Missä vapaudenpatsas valmistettiin?
Vapaudenpatsas (Mytilíni)
Vapaudenpatsas () on pronssipatsas, joka sijaitsee Mytilínin kaupungissa Lesboksen saarella Kreikassa. Patsas on pystytetty kaupungin satamaan.
Vapaudenpatsaan on veistänyt kreikkalainen kuvanveistäjä Grigórios Zevgólis, ja sen on suunnitellut Lesboksella syntynyt taidemaalari Geórgios Iakovídis. Patsas on saanut innoituksensa New Yorkin Vapaudenpatsaasta, mutta ei kuitenkaan ole sen suora kopio. Patsaan lahjoitti eräs Yhdysvalloissa pitkään työskennellyt lesboslainen palattuaan takaisin kotimaahansa. Patsas valettiin Saksassa vuonna 1922 ja pystytettiin Mytilíniin vuonna 1930. Vapaudenpatsas
Vapaudenpatsas (), varsinaiselta nimeltään Vapaus valaisee maailmaa (, ), on suuri naishahmoa esittävä patsas New Yorkin edustalla Liberty Islandin saarella. Patsas on Ranskan kansan lahja Yhdysvalloille juhlistamaan Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksesta 1776 alkanutta maiden välistä ystävyyssuhdetta. Monumenttia ehdotti ranskalainen Édouard de Laboulaye vuonna 1865, ja hän ja kuvanveistäjä Frédéric Auguste Bartholdi yhdessä suunnittelivat patsaan. Ranskalaiset tekivät itse patsaan kuparista, raudasta ja teräksestä ja vastasivat sen kokoamisesta Yhdysvalloissa, ja yhdysvaltalaiset tekivät jalustan. Vapaudenpatsas paljastettiin 28. lokakuuta 1886.
Vapaudensilta (Budapest)
Vapaudensilta on kolmijänteinen palkkisilta, ja sen ristikko on rakennettu art nouveau -tyyliin. Sen kummatkin pilarit on koristeltu Unkarin vaakunoilla ja turul-linnun patsailla. Sillalla on kaksi ajokaistaa ja raitiotie niiden välissä. Aleksanteri II (patsas, Helsinki)
Patsaasta tehtiin myöhemmin kaksi alkuperäisen kokoista kipsikopiota, joista toinen sijoitettiin Säätytalon pääportaikkoon ja toinen aikanaan Suomen eduskunnan istuntosaliin, ensin Helsingin vapaapalokunnan ja sitten Heimolan talon tiloihin. Patsas oli istuntosalissa puhemiehen korokkeen takana. Se oli tarkoitus siirtää myös uuteen eduskuntataloon, mutta sinne ei enää haluttu Venäjän vallan aikaista taideteosta. Niinpä eduskunnan "Laki"-veistos siirrettiin 1930 Presidentinlinnan valtiosaliin entisen hallitsijan valtaistuimen paikalle, jossa se tänäkin päivänä on. Kuljetuksen aikana Suomi-neidon pää jouduttiin sahaamaan irti. Vapaudenpatsas
Yhdysvaltain kongressi oli hyväksynyt vuonna 1877 patsaan lahjoituksen ja sijoituspaikan, ja maassa aloitettiin varainkeruu jalustan rakentamiselle. Varainkeruukomitean puheenjohtajaksi nimettiin senaattori William Maxwell Evarts. Komitea keräsi seitsemässä vuodessa 125 000 dollaria (nykyrahassa noin 2,7 miljoonaa). Toripolliisi
Patsaan on valmistanut kuvanveistäjä Kaarlo Mikkonen vuonna 1987. Sen mitat ovat 220 × 150 × 112 cm. Nimensä patsas on saanut torilla vuosina 1934–1979 toimineista kolmesta toripoliisista, jotka valvoivat alueen järjestystä. "Toripolliisi" rahoitettiin 1985 aloitetulla kansalaiskeräyksellä, jonka lisäksi myytiin postikortteja, pieniä kipsiveistoksia ja Antellin patsasaiheisia piparkakkuja. Patsas paljastettiin syyskuussa 1987. Mikkosen toinen julkinen veistos on vuonna 2001 paljastettu "Uusi aika" Kajaanissa. Vapaudenpatsas (Mytilíni)
Esikuvansa tavoin patsas esittää nuorta naista, joka pitää kohotetussa oikeassa kädessään soihtua ja katsoo merelle päin. Patsas on pystytetty marmoriselle jalustalle ja sen koko korkeus on 15 metriä. Patsas kunnioittaa Kreikan kansallissankareita ja sen juurelle lasketaan seppele aina Kreikan kansannousun muistopäivänä 25. maaliskuuta. Vapaudenpatsas (Tampere)
Muistomerkin ympäristöä remontoitiin vuonna 1997, jolloin Pirkankadun ja Kauppakadun välinen yhteys katkaistiin. Samalla veistosta ympäröivä aukio laajeni, ja sen pohjoispäähän sijoitettiin veden päällä pyörivä graniittipalloveistos. Vuonna 2017 aloitetun Tampereen raitiotien rakentamisen vuoksi muistomerkkiä tullaan todennäköisesti siirtämään 20 metriä pohjoisemmaksi, jolloin sen uudeksi sijaintipaikaksi Hämeenpuistossa tulee Pirkankadun ja Kauppakadun risteys. Samassa yhteydessä veistosta on myös tarkoitus korjata. Raitiotien valmistumisen myötä "Vapauden aukio" pienenee ja sen pohjoispäässä oleva graniittipallo siirretään pois muistomerkin tieltä. Maailman rauha (patsas)
Maailman rauha on Moskovan kaupungin Helsingin kaupungille lahjoittama pronssiveistos, jonka on veistänyt kuvanveistäjä Oleg Kirjuhin. Se sijaitsee Hakaniemenrannassa ja paljastettiin 14. tammikuuta 1990, kaksi kuukautta Berliinin muurin murtumisen jälkeen. Vastavuoroisesti Helsingin kaupunki lahjoitti Moskovan kaupungille kuvanveistäjä Antti Neuvosen veistoksen "Rauhan lapset". Vapaudenpatsas
Vuonna 1982 aloitettiin Vapaudenpatsaan kunnostusprojektin varainhankinta, jonka johtoon nimettiin Lee Iacocca. Kunnostusprojekti aloitettiin vuonna 1984 ja se saatiin valmiiksi patsaan satavuotisjuhliin 5. heinäkuuta 1986. Kunnostuksen yhteydessä patsaan soihtu vaihdettiin ja sen ulompi ristikkorakenne korvattiin ruostumattomasta teräksestä tehdyllä. Vetelin kirkko
Kirkon 27-äänikertaiset pneumaattiset pääurut on rakentanut Kangasalan Urkutehdas vuonna 1939. Samalta rakentamolta tilattiin myös 11-äänikertaiset kuoriurut, jotka valmistuivat vuonna 1979. Kirkkopihassa on lukuisia muistomerkkejä, muun muassa taiteilija Ilmari Wirkkalan suunnittelema Vapaussodan sankaripatsas. Aivan kirkkomaan aidan ulkopuolella Vetelinjokilaaksoa katselee Ilmari Wirkkalan pojan Tapion nuoruudentyönä syntynyt Raivaajapatsas. Kirkon ympärille on vasta valmistunut uusi luonnonkiviaita, joka tehtiin pääosin talkootyönä kesällä 2011. Marsalkka Mannerheimin ratsastajapatsas
Aimo Tukiaisen poika Heikki Tukiainen muisteli haastattelussaan, että alun perin teos suunniteltiin tehtäväksi Tukiaisten kotona Lauttasaarentiellä. Talosta purettiin yläkerroksen huoneita, jotta patsas olisi mahtunut ateljeehen. Mittakaavasuhteiden takia todettiin kuitenkin, että olisi parempi rakentaa ateljee, jossa teos saataisiin kuusi metriä korkealle jalustalle. Suurin osa teoksesta tehtiinkin paikassa, joka oli noin puolentoista kilometrin päässä Tukiaisten kotoa. Christ of the Ozarks
Christ of the Ozarks () on Jeesus-patsas Magnetic Mountain -vuoren huipulla Eureka Springsin kaupungissa Arkansas’n osavaltiossa Yhdysvalloissa. Nimi Ozark viittaa Ozarkvuoriin, joiden alueella patsas ja sen patsashankkeen alullepanijan Gerald Lyman Kenneth Smithin maatila sijaitsee. Patsas valmistui vuonna 1966. Patsas on 20 metriä korkea, ja sen on valmistanut Emmet Sullivan. Se on yksi Smithin perustamista "pyhistä hankkeista", jotka hän tarkoitti houkuttelemaan matkailijoita seudulle. Viron vapaussodan voitonpylväs
Viron vapaussodan voitonpylväs () sijaitsee Vapaudenaukiolla Harjumäellä Tallinnan kaupungissa Virossa. Sen suunnittelivat Rainer Sternfeld, Andri Laidre, Kadri Kiho ja Anto Savi. Kyseessä on pilari, jonka päässä on embleemi. Vapaudenpatsas
Vapaudenpatsas on ollut monessa elokuvassa näkyvässä osassa. Alfred Hitchcockin elokuvan "Viidennen kolonnan mies" (1942) loppukohtaus tapahtuu patsaan soihdun näköalatasanteella, josta sabotööri putoaa. Elokuvaa varten rakennettiin patsaan yläosan ja soihdun kopiot studioon. Elokuvan "Apinoiden planeetta" (1968) loppukohtauksessa päähenkilö ratsastaessaan meren rannalla lopulta löytää hiekkaan puolittain hautautuneen Vapaudenpatsaan. Elokuvassa "Remo – aseeton ja vaarallinen" (1985) patsas on kiedottu rakennustelineisiin kuvausten aikana tapahtuneen restauroinnin takia, ja elokuvan henkilöt seikkailevat niillä. Pietari Brahen patsaat
Pietari Brahen patsaat on omistettu kreivi, Suomen kenraalikuvernööri Pietari Brahelle. Neljästä patsaasta Suomessa ensimmäisenä valmistui vuonna 1888 Walter Runebergin veistämä pronssiveistos, joka on Raahessa. Sen kopio valmistui Turkuun samana vuonna. Grännassa, Ruotsissa on Börje Börjesonin tekemä Per Brahen rintakuva (1916). Lieksassa on Eva Ryynäsen (1953) ja Kajaanissa Yrjö Liipolan (1954) veistämät Pietari Brahen patsaat. Lisäksi Valtion taidemuseon kokoelmissa on Johannes Takasen veistämä "Pietari Brahe ja historian henki" vuodelta 1883. Frédéric Auguste Bartholdi
Frédéric Auguste Bartholdi (2. elokuuta 1834 Colmar – 4. lokakuuta 1904 Pariisi) oli ranskalainen kuvanveistäjä, joka käytti myös nimeä Amilcar Hasenfratz. Hänen tunnetuin työnsä on New Yorkin Vapaudenpatsas. Kerrotaan, että taiteilija ehdotti Suezin kanavan avajaisten kunniaksi patsasta, joka esittää soihtua pitelevää naista. Tämä idea kuitenkin hylättiin. Bartholdi suunnitteli myöhemmin Vapaudenpatsaan samankaltaiseksi kuin tämä aiempi malli oli, vaikka kuolemaansa saakka hän kielsi yhteyden näiden kahden välillä. 
Bartholdi opiskeli arkkitehtuuria ja maalausta. Egyptiin tehty matka sai hänet ymmärtämään suurikokoisten veistosten vaikutuksen ihmisiin, ja arkkitehtuuriopintojensa takia hän kykeni teknisesti toteuttamaan sellaisia. Vapaudenpatsaan lisäksi hänet tunnetaan Ranskan Belfortissa sijaitsevasta suuresta leijonapatsaasta. Vapaudenpatsas (Tampere)
Paljastustilaisuutta seurasi porvarillisten kaupunginvaltuutettujen tarjoama päivällinen Kauppaseuran talossa Laukontorilla. Kutsuttuina olivat patsaan suunnitelleet Viktor Jansson ja Wäinö Palmqvist, kuvanveistäjäliiton edustaja John Munsterhjelm sekä Tampereen valtauksen muistomitalin suunnitellut Emil Vikström, Evert Porila sen sijaan ei ollut päässyt paikalle. Puheita pitivät muun muassa ministeri Magnus Lavonius, arkkitehti Birger Federley, rehtorit Kaarlo Tiililä, K. V. Kaukovalta ja Toini Voipio sekä insinööri Sulo Heiniö. Päivä huipentui Pohjois-Hämeen suojeluskuntapiirin Lotta Svärd -yhdistyksen raatihuoneella järjestämään juhlailtamaan. Kahdeksalta illalla alkaneessa tilaisuudessa kuultiin muun muassa Oiva Talvitien musiikkiesityksiä ja näyttelijä Bertha Lindbergin runonlausuntaa. Vapaudenpatsas
Vapaudenpatsaan kasvojen mallin tai esikuvien henkilöllisyys ei ole koskaan selvinnyt. Mallin henkilöllisyyttä alettiin arvailla Ranskassa heti kasvojen paljastuksen jälkeen: Malliksi ehdotettiin vallankumouksessa kaatunutta nuorta naista, ompelukonetehtailija Isaac Merritt Singerin leskeä Isabella Eugenie Boyeria, Bartholdin vaimoa Jeannea, sekä Bartholdin äitiä Charlottea, jonka ilme valokuvien perusteella muistuttikin hiukan patsasta. Mahdollisesti Bartholdi käytti äitiään patsaan kasvomallina ja vaimoaan sen käsivarsien mallina. Vapaudenpatsas
Patsaan tukirakenteen suunnittelija Gustave Eiffel ei päässyt paikalle valvomaan patsaan pystyttämistä, sillä hän oli kiireinen Eiffel-tornin rakennustöiden kanssa Pariisissa. Työtä valvoivatkin hänen tarkkojen ohjeidensa mukaan Hunt ja Stone. Kesäpuisto
Erityistä viehätystä puistolle antoivat suihkulähteet, joita vuonna 1736 oli jo yli 50. Niitä varten Pietari I osti Englannista vuonna 1718 Venäjän ensimmäisen höyrykoneen, joka ei kuitenkaan osoittautunut riittävän tehokkaaksi. Seuraavana vuonna alettiin rakentaa Liihan kanavaa, joka johti Tuutarinjoen veden Fontankan itäpuolella sijaitseviin vesitorneihin. 1720-luvulla puistoon rakennettiin Mihail Zemtsovin suunnittelema, eläinaiheisin veistoksin koristettu viherlabyrintti. Italiasta ostettiin noin 200 marmoripatsasta, joista on säilynyt alle puolet. Niistä arvokkain, antiikin ajalta peräisin oleva Venuksen patsas on nykyisin Eremitaašin kokoelmissa. Suomen historiaan liittyy Venetsiasta vuonna 1726 tilattu Uudenkaupungin rauhan veistosryhmä (”Rauha ja runsaus”). Puistossa on myös Ruotsin kuningattaren Kristiinan rintakuva. Viron vapaussodan voitonpylväs
Pylvään työnimi veistoskilpailussa oli "Libertas". Sen pilari on 23,5 metriä korkea ja se koostuu 143 lasilaatasta. Pylvään huipulla on Viron Vapaudenristi. Muistomerkki paljastettiin 23. kesäkuuta 2009 Viron vapaussodassa 1918–1920 taistelleiden virolaisten muistoksi. Vapaudenpatsas
Vuonna 1883 alkoivat jalustan perustusten kaivaukset Bedloe’s Islandilla Charles P. Stonen johdolla. Jalustan ensimmäinen kivi laskettiin 5. elokuuta 1884. Työt kuitenkin keskeytettiin marraskuussa rahojen loputtua. Auguste Dumont
Dumontin tunnetuimpiin teoksiin kuuluu Vapauden henki -veistos, jossa vapautta edustava hahmo kohottaa soihdun ja pitää rikkinäisiä kahleita toisessa kädessään. Se on osa Heinäkuun vallankumouksen uhrien muistomerkkiä, jonka kuningas Ludvig Filip I tilasi vuonna 1830. Patsaan puoliokoinen kopio on Louvren taidemuseossa. Vapaudenpatsas
Vuonna 1984 Vapaudenpatsas liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon. Vapaudenpatsas
Paljastusseremonian lopussa oli jo hämärää, ja kun saarella olleet 3500 ihmistä alkoivat poistua laiturille, syntyi ryntäys, jossa ihmisiä loukkaantui. Loppuillasta New Yorkin osavaltion kauppakamari järjesti Manhattanilla suuret juhlat Bartholdin kunniaksi. Suomen Vapaudenpatsas
Lokakuussa 1936 Liipolan Matti Visannin suunnittelema talo Kauniaisissa oli valmis. Sen ateljeeosan ovet olivat viisi meträ korkeat ja korkeutta työhuoneella oli seitsemän metriä. Patsaalle tehtiin pyörivä jalusta, joten sitä saattoi työn kestäessä kääntää valaistuksen ja tarkastelun mukaan. Tukirungon vahvin osa oli viiden tuuman teräsputki. Patsas suurennettiin pienoismallista käyttäen apuna suurennuskonetta eli pantografia, joka oli tuolloin ainoa Suomessa. Kone nopeutti suurennustyötä kymmenkertaisesti verrattuna aikaisempiin menetelmiin. Vapaudenpatsas
Vaikka jalustan rakentaminen oli vuoden 1885 alussa vielä seisoksissa New Yorkissa, Bartholdi sulki Pariisissa seisseen patsaan yleisöltä ja alkoi purkaa sitä osiin lähetettäväksi New Yorkiin. Grön eld
Patsaan tilauksesta vastasi aikanaan vuokra-asunto-osuuskunta HSB:n Sven Wallander, joka sai idean siihen Norrköpingissä näkemästään "Prisma"-veistoksesta. Rahat teokseen tulivat HSB:n taiderahastosta sekä Uumajan kunnalta. Veistoksen on suunnitellut ruotsalainen Vicke Lindstrand. Se on yksi Uumajan kuuluisimmista taideteoksista, ja valmistuessaan vuonna 1970 se oli maailman suurin lasiveistos. Se sijaitsee Järnvägstorgetilla, Uumajan keskusrautatieaseman lähellä. Liberty Memorial
Liberty Memorial () on ensimmäisen maailmansodan aikana kuolleiden muistolle rakennettu muistomerkki Penn Valley Park -puistossa Kansas Cityn kaupungissa Missourin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Muistomerkin yhteydessä on ensimmäisen maailmansodan museo. Muistomerkkiä alettiin rakentaa vuonna 1921 ja se valmistui vuonna 1926. Muistomerkin suunnitteli yhdysvaltalainen arkkitehti Harold Van Buren Magonigle. Muistomerkki edustaa uusklassista arkkitehtuuria ja egyptiläistyylistä arkkitehtuuria. Vuonna 2006 muistomerkki pääsi National Historic Landmark -kohteeksi (NHL, ). Muistomerkki on valmistettu kasota-kalkkikivestä, indiana-kalkkikivestä ja graniitista. Vapaudenpatsas
Vapautta ja tasavaltalaisuutta juhlistavaa patsashanketta ei voinut aloittaa vielä 1860-luvulla Ranskan poliittisen tilanteen vuoksi. Bartholdi alkoi kuitenkin kerätä hankkeeseen ideoita sen ajan kuvanveistotaiteesta. Häneen ilmeisesti vaikutti ainakin Auguste Dumontin 1830-luvulla tekemä "Vapauden henki" -veistos, jossa vapautta edustava hahmo kohottaa soihdun ja pitää rikkinäisiä kahleita toisessa kädessään. Myös roomalaisesta taiteesta periytynyttä sädekruunua oli käytetty tuohon aikaan vapautta juhlistavissa veistoksissa ja mitaleissa. Lähi-idässä aikaisemmin matkustellut ja sieltä vaikutteita ottanut Bartholdi oli luonut jo 1860-luvun lopulla suunnitelman vastavalmistuneen Suezin kanavan suulle tehtävästä suuresta majakkaveistoksesta, jossa naishahmo kohottaa lyhtyä. Suunnitelmaa ei kuitenkaan toteutettu. Myöhemmin Bartholdi kiisti Suezin majakan ja Vapaudenpatsaan yhteyden. Edvin Hevonkoski
Valtaosa polun teoksista syntyi kymmenen ensimmäisen työskentelyvuoden aikana. Yli kaksikymmentä vuotta jatkuneen luomistyön tuloksena 1,3 kilometrin pituisen ulkoilureitin varrelle muodostui taideympäristö, johon kuuluu noin 150 veistoskokonaisuutta ja sotahistoriasta kertova korsukylä. Siihen kuuluu useita rakennuksia, kuten kahdenkymmenen hengen miehistökorsu, savusauna, juoksuhauta ja huoltokorsu "Töpinä" sekä "Vapaudenristin kappeli", joka valmistui Suomen itsenäisyyden 80-vuotispäivän kunniaksi vuonna 1997. Korsukylään kuuluu myös 50 hengen "Emma"-tupakahvila. Sota-ajan tunnelmaa tuovat aidot, rintamalla käytetyt tykit. Edvininpolun teokset ovat olleet tuhoutumisvaarassa 2000-luvulla. Osa puusta tehdyt patsaista on jo osin hajonnut. Talkoiden ansiosta suuri osa Edvininpolun teoksista on kuitenkin saatu säilytettyä. Vapaudenpatsas (Tampere)
Alkuperäisessä luonnoksessa kolmimetrinen patsas seisoi viiden metrin korkuisella jalustalla, mutta lopulta monumentista tuli lähes kolme metriä korkeampi. Oy Granit Ab:n toimittama jalusta valmistettiin Hangosta louhitusta graniitista, josta on myös tehty muun muassa Helsingin Senaatintorilla sijaitsevan "" jalusta. Vapaudenpatsas
Vuonna 2001 tapahtuneen kaksoistornien tuhon jälkeen Vapaudenpatsaan sisätilat suljettiin ja sitä korjattiin kestävämmäksi terrori-iskujen varalta. Patsaan jalusta avattiin uudelleen elokuussa 2004 ja patsaan kruunu heinäkuussa 2009. Vapaudenpatsas (Tampere)
Sisällissodan voittaneen valkoisen osapuolen pystyttämä muistomerkki on paljastamisestaan saakka herättänyt ristiriitaisia tunteita. Vasemmistoa on närkästyttänyt erityisesti se, että patsaan miekka on kohotettuna kohti Hämeenpuiston toisessa päässä sijaitsevaa Tampereen työväentaloa, ja veistosta on muutoinkin luonnehdittu symboliikaltaan poikkeuksellisen aggresiiviseksi. Suomen Vapaudenpatsas
Savimallin päälle valettiin kipsikerros, jonka jähmetyttyä kaivettiin savi pois sisältä. Muodostuneeseen muottiin valettiin kipsimassa ja se vahvistettiin raudoilla ja säkkikankaalla. Kun muotti oli hakattu pois, tuloksena oli savimallia vastaava kipsivalos. Jalustaleijonan ja kahden korkokuvan kipsimallit lähettiin Hämeenlinnaan, jossa eduskuntatalon kivityöt tehnyt Heinäsen kiviveistämö veisti ne graniittiin. Wäinö Aaltonen
Aaltosen ensimmäinen työhuone (”kellarinvintti”) oli hänen lapsuudenkotinsa piharakennuksessa. Turun Sanomien päätoimittajana ollut Pontus Artti tuki Aaltosta ja hankki tämän käyttöön Turusta pienen ateljeen. Muutettuaan Helsinkiin vuonna 1917 Aaltonen työskenteli myös Eemil Halosen ateljeessa Siltasaaressa ja ateljeissa Mikonkadulla ja Iso Roobertinkadulla. Savonlinnan vapaudenpatsas valmistui Kauniaisissa Felix Nylundin ateljeessa. Hangon vapaudenpatsas
Hangon vapaudenpatsas purettiin uudelleen vuonna 1946 valtioneuvoston pyynnöstä. Hangon kaupunki purki sen oma-aloitteisesti jo ennen kuin virallinen määräys sai lainvoiman, sillä valvontakomissio oli valittanut asiasta. Muistomerkin osat kuitenkin säilytettiin kaupungin varastossa ja vuonna 1958 käynnistettiin jälleen rahankeräys sen pystyttämiseksi kolmanteen kertaan. Kolmas paljastustilaisuus oli vuonna 1960 ilman juhlallisuuksia. Muistomerkin palautuksesta tehtiin eduskuntakysely, mutta hallitus ei nähnyt asiassa esteitä, sillä vieraita valtioita mahdollisesti loukkaavat tekstit ja kuva-aiheet oli nyt poistettu. Jääkäripatsas
Jääkäripatsas on Vaasanpuistikon päässä Vaasassa sijaitseva muistomerkki, joka on omistettu Suomen jääkäriliikkeelle. Patsaan on valanut ja suunnitellut entinen jääkärikapteeni Lauri Leppänen. Patsas paljastettiin vuonna 1958. Patsaan pronssivalu ja graniittialusta valmistettiin Helsingissä. Vapaudenpatsas
New Yorkissa Bartholdi tapasi sanomalehtien julkaisijoita ja kaupungin rikkaimpia liikemiehiä, mutta kukaan heistä ei kiinnostunut patsashankkeesta. New Yorkista Bartholdi jatkoi maan itäosan muihin suurkaupunkeihin. Washington DC:ssä hän tapasi senaattorin ja Ranskan-ystävä Charles Sumnerin. Tämä oli innostunut hankkeesta ja kehotti Bartholdia palaamaan kaupunkiin syksyllä kun kongressi taas kokoontuisi. Philadelphiassa Bartholdi tapasi presidentti Ulysses S. Grantin, joka Bartholdin mukaan piti hankkeesta ja vakuutteli Bartholdille, että paikan löytäminen patsaalle ei olisi vaikeaa. Liekki-patsas
Oskari Jauhiaisen suunnitteleman patsaan rakennustyö alkoi huhtikuun 20. päivänä 1937 ja päättyi vähän yli kuukautta myöhemmin juhannuksena. Jauhiaisella oli apuna itse patsaan pystyttämisessä vain Kalle Jauhiainen, mutta yppäriläiset auttoivat muuten vedättämällä talkoilla paikalle tarvittavat raaka-aineet: kiven, hiekan, soran ynnä muut. Jalusta sekä risti ja miekka patsaan keskellä olevassa syvennyksessä on muurattu kivestä. Risti ja miekka on tehty monivärisistä, punertavista, harmaista ja valkoisista kivinokareista. Patsaan kahdessa kuparilevyssä lukee: ”1716. Isovihan kärsimysten muistoksi” ja ”1937. Kansalaiset pystyttivät patsaan”. Tekstit kaiversi Aarne Rounioja. Appeal to the Great Spirit
Appeal to the Great Spirit on Cyrus Dallinin tekemä pronssinen veistos. Patsas sijaitsee Bostonin Museum of Fine Artsin edessä Bostonin kaupungissa Yhdysvalloissa. Patsas on tehty Pariisissa, josta se tuotiin Yhdysvaltoihin vuonna 1909. Patsaasta on tehty pronssinen kopio ja se sijaitsee Dartmouth Collegen vieressä. Afrikkalainen renessanssi
Afrikkalainen renessanssi () on 49 metriä korkea, pronssiin valettu muistomerkki Senegalin pääkaupungissa Dakarissa. Vertailun vuoksi New Yorkin vapaudenpatsas on – jalustaa huomioimatta – 46 metriä korkea. Monumentin rakennustyöt aloitettiin vuonna 2006. Patsas paljastettiin Ranskan siirtomaavallasta vapautumisen 50-vuotisjuhlapäivänä 3. huhtikuuta 2010. Patsaan hinnaksi tuli kaikkiaan 27 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Pietari Suuren patsas (Viipuri)
Pietari Suuren patsas on Viipurin Pietarin puistossa sijaitseva pronssinen Pietari Suuren veistos. Vuonna 1910 paljastetun veistoksen on tehnyt venäläinen kuvanveistäjä Léopold Bernstamm. Vuosina 1927–1940 sen tilalla oli Gunnar Finnen veistos "Itsenäisyyden leijona". Pietari Suuren patsas pystytettiin jälleen alkuperäiselle paikalleen vuonna 1954. Itsenäisyyden leijona
Talvisodan jälkeen keväällä 1940 Viipuri siirtyi Neuvostoliiton haltuun, ja Itsenäisyyden leijona vaihdettiin Pietari Suuren patsaaseen. Se ei ollut paikallaan pitkään, vaan jatkosodan sytyttyä kesällä 1941 suomalaiset valtasivat kaupungin takaisin, ja Pietari Suuri revittiin taas alas. Operaation yhteydessä päänsä menettänyt patsas vietiin säilöön Viipurin linnaan, mutta pahoin vaurioitunutta leijonaa ei kuitenkaan enää nostettu paikalleen. Sodan jälkeen Pietari Suuri kunnostettiin ja pystytettiin seitsenmetriseksi korotetulle jalustalle vuonna 1954. Vapaudenpatsas
Laboulaye tuki ahkerasti Pohjoisvaltioita Yhdysvaltain sisällissodassa ja vapautta puolustavan Abraham Lincolnin uudelleenvalintaa. Vuonna 1865 Yhdysvaltain kongressi sääti yksilönvapaudet turvaavan ja orjuuden lakkauttavan 13. lisäyksen perustuslakiin. Samana vuonna Laboulayesta tuli Ranskan emansipaatiokomitean puheenjohtaja; komitea pyrki muun muassa avustamaan vapautettuja amerikkalaisorjia. Laboulayeen teki suuren vaikutuksen orjuuden kieltäminen Yhdysvalloissa ja demokratian voitto. Abraham Lincolnin murha pian sodan jälkeen järkytti ranskalaisia laajasti, ja Laboulaye ehdotti, että maat juhlistaisivat ystävyyttään ja yhteisiä ihanteitaan rakentamalla yhdessä vapauden ja Yhdysvaltain itsenäisyyden monumentin. Vapaudenpatsas
Lokakuun 20. päivänä 1886 lähes valmis patsas peitettiin kankaalla, ja se valmistui kolme päivää myöhemmin. Patsaan paljastustilaisuus oli 28. lokakuuta 1886 presidentti Grover Clevelandin ja juhlavieraiden silmien edessä kosteana ja sumuisena päivänä. Tilaisuutta edelsi suuri paraati New Yorkissa ja useita juhlapuheita patsaan juurella. Bartholdi ei itse puhunut tilaisuudessa yleisön pyynnöstä huolimatta. Bartholdi paljasti seremoniassa patsaan vahingossa hiukan ennen aikojaan, kun juhlapuhuja piti puheessaan tauon. Huonon sään vuoksi juhlailotulitus järjestettiin vasta marraskuun 1. päivänä. Yhdysvaltain lehdistö kirjoitti paljastustilaisuudesta innostuneesti: Paljastusseremonian aikana ryhmä suffragetteja protestoi veneestään sitä, että vaikka Vapaudenpatsas olikin nainen, naisilla ei tuolloin ollut Yhdysvalloissa vielä poliittisia oikeuksia. Samoin afroamerikkalaisten lehti "The Cleveland Gazette" julkaisi patsaan julistamalle vapauden ajatukselle kriittisen pääkirjoituksen suojattomien ja sorrettujen afroamerikkalaisten näkökulmasta, vaikka lehti muuten ylistikin patsasta. Suomen Vapaudenpatsas
Jalustan takasivun reliefissä on kuvattu marsalkka Mannerheim puettuna pitkäviittaiseen sotilastakkiin. Hänen oikeassa kädessään on kiikari. Mannerheimin takana marssii sotilaita ja hänen taustallaan on tykin lavetin pyörä. Vapaudenpatsas
Bartholdi aloitti patsaan rakentamisen vuonna 1876. Hän määräsi patsaan tekijät keskittymään aluksi soihtua pitävään käteen, jotta se saataisiin valmiiksi Yhdysvaltain itsenäisyyden satavuotisjuhliin Philadelphassa. Bartholdi matkusti Yhdysvaltoihin kesällä 1876. Soihtukäsi ei kuitenkaan ehtinyt maahan heinäkuun 4. päivän juhliin. Turhautunut Bartholdi joutui jäämään maahan odottelemaan sen saapumista, joka tapahtui viimein 20. elokuuta. Syyskuussa New Yorkissa paljastettiin Bartholdin veistämä Lafayetten patsas, joka teki Bartholdista kaupungissa samalla hyvin kuuluisan. Matkansa aikana Bartholdi myös tapasi uudelleen viisi vuotta aiemmin Newportissa tapaamansa Jeannen. He menivät naimisiin joulukuussa 1876 Newportissa, ja pariskunta palasi Ranskaan seuraavan vuoden helmikuussa. Philadelphian Centennial Exposition -näyttelystä patsaan soihtukäsi vietiin näytteille New Yorkiin, missä se oli vuoteen 1882 asti. Yrittäjyyden monumentti
Yrittäjyyden monumentti (Yrittäjäpatsas) on Seinäjoen Kapernaumin teollisuusalueen liikenneympyrässä sijaitseva patsas. Patsaan on suunnitellut helsinkiläinen taiteilija Mauno Honkanen, ja se pystytettiin juhlallisin menoin 2. lokakuuta 2005 Valtakunnallisen yrittäjäkuukauden avauksen yhteydessä. Patsaan lahjoitti Seinäjoen-Nurmon Yrittäjät ry Seinäjoen kaupungille kiitoksena yrittäjyyden huomioimisesta vuosien saatossa. Patsas on 3,5 metriä korkea ja valmistettu ruostumattomasta teräksestä. Patsaan luovutti Yrittäjien puheenjohtaja Kimmo Heinonen ja sen vastaanotti kaupunginjohtaja Jorma Rasinmäki. Juhlapuheen piti europarlamentaarikko Kyösti Virrankoski. Vapaudenpatsas (Tampere)
Ehdotus Tampereen valtauksen muistomerkistä tehtiin heinä–elokuun vaihteessa 1918, jolloin se asiantuntijana käytetyn kuvanveistäjä Emil Wikströmin esityksen perusteella päätettiin alustavasti pystyttää keskelle Hämeenkatua Keskustorin kohdalle. Kokonaan porvaristosta koostunut Tampereen kaupunginvaltuusto teki päätöksen muistomerkistä noin neljä kuukautta Tampereen taistelun jälkeen. Taistelu oli sisällissodan suurin ja verisin taistelu, joka päättyi kaupungin punaisten puolustajien antautumiseen 6. huhtikuuta 1918. Se vaati noin 800 valkoisen ja 2 000 punaisen hengen. Punaisten kuolleista yli puolet oli antautumisen jälkeen teloitettuja vankeja. Elokuun lopulla kaupunginvaltuusto perusti muistomerkkilautakunnan, johon valittiin insinöörit Magnus Lavonius ja E. H. Liljeroos, arkkitehti Birger Federley sekä Suomen Kuvanveistäjäliiton edustajina Viktor Malmberg ja John Munsterhjelm. Lokakuun lopussa julistettuun muistomerkkikilpailuun tuli määräaikaan mennessä kaikkiaan 25 ehdotusta. Palkintolautakuntaan kuuluivat muistomerkkilautakunnan jäsenten lisäksi arkkitehdit Gunnar Taucher ja Valter Jung. Kokkolan valtaus
Nykyisin Mannerheiminaukiona tunnetulle Raatihuoneen aukiolle pystytettiin vuonna 1920 kuvanveistäjä John Munsterhjelmin suunnittelema "Kokkolan vapaudenpatsas". Siihen on kaiverrettu valtauksen yhteydessä surmansa saaneiden suojeluskuntalaisten nimet. Heidät haudattiin Marian hautausmaalle 8. maaliskuuta yhdessä kolmen muualla käydyissä taisteluissa kaatuneen kokkolalaisen valkoisen kanssa. Paavo Mikkola
Paavo Mikkola (29. syyskuuta 1906 Hietamäki, Inkeri – 13. huhtikuuta 1977 Lahti) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Paavo Mikkola oli erittäin taitava kiven käsittelijä. Veljiensä Edvard ja Walter Mikkolan kanssa Paavo Mikkola veistivät yhdessä Lahden sankaripatsaan Vapauden Hengetär Wäinö Aaltosen kipsimallin mukaan.
Mikkolan veljesten kiviveistämö valmisti myös Padasjoen ja Lapinjärven sankarimuistomerkkien kivet. Vapaudenpatsas
Auguste Bartholdi kuvaili jo vuonna 1876 Vapaudenpatsaan merkitystä vapauden lisäksi myös osoittamassa Yhdysvaltain asemaa sorrettujen turvapaikkana. Valmistumisensa jälkeen patsas tulikin tunnetuksi siitä, että se seisoi toivottamassa voipuneet matkalaiset tervetulleiksi uuteen elämäänsä. Se sijaitsee laivaväylällä, jota pitkin lähes 14 miljoonaa siirtolaista saapui New Yorkiin vuosien 1886–1924 välillä. Vastaanottokeskuksena toiminut Ellis Island sijaitsee Liberty Islandin vieressä. Vapaudenpatsas
Vapaudenpatsas esittää Vapauden jumalatarta. Sen vasemmassa kädessä on lakitaulu, jossa lukee Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen päivämäärä, oikeassa kädessä on valistuksen soihtu, ja vasemmalla jalallaan jumalatar talloo rikkoutuneita kahleita. Patsaan naishahmo on 46 metriä korkea ja koko patsas jalustoineen 93 metriä korkea. Patsas tuli tunnetuksi paitsi vapauden symbolina, myös siitä, että se toivotti New Yorkiin vuosien 1886–1924 välillä laivalla saapuneet miljoonat siirtolaiset tervetulleiksi. Vapauden henki
Ludvig Filip I päätti rakentaa 13. joulukuuta 1830 muistomerkin Heinäkuun vallankumouksen uhreille. Kuningas valitsi 1831 Place de la Bastillelle rakennattavasta Colonne de Juillet -pylväästä. Sen rakentamisen aloitti Jean-Antoine Alavoine, ja sen viimeisteli tämän yhteistyökumppani Joseph-Louis Duc. Pylvään huipulle kuningas valitsi Auguste Dumontin "Vapauden henki" -nimisen veistoksen. Pronssista tehty patsas valmistui 1836. Vapaudenpatsas (Budapest)
Szabadság Szobor eli vapaudenpatsas (tai vapautuksen muistomerkki) on muistomerkki Gellértinvuorella Budapestin kaupungissa Unkarissa. Patsas valmistui vuonna 1947. Se rakennettiin Neuvostoliiton voitettua natsi-Saksan toisessa maailmansodassa. Patsas on 14-metrinen pronssinen patsas, joka seisoo 26-metrisen alustan päällä. Korkeutta patsaalla alustan kanssa on 40 metriä. Patsaan on suunnitellut Zsigmond Kisfaludi Strobl. Äiti synnyinmaa (Kiova)
Äiti isänmaa (, , "Äiti synnyinmaa") on suurikokoinen muistomerkki Ukrainan Kiovassa. Vuonna 1981 valmistunut, miekkaa kohottavaa naishahmoa esittävä patsas on jalustoineen 102 metriä korkea ja painaa noin 500 tonnia. Miekka on 16 metriä pitkä ja painaa 9 tonnia. Patsaan kilvessä on Neuvostoliiton vaakuna. Materiaalina on ruostumaton teräs ja patsas on osa suuren isänmaallisen sodan museota. Patsaan vieressä olevassa marmorilaatassa on Neuvostoliiton sankareiden nimet. Laatassa on 11 600 sotilaan ja yli 200 työläisen nimi. Patsaan suunnittelivat Jevgeni Vutšetitš (oli myös Volgogradin Äiti synnyinmaa -monumentin suunnittelijana) ja Vasili Borodai. Cristo de la Concordia
Cristo de la Concordia on massiivinen Jeesus-patsas joka sijaitsee "San Pedron" kukkulalla Cochabamban kaupungissa Boliviassa. Patsas on 34,2 metriä korkea ja alustan kanssa 40,44 metriä korkea. Patsasta alettiin rakentaa vuonna 1987 ja se valmistui vuonna 1994. Patsaan suunnitteli Wálter Terrazas Pardo. Patsas on valmistettu betonista ja teräksestä. Vapaudenpatsas
Patsas on jalustan juuresta soihdunkärkeen 93 metriä korkea. Hahmon pituus varpaista kruunuun on 34 metriä ja soihdunkärkeen 46 metriä. Patsas painaa 225 tonnia. Jalustasta kruunuun vievillä portailla on 154 askelmaa. Jalustassa on portaat ja hissi. Patsaan kruunussa on seitsemän sädettä, yksi kutakin maanosaa kohti. Jokainen säde on 2,74 metriä pitkä. Gellértinvuori
Citadellan edessä on Vapaudenpatsas (). Tämän valtavan, 14-metrisen naishahmon on suunnitellut Zsigmond Kisfaludi Strobl. Tarinan mukaan patsaan piti alun perin kannatella potkurin lapaa valtionhoitaja Horthyn lento-onnettomuudessa kuolleen pojan muistoksi. Mutta kun patsas valmistui vuonna 1947, poliittiset voimasuhteet olivat muuttuneet. Potkurin tilalle tuli palmunoksa, perustusten ympärille pystytettiin jyhkeät neuvostosotilaiden pronssipatsaat ja veistos nimettiin Vapaudenpatsaaksi sen kunniaksi, että puna-armeija vapautti Budapestin fasistien vallasta 1945. Vapaudenpatsas
Patsas lähetettiin New Yorkiin toukokuussa 1885 ranskalaisen "Isère"-fregatin kyydissä, ja se saapui perille kesäkuussa. Patsas oli 350 kappaleena 214 kontissa, ja se koottiin perillä neljässä kuukaudessa. Fregatti joutui 1. kesäkuuta kovaan myrskyyn sen ollessa lähes puolimatkassa. Vapaudenpatsas
Laboulaye oli julkaissut vuosina 1855–1866 kolmiosaisen teoksen Yhdysvaltain historiasta. Yhdysvaltain sisällissodan puhjettua hän julkaisi artikkelin ”Yhdysvallat ja Ranska”. Laboulaye korosti artikkelissa maiden välistä historiallista sidettä, joka juonsi juurensa Yhdysvaltain vapaussotaan. Laboulaye ihaili erityisesti ranskalaista kenraalia Lafayettea, joka oli osallistunut vapaussotaan. Yhdysvaltain Pariisin-konsulikenraali John Bigelow levitti Laboulayen artikkelia pamflettina ympäri Eurooppaa ja Yhdysvaltoja. Laboulaye ei itse koskaan käynyt Yhdysvalloissa, mutta häntä arvostettiin siellä suurena Amerikan-ystävänä, ja hän sai Harvardin yliopiston kunniatohtorin arvon 1864. Vapaudenpatsas (Tampere)
Vapaudenpatsas paljastettiin Tampereella pidettyjen suojeluskuntajuhlien yhteydessä sunnuntaina 3. huhtikuuta 1921. Päivämäärä oli sama, jolloin valkoiset aloittivat hyökkäyksensä Tampereen keskustaan 1918. Juhlallisuudet alkoivat puoliltapäivin Kauppatorilla, jonne olivat kokoontuneet Tampereen, Messukylän, Pirkkalan ja Ylojärven suojeluskunnat sekä osa Kajaanin sissipataljoonaa ja jääkäritykistöä. Joukot marssivat aluksi Kalevankankaan hautausmaalle, jossa paljastettiin Evert Porilan suunnittelema valkoisten hautamuistomerkki. Puheiden ja seppeleenlaskujen ohella tilaisuudessa kuultiin sotilaspastori Mäkelän saarna sekä Kajaanin sissipataljoonan soittokunnan esittämiä virsiä. Ohjelma päättyi tykkien kunnialaukausiin, jonka jälkeen Tampereen suojeluskunta laski vielä seppeleen Ruotsalaisen prikaatin muistomerkille. Luettelo Aleksanteri II:n patsaista ja muistomerkeistä
Suurin valos on Sofiassa vuonna 1907 paljastettu Aleksanteri II:n ratsastajapatsas, jonka nimi on "Vapauttajatsaarin monumentti". Kansainvälisen veistoskilpailun voitti italialainen kuvanveistäjä Arnoldo Zocchi. Uusklassistisen veistoksen jalustan keskiosassa on pronssireliefi henkilöhahmoineen ja sen yläpuolella suurikokoinen korniisi. Veistos poistettiin restaurointia varten vuonna 2012, ja palautettiin paikalle vuonna 2013. Ratsastajapatsaalla juhlittiin Bulgarian kansallista Vapautuksen päivää 3.3.2015. Bulgarian parlamenttirakennuksen edessä olevalle muistomerkille tuotiin kukkia ja kukkaseppeleitä. Kansainvälisen rauhansäätiöiden puheenjohtaja Anatoli Karpov luki osallistujille venäjäksi Venäjän duuman viestin ilman käännöstä. Suomen sisällissota Lapissa
Tunnetuin Lapin valkoisten muistomerkeistä on Tornion taistelulle vuonna 1938 pystytetty arkkitehti Paavo Riihimäen suunnittelema muistomerkki. Sen yhteydessä ollut kivipaasi poistettiin jatkosodan jälkeen valvontakomission käskystä, kun tekstissä kutsuttiin venäläisiä ”periviholliseksi”. Kivipaasi laitettiin jälleen paikoilleen vuonna 1991. Rovaniemen I hautausmaalla on Evert Porilan suunnittelema "Vapaussodan sankaripatsas" vuodelta 1922 ja Kemin kirkkomaalla hänen veistoksensa "Rukoileva sotilas" (1921), joka on omistettu sisällissodassa kaatuneille kahdeksalle kemiläiselle valkoiselle. Kemijärven kirkkomaalla on Emil Wikströmin 1925 paljastettu "Vapaussodan muistomerkki". Vapaudenpatsas
Koska kongressin kokoontumiseen oli vielä yli kuukausi, Bartholdi lähti yksin junamatkalle koko maan poikki tutustuakseen siihen paremmin ja hakemaan samalla lisää tukea hankkeelleen. Kun hän oli palannut ja kongressi vihdoin kokoontui, se edellytti että Ranska hoitaa hankkeelle ensin rahoituksen ennen kuin Yhdysvallat voisi osallistua siihen. Bartholdi totesikin tuolloin äidilleen kirjoittamassaan kirjeessä, että hänen matkastaan ei ollut jäänyt käteen mitään selkeää tulosta. Ennen paluumatkaa Ranskaan Bartholdi asui jonkin aikaa Newportissa Rhode Islandissa vanhan taiteilijaystävänsä John La Fargen luona. Tämä rohkaisi Bartholdia viemään hanketta eteenpäin ja sai Bartholdille myös hyödyllisen toimeksiannon friisin tekemisestä Bostoniin. Newportissa Bartholdi teki ensimmäisen pienoismallinsa patsaastaan. Siellä Bartholdi myös tutustui arkkitehti Richard Morris Huntiin, josta tuli myöhemmin Vapaudenpatsaan jalustan suunnittelija. Huntin maku oli uusklassinen kuten Bartholdinkin. Tapaaminen ei kuitenkaan johtanut miesten yhteistyöhön ennen kuin vuosikymmentä myöhemmin. Newportissa Bartholdi tapasi myös tulevan vaimonsa Jeannen. Rocky-patsas
Rocky-patsas () on pronssinen patsas Sylvester Stallonen näyttelemästä Rocky Balboasta. Rockyn pronssinen patsas on kolme metriä korkea, ja se valmistui vuonna 1982. Patsaan suunnitteli A. Thomas Schomberg. Patsas sijaitsee Philadelphia Museum of Artin vieressä Philadelphian kaupungissa Pennsylvanian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se sijaitsi alun perin Philadelphia Museum of Artin portaiden päällä, mutta se siirrettiin museon viereen, koska Stallonen lahjoitusyrityksistä ja yleisön reaktiosta huolimatta museo-osasto piti patsasta elokuvarekvisiittana taiteen sijasta. Patsas valmistettiin alun perin Rocky 3 -elokuvaa varten, mutta siirrettiin Rocky 5 -kuvausten ajaksi takaisin portaiden päälle. Gustave Eiffel
Alexandre Gustave Eiffel [] (15. joulukuuta 1832, Dijon – 27. joulukuuta 1923, Pariisi) oli ranskalainen sillanrakennusinsinööri, joka tunnetaan Eiffel-tornin rakentajana. Torni rakennettiin Pariisin vuoden 1889 maailmannäyttelyn yhteyteen. Moderneista rakennusmateriaaleista ja rakenteista kiinnostunut Eiffel suunnitteli myös New Yorkin Vapaudenpatsaan tukirakenteet sekä useita siltoja ja muita rakennuksia. Hovioikeudenpuistikko
Hovioikeudenpuistikon varrella on monia julkisia veistoksia ja korkokuvia, keskeisimpänä torinlaidan "Suomen Vapaudenpatsas". Kävelykatuosuudelle on vuosina 2005–2006 pystytetty myös Erkki Kannoston teokset "Matkakuume", "Syvä jano" ja "Varjoja metsässä". Hartmanin talon fasadia komistavat John Munsterhjelmin graniittifiguurit "Seppä" ja "Puutarhassa työskentelevä nainen". Rewell Centerin päädyssä on Jaakko Niemelän "Gridlock", Kaupungintalon puistossa ovat Joachim Kurtenia, P. E. Svinhufvudia ja marsalkka Mannerheimia esittävät korkokuvat (Emil Wikström ja John Munsterhjelm). Suomen Pankin rakennuksen seinässä ovat Emil Filénin ja Yrjö Rosolan tekemät reliefit. Kirkkopuistikon kulmassa on Emil Wikströmin tekemä Zachris Topeliuksen patsas. Vapauden vanki
Vapauden vangin ovat tuottaneet Suomalainen Kamariooppera ja Risto Hirvonen. Oopperan kantaesitys oli Risto Rytin synnyinpaikkakunnalla, Huittisissa, Risto Ryti -salissa 1.7.2007 ja pian sen jälkeen Helsingin Aleksanterinteatterissa. Nimiroolissa oli Jorma Hynninen, ja Gerda Rytin roolin tanssi Tiina Lindfors. Suomalaisen Kamarioopperan solistiensemblen kapellimestarina toimi Kristian Attila. Oopperan ohjasi Kalle Holmberg. Lavastuksen ja puvustuksen suunnitteli Markku Piri. Suomalainen Kamariooppera vei Vapauden vangin myös Saarenmaalle kesällä 2009. Frans Mikael Franzénin patsas
Pronssivalos, joka oli osa teosta valmistui keväällä 1879, jonka jälkeen se lähetettiin ensin junalla Pariisista Lyypekkiin ja sieltä laivalla Ouluun. Keväällä Stenbergillä oli tekeillä Pariisissa myös suurikokoinen "Ilmarinen" ja Aleksis Kiven rintakuva. Stenberg tuli Ouluun kesällä 1880 valvomaan perustan ja jalustan tekoa. Jalusta, jonka teki hra Stigell mustaan graniittiin Helsingissä pystytettiin syksyllä 1880, jota taiteilija oli myös valvomassa. Seuraavana kesänä pidetyn paljastamisen jälkeen rakennettiin teoksen ympärille puisto, joka valmistui 1884. Itsenäisyyden leijona
Pietari Suuren patsas paljastettiin kesäkuussa 1910, jolloin tuli kuluneeksi 200 vuotta kaupungin siirtymisesta Venäjän alaisuuteen. Suomen sisällissodan jälkeen kaupungista poistettiin kaikki venäläisyyteen liityvät muistomerkit ja myös Pietari Suuri sai väistyä paikaltaan heinäkuussa 1918. Alkuperäisenä tarkoituksena oli kuljettaa pronssipatsas sulatettavaksi Saksaan, mutta se päädyttiin kuitenkin sijoittamaan Viipurin historialliseen museoon, josta veistos vuonna 1930 siirrettiin vastaperustettuun taidemuseoon. Mannerheimin patsas (Tampere)
Mannerheimin patsas on Tampereen Leinolassa sijaitseva, kuvanveistäjä Evert Porilan tekemä noin kolme metriä korkea C. G. E. Mannerheimiä kuvaava pronssipatsas. Veistos on tehty vuonna 1939, mutta patsas pystytettiin vasta 1956. Se on tehty Eero Järnefeltin maalauksen mukaan ja sijaitsee kahdeksan kilometrin päässä keskustasta Leinolan Mannerheiminkalliolla, jolta käsin Mannerheimin kerrotaan seuranneen Tampereen valtausta Suomen sisällissodassa vuonna 1918. Édouard de Laboulaye
Laboulaye tuki ahkerasti liittovaltiota ja vapautta puolustavan Abraham Lincolnin uudelleenvalintaa. Vuonna 1865 Yhdysvaltain kongressi sääti yksilönvapaudet turvaavan ja orjuuden lakkauttavan 13. lisäyksen perustuslakiin. Samana vuonna Laboulayesta tuli Ranskan emansipaatiokomitean puheenjohtaja; komitea pyrki muun muassa avustamaan vapautettuja amerikkalaisorjia. Laboulayeen teki suuren vaikutuksen orjuuden kieltäminen Yhdysvalloissa ja demokratian voitto. Abraham Lincolnin murha pian sodan jälkeen järkytti ranskalaisia laajasti, ja Laboulaye ehdotti että maat juhlistaisivat ystävyyttään ja yhteisiä ihanteitaan rakentamalla yhdessä vapauden ja Yhdysvaltain itsenäisyyden monumentin. Ehdotuksensa pohjalta hän loi kuvanveistäjä Frédéric Auguste Bartholdin kanssa suunnitelman Vapaudenpatsaasta. Se pystytettiin lopulta New Yorkin edustalle vuonna 1886 Laboulayen itsensä jo kuoltua. Liberty City
Algonquin on varakkainta seutua, jossa sijaitsevat useat nähtävyydet, kuten Star Junction (Times Square) ja Rotterdam Tower (Empire State Building). Saaren keskellä sijaitsee myös New Yorkin Central Parkia jäljittelevä puisto nimeltään Middle Park. Algonquinin lähettyvillä sijaitsee myös Vapaudenpatsaalle irvaileva saari. Saaren nimi on Happiness Island, ja patsas taas Statue of Happiness. Patsas pitää kädessään soihdun sijasta kahvimukia, joka on viittaus Hot Coffee -modin aiheuttamaan kohuun. Patsaan sisältä löytyy myös pääsiäismunaksi piilotettu ”sydän”. Muutamaa aluetta lukuun ottamatta Algonquin on rauhallista seutua. Vapauden liekki
Vapauden liekki on taiteilija Seppo Mannisen tekemä, vuonna 1982 valmistunut muistomerkki Sibeliuspuistossa Salossa.
Muistomerkki koostuu kahdesta osasta Ajan kaari ja Itsenäisyyden liekki. Frans Mikael Franzénin patsas
Patsas on pronssiin valettu rintakuva. Jalusta on mustaa graniittia, johon on kaiverrettu lyyra, sekä versaaleilla "FRANS MICHAEL FRANZÉN". Teoksen ympärille rakennettu puisto valmistui 1884, jolloin sen nimi vakiintui Franzénin puistoksi entisen Kirkkotorin sijaan.
Vuonna 1877 "Pohjois-Suomi"-lehti uutisoi kuvanveistäjä Erland Stenbergistä, että ”…on hra Stenbergin aikomus tehdä matkustuksen Kuopioon ja Ouluun joutuakseen tilaisuuteen tutkia suomalaisia kaswonmuotoja.(Hbl)” Ristinkirkko
Keski-Lahden puukirkko valmistui 1890 ja sen ympäristöön alettiin rakentaa Kirkkopuistoa kuusi vuotta myöhemmin. Aluksi istutettiin muun muassa yhä jäljellä olevia jalavia puukirkon läheisyyteen ja puisto laajennettiin nykyiseen mittaan 1930-luvun alussa. Sankarihautausmaa on suunniteltu 1940-luvun alussa, Wäinö Aaltosen veistos "Vapauden Hengetär" on vuodelta 1952. Aalto varjeli istutettua puistoa ja kirkko on sovitettu puistoon niin, että puita jouduttiin kaatamaan vain tontin perällä olevalta pysäköintipaikalta. Kirkkopihan ympärillä on tiilinen aita. Alkuvaiheen suunnitelmissa Ristinkirkon puistoon oli sijoitettu ulkoilmakirkko penkkeineen. Vapaudenpatsas
Ranskassa julkinen mielipide oli patsassuunnitelmalle myönteinen ja sen tuki laaja. Jotkut poliitikot huomauttivat kuitenkin siitä, että Yhdysvallat ei ollut tukenut Ranskaa sodassa Preussia vastaan 1870–1871, vaan oli pysynyt puolueettomana. Sen lisäksi Yhdysvallat oli auttanut Preussia avustamaan saksalaisia, jotka olivat saarron aikana Pariisissa. Yhdysvallat ei ollut joidenkin mielestä myöskään tukenut Ranskaa sen vallankumouksen jälkeen ja näin unohtanut maiden välisen ystävyyssopimuksen ja Ranskan osuuden Yhdysvaltain itsenäistymisessä. Vapaudenpatsas
Vuoden 1883 lopulla newyorkilainen runoilija Emma Lazarus sepitti sonettinsa "Uusi Kolossus" ("The New Colossus") patsaan varainkeruusäätiölle Yhdysvalloissa. Lazarus oli aluksi kieltäytynyt säätiön pyynnöstä sanoen ettei osannut kirjoittaa tilauksesta. Seuraavana päivänä hän vieraili New Yorkin Ward's Islandilla katsomassa sinne saapuneita kahta tuhatta Venäjältä tullutta juutalaispakolaista. Pakolaisten ahdingosta ja huonosta kohtelusta järkyttynyt Lazarus kirjoitti jo seuraavana päivänä, 2. marraskuuta 1883, varainkeruusäätiölle soneetin, jossa Vapaudenpatsas ottaa vastaan vapautta janoavat pakolaiset. Sonetti kaiverrettiin vuonna 1903 pronssilaattaan, joka sijoitettiin patsaan jalustaan. Suomen Vapaudenpatsas
Sivureliefit veisti Yrjö Liipola. Vapaudenpatsas
Bartholdi purjehti Yhdysvaltoihin ystävänsä, pankkiirin pojan Simonin kanssa kesäkuussa 1871. Matkan aikana hän opiskeli englantia, jota hän ei aiemmin ollut osannut. Kun laiva saapui New Yorkin edustalle, Bartholdi luonnosteli vihkoonsa jättimäisen pronssisen naisen patsaan sataman edustalle. Hän majoittui hotelliin Broadwaylle ja lähti seuraavana aamuna 22. kesäkuuta lautalla tutkimaan satamaa uudelleen. Hän havaitsi sen edustalta kolme saarta, joista pienin, Bedloe’s Island, sopisi parhaiten patsaan sijoituspaikaksi. Hän tutki saarta seuraavien viikkojen ajan ja varmistui sen sopivuudesta. Bartholdin mielestä laivareitin varrella oleva patsas toimisi samanaikaisesti sekä kauas näkyvänä majakkana että kansakunnan yhdistäjänä. Tuolloin saari tosin kuului Yhdysvaltain valtiolle, ja sillä oli armeijan rakennuksia ja tähdenmuotoinen linnake. Roland Olsen
Roland Olsenia on kunnioitettu lukuisilla tunnustuksilla, esimerkkeinä toisen maailmansodan aikaisista ansioista myönnetyt kuningas Kristian Kymmenennen kunniamitali ja Iso-Britannian The King’s Medal for Courage in the Cause of Freedom. Churchill-puistossa, Kööpenhaminassa sijaitsee Svend Lindhardtin suunnittelema "Vore faldne"-patsas (suom. "Meidän uhrimme"), joka pystytettiin muistoksi liittoutuneiden joukoissa kaatuneille tanskalaisvapaaehtoisille. Patsaan mallina oli Roland Olsen. Vapaudenpatsas (Tampere)
Vapaudenpatsas on joutunut myös ilkivallan kohteeksi. Esimerkiksi anarkistit ovat töhrineet sen jalustan symbolinaan käyttämällään A-kirjaimella. Our Lady of the Rockies
Our Lady of the Rockies on 27 metriä korkea patsas, joka esittää Neitsyt Mariaa. Patsas sijaitsee Butten kaupungissa Montanan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Patsas on valmistettu betonista. Patsaan suunnitteli Laurien Eugene Riehl. Patsaan rakentaminen aloitettiin vuonna 1979 ja rakentaminen päättyi vuonna 1985. Vapaudenpatsas (Tampere)
Veistoksesta järjestettyyn muistomerkkikilpailuun osallistui myös muun muassa kuvanveistäjä Wäinö Aaltonen, joka käytti ehdotuksensa pohjana painija Robert Oksasta aikaisemmin tekemäänsä veistosta. Hänen luonnoksessaan oli voittaneesta ehdotuksesta täysin poikkeava nöyrästi polvistunut sotilas, joka toteutettiin lopulta valkoisten hautamuistomerkiksi Sääminkiin. Koska Oksa oli taistellut sodassa punaisten puolella, hänen päänsä vaihdettiin runoilija Aaro Hellaakosken päähän. Hangon vapaudenpatsas
Obeliski on seitsemän metriä korkea ja se on tehty ristipäähakatusta Hangon graniitista. Obeliskin jalustaa reunustaa kaksi leijonapatsasta. Suomen Vapaudenpatsas
Patsaan valmisteluun nimettiin toimikunta kesällä 1918, jossa oli mukana myös Vaasan tärkeitä liike- ja virkamiehiä. Toimikunnan puheenjohtajina toimivat vaasalaiset kauppaneuvos E. J. Ollonqvist 1918-1939 ja konsuli Erik Hartman vuosina 1930-1935, sekä vuorineuvos Gösta Serlachius Mäntässä vuodesta 1935. Varoja kerättiin koko maasta. Pääosa rahoista tuli kuitenkin Pohjanmaalta ja Vaasasta. Hanke edistyi hitaasti, koska sen päämäärästä oli erimielisyyksiä ja rahoituksessa ongelmia. Patsas maksoi 1 352 000 markkaa. Vaasan kaupunki maksoi jalustan ja juhlatilaisuuden. Suomen Vapaudenpatsas
Jalustan etupuolella on Jussi Mäntysen veistämä tyylitelty Suomen Leijona, joka seisoo etujaloillaan maassa makaavan, poljetun lohikäärmeen päällä. Leijonan yläpuolella on versaalikirjaimin "ISÄNMAANSA VAPAUTTAJILLE / ÅT FÄDERNESLANDETS BEFRIARE / 1918". Tekstin yläpuolella on jalustaan veistetty Vapaudenristi. Vapaudenpatsas (Tampere)
Päätöksen muistomerkistä teki viimeinen varallisuuden perusteella valittu vanhan kunnallislain mukainen kaupunginvaltuusto, johon ei kuulunut yhtään työväestön edustajaa. Vuoden 1920 kunnallisvaaleissa sosialidemokraatit saivat enemmistön valtuustoon, joka taloudellisiin syihin vedoten päätti syyskuussa 1920 luopua patsashankkeesta äänin 20–13. Tämän jälkeen porvarilliset valtuutetut tekivät valituksen Hämeen läänin maaherralle Albert von Hellensille, joka piti kaupunginvaltuuston päätöksen voimassa. Muistomerkkitoimikunta jatkoi tästä huolimatta hanketta, ja vaikka valtuusto kieltäytyi vastaanottamasta patsasta, se pystytettiin silloin "Esplanadina" tunnettuun Hämeenpuistoon huhtikuussa 1921. Oikeisto onnistui hidastamaan valtuuston päätöksen toimeenpanoa valittamalla siitä eri oikeusasteisiin. Korkein hallinto-oikeus (KHO) ratkaisi lopulta asian valtuuston hyväksi, mutta päätös sai lainvoiman vasta syyskuussa 1921, jolloin muistomerkki oli jo paljastettu. Vapaudenpatsas
Patsas suljettiin lokakuussa 2011 kunnostustöiden vuoksi, ja siihen asennettiin uudet portaat ja pelastushissi, jolla pääsee kruunuun asti. Se avattiin jälleen yleisölle 28. lokakuuta 2012, mutta koko Liberty Island suljettiin heti seuraavana päivänä Hurrikaani Sandyn saarelle aiheuttamien tuhojen vuoksi. Patsas säilyi vahingoittumattomana, ja saari avattiin yleisölle jälleen 4. heinäkuuta 2013. Kommunismin uhrien muistomerkki
Kommunismin uhrien muistomerkki () on Washingtonissa Yhdysvalloissa sijaitseva miljoonien kuolleiden kommunismin uhrien muistoksi pystytetty muistomerkki. Patsas on pronssinen, kolme metriä korkea ja se sijaitsee lähellä kongressitalo Capitolia. Patsas on kopio 30. toukokuuta 1989 Tiananmenin aukiolla opiskelijamielenosoittajien pystyttämästä Demokratian jumalatar -patsaasta, joka sittemmin tuhottiin. Demokratian jumalatar -patsas jäljitteli Vapaudenpatsasta. Kommunismin uhrien muistomerkin teki kuvanveistäjä Thomas Marsh. Suomen sisällissota Etelä-Pohjanmaalla
Etelä-Pohjanmaalla on lukuisia sisällissodan muistomerkkejä, joista suurin osa on valkoisille pystytettyjä. Tunnetuin on Vaasassa vuonna 1938 paljastettu "Suomen Vapaudenpatsas", jonka ovat suunnitelleet kuvanveistäjät Yrjö Liipola ja Jussi Mäntynen. 
Muita valkoisten vapaussotamonumentteja on lähes joka paikkakunnalla. Eteläpohjalaisille omistettuja muistomerkkejä on runsaasti myös maakunnan ulkopuolella sisällissodan taistelupaikoilla. Esimerkiksi Jämsässä on maaliskuussa käydyssä Länkipohjan taistelussa kaatuneiden Matti ja Ilmari Laurilan muistomerkki. Vapaudenpatsas
Valmis patsas oli ensin tarkoitus paljastaa loppukesällä 1886. Bartholdi siirsi tapahtuman kuitenkin syksyyn, sillä sää olisi silloin miellyttävämpi ja newyorkilaisia paikalla enemmän. Suomen Vapaudenpatsas
Kokonaisuus koostuu tummasta graniitista tehdyn jalustan lisäksi viidestä mustaan graniittiin veistetystä reliefistä ja leijonasta, sekä pääryhmästä, joka on valettu tummaan pronssiin. Suomen Vapaudenpatsas
Suomen Vapaudenpatsas paljastettiin 9. heinäkuuta 1938. Paljastustilaisuuteen osallistuivat muun muassa tasavallan presidentti Kyösti Kallio ja C. G. Mannerheim ja itsenäisyyssenaatin elossa olevat jäsenet. Joidenkin arvioiden mukaan Kauppatorille oli kerääntynyt yli 10 000 henkeä. Vapaudenpatsas (Tampere)
Toukokuun lopussa 40 kaupunkilaista valitti valtuuston päätöksestä maaherra Hellensille, joka nyt muutti mielensä ja hyväksyi valituksen lokakuussa. Hänen mukaansa muistomerkin poistaminen antaisi väärän kuvan ”koko Suomen kansan suhteesta itsenäisyyden saavuttamiseen”. Seuraavaksi kaupunginvaltuusto teki vielä marraskuun alussa valituksen KHO:lle, joka kuitenkin vahvisti maaherran päätöksen muinaismuistoasetukseen vedoten syyskuussa 1923, ja näin "Vapaudenpatsas" jäi lopullisesti paikoilleen. Kiistan poliittista luonnetta ilmensi, että KHO kumosi Tampereen kaupunginvaltuuston päätöksen punaisten hautamuistomerkin rahoituksesta, koska sitä ei voitu pitää ”yhteisenä menona”. Vapauden Hengetär
Vapauden Hengetär on kuvanveistäjä Wäinö Aaltosen suunnittelema patsas, joka sijaitsee Kirkkopuistossa Lahdessa sankarihaudoilla. Patsas on tehty Vehmaan punaisesta graniitista. Patsas paljastettiin 1. kesäkuuta 1952. Suomen Vapaudenpatsas
Patsastoimikunta vieraili maaliskuussa 1937 Liipolan ateljeessa ja oli tyytyväinen tulokseen. Sen jälkeen työ valettiin kipsiin, joka paloiteltiin pronssivalun edellyttämiin osiin. Veistos siirrettiin lopulliseen materiaaliin Virtasen valimossa Helsingissä. Lopuksi valmistettiin luonnosasteella ovat kaksi sivureliefiä ja Mannerheim-kohokuva. Hangon vapaudenpatsas
Muistomerkissä oli alkujaan suomeksi, ruotsiksi ja saksaksi teksti ”"Saksalaiset joukot nousivat maihin Hangossa huhtikuun 3 päivänä 1918 auttamaan maatamme sen taistelussa vapautemme puolesta. Vielä myöhäisiin aikoihin todistakoon tämä kivi kiitollisuuttamme"". Vuoden 1943 jälleenrakennuksen yhteydessä siihen lisättiin kaikilla kolmella kielellä teksti ”"Vihollinen häpäisi ja tärveli kiven vv. 1940-41. Se pystytettiin uudelleen v. 1943 todistamaan kiitollisuutemme järkkymättömyyttä"”. Kolmannen pystytyksen yhteydessä vuonna 1960 nämä tekstit korvattiin lakonisilla sanoilla ”"Vapautemme puolesta"” ja saksalaisen sotilaan kuva hakattiin pois. Frihetskrigets Södra Finlands Svenska Traditionsförening -perinneyhdistys on vaatinut saksalaisen sotilaan kuvan palauttamista vapaudenpatsaaseen, mutta Museovirasto on vastustanut ajatusta. Viraston mukaan monumentin nykyinen tila kuvastaa sen monivaiheista historiaa. Hangon kulttuurilautakunta on hylännyt myös muut yhdistyksen ehdotukset vapaudenpatsaan muuttamisesta. Vapaudenpatsas
Lehtikustantaja Joseph Pulitzer ryhtyi tukemaan "The World" -lehdessään varainhankintaa ja kritisoi maan rikkaita ja keskiluokkaa, jotka eivät olleet tarjonneet projektille riittävästi tukeaan. Pulitzer alkoi julkaista lehdessään jokaisen lahjoittajan nimen, ja hän kirjoitti itse intohimoisia vetoomuksia lehteensä. Pian lahjoituksia alkoikin virrata niin varakkailta kuin tavallisiltakin yhdysvaltalaisilta. Jalustan rakentamiseen vaadittu 100 000 dollaria saatiin vihdoin kerättyä täyteen 11. elokuuta 1885. Yksittäisiä lahjoittajia oli ollut viiden kuukauden aikana 120 000, joista kaikkein viimeisenä lahjoitti 250 dollaria keksijä Thomas Alva Edison. Jalustan rakennustyöt jatkuivat, ja se valmistui vuoden 1886 huhtikuussa.