Montako F1 maailmanmestaruutta Niki Lauda voitti?
Niki Lauda
Andreas Nikolaus ”Niki” Lauda (s. 22. helmikuuta 1949 Wien, Itävalta) on itävaltalainen Formula 1 -kuljettaja, joka kilpaili MM-sarjassa vuosina 1971–1979 sekä 1982–1985. Hän voitti maailmanmestaruuden kolme kertaa. Hänen lempinimensä olivat kilpauran aikana "Mouse" (hiiri)," Computer" (tietokone) ja "Rat" (rotta), jotka perustuivat hänen pidättyvään ja viileään olemukseen.
Formula 1 -kausi 2005
Formula 1 -kausi 2005 oli Formula 1 -sarjan historian 56. maailmanmestaruuskausi. Kausi alkoi Australiasta 6. maaliskuuta ja päättyi Kiinaan 16. lokakuuta. Kuljettajien maailmanmestaruuden voitti Renault’n Fernando Alonso, joka onnistui katkaisemaan Michael Schumacherin viiden perättäisen mestaruus putken. Valmistajien maailmanmestaruuden voitti myös Renault. Minardi ja Jordan sai kaksi uutta kuljettajaa. Jacques Laffite
42-vuotiaaksi asti kilpaillut Laffite on kokeneimpia F1-kuljettajia kautta aikojen, hän starttasi urallaan kaikkiaan 176 GP-kilpailuun (tätä enemmän kisoja on vain 11 kuljettajalla) ja saavutti niissä 6 voittoa, 26 muuta palkintosijaa, 7 paalupaikkaa ja 6 kilpailun nopeinta kierrosta. MM-pisteitä hän keräsi urallaan 228. Hän ajoi kilpailun johdossa 283 kierroksen ajan. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Ruotsissa Anderstorpin GP:ssä 1977 ja viimeisen Kanadan Montrealin GP:ssä 1981. Kaikki voitot tulivat Ligierin autolla. Hän sijoittui MM-pisteissä neljänneksi kolmena perättäisenä vuonna 1979, 1980 ja 1981. Laffite ajoi myös sarjan ulkopuolisia kilpailuja. Etelä-Afrikan Grand Prix
Britti Jim Clark ja itävaltalainen Niki Lauda ovat voittaneet Etelä-Afrikan GP:n kumpikin kolmesti. Kaudella eteläafrikkalainen Jody Scheckter voitti kilpailun ainoana eteläafrikkalaisena. Vuosien 1992 ja 1993 kilpailujen voitot menivät Nigel Mansellille ja Alain Prostille. Etelä-Afrikan GP muistetaan myös Tom Prycen, ja ratavalvoja Jansen Van Vuurenin kuolemista. Formula 1 ja suomalaiset
Vaikka Keke Rosberg voittikin ensimmäisenä suomalaisena maailmanmestaruuden, hän ei ollut ensimmäinen maailmanmestaruuspokaalin vastaanottanut suomalainen. Kaudella 1970 mestaruuden voitti Jochen Rindt, mutta hän kuoli kesken kauden, joten hänen suomalainen vaimonsa Nina Rindt otti palkinnon vastaan. Nina Rindt on Curt Lincolnin tytär. Formula 1
Kaudella mestaruus meni yllättäen Brawn GP:n Jenson Buttonille, joka hallitsi alkukautta suvereeniin tahtiin. Brawn oli luotu sarjasta lähteneen Hondan pohjalta ja se voitti heti ensimmäisellä kaudellaan sekä kuljettajien että valmistajien maailmanmestaruudet. Ainoa talli, joka kykeni haastamaan Brawnin läpi kauden, oli Red Bull, jonka kuljettajista Sebastian Vettel sijoittui MM-sarjassa toiseksi. Kauden jälkeen Brawn-talli myytiin ja siitä tuli Mercedes.
Vuonna päätöskilpailussa taisteli mestaruudesta ensimmäistä kertaa neljä kuljettajaa: Ferrarille siirtynyt Fernando Alonso, Red Bullin kuljettajat Mark Webber ja Sebastian Vettel sekä McLarenin Lewis Hamilton tosin Hamiltonilla saumat mestaruuteen olivat jo pääosin menneet. Mestaruuden voitti Sebastian Vettel, joka päihitti Alonson neljän pisteen erolla. Vettelistä tuli myös historian nuorin maailmanmestari ja ensimmäinen maailmanmestari James Huntin jälkeen, joka ei ollut johtanut MM-sarjaa kertaakaan aiemmin mestaruuskautensa aikana. Giuseppe Farina
Kun FIA ilmoitti aloittavansa Formula 1 -luokalle oman maailmanmestaruussarjansa, Farina ilmoittautui mukaan ja sai alleensa Alfa Romeo Tipo 159 F1-auton. Farina voitti kaikkien aikojen ensimmäisen Formula 1 -kilpailun, Britannian Grand Prix'n Silverstonessa 13. toukokuuta 1950. Farina voitti ensimmäisen F1-kauden aikana kolme osakilpailua ja nousi ensimmäiseksi F1-maailmanmestariksi 30 pisteellään. Formula 1 -kausi 1982
Kausi 1982 oli yksi F1-historian tasaisimpia. 16 osakilpailua sisältäneellä kaudella nähtiin 11 eri osakilpailuvoittajaa: Alain Prost, Niki Lauda, Didier Pironi, John Watson, Riccardo Patrese, Nelson Piquet, René Arnoux, Patrick Tambay, Elio de Angelis, Keke Rosberg ja Michele Alboreto. Voitot jakaantuivat seitsemälle eri tallille: Renault, McLaren, Ferrari, Brabham, Lotus, Williams ja Tyrrell. Ricardo Zunino
Zunino aloitti kilpa-autoilun kotimaansa Argentiinan urheiluautoluokissa 25-vuotiaana. Hän voitti kansallisen mestaruuden ja siirtyi Euroopan Formula 2 -sarjaan 1977. Zunino pääsi 1979 testaamaan Brabhamin F1-autoa ja sai kilpakuljettajan paikan, kun Niki Lauda Montrealin GP:n jälkeen yllättäen päätti lähteä tallista. Zuninon näytöt kahdessa seuraavassa kisassa olivat niin lupaavat, että Brabham päätti palkata hänet kaudeksi 1980. Jo ennen kauden puoliväliä hän joutui kuitenkin antamaan tilaa Hector Rebaquelle. Formula 1
Kaudella 2005 Ferrari oli vain varjo edelliskausista. Ferrari aloitti kauden perinteiseen tapaan vanhalla autolla, jonka vauhti osoittautui kuitenkin riittämättömäksi. Pikavauhdilla radalle tuotu uusi auto ei sekään tuonut merkittäviä parannuksia. Kauden ainoan voiton Ferrarille otti Michael Schumacher Indianapolisin tynkäkisasta. Formulasarjaa hallitsivat Renault ja McLaren-Mercedes. Renault vei merkkimestaruuden ja Renault-tallin kuljettaja Fernando Alonso kuljettajien mestaruuden. Samalla Alonsosta tuli kautta aikojen nuorin maailmanmestari. Vaikka McLaren olikin nopea, alkukauden tekniikkaongelmat pudottivat tallin ja Kimi Räikkösen maailmanmestaruustaistelusta. Alain Prost
Kausi 1985 oli kuitenkin Prostin. Hän voitti viisi kilpailua kauden aikana ja nousi ensimmäiseksi ranskalaiseksi Formula 1-maailmanmestariksi 73:lla pisteellään. Maailmanmestaruus tuli ylivoimaisella 26:n pisteen erolla toiseksi tulleeseen Italian Michele Alboretoon ja se varmistui kauden kolmanneksi viimeisessä kilpailussa, Euroopan GP:ssä. Niki (lentoyhtiö)
Niki Lauda, entinen Formula 1 -kuljettaja, syrjäytettiin Lauda Airin johtokunnasta marraskuussa 2000. Vuonna 2003 hankki entisen Aero Lloyd Austrian operoinnin. Lentoyhtiö aloitti liikennöinnin 28.11.2003 nimellä "FlyNiki". 9.1.2004 Niki aloitti yhteistyön Air Berlinin kanssa. Kaksi yhtiötä mainostivat yhteistyötään "halpojen hintojen allianssina". Air Berlin liitti Nikin tytäryhtiökseen loppuvuonna 2011. Scuderia Ferrari
Tammikuussa 2008 tallin johdossa tapahtui jälleen muutoksia. Marraskuussa 2007 Jean Todtin ilmoitettiin siirtyvän pois tallipäällikön paikalta, ja hänen paikkansa otti Stefano Domenicali. Myös tekninen johtaja vaihtui, Mario Almondon paikan otti Aldo Costa. Kaudella 2008 Ferrari voitti jälleen valmistajien maailmanmestaruuden, mutta kuljettajien MM-taiston vei McLarenin Lewis Hamilton vain pisteen erolla Felipe Massaan.
Kausi 2009 alkoi tallilta huonosti Australiassa, kun Felipe Massa keskeytti kilpailun tekniseen vikaan ja Kimi Räikkönen ajoi autolla seinään keskeyttäen kilpailun myöhemmin. Kauden alkupuolisko olikin vaikea Ferrarille ja Felipe Massan loukkaantuminen Unkarin GP:ssä vaikeutti tallin tilannetta entisestään. Belgiassa Kimi Räikkönen ajoi tallille kauden ensimmäisen voiton, mutta samalla Massaa tuuraamaan nostettu testikuljettaja Luca Badoer sijoittui viimeiseksi. Badoer korvattiin Italian GP:ssä Force Indian Giancarlo Fisichellalla, mutta hän ei kyennyt ajamaan loppukautta pistesijoilla tallin autolla. Portugalin Grand Prix 1984
Keijo Rosberg starttasi neljännestä lähtöruudusta ja rynnisti heti kärkeen. Hän pysyi johdossa neljä kierrosta, kunnes moottori petti ja Alain Prost ampaisi ohitse. Samaan aikaan Niki Lauda oli yhdeksäntenä 14 sekuntia kärjen takana. Lauda ohitteli autoja urakalla ja pääsi kolmanneksi. Toisena oli Nigel Mansell 30 sekuntia Laudaa edellä. Ajamalla Lauda tuskin olisi Mansellia saavuttanut, mutta Mansell ajoi 19 kierrosta ennen maalia öljyläikkään, pyörähteli radalla ja joutui keskeyttämään. Lauda siirtyi kakkoseksi ja samalla maailmanmestaruuteen kiinni. Järjestys säilyi maaliin saakka. Prost sai kauden seitsemännen osakilpailuvoittonsa ja Niki Lauda maailmanmestaruuden puolen pisteen erolla Prostiin. Formula 1 -kausi 2013
Formula 1 -kausi 2013 oli Formula 1 -sarjan historian 64. maailmanmestaruuskausi. Kyseinen kausi oli myös viimeinen kun sarjassa käytettiin 2,4-litraisia vapaasti hengittäviä V8-moottoreita. Kaudesta 2014 alkaen tallit tulevat käyttämään ympäristöystävällisempiä 1,6-litraisia V6-turbomoottoreita. Kuljettajien maailmanmestaruutta puolusti Sebastian Vettel ja valmistajien mestaruutta Red Bull Racing. Vettel oli ollut kuljettajien ja Red Bull valmistajien mestari kolmena edellisenä vuotena peräkkäin, ja putket jatkuivat tälläkin kaudella. Lisäksi Vettel rikkoi tukun F1-ennätyksiä, kuten eniten pisteitä yhden kauden aikana, eniten peräkkäisiä alusta loppuun johdettuja kilpailuja, eniten peräkkäisiä voittoja yhdellä kaudella (sivuaa Alberto Ascarin kaikkien aikojen ennätysputkea), suurin piste-ero sarjan ensimmäisen ja toisen välillä ja hän myös sivusi Michael Schumacherin yhden kauden voittoennätystä. Kauden melko tasaisesta alusta huolimatta tästä kaudesta tuli Vettelille loppujen lopuksi jopa hiukan ylivoimaisempi kuin kausi 2011. Formula 1 -kausi 1976
Kausi muistetaan parhaiten McLarenin James Huntin ja Ferrarin Niki Laudan välisestä mestaruustaistelusta, joka ratkesi vasta viimeisen osakilpailun viimeisellä kierroksella Huntin hyväksi. Lisäksi Lauda kärsi Saksan GP:ssä vakavan onnettomuuden, ja oli lähellä menehtyä saamiinsa vammoihin. Formula 1 -kausi 1992
Formula 1 -kausi 1992 oli historian 43. F1-kausi. Se alkoi 1.3. Etelä-Afrikasta ja päättyi 8.11. Australiaan. Kuljettajien mestaruuden voitti ylivoimaisesti Nigel Mansell, johtaen MM-sarjaa alusta loppuun asti, ja valmistajien mestaruuden Williams-Renault.
Kausi oli myös ensimmäinen jolloin jokainen talli ajatti kahta autoa. Mansell saavutti kauden aikana 14 paalupaikkaa ja 8 nopeinta kierrosta, jotka olivat tähän astisen F1-historian ennätyksiä. Robert Kubica
Kaudelle Kubica sai sopimuksen uuden BMW Sauber -tallin testi- ja kolmoskuljettajaksi. Ennen Unkarin GP:tä hänet ylennettiin kilpakuljettajaksi Jacques Villeneuven saatua potkut. Kubica ajoi uransa ensimmäisessä kilpailussa heti seitsemänneksi, mutta hänen ajosuorituksensa hylättiin kaksi kiloa liian alipainoisen auton vuoksi. Entinen F1-kuljettaja Niki Lauda ylisti Kubicaa ja laittoi hylkäyksen kokemattomuuden syyksi. Laudan mielestä Kubican hylkäys johtui siitä, että Kubica oli unohtanut kerätä jäähdyttelykierroksella kuminpaloja ja irtosoraa renkaisiin. Seuraavassa osakilpailussa, Turkin GP:ssä, Kubica sijoittui kahdenneksitoista. Niki Lauda
Kaudella 1977 Lauda voitti mestaruuden ylivoimaisesti vaikka voitti vain kolme kilpailua: Etelä-Afrikan, Saksan ja Hollannin GP:t. Hän varmisti mestaruuden 2. lokakuuta Watkins Glenin GP:ssä, kun hän ajoi neljänneksi ja nousi 72 pisteeseen.. Kahteen viimeiseen osakilpailuun hän ei enää lähtenyt mukaan. Formula 1
Kaudeksi 1958 mestaruuden vei jälleen kerran Ferrari-kuljettaja, Mike Hawthorn, josta tuli näin ensimmäinen brittiläinen Formula 1 -sarjan maailmanmestari. 1958 kilpailtiin myös ensimmäistä kertaa valmistajien MM-tittelistä, jonka voitti brittiläinen Vanwall. Ensimmäisen kilpailun takamoottorisella Cooperilla voittanut ja kesken kauden Vanwallille siirtynyt, yhteensä neljä osakilpailua voittanut Stirling Moss hävisi jälleen kerran mestaruustaistelun, tällä kertaa yhden pisteen erolla Hawthorniin, joka voitti kauden aikana vain yhden kilpailun. Vanwallia ajoivat myös Tony Brooks sekä Marokon GP:ssä kuollut Stuart Lewis-Evans. Kauden avauskilpailu Argentiinan GP oli sikäli vallankumouksellinen, että Mossin voitto oli kautta aikain ensimmäinen takamoottorisella autolla otettu GP-voitto. Cooper, jonka moottorina toimi 2-litrainen Coventry Climax voitti myös kauden toisen osakilpailun Maurice Trintignantin ohjastamana. Jim Clark
Formula 1 -urallaan Clark ajoi 72 MM-sarjan GP:tä ja voitti niistä 25. Hänellä on viidenneksi eniten paalupaikkoja Formula 1 -historiassa, 33, eli saman verran kuin nelinkertaisella maailmanmestarilla Alain Prostilla. Kilpailun nopeimpia kierroksia hänelle kertyi 28 ja MM-pisteitä 274. Huomionarvoista Clarkin tilastoja katsottaessa on se, että hän sijoittui urallaan ainoastaan kerran toiseksi ja että hänen paalupaikkaprosenttinsa on suurempi kuin toisen kovan aika-ajajan, Ayrton Sennan. Brittiläisessä The Times -sanomalehdessä Clark äänestettiin kaikkien aikojen parhaaksi Formula 1 -kuskiksi. David Walker
Walker nostettiin Formula 1 -sarjaan kesken kauden Lotus-talliin pärjättyään menestyksekkäästi tallin autolla myös Formula 3 -sarjassa (25 voittoa 32 kilpailusta). Avauskilpailu päättyi pyörähtämiseen ja keskeyttämiseen, mutta Walkerin F3-menestyksen ansiosta Lotuksen pääsponsori John Player saatiin vakuutettua jatkamaan tallissa ja vuotta myöhemmin Walker pääsi uudelleen tallin auton ratin taakse Emerson Fittipaldin kakkoskuljettajaksi. Hän oli parhaimmillaan yhdeksäs Espanjan GP:ssä 1972. Walkerin tilannetta tallissa hankaloitti tallikaverin ajaminen nuorimmaksi F1:sten maailmanmestariksi, kun taas hän itse keskeytti usein teknisiin ongelmiin jääden pisteittä. Kun Lotus sai tietää Walkerin ajaneen testejä F2-luokassa, hänet erotettiin tallista ja hänen tilalleen palkattiin Reine Wisell. Walker palasi Yhdysvaltojen GP:hen, jossa keskeytti. Walker riitautui tiiminsä kanssa ja hänen tilalleen valittiin seuraavalle kaudelle Ronnie Peterson. Walker on vieläkin ainoa F1-kuljettaja, joka ei saavuttanut pisteitä samana vuonna, jona tallitoveri voitti mestaruuden. Formula 1 -kausi 2008
Formula 1 -kausi 2008 oli Formula 1 -historian 59. maailmanmestaruuskausi. Kausi avattiin Australian Grand Prix -viikonlopulla Albert Parkin radalla 14. maaliskuuta, ja se päättyi Brasilian Grand Prix’hin Interlagosin radalla 2. marraskuuta. Kausi oli lähinnä Lewis Hamiltonin, Felipe Massan ja Kimi Räikkösen välistä taistelua. Mestaruuden voitti toista kauttaan ajanut McLarenin Lewis Hamilton.
Laskutavasta riippuen osakilpailumäärien merkkipaalut saavutettiin kauden aikana eri kilpailussa. Saksalaiset Formula 1 -kuljettajat
Saksasta on tullut yhteensä 53 Formula 1 -kuljettajaa, joista kolme on maailmanmestareita , joista Sebastian Vettel on tällä hetkellä vielä mukana. Michael Schumacherilla on lukuisia F1-ennätyksiä, muun muassa eniten maailmanmestaruuksia. Vuonna 2008 Sebastian Vettelistä tuli nuorin kilpailun voittanut kuljettaja (ei enää voimassa), ja vuonna 2010 hänestä tuli nuorin Formula 1 maailmanmestari. Vuonna 2016 Nico Rosbergista tuli kolmas saksalainen maailmanmestari. Formula 1 -kaudella 2019 on mukana kaksi saksalaista. Stefan Johansson
Johansson harrastaa maalausta, lukemista ja musiikin kuuntelua. Hänen lempiruokaansa on japanilainen ja italialainen ruoka. Hänen esikuvansa kilpailemisessa on Niki Lauda, joka on kolminkertainen F1-maailmanmestari. Kanadan Grand Prix 2007
Kierroksella 59 turva-auto poistui radalta ja kilpailu jatkui. Pari kierrosta myöhemmin alkoi totinen taistelu kun Kovalainen yritti hiillostaa edellään kolmantena ajanutta Wurzia ja Alonso edellään viidentenä ajanutta Räikköstä. Satō puolestaan ohitti kierroksella 66 seitsemännessä sijassa kiinni olleen Schumacherin. Vain kaksi kierrosta myöhemmin Satō ohitti myös ongelmista kärsineen maailmanmestari Alonson tyylikkäästi shikaanissa nousten kuudenneksi. Kaksi kierrosta myöhemmin kilpailu päättyi Lewis Hamiltonin voittoon, Nick Heidfeldin ollessa toinen ja F1-debyyttinsä 10-vuotispäiviään juhlineen Alexander Wurzin ollessa kolmas. Suomalaisittain Heikki Kovalainen ylsi uransa siihen asti parhaaseen tulokseen oltuaan neljäs, Kimi Räikkönen oli viides, Takuma Satō kuudes, Fernando Alonso seitsemäs ja Ralf Schumacher oli kahdeksas. Voitollaan Hamilton nousi yksin MM-sarjan johtoon kahdeksan pisteen erolla Alonsoon Kimi Räikkönen
Suomen Posti (silloiselta nimeltään Itella) juhlisti Kimi Räikkösen F1-maailmanmestaruutta syyskuussa 2008 julkaistulla Kimi-aiheisella postimerkillä. Postimerkissä on kuvattuna myös Räikkösen tallin, Ferrarin, auto. Formula 1 -kausi 1998
Kausi oli Mika Häkkisen ja Michael Schumacerin taistelua. Häkkinen voitti kahdeksan kilpailua kauden aikana, eli puolet ajetuista kilpailuista. Toiseksi kuljettajien MM-sarjassa sijoittunut saksalainen Ferrari-kuljettaja Michael Schumacher saavutti kuusi voittoa. Coulthard sekä Jordan-kuljettaja Damon Hill voittivat molemmat yhden kilpailun. Samanlainen tilanne oli kymmenen vuotta aikaisemmin, jolloin Ayrton Senna ja Alain Prost taistelivat molemmat maailmanmestaruudesta. Silloin ei tullut erillistä voittoa kuin yhden kerran, kun voittajana oli joku toinen kuin Ayrton Senna tai Alain Prost. Kyalami
F1-kuljettajista sekä Nigel Mansell että Alain Prost ovat onnistuneet saavuttamaan voiton sekä uudella että vanhalla radalla. Voitoissa mitattuna parhaiten radalla on menestynyt Niki Lauda kolmella voitollaan. McLaren
McLarenin historian menestyksekkäin aika sijoittuu Ron Dennisin ensimmäisille vuosille McLarenilla. John Barnard suunnitteli vallankumouksellisen MP4/1-auton. Se oli ensimmäinen F1-auto, jonka kori oli valmistettu kokonaan hiilikuitukomposiitista. Kokonaisuus kruunattiin TAG/Porschen turboahdetulla moottorilla ja auto oli erittäin suorituskykyinen. Taidokkaat kuljettajat Niki Lauda, Alain Prost, Keke Rosberg ja Stefan Johansson auttoivat myös tiimiä menestymään. McLaren-Porsche voitti valmistajien mestaruuden vuonna 1984 ja Lauda voitti maailmanmestaruuden. Vuonna 1985 sama toistui jälleen, valmistajien mestaruus lipui McLarenille ja Alain Prost voitti ensimmäisen maailmanmestaruutensa. Vuonna 1986 Prost voitti jälleen kuljettajien maailmanmestaruuden. Formula 1 -kausi 1984
Niki Lauda voitti kauden mestaruuden ilman ainuttakaan paalupaikkaa. Ainoastaan Denny Hulme on pystynyt samaan vuonna 1967. Formula 1
Mukana kymmenen voittojen perusteella menestyneintä tallia.
Kuljettajat ovat voineet valita omat numeronsa vasta kaudesta 2014 alkaen.
Superlisenssi on F1-komission eli Formula One Comissionin kuljettajalle antama lisenssi, joka antaa luvan kilpailla F1-sarjassa, jos hän on ollutF1-komissio voi myös antaa superlisenssin kuljettajalle, vaikka hänellä ei olisi yllä mainittuja saavutuksia, jos komission mielestä kuljettaja on ansainnut sen. Komissio voi myös ottaa lisenssin pois kuljettajalta, jos hänelle on annettu se tallin pyynnöstä, vaikka ei täyttäisi yllä olevia ehtoja ja ansainnut sitä komission mielestä eikä onnistu todistamaan olevansa F1-paikan arvoinen kuljettaja, tai jos kuljettaja ajaa vaarallisesti. Ensin mainittu oli tapahtua suomalaiselle Kimi Räikköselle, ellei hän olisi vakuuttanut F1-piirejä neljässä ensimmäisessä kilpailussaan, jossa Räikkönen jo ensimmäisessä kisassaan ajoi seitsemänneksi ja nousi vielä kuudenneksi Olivier Panisin saatua 25 sekunnin aikasakon. Jälkimmäinen puolestaan tapahtui kaudella 2006 japanilaiselle Yuji Idelle jo neljän kilpailuviikonlopun jälkeen. Ide ajoi nimenomaan hengenvaarallisesti ja jäi jokaisena kilpailuviikonloppunaan jopa useita sekunteja tallikaveristaan Takuma Satosta. Monacon Grand Prix 1975
Paalupaikka: Niki Lauda
Nopein kierros: Patrick Depailler 1'28.67 kierroksella 68 Nick Heidfeld
BMW Sauberin ratissa Heidfeld nousi viimein tallinsa selväksi ykköskuljettajaksi peitottuaan aikaisemmin maailmanmestaruudenkin voittaneen Jacques Villeneuven selvästi tämän viimeiseksi ja keskeneräiseksi jääneellä kaudella . Ikuisena lupauksena ja kiertolaisenakin pidetty Heidfeld saavutti kaudella henkilökohtaisen piste-ennätyksensä. Kausi oli Heidfeldin uran paras. Hän saavutti neljä kakkossijaa ja 60 pistettä eli vain pisteen vähemmän kuin edellisellä kaudella. Kaudella Heidfeld teki uuden ennätyksen ajamalla toiseksi Malesian tynkäkilpailussa rikkoen Stefan Johanssonin ennätyksen ajettuaan urallaan eniten palkintosijoja ilman voittoa ja eniten kakkossijoja ilman voittoa. Sitten Yhdysvaltain GP:n 2007 Heidfeld ei myöskään keskeyttänyt virallisesti kertaakaan. Vaikka hän jätti ajamisen kesken Japanin GP:ssä vain kolme kierrosta ennen maalia, hän oli ajanut yli 90 prosenttia kisapituudesta ja sai sijoituksen. Putki katkesi vasta Singaporen GP:ssä 2009, kun hän kolaroi Adrian Sutilin kanssa. Heidfeld oli ajanut maaliin 33:ssa peräkkäisessä kilpailussa, mikä oli ennätys, kunnes Kimi Räikkönen rikkoi sen kaudella . Pierluigi Martini
Pierluigi Martini pitää hallussaan yhtä F1-sarjan vähiten tavoitelluista ennätyksistä: hänellä on kaikkein eniten GP-startteja (118 kisaa; oikeastaan 124, sillä hän karsiutui kuudesta kilpailusta) ilman ainuttakaan palkintosijoitusta. Hän on parhaimmillaan yltänyt osakilpailussa neljänneksi (San Marinon GP 1991 ja Portugalin GP 1991). MM-pisteitä hän keräsi kymmenen kautta kestäneellä F1-urallaan yhteensä 18. Niki Lauda
Kaudeksi 1978 Lauda siirtyi Brabham-talliin. Hän voitti Ruotsin ja Italian GP:t ja sijoittui lopputuloksissa neljänneksi 44 pisteellä, 20 pistettä Lotus-kuljettaja Mario Andrettille hävinneenä. Kaudella 1979 Lauda keräsi vain neljä MM-pistettä. Hän turhautui kilpailemiseen ja ilmoitti Kanadan osakilpailun vapaiden harjoitusten jälkeen lopettavansa uransa kesken kauden. Hän vetäytyi formuloista ja perusti keräämällään omaisuudella lentoyhtiön. Suomi 2000-luvulla
Kimi Räikkönen on Formula 1 -sarjan maailmanmestari 2007. Kyseessä oli ensimmäinen kausi, jolloin Räikkönen ajoi Scuderia Ferrari -tallissa. Tätä ennen hän ajoi McLarenissa tullen kahdesti MM-sarjan toiseksi. Toistaiseksi viimeisin suomalainen rallin maailmanmestari on Marcus Grönholm, joka voitti mestaruuden 2000 ja 2002. Formula 1 -kausi 2017
Kausi 2016 päättyi Abu Dhabin osakilpailuun marraskuun lopulla 2016. Kauden 2016 kuljettajien maailmanmestaruus ratkesi vasta viimeisessä osakilpailussa Nico Rosbergin voittaessa ensimmäisen kuljettajien maailmanmestaruutensa. Rosbergin tallikaveri Lewis Hamilton voitti Abu Dhabissa ja jäi lopulta viiden pisteen päähän Rosbergista. Kaksikko on hallinnut viime vuosina Formula 1 -sarjaa, mutta nyt osat kääntyivät. Kahtena edellisvuotena Hamilton voitti mestaruuden ja Rosberg sijoittui toiseksi. Valmistajien MM-sarjassa Mercedes otti kolmannen peräkkäisen mestaruutensa. Red Bull Racing sijoittui toiseksi ja Ferrari kolmanneksi. Vain päiviä mestaruutensa voiton jälkeen Rosberg kohahdutti F1-maailmaa, kun hän ilmoitti lopettavansa uransa. Jim Clark
Jim Clark saavutti uransa aikana kahdeksan Grand Slamia eli enemmän kuin kukaan muu F1-historiassa. Luettelo Formula 1 -maailmanmestareista
Tämä on luettelo Formula 1 -sarjan maailmanmestareista. F1-mestaruudesta on kilpailtu vuodesta 1950 lähtien. Eniten mestaruuksia on Michael Schumacherilla, seitsemän. Iältään vanhin maailmanmestari on Juan Manuel Fangio (kaudella hän oli 46 vuoden 41 päivän ikäinen) ja nuorin on Sebastian Vettel (kaudella hän oli 23 vuoden 134 päivän ikäinen). Formula 1
Jo kertaalleen eläkkeelle jäänyt Niki Lauda teki paluun Formula 1 -auton rattiin vuonna 1982. McLarenia ajanut Lauda vei kaudella 1984 mestaruuden nimiinsä vain puolen pisteen erolla nuoreen tallikaveriinsa Alain Prostiin. Puolen pisteen ero oli seurausta sateen takia keskeytetystä Monacon Grand Prix'sta. Prost voitti kilpailun, mutta suuremman vaikutuksen teki Tolemanilla ajanut nuori Ayrton Senna, joka sijoittui kilpailussa kakkoseksi. Tuota kilpailua voidaan pitää Prostin ja Sennan vuosikymmenen kestäneen aikakauden alkusysäyksenä. Kausina 1985 ja 1986 Prost kaasutteli mestariksi McLarenillaan. 1986 Hondan moottorilla varustettu Williams oli kova sana kuljettajinaan Piquet ja Nigel Mansell, ja voittikin valmistajien mestaruuden. Kuljettajien mestaruus ratkesi vasta kauden viimeisessä kilpailussa Australiassa, Prostin voitettua Williams-kuskien rengasongelmien ansiosta. Kaudella 1987 vapaastihengittävät moottorit tekivät paluun, kun sallittu tilavuus laajennettiin 3,5 litraan ja turbojen ylivoimaa karsittiin rajoituksilla. Lopulta turbot kiellettiin kokonaan vuonna 1989. Kuitenkin 1987 Piquet voitti turbo-Williamsillaan helpohkosti kolmannen mestaruutensa Mansellin tullessa loppupisteissä kakkoseksi varmistaen Williamsin valmistajien mestaruuden. Niki Lauda
Niki Lauda aloitti F1-uransa Max Mosleyn johtamassa March-tallissa vuonna 1971. Uran alkutaival sujui vaatimattomasti ja Lauda joutui luopumaan tallipaikastaan kauden 1972 jälkeen. Seuraavana vuonna hän kilpaili BRM-tallissa ja ajoi ensimmäiset MM-pisteensä sijoittumalla Belgian GP:ssä viidenneksi. Kauden päätteeksi hän seurasi tallitoveriaan Clay Regazzonia Ferrari-talliin. Kaudella 1974 Lauda sijoittui MM-sarjassa neljänneksi kerättyään 38 pistettä ja voitettuaan Espanjan ja Hollannin GP:t. Tallitoveri Regazzoni oli sarjassa toinen ja Ferrari síjoittui autonvalmistajien tuloksissa toiseksi. Formula 1 ja suomalaiset
Heikki Kovalainen ajoi ensimmäistä kertaa F1:ssä Renault-tallissa kaudella 2007. Sitä ennen hän oli ollut tallin testikuljettaja kaudella 2006. Japanin GP:ssä hän sijoittui toiseksi, ja Ferrarille siirtynyt Räikkönen oli samassa kilpailussa kolmas. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun palkintokorokkeella oli kaksi suomalaista kuljettajaa. Räikkönen onnistui voittamaan kauden aikana kuusi kilpailua, ja hänestä tuli maailmanmestari vain pisteen erolla Lewis Hamiltoniin ja Alonsoon. Moni piti mestaruutta kauden loppupuolella mahdottomana, sillä piste-eroa kärkeen oli suurimmillaan 26 pistettä. Formula 1 -kausi 2012
Kauden 2012 aikana rikottiin muitakin ennätyksiä. Paluun tehneen Kimi Räikkösen myötä lähtöruudukossa oli ennätyksellisesti kuusi kuljettajien mestaruuden voittanutta kuljettajaa - Sebastian Vettel, Fernando Alonso, Jenson Button, Kimi Räikkönen, Lewis Hamilton ja Michael Schumacher, joka päätti uransa kauden viimeisen osakilpailun yhteydessä. 20 kilpailun mittainen kalenteri oli myös ennätyspitkä - aiempi ennätys oli 19 osakilpailua. Kausi 2012 oli ensimmäinen sitten kauden 1969, jolloin F1-sarjassa ei kilpaillut yhtään italialaiskuljettajaa, kun Jarno Trulli sai potkut Caterham-tallista ennen kauden alkua. Lisäksi kausi oli toiseksi viimeinen kausi, jolla käytettiin 2,4-litraisia V8-moottoreita ennen siirtymistä ympäristöystävällisimpiin 1,6-litraisiin V6-turbomoottoreihin kaudella 2014. Italian Grand Prix 1984
Italian Prix 1984 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 9. syyskuuta 1984 Monzan radalla Italiassa. Kilpailun voitti McLarenilla ajanut Niki Lauda, jolle voitto oli kauden viides. Ruotsin Grand Prix
Ruotsin GP:n menestyneimmät kuljettajat ovat vuoden 1979 maailmanmestari Jody Scheckter ja Niki Lauda, jotka ovat voittaneet kilpailun kahdesti. Heidän autoistaan Scheckterin vuoden 1976 Tyrrell P34 ja Laudan vuoden 1978 Brabham BT46 olivat erikoisimmat, koska Tyrrell oli kuusipyöräinen ja Brabhamin takasiiven alapuolelle oli asennettu ulkopuolinen tuuletin. Suomen urheilu
Suomessa järjestettävä rallin MM-sarjan osakilpailu Neste Ralli kerää vuosittain 270 000 katsojaa.
Suomen suosituimpia moottoriurheilumuotoja ovat Formula 1 -kilpailut. F1-kilpailut nousivat suosioon 1980-luvulla kun Keke Rosberg voitti ensimmäisenä suomalaisena F1-sarjan maailmanmestaruuden vuonna 1982. Sarjan suosio nousi huippuunsa 1990-luvun lopulla, kun Mika Häkkinen voitti maailmanmestaruuden peräkkäin vuosina 1998 ja 1999. Suomalaisten neljä maailmanmestaruutta nostavat maan jaetulle viidennelle sijalle maatilastossa – BBC:n mukaan tämä tekee Suomesta maailman parhaan F1-maan väkilukuun suhteutettuna. Formula 1 -kausi 1975
Formula 1 -kausi 1975 oli 26. Formula 1 -kausi. Se alkoi 12. tammikuuta ja päättyi 5. lokakuuta 1975 14:n kilpailun jälkeen. Kuljettajien mestaruuden voitti Niki Lauda, ja valmistajien mestaruuden Ferrari. Mestaruus oli Laudalle ensimmäinen. Valmistajien mestaruus oli Ferrarille ensimmäinen sitten vuoden 1964. Jean Todt
Ferrari oli Todtin liityttyä talliin kriisissä, sillä se oli voittanut kuljettajien mestaruuden viimeksi vuonna , kun Jody Scheckter oli ajanut mestaruuteen tallin autolla. Todt alkoi uudistaa Ferrarin italialaista ilmapiiriä kansainvälisemmäksi ja palkkasi talliin huippunimiä maailmanmestaruuksia voittaneesta Benetton-tallista. Sieltä Ferrarille siirtyivät kaksinkertainen maailmanmestari Michael Schumacher ja tallin tekninen johtaja Ross Brawn. Yhteistyö tuotti hedelmää, kun Ferrari hallitsi valmistajien sarjaa voittamalla mestaruudet kausina –. Kaiken lisäksi Schumacher voitti kuljettajien mestaruudet kausina –2004. Lokakuussa 2006 Todt nimitettiin Ferrarin toimitusjohtajaksi, mutta hän jatkoi yhä tallipäällikön tehtävissä kauden loppuun. Todtin viimeinen kausi tallipäällikkönä päättyi menestyksekkäästi, kun Ferrari voitti valmistajien ja sen kuljettaja Kimi Räikkönen kuljettajien mestaruuden. Scuderia Ferrari
1970-luvun puoliväli ja loppu oli Ferrarin kulta-aikaa. Niki Laudan saapuminen talliin kaudeksi 1974 oli Ferrarin ensimmäinen askel kohti mestaruuksia, jonka Lauda saavutti tallissa heti seuraavana vuonna. Samalla Ferrari voitti valmistajien tittelin. Kaudelle 1976 Lauda ja hänen tallitoverinsa Clay Regazzoni olivat jälleen ajamassa kohti maailmanmestaruutta, kunnes onnettomuus Nürburgringin yli 22-kilometriä pitkällä radalla oli lähellä viedä Laudan hengen. Auto iskeytyi radan turva-aitoihin niin kovaa, että se syttyi tuleen. Kuitenkin paikalle sattuneet muut kilpailijat kävivät pelastamassa hänet ja itävaltalainen vietiin kiireesti paikalliseen sairaalaan.
Laudan ei uskottu toipuvan enää kilpailukuntoon, mutta hän ei antanut periksi vaan ajoi jälleen kilpailuissa jo 38 päivää onnettomuuden jälkeen. Paluukilpailussa Lauda ajoi neljänneksi, mutta keskeytykset kauden loppukilpailuissa nostivat tasaisesti kaudella ajaneen brittiläisen McLaren-kuljettaja James Huntin lopulta maailmanmestariksi yhden pisteen erolla (ero oli ollut suurimmillaan 35 pistettä Laudaan). Ferrari voitti kuitenkin selvästi valmistajien maailmanmestaruuden, jonka se uusi seuraavana vuonna samalla, kun Lauda voitti toisen maailmanmestaruutensa. Lauda oli pitkään 15 voitollaan Ferrarin kautta aikain menestynein kuljettaja, ennen kuin Michael Schumacher voitti 16. osakilpailunsa Monacon GP:ssä kaudella 1999 jo neljännellä Ferrari-kaudellaan. Ferrari saavutti kolmannen peräkkäisen maailmanmestaruuden, joka oli tuohon aikaan ennätys. Luxemburgin Grand Prix
Kilpailun voittivat Jacques Villeneuve kaudella 1997 ja Mika Häkkinen kaudella 1998. Molemmat heistä voittivat samaisina kausina maailmanmestaruuden. Kauden 1997 kilpailussa paalupaikalta lähti Häkkinen, jolle paalupaikka oli F1-uran ensimmäinen. Kilpailun voittaneelle Villeneuvelle voitto sen sijaan oli F1-uran viimeinen. Denny Hulme
Denny Hulme ajoi kaikkiaan 112 GP:tä kahdessa tallissa, Brabhamilla kaudet 1965–1967 ja McLarenilla kaudet 1968–1974. Hän saavutti kahdeksan voittoa ja 25 muuta palkintosijaa. MM-pisteitä hän keräsi kaikkiaan 248. Hän voitti F1:n maailmanmestaruuden vuonna 1967 keräämällä 11 osakilpailusta 51 pistettä. Hulme ajoi yhden paalupaikan ja kirjautti 9 kilpailun nopeinta kierrosta. Hulme on ainoa uusiseelantilainen F1-maailmanmestari. Hulmella on vähiten paalupaikkoja F1-maailmanmestareista. Juan Manuel Fangio
Fangio voitti viisi mestaruuttansa peräti neljässä eri tallissa Alfa Romeolla, Mercedes-Benzillä, Ferrarilla ja Maseratilla. Fangio onkin ainut kilpailija koko Formula 1 -historiassa, joka on pystynyt voittamaan vähintään kaksi peräkkäistä maailmanmestaruutta eri automerkeillä. Hän ajoi 51 GP-kilpailua, joista voitti 24. Fangio voitti siis lähes puolet ajamistaan kilpailuista voittoprosenttinsa ollessa 47. Kaksi voitoista oli jaettuja voittoja; 1950-luvun sääntöjen mukaan samaa autoa saattoi ajaa useampi kuljettaja kilpailun aikana. Fangion paalupaikkaprosentti on F1-historian suurin 57 prosenttia. Fangio saavutti 45% ajamistaan kilpailusta nopeimman kierroksen, joka on yksi F1-historian suurimpia. Formula 1
Vuodella 2009 asetelma kääntyi päälaelleen, kun F1-sarjan säännöt muuttuivat radikaalisti. Mercedeksen moottoreita käyttänyt yksityistalli Brawn GP, sekä Renault'n moottoreilla ajanut Red Bull menestyivät paremmin kuin Mercedeksen silloinen tehdastalli McLaren, Renault sekä Ferrari. Brawn GP hallitsi kautta 2009, ja Red Bull voitti mestaruudet 2010, 2011, 2012 ja 2013. Kaikilla kolmella kerralla Red Bull voitti sekä valmistajien että kuljettajien mestaruudet. Kaudesta 2014 lähtien Mercedes on voittanut sekä kuljettajien että valmistajien mestaruudet vuosina 2014, 2015, 2016, 2017 ja 2018.Lihavoidulla merkityt kuljettajat jatkavat yhä F1-uraansa kuluvalla kaudella. Taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailut
Miesten yksinluistelussa eniten maailmanmestaruuksia voittanut urheilija on ruotsalainen Ulrich Salchow, joka voitti vuosina 1901–1905 ja 1907–1911 kymmenen maailmanmestaruutta. Muita yksinluistelussa menestyneitä miehiä ovat muun muassa seitsemän kertaa maailmanmestaruuden voittanut itävaltalainen Karl Schäfer, viisi kertaa mestaruuden voittanut yhdysvaltalainen Dick Button sekä neljä kertaa maailmanmestaruuden voittaneet itävaltalainen Willy Böckl, yhdysvaltalainen Hayes Alan Jenkins, yhdysvaltalainen Scott Hamilton, kanadalainen Kurt Browning ja venäläinen Aleksei Jagudin. Naisista menestynein yksinluistelija on norjalainen Sonja Henie, joka voitti vuosina 1927–1936 kymmenen yksinluistelun maailmanmestaruutta. Muita yksinluistelussa menestyneitä naisia ovat muun muassa viisi mestaruutta voittaneet itävaltalainen Herma Szabo, yhdysvaltalainen Carol Heiss ja yhdysvaltalainen Michelle Kwan sekä neljä mestaruutta voittaneet unkarilainen Lily Kronberger ja saksalainen Katarina Witt. Hollannin Grand Prix 1985
Hollannin Grand Prix 1985 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 25. elokuuta 1985 Zandvoortin radalla. Kilpailun voitti Niki Lauda, jolle voitto oli F1-uran viimeinen. Kilpailu oli viimeinen F1-sarjan Hollannin Grand Prix. Giacomo Agostini
Kun Hailwood lopetti moottoripyöräilyn ja siirtyi Formula 1 -sarjaan, Agostinista tuli lajin yksinvaltias. Jo heti ensimmäisellä kaudella Ago voitti sekä 500- että 350-kuutioisten MM-sarjojen kaikki osakilpailut ja yhteensä 17 kilpailua molemmat luokat mukaan lukien. Voittoputki jatkui seuraavankin vuoden puolelle, jolloin voittoja tuli yhteensä 18. Kaikkiaan Ago voitti siis 35 MM-sarjan kilpailua peräkkäin. Kyseessä on lajin ylivoimainen ennätys. Mika Häkkinen
Häkkisestä käytettiin F1-uransa aikana usein lempinimeä ”The Flying Finn” eli ”Lentävä suomalainen”. Kaikkien aikojen menestynein Formula 1 -kuljettaja Michael Schumacher on kertonut kunnioittavansa Häkkistä kaikista vastustajistaan eniten. The Times -sanomalehdessä äänestettiin kaikkien aikojen Formula 1 -kuljettaja vuonna 2009, ja Häkkinen oli listan kymmenes. Muita suomalaisia olivat muun muassa Kimi Räikkönen sijalla 13 ja Keke Rosberg sijalla 23. Formula 1
Myös pistelaskujärjestelmät ovat vaihdelleet F1-sarjan historian aikana. F1-sarjan alkuvuosina (1950–1959) pisteitä annettiin viidelle parhaalle siten, että voittaja sai 8, toinen 6, kolmas 4, neljäs 3 ja viides 2 pistettä. Lisäksi kilpailun nopeimmasta kierroksesta sai yhden pisteen. Vuonna 1960 pistelaskua laajennettiin siten, että kuudenneksi sijoittunut sai yhden pisteen ja voittajan pistemäärä nostettiin yhdeksään. Nopeimmasta kierroksesta ei enää tämän jälkeen saanut lisäpistettä. Kaudesta 1991 alkaen voittojen arvoa haluttiin nostaa, ja voittajan pistemäärä nostettiin kymmeneen. Kuljettajien MM-sarjassa ei ole toistaiseksi koskaan ollut kahdella tai useammalla kärkikuljettajalla tasapeliä, mutta on ollut muutamia kausia, jolloin maailmanmestaruuden voittanut kuljettaja on voittanut vain yhden pisteen erolla toiseksi sijoittuneeseen kuljettajaan. Mathias Lauda
Mathias Lauda (s. 30. tammikuuta 1981 Salzburg, Itävalta) on itävaltalainen autourheilija. Hän on kolminkertaisen Formula 1 -mestarin Niki Laudan poika. Luettelo Formula 1 -valmistajien maailmanmestareista
Tämä on luettelo Formula 1 -sarjan valmistajien maailmanmestareista. Valmistajien F1-mestaruudesta on kilpailtu vuodesta 1958 lähtien. Eniten mestaruuksia on Ferrarilla, kuusitoista. Nigel Mansell
Hän voitti urallaan maailmanmestaruuden kahdessa arvostetussa autourheilusarjassa, ensin Formula ykkösissä vuonna ja heti seuraavana vuonna silloisen CART (nyk. Champ Car)-sarjan mestaruuden tulokaskaudellaan, johon kukaan muu ei ollut vielä pystynyt ennen häntä. Mansell on myös Mario Andrettin, Emerson Fittipaldin ja Jacques Villeneuven lisäksi ainoa, joka on voittanut sekä Formula 1 että CART-sarjan mestaruudet. Formula 1 -kausi 2010
Formula 1 -kausi 2010 oli Formula 1 -sarjan historian 61. kausi. Kaudella kilpaili ensimmäistä kertaa sitten vuoden 1997 kaksitoista tallia. Ennen uutta kautta formuloista vetäytyivät BMW ja Toyota, joten kaudella nähtiin yhteensä neljä tallia, jotka eivät ajaneet vuonna 2009. Vuoden 2010 maailmanmestaruuden voitti Red Bullin Sebastian Vettel, josta tuli myös kaikkien aikojen nuorin F1-maailmanmestari. Red Bull Racing voitti myös valmistajien maailmanmestaruuden.* Natacha Gachnang on omassa lehdistötiedotteessaan väittänyt olevansa tallin testikuljettaja. Niki Lauda
Lauda on toiminut Mercedeksen Formula 1 -tallin puheenjohtajana vuoden 2012 syksystä lähtien. Enzo Ferrari
1960-luvulla menekkivaikeudet ja riittämätön rahoitus pakottivat Ferrarin hyväksymään Fiatin yhtiönsä osakkaaksi. Ford oli yrittänyt ostaa tehdasta jo 1963 18 miljoonalla dollarilla, mutta Ferrari oli hylännyt tarjouksen. Fiat sai yhtiöstä osuuden 1965, ja vuonna 1969 tämä osuus kasvatettiin 50 %:iin. 1988 Fiatin osuus nousi jo 90 %:iin. Enzo Ferrari pysyi toimitusjohtajana vuoteen 1971. Vetäytymisestään huolimatta hän vaikutti yhtiön toimintaan kuolemaansa saakka. Fiatin vaikutus Ferrari-tallin menestykseen ei näkynyt kuitenkaan heti: vasta vuonna 1975 Niki Lauda voitti tallille mestaruuden — kuljettajan taito ja moottorin suorituskyky kompensoivat korin ja aerodynamiikan heikkoudet. Tämän sekä Jody Scheckterin ja Gilles Villeneuven menestysten jälkeen tallin Formula 1 -toiveet haihtuivat moneksi vuodeksi. Enzo Ferrari ei ehtinyt nähdä tallinsa elpymistä ennen kuolemaansa Modenassa. Etelä-Afrikan Grand Prix 1984
Etelä-Afrikan Grand Prix 1984 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 7. huhtikuuta 1984 Kyalamin radalla Etelä-Afrikassa. Kilpailun voitti McLarenilla ajanut Niki Lauda, jolle voitto oli hänen uransa 20:s ja kauden ensimmäinen. Scuderia Ferrari
Fangion siirtyessä kaudeksi 1957 Maseratille, missä hän voitti viidennen maailmanmestaruutensa, Ferrari tarvitsi tämän tilalle uuden sankarin. Kaudella 1958 Mike Hawthorn vei mestaruuden yhden pisteen erolla toiseen brittiläiseen, Vanwallilla ajaneeseen Stirling Mossiin, vaikka Moss voitti neljä kilpailua Hawthornin yhtä vastaan. Mossin talli Vanwall oli kuitenkin ensimmäinen valmistajien maailmanmestari. Moss oli kauden 1958 jälkeen neljättä kertaa peräkkäin MM-sarjassa toinen eikä hän koskaan voittanut F1-sarjan maailmanmestaruutta elämänsä aikana. Euroopan Grand Prix 1984
Niki Lauda ehti maaliin neljäntenä. Kilpailun 22. kierroksella hänelle oli käydä hullusti, sillä hän joutui ohitustilanteessa väistämään hitaampaa autoa. Paniikkijarrutuksen takia hänen autonsa pyörähti muutaman kierroksen, mutta hän pystyi jatkamaan kilpailua. Niki Lauda
Lauda ajoi urallaan 171 GP-kilpailua, joissa hän saavutti 25 voittoa, 24 paalupaikkaa ja 25 kilpailun nopeinta kierrosta. MM-pisteitä Lauda keräsi urallaan 420,5, minkä ennätyksen ohitti Alain Prost vuonna 1988. Formula 1
Kaudella 1955 myös kaksinkertainen mestari, Ferrari-kuljettaja Alberto Ascari sai surmansa ulosajossa Monzan radalla harjoitellessaan urheiluautokilpailuja varten. Kaudeksi 1956 Fangio siirtyi Ascarin paikalle Ferrarille ja voitti kaudella kolme kilpailua sijoittuen lopuissa kilpailuissa kakkoseksi. Hän myös voitti MM-sarjan kokonaiskilpailun neljättä kertaa urallaan. Kaudeksi 1957 Fangio palasi takaisin Maseratille ja voitti peräti viidennen mestaruutensa. Italian Grand Prix 1984
Niki Lauda jäi alussa sijalle kymmenen, mutta sitten hän alkoi ohitella muita. Kauden 14. osakilpailu ratkesi 43. kierroksella, kun kilpailua johtanut Patrick Tambay joutui keskeyttämään kaasupolkimeen tulleen vian vuoksi. Laudan voitto oli hänen uransa 24:s ja kauden viides. MM-sarjassa toisena oleva Alain Prost joutui keskeyttämään ajettuaan kolme kierrosta. Michael Schumacher
Vuonna 2008 Schumacher kokeili taitojaan mm. IDM-sarjan Superbike-luokan osakilpailussa Saksan Oscherslebenissä. 11. helmikuuta 2009 Schumacher oli testaamassa Hondan 1000 CBR-Fireblade -pyörää Espanjan Cartagenassa, kun hän kaatui radalla. Tuolloin kuitenkin ilmoitettiin, ettei Schumacher saanut vammoja onnettomuudessa. Hän kävi myös sairaalassa varmistamassa asian. Myöhemmin lääkäri Johannes Peil vahvisti Schumacherin saaneen niskanikaman, kylkiluun sekä kallonpohjan murtuman. Lisäksi pikkuaivoihin verta toimittava valtimo vaurioitui.7 maailmanmestaruutta, 2 hopeaa, 3 pronssia = 12Schumacher on voittanut kaksi kertaa Laureuksen vuoden urheilija -palkinnon. Schumacher on ainoana kuljettajana voittanut F1-maailmanmestaruuden kahdella eri vuosituhannella. Schumacher äänestettiin 200 saksalaisen joukosta sijalle 26. vuonna 2003 järjestetyssä "Unsere Besten" -kilpailuohjelmassa (vastaa suomalaista "Suuret suomalaiset"-formaattia). Schumacher esiintyi myös Torinon olympialaisten avajaisissa 2006. McLaren M23
Auton lisäkehitys kaudelle 1975 auttoi Fittipaldia ja McLarenia taistelemaan mestaruuksista siinä kuitenkaan onnistumatta. Tällä kertaa he taistelivat Niki Laudaa vastaan, joka ajoi todella kilpailukykyistä Ferrari 312T autoa. McLaren kokeili erilaisia rakennemuutoksia, kuten erilaisia aerodynaamisia lisäosia ja erilaisia keularatkaisuja. Useimmat muutoksista otettiin käyttöön myöhemmässä M26-autossa. Kauden 1975 lopussa Fittipaldi ilmoitti lähtevänsä tallista liittyäkseen veljensä Fittipaldi Automotive -talliin, jota Copersucar sponsoroi. Hänet korvasi karismaattinen James Hunt, joka voitti kaudella 1976 kuljettajien mestaruuden. Ranskan Grand Prix 1984
Tämä MM-osakilpailu ajettiin pilvipoutaisessa säässä. Patrick Tambay starttasi paalulta johtoon ja pysyi kärkipaikalla kierrokselle 40 saakka, jolloin hän kävi vaihdattamassa renkaat. Johtopaikan sai Niki Lauda kierrokselle 53 asti, jolloin oli hänen vuoronsa käydä varikolla. Tambay otti johdon ja pysyi kärjessä kierrokset 54–62. Niki Laudan taitavuuden ja McLaren-auton hyvyyden ansiosta Lauda meni kärkeen kierroksella 63 ja pysyi johdossa ruutulipulle saakka. Laudan keskinopeus kilpailussa oli 125,535 km/h ja voitto oli hänen uransa 21. GP-voitto. Formula 1
Vuonna 2009 FIA halusi korostaa lisää voittojen arvoa. Esitettiin ehdotus, jonka mukaan maailmanmestaruus ratkaistaisiin kuljettajien voittojen määrällä. Jos voitot olisivat kahden tai useamman kuljettajan kesken tasan, ratkaistaisiin mestaruus siinä tilanteessa kauden aikana kerättyjen pisteiden perusteella. Pisteet laskettaisiin vanhalla kaavalla 10-8-6-5-4-3-2-1. Tallit kuitenkin vastustivat ideaa, joten se päätettiin toistaiseksi hyllyttää. Kaudeksi pistejärjestelmää muutettiin jälleen. Pisteet jaetaan 10 parhaalle kuljettajalle järjestyksessä 25-18-15-12-10-8-6-4-2-1. MotoGP
Redmanin lisäksi 1960-luvun suuria nimiä olivat Mike Hailwood ja Giacomo Agostini. Hailwood voitti kaikkiaan yhdeksän maailmanmestaruutta 1960-luvulla ja Agostini kuusi, mutta 1970-luvulla hän nosti mestaruuksien määrän lopulta 15:teen. Jaguar Racing
Tallin tallipäällikkönä toimi kauden puolestavälistä kauden loppuun kolminkertainen F1-maailmanmestari Niki Lauda. Mike Hailwood
Hailwoodin vuodet Hondalla alkoivat hyvin. Hän voitti 350- ja 250-kuutioisten maailmanmestaruudet ja otti hopeaa 500-kuutioisissa, jonka mestaruuden vei ex-tallikaveri Agostini. Kauden aikana Hailwood voitti kaikki luokat mukaan lukien yhteensä 19 MM-osakilpailua, mikä on, ja pysyy lajin ennätyksenä kenties ikuisesti. Seuraava kausi oli kuin uusinta edelliskaudesta – mestaruus 350- ja 250-kuutioisissa ja hopeaa 500-kuutioisissa. Kun Honda kauden jälkeen vetäytyi tehdastallina MM-sarjasta, Hailwood päätti lopettaa uransa. Honda kuitenkin lupasi Hailwoodille 50 000 punnan rahoituksen, jottei tämä kilpailisi muissa talleissa. 
Lopetettuaan 10 vuotta kestäneen moottoripyöräuransa vasta 27-vuotiaana, Hailwood oli kaikkien aikojen menestynein ratamoottoripyöräilijä. Hänellä oli yhdeksän maailmanmestarutta, 76 MM-osakilpailuvoittoa ja 14 ykkössijaa Mansaaren TT-ajoissa, sekä useita Britannian mestaruuksia. Hailwoodin lopetettua uransa, hänen entinen tallitoverinsa Agostini nousi lajin yksinvaltiaaksi ja nousi muutamaa vuotta myöhemmin kaikkien aikojen menestyneimmäksi ratamoottoripyöräilijäksi. Formula 1 -kausi 1982
Kauden kolmannessa osakilpailussa Long Beachissa paluun F1-sarjaan tehnyt Niki Lauda ajoi McLarenilla voittoon ensi kertaa sitten kauden 1978. Keskeytyksestään huolimatta Prost jatkoi pistejohdossa. Éric Bernard
Stats F1 Formula 1
Kaudella 2001 Schumacher oli ylivoimainen Ferrari F2001 -autollaan, varmistaen mestaruuden jo kauden viidenneksi viimeisessä kilpailussa Unkarin GP:ssä. Kausi 2002 oli vieläkin hulppeampi: mestaruus ratkesi jo kauden seitsemänneksi viimeisessä kilpailussa Ranskan GP:ssä, ja Schumacher voitti peräti 11 kauden 17 kilpailusta. Viides mestaruus tiesi samalla sitä, että hän siirtyi Juan Manuel Fangion rinnalle eniten mestaruuksia voittaneena kuljettajana. Formula 1
Noihin aikoihin F1-autoissa oli hieman ulkonäöllisiä eroja vuoden 1966 autoihin. Autojen runko oli ensimmäisenä Lotuksen lanseeraama kiilan muotoinen, ja autojen etu- ja takaosissa oli erinäköisiä siipiä. Kuljettajien pään yläpuolelle oli ilmestynyt suuri ilmanottoaukko. Myös renkaitten määrä vaihteli, sillä kaudella 1976 Tyrrell esitteli vallankumouksellisen 6-renkaisen Tyrrell P34-autonsa, jolla saavutettiin jopa voitto Ruotsin GP:ssä. Suurin mekaaninen muutos oli Ferrarin kausina 1974 ja 1975 käyttämät 312B4- ja 312T-autot, joissa vaihdelaatikko sijaitsi poikittain. Ferrari voittikin valmistajien mestaruuden kausina 1975, 1976 ja 1977 kuljettajanaan itävaltalainen Niki Lauda. McLaren-tallin McLaren M23 -autolla Fittipaldi ja James Hunt voittivat kuljettajien mestaruudet 1974 ja 1976, ja Ferrarin Lauda 1975 ja 1977. 1976 Lauda joutui Nürburgringillä vakavaan onnettomuuteen, jossa hän oli menettää henkensä ja paloi erittäin pahasti. Pappi antoi Laudalle jopa katolisen käytännön viimeisen voitelun. Kuitenkin jo 38 päivää onnettomuutensa jälkeen hän istahti jälleen Ferrarinsa rattiin. Nelson Piquet
Viimeisellä kaudellaan Piquet sijoittui kuljettajien MM-sarjassa kuudenneksi saavuttamillaan 26,5 pisteellä. Seuraavaksi kaudeksi ei löytynyt enää kiinnostavia tarjouksia Piquet'lle, minkä seurauksena päättyi kolminkertaisen maailmanmestarin Formula 1 -ura. Britannian Grand Prix 1984
Niki Lauda otti kauden kolmannen ja uransa 22. voiton. Voitosta saadut yhdeksän pistettä nostivat hänet kaikkien aikojen eniten MM-pisteitä saaneeksi kuljettajaksi. Kaikkien aikojen parhaat pistemiehet Ranskan Grand Prix 1984
Ranskan Prix 1984 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 20. toukokuuta 1984 Dijonin radalla Ranskassa. Kilpailun voitti McLarenilla ajanut Niki Lauda, jolle voitto oli kauden toinen. Saksan Grand Prix 1976
MM-sarjaa johtanut Niki Lauda ajoi toisella kierroksella ulos, ja loukkaantui vakavasti. Lauda oli menehtyä saamiinsa vammoihin, mutta palasi formularadoille vain 42 vuorokauden jälkeen Italian GP:ssä. James Hunt
Ainoan maailmanmestaruutensa Hunt voitti vuonna 1976. Mestaruus ratkesi kauden viimeisessä osakilpailussa Japanin GP:ssä Fujin radalla 29. lokakuuta 1976.
Tämän tilaisuuden Hunt myös käytti. Hänestä ei välttämättä olisi tullut maailmanmestaria ilman Niki Laudan vakavaa ulosajoa Nürburgringillä, mutta onnettomuus takasi kaudelle todella huiman finaalin. Onnettomuuden myötä Huntin oli onnistunut kuroa Laudan 26 pisteen johto vaivaiseen kolmeen. Loppunäytöksen tapahtumapaikkana oli rankkasateen kourissa ollut Fujin rata Japanissa. 
Pitkään näytti siltä, ettei koko kilpailua ajettaisi sateen vuoksi lainkaan. Aikansa vatvottuaan tuomaristo kuitenkin päätti, että matkaan lähdetään. Kuljettajat eivät olleet asiasta täysin samaa mieltä – neljä autoa luopui leikistä alkukierroksilla. Heidän joukossaan oli myös Lauda, joka vain joitain viikkoja aiemmin oli käynyt kuoleman porteilla. Kolmossijan mestaruuteen tarvinnut Hunt sen sijaan jatkoi, vaikka kilpailun jälkeen myönsikin myös itse miettineensä kilpailemisen järkevyyttä ja ajoi turvallisen tuntuisesti kärkipäässä. Näytti siltä kuin mestaruus olisi ratkennut ennen aikojaan. Itävallan Grand Prix 1984
Itävallan Prix 1984 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 19. elokuuta 1984 Österreichringilla Itävallassa. Kilpailun voitti McLarenilla ajanut Niki Lauda, jolle voitto oli kauden neljäs. Alain Prost
Alain Marie Pascal Prost, OBE (s. 24. helmikuuta 1955 Lorette, Ranska) on entinen ranskalainen autourheilija, joka on yksi kaikkien aikojen menestyneimpiä Formula 1 -kuljettajia. Vuodesta 1980 vuoteen 1993 kestäneen Formula 1 -uransa aikana hän voitti 51 osakilpailua ja 4 maailmanmestaruutta – vain Juan Manuel Fangio, Lewis Hamilton sekä Michael Schumacher ovat voittaneet enemmän mestaruuksia. Prost piti hallussaan myös F1-osakilpailujen voittoennätystä vuodesta 1987 vuoteen 2001. Michael Schumacher rikkoi tämän ennätyksen kauden 2001 Belgian osakilpailussa. Prostilla on eniten pisteitä niistä kuljettajista, jotka eivät ole ajaneet 2000-luvulla. Formula 1 ja suomalaiset
Vuonna 1970 Jochen Rindtin kuolema sai paljon uutistilaa. Rindtin vaimo oli suomalainen, mikä toi F1:ä jonkin verran lähemmäs suomalaisia. Lajin uutisointi olikin 1970-luvulla Suomessa jo eri luokkaa kuin 1960-luvulla. Nyt suuret nimet, kuten Niki Lauda ja Emerson Fittipaldi, olivat monen ison sanomalehden uutisissa. Kimi Räikkönen
Kauden 2002 aluksi Räikkönen sijoittui ensimmäistä kertaa palkintokorokkeelle ollen Australian GP:n kolmas ja sijoittui aika-ajoissa 10 kertaa kauden 17 kilpailusta tallikaverinsa David Coulthardin edelle, mutta muuten kausi oli Räikköselle vaikea. Räikkönen joutui keskeyttämään peräti 10 kauden 17 kilpailusta. Kahdeksassa niistä syy oli tekninen vika, kerran kolari ja kerran oma ajovirhe. Paras kilpailusijoitus, toinen sija, tuli Ranskan GP:ssä. Myös voitto oli lähellä, sillä Räikkönen johti kilpailua vielä muutama kierros ennen maalia mutta ajoi öljyläikkään ja seuraavan mutkan pitkäksi. Michael Schumacher ajoi ohitse ja voitti kilpailun varmistaen samalla viidennen maailmanmestaruutensa. Koko kaudella Räikkönen pystyi neljään palkintopallisijoitukseen ja jäi MM-pisteissä kuudenneksi. Formula 1
Ensimmäinen kausi oli Alfa Romeon hallintaa. Italialainen Giuseppe Farina voitti kautta aikain ensimmäisen F1:n MM-kilpailun, joka järjestettiin Ison-Britannian Silverstonen radalla, jossa Alfa Romeon menestystä tahdittivat Luigi Fagioli ja Reg Parnell. Farinasta tuli myös ensimmäinen maailmanmestari 1,5-litraisella Alfetta 158 -autollaan. Alfan menestyskulku jatkui myös seuraavana vuonna, jolloin Argentiinan Juan Manuel Fangio otti ensimmäisen kaikkiaan viidestä maailmanmestaruudestaan. Vapaastihengittävät Ferrarit tarjosivat kuitenkin Alfa Romeolle tiukan vastuksen, ja se päättikin lopettaa F1-toimintansa tähän kauteen. Ron Dennis
Syyskuussa 1980 Marlboro ajoi McLarenin ja Project Fourin yhtymään ja muodostamaan McLaren Internationalin. Vuonna 1981 Dennis otti koko operaation johtoonsa ja houkutteli saudiarabialaisen Mansour Ojjehin siihen mukaan. Ojjeh rahoitti TAG:n turbomoottorien valmistuksen, ja McLarenin ja TAG:n yhdistelmästä tuli eräs F1-historian menestyneimpiä. Niki Lauda ja Alain Prost voittivat tallille kolme maailmanmestaruutta 1984–1986. Brasilian Grand Prix 2007
Kimi Räikkösestä tuli kolmas suomalainen Formula 1 -maailmanmestari. Räikkösen nousu loppukaudesta oli harvinaislaatuinen, sillä hän oli pahimmillaan jo 26 pisteen päässä MM-kärjestä Indianapolisin kilpailun jälkeen. Vain kerran aiemmin viimeiseen kilpailuun MM-sarjan kolmannelta sijalta lähtenyt kuljettaja oli voittanut mestaruuden. Tämä tapahtui ensimmäisellä F1-kaudella 1950, jolloin italialainen Giuseppe Farina voitti kauden päätöskisan Monzassa ja ohitti kilpakumppaninsa myös MM-pisteissä. Itävalta
Muita Itävallassa syntyneitä kuuluisuuksia ovat Oscar-palkittu näyttelijä Christoph Waltz, näyttelijä Arnold Schwarzenegger, laulaja Falco, drag-artisti Conchita Wurst sekä kolminkertainen F1-maailmanmestari Niki Lauda. Formula 1
Kaudeksi 1961 pyrittiin hillitsemään nopeuksia, ja moottorit muuttuivat 1,5-litraisiksi vapaastihengittäviksi. Ferrari olisi voinut käyttää sillä jo valmiina olleita V6-moottorilla varustettuja F2-autoja, mutta se kuitenkin suunnitteli täysin uuden auton, jossa oli 120-asteen V6-moottori. Ferrari hallitsikin kautta ja voitti sekä valmistajien että kuljettajien mestaruuden kuljettajanaan yhdysvaltalainen Phil Hill. Formula 1
Kun vielä kaudella 1958 vallankumouksellinen Cooper ei kyennyt 2-litraisella autolla taistelemaan täysipainoisesti maailmanmestaruudesta, olivat seuraavat vuodet Cooperin hallintaa. Cooperin lisäksi myös brittiläiset Lotus ja BRM vaihtoivat takamoottorisiin autoihin, kun taas Enzo Ferrari totesi, että ""Hevoset vetävät autoa ennemminkin kuin työntävät sitä"". Taakse sijoitettu moottori mahdollisti auton painopisteen sijoittamisen entistä alemmaksi. Australialainen Cooper-kuljettaja Jack Brabham vei nimiinsä kuljettajien maailmanmestaruudet kausina 1959 ja 1960. Formula 1
Kaudella Vettel voitti neljännen peräkkäisen maailmanmestaruutensa. Vettel nousi samalla tasoihin peräkkäisten voittojen lukumäärässä Alberto Ascarin kanssa voitettuaan kauden 9 viimeistä kilpailua samalla Vettel nousi Alain Prostin rinnalle maailmanmestaruuksien määrässä 4 mestaruudellaan Alain Prost
Saatuaan potkut Renault’lta, Prost teki muutaman päivän sisällä sopimuksen entisen työnantajansa McLarenin kanssa ja liittyi Niki Laudan tallitoveriksi kaudelle 1984. Kausi oli huippujännittävä sillä Prostin ja Laudan väliseksi kehittynyt MM-taisto ratkesi lopulta puolen pisteen erolla Laudan hyväksi. Vaikka Prost voittikin kauden aikana seitsemän kilpailua Laudan viittä vastaan, hän menetti ratkaisevasti pisteitä voittamastaan Monacon GP:ssa, joka sateen vuoksi keskeytettiin. Tällöin sääntöjen mukaan pisteet puolitettiin ja Prost hävisi MM-taistelun tallikaverilleen historian pienimmällä piste-erolla, puolella pisteellä. Lauda Airin lento 004
Lauda Airin lento NG004 oli entisen F1-kuljettajan Niki Laudan omistaman Lauda Airin reittilento Hongkongista Bangkokin kautta Wieniin. Lento päättyi onnettomuuteen,
eikä kukaan koneessa ollut jäänyt henkiin. Kyseessä on Thaimaan pahin lento-onnettomuus. Formula 1
Kaudella 2006 mestaruustaisto käytiin Ferrarin Michael Schumacherin ja Renault'n Fernando Alonson välillä. Alonson alkukausi oli vahva, sillä hän aloitti kauden Bahrainin ja Australian voitoillaan. Ferrarin kehitystyö nosti Schumacherin mukaan ja saksalainen ottikin kolme perättäistä voittoa Yhdysvaltain, Saksan, ja Ranskan osakilpailuissa. Kiinan GP:n voitolla hän nousi MM-sarjan johtoon. Japanissa sattunut moottoririkko nosti Alonson lähes tavoittamattomaan kymmenen pisteen johtoon ennen päätöskilpailua. Tämä tarkoitti Schumacherin mestaruutta ajatellen pakkovoittoa ja Alonson jäämistä pisteittä. Schumacher oli päätöskilpailussa Brasiliassa neljäs ja Alonso toinen, jolla espanjalainen varmisti toisen maailmanmestaruuden. Myös merkkimestaruus matkasi Renault’lle.