmäkulmajuova on tumma. Naaras ja nuori lintu ovat tummanruskeita vaaleanruskein täplin. Yleisimmät äänet ovat vihellyksiä. Kalliosara
Kalliosaran kukinto on 8–15 millimetriä pitkä tähkä. Kasvi on kaksineuvoinen, ja hedekukat ovat tähkän kärjessä ja emikukkia on 3–8. Hedekukassa on kolme hedettä ja emikukassa kolme luottia, joita ympäröi pullakko. Pulakot ovat 2,5–4 millimetriä pitkiä, typäkän munanmuotoisia, pystyjä, kaljuja ja kellanruskeita. Kalliosara on tuulipölytteinen, ja sen hedelmä on pullakon sisällä kypsyvä pähkylä. Viherharakka
Viherharakka on nimensä mukaisesti suurimmaksi osaksi vihreä. Siivet ovat punaruskeat, päässä on tumma raita. Nokka, jalat ja silmänympärys ovat punaiset. Viherharakka kasvaa 37-39 senttimetrin pituiseksi ja noin 120 gramman painoiseksi. Mustakulmatikka
Linnun pituus on 19–22 cm. Sen selkäpuoli on tumma ja valkoraitainen. Alapuoli, kaula ja naama ovat vaaleat, kurkussa ja silmäkulmalla on musta juova. Päälaella on punaista ja oranssia. Lyhtykoiso
Täysikasvuisen kasvin korkeus on noin 50–80 cm, ja sen kierteiseen asentoon kasvavat lehdet ovat 6–12 cm pitkiä ja 4–9 cm leveitä. Lyhtykoison kukka on väriltään valkoinen ja halkaisijaltaan 10–15 mm. Kukasta kehittyvän hedelmän ympärille kasvaa 4–5 cm pitkä ja leveä hatara oranssinpunainen verhiö. Rantakukka
Monivuotinen rantakukka kasvaa 40–120 cm korkeaksi. Kasvin varsi on pysty, nelisärmäinen ja tavallisesti hienon karvan peitossa. Ruodittomat lehdet ovat varressa vastakkain, säteittäisesti tai kierteisesti. Muodoltaan ne ovat kapeanpuikeita, hertta- tai pyöreätyvisiä ja 4–10 cm pitkiä. Purppuranpunaiset kukkatähkät lähtevät lehtihangoista, ja ne voivat kasvaa jopa 40 cm pitkiksi. Rantakukka kukkii Suomessa heinä-elokuussa. Siemenet ovat tummia, ja ne leviävät joko veden mukana tai jään pinnalla. Viherviirikaija
Viherviirikaija on noin 29 cm pitkä. Kuten kaikilla viirikaijoilla, on silläkin pidentyneet keskimmäiset pyrstösulat, joiden päässä on ikään kuin lusikka tai lasta. Sen höyhenpuku on vihreä, tummempi selkäpuolelta ja siipien yläpeitinhöyhenistä. Pidentyneet pyrstösulat ovat mustat ja sinikiiltoiset. Sukupuolet ovat muuten samannäköisiä mutta naaras on kauttaltaan tummemman vihreä. Nokka on vaalean siniharmaa, iiris tummanruskea ja jalat siniharmaat. Nuori lintu muistuttaa aikuista mutta siltä puuttuvat pyrstösulkien "lusikat". Kuikka
Kuikan elinympäristöä ovat sekä selkävedet että karut järvet. Laji on sopeutunut lähes täysin vesielämään. Maalle kuikka nousee vain pesimään. Lentoon päästäkseen kuikka tarvitsee 50–200 metrin pituisen vesialueen ja lisäksi noustakseen järveä reunustavien puiden yläpuolelle lähes kilometrin pituisen avoimen maaston. Nuottaruoho
Nuottaruohon 30–70 cm pitkä varsi pysyy enimmäkseen veden alla, mutta kukinto nousee veden pinnalle. Kukinnolla ei kuitenkaan ole juuri merkitystä, sillä pölytys tapahtuu kukan sisässä jo ennen sen aukeamista. Varren tyvessä on kapeiden jäykkien kaarevien lehtien muodostama lehtiruusuke. Kukka on valkoinen tai vaaleansininen, kellomainen. Oka-annoona
Suuret kukat ovat paksuilla varsilla kiinni oksissa. Kehälehtiä on kuusi kahdessa kerroksessa, kolme ulompaa ovat suurempia kuin sisemmät. Emejä on useita. Kukat ovat avoinna vain öisin, pölyttäjinä toimivat kovakuoriaiset. Syötävä hedelmä on yleensä 20–30 cm pitkä, joskus jopa 40 cm pitkä, lähes 20 cm leveä ja painaa yleensä noin 1,5–2 kg, mutta se voi painaa jopa 7 kg. Hedelmä on rakenteeltaan kerranaishedelmä, joka koostuu kukan useiden emien sisältämistä useista erillisistä siemenaiheista varren ympärillä. Ukkomansikka
Ukkomansikka kasvaa 15–35 senttimetriä korkeaksi. Se tekee niukasti melko paksuja rönsyjä. Lehdet muodostuvat kolmesta ruodittomasta lehdykästä. Lehdykät ovat 5–10 cm pitkiä, päältä himmeän vaaleanvihreitä, usein ryppyisiä ja molemmin puolin karvaisia. Myös pitkähköt lehtiruodit ovat karvaisia. Ukkomansikan kukat ovat lehtiä pidemmän kukintovarren latvassa. Ne ovat yksineuvoisia eli joko hede- tai emikukkia, ja kasvi on kaksikotinen, eli yhdessä yksilössä on vain jompiakumpia kukkia. Kukka on 2–3 cm leveä, sen valkoiset terälehdet ovat noin yhden senttimetrin pitkiä. Ukkomansikan niin sanottu marja eli turvonnut kukkapohjus on kooltaan 1–2 cm, verenpunainen ja pähkylätön. Marjoja ei kehity yhden sukupuolen kasvustoissa. Kukkahämähäkki
Kukkahämähäkin naaras on kookas, 9–11 mm pitkä. Koiras huomattavasti pienempi, vain 3–4 mm:n pituinen. Naaras on lähes yksivärinen, vain takaruumiin sivuilla saattaa olla punaiset juovat tai täplät. Erikoisena piirteenä aikuinen naaras kykenee vaihtamaan väriään keltaisesta valkoiseen ympäristönsä mukaan. Myös vihertävänsävyisiä yksilöitä tavataan ja nuoret kukkahämähäkit ovat vihreitä. Hämähäkin värin vaihtumiseen kuluu pari vuorokautta. Koiraan eturuumis ja etummaiset raajat ovat laajalti tummanruskeat ja takaruumiin selkäpuolella on kaksi punaruskeaa pitkittäisjuovaa. Muilta osin koiras on kellertävä tai valkoinen. Kaksi etummaista raajaparia ovat huomattavasti taaempia raajoja pitemmät ja väijyvä hämähäkki pitää niitä leveälti ojennettuna ruumiin sivuilla. Kukkia
Järven läntisen järvenosan eteläpää, jota kutsutaan Mämminseläksi, on melko saaretonta ja avointa verrattuna muihin järvenosiin. Selän lounaispuolella sijaitsee suuri Isosaari, jonka ympäristö on saarien takia sokkeloista vesialuetta ja joka on siksi suojassa järvenselän tuulilta. Isosaaren kaakkoispuolella sijaitsee kaksi lahtea. Majaanlahti on 1,7 kilometriä pitkä ja Talvitiensuunlahti on 750 metriä pitkä. Järven Kukkianvirran lasku-uoma sijaitsee Talvitiensuunlahden eteläpäässä. Mämminselän pohjoispuolella ja suuren Evinsalon länsipuolella aukeaa laaja ja runsaslukuinen saaristo. Se on 6,7 kilometriä pitkä ja 2,9 kilometriä leveä. Järvenosalla on kolme maininnan arvoista lahtea. Evinsalosta pohjoiseen työntyy kaksikilometrinen Mustilahti, joka on perältään melko kapea. Lännempänä edellisen lahden rinnalle pohjoiseen työntyy Rajalansaaren ohi Rihanselkä, joka on 2,2 kilometriä pitkä ja 1,3 kilometriä leveä. Järvialueen etelärannalla sijaitsee Ansiolahti, joka on 1,1 kilometriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvi jatkuu vielä läntisen järvenosan länsipäässä kohti pohjoista, missä 1,5 kilometriä pitkän Holjansalmen pohjoispäässä avautuu Haltianselkä. Haltianselkä on järvenosana 3,6 kilometriä pitkä ja 2,2 kilometriä leveä, mutta avoimena järvenselkänä se on tätä pienempi. Kuha
Kuha on arvostetuimpia ja arvokkaimpia Suomessa esiintyvistä kaloista. Sen kilohinta on viime vuosina ollut korkein ankeriasta lukuun ottamatta. Kalastustilaston mukaan kuhan kokonaissaalis Suomessa vuonna 2009 oli noin 2,8 miljoonaa kiloa, josta suurin osa vapaa-ajankalastajien pyytämää. Ammattikalastuksen osuus oli vain 15 % (420 000 kiloa), ja tästä kolme neljännestä pyydettiin Itämerestä. Vapaa-ajankalastus taas tapahtui pääosin sisävesillä (77 % saaliista, 1,9 miljoonaa kiloa). Kuha on vetouistelijan lempisaalista. Kalastusasetuksen määräämä pyyntimitta, arkikielessä alamitta, kuhalle on Suomessa 42 cm vuoden 2016 alusta alkaen. Eräille ammattikalastajaryhmille on kuitenkin säädetty hieman alempia pyyntimittoja. Yksittäiset kalastusalueet voivat nostaa alamittaa korkeammaksi kuin asetus määrää. Toisaalta taas esimerkiksi Ruotsin suurissa järvissä alin pyyntimitta on 45 cm, ja voimassa on muusta maasta poikkeava silmäkokorajoitus sekä kutuajan pyyntikielto. Kanuunankuulapuu
Kukinto on rakenteeltaan terttu. Näyttävät kukat ovat 5–6 senttimetriä leveitä, voimakkaan tuoksuvia ja muodoltaan tsygomorfisia. Sekä terä- että verholehtiä on kuusi. Terälehdet ovat yleensä yläpinnaltaan vaalean tai kirkkaan punaisia, alapinnaltaan punaisenkeltaisia. Hedelehdet muodostavat huppumaisen rakenteen kukan keskelle. Emin sikiäin on kuusionteloinen. Kasvin pölyttäjinä toimivat yleensä mehiläiset. Jaloritarinkukka
Kukintovarsia on usein kaksi. Ne ovat yleensä noin 46–51 senttimetriä pitkiä. Jokaisessa kukinnossa on 2–7 noin 15 senttimetriä leveää kukkaa. Kukka on muodoltaan kellomainen. Pinaattielämänlanka
Kukat kasvavat pienissä 1–3 kukan kukinnoissa. Kukintovarsi on 1,5–9 senttimetriä pitkä. Kukan kukkaperä on 1,5–5 cm pitkä, verholehdet noin 7–8 mm. Teriö on suppilomainen, 3,5–5 senttimetriä leveä, karvaton ja väriltään lähes valkoinen tai violetin vaaleanpunainen, keskeltä tummempi kuin reunoilta. Heteet ja emiö ovat teriötä lyhyempiä eivätkä työnny sen ulkopuolelle. Emin luotti on kaksihaarainen. Hedelmä on tyypiltään kota. Acanthocalycium
Kukat sijaitsevat lähellä kasvin kärkeä ja ovat pystyasentoisia. Ne ovat avoinna päiväsaikaan. Muodoltaan ne ovat suppilomaisia tai kellomaisia, väriltään vaaleanpunaisia tai valkoisia, pituudeltaan ja halkaisijaltaan enintään 4 cm. Kukkaperä ja pohjusmalja ovat villamaisten suomujen peittämät; suomujen kärjet piikkimäisiä. Hedelmä on pallomainen, pystysuunnassa avautuva, kova, halkaisijaltaan jopa 1 cm, ja siinä on pysyviä suomuja. Siemenet ovat ruskeita - mustia, soikeita, nystypintaisia, ja niissä on pieni syvennys (hilum eli siemenaiheen varren entinen kiinnittymiskohta). Sinipotkurikukka
Vahva ja nopeakasvuinen sinipotkurikukka kasvaa yli 10-metriseksi köynnökseksi. Varret ovat paksuja ja köysimäisiä. Lehdet ovat vastakkaisia ja jopa 25 cm pitkiä. Muodoltaan ne ovat soikeita, ehytlaitaisia ja pinnaltaan hiekkapaperimaisia. Lehtien väri vaihtelee syvänvihreästä harmaanvihreään. Tähdenmuotoiset kukat ovat 15–30 cm pitkinä, näyttävännäköisinä terttuina. Kukan verhiö on halkaisijaltaan 3–4 cm, verholehtiä on viisi. Verhiö on väriltään violetti, vaalean purppuranpunainen tai lähes puhtaansininen. Verhiön keskellä on lyhytikäinen, pieni syvänsininen tai purppuranvärinen kuppimainen teriö. Terälehdet putoavat varhain, mutta verholehdet säilyvät pitkään. Sinipotkurikukka kukkii monta kertaa vuodessa, sykleissä keväällä, kesällä ja syksyllä. Kasvin hedelmä on kaksikivinen luumarja, jota suojaa kovettunut verhiö. Erakkopuhkoja
Kooltaan erakkopuhkoja on noin 15 cm. Väritykseltään lintu on kokonaan kiiltävän musta, lukuun ottamatta sinertävän harmaata laikkua siivessä. Lajin nokka on pitkä, ylöspäin kaartunut ja koukkupäinen. Poikaset ovat väriltään harmaita. Erakkopuhkoja muistuttaa ulkonäöltään mustapuhkojaa ("Diglossa humeraalis"), jolta kuitenkin puuttuu siiven sinertävä laikku. Erakkopuhkoja on myös hieman kookkaampi kuin mustapuhkoja. Kukkia
Itäpuolisella järvenosalla Lehtisaarenselkä työntyy avonaisena kaakkoon, missä se kapenee Kipparinlahdeksi ja missä Kuohijoki laskee tähän lahteen. Lehtisaarenselältä aukeaa itään pieni Leppänän järvenselkä. Se sijaitsee kapean harjun takana ja sinne johtaa harjussa oleva aukko, jota kutsutaan Harjunsalmeksi. Kipparinlahdelta 6,2 kilometriä pohjoiseen Syyninsaarenselällä järvi haarautuu pohjoiseen ja luoteiseen haaraan. Pohjoinen haara on 2,5 kilometriä pitkä ja se päättyy Kortteenpohjaan. Luoteinen haara on vain 1,8 kilometriä pitkä Mustankuusenselkä, mutta se jatkuu puoli kilometriä pitkän mutta samalla kapean Lepsinsalmen kautta Äikkäänselkään. Äikkäänselkä on 2,8 kilometriä pitkä ja 2,0 kilometriä leveä. Sen pohjoispäässä järvi jatkuu vielä Pirunsalmen kautta Läyliään, joka on 2,1 kilometriä pitkä ja 1,2 kilometriä leveä järvenselkä. Täällä Rautajärvi laskee Kukkiaan ja sitä pidetään omana järvenään, vaikka molemmilla järvillä on sama vedenpinnan korkeus. Kruunuviherkaija
Linnun pituus on 23 cm ja sen höyhenpuku on pääosin vihreä, vatsapuolelta kellanvihertävä. Uloimpien käsisulkien ulkohöyty on sinivioletti, otsa on keltainen ja nokan yläpuolella sekä yläperän molemmin puolin olevat täplät ovat punaiset. Nokka on harmaa, iiris oranssinpunainen ja koivet ruskehtavan harmaat. Nuoren linnun iiris on vaaleanruskea. Laji liikkuu yksittäin, pareittain tai enintään viiden yksilön parvissa. Se ei juurikaan pelkää ihmisiä ja rauhallinen ihminen voi tarkkailla sitä muutaman metrin päästä. Kyläkutoja
Linnun pituus on 15-18 cm ja paino 31-45 g. Koiras on pääosin kirkkaankeltainen, sillä on musta pää ja kurkku, punainen silmä ja tukeva sinimusta nokka. Naaras on kellertävänruskea ja sen nokka on punertava. Orvokkikirva
Orvokkikirva on varsin pienikokoinen laji, jonka ruumiin pituus on vain 1,0–1,7 mm. Siivettömät yksilöt ovat kiiltäväpintaisia, litteitä, melko soikeita ja väriltään likaisen kellertävästä kellanvihreään. Selkäpuolella on pienistä pisteistä muodostuvia tummanvihreitä tai ruskeita poikkijuovia, jotka katkeavat keskeltä. Vaharauhasputket ovat melko pitkät ja takaruumiin kärjen cauda on terävän kolmiomainen.
Kromosomiluku 2n=12. Tellima
Tellima kasvaa 80 senttimetriä korkeaksi ja 30 cm leveäksi. Sillä on viisi- tai seitsenliuskaiset karvaiset lehdet, jotka muodostavat ruusukkeen. Kukintona on pystyn varren päähän kehittyvä terttu, jossa on harvasti 15–30 kappaletta vihertävänvalkoisia ja 9 millimetriä pitkiä kukkia. Cyperus articulatus
Lajilla on 1–5 tähkää, siinä on 5–7 laitakukkaa, jotka ovat 0,3–8 senttimetriä pitkiä. Suojuslehtiä on 2–4, ja ne ovat kolmiomaista tasasoukkiin. Tähkyläranka on pysyvä ja 0,4 millimetriä leveät pallet ovat läpinäkyviä ja valkeahkoja tai oljenkeltaisia. Tähkylöitä on 5–10 ja ne ovat 10–35 millimetriä pitkiä ja 1,1–2 millimetriä leveitä. Kukkien ponsit ovat 1,7–2,4 millimettiä pitkiä, ja niiden vartalo on 1,2–3,6 millimetriä pitkä ja luotti 1,7–6 millimetriä pitkä. Pähkylä 1,2–1,6 millimetriä pitkä ja 0,4–0,6 millimetriä leveä, ruskea, perällinen ja munan- tai luumunmuotoinen. Porkkana
Porkkana on kaksivuotinen kasvi, jonka varsi kasvaa 30–80 senttimetriä korkeaksi. Alalajeista ruokaporkkanan pääjuuri on mehevä ja väriltään useimmin oranssi. Villinä kasvavien porkkanoiden juuri on ohut ja valkoinen. Kukintona on pienikukkainen sarjakukinto. Porkkanan hedelmä on 2–4 millimetriä pitkä piikkinen tai koukkukarvainen lohkohedelmä. Rohtosammakonputki
Kukinto on rakenteeltaan sarja. Kukinnoissa on 3–4 kukkaa. Kukan ympärillä on tavallisesti kaksi kukan osittain peittävää 3–4 millimetriä pitkää, puikeaa suojuslehteä. Kukat ovat yleensä perättömiä. Teriö on valkoinen tai vaaleanpunainen. Hedelmä on pieni, 2,1–3 millimetriä pitkä ja 2,2–3,6 millimetriä leveä. Jukkapalmu
Luonnossa jukkapalmu voi kasvaa kymmenmetriseksi. Paksu ja haarautuva runko muistuttaa tyveltä norsun jalkaa. Lehdet ovat kiiltävän tai sinivihreitä ja kasvavat 50–100 cm pitkiksi ja 6–7 cm leveiksi. Kellomaiset kukat ovat tähkämäisenä, suurena huiskilona. Väriltään ne ovat valkoisia tai kermanvalkoisia. Keisarinelämänlanka
Keisarinelämänlangan varret voivat kasvaa 2–5-metrisiksi. Lehdet ovat muodoltaan herttamaisia, ja yli 10 cm halkaisijaltaan. Hyvissä olosuhteissa lehdistöstä tulee hyvin runsas. Kukat ovat suppilon muotoiset. Yksittäinen kukka kestää vain muutaman päivän, mutta kasvi tuottaa kierteisiä nuppuja niin paljon, että kukkia riittää pitkään. Villin muodon kukka vaihtaa väriä vanhetessaan: se on aamulla sininen ja illansuussa vaaleanpunainen. Kukan halkaisija on tyypillisesti 5-8 senttimetriä. Keisarinelämänlanka aukoo kukkiaan loppukesästä aamuyöllä. Keisarinelämänlangasta on jalostettu puna- ja sinikukkaisia lajikkeita, joissa on usein valkoisia raitoja. Kuparijakamari
Kuparijakamari kasvaa noin 23 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan laji on pitkäpyrstöinen ja myös nokka on pitkä. Kuparijakamarikoiraan otsa on väriltään kiiltävän sininen, muten pää, selkä ja siivet ovat kiiltävän vihreät. Pyrstö on muuta ruumista ruskeampi. Silmien ympärillä on keltaiset renkaat. Vatsa, alaperä ja pyrstön alaosa ovat koiraalla punaiset. Kuparijakamarinaaraan kurkku on punaruskea ja naaraalla ei ole sinistä otsassa. Naaraan vatsa ja pyrstön alaosa ovat punaruskeat. Suokukka
Suokukka kasvaa 20–30 cm korkeaksi. Talven yli säilyvät nahkeat lehdet ovat varressa kierteisesti. Lehden lapa on 1–4 cm pitkä, muodoltaan tasasoukka tai pitkulainen, suippokärkinen ja laidoiltaan taakäänteinen. Alta lehdet ovat väriltään harmaanvalkoisia. Vaaleanpunaiset, pitkäperäiset nuokkuvat kukat ovat nelittäin tai viisittäin haarojen kärjessä. Kukan teriö on viisiliuskainen, 5–8 mm pitkä ja ruukkumainen. Suokukka kukkii Suomessa kesäkuussa, Lapissa vasta heinäkuussa. Hedelmänä on kota. Suokukan maavarsisto ja juuristo on laaja, ja voi ulottua aina puolen metrin syvyyteen ja kasvaa kaksi metriä pitkäksi. Heinäkaura
Se on monivuotinen ja kasvaa löyhinä mättäinä puolesta puoleentoista metriä korkeaksi. Sillä on kalju korsi ja enintään senttimetrin leveät lehdet, joiden lapa on litteä, karhea ja osin karvainen. Heinäkauran röyhy on kapea ja 15 senttimetriä pitkä. Tähkylässä on yleensä kaksi kukkaa, joista toinen on kaksineuvoinen ja toinen hedekukka. Hedekukan ulkohelpeissä on näkyvät vihneet, tähkylän kaksineuvoisella kukalla on lyhyt tai puuttuva vihne. Puolukka
Puolukan kukinto nuokkuu verson latvassa. Kukat eli teriöt ovat valkoisia tai hieman vaaleanpunaisia ja muodoltaan kello- tai ruukkumaisia. Puolukka on sekä hyönteis- että itsepölytteinen. Heteissä ei ole sarvimaisia lisäkkeitä, vaan siitepöly varisee ulos ponnenpuoliskojen päissä olevista sarvimaisista pidentymistä. Kukkaperä on lyhyt ja nystykarvainen. Verhiö on kooltaan noin yhden millimetrin. Heteitä puolukalla on 4–8. Emin vartalo on pitkä. Ahokylmänkukka
Ahokylmänkukka on monivuotinen, heikosti mätästävä ruoho. Sen varsi on haaraton, karvainen ja 5–25 cm korkea. Kukan alapuolella on pieni lehtikiehkura, mutta muuten varsi on lehdetön. Itse kukka on kapean kellomainen, punertavan violetti ja alaspäin nuokkuva. Punakosmoskukka
Punakosmoskukka on pysty, tavallisesti haarovavartinen ja kasvaa 20–100 senttimetriä korkeaksi. Vastakkain sijaitsevien lehtien lapa on kahdesta kolmeen kertaan pariosainen ja hyvin kapealiuskainen. Mykeröt ovat neljästä yhdeksään senttimetriä leveitä. Laitakukkina on tavallisesti kahdeksan neuvotonta kielikukkaa, joiden kieli on leveä, hammaskärkinen ja yleensä tummanvioletti. Kehräkukat ovat keltaisia kaksineuvoisia torvikukkia. Iso-Kukkanen
Järven pinta-ala on 367 hehtaaria eli 3,7 neliökilometriä. Se on 5,2 kilometriä pitkä ja 2,3 kilometriä leveä. Järvi on kaksialtainen, joita yhdistää toisiinsa Karhunsillan alla virtaava salmi. Läntistä järviallasta kutsutaan Pikku-Kukkaseksi ja se on pitkulainen 2,8 kilometriä pitkä ja 1,1 kilometriä leveä. Se on itä-länsi-suuntainen järviallas, jonka puolivälissä on kapea Turpeensalmi ja jonka länsipäätä nimitetään Villähteen Kukkaseksi. Pikku-Kukkaseksi kutsutaan myös Turpeensalmen itäpuolista osaa järvialtaasta . Pikku-Kukkasella on koillisrannassa lähes sulkeutunut lahti Akalahti, joka on myös matala. Itäinen järviallas, jota kutsutaan myös Iso-Kukkaseksi , on myös muodoltaan pitkulainen, mutta se on pohjois-etelä-suuntainen. Se on 4,3 kilometriä pitkä ja 1,8 kilometriä leveä. Sen eteläpään halkaisee 650 metriä pitkä Hevosniemi kahdeksi lahdeksi ja järven pohjoispäässä on kaksi lahtea Rajasuonpohja ja Immilänhaara. Järven ympäristö on pääasiassa alavaa maastoa, mutta monissa kohdissa rannat ovat jyrkkärinteisiä. Esimerkiksi Vilpistönmäen, Pohjattomankallion, Salmenmäkien ja Kertunmaan rannat ovat jyrkkiä. Lahden puoleisessa päässä sijaitsee kaksi korkeaa mäkeä Huhkaimenkallio ja Turpeenkorkea, jotka kohoavat 40–50 metriä järven yläpuolelle. Järven etelärannat kohoavat kauempana koko järven pituudelta Salpausselän päälle. Ruskojalohaukka
Linnun pituus on 41–51 cm ja paino keskimäärin 530 g. Sen höyhenpuku koostuu ruskean eri sävyistä ja eri alueiden lintujen väritys vaihtelee hyvin tummista vaaleisiin yksilöihin. Naaras on koirasta suurempi mutta puvultaan saman värinen. Lutukka
Lutukka kasvaa 5–20 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat kapeat, syvästi hammaslaitaiset. Kukat ovat pienet ja valkoiset. Terälehtiä on neljä. Kukinto on varren latvassa, ja yksittäisten kukkien paikalle kasvaa pian litteä, sydämenmuotoinen litu, joka on terävästä päästään ohuella varrella kiinni kasvin varressa. Kukkia
Kukkia eli Kukkiajärvi on Pirkanmaalla Pälkäneellä (entisessä Luopioisissa) ja Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa (entisellä Hauholla) sijaitseva järvi. Järvi on pinta-alaltaan Suomen 88. suurin järvi. Laulutasku
Linnun pituus on noin 16 cm ja siipien kärkiväli 25–29 cm. Keväinen juhlapukuinen koiras on selästä, kurkusta, naamasta, siivistä ja pyrstökärjestä musta, vatsasta ja rinnasta valkoinen, päälaelta ja niskasta harmaa, sekä ala- ja yläperästä ja pyrstön tyvestä oranssi. Naaras on enimmäkseen hiekanruskea, pyrstön kärkiosa on yhtenäisen musta. Tamminkainen
Tamminkainen on Euroopan kookkain kovakuoriainen. Kuoriainen on kauttaaltaan kiiltävä. Pää ja keskiruumis ovat mustat kun peitinsiivet ovat tummanruskeat. Koirasyksilöt on vaivatonta tunnistaa niiden suurista, hieman hirven sarvia muistuttavista yläleuoista. Koiraiden leukojen koko ja muoto vaihtelevat suuresti yksilöittäin. Naaraiden leuat ovat normaalit ja etummaisen raajaparin sääret ovat leventyneet. Koiraiden pituus leukoineen voi olla jopa 100 mm, kun naaraiden pituus vaihtelee 40–45 mm. 
Toukat muistuttavat suuresti muiden lehtisarvisten heimoon kuuluvien kuoriaislajien toukkia. Ne ovat paksuja, väriltään vaaleita ja c-kirjaimen muotoisia. Pää on punaruskea ja toukan etupäässä on kolme paria punaruskeita jalkoja. Kuusikarvajalka
Keskikokoinen yöperhonen, jonka naaraat ovat selvästi koirasta kookkaampia ja sävyltään vaaleampia. Siipien pohjaväri on harmaanruskea, naaraalla vaaleanharmaa ja etusiiven poikki kulkee selvästi kahdesta kolmeen mustan- tai tummanruskeaa poikkijuovaa, joista uloimmainen on selvästi mutkitteleva. Sen ja siiven ulkoreunan välissä on vaalea poikkijuova. Siiven ulkoreunan ripsissä vuorottelevat vaaleat ja tummat alueet. Takasiivet ovat harmaanruskeat ja niissä on himmeä, tumma keskitäplä. Siipiväli on naaraalla 47–56 mm, kun koiraat jäävät 38–45 mm kokoon.