Mitä kamit tarkoittavat?
Kami
Kami () tarkoittaa šintolaisuudessa pyhää tai kunnioitettua ilmiötä. Kami käännetään harhaanjohtavasti usein ”hengeksi” tai ”jumalaksi”. Sanaa voidaan käyttää sekä tarkoittamaan kami-luonnetta, tietynlaisia pyhiä ominaisuuksia (vertaa latinan "numen"), tai tiettyjä olentoja, elollisia, elottomia tai jumalallisia, joilla on kami-luonne. Erilaisia ja erityyppisiä kameja on huomattavan suuri määrä: perinne kuvaa kamien valtavaa määrää sanoin "yaoyorozu no kami" (), ”lukematon määrä kameja”, kirjaimellisesti ”kahdeksan miljoonaa kamia”. Kameja on šintolaisuudessa kaikkialla; niitä ovat paitsi luonnonelementit, kuten aurinko, kuu, vesi, vuoret ja niin edelleen, myös itsenäiset, ihmisen toimintaa suojelevat ja ihmisten valmistamissa esineissä asuvat olennot. Kameja voivat olla myös esimerkiksi kuolleet esi-isät, menneisyyden suuret henkilöt tai aiemmin keisari.
Kamae
Kamae () on japanilainen budokäsite joka tarkoittaa valmiusasentoa. Käsitteenä kamae sisältää lukuisia erilaisia budolajeissa käytettäviä asentoja sekä aseilla että ilman. Kamae on staattisen liikkeen "pysäytyskuva". Kamaelle on ominaista joko puolustuksellisuus, jolloin se on yleensä budokan keskilinjaa suojaava tai hyökkäävyys. Jälkimmäisessä tapauksessa budokan keskilinjalla usein ilmenee suki, eli aukkopaikka, osoituksena kyseessä olevan kamaen valinneen budokan sutemista, eli hyökkäykseen sitoutumisesta. Honji suijaku
Vallalla olleen tulkinnan kamien ja buddhien suhteesta kyseenalaisti teoria, jota nykytutkijat kutsuvat termeillä "han honji suijaku" (, ”käänteinen honji suijaku”) tai "shinpon butsujaku" (). Uuden teologian mukaan kamit olivatkin buddhia tärkeämpiä. Teorian kannattajat uskoivat, että vaikka buddhat olivat saavuttaneet valaistumisen, kamit olivat jo valmiiksi kirkkaita. Oppia kehittivät ensimmäisinä jälleen kerran tendai-munkit, ja täydessä muodossaan sen kirjasi ylös ensimmäisenä Isen suureen pyhäkköön liitetty munkki Jihen, joka oli aktiivisimmillaan vuoden 1340 tienoilla. "Kuji hongi gengi" -teoksen ensimmäisessä osassa hän väitti, että alussa Japanissa oli ollut ainoastaan kameja ja että buddhat saivat ylivallan vasta myöhemmin. Hän uskoi Japanin moraalisen tilanteen taantuneen sen vuoksi ajan kuluessa, mutta kamien dominoima maailma olisi taas pian todellisuutta. Saman teoksen viidennessä osassa hän vertasi Japania siemeneen, Kiinaa oksaan ja Intiaa kukkaan tai hedelmään. Aivan kuin kukat, jotka putoavat maahan ja palaavat juurilleen, Intia oli myös palannut juurilleen: kamit olivat "honji" ja buddhat niiden ilmentymiä. Nämä ajatukset vaikuttivat Yoshida Kanetomoon, joka kehitti niitä eteenpäin ja teki irtioton menneisyyteen perustamalla yoshida-shintōn, jonka myötä käänteinen honji suijaku saavutti kypsyytensä. Kamae
Jōdan No Kamaesta on olemassa sekä oikeanpuoleinen ("migi"-) että vasemmanpuoleinen ("hidari"-) muoto
Hassō No Kamaesta on olemassa sekä oikeanpuoleinen ("migi"-) että vasemmanpuoleinen ("hidari"-) muoto Inari (kami)
Tokugawa-kaudella, kun raha korvasi riisin vaurauden mittana Japanissa, Inarin rooli maallisen vaurauden kamina laajentui käsittämään kaikki talouden ja teollisuuden muodot. 1700-luvun alussa Inarin seuraajat löivät Ginzan rahapajassa Inarin uhreiksi tarkoitettuja kolikoita, joissa oli kahden ketun ja jalokiven kuva tai "pitkää elämää" ja "hyvää onnea" tarkoittavat merkit. Kamelit (suku)
Koska kameli on ruuan suhteen varsin vaatimaton, se Euroopassa jo varhaisella keskiajalla nousi kohtuullisuuden ja raittiuden symboliksi. Kamelin askeettisten elämäntapojen vuoksi kirkkoisä Augustinus piti sitä taakkansa nöyrästi kantavan kristityn vertauskuvana. Euroopassa kameli on perinteisesti yhdistetty aavikkoihin, varsinkin Arabiaan, ja se onkin saanut kunnianimen "erämaan laiva". Kuit
Kuiden puhuma kuin kieli kuuluu austroaasialaisiin kieliin. Monet kuit puhuvat lisäksi khmeriä tai laota. Komi
Komi tarkoittaa seuraavia: Kami
Šintolainen pyhäkkö on rakennus, joka on tarkoitettu kamin palvomiseen. Pyhäköt kehittyivät japanilaisesta kansanuskosta, mutta kansanuskoa ei ole koskaan täysin sulautettu muodolliseen palvontaan pyhäköissä vaan se elää edelleen vahvana ja kohdistuu esimerkiksi pelkkiin luonnonmuotoihin, kuten kiviin ja puihin, tai pieniin tienvarsipyhäköihin ("hokora"). Suuri osa pyhäköistä edustaa muutamaa suosittua arkkitehtuurin tyylisuuntaa, "nagare-zukuria" ja "kazuga-zukuria", mutta monet etenkin tärkeät pyhäköt ovat yksilöllisiä. Yasukuni-jinja
Lokakuussa 2004 pyhäkön kamien luetteloon oli kirjattu 2 466 532 miestä ja naista, jotka antoivat elämänsä Japanin keisarin puolesta. Luetteloon kuuluu myös 1 068 toisen maailmansodan jälkeen sotarikoksista tuomittua, mukaan lukien neljätoista Tokion sotarikosoikeudenkäynnissä syytettyinä ollutta Japanin johtajaa. Tiettävästi rekisteriin on merkitty myös muita vastaavia rikollisia, etupäässä muinaisia poliittisia salamurhaajia jotka olivat tehneet seppukun jäädessään kiinni rikoksestaan. Samoin kaikki kamikaze-hyökkäyksissä kuolleet japanilaiset on merkitty sinne. Šintolaisen näkökannan mukaan ihminen sovittaa kuollessaan eläessään tehdyt rikkeet ja rikokset. Siksi šintolaiset eivät näe ristiriitaa tuomittujen sotarikollisten sielujen kutsumisessa Yasukuniin. Kami
Edo-kaudella "honji suijaku" -ajattelu vakiintui ja siihen liityvät käytännöt läpäisivät koko yhteiskunnan. Se valjastettiin myös poliittisiin tarkoituksiin. Kun Tokugawa Ieyasu oli kohotettu kamin asemaan ("Tōshō Daigongen", katso gongen), monet daimiot tekivät itsestään ja esi-isistään yhdistelmäkameja; he olivat kamien inkarnaatioita, jotka vuorostaan olivat buddhien ilmentymiä. Näiden uusien jumaluuksien rituaalit otettiin osaksi seremoniallista kalenteria. Kamien, buddhien ja ihmisten yhdistäminen jumaluuksiksi jatkui vielä Meiji-kaudelle saakka. Vuoden 1871 anomus Higashi Hongan-jin temppeliltä Meiji-hallinnolle kertoo: Honji suijaku
Honji suijaku () tarkoittaa Japanin buddhalaisessa terminologiassa Meiji-kaudelle saakka yleistä teoriaa, jonka mukaan buddhalaiset jumaluudet esiintyvät Japanille omaperäisinä "kameina" johdattaakseen japanilaiset pelastukseen. Teorian mukaan jotkut kamit (mutteivät kaikki) ovat buddhalaisten jumaluuksien (, kirjaimellisesti ”alkuperäinen maa”) ilmentymiä (, kirjaimellisesti ”jälki”). Nämä kaksi entiteettiä muodostavat jakamattoman kokonaisuuden, ja teoriassa niiden piti olla toistensa suhteen tasa-arvoisia, mikä ei kuitenkaan historiallisesti aina toteutunut. Esimerkiksi Nara-kauden alussa honji-osaa pidettiin tärkeämpänä. Kamakura-kauden loppupuolella ehdotettiin myös, että kamit olisivatkin todellisuudessa honji-osa ja buddhat suijaku-osa. Kami
Viimeinen vaihe liittoprosessissa oli "honji suijaku" -paradigman kehittyminen. Sen mukaan kamit olivat buddhalaisten jumaluuksien ("honji", ”alkuperäinen maa”) jälkiä tai paikallisia ilmentymiä ("suijaku"). 1000-luvun puoliväliin mennessä tämä käsitys alkoi olla hyvin juurtunut, mutta kameille annetut buddhalaiset alkumuodot vaihtelivat vielä; vuonna 1046 kirjoitetussa dokumentissa pohditaan Hachimanin luonnetta: Kamiina
Pysyvästi hormiin kytketyn kamiinan perinteinen materiaali on valurauta, mutta niitä valmistetaan myös pellistä, vuolukivestä ja keraamisista laatoista.Telttakamiina on kevytrakenteinen, koottava ja helposti siirreltävä kamiina. Kamiinan päällä voi lämmittää kenttäkeittoastiassa eli pakissa vettä tai valmistaa ruokaa. Kamut
Kamut (eng. Mutts) on Patrick McDonnellin luoma strippisarjakuva, jonka pääosissa seikkailevat kissa Kati ja koira Jalo, sai alkunsa syyskuun 5. 1994. Mukana ovat myös molempien isännät ja sivuosissa kaikki mahdolliset eläimet.Kovakantiset kokoelmat: Yorishiro
Myös kivikultit ovat yleisiä. "Iwakura" on yksinkertaisesti kivimuodostelma, johon kami kutsutaan laskeutumaan ja joka on siksi pyhää maata. Ajan kanssa assosiaation kautta myös iwakuria itsessään voidaan pitää nykyään jumalallisina. Japanissa tehdyt arkeologiset tutkimukset ovat varmistaneet, että iwakura-kultti on muinainen. Nykyäänkin kiviä, joiden katsotaan olevan sukua pyhäkön kamille, käytetään pyhäköissä kamille annettavissa ruokauhreissa. Jumi
Jumi on erityisesti suomalais-ugrilaisia kieliä puhuvien kansojen käyttämä yliluonnollisten ilmiöiden, lähinnä panteistisen maailmanhengen nimitys. Suomen etäsukukielissä se tunnetaan myös nimityksellä jumo. Muiden muassa marit viettävät vuosittain Jumolle omistettua juhlapäivää uhraten lihaa ja viljaa. Šintolaisuus
Pyhäkköšintolaisuuden neljä keskeistä elementtiä ovat kamit, yhteisö, riitit ja pyhät rakennukset. Jokaisessa japanilaisessa kylässä on šintopyhäkkö. Se on kylän oma, itsenäinen organisaatio, josta kyläläiset itse huolehtivat. Pyhäköstä ja sen jumalasta huolehtiva kyläyhteisö, seurakunta, on nimeltään "ujiko" tai "miyaza". Tällainen pienen pyhäkön jumala kuuluu vain paikallisyhteisölleen, ja pyhäkön suojelukseen kuuluva alue on tarkasti tiedossa. Jotkin suurten kaupunkien suuret pyhäköt katsotaan kuitenkin kuuluvaksi koko Japanille. Pyhäkköšintolaisuuden organisaatiot ovat vuoden 1945 jälkeen olleet kokonaan kylien valvonnan alaisia; sitä ennen ne olivat vielä valtion laitoksia. Pyhäkköšintolaisuuden keskusjärjestö Jinja honchō perustettiin 1946, ja siihen kuuluvat useimmat pyhäköt, yhteensä noin 80 000. Myös alueellisia pyhäkköjen yhteenliittymiä on olemassa. Shinbutsu shūgō
Termi "shinbutsu kakuri" () eli ”kamien eriytyminen buddhalaisuudesta” tarkoittaa Japanin buddhalaisuudessa keskiajan ja esimodernin ajan tapaa pitää joitakin kameja erillään buddhalaisuudesta. Vaikka jotkin kamit integroitiin buddhalaiseen pantheoniin, toiset kamit (tai ajoittain jopa samat kamit eri yhteydessä) pidettiin järjestelmällisesti siitä erillään. Tällä ilmiöllä oli huomattavia seurauksia koko maan kulttuurille. Sitä ei tule sekoittaa käsitteisiin "shinbutsu bunri" (”kamien ja buddhien erottaminen toisistaan”) tai "haibutsu kishaku" (”lakkauttakaa buddhat ja tuhotkaa Shākyamuni”), jotka olivat Japanin historiassa toistuvia ilmiöitä ja joiden syyt olivat yleensä poliittisia. Ensimmäinen liike hyväksyy buddhalaisuuden, kun taas toinen ja kolmas vastustavat sitä. Magma
Magma on moni­mutkaista kuumaa nestemäistä ainetta. Useimpien magmojen lämpötila on 700 °C ja 1 300 °C:n välillä, mutta hyvin harvinainen karbonatiitti sulaa jo 600 °C:ssä kun taas komatiitti sulaa vasta 1 600 °C:ssä. Useimmat magmat ovat silikaattiseoksia. Yorishiro
Yleisimmät yorishirot ovat miekkoja, peilejä, paperisuikaleilla koristeltuja "gohei"-rituaalisauvoja, "magatama"-nimisiä ( tai 曲玉) pilkun muotoisia jalokiviä, suuria kiviä ( tai ) tai pyhiä puita. Kamit asuvat usein erikoisen muotoisissa kivissä tai puissa tai luolissa ja kummuissa. Yorishirot voivat olla myös henkilöitä, missä tapauksessa heitä kutsutaan nimellä "yorimashi" (). Kamikaze
Itse asiassa ainoat varsinaiset kamikazet olivat vara-amiraali Takijirō Ōnishin lokakuussa 1944 muodostamat syöksypommittajayksiköt. Myöhemmin sanan merkitys laajeni kattamaan kaikki japanilaiset itsemurhahyökkäysyksiköt. Randori
Vaikka karaten harjoitusotteluista käytetään yleensä sanaa "kumite", joissain kouluissa käytetään myös randori-termiä "mock-combatista", jossa molemmat karatekat liikkuvat hyvin nopeasti väistellen äärimmäistä väkivaltaa koskematta kuitenkaan milloinkaan vähäkään toisiinssa. Kehon ehdoton hallinta on tässä välttämätöntä, ja siksi tavallisesti vain ylemmät vyöarvot voivat harjoitella randoria. Näissä kouluissa ero randorin ja kumiten välillä on, että randorissa toimintaa ei keskeytetä kun onnistunut tekniikka hyväksytään. Yorishiro
"Iwasaka" on kivialttari tai kumpu, joka rakennetaan yorishiroksi kutsumaan kami paikalle palvontaa varten. Iwasakan ja iwakuran käsitteet ovat niin lähellä toisiaan, että joidenkin mielestä sanat ovat toistensa synonyymeja. Kami
Japanissa on noin 100 000 šintolaista pyhäkköä. Kamin palvontaan pyhäkössä kuuluu puhdistautuminen pesemällä kädet ja huuhtelemalla suu, kolikoiden heittäminen, kellon soittaminen kamin paikalle kutsumiseksi ja käsien taputtaminen ja kumartaminen kamin tervehtimiseksi. Pyhäkkövierailuja tehdään usein vuodenkiertoon liittyvien juhlien yhteydessä, kuten uutenavuotena, tanabata- ja obon-festivaalien aikana ja niin edelleen sekä esimerkiksi lapsen syntymän tai häiden yhteydessä. Kamien palvontaan ei liity juuri minkäänlaista teologiaa. Oikealla tavalla palvotun kamin odotetaan tuovan palvojalle siunausta, joka liittyy aina tapahtumiin tässä maailmassa: menestykseen kokeessa, parantumiseen sairaudesta, onnelliseen avioliittoon, pitkäikäisyyteen. Myös pyhäköt ovat edelleen kiinteässä yhteydessä luontoon – vuoriin, puihin ja kiviin, joita pidetään kamien asuinpaikkoina. Sammet
Monet sammet ovat vaelluskaloja, jotka nousevat jokiin kutemaan. Täten jokien patoamiset ovat haitanneet sampia suuresti. Monien sampilajien lihaa pidetään herkullisena, mutta eräät sampilajit tunnetaan erityisesti mädistään, kaviaarista. Kaviaarinmetsästys onkin aiheuttanut monien sampikantojen voimakkaan taantumisen. Nykyisin kaviaarisampia kasvatetaan myös altaissa, Suomessakin, ja on kehitetty menetelmiä, joilla mäti voidaan imeä naaraasta tappamatta sitä. Tabi
Jikatabit () ovat eräänlaiset saapasmaiset tabit, joissa on kumipohja. Niitä on käytetty ja käytetään yhä muun muassa pelto- ja puutarhatöissä. Karavaani
Karavaani () on alkujaan tarkoittanut Lähi-idän ja Pohjois-Afrikan kamelijonoa, joka kuljettaa ihmisiä ja tavaroita. Eniten karavaaneja on käytetty kaupankäynnin apuna Saharan autiomaassa ja sen ympäristössä sekä Arabian niemimaalla, mutta myös Aasiassa, esimerkiksi Silkkitiellä. Kamal
Kamal on tähtinavigoinnissa käytetty työkalu, jolla määritellään leveyspiiri. Alkujaan kamalia käyttivät arabit islamin kulta-ajalla, myöhemmin kiinalaiset 1700- ja 1800-luvuilla. Sitä on arveltu käytetyn myös muinaisessa Intiassa. Se oli käyttökelpoinen – hyvien sääolosuhteiden vallitessa – vain päiväntasaajan tienoilla ja sillä pystyttiin määrittämään sijainti ainoastaan pohjois-eteläakselin suhteen, eikä sitä siksi käytetty Euroopassa. Työkalun käyttö myös edellytti, että käyttäjä oli "kalibroinut" sen jo aiemmin navigoinnin kohteena olevassa kaupungissa. Navigointiin uusiin kohteisiin se ei täten soveltunut. Obi kamppailulajeissa
Obi (, kirjaimellisesti "vyö") on japanilaisissa kamppailulajeissa käytettävien asujen (keikogi) vyö. Toisin kuin kimonoasuissa käytettävät obit, kamppailulajiobit ovat yleensä paksua pellavaa ja vain noin 5 cm leveitä. Kamppailulajiasujen obi sidotaan useimmiten eteen koma-musubille eli merimiessolmulle; esimerkiksi iaidōssa taas taakse kai-no-kuchi-solmulle. Šintolaisuus
"Kamidana" on šintolainen kotialttari, jumalhyllykkö, jollainen useimmilla japanilaisilla on kotonaan. Kamidanaan on sijoitettu šintolaisia jumalia, mytologisia olentoja ja kameiksi muuttuneita esivanhempia. Kamidanaan pannaan pyhiä köysiä ja paperinsuikaleita ("shide"), joita vaihdetaan uutenavuotena uusiin, ja vanhat poltetaan pyhäkön läheisyydessä. Ammit
Ammit (tunnetaan myös nimillä Ammut, Ammet, Amemait, Ammam, Ahemait) oli muinaisen Egyptin mytologiassa vainajien sieluja syövä peto, jonka ruumis oli yhdistelmä vaarallisten eläinten ruumiinosia: krokotiilin pää, leijonan harja, gepardin etu- ja virtahevon takaruumis. Kamelit (suku)
Kameli yhdistetään perinteisesti Arabiaan ja Egyptiin, eli yleensä aavikkoisille alueille. Kuitenkin kamelin levinneisyys kattaa koko Pohjois-Afrikan ja Etelä- ja Keski-Aasian. Nykyisin kamelit ovat levinneet myös Australiaan. Kami
Kamien palvonnan tapa vaihtelee. Joitakin kameja, kuten Inaria, voivat käytännössä palvoa kaikki, joitakin kameja palvotaan ensisijaisesti henkilökohtaisista syistä, kuten Tenjiniä kokeisiin valmistauduttaessa. Jotkin kamit, esimerkiksi Atago, ovat palvonnan kohteena niiden antaman yleishyödyllisen suojelun vuoksi, joitakin palvotaan kotona joka aamu perhealttarilla ("kamidana"). Yleisesti ottaen kamien palvonta on yhteisöllinen ilmiö, ja uskonnolliset festivaalit ("matsuri") ja riitit ovat luonteeltaan osallistumiseen kannustavia. Samot
Samot (myös "samogot", "sanit", "sanut") ovat mandelaista samon kieltä puhuva kansa Burkina Fasossa ja Malissa. Heitä arvioidaan olevan noin 300 000 henkeä. Kami
Paikalliset kamit liitettiin pitkän ajan kuluessa noin vuosina 700–1100 buddhalaiseen pantheoniin. Tämä tapahtui useassa eri vaiheessa. Ensimmäisessä vaiheessa buddhalaisia jumaluuksia alettiin palvoa ”ulkomaisina kameina”, jotka erosivat paikallisista kameista vain alkuperän ja rituaalien mutta eivät luonteen puolesta. Vähitellen buddhalaisten aiheuttama paine paikallista uskonnollisuutta kohtaan kasvoi ja näkyi erityisesti kiistoissa kameille pyhistä paikoista ja materiaaleista, esimerkiksi puiden kaatamisessa temppelien rakentamista varten. Ensimmäiset merkit kamien ja buddhien liittämisestä yhteen olivat ”pyhäkkötemppelit”, joita perustettiin pyhäköiden lähelle, jotta kameille voitiin tarjota buddhalaisia opetuksia. Kamien ajateltiin olevan tuntevia olentoja, jotka tarvitsivat pelastuksen ja joiden voimia ja luonnetta voitaisiin hallita ja parantaa buddhalaisen dharman avulla. Yleensä pyhäkkötemppelin perustaminen sai alkunsa kamin antamasta oraakkelista, kuten seuraavasta vuonna 788 ylös kirjatusta Tadon kamin antamasta tiedonannosta: Inari (kami)
Kettu ja toiveita täyttävä jalokivi ovat Inarin symboleita. Muita yleisiä Inarin ja joskus hänen kitsunensa kuvauksissa esiintyviä elementtejä ovat sirppi, riisilyhde tai -säkki ja miekka. Koma
Koma on pyrstötähden eli komeetan ympärillä oleva ohut kaasuhuntu, joka muodostuu ytimen irtautuneesta aineksesta. Lähellä Aurinkoa koma saattaa kasvaa jopa itse pyrstötähteä suuremmaksi. Karate
Karateottelu (kumite) on nopea kilpailumuoto, jossa pienikin virhe kostautuu helposti. Kumitessa tärkeää on nopeus, "peliäly" ja liikkeiden puhtaus. Kumitessa ei ole tarkoitus tyrmätä vastustajaa, vaan pisteen saa kevyemmästä, tuomarien onnistuneeksi suoritukseksi katsomasta hyökkäyksestä. Kanssakilpailijan huomattavasta vahingoittamisesta saa varoituksen. Kumitessa ottelijalla on joko punainen tai sininen vyö, tavallista kevyempi puku ja hammassuojat. Käsissä on kevyet, rystyset ja kämmenselän peittävät otteluhansikkaat. Otteluissa täytyy olla myös säärisuojat niin naisilla kuin miehilläkin. Miehillä alasuojat ja naisilla rintasuojukset ovat suositeltavat. Akaatti
Sammalakaatti kuuluu kalsedoneihin. Yleensä nämä kivet ovat joko mustia, vihreitä, ruskeita tai sinisiä. Niitä tavataan Yhdysvalloissa, Australiassa ja Intiassa. Sammalakaatissa on haarakkaat ruskeat, harmaat tai valkoiset juovat, jotka peittävät kiven pinnan kuin sammal. Sammalkuvion akaattiin muodostaa dendriittiryhmään kuuluvat mineraalit. Kamin Shirahata
Kamin julkaisi myös vuonna 2014 Shibuayn Parycossa järjestettävää Onnanokonouta-näyttelyä varten singlen "Futsuu no Onna no Ko" (jap ふつうのおんなのこ). Singlejulkaisu tuli vapaasti ladattavaksi verkkoon ja se sisälsi kaksi kappaletta, kummatkin "Futsuu no Onna no Ko":ksi nimettyjä. Kirjoitustapa oli kuitenkin erilainen, sillä ensimmäinen oli kirjoitettu hiraganoilla ja toinen puolestaan katakanoilla. Tyylillisesti kappaleet erosivat kuitenkin täysin toisistaan: hiraganoilla kirjoitettu kappale oli akustinen ja kevyehkö, ja katakanaversio oli sähkökitaroilla valjastettu rock-versio. Kamidana
Kamidana (, ”kamialttari”) on japanilaisissa kodeissa pidettävä šintolaisten "kamien" palvontaan tarkoitettu alttari. Alttarilla voidaan pitää esimerkiksi amuletteja tai se voi olla tarkoitettu osiin jaetulle kamille ("bunrei", katso artikkeli "kanjō"). Kami
Kamien luonteeseen kuuluu myös se, että vaikka ne olisivat näkymättömiä, ne voivat tulla näkyviksi erilaisina ilmentyminä ja asettua luonnonmuotoihin, kuten kiviin, puihin ja tuleen, tai ihmisen valmistamiin esineisiin, kuten peileihin. Tällaiset esineet ("yorishiro") houkuttelevat kameja puoleensa. Kamit ilmentyvät myös luonnonvoimissa, kuten ukkosessa, ja ne voivat ottaa valtaansa myös ihmisiä. Kamit koetaan siis kouriintuntuvien muotojen ja ilmiöiden kautta, eivätkä ne ole käsitteitä tai abstrakteja olentoja. Kamin voima paljastuu vasta, kun se asettuu kiinteään muotoon tai olentoon. Itämainen filosofia
Šinton mukaan suhde tässä maailmassa elävään kamiin on ensisijainen asia ihmisen elämässä. Kamia on kunnioitettava, jotta se voisi palauttaa kunnioituksen ihmiselle. Šinton mukaan henkinen ja maallinen todellisuus ovat yksi ja sama. Puhtaat teot lisäävät kaikkeudn sopusointua, ja epäpuhtaat vähentävät sitä. Uskontona šintossa on paljon vaikutteita kiinalaisista uskonnoista, erityisesti taolaisuudesta ja buddhalaisuudesta. Kannushi
Kannushit voivat mennä naimisiin ja heidän lapsensa yleensä jatkavat heidän ammattiaan. Vaikka perinnöllinen asema ei olekaan enää lailla säädelty, se jatkuu käytännössä monissa pyhäköissä. Kannushin pitämillä vaatteilla, kuten "jōella", "ebōshilla" ja "kariginulla", ei ole mitään erityistä uskonnollista merkitystä, vaan ne ovat yksinkertaisesti keisarillisen hovin aiemmin käyttämiä virallisia vaatteita. Tämä on osoitus kamien palvonnan ja keisarin hahmon läheisestä kytköksestä. Muihin kannushin käyttämiin välineisiin kuuluvat "shaku"-rituaalisauva ja "ōnusa"-niminen valkoisilla paperinauhoilla ("shide") koristeltu sauva. Kannushia avustaa uskonnollisessa tai toimistotyössä "mikoksi" kutsuttu nainen. Origami
Japaniin paperi saapui 700-lukuun mennessä. Varhaisimmalta ajalta on säilynyt siksak-muotoon taiteltuja shidenauhoja tai "gohei"-koristeita, joita käytettiin šintolaistemppeleissä. Vähän myöhemmältä ajalta tunnetaan "noshi"-paperikääröjä, joiden sisällä oli esimerkiksi lahjoja. Vanhat japanilaiset taittelumallit liittyivät usein juhlamenoihin, ja ne siirtyivät sukupolvelta toiselle. Paperin kunnioitus lienee ollut lähteenä sille origamin alkuperäiselle ajatukselle, että taiteltu paperi houkuttelee kami-hengen paikalle. Tämä henki sitten puhdistaa paikan, karkottaa pahat henget ja merkitsee pyhän paikan, johon kami laskeutuu.
Vanhin kiistaton maininta origamista on japanilaisessa runossa vuodelta 1680. Japanilaisia origamikuvien puupiirrosmalleja esitellyt teos "Ranma Zushiki" vuodelta 1734 on ensimmäinen painettu todiste origamista. Vanhin tunnettu origamiohjeita sisältänyt kirja on "Senbazuru Orikata" vuodelta 1797. Yksi kirjan ohjeista neuvoo perinteisen origamikurjen teon, ja kirjassa on myös irtileikattavia mallikaavioita. Kasuariinakasvit
Kasuariinakasvit ovat tunnettuja häkellyttävästä yhdennäköisyydestään havupuiden kanssa, mikä johtuu surkastuneista lehdistä (kärkioksat näyttävät pitkiltä neulasilta) ja käpymäisistä emikukinnoista ja hedelmistöistä. Juurten kasvussaan ehkäistyneissä haarakimpuissa on ilmakehän typpeä sitovia bakteereja. Pienet suomulehdet sijaitsevat kiehkuroissa ja ovat ehytlaitaisia ja korvakkeettomia. Kukat ovat yksineuvoisia ja kasvit yksi- tai kaksikotisia. Kukinto on pallomainen tai tähkämäinen, ja kukat sijaitsevat siinä kukin oman tukilehtensä hangassa. Hedekukissa on kaksi kehälehteä ja yksi hede, jonka ponsi on vaihtelevissa määrin lokerosidettä pidempi. Emikukissa on kookkaat esilehdet ja sikiäin, jossa on vain yksi fertiili emilehti. Siitä kehittyy samara eli siivellinen pähkylä, joka näyttää suojuslehtensä ansiosta siemeneltä käpysuomussa; samarat vapautuvat kun suojukset avautuvat. Kamelit (suku)
Aasialaisessa kulttuurissa ei kamelilla ole samanlaista symbolista merkitystä kuin Euroopassa. Kun Euroopassa kameli on ollut yleensäkin Aasian vertauskuva, se on Keski- ja Etelä-Aasian asukkaille ollut jokapäiväinen työeläin. Aasian mytologioissakin kameli mainitaan kuitenkin joskus. Sen kerrotaan esimerkiksi surreen Buddhan kuolemaa yhdessä puhvelin, norsun ja tiikerin kanssa. Kamikaze
Ihmistorpedo oli Japanin laivaston itsemurha-aseista tehokkain, mutta myös kallein. Sitä käytettiin vain kaikkein arvokkaimpia maaleja vastaan, joita olivat amerikkalaisten suurimmat taistelulaivat ja lentotukialukset. Esimerkiksi risteilijöitä tai öljytankkereita ei pidetty "Kaitenin" arvoisina maaleina. Sota ehti loppua, ennen kuin suurinta osaa valmistetuista torpedoista ehdittiin käyttää. Varmasti tiedetään vain neljän "Kaiten"-hyökkäyksen onnistuneen. "Kaiten"-sanalla on kaksikin merkitystä: joko ”"Taivaan muuttaja"” tai laajemmin ”"Uusi päivä alkaa, suuria muutoksia tulossa"”. Varmistaminen (kiipeily)
Kiila ei pysty toimimaan suoraseinäisessä halkeamassa ja tällaisia varten on kehitetty kamu, jossa on muutama, yleensä neljä, epäkeskoa jousitettua lehteä varressa. Kun kamu työnnetään halkeamaan lehdet avautuvat seiniä vasten ja varresta vedettäessä kampeavat ulospäin, pysyen paikoillaan. Poistamista varten lehdet voidaan vetää kasaan. Nimitys ”kamu” vittaa sekä kampeamisominaisuuteen että tuotenimeen, englanniksi kamut tunnetaan yleisnimellä ”cam” ja ensimmäinen tuote oli nimeltään ”Friend”. Koska kamuissa on liikkuvia osia, niitä on käsiteltävä muita välineitä huolellisemmin ja ne tarvitsevat puhdistusta ja voitelua. Kanjō
Kun yksi Inarin muodoista pyhitetään uudelleen eri nimellä, sitä voidaan myös palvoa tietyssä tarkoituksessa. Kaikkia uusia tarkoitusperiä pidetään sen jälkeen kamin erityispiirteinä, etenkin jos uudelleenpyhittäminen onnistuu hyvin, vaikka uudet toiminnat olisivatkin hyvin kaukana kamin alkuperäisestä luonteesta, kuten esimerkiksi Inarin tapauksessa kalastus. Inari (kami)
Inarin palvomisen alkuperä ei ole täysin selvillä. Ensimmäinen tunnettu nykyisin käytettyjen kanjien, jotka tarkoittavat "kantaa riisiä", käyttökerta oli "Ruijū kokushissa" vuonna 827. Muita kanjiyhdistelmiä, joilla on sama foneettinen lukutapa ja joista suurin osa viittasi riisiin, oli käytössä aiemmin. Suurin osa tutkijoista on yksimielisiä siitä, että nimi "Inari" on peräisin sanoista "ine-nari" ("kasvattaa riisiä"). Inaria on tiedetty palvotun vuodesta 711, joka on Kioton Fushimi-kun Inari-vuoren pyhäkön virallinen perustamisvuosi. Tutkijat kuten Kazuo Higo uskovat, että Inaria oli palvottu jo vuosisatoja aikaisemmin, ja he ehdottavat, että Hata-klaani olisi aloittanut Inarin muodollisen palvomisen maatalouden kamina 400-luvun lopulla. Nimi "Inari" ei esiinny klassisessa japanilaisessa mytologiassa. Jäämit
Jäämit (, "jam" tai "jem") on nimitys, jolla novgorodilaiset kutsuivat keskiajalla alun perin koko läntisen Suomen asukkaita. Myöhemmin käsite eriytyi tarkoittamaan hämäläisiä, joista se etymologisesti johtuu. Termin on nähty viittaavan joissain tapauksissa myös Laatokan pohjoisrannan karjalaisasutukseen, joka oli alun perin ainakin osittain Länsi-Suomesta peräisin. Kamon pyhäkkö
Kamon pyhäköt Kiotossa Japanissa ovat Kamigamon pyhäkkö () ja Shimogamon pyhäkkö (). Molemmat sijaitsejat Kamogawa-joen rannalla, toinen Kamigamon kaupunginosassa Kita-kun alueella ja toinen Shimogamon kaupunginosassa Ukyō-kun alueella. Molemmat kuuluvat Japanin vanhimpiin šintolaisiin pyhäköihin, ja niillä on yhteinen tarina: legendan mukaan ukkosenjumala syntyi täällä Tamayorihime-no-mikoto-jumalattarelle. Hän ui joessa, kun punainen nuoli lähestyi häntä. Hän asetti nuolen rannalle, ja siitä syntyi jumala. Pyhäköt olivat voimakkaan, korealaissyntyisen Kamo-suvun suojeluksessa, ja niillä oli Heian-kaudella keisarillinen papitar. Kamikaze
Toisen maailmansodan lopulla Japanin sukellusveneet voitiin varustaa "Kaiten"-nimisillä ihmistorpedoilla, jotka oli tavallisesti kiinnitetty emoveneen kanteen paineistetun yhdyskäytävän välityksellä. Rakenteeltaan "Kaiten" perustui tavanomaiseen torpedoon, jota oli suurennettu paineistetun ohjaamon ja periskoopin asentamista varten. Joissakin niistä oli vedenalaiset kuuntelulaitteet maalin seuraamiseksi. Emoveneen ei tarvinnut nousta pintaan ohjaajan "Kaiteniin" siirtymistä varten; ohjaajalla oli varmuuden vuoksi kevytsukeltajan varusteet eli kuivapuku ja hapenkierrätin. Shinbutsu kakuri
Vaikka kansan keskuudessa kamit ja buddhat sekoittuivat ja yhdistyivät ”yhteiseksi uskonnoksi”, ne erotettiin muualla samaan aikaan toisistaan eri tavoin. Uskonnot eivät koskaan sulautuneet täydellisesti toisiinsa ja vaikka niiden käytännöt ja uskomukset kohtasivat toisinsa ajoittain, ne säilyttivät omat identiteettinsä vaikeassa, suurimmaksi osaksi epäjärjestelmällisessä ja jännittyneessä kontekstissa. Suhde ei ollut niinkään kahden järjestelmän kuin tiettyjen kamien ja tiettyjen buddhien välinen. Niitä pidettiin edelleen rinnakkaisina, mutta erillisinä olentoina. Shinbutsu shūgōn lisäksi kolikolla oli myös kääntöpuolensa, shinbutsu kakuri. Esimerkiksi Iwashimizu Hachiman-gūn pyhäköllä jotkut rituaalit olivat kameille tarkoitettuja rituaaleja ja toiset rituaalit olivat buddhalaisia, minkä vuoksi eri henkilöt suorittivat eri rituaalit. Japanilaisten keskuudessa eli itsepäisenä taipumus erottaa natiivit kamit ulkomailta saapuneesta buddhalaisuudesta. Šintolaisuus
Japanin hävittyä toisen maailmansodan Yhdysvaltain miehitysjoukot vaativat muutoksia maan valtionšintolaisuuteen. Keisari ilmoitti julkisesti, ettei hän ole kami, ja miehityksen loputtua vuodesta 1952 alkaen katsotaan alkaneen šintolaisuuden spontaanin uudistumisen. Om-tavu
Symboli sisältää kolme kaarta, yhden puoliympyrän ja pisteen: alempi kaari tarkoittaa hereillä olevaa olotilaa, ylempi kaari tarkoittaa syvää unta, oikeanpuoleinen kaari (joka sijaitsee ylemmän ja alemman kaaren välissä) tarkoittaa unenomaista olotilaa. Nämä kolme olotilaa edustavat yksilön tajuntaa tai tietoisuutta, näin ollen edustaen kokonaisuudessa kaikki yksilön kehon olotilat. Piste edustaa kokonaisuutta, valaisten kaikki kolme olotilaa. 
Puoliympyrä symboloi Mayaa, joka erottaa pisteen kolmesta kaaresta. Puoliympyrä on avoin yläpuolelta, joka tarkoittaa että täydellisyys on ääretöntä eikä Mayalla (harhakuvana) ole siihen vaikutusta. Maya vaikuttaa ainoastaan näkyviin ilmiöihin. Kami (muusikko)
Kami (1. helmikuuta 1973 Ibaraki – 21. kesäkuuta 1999) oli japanilainen muusikko, joka oli parhaiten tunnettu Malice Mizer -yhtyeen rumpalina. Raijin
Raijinille omistetuissa pyhäköissä kamilta pyydettiin sadetta. Jos salama iski riisipellolle, paikka pyhitettiin "shimenawa"-köydellä hyvän sadon varmistamiseksi. Kantōn tasangolla, jossa ukkostaa paljon, Raijinin palvonta tällä tavoin oli yleistä. Tochigissa ukkosta esiintyy Japanissa kaikkein eniten, ja siellä onkin useita Raijinille omistettuja pyhäkköjä. Toisaalta ukkonen saattoi aiheuttaa tuhoa, jolta Raijinia palvomalla haluttiin suojautua. "Kojikista" voidaan päätellä, että Raijin liitettiin tuhoon jo japanilaisessa mytologiassa, mutta tämä yhteys vahvistui Heian-kaudella, kun kami liitettiin kostonhimoisten henkien ("goryō") aiheuttamiin kirouksiin ja erityisesti syyttömänä tuomitun Sugawara no Michizanen kulttiin. Michizanea palvottiin kuolemansa jälkeen Karai tenjin -kamina (”tulen ja ukkosen taivaallinen kami”) ja Raijinia laajalti tämän kultin osana. Shintai
Nimestään huolimatta shintait eivät itsessään ole kameja vaan pikemminkin vain väliaikaisia asuinsijoja, joiden kautta ihmiset voivat palvoa kameja. Shintait ovat myös aina "yorishiroja" eli esineitä tai asioita, jotka vetävät jo luonteensa vuoksi kameja puoleensa.
Yleisimmät shintait ovat ihmisen valmistamia esineitä, kuten peilejä, miekkoja, jalokiviä (esimerkiksi pilkun muotoisia "magatama"-kiviä), uskonnollisissa rituaaleissa käytettyjä "gohei"-sauvoja tai kameja esittäviä veistoksia, joita kutsutaan nimellä "shinzō" (). Ne voivat kuitenkin olla myös luonnon muodostelmia, kuten kiviä, vuoria, puita ja vesiputouksia. Samotti
Samotti tarkoittaa poltettua ja murskattua savea ja myös keramiikan sekoitetta. Kanjō
Siirtoa ei välttämättä tehdä toisesta pyhäköstä toiseen, vaan uusi paikka kamille voi olla yksityisomistuksessa oleva esine tai yksityiskoti. Tunnetaan tapaus, jossa Inari on pyhitettu uudelleen ketunkoloon (kettu on Inarin symboli). Ensimmäisessä tunnetussa Inarin "kanjō"-seremoniassa vuonna 842 kami siirrettiin Ono no Takamuran valtikkaan. Sen jälkeen valtikan omistaja kuljetti kamin Mutsu no kuniin (Aomoriin), mutta palasi muutamia vuosia myöhemmin Kiotoon. Aomorilaiset pyysivät häntä jättämään kamin Aomoriin, ja niin syntyi Takekoma Inarin pyhäkkö. Yū Kamio
Hänellä on 1. danin musta vyö karatessa. Inari (kami)
Inari yhdistetään joskus muihin mytologisiin hahmoihin. Joidenkin tutkijoiden mukaan Inari on klassisen japanilaisen mytologian Ukanomitama tai "Kojikin" Ōgetsu-Hime, jotkut taas ehdottavat hahmon olevan sama kuin Toyouke. Jotkut pitävät Inaria identtisenä kaikkien vilja-kamien kanssa. Shinbutsu shūgō
Toisin sanoen Mononobe näki Buddhan vain ulkomaisena kamina eikä vieraana Jumalana, joka voisi olla mahdollisesti eriluonteinen olento kuin hänen oman maansa kamit. Ulkomaisia kameja kutsuttiin ”barbaarien kameiksi” () tai ”buddhalaisiksi kameiksi” () ja niitä pidettiin enemmän tai vähemmän samankaltaisina kuin paikallisia kameja. Siksi kahden uskonnon välinen konflikti oli aluksi luonteeltaan poliittinen eikä uskonnollinen. Se tuli ilmi progressiivisen Soga-klaanin ja konservatiivisen Mononobe-klaanin välisenä kamppailuna: Soga-klaani halusi Japanin harjoittavan kansainvälisempää politiikkaa, mitä Mononobe-klaani vastusti. Buddhalaisuus ei ollut prosessissa passiivinen osapuoli, vaan se oli itsessään valmis sulauttamaan itseensä vaikutteita ja tulemaan sulautetuksi. Kun buddhalaisuus saapui Japaniin, se oli jo synkreettinen uskonto, joka oli mukautunut ja kiinnittynyt muihin uskontoihin ja kulttuureihin Intiassa, Kiinassa ja Korean niemimaalla. Buddhalaisuuteen oli esimerkiksi jo Intiassa sulautunut hindulaisia jumaluuksia, kuten Brahmā (japaniksi "Bonten") ja Indra ("Taishakuten"). Kun se tuli japaniin, se oli jo taipuvainen tuottamaan yhdistelmäjumalia, joita japanilaiset kutsuivat sanalla "shūgōshin" (). Kamin alkuperän etsimistä buddhalaisesta kirjoituksesta ei pidetty mitenkään erikoisena. Kami
Toisaalta Edo-kaudella oli myös voimakkaita yrityksiä pitää kamit erillään buddhalaisista käytännöistä. Monet koettivat nostaa ”šintolaisuuden” erilliseksi, itsenäiseksi perinteekseen jatkaen suurimmaksi osaksi Yoshida Kanetomon (1435–1511) aloittamaa ajattelua. Kanetomo oli pitänyt omaa šintolaisuuttaan täysin ei-buddhalaisena. Kehittyi erityisesti useita kungfutselaisen šintolaisuuden muotoja. Meiji-kaudella Japanin avautumisen jälkeen "honji suijaku" -paradigma tuhottiin systemaattisesti. Uuden Meiji-hallinnon ensimmäisiin tekoihin kuului ”šintolaisuuden” erottaminen ”buddhalaisuudesta” (jolle keksittiin uusi termi, "bukkyō"). Synkretismin kieltoa kutsutaan nimellä "shinbutsu bunri". Käytännössä tämä tarkoitti kahden aivan uuden uskonnon luomista ja johti aiempien uskonnollisten perinteiden ja myös buddhalaisten temppelien tuhoamiseen. Yhdistelmäkameista on kuitenkin edelleen jäljellä joitakin jälkiä nykyisessä japanilaisessa uskonnollisuudessa: kamien ja buddhien välillä ei välttämättä nähdä selkeää rajaa, ja buddhiakin nimitetään yleensä sanalla ”kami” (tosin käännöksenä länsimaisista käsitteistä ”jumala” tai ”jumaluus”). Inari (kami)
Inari on suosittu kami, jolle on omistettu temppeleitä ja pyhäköitä ympäri Japania. Kansallisen šintopyhäkköjen liiton vuonna 1985 tekemän tutkimuksen mukaan 32 000 pyhäkköä – yli kolmasosa Japanin šintolaisista pyhäköistä – on omistettu Inarille. Tähän lukuun sisältyvät vain ne pyhäköt, joissa on täysiaikainen pyhäköllä asuva pappi; jos pienet tienvarsipyhäköt, koti- tai työpaikkapyhäköt, pienemmät pyhäköt ilman vakituista pappia ja buddhalaiset temppelit laskettaisiin mukaan, luku kasvaisi toiseen suuruusluokkaan. Kami
Kulttuurikamit voidaan vuorostaan jakaa kolmeen ryhmään: yhteisön kameihin, joita tietyt ihmisryhmät palvovat, toiminnallisiin kameihin, jotka liittyvät esimerkiksi tiettyyn ammattiin, ja ”ihmiskameihin” eli lähinnä historiallisiin henkilöihin, joita pidetään kameina. Ensimmäiseen ryhmään kuuluvat muun muassa sukujen ja klaanien kamit, asumusten kamit ("yashikigami") ja "dōsojin"-kamit, jotka suojelevat kylien rajaseutuja tunkeutujilta. Toimintoihin liittyvät kamit voivat taas suojella esimerkiksi syntymää ("ubugami"), kuolemaa, kumppanin löytämistä, sairautta, maataloutta, kalastusta, kauppaa, purjehdusta, sotaa ("gunshin") tai tiedettä. Myös pienet kodeissa asuvat kamit, jotka suojelevat tulisijaa, kaivoa, käymälää ja niin edelleen, voidaan luokitella toiminnallisiin kameihin. Viimeinen, henkilökamien ryhmä sisältää sekä eläviä että kuolleita henkilöitä. Elävinä kameina on saatettu pitää uskonnollisia toimintoja suorittavia henkilöitä (esimerkiksi pyhäköiden "mikot"), kuuluisia ja arvostettuja henkilöitä ja keisaria. Kami voi myös asettua ihmiseen uskonnollisen juhlan aikana, jolloin kyseistä ihmistä pidetään kamina. Kuolleiden henkilöiden kamit voivat olla esimerkiksi esi-isiä tai kostonhimoisia henkiä, jotka ovat kuolleet tyytymättöminä. Yōkai
Yōkai () tarkoittaa japanilaisessa kansanperinteessä yliluonnollisia henkiolentoja tai demoneita. Usko yōkaihin liittyy ihmisen käsityskyvyn ylittäneisiin, ihmetystä tai kauhua herättäneisiin ilmiöihin tai eriskummallisiin esineisiin. Folkloristiikassa yōkaiden on sanottu olevan alennustilaan joutuneiden, palvomatta jäämien "kamien" ilmenemiä. Tällöin kamista on jäänyt jäljelle vaan pelkoa herättäviä piirteitä. Kami
Klaanien päälliköt eivät kyenneet toimimaan kaikkien näiden olentojen kanssa omien kamiensa lisäksi. Šamanistisilla ennustajilla, jotka toimivat kamien ja ihmisten välikappaleina, olikin merkittävä osa varhaisten japanilaisten uskonnollisuudessa. Kasematti
Kasematti on linnassa tai linnoituksessa oleva erillinen, yleensä omalla vahvistetulla muurilla varustettu tähystys- tai ampumapaikka. Kasematit voidaan varustaa tykeillä, joskin useimmat niistä oli tehty jousia ja kivääreitä ajatellen. Niiden perusajatus oli olla hiukan itse muuria ulompana, jotta niiden avulla pystyttäisiin estämään rynnäköt muurille. 
Kasematteja voidaan sijoittaa myös juoksuhautojen yhteyteen; tätä käytäntöä suosivat eritoten venäläiset. Suomessa edustava näyte siitä on Espoon Leppävaarassa säilynyt osa venäläisten ensimmäisen maailmansodan aikana Helsingin ympärille rakennuttamaa linnoitusketjua. Paikalla olleista kolmesta kasematista on säilynyt kokonaisena yksi, ja toisen yläosa on siirretty avoimen juoksuhaudan mutkan päälle. Kolmas jäi Tarvontien linjauksen alle. Säilyneisiin rakennelmiin liittyy osin betonivahvisteinen, kallioon louhittu juoksuhauta. Kami
Tämä ei kuitenkaan tarkoita, että buddhat olivat, ontologisesti tai muulla tavoin, kameja tärkeämpiä. Kamit olivat hyvin konkreettisia olentoja, jotka toimivat Japanin pelastamiseksi. Liitosprosessia monimutkaistaa kaksi kehityskulkua. Toinen on "shinbutsu kakuri", ”kamien erottaminen buddhalaisuudesta”, jonka vuoksi monet kamit pidettiin useilla eri tavoilla järjestelmällisesti erillään buddhalaisista rituaaleista. Toinen aiheutui muiden kiinalaisperäisten aatteiden ja käytäntöjen eli taolaisuuden ja jin–jang-ajattelun omaksumisesta. Nämä käytännöt sekä auttoivat että monimutkaistivat liitosprosessia, mutta toimivat erityisesti siltana kamirituaalien ja buddhalaisuuden välillä. Kuvaa monipuolistivat samalla lukuisat muut palvottavat olennot, jotka eivät olleet varsinaisia kameja tai buddhia, kuten ”vihaiset aaveet” ("goryō") ja useat eri lähteistä peräisin olevat jumaluudet. Kami
Varhaisten japanilaisten uskonto ei ollut ”luonnonpalvontaa”. Vaikka kameja pidettiin erillisinä olentoina tai objekteina, uskonto näki koko maailman(kaikkeuden) pyhänä. Luonnollista, olemassa olevaa maailmaa pidettiin itsestään selvästi alkuperäisenä maailmana, eikä toisia järjestelmiä etsitty luonnollisen maailman ulkopuolelta ennen kiinalais-korealaisen kulttuurin saapumista. Myyteissä oli kolme ulottuvuutta, taivaallinen maailma, näkyvä maailma ja alamaailma, mutta näiden maailmojen rajat olivat häilyviä ja kamit ja tieto liikkuivat vapaasti niiden välillä. Varhaisten japanilaisten maailmankuva oli monistinen, ja symbolit ymmärrettiin konkreettisesti suoran osallistumisen kautta: vuoret olivat itsessään kameja eivätkä symboleja toisesta, erillisestä todellisuudesta. Tämä kamien täyttämä maailma oli itsessään ytimeltään hyvä ("yoshi") ja kaunis ("uruwashi") eikä toista, erillistä tai parempaa maailmaa ajateltu olevan. Hammas
Hammas on kova kalkkipitoinen suussa sijaitseva muodostelma, jollaisia on monilla selkärankaisilla. Hampaiden pääasiallinen tarkoitus on ruoan mekaaninen hienontaminen. Hampaat ovat yleensä rivissä. Hammas kiinnittyy ala- tai yläleukaluuhun. Sen pinnan kiille on yksi luonnon kovimmista materiaaleista. Kasumi
Kasumi tarkoittaa seuraavia asioita: Kamon pyhäkkö
Kamigamo-jinja eli ylempi Kamon pyhäkkö on pyhäköistä nuorempi. Siihen kuuluu yhteensä yli 40 rakennusta, jotka ovat tarkkoja kopioita alkuperäisistä 1600–1800-luvuilta. Pyhäkkö rakennettiin šintolaisten periaatteiden mukaan pitkään uudestaan joka 20. vuosi. Nykyinen päärakennus on vuodelta 1863. Pyhäkön päähalli ("Honden") ja sivuhalli ("Gonden") on rakennettu Heian-kauden tyyliin. Pyhäköllä olevat hiekkakasat ("tatezuna") kunnioittavat pyhäkön takaisia vuoria, joille ukkosenjumala laskeutui. Kamigamon pyhäkkö tunnetaan myös nimellä "Kamowakeikazuchi-jinja" (). Raijin
Raijin () on japanilaisessa mytologiassa ja sittemmin šintolaisuudessa esiintyvä ukkosen "kami". Ukkosta pidettiin muinoin väkivaltaisen kamin aiheuttamana, ja japanin kielen ukkosta merkitsevä sana "kaminari" tarkoittaakin kirjaimellisesti ’kamin [aiheuttamaa] ääntä’. Raijin liitettiin kiinteästi maatalouteen ja sateeseen; salamien muun muassa uskottiin lannoittavan riisin kasvua. Salamaan viittaavat sanat "inabikari" ja "inazuma" sisältävätkin riisin vartta tarkoittavan sanan "ina". Šintolaisuus
Pyhäköissä käydään palvomassa kahdenlaisia kameja: näkymättömissä olevia jumalpersoonia ("shintai") ja korvaavia olentoja ("mitamashiro"). Korvaavat olennot ovat esineitä, joihin kamit asettuvat, kun niitä kutsutaan. Pyhäkössä on usein peili, šintolaisuuden yleisin symbolinen esine, jossa jumalpersoona joskus asuu ja joka voi olla palvonnan kohde. Peilin uskotaan kykenevän karkottamaan pahaa ja houkuttelemaan hyvää. Suijin
Suijin (水神 ) on japanilaisessa mytologiassa ja sittemmin šintolaisuudessa esiintyvä jumalhahmo eli kami. Se on maanviljelykselle tärkeä veden kami, joka asuu yleensä riisipeltojen tai kastelukanavien vieressä tai kaivoissa, lähteissä ja virroissa. Kamino
Kamino on veden peitossa, ja sen pinnalla on jatkuvasti ukkosmyrskyjä ja sateita. Kaminon napajäätiköt sulivat vuosituhansia sitten ja asukkaiden piti rakentaa korkeiden pylväiden varassa seisovia kaupunkeja. He kehittivät kloonausteknologian, ja heistä tuli galaksin parhaita kloonaajia. Kamino ei ollut tasavallan jäsenplaneetta, eivätkä edes jedit tunteneet sen sijaintia. Kaminon pääkaupunki oli Tipoca City ja planeetta johti pääministeri, jonka nimi oli "Kloonien hyökkäyksessä" Lama Su. Kami
Buddhalaisuuden saapuessa Japaniin ja maan hoviin viimeistään 500-luvulla paikalliset perinteet ja uusi uskonto piti sovittaa toisiinsa. Ensimmäisten joukossa tätä yritti prinssi Shōtoku 600-luvun vaihteessa, tavoitteenaan ilmeisesti keskushallinnon vallan kasvattaminen. Hovin laatimaan 17 artiklaa käsittävään perustuslakiin valikoitiin piirteitä kungfutselaisista ja buddhalaisisita perinteistä. Myöhemmin hovi jatkoi kiinalaistyyppisen hallintojärjestelmän kehittämistä. Poiketen kiinalaisesta mallista, jossa keisari toimi taivaan ja maan välikappaleena, hallitsija kohotettiin nyt elävän kamin asemaan, ja hänen tahtonsa välittyi keisarillisten asetusten kautta. Tämän "ritsuryō"-ideaalin tarkoitus oli käytännössä tehdä Japanista ”jumalallinen” maa, jonka hallitsija oli samanaikaisesti ylipappi, monarkki ja elävä kami. Ideaalin myötä hallinto käski laatia kaksi mytologis-historiallista kronikkaa, "Kojikin" ja "Nihonshokin". Ritsuryō-malli rapautui vähitellen 800-luvulta alkaen. Honji suijaku
900- ja 1000-luvuilta on runsaasti esimerkkejä buddhalaisten jumalien ja kamien muodostamista pareista. Jumaluudet ovat yleensä Kannon, Yakushi, Amida tai Shaka nyorai. Buddha ja kami liitettiin toisiinsa yleensä sen jälkeen, kun tunnettu munkki oli nähnyt unen tai kokenut ilmestyksen, joka kirjattiin myöhemmin temppelin tai pyhäkön arkistoihin. Nyt koko Japanissa ajateltiin yleisesti, että kamit olivat buddhien ihmisten pelastamista varten omaksumia muotoja, eli universaalien buddhien paikallisia ilmenemismuotoja. Kamakura-kauden alkuvaiheilla parit oli jo kirjattu ylös suuriin temppeleihin tai pyhäköihin. "Kakebotoket" () eli ”riippuvat buddhat” ovat osoitus käytännön yleisyydestä: ne ovat monissa suurissa pyhäköissä käytettyjä metallisia peilejä, joiden etupuolella on pyhäkön kamin kuva ja takapuolella vastaava buddhalainen jumaluus. Nimi juontuu siitä, että ne ripustetaan yleensä pyhäkön ulkomuuriin. Kaviaari
Kaviaari (turkk. "havyar", pers. "khaviyar" ’mätikala, sampi’) on sammen mätiä. Kaviaari on yksi arvostetuimpia ja kalleimpia kulinaarisia herkkuja ja vauraan elämäntavan symboli. Kama (ase)
Kamoja on käytetty itä- ja länsimaissa jo vuosisatoja heinän yms. niittämiseen. Okinawalaisille talonpojille kama osoittautui arvokkaaksi puolustautumisaseeksi, kun japanilaiset kielsivät kaikki aseet. He kaivoivat kamansa esille ja teroittivat ne partaveitsenteräviksi. He kehittivät puolustukseen liikesarjoja joissa he käyttivät kahta kamaa. Monelle samuraille kävi huonosti kun he kiusasivat puolustuskyvyttömältä vaikuttavaa talonpoikaa. Useiden muiden aseiden tavoin kamakin on herännyt uudelleen henkiin nykykamppailulajien parissa. Inari (kami)
Inari (, myös O-inari) on japanilainen hedelmällisyyden, riisin, maatalouden, kettujen, teollisuuden ja maallisen menestyksen "kami". Inari esitetään miehen, naisen tai androgyynin olennon muodossa, kuvitellaan joskus kolmen tai viiden itsenäisen kamin kollektiiviksi ja on suosittu hahmo sekä šintolaisuudessa että buddhalaisuudessa. Inarin ketut eli "kitsune" ovat puhtaan valkoisia ja toimivat hänen lähettiläinään. Yorishiro
Eniten yorishiroja on kuitenkin ihmisten kodeissa. Uudenvuoden juhlan aikana ihmiset koristelevat kotiensa sisäänkäynnit "kadomatsu"-koristeilla, jotka ovat uudenvuoden kamille tarkoitettuja yorishiroja. Kamia edustavia kamifuda-paperinpaloja ripustetaan oven yläpuolelle. On olemassa käymälässä asuvia kameja ("benjō-gami") ja kaivossa asuvia kameja ("suijin"). "Kamado-gami" asuu uunissa, ja sen tehtävä on suojella taloa tulipaloilta. Muita yleisiä yorishiroja ovat pieni "kamidana"-alttari ja "butsudan", alttari kuolleille ("butsudanit" oli alun perin tarkoitettu vain buddhalaisia menoja varten, mutta niissä on nykyään usein myös "ihai"-muistolevyjä, yorishiroja kuolleiden sukulaisten paikalle kutsumista varten). Kaupoissa on usein tassuaan nostavia "manekineko"-savikissoja tai haravan kaltaisia "kumade"-nimisiä bambuesineitä, jotka on tarkoitettu houkuttelemaan paikalle hyvää liikeonnea. Kave
Kapeet (yksikkö kave) ovat suomalaisen kansanrunouden tuntemia ilmaan ja taivaaseen liittyviä olentoja.
Kapeiden (vaihtoehtoinen taivutus "kaveiden") on kerrottu muun muassa kasvattavan kuun vaiheita tai poistavan kuunpimennyksen. Kami
Kamin käsitettä on yritetty määritellä lukuisia kertoja. Varhaisia yrityksiä ovat buddhalaisen Tendai-lahkon papin Sengakun teos "Man'yōshū chūshaku" 1200-luvulta ja Inbe no Masamichin 1300-luvun kirjoitus "Jindai no maki kuketsu". Inbe liitti sanan kami toiseen, samoin lausuttavaan kirjoitusmerkkiin 上 ("ue", "kami"), joka tarkoittaa ”ylhäällä”, ja piti kameja siten ”ylempänä” elävinä olentoina. Tämä käsitys nousi suosituksi Edo-kaudella ja muuttui myöhemmin lähes yleistiedoksi, mutta uudemman kielitieteellisen tutkimuksen mukaan homonyymit eivät ole sukua toisilleen. Tätä mieltä oli jo Motoori Norinaga, joka antoi käsitteelle seuraavanlaisen määritelmän: Shinbutsu kakuri
Japanissa oli siten tietoinen halu pitää kamit erillään buddhalaisuudesta. 800-luvun loppupuolen tienoilla tapa näyttää levinneen Isestä muihinkin pyhäköihin. "Jōgan shiki" (871) kieltää kaikki buddhalaiset rituaalit hovin ja provinssien virastoissa keisarin valtaannoususeremonian () aikana. Munkit ja nunnat eivät myöskään saaneet tulla sisään keisarilliseen palatsiin joidenkin hovissa suoritettujen kami-rituaalien aikana, niitä ennen tai niiden jälkeen. Myös "Engi shikin" (927) mukaan munkit ja nunnat eivät päässeet palatsiin useiden festivaalien aikana. Heian-kaudella tämäntyyppisestä erottelusta tuli yleinen käytäntö, jolla oli monia hyvin tutkittuja käytännön seurauksia. Tabua noudatettiin orjallisesti keisarillisessa palatsissa vuosisatojen ajan. Edo-kaudella Tokugawojen valta-ajalla tapa ei ainoastaan säilynyt vaan vahvistui. On tärkeää huomata, että buddhalaisuus oli kielletty vain keisariin liittyvien ja vastaavien rituaalien aikaan, joten muulloin tavanomainen kamien ja buddhien sekoittuminen jatkui ennallaan. Komin kieli
Suurin osa komin perussanoista on yhteisiä udmurtin kanssa. Tällaisia kantapermiläisiä sanavartaloja on arviolta 1 500. Uralilaiseen kantakieleen palautuvaa sanastoa on komissa yli 200 sanavartaloa. Kuumet
Kuumet ovat suomalaisia taruolentoja, pirua ja kapeita muistuttavia. Kuumet peittivät kuun rautaiseen riiheen eli pienensivät kuun vaiheita tai aiheuttivat kuunpimennyksen. Kapeet taas päästivät kuun vapaaksi eli kasvattivat kuun vaiheita tai lopettivat kuunpimennyksen. Myös kapeet on voitu käsittää kuun pienentäjiksi.
Pahaa henkeä häädettiin tällaisella loitsulla (loitsun osa): Kalam
Kalam ( "kalām" 'puhe' < علم الكلام‎ "ʿilm al-kalām") tarkoittaa islamin perinnettä, jossa teologisia periaatteita johdetaan dialektiikan avulla. Kalamin lähtökohtana on Jumalan ilmoitus, ja se käyttää loogista päättelyä ilmoituksen ymmärtämiseksi ja mahdollisten ristiriitojen selvittämiseksi. Kalamia harjoittavaa muslimiteologia kutsutaan "mutakallimiksi". Kalamin vaikutus islamiin vastaa karkeasti keskiajan kristillisen skolastiikan merkitystä kristinuskolle. Rukoilu
Japanin šintolaisuudessa rukoilla voi esimerkiksi pyhäkössä tai kotona kamidanan eli jumalhyllykön ääressä. Rukous kohdistetaan sille jumaluudelle eli kamille, jonka temppeli tai pyhäkkö on esimerkiksi kyseessä. Tavallisimmat rukousaiheet liittyvät esimerkiksi pahojen henkien karkottamiseen, mutta yhtä hyvin voidaan kiittää kamia tai lausua rukous maailmanrauhan puolesta. Kanjō
Inari-kami on käynyt läpi kanjō-prosessin useammin kuin mikään muu kami, joten se on hyvä esimerkki prosessin käytöstä. Shinbutsu shūgō
Vaikka buddhalaiset munkit eivät epäilleetkään kamien olemassaoloa, ne olivat heidän mielestään kuitenkin alempiarvoisempia kuin buddhat. Hindulaisiin jumaliin oli jo suhtauduttu aiemmin samalla tavalla: niitä oli pidetty valaistumattomina "saṃsāran" vankeina. Buddhalaisten väitteet paremmuudesta saivat osakseen vastarintaa, ja munkit yrittivät voittaa sen liittämällä tietoisesti kameja omaan uskomusjärjestelmäänsä. Integroimista varten kehitettiin useita erilaisia tapoja. Liitosprosessi jaetaan yleensä kolmeen vaiheeseen. Kamee
Kamee () on korukivestä, simpukankuoresta tai sarvesta kaiverrettu reliefi, jota käytetään yleensä rintakoruna. Tavallisesti kamee valmistetaan korukivestä, kuten akaatista tai onyksistä, jossa on erilaisia ohuita värikerrostumia. Tummempi kerros muodostaa taustan, ja varsinainen kohokuvio kaiverretaan vaaleampaan kerrokseen. Ka
Ka tarkoittaa seuraavia: Kami
Pyhäkössä päähalli ("honden") on omistettu pelkästään kamin käyttöön. Päähallissa on yleensä "shintai", ”kamin ruumis”, johon kami voi asettua. Yleisiä shintaita ovat muun muassa peilit, miekat ja jalokivet; buddhalaisen vaikutuksen myötä shintaina alettiin käyttää myös kameja esittäviä kuvia ja mandaloja. Myös muut pyhäkön alueella olevat objektit, joita pidetään "yorishiroina", voivat olla pyhiä. Pyhäkön muihin tärkeisiin rakennuksiin lukeutuvat esimerkiksi rukoushalli ("haiden"), uhrihalli ("heiden") ja rituaalitanssille tarkoitettu halli ("kaguraden"). Pyhäköt voivat olla myös kannettavia ("mikoshi"): tällaisia pyhäköitä käytetään festivaalien aikana, kun kamia kuljetetaan kulkueessa. Päähallia ei välttämättä ole lainkaan, jos pyhäkkö sijaitsee esimerkiksi vuorella, joka on itsessään shintai. Dōsojin
Se on yleisnimitys kylien rajoilla ja tienristeyksissä asuville suojelijakameille. Usein kamit esitetään mies- ja naishahmon muodossa. Kivipatsaat voivat olla myös pelkkiä pylväitä, joissa on kaiverruksia. Joissakin paikoin tätä kamia palvotaan myös helpon synnytyksen kamina. Shinbutsu kakuri
Shinbutsu kakurilla oli joka tapauksessa merkittäviä seurauksia. Kami-uskomusten täydellinen sulautuminen buddhalaisuuteen estyi. Buddhalaisuuden kieltäminen Isen ja Kamon pyhäköillä salli niiden myös kehittää vapaasti omia teorioitaan kamien luonteesta.