Miksi Horch-merkin autoja ei valmistettu vuoden 1957 jälkeen?
Horch
Saksalaista Horch-merkkistä autoa valmistettiin vuosina 1904–1940, sekä 1954-1957. Itäsaksalaisen Horchin ja länsisaksalaisen emoyhtiö Auto-Unionin kiista Horch-nimen käyttöoikeudesta päättyi vuonna 1957 jäljemmän eduksi. Näin Horch-merkki poistui toistaiseksi käytöstä, vaikkakin Audin oli lehdistössä uumoiltu suunnittelevan perinnenimen uudelleen käyttöön ottamista C3-tyypin 100- ja 200-malliensa yläpuolelle edustusautoluokkaan sijoittuvassa nelivetoisessa sedan-mallissaan, mikä tuli kuitenkin viimein Horch- tai 300-nimien sijaan markkinoille mallinimellä Audi V8 (tyyppi 4C, 1988-1994). Horch
Tehdas esitteli vuonna 1954 valtionjohtaja Walter Ulbrichtin syntymäpäiviä juhlistaakseen "Horch P240"-mallisen kuusisylinterisen edustusauton koekappaleen, jonka suunnittelun DDR:n koneenrakennusministeriö oli antanut Horch-suunnittelyryhmälle toimeksi syyskuussa 1953. Aikalaisensa Wartburg 311:n tavoin Horch P240 oli muotoiltu varsin ajanmukaiseksi ellei jopa yhdysvaltalaismaisen koreaksi. Vuonna 1957 käydyn Horch-merkin käyttöoikeuskiistan ratkettua länsisaksalaisen Auto_Unionin hyväksi mallinimi muuttui tuotannon 1958-1959 ajaksi "Sachsenring P240":ksi (nimi viittasi läheiseen Sachsenring-kilparataan). Autoja meni lähinnä viranomais- ja valtiolliseen käyttöön, joskin P240-mallia vietiin myös ulkomaille rajallisessa määrin. Luotettavuusongelmista kärsinyt P 240 ei saavuttanut suosiota muissa Keskinäisen_taloudellisen_avun_neuvoston jäsenmaissa, ja myös Itä-Saksassa sen tilalle otettiin virka-autoissa käyttöön GAZ M-21 Volga-, sekä valtion edustusautoina Tšaika-malleja, sillä edustusautoprojektin kiirehtiminen, myös komponenttien hankinnan vaikeutuminen yli Saksojen välille nousseen systeemirajan, aiheutti P240-mallissa paljon lastentauteja. Kookas P 240 myös söi resursseja Itä-Saksan muulta autotuotannolta, minkä vuoksi sen tuotanto lopetettiin vuonna 1959 valmistusmäärän 1 382 kappaleen jälkeen. Sachsenring P240:n pohjalta syntyi vuonna 1969 kuitenkin vielä neljä "Repräsentant"-paraatiautoa valtiojohdon tarpeisiin ajanmukaisella muotoilulla ja hieman P240-mallista edelleen kehitellyllä tekniikalla.
Think Global
Tuotantomallin kehitys vei oletettua enemmän aikaa ja resursseja, ja kun kehitys saatiin valmiiksi 1999, yhtiön varat olivat lopussa. Yhtiön omistajaksi tuli Ford, joka pystyi aloittamaan TH!NK cityn tuotannon. Tuotanto jatkui vuoteen 2002 asti, jolloin oli valmistettu 1005 autoa. Ford luopui omistuksestaan yhtiössä vuoden 2003 tammikuussa ja myi sen sveitsiläiselle KamKorp Microelectronics -yhtiölle. Tämän seurauksena kaupunkiauton tuotekehitys pysäytettiin. Fordin päätökseen luopua yhtiöstä vaikutti todennäköisesti Kalifornian osavaltion vetäytyminen tavoitteistaan kasvattaa nolla-päästöisten kulkuneuvojen osuus 10 prosenttiin kaikista myydyistä autoista. Tatra T57
Sodan jälkeen valmistettiin vielä 500 T57K-mallia Tšekkoslovakian kansanarmeijalle. Autokorivalmistaja Sodomka esitteli Prahan autonäyttelyssä vuonna 1947 T57B:n alustalle suunnitellun modernisoidun korin. T57:n tuotanto kuitenkin määrättiin yllättäen lopetettavaksi; suunnitelmatalouden tuotannon järjestelyistä vastannut Tšekkoslovakian Auto- ja Ilmailuteollisuus ("Československé Závody Automobilové a Letecké"; ČZAL) nimittäin päätti, että Tatran osaksi tulisi moottorin iskutilavuudeltaan yli 1 500 cm³ suuruisten henkilö- ja kuorma-autojen valmistus. Hummer H1
Hummer H1, joka on HMMWV:n, sota-ajoneuvon siviiliversio tuli markkinoille vuonna 1992, se oli saanut julkisuutta Operation Desert Stormin aikana otetuista valokuvista. Se on hyvin pitkälti samanlainen kuin sotilasversio, mutta aseistus ja suojaus on poistettu. Myös sisustusta on parannettu mukavuuden nimissä. Mallia on valmistettu Yhdysvalloissa Indianassa, AM Generalin Mishiwakan tehtaalla. Keväällä 2006 GM kuitenkin ilmoitti, että se lopettaa H1:n valmistamisen samana kesänä, johtuen uusista vuoden 2007 päästömääräyksistä dieselmoottoreita varten. Näin ollen mallin kokonaistuotantomäärä jäi noin 12 000 kappaleeseen, joka on murto-osa alkuperäisen sotilasversion valmistusmäärästä. Packard Caribbean
Packard Caribbean oli Packard Motor Car Companyn valmistama luksusluokan auto, joka oli tuotannossa vuosina 1953-1956. Kahden ensimmäisen vuoden ajan Caribbeania oli saatavana ainoastaan avomallina, mutta viimeisen vuoden mallistoon lisättiin myös hardtop. Mallin valmistus loppui Packardin fuusioituessa Studebakerin kanssa. Röhr
Vaikka isompien autojen myynti ei sujunut, pienempi Junior sen sijaan kävi hyvin kaupaksi. Tehdas olisi tarvinnut nyt pikaisia investointeja tuotannon tehostamiseksi. Yrityksen omistaneen sveitsiläisen holding-yhtiön takana oli juutalaisia sijoittajia. Kansallissosialistien noustua valtaan Saksassa juutalainen pääoma oli vaarassa joutua kansallistetuksi. Tämän johdosta omistajat eivät halunneet sijoittaa tehtaaseen. Yritys joutui ahtaalle velkojien paineessa ja haettiin konkurssiin joulukuussa 1934. Tuotantoa kuitenkin jatkettiin jonkin aikaa tämän jälkeen, ja viimeinen Röhr Junior valmistui 9. maaliskuuta 1935. Tuotannon päätyttyä stettiniläinen Stoewer otti Tatran lisenssin haltuunsa ja osti joukon puolivalmiita Röhr Junior -autoja. Aihioista valmistettuja autoja myytiin nimellä "Greif Junior". Valmistus jatkui vuoteen 1939 asti. Volkswagen Golf I
Golf oli ensimmäisiä maailmanlaajuisesti menestyneitä etuvetoisia hatchbackeja. Pohjois-Amerikan markkinoilla malli tunnettiin nimellä Rabbit, Etelä-Amerikassa Caribe. Golfin valmistus aloitettiin yhtiön päätehtaalla Wolfsburgissa Saksassa 1974. Vuonna 1978 Golfin tuotanto aloitettiin myös Westmorelandin tehtaassa Pennsylvanian New Stantonissa Yhdysvalloissa. Tehtaan sijoituksella haettiin kustannussäästöjä mutta tehtaan johtoon valittu entinen Chevrolet-mies James McLernon pyrki muokkaamaan Rabbitia pehmentämällä alustaa ja säästämään materiaalien laadun kustannuksella. Yhtiön johto Saksassa ei kuitenkaan ollut tyytyväinen tuloksiin. Tämä tehdas suljettiin vuonna 1988 liiaksi kohonneiden tuotantokustannuksien ja heikon menekin johdosta. Mallia on valmistettu myös Meksikossa ja Etelä-Afrikassa. Vuodesta 1979 lähtein Golfista valmistettiin sedan-versiota, joka oli yhtiön käytännön mukaisesti nimetty omaksi Jetta-mallikseen. Václav Klement
Vuonna 1905 yhtiö aloitti tekemään autoja ja vuonna 1907 yhtiötä laajennettiin, rekisteröitiin pörssiin ja moottoripyörien valmistus lopetettiin.
Vuonna 1925 Laurin & Klement -yhtiö liittyi Pilsner Škoda -konserniin ja tehtaan nimeksi vaihdettiin Laurin & Klement - Škoda, myöhemmin vain Škoda, joka valmisti hyvin menestyviä ajoneuvoja ja siitä tuli yksi suurista brandinimistä, arvostettu maailman laajuisesti, Tšekin tasavallan historiassa. Václav Laurin piti paikkansa teknisenä johtajana. Vuonna 1991 Škoda-tehtaasta tuli osa Volkswagen Groupia. Horch
Länsimaissa on jäljellä useita kymmeniä Horch-autoja . Melkoinen määrä saksalaisia 1930-luvun autoja päätyi Neuvostoliittoon sotasaaliina ja entisen Neuvostoliitton alueella on yhä Horch-autoja. Elokuvassa Schindlerin lista Oskar Schindlerillä oli neliovinen Horch 850 . Ohta (auto)
Vuonna 1954 Japanissa oli vain kolme autonvalmistajaa, Toyopet, Ohta ja Datsun. Nämä valmistivat tuolloin etupäässä pikkuautoja, joissa oli varsin heikko moottori Japanin verotuksesta johtuen. Japanilaisautojen laatu ei ollut vielä 1954 erityisen hyvä, mutta valtio pyrki kohentamaan autojen laatua tarkastamalla vientiin menevien autojen tasoa. Nash (automerkki)
Nash Motors Company valmisti Nash-merkkisiä autoja Yhdysvalloissa vuosina 1917–1937. Vuosina 1937–1954 Nash-autoa valmisti Nash-Kelvinator Corporation ja viimeiset kolme vuotta 1954–1957 American Motors Corporation. American Motors Corporation (AMC) syntyi 1954 Nash- ja Hudson-autotehtaiden yhdistyessä. AMC kuitenkin lopetti 1957 sekä Nashin että Hudsonin valmistuksen ja valmisti 1958–1965 vain Rambler-merkkisiä autoja. Volkswagen Eos
Volkswagen Eos on Volkswagenin vuosina 2006–2015 valmistama coupé-cabriolet-korinen automalli, joka perustuu Volkswagen Golfiin. Golfin kangaskattoisen avomallin valmistus oli lopetettu vuonna 2002, ja seuraavan kerran siitä esiteltiin uusi malli vuonna 2011, joten Eosia ja Golf Cabrioletia myytiin usean vuoden ajan toistensa rinnalla. Eos on nimetty kreikkalaisen aamunkoiton jumalattaren mukaan. Kuorma-auto
Autoalalla aktiivinen Wihuri-yhtymä saavutti 1950-luvun aikana vankan jalansijan Suomen automarkkinoilla. Päästäkseen suurempiin valmistussarjoihin Wihurin tytäryhtiö, Wiima-merkkisiä linja-autojen koreja valmistanut Oy Uusi Autokoriteollisuus Ab alkoi ostaa Volvolta linja-auton alustojen rakennussarjoja, jotka koottiin Wihurin omistamilla Teijon tehtailla Perniössä. Yhteistyö Volvon kanssa laajeni kuorma-autoihin, ja Volvo suunnitteli Wihurille raskaan kuorma-auton, jonka nimeksi tuli Wilke. Autojen tekniikka tuli Volvolta, mutta ohjaamot olivat Wihurin suunnittelijoiden käsialaa, ja autot koottiin Teijossa. Ensimmäisen Wilke-kuorma-auton valmistumisesta kerrottiin Wihurin Uutisissa kesäkuussa 1960. Wilke ei kuitenkaan ehtinyt saavuttaa kaupallista menestystä, koska uusia Volvo-kuorma-autoja saatiin Suomeen kysyntää vastaavasti. Wilke-autoja ehdittiin rakentaa kaikkiaan 120 kappaletta vuoteen 1964 mennessä. Vauxhall
Nykyään Vauxhallilla on samat autot tuotannossa kuin saksalaisella Opelillakin. Lisäksi Vauxhall Corsan ja Astran saa myös pakettiautoversiona (Corsavan ja Astravan). Opelin urheilullista OPC-mallistoa vastaa Vauxhallilla VXR-mallisto. VXR-mallistoon kuuluvat Astra, Vectra, Monaro, Zafira, Meriva ja Corsa sekä VXR8-niminen muskeliautomainen ja neliovinen urheiluauto. Monaro ja VXR ovat australialaisen Holdenin kehittämiä malleja, ja niitä vastaavia malleja ei Opelilla ole. Nykyään Vauxhall antaa Britanniassa elinikäisen takuun (tai 160 000 km). Vauxhall nosti takuuta, koska korealainen Kia oli nostanut merkittävästi autojensa myyntiä seitsemän vuoden takuullansa. Korpivaara (yritys)
Korpivaara & Halla edusti aluksi Fordia ja General Motorsia, mutta alkoi 1920-luvulla myydä Studebaker-merkkisiä henkilö-, kuorma- ja linja-autoja sekä Brockway-merkkisiä kuorma- ja linja-autoja. Yhtiö toimi myös Firestone-rengasyhtiön Suomen edustajana, kunnes renkaiden maahantuontia siirtyi 1932 hoitamaan tytäryhtiö Firestone Rengastukku Oy. Vuonna 1936 Korpivaara alkoi tuoda maahan saksalaisia Adler-autoja ja vuonna 1938 tšekkiläisiä Škoda-autoja, mutta molempien tuonti katkesi toisen maailmansodan sytyttyä. Studebakerin edustus säilyi Korpivaaralla vuoteen 1966 saakka, jolloin merkin valmistus lopetettiin. Yhtiön nimi muutettiin Korpivaara Oy:ksi vuonna 1947. Vuodesta 1958 lähtien yhtiön pääkonttori sijaitsi Helsingin Kamppiin rakennetussa Autotalossa. Tatra T57
Tatra T57 oli tšekkoslovakialaisen Tatran vuosina 1931–1947 valmistama henkilöauto, joka suunniteltiin seuraajaksi T12-mallille, johon sen rakenne pitkälti perustui. Siitä tehtiin useita korimalleja, joista osa oli räätälöity asiakastarpeen mukaan. Tšekkoslovakian lisäksi autoja valmistettiin lisenssillä Itävallassa. Hillman
Suomessa myytiin Hillman-autoja toisen maailmansodan jälkeisistä vuosista 1970-luvulle saakka. Hillman oli muiden brittiläisten automerkkien ohella erityisen yleinen 1950- ja 1960-luvuilla. Sen myyntimalleja olivat Minx, Super Minx, Imp ja Hunter. Merkkiä edusti vuodesta 1935 Autola Oy, joka 1954 tuli osaksi Wihuri-yhtymää. 1960-luvun lopulla Hillman-merkin maine huononi monivikaisen Imp-mallin myötä niin, että Suomen markkinoilla nimeksi vaihtui Sunbeam. Kansan suussa oli ehtinyt syntyä hokema ”Parempi ilman kuin Hillman.” Henry J
Vuoden 1954 mallivuosi jäi Henry J:n viimeiseksi. Mallit säilyivät muuttumattomina, ja Kaiserin johtajat hylkäsivät aiemmat suunnitelmansa lisätä auton korivalikoimia farmarilla, hardtopilla ja cabrioletilla. Yhtymä myönsi tehneensä virhearvioinnin autonostajien halukkuudesta ostaa halvempia autoja. Talouden nopea kasvu oli kohottanut merkittävästi elintasoa 1950-luvun alkuvuosina, ja amerikkalaiset olivat valmiit maksamaan autojensa ylellisyysvarusteluista ja tyylikkäästä muotoilusta. Tässä kilpailussa Henry J:llä ei ollut mahdollisuuksia pärjätä, sillä sen lähtökohtana ollut kuva ”vailla mukavuuksia olevasta perusautosta” ei istunut aikakauden amerikkalaiseen käytäntömalliin. Dort (auto)
Dort oli Michiganin Flintissä sijainneen "Dort Motor Car Companyn" vuosina 1915 - 1924 valmistama automerkki. Yhtiön juuret olivat hevosvetoisten vaunujen valmistuksessa ja niiden tuotanto jatkui autojen valmistuksen rinnalla vuoteen 1917 asti. Kanadalainen "Gray-Dort Motor Company" valmisti amerikkalaisyhtiön lisenssillä ja yhtiön myymien komponenttien pohjalta autoja nimellä "Gray-Dort". Gorkin autotehdas
Tehtaan tuotanto käsitti aluksi pääasiassa Fordin lisenssituotteita. 
Toisen maailmansodan jälkeen käynnistyi kohtalaisen nopeasti jo sotavuosina aloitetun suunnittelun tuloksena uuden, hyvin nykyaikaisen henkilöauton, GAZ M-20 Pobedan ja 31 vuotta lähes muutoksitta tuotetun GAZ-51-kuorma-auton valmistaminen. Eugene Turenne Gregorie
Henry Ford ei nähnyt yhtiön omaa suunniotteluosastoa mitenkään tarpeellisena ja Gregorie jäi isän ja pojan konfliktin välimaastoon. Gregorie jätti Ford Motor Companyn Edsel Fordin kuoltua vuonna 1943, mutta palasi takaisin vuonna 1944, Henry Ford II:n pyynnöstä. Tällä kertaa hän ei viihtynyt yhtiössä kuin kaksi vuotta, johtuen jatkuvista näkemyseroista yhtiön uuden "Whiz Kids"-nimellä tunnetun johtokunnan kanssa. Hänen, ja samalla Edsel Fordin viimeinen suunnittelutyö Fordille oli '49 Mercury. Fordilta lähdettyään Gregorie ei enää palannut autoteollisuuden pariin. Yhdysvaltain autoteollisuus 1950-luvulla
Vuosina 1956–1959 amerikkalaisten autojen pienet peräevät kasvoivat selkeästi erottuviksi siiviksi. Pysyäkseen kilpailussa mukana GM käytti vuonna 1957 satoja miljoonia dollareita pelkästään Buick-mallistonsa uudistamiseen. Ostajat eivät kuitenkaan mieltyneet Buickin uusiin muotoihin, vaan merkin myynti romahti 24 prosenttia. Buick ei kuitenkaan kadonnut markkinoilta, mutta sen sijaan Packardin vaikeudet kävivät ylipääsemättömiksi. Merkki yritti erottua edukseen detroitilaista autoista, mutta edes fuusio Studebakerin kanssa ei auttanut, vaan Packard katosi markkinoilta. Helsingin Autokoritehdas
Tehtaan johtaja Usko Niemi piti Hägglund ja Sönerin kanssa solmittua sopimusta kalliina ja se irtisanottiin. Niemi sai ajatuksen uudesta korimallista ja näin syntyi ulkonäöltään moderni Mercurius-kori kaarevalla tuulilasilla. Malli oli kuitenkin epäonnistunut ja autoista tuli runsaasti vaikeasti hoidettavia reklamaatioita. Helkon suurin asiakas oli HKL. Primon aikana tehtaan tuotanto oli suurimmillaan – kerralla valmistettiin lähes kahtakymmentä autoa ja yhden alustan korittamisessa kesti noin kaksi kuukautta. Grahnin perhe kuitenkin arveli menestyvänsä perinteisillä toiminta-alueilla. Vuoden 1964 lopussa päätettiin, että tilauksessa olleet 40 HKL:n autoa tehdään valmiiksi, mutta uusia tilauksia ei oteta. Viimeiset korit valmistuivat elokuussa 1965. Helkon henkilökuntaa ja asiakkaita siirtyi etenkin Wiimalle. Tatra 97
Saksan määräysvalta konkretisoitui vuoden 1939 Berliinin autonäyttelyssä, kun Tatra 97 ja sen mukana ollut T57 poistettiin näyttelystä juuri ennen avajaisia. T97 oli kiusallisen samankaltainen KdF-Wagenin kanssa, jonka haluttiin nousevan näyttelyn vetonaulaksi. Samana vuonna alkoi toinen maailmansota ja T97:n valmistus määrättiin kokonaan lopetettavaksi, kun autoja oli ehditty valmistaa vain 508 kappaletta. Ledwinkan vanhan työtoverin, itävaltalaisen Oskar Pitschin mukaan autossa käytetyn moottorin valmistus oli kielletty erillisellä Berliinistä tulleella määräyksellä. Morris Motors
I maailmansodan päätyttyä Continental-moottoreita ei enää ollut saatavilla, joten Morris teki järjestelyjä ranskalaisen Hotchkiss:n kanssa, heidän moottorinsa valmistamisesta Hotchkiss:n Coventryn tehtailla. Tätä moottoria käytettiin uudistetun perusversio Cowleyn ja korkeatasoisemman Oxfordin voimanlähteenä. Morrisin maine laadukkaitten, mutta hinnaltaan edullisten autojen valmistajana kasvoi ja samoin osuus markkinoista. Vuonna 1924 Morris oli Britannian suurin ajoneuvojen valmistaja, halliten 51% osuutta kotimarkkinoista. Tatra T57
T57:n valmistus määrättiin lopetettavaksi toista maailmansotaa seuranneissa suunnitelmatalouden uudelleenjärjestelyissä ja se jäi Tatran viimeiseksi pikkuautoksi. Zündapp Janus
Vuonna 1957 valmistui vain 1 731 Janusta. Zündappin ainoan automallin valmistus loppui vuoden 1958 puolivälissä kannattamattomana. Kaikkiaan valmistettiin 6 902 Zündapp Janus -kääpiöautoa. Opel Astra
Astraa myydään Opelina Manner-Euroopassa ja suuressa osassa maailmaa, Vauxhallina Isossa-Britanniassa, Holdenina Oseaniassa, ja aiemmin myös Chevroletina Latinalaisessa Amerikassa. Kiinassa Astraa on myyty vuodesta 2009 lähtien Buick-merkkisenä. Mallia vietiin myös Pohjois-Amerikkaan Saturn-merkkisenä vuodesta 2007 alkaen, mutta General Motors päätti lopettaa merkin valmistuksen vuonna 2010. Vuodesta 2010 lähtien Pohjois-Amerikassa myyty sedan-korinen Buick Verano perustuu Astraan, mutta eroaa siitä hieman joillain yksityiskohdillaan. Opel GT
Opel GT on Opelin ensimmäinen coupé-korinen henkilöauto. Se on kaksipaikkainen ja muistuttaa muotoilultaan hyvin paljon Chevrolet Corvettea, minkä vuoksi autosta käytetäänkin nimityksiä "Pikku Corvette" ja "Eurovette". GT:n prototyyppi esiteltiin vuonna 1963 jonka jälkeen suunnittelijat menivät Chevroletille suunnittelemaan toisen sukupolven Corvetten, joka ehti tuotantoon hieman ennen GT:tä. GT:ssä on ensimmäisenä eurooppalaisena autona esiin pyörähtävät ajovalot. Auton ovat muotoilleet Clare Mac Kichan ja Erhard Schnell. GT:tä ehdittiin valmistaa 103 463 kappaletta, kunnes Renault osti koreja valmistaneen ranskalaisfirman. Tuotannon lopettamiseen vaikuttaneiksi syiksi on lisäksi esitetty USA:n 1974 tiukentuneita turvapuskurimääräyksiä, joita GT ei olisi täyttänyt, heikentynyttä dollaria sekä myös liki saman hintaisen, mutta suorituskykyisemmän Datsun 240Z:n saavuttamaa suosiota. Inchcape
Haka-Auto oli perustettu vuonna 1955 nimellä Vara-Haka Oy. Vuonna 1965 Haka-Autoksi muuttunut Kaj Eräjuuren omistama BMW-autojen maahantuontiyritys alkoi tuoda Suomeen myös Mazda-ajoneuvoja. Haka-Auton tytäryhtiö toi maahan myös itäsaksalaisia Wartburgeja vuodesta 1971 aina 1990-luvun alkuun asti, jolloin niiden valmistus loppui. Vuonna 1981 Haka-Auto siirtyi Eka-yhtymälle. Edsel
Toisen maailmansodan jälkeen Yhdysvalloissa syntyi entistä enemmän kysyntää keskihintaisille autoille. Ford oli aiemmin keskittynyt pääasiassa halpojen autojen valmistamiseen, ja Edselin oli tarkoitus kilpailla Pontiacin ja Buickin kanssa keskihintaisten autojen markkinoista. Ford suunnitteli Edselin yhdessä Columbian yliopiston sosiologian osaston kanssa. Columbian yliopiston väki analysoi Fordin suunnitteluosaston päällikön David Wallacen johdolla ensin pitkään Fordiin ja sen kilpailijoihin ihmisten mielissä liittynyttä symboliikkaa ja käytti sitten valtavan määrän aikaa ja rahaa uuden auton nimen keksimiseen. Ensin autolle yritettiin löytää nimi pyytämällä satunnaisia amerikkalaisia keksimään se. Kun yksikään ehdotuksista ei kelvannut Fordille, Wallace päätti kysyä runoilija Marianne Moorelta uusia nimiehdotuksia. Kun myöskään Mooren ehdotukset eivät kelvanneet uuden automallin nimeksi, Ford päätti kuunnella työntekijöidensä ehdotuksia. Fordin ja Fordin käyttämän mainostoimiston työntekijät antoivat yhteensä 18 000 nimiehdotusta, jotka nekin hylättiin. Lopulta Fordin hallituksen puheenjohtaja Ernest Breech määräsi auton nimeksi Edsel Henry Fordin pojan Edsel Fordin mukaan.
Edselin ensimmäisen vuoden myyntitavoitteeksi asetettiin 100 000 myytyä autoa ja markkinointi uskoi jopa 200 000:n auton vuosimyyntiin. Oman tuotantolinjan puuttumisen vuoksi Edseliä valmistettiin Fordin ja Mercuryn linjoilla. Tämä aiheutti ongelmia auton tuotannossa, koska kaikki tuotantolinjojen työntekijät eivät osanneet asentaa auton osia oikein. International Harvester (auto)
International esitteli uuden K-sarjan malliston vuonna 1940, Yhdysvaltojen sotatoimien vuoksi mallin valmistus kuitenkin pian lopetettiin ja sen valmistus jatkui taas vuonna 1943, kun hyötyajoneuvojen valmistus siviilimarkkinoille vähitellen vapautettiin. Vuonna 1947 sitä seurasi edeltäjäänsä perustuva KB-sarja. Näitä seurasi L-sarja vuonna 1949, R-sarja vuonna 1952 ja S-sarja vuonna 1955. Vuonna 1957 "light-" ja "medium duty truck" -sarjan mallinimi siirtyy epäloogisesti kirjaimeen "A". Uusi A-sarja juhlisti IH:n 50-vuotista taivalta hyötyajoneuvojen valmistajana, kirjain "A" tulee sanasta "Anniversary" eli vuosijuhla. Tämä kirjainmallisarja jatkui kevyin ulkonäkö- ja raskaammin tekniikkamuutoksin malleina B, C ja D. Vuonna 1966 siirrytään taas kirjaimiin A, B ja C, vuonna 1969 esitelty D-sarja kulki nimellä Light Line. "Light Line" oli IH:n viimeinen kevyiden hyötyajoneuvojen mallisarja ja sen valmistuksen päättymisen myötä, vuonna 1975, päättyi eräs aikakausi amerikkalaisen ajoneuvovalmistuksen historiassa. Tunturi Break
Tunturi Break Tunturin valmistama pienehkö mopomalli, Break ei ollut mikään myyntimenestys tossumopomarkkinoilla. Sitä valmistettiin vuosina 1985-1987. Moottorina toimi Puch:in PUCH VZ 50 N4 moottori, eli sama, kuin esimerkiksi Super Sportissa. Breakia tehtiin noin 700kpl ja ne ovat nykyään harvinaisia. Break eroaa muista "tossumopoista" 12-tuumaisilla vanteilla. Breakista on tehty myös valuvanteinen "L-malli" (punainen runko, musta tankki ja sivuposket, kääntyvät jalkatapit, uusi vaihdevipu, 3-levyinen kytkin (1985-1986 2-levyinen), tehtiin vain vuonna 1987), joka on todella harvinainen. Vuoden 1985 Breakissa oli tähtitarrat tankissa ja poskissa, 1986-1987 raidalliset tarrat vain tankissa. Henry J
Henry J oli yhdysvaltalainen henkilöautomerkki, jota valmistettiin vuosina 1950–1954. Auto oli suunnattu kooltaan pienempien autojen luokkaan, joka puuttui Yhdysvaltain markkinoilta lähes kokonaan. Henry J:n valmistaja Kaiser Industries markkinoi uutta merkkiä kansanautona ja uskoi vakaasti sen mahdollisuuksiin menestyä nopeasti kasvavilla automarkkinoilla. Zwickau
Teollisuusmies August Horch perusti vuonna 1899 Horch-nimisen yrityksen. Kun hän myöhemmin pyrki perustamaan Horch-merkkisiä autoja valmistavan yrityksen, hänen entiset liikekumppaninsa riitauttivat nimen. Yhtiölle oli keksittävä uusi nimi, jota mietittiin Horchin liikekumppanin kotona. Tämän poika teki juuri latinan läksyjään ja ehdotti kirjasta löytämäänsä sanaa Audi, joka latinaksi tarkoittaa "kuuntele". Vuodesta 2000 on entisessä Audin tehtaassa toiminut August Horch -museo, joka esittelee Zwickaussa valmistettuja kulkuneuvoja ja autonvalmistuksen kehittymistä. Museo kuuluu Euroopan teollisen perinteen reittiin. Continental Mark II
Vuoden 1957 lopulla Ford Motor Company päätti lopettaa Continental Mark II:n valmistuksen ja unohtaa ajatukset "Amerikan Rolls-Roycesta". Mark II:n seuraajaksi tuli Continental Mark III-mallisarja, joka oli edeltäjäänsä paljon edullisempi, ja jota myytiin Lincolnina. Volkswagen Golf IV
Golf V saapui Suomeen vuoden 2003 joulukuussa. Boran korvasi uusi Jetta syyskuussa 2005. Tarkoituksena oli lakkauttaa Variant IV:n valmistus Golf V:n tultua markkinoille ja korvata se kokonaan uusilla Touran- ja Golf Plus -malleilla. Automyyjät ja -journalistit asiakkaiden ohella esittivät näistä tehtaan kaavailuista voimakasta kritiikkiä. Volkswagenin oli pakko taipua asiassa ja ryhtyä kaikessa hiljaisuudessa kehittämään Variantille seuraajaa. GM Korea
GM Korea on General Motors -yhtymän omistama, alkuaan eteläkorealainen autonvalmistaja. Se perustettiin 1971. Euroopassa GM Korean valmistamia autoja myytiin kymmenisen vuotta, kunnes Chevrolet-merkki vetäytyi Euroopasta 2010-luvun puolivälissä. Röhr
Röhr oli saksalainen vuosina 1928–1935 valmistettu automerkki. Sitä valmisti Ober-Ramstadtissa aluksi "Röhr Automobilwerke AG" vuosina 1928–1930 ja sen jälkeen toimintaa jatkoi "Neuen Röhrwerke AG" vuosina 1930–1935. Chevrolet HHR
Auton tuotanto tapahtui vuoden 2011 loppuun saakka Meksikossa, Ramos Arizpessa. Aluksi malli oli vain Pohjois-Amerikan markkinoilla, mutta vuonna 2007 se tuli saataville myös Euroopassa ja Japanissa. Autoa ei tuotu koskaan Suomeen koska silloinen Suomen lainsäädäntö olisi vaatinut kaikkien auton lasien ja valaisimien vaihtamista E-merkinnällä varustettuihin. Autoa vietiin paljon mm. Saksaan ja Ruotsiin, jossa kansallinen poikkeusmerkintä oli mahdollista tehdä. Berner
Berner perusti auto-osaston vuonna 1953 ja solmi ensimmäisen maahantuontisopimuksensa yhdysvaltalaisen Chrysler Corporationin kanssa. Yhtiö oli eräässä vaiheessa Suomen suurin autojen maahantuoja. Sen edustamia automerkkejä olivat Chrysler, DeSoto, Honda, Plymouth ja Simca sekä saksalaiset Magirus-Deutz-kuorma-autot. 1960-luvun alkupuolella Suomen myydyin automalli oli Bernerin maahantuoma Simca 1000. Japanilaisen Hondan maahantuonti alkoi vuonna 1968 pienillä N360- ja N600-malleilla. Yhtiö luopui autotuonnista vuonna 1976 ja autojen edustukset siirtyivät muille alan toimijoille. Toimiessaan autojen vähittäiskauppiaana Auto-Bernerillä oli autoliikkeet Kouvolassa ja Lappeenrannassa. Berner Oy myi autoliiketoiminnan LänsiAutolle lokakuussa 2012. Lahden Autokori
Toiminnan alkuaikoina yhtiö rakensi linja-autojen korit puurunkoisina, ja tuotantoon kuuluivat myös kuorma-autojen ohjaamot sekä myymäläautot. Vuonna 1956 Lahden Autokori oli keskisuuri korinrakentaja ja valmisti 37 uutta koria, kun alan suurimmat Ajokki ja turkulainen Autokori ylsivät sataan koriin ja ylikin. Ensimmäinen alumiinirakenteinen linja-auton kori valmistui vuonna 1967, ja tämä Scanian alustalle rakennettu ja aktiiviaikansa Lahden Liikenne Oy:n (nykyisin osa Koiviston Auto -yhtymää) käytössä ollut auto on kunnostettu museoautoksi. Alumiinikorien rinnalla tehtiin puurunkoisia koreja vuoteen 1973 saakka. Chrysler Europe
Chrysler oli vuonna 1962 epäonnistunut aikeissaan ostaa osuus brittiläisestä Leyland Motorsista, mutta vuonna 1964 se puolestaan osti 30 prosentin osuuden Rootes Groupista. Chrysler osti yhtiön kokonaan itselleen vuonna 1967. Rootesista tuli vuonna 1970 muodollisesti "Chrysler (UK) Ltd." ja Simcasta "Chrysler (France)". Rootesin valmistama Hillman-merkki lakkautettiin vuonna 1976, jonka jälkeen sen malleista tuli Chryslereita. Volkswagen Bora
Volkswagen Bora on Volkswagenin Golfin neljännen sukupolven malliin perustuva keskiluokan automalli, jota valmistettiin vuosina 1998–2005. Boraa kehuttiin turvallisuudesta, laadukkaasta työstä ja hyvistä ajo-ominaisuuksista. Se oli huomattavasti edeltäjäänsä Ventoa vähävikaisempi auto ja sijoittui keskiarvon paremmalle puolelle vikatilastoissa. Bora nimettiin Adrianmerellä puhaltavan tuulen mukaan. Pohjois-Amerikassa mallin nimenä oli Jetta, ja sitä valmistettiin Meksikossa. Boran korvasi uusi Golf V:een perustuva Volkswagen Jetta syyskuussa 2005. Henschel
Henschel valmisti vuodesta 1925 lähtien myös kuorma- ja linja-autoja. Linja-autojen valmistus päättyi vuonna 1963. Kuorma-autojen valmistuksen Henschel yhdisti vuonna 1969 Hanomagin kanssa Hanomag-Henschel -yhtiöksi (täydelliseltä nimeltään Hanomag-Henschel-Fahrzeugwerke GmbH). Yhtiön pääosakkaana oli 51 %:n osuudella Daimler-Benz, joka osti yhtiön koko osakekannan vuonna 1970. DKW 3=6 Monza
Vuonna 1957 Wenk teki uuden sopimuksen Stuttgartin Feuerbachissa sijainneen Karosseriefabrik Robert Schenkin kanssa. Schenk valmisti uudet työkalut ja optimoi valmistusprosessin. Erona aikaisempiin yksilöihin Schenkin valmistamissa autoissa jäähdyttimen säleikkö on konepeiton sijaan kiinnitetty korin alaosaan. Myös takalokasuojan kaaria muutettiin. Kaarten leikkaukset sahattiin edelleen käsin, joten kaikki kaaret ovat hiukan erilaisia. Alkuperäisen DKW:n rungon lyhennys tehtiin nyt siten, että auton tilava polttoainetankki voitiin sovittaa kokonaan runkopalkkien väliin. B-pilarissa sisäilmanpoistoaukkojen kohdalla ollut syvennys poistettiin, ja nyt siinä oli vain kaksi pisaranmuotoista koristelistaa. Aikaisemmissa yksilöissä takavalot oli lainattu Porsche 356A:sta, mutta Schenkin valmistamissa käytettiin 356B:n sekä joissain yksilöissä Mercedes-Benz 300SL Roadsterin takavaloja. Ainakin yhteen autoon asennettiin kattoikkuna. Chrysler Europe
Chryslerilla ei ollut vahvaa jalansijaa Euroopassa, toisin kuin kilpailevalla General Motorsilla, joka omisti saksalaisen Opelin ja brittiläisen Vauxhallin. Vuonna 1958 Chrysler osti Fordilta 15 prosenttia ranskalaisen Simcan osakkeista. Omistusosuus kasvoi 63 prosenttiin vuonna 1963, kun Chrysler osti Fiatin osuuden Simcasta. Samana vuonna Chrysler hankki lisäksi 35 prosenttia espanjalaisesta Barreirosista, josta tuli kokonaan osa Chrysler Europea vuonna 1969. International Harvester (auto)
IH muistetaan etenkin kotimarkkinoillaan luotettavista ja innovatiivisista kevyen sarjan hyötyajoneuvoistaan, jotka kilpailivat "kolmen suuren" eli Fordin, GM:n ja Moparin Dodge-yksikön vastaavia tuotteita vastaan suhteellisen menestyksekkäästi. IH valmisti ajoneuvoja etenkin maatalouden ja viljelijöiden tarpeisiin, jolloin päärooliin nousevat avolavaiset autot eli "pick-up truckit". Yhtiö valmisti kevyitä hyötyajoneuvoja vuodesta 1907 vuoteen 1975, ensimmäinen malli oli henkilökuljetuksiin tarkoitettu "Auto Buggy". (Buggy tarkoittaa kärryä tai vaunua). Näiden itseliikkuvien vaunujen tuotanto alkoi helmikuussa 1907 IH:n tehtailla Chicagossa, mutta se siirrettiin Ohion Akroniin saman vuoden lokakuussa. Tätä seurasi vuonna 1909 "IHC Auto Wagon", pieninä sarjoina valmistettu, tavarankuljetuksiin tarkoitettu korkeapyöräinen malli. IHC valmisti vuosina 1910 – 11 myös pienempipyöräisiä "J30 Touring" -henkilöautoja. Vuonna 1910 "Auto Wagon" uudelleennimettiin "Motor Truckiksi", tätä mallia voidaan pitää amerikkalaisten pick-up truckien esiäitinä. Autojen merkkinä oli vuoteen 1914 asti "IHC", tällöin niiden nimeksi muutettiin "International". Viimeinen IH:n kevyt hyötyajoneuvo valmistui toukokuun 5. päivä vuonna 1975. Lanchester Motor Company
Viimeiset Lanchester-merkkiset autot olivat Lanchester Fourteen ja Lanchester Leda, joita valmistettiin vuosina 1950–1954. Englannin kotimarkkinoilla myydyissä autoissa oli puukehikon päälle naputeltu kori, kun taas vientimalleissa oli kokoteräsrakenne . Lanchester-autoja toi Suomeen Motorex. Lanchester Ledan ongelmana oli ruosteherkkyys . Lanchester Ledaa valmistettiin vain 2100 kappaletta. Morris Motors
Sodan jälkeen autojen tuotanto käynnistyi ennen sotaa valmistetuilla malleilla Eight ja Ten. Vuonna 1948 Eight korvattiin, luultavimmin kuuluisimmalla Morriksen mallilla, Alec Issigonisin suunnittelemalla Morris Minorilla. Mallin nimi otettiin uusiokäyttöön vuoden 1928 pikkumallista. Ten-mallin korvasi samana vuonna uusi Morris Oxford, suunnittelultaan isompi versio Minorista. Vuonna 1956 esiteltyyn Morris Oxford III:n pohjautuu Intian kuuluisin automalli Hindustan Ambassador. Sir Alec Issigonis tunnetaan myös toisen menestyksekkään mallin, Minin suunnittelijana. Toyota Tercel
Vuosimalliin 1990 3E moottoriin lisättiin polttoaineen suihkutus, ja sekä teho että vääntö nousivat (tosin maksimivääntö saavutetaan jälleen entistä korkeammalla kierrosluvulla) ja polttoainetaloudellisuus parani entisestään. 5-ovisen hatchbackin ja farmarin valmistus lopetettiin samana vuonna, ja jäljelle jäivät 3-ovinen hatchback ja 2-ovinen coupé. Myös nelivetojärjestelmän valmistus lopetettiin ja Tercel oli etuvetoinen siitä lähtien. DeSoto Fireflite
1950-luvun lopulla talouslama vähensi merkittävästi kalliimpien amerikkalaisautojen kysyntää ja vuoden 1958 aikana DeSoto Firefliten myynti kääntyi selvään laskuun. Vuoden 1960 Firefliteä valmistettiin vain sedanina ja hardtopina ja samana vuonna mallisarjan valmistus lopetettiin. Vain vuotta myöhemmin Chrysler Corporation teki päätöksen koko De Soto-merkin lopettamisesta. Škoda 14Tr
Škoda 14Tr -mallin jälkeen valmistettiin Škoda 17Tr Karosa -johdinautoja. Kyseinen malli on Škoda 14Tr -mallin virallinen seuraaja. Niitä valmistettiin vain 20 kappaletta Ostravaan ja muutama kappale Debreceniin. Mallin nivelversio eli 18Tr-mallin projekti jäi toteuttamatta. Malli pohjautuu Karosa-linja-automalleihin. Karosa oli Tshekin yhtiö, joka valmisti linja-autoja vuosina 1960-2013. Vuosina 1995-2004 valmistettiin Škodan ensimmäinen matalalattiainen Škoda 21Tr -johdinauto. Škoda 24Tr Irisbus -johdinautoja alettiin valmistaa vuodesta 2004 lähtien. Tähän saakka viimeisin virallinen Škoda-johdinauto on Škoda 31Tr SOR -niveljohdinauto SOR-elektroniikalla 2010-luvun alkupuolelta. Vuodesta 2015 lähtien valmistetut Ikarus Tr187 Škoda -niveljohdinautot on varustettu Škodan elektroniikalla. Ne ajaavat tällä hetkellä vain Budapestissa ja Szegedissä. Chrysler
Auto- ja taloushistorioitsijoiden yleisesti hyväksymä käsitys on, että yhtiön kertaalleen suosta kammennut Lee Iacocca oli liian pitkään konsernin johdossa. Iacoccan siirryttyä eläkkeelle vuoden 1992 lopussa, yhtiön insinöörit pääsivät vihdoin suunnittelemaan jotain täysin uutta. Chryslerin omat suunnittelukansiot olivat täysin tyhjät ja nopeimmillaankin uuden auton markkinoille saaminen veisi aikaa noin 1,5 vuotta, ja aikaa yhtiöllä ei enää ollut. Siksi yhtiössä päätettiin lähteä liikkeelle AMC:n Renault-omistuksen aikana kehitetystä Eagle Premier -mallista, josta muovaantui Chrysler LH-pohjalevy ja sen pohjalle toteutettu uusi mallisto. Audi
Vuonna 1910 August Horch perusti nimeään kantavan autotehtaan, joka alkoi valmistaa Audi-merkkisiä autoja. Nimi Audi tulee Horch-nimen latinankielisestä vastikkeesta (). Tatra T57
Sotilassovelluksia ehdittiin tehdä myös vientiin. Kiinan armeijalle toimitettiin 40 avomallista T57A:ta. Autoissa ei ollut ovia ja päällä oli irrotettava kuomukatto.
Saksan otettua määräysvallan tehtaan tuotanto valjastettiin Wehrmachtin käyttöön. T57B:stä suunniteltiin paremmin sotilaskäyttöön soveltuva T57K ("Kübelwagen)", jonka valmistus alkoi 1941. Auton moottori oli T57B:tä tehottomampi, mutta vääntömomentti oli parempi. Tämän ja kevyemmän korin sekä korkeamman maavaran takia T57K:n maastokelpoisuus oli olennaisesti parempi; sen mäennousukyky oli 25% täydellä 420 kg kuormalla. Takaosaan oli asennettu kaksi jerrykannua ja vasemman lokasuojan viereen oli kiinnitetty lapio. Vasemman etulyhdyn vieressä oli sotavalo. Ilmajäähdytyksensä ansiosta auto toimi yhtä lailla luotettavasti kuumissa olosuhteissa Pohjois-Afrikan Deutsches Afrikakorpsin käytössä sekä Saksan itärintaman kylmissä talvioloissa. Malli oli yleinen myös poliisiyksiköiden ajoneuvona. Hillman Hunter
Hillman Hunter on aluksi Rootes Groupin ja myöhemmin Chrysler Europen vuosina 1966–1979 valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka korvasi Hillman Super Minxin. Valmistaja Rootes Group markkinoi auton eri versioita Hillmanin lisäksi Humber-, Singer- ja Sunbeam-merkeillä. Koko mallistoon viitataan yleisesti nimellä Rootes Arrow. Vuonna 1976 kaikkien aiempien merkkien tilalle tuli Chrysler. Hunterin korvasi Talbot Solara. Hyundai Motor Company
Hyundai Motor Company perustettiin vuonna 1967. Hyundai-merkkisiä autoja valmistetaan Korean tasavallassa, Intiassa, Turkissa, Kiinassa sekä yhdeksässä muussa maassa. Ulsanin tehdas Koreassa on maailman suurin yksittäinen autotehdas, jonka vuosittainen kapasiteetti on 1,5 miljoonaa autoa. Vuonna 2005 valmistui tehdas Yhdysvaltojen Alabamaan ja vuonna 2008 avattiin ensimmäinen tehdas Euroopassa, Tšekin tasavallassa. Myös tuotekehitys on hajautettu ympäri maailmaa eri markkinoiden erityistarpeiden huomioimiseksi. Tuotekehityskeskuksia on Frankfurtissa, Detroitissa, Los Angelesissa, Tokiossa ja Koreassa. Hyundai-autoja myydään 193 maassa. Linja-auto
1940-luvun lopulla ja 1950-luvulla markkinoille tulleita uusia linja-automerkkejä olivat esimerkiksi suomalainen Vanaja, ruotsalainen Scania sekä brittiläiset Austin, Bedford ja Leyland, jotka korvasivat aiemmat yhdysvaltalaismerkit. Autojen tuontisäännöstelyn aikana brittiläisillä automerkeillä oli varsin huomattava rooli myös linja-autoliikenteessä. Linja-auton alustojen tuontisäännöstely purettiin vuonna 1957, minkä jälkeen ruotsalaiset Volvo ja Scania nousivat ylivoimaisesti hallitseviksi linja-automerkeiksi. Perinteiset nokkamalliset linja-autot poistuivat liikenteestä käytännössä kokonaan 1950-luvun loppuun mennessä. Dieselmoottori syrjäytti bensiinimoottorin uusien linja-autojen voimanlähteenä jo ennen saman vuosikymmenen puoliväliä. Vanaja-autojen valmistus päättyi 1970-luvun alussa ja Leyland poistui viimeisenä brittiläisenä merkkinä markkinoilta saman vuosikymmenen lopussa. Myös toinen suomalainen valmistaja Sisu luopui linja-auton alustojen tuotannosta 1980-luvun puolivälissä. Linja-autojen korkeuden kasvaessa alettiin 1960-luvulla rakentaa autoihin tavaratila akselien väliin lattian alle, jolloin kattotelineistä, joilla matkatavarat olivat olleet alttiina pölylle, sateelle ja lialle, voitiin vähitellen luopua. Samoihin aikoihin myös pyöräkoukut katosivat linja-autoista. Jo aiemmin oli autojen takaosaan takimmaisen istuinrivin alle tehty koko auton levyinen tavaratila. Linja-autojen korirakenteessa siirryttiin puusta teräkseen 1960- ja 1970-lukujen aikana. Lahden Autokori Oy rakensi ensimmäisen alumiinisen linja-auton korin vuonna 1967, mutta luopui puukoreista lopullisesti vasta vuonna 1973. Lavian Autokori Oy rakensi viimeisenä suomalaisena koritehtaana puukoreja vuoteen 1982 saakka. Sodomka
Toisen maailmansodan aikana, vuosina 1939 - 1941, syntyi eräs yrityksen tunnetuimmista töistä, virtaviivaisella avokorilla varustettu Aero 50 Dynamik, joita valmistettiin pieni sarja. Henkilöautokorien valmistus kuitenkin hiipui pian materiaalipulan takia. Tehtaassa keskityttiin sen sijaan linja-autojen, ambulanssien ja erilaisten erikoistarkoituksiin suunniteltujen korien valmistukseen. Vuonna 1944 yrityksessä kuitenkin hahmoteltiin jo uudenlaisia henkilöautojen koreja. Sodan jälkeen esiteltiinkin uusia korimalleja jotka oli rakennettu Tatra T57B:n, Aero Minor II:n, Škoda Superb -avoauton ja Škoda 1101:n alustoille. Nämä autot kuuluivat halvempaan hintaluokkaan, jossa itsenäinen korinvalmistaja ei enää kyennyt kilpailemaan hinnalla. Kaiken lisäksi T57:n ja Superbin valmistus lopetettiin pian sodan jälkeen. Chrysler 200
Fiat Chrysler Automobiles ilmoitti vuoden 2016 alussa lopettavansa Chrysler 200:n ja teknisesti samankaltaisen Dodge Dartin valmistuksen huonon kannattavuuden vuoksi. Volkswagen
Vuonna 1972 kupla-mallista tuli historian myydyin automalli sen ohittaessa Fordin T-mallin. Pahoissa talousvaikeuksissa ollut Volkswagen esitteli uuden automallinsa Golfin vuonna 1974. Auto poikkesi tehtaan aikaisemmasta tuotannosta huomattavasti sillä siinä oli nestejäähdytteinen rivimoottori poikittain edessä ja etuveto. Vuotta aikaisemmin yhtiö oli jo esitellyt vastaavantyyppisen suuremman mallin Passatin, mutta Golfista tuli myyntimenestys. Kuudenteen sukupolveen ehtinyttä Golfia on valmistettu jo yli 25 miljoonaa kappaletta. Vuonna 1982 Volkswagen solmi yhteistyösopimuksen espanjalaisen Seatin kanssa. Myöhemmin se siirtyi kokonaan Volkswagenin emoyhtiön Volkswagen Groupin alaisuuteen. Facel
Facelin luksusauto-osasto perustetiin 1948 tuottamaan Simca Sport -mallin koreja. Osasto tuli tunnetuksi Pininfarinan muotoilemasta erikoiskorista Bentley Mark VI:n alustalle, joka nimettiin Bentley Crestaksi. Vuosina 1951–1955 Facel valmisti koreja Ford Comète -automalliin, mutta tuotanto lopetettiin kun Simca osti Fordin Ranskan-toiminnot. Edsel Ford
Syyskuussa 1957 Ford Motor Company julkisti uuden automerkin nimeltään Edsel. Ikävä kyllä, parhaiten Edsel tässä yhteydessä muistetaan Fordin täydellisenä epäonnistumisena. Merkin myynti ei ollut tuloksellista ja sen valmistus lopetettiin jo vuonna 1960, pian uusien mallien esittelyn jälkeen. Lloyd (auto)
Pula-ajan sodanjälkeisessä Lloyd 300:ssa oli puukori. Teräskoriset Lloyd 400 -autot tulivat tuotantoon vuosina 1953–1954. Niitä myytiin Länsi-Saksassa melko paljon 1950-luvulla, Volkswagenin ja Opelin jälkeen kolmanneksi eniten. Simca
Vuonna 1967 markkinoille tullut Simca 1100 oli ensimmäinen etuvetoinen ja monikäyttökorilla varustettu malli. Suomalaisittain auto oli sikäli merkityksellinen, että siitä löytyivät monet piirteet ja tekniset ratkaisut, jotka tulivat myöhemmin tutuiksi Uudenkaupungin autotehtaalla kootuista Talboteista. Jo lähes kymmenen vuotta vanhaa Simca 1000-mallia rekisteröitiin Suomessa vuonna 1970 vielä lähes 500 kappaletta. 1970-luvun puolella omistajan rooli Ranskan tehtaiden toiminnassa tuli näkyvämmäksi, tehtaiden nimeksi vaihtui Chrysler France ja uusien autojen merkiksi alettiin ottaa aiemman Simcan sijasta Chrysler-Simca, lopulta pelkkä Chrysler. Monialayritys Berner Oy luopui autojen maahantuonnista vuonna 1976 ja Chrysler-Simcan uudeksi edustajaksi tuli Crys-Auto Oy. Samana vuonna esiteltiin Chrysler-Simca 1307, jota alettiin koota Uudenkaupungin autotehtaalla vuonna 1979 nimellä Talbot 1510. Samaan aikaan Uudessakaupungissa otettiin tuotantoon vanhan Saab 96:n rinnalle ja pian sen seuraajaksi Talbot Horizon, joka oli tullut markkinoille vuonna 1977 nimellä Chrysler-Simca Horizon ja joka valittiin Vuoden Autoksi Euroopassa vuonna 1979. Rosengart
Rosengart on ranskalainen automerkki, jota valmistettiin vuosina 1927-1955. Rosengart-autotehtaan perusti vuonna 1927 Lucien Rosengart, joka oli aiemmin työskennellyt Citroën- ja Peugeot-autotehtaissa.
Ensimmäinen automalli oli Rosengart LR, joka oli lisenssillä valmistettu Austin Seven. Vuosina 1927-30 LR-mallia valmistettiin 6000 kappaletta. LR:ssä oli 750 cm³ moottori, teholtaan 11 hv (8 kW). 1930-luvulla Rosengart alkoi valmistaa etuvetoisia autoja, jotka ulkonaisesti muistuttivat Adler Trumpf Junior-mallia. Sodan jälkeen Rosengart yritti pikkuautojen valmistajana. Näissä oli pieni 2-sylinterinen bokserimoottori. Citroën
Citroën oli sijoittanut huomattavia summia yhdessä saksalaisen NSU:n kanssa perustamaansa Comotor-yhtiöön, joka kehitti ja valmisti wankelmoottoreita. Citroënilta oli uupunut Euroopassa kaikkein myyvimmän keskiluokan malli, ja tämä alkoi kostautua. Citroën GS saatiin markkinoille vuonna 1970, joten sen aiheuttamien kulujen kuolettaminen tulisi viemään aikaa. Mallin myynti käynnistyi hyvin, mutta Citroënin talouden kannalta vuosia liian myöhään. Samanaikaisesti yhtiön taloutta rasittivat SM:n, CX:n, GS Birotorin sekä Maserati:n Bora-, Merak-, Quattroporte II:n ja Khamsin -mallien aiheuttamat suunnittelu- ja kehityskustannukset. Kyseiset mallit olivat teknisesti kunnianhimoisia ja hienoja autoja, ja siksi myös kalliita valmistaa. Öljykriisin aiheuttama autojen myynnin romahdus oli se viimeinen korsi, joka katkaisi kamelin selkärangan. Yhtiö haettiin konkurssiin vuonna 1974, jo toistamiseen historiansa aikana.
Citroën oli jo 1960-luvun lopulta lähtien ollut napit vastakkain kommunistijohtoisten ammattiliittojen kanssa. Citroën Dyanen valmistuksen aloittamisen myötä työläisten vaatimuksena oli saada palkkaan lisäbonus, samanaikaisten työaikoja koskevien lyhennysvaatimusten kanssa. Yhtiön kieltäydyttyä työläiset vastasivat lakkotoimilla. On selvää, että levoton ja epävakaa työilmapiiri ei ainakaan parantanut Citroënin tilannetta 1970-luvun alussa. Hansa 1100
Hansa 1100 on vuosina 1957–1961 valmistettu etuvetoinen alemman keskiluokan automalli. Vuosina 1957-58 auton nimi oli Goliath 1100, jolla nimellä se esiteltiin Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 1957. 1100-mallissa oli koko ajan nelitahtinen moottori, mutta Goliathin vanha maine kaksitahtisena autona sai Borgward-yhtymän muuttamaan 1100-mallin nimen elokuussa 1958 Hansa 1100:ksi. Heinrich Ehrhardt
Ehrhardt perusti tehtaan Eisenachiin 3. joulukuuta 1896. Aluksi siellä valmistettiin polkupyöriä ja aseita, mutta vuonna 1898 tehtaassa alettiin valmistaa Wartburg-nimisiä autoja Decauvillen lisenssillä. Yritys oli kolmas autonvalmistaja Saksassa Benzin ja Daimlerin jälkeen. Ehrhardtin poika Gustav asetettiin yrityksen johtoon. Vuosisadan vaihteessa yritys työllisti 1 300 henkeä ja se oli eräs Thüringenin suurimmista yrityksistä. Toiminta ei kuitenkaan ollut kannattavaa, ja Ehrhardtin perhe vetäytyi tehtaan johdosta vuonna 1903. Tämän jälkeen tehdas jatkoi toimintaansa nimellä Dixi. Tucker 48
Tucker 48 (nimetty mallivuotensa mukaan) oli yhdysvaltalaisen autotehtailija Preston Tuckerin kehittämä henkilöauto. Tuckerin tuotanto alkoi keväällä 1948 ja sitä ehdittiin valmistaa 51 kappaletta. Seuraavana keväänä auton tuotantolinjat suljettiin ja yhtiö joutui lopettamaan toimintansa siihen kohdistuneen negatiivisen julkisuuden vuoksi. Seuranneessa oikeudenkäynnissä kaikki syytökset Tuckeria vastaan todettiin perusteettomiksi, mutta auton valmistusta ei enää jatkettu. Neckar (auto)
Neckar oli vuosina 1957–1971 Saksassa Fiatin lisenssillä valmistettu automerkki. Tehdas sijaitsi Heilbronnissa. Neckarin omistivat Fiat ja NSU yhdessä, mutta Fiatilla oli enemmistöosakkuus. Tatra (auto)
Eri Tatra-malleja myytiin ilman koreja itsenäisille korinvalmistajille, muun muassa Sodomkalle, Hrcek-Neugebauerille ja Bohemialle, jotka rakensivat niiden päälle itse suunnittelemiaan koreja asiakastarpeen mukaan. Joissain tapauksissa autot toimitettiin osina yrityksille, jotka kokosivat niitä ulkomailla välttääkseen tuontitulleja. Tällaisia valmistajia olivat muun muassa unkarilainen Unitás ja itävaltalainen Austro-Tatra, joista jälkimmäinen valmisti autot loppujen lopulta kokonaan itse. Saksalainen Neue Röhrwerke AG hankki suositun pikkuautomallin T57:n lisenssivalmistusoikeudet ja valmisti niitä vuodesta 1932 lähtien nimellä "Röhr Junior". Tuotanto päättyi vuonna 1935 yrityksen jouduttua talousvaikeuksiin. Tämän jälkeen Stoewer-Werke AG otti lisenssin haltuunsa ja osti joukon puolivalmiita Junior-malleja, jotka koottiin valmiiksi ja myytiin nimellä "Greif Junior".. Tatran Ison-Britannian maahantuojana toiminut Douglas Fitzmaurice teetti T75:n alustalle linjakkaan korin, joka esiteltiin vuonna 1933 Lontoon Olympia Motor Show’ssa. Sarjavalmistusta ei kuitenkaan aloitettu. Ranskalaisen Lorraine-Dietrich valmisti T28-kuorma-autoja lisenssillä yhteensä 332 kappaletta vuosina 1937-1938. Dodge Polara
Vuonna 1961 samalla kuin rinnakkaismalli Matador poistui markkinoilta, Polarasta tuli Dodgen ainoa täysikokoinen automalli. Samana vuonna auton siipiä muutettiin korkeammaksi. Auton muotoilu oli nyt täysin erilaista kuin muilla jenkkimerkeillä ja täysikokoisia Dodgeja myytiin vähemmän kuin koskaan ennen, ainoastaan 14 032 autoa vuodessa. Volkswagen Amarok
Volkswagen Amarok on Volkswagen Nutzfahrzeugen vuodesta 2010 lähtien valmistama lava-automalli. Tätä ennen Volkswagenin mallistossa oli ollut vastaavan luokan malli Taro vuosina 1989–1997. Nimi "Amarok" on peräisin Pohjois-Kanadan ja Grönlannin inuittien kielen sutta tarkoittavasta sanasta. Auto pohjautuu Robust Pickup -konseptimalliin, joka oli esillä syksyllä 2008 Hannoverin hyötyajoneuvonäyttelyssä. Riley
Vuonna 1938 Riley-autotehdas joutui Morris-yhtymän haltuun, mutta Riley-autojen valmistus jatkui. Morris- ja Austin-autotehtaat yhdistyivät vuonna 1952. Tällöin Riley oli osa British Motor Corporationia ja yksi yhtymän automerkeistä. Rileyn valmistus loppui 1970.
Suomeen tuotiin muutamia Riley-autoja 1950- ja 1960-luvuilla, jolloin maahantuojana toimi myös Morrista edustanut Oy Voimavaunu Ab. Vuonna 1961 Riley 4/68 maksoi 1 085 000 markkaa, kun sitä vastaavan Morris Oxfordin hinta oli 900 000 markkaa. Rekisteritilastossa Riley ei yltänyt erikseen tilastoitujen autojen joukkoon. Vuoden 1999 lopussa Suomen ajoneuvorekisterissä oli vain kolme Riley-autoa. Humber Hawk
Humber Hawk on vuosina 1945–1967 valmistettu englantilainen keskikokoinen auto, jota valmisti Rootes Group -autoteollisuusyhtymä. Kaikki Hawkin korimallit olivat neliovisia ja takavetoisia.
Humber Hawkin viimeisin korimalli esiteltiin toukokuussa 1957. Mallia valmistettiin vuosina 1957–1967. Volkswagen Transporter (T3)
Tämän yhdistelmän hylätystä kuusisylinteriversiosta kehittyisi sittemmin Oettingerin WBX6-moottori, sillä Corvairin ajettavuudesta nousseen hälyn takia (Ralph Naderin kohukirja: "Unsafe at any Speed") sen menekki romahti vuosina 1965-1969 enää 387 896 kappaleeseen, kun alkutaipaleella 1960-1964 oli valmistettu 1 307 869 Corvair-yksilöä. Tapahtumien, myös VW:n pääjohtajan edessä olevan vaihtumisen, arvellaan vaikuttaneen VW:n syyskuun 1967 päätökseen lopettaa huonon maineen saanutta Corvairia laajalti muistuttaneen EA 128:n kehitystyö, joskin nelisylinterisen tyyppi 4-mallin 411 tuotanto alkoi elokuussa 1968 - eräässä korivaihtoehdossaan se oli VW:n ensimmäinen neliovinen henkilöautomalli. Uuden 6-sylinterisen moottorin peruunnuttua Porschen FIA GT-kilpaluokan aihioksi tarkoittama kuusisylinterinen 914/6 varustettiin Porsche 911:n vanhalla 2-litraisella 110hv moottorilla (914/6 R-kilpaversiota valmistui 32kpl ynnä noin 400 R-kittiä, uudemman nimeämiskäytännön mukaan "914/6 GT"), kun sen tilavuus nousi isossa 911-mallissa 2,2- ja 2,4-portaan kautta viimein 2,7-litraiseksi jotta suorituskyvyn ero pieneen malliin nähden olisi riittävä. Pieni kuusisylinterinen korvautui vaatimattoman menekin vuoksi 1973 lähtien 2-litraisella 100 hevosvoiman VW-nelisylinterillä mallissa 914 2.0 (40kg kuusisylinteristä keveämpi), kun taas 914-perusmallin 1,7 litran "Flachboxer" (VW 412E:n moottori Porschen modifioimilla kansilla) kasvoi vuodesta 1974 lähtien 1,8-litraiseksi (76hv, täytti USA:n saastemääräykset, tai 85hv mitä myös VW 412 S käytti). Keskimoottorisesta pikku-Porschesta oli myös kaksi harvinaista erikoisversiota: homologaatiotarkoituksiin valmistettu 11kpl piensarja mallia 916, missä käytettiin 2,4- (prototyyppi ja 3 ensimmäistä esisarjan autoa) tai 2,7-litraisia 911-moottoreita (loput 7 esisarjan autoa) ja mitkä luovutettiin Porsche- ja Piëch-sukujen edustajille sekä valikoiduille kanta-asiakkaille, sekä kahtena kappaleena valmistettu 914/8 joka oli varustettu 908/3-kilpurin ilmajäähdytteisellä 3-litraisella 8-sylinterisellä vastaiskumoottorilla - 300hv-koeauto meni Ferdinand Piëch`ille, ja tieliikenteeseen rekisteröity 260hv-yksilö Ferry Porsche`lle hänen 60v-syntymäpäivälahjaksi (lähde: Wikipedia DE). Porsche sai myytyä toteutumatta jääneen OHC-moottorisuunnitelmansa italialaiselle autonvalmistajalle (tarkoittanee Alfa Romeo Alfasudin (1972-1983) ja Alfa Romeo 33:n (1983-1995) nelisylinteribokseria). Lähteenä on käytetty Roland Kunz`in laajaa 2007 referoitua kirjoitusta shoptalk-foorumissa. Kokonaistarina on vielä monimutkaisempi - liittyyhän se paitsi Volkswagenin takamoottorikonseptin kriisiin 1960-luvun lopulla, ja pääjohtajan vaihtumiseen Heinrich Nordhoffin menehdyttyä huhtikuussa 1968, myös mallipoliittisiin pulmiin Volkswagenin tultua ensin vuoden 1965 alusta Auto Union AG:n (Audi) ja se vuorostaan elokuussa 1969 NSU:n omistajaksi. Tämä aiheutti lukuisia päällekäisyyksiä, ja siksi jo pitkälle ehtineiden prototyyppien kehittelyn pysäyttämistä VW-Audi:n yhtymän sisäisen mallikilpailun välttämiseksi. Oettingerin wbx6-juosteen juurella olleen 411-6:n prototyypeistä niin Variant-kartanoauto kuin nyttemmin (2015-) sedan on ollut esillä "AutoMuseum Volkswagen"-museossa Wolfsburgissa. Horch
Toisen maailmansodan jälkeen Horchin tehtaat Chemnitzissä jäivät Itä-Saksan alueelle. Ne olivat kärsineet sodan loppuvaiheessa tuhoa pommituksissa, mutta jo vuosina 1945-1946 Horch alkoi sodan aikaisen tuotantonsa jäännösvarastoa hyväksi käyttäen valmistaa "Aufbauwagen"-vetokärryjä, joita käytettiin paitsi maataloudessa myös raunioiden raivaustyössä. Vuodesta 1948 lähtien tehdas valmisti jälleen moottorilla varustettuja traktoreita sekä H3-mallisia kuorma-autoja, joiden jatkokehitelty H3A-versio oli Itä-Saksan ensimmäinen omaa suunnittelua edustanut moottoriajoneuvo. Chrysler Turbine Car
Chrysler Turbine Car oli kaasuturbiinikäyttöinen auto, jonka kaasuturbiinia Chrysler Corporation valmisti vuosina 1962-1964. Kaasuturbiini oli sodan aikana kehittynyt lentokonekäyttöön ja sen siirtäminen ajoneuvoihin oli tutkimisen arvoista. Chrysler oli aloittanut kaasuturbiinin kehittämisen 1930-luvulla. Turbiinimoottorissa ei ole hankaavia pintoja, joten se on kestävämpi kuin mäntätyyppinen polttomoottori. Turbiinimoottoria voi käyttää hyvin laajalla polttoainekirjolla, mutta lisäaineena käytetty lyijy-yhdiste, kuten tetraetyylilyijy aiheuttaa moottorin tukkeutumisen. Autoja valmistettiin 55 kpl, joista 5 oli prototyyppejä. 50 kappaleen sarja tehtiin perustuen Ghian suunnittelemiin ja valmistamiin koreihin. Tuotantosarjaan saatiin neljännenpolven turbiinimoottori, joka tuotti 130 hevosvoimaa ja vääntöä 600 Nm. Näitä autoja annettiin 203 kuljettajalle koekäyttöön. Suuren kierrosnopeuden vuoksi auto oli värinätön ja matkustajille hiljainen. Hotchkiss
Hotchkiss-henkilöautojen tuotanto loppui 1955. Niiden sijasta yhtiö valmisti Jeep-maastoautoja lisenssillä. 1956 Brandt osti Hotchkiss-tehtaan. Chrysler Europe
Vuonna 1978 Chrysler Europe myytiin nimellisellä yhden dollarin hinnalla ranskalaiselle PSA-konsernille. Uusi omistaja lopetti Simca-merkin käytön ja muutti sen entiset mallit Talbot-merkkisiksi, samoin kuin aiemmin Chrysler-merkillä myydyt mallit. Chrysler säilytti oikeudet Avenger-malliin, jonka valmistuksen PSA-konserni lopetti vuonna 1981. Chrysler kuitenkin jatkoi mallin valmistusta Etelä-Amerikassa. Tucker 48
Tutkinnan päätteeksi Tucker ja hänen yhtiökumppaninsa haastettiin oikeuteen. Tuckeria syytettiin petoksesta ja arvopaperihuijauksesta. Oikeudenkäynnissä väitettiin, että hän oli myynyt olemattoman autotehtaan osakkeita ja kerännyt ennakkomaksuja autosta, jota ei ollut tarkoitus koskaan valmistaa. Oikeudenkäynnin edetessä oikeustalon eteen ajettiin ”todisteena” kaikki 51 valmistettua Tuckeria, jotka pieni työntekijäryhmä oli koonnut tuotantolinjalla vaikean tilanteen aikana. Tämän jälkeen syytteistä luovuttiin, mutta oikeudenkäynti ja kielteinen julkisuus olivat romahduttaneet osakkeiden arvon, ja keväällä 1949 tehdas lopetti toimintansa. Triumph Herald
Triumph Heraldin runkoa ja tekniikkaa hyödyntäen tuotiin markkinoille myös muita malleja: kuusisylinterinen "Triumph Vitesse" (1962–1971), kaksipaikkainen avo-roadster "Triumph Spitfire" (1962–1980) ja kaksipaikkainen urheiluauto "Triumph GT6" (1966–1973). Muunnelmien teko oli helppoa, sillä erilliskorin osat kiinnitettiin runkoon pulteilla. Tämä oli harvinaista aikana, jolloin useimmat uudet henkilöautomallit perustuivat jo itsekantavaan koriin. Bond Cars valmisti Heraldiin pohjautuvaa coupé-malliaan "Bond Equipe" vuodesta 1963 vuoteen 1970.
Heraldin erikoisuuksia olivat ennätyksellisen pieni kääntösäde ja etupuskurin kohdalta saranoitu korin etuosa, joka kääntyi kokonaisuudessaan eteenpäin tavanomaisen konepellin sijasta. Ford Torino
Vuoden 1976 puna-valkovärityksellä varustettu Gran Torino nähtiin suositussa televisiosarjassa "Starsky ja Hutch". Autoa kysyttiin Fordilta siinä määrin, että televisiosarjan lisävarustein ja väritykselläTorinoita valmistettiin 1 000 kappaleen sarja. Vuoden 1976 Torino oli viimeinen Torino-mallisarjasta. Sen jälkeen sen korvasi vielä kolme vuotta LTD-nimi ja -mallisarja. Myös 1977 Ford Thunderbird pohjautui Torinon koriin. Horch
1920-luvulla "Argus"-moottoritehtaan omistaja Moritz Strauss keräsi omistukseensa myös "Horchwerke"-yhtiön osakkeita siten, että vuonna 1923 hän oli saavuttanut määräävän aseman. Argus-yhtiön pääsuunnittelija Paul Daimler loi yhtiölle vuonna 1926 Saksan sarjatuotantoautoissa ensimmäisen kahdeksansylinterisen 12/60 PS- eli Typ 303-automallin (arkikielellä "Horch 8"), johon kilpailija Mercedes-Benzin oli vastattava Ferdinand Porsche suunnittelemalla, vuonna 1928 esitellyllä, myöskin kahdeksansylinterisellä "Nürburg 460"-mallilla. Kiireesti luotu Nürburg 460 oli kuitenkin paljon kilpailijaansa vanhakantaisempi muun muassa korkean runkonsa takia, eli antoi uudenaikaiselle Horchille - varustettu myös ensimmäisenä Saksassa Bosch-Dewandren alipainetehostetuilla jarruilla - etulyöntiaseman kalliiden mallien kilpailussa. Erityisesti sulautumisen 1932 jälkeen Horch keskittyi Auto-Unionin ryhmässä valmistamaan loistoautoja, ja nousi yli 4,2 litran iskutilavuusluokassa 1930-luvun aikana saksalaisvalmistajista suurimmaksi noin 44%, myöhemmin jopa yli 50% markkinaosuudella (Wikipedia). Volkswagen Golf
Volkswagen Golf on Volkswagenin valmistama keskiluokan perheauto. Golfia on valmistettu lähes 40 vuoden ajan yli 29 miljoonaa kappaletta ja se on maailman toiseksi eniten valmistettu auto, vain Toyota Corollaa on valmistettu enemmän . Euroopassa Golf oli eniten myyty automalli vuosina 2008 ja 2009. Golf esiteltiin vuonna 1974 Volkswagen Kuplan seuraajaksi. Uusi malli oli konsernille erittäin tärkeä sillä Kupla oli pahasti vanhentunut ja yhtiön taloudellinen tilanne oli vaikea. Golf poikkesi Kuplasta huomattavasti sillä siinä on etuveto ja eteen sijoitettu nestejäähdytteinen rivimoottori kun taas Kuplassa oli takaveto ja taakse sijoitettu ilmajäähdytteinen bokserimoottori. Horch
Vuoden 1958 Saksan sosialistisen yhtenäisyyspuolueen päätöksellä Zwickaun Horch- (VEB Horch Kraftfahrzeug- und Motorenwerke Zwickau, 1957) ja Audi-tehtaat (VEB Automobilwerk Zwickau) yhdistettiin "VEB Sachsenring Automobilwerke Zwickau"-yritykseksi (VEB tarkoittaen Volkseigener Betrieb saks. kansan omistama yritys), ja Horch-tehdas jatkoi Trabant-automallin valmistajana aina vuoteen 1991 asti. Horch-tehdasalueen rakennuskanta on nykyään suojeltu, ja sinne sekä August Horchin asuintaloon on sijoitettu Horch-museo, joskin osalle kaupungin keskustassa sijaitsevan Horch-tehdasalueen rakennuksista ei ole keksitty uutta käyttöä. Horch
August Horchin vuonna 1904 perustama Horch Wagenwerke AG järjestäytyi vuonna 1918 uudelleen Horchwerke Zwickau-osakeyhtiöksi. Niin vanha Horch- kuin uudempi Audi-yhtiökin sulautuivat sittemmin Saksin valtionpankin vaatimuksesta 29.6.1932 DKW:n ja Wandererin kanssa Auto-Union-yhtiöksi, jonka nykyäänkin käytetty neljän renkaan logo viittaa mainittuihin neljään yritykseen. Sulautumisen myötä Horchin perinteinen tunnus, kruunattu H-kirjain (kuva; vuoden 1932 Horch 670 ajalta ennen fuusiota) sai väistyä. August Horch kutsuttiin kuitenkin takaisin yhtymään hallintoneuvoston jäseneksi, missä ominaisuudessaan hän nautti tuntuvaa kuukausikorvausta. Chrysler Neon
Chrysler Neon on Chryslerin vuosina 1994–2005 valmistama c-segmentin henkilöauto, jota myytiin Euroopassa ainoastaan Chrysler merkin alla CS, SE, LE, LX sekä R/T varustetasoilla. Neonin tullessa markkinoille yhdysvalloissa, sitä verrattiin Honda Civiciin, Ford Escortiin ja Toyota Corollaan, hinnaltaan edullisena ja suorituskykyisimpänä. Myöhemmin Suomessa Neon sijoittui Honda Accordin, Mazda Familian ja Volkswagen Venton koko- ja hintaluokan autoihin (kts. Tekniikan maailman vertailu alla). Autoa markkinoitiin Yhdysvalloissa Plymouth sekä Dodge Neonina, joista oli saatavana useita variaatioita mm coupe, Srt-4, Srt-4 ARC, R/T.   Neonien valmistus loppui 23. syyskuuta 2005. DaimlerChrysler korvasi mallin Dodge Caliberilla vuosimallista 2006 alkaen. Wartburg
Kaksitahtisena Wartburg pysyi 1980-luvun lopulle asti, jolloin alettiin valmistaa Wartburg 1.3 -mallia, joka varustettiin Volkswagenin suunnittelemalla 1,3 l nelitahtimoottorilla. 10. huhtikuuta 1991 tehdas suljettiin ja purettiin osittain. Kahdesta jäljelle jääneestä rakennuksesta toinen palvelee tehtaan historiaa vaalivana automuseona. Isompi tyhjilleen jäänyt tehdasrakennus tullaan purkamaan. Vuoden 1991 jälkeen Eisenachissa sijaitsevassa uudessa tehtaassa on koottu muun muassa Opel Corsa -henkilöautoja. Chevrolet Corvair
Ensimmäisen sukupolven Corvaireja valmistettiin vuosina 1960-64 ja toisen sukupolven vuosina 1965-69. Auton valmistus lopetettiin vuonna 1969. Fiat
Vuodesta 1995 lähtien tuotannossa olleen Barchettan valmistus päättyi lopuullisesti vuonna 2005. Mallin valmistuksessa oli ollut jo tauko vuosien 2003 – 2004 välisenä aikana, koska mallin koreja valmistanut yhtiö teki konkurssin. Vuonna 2015 pidetyssä Los Angelesin autonäyttelyssä Fiat esitteli 124 Spiderin, jonka on tarkoitus tulla myyntiin vuonna 2016. Daimler Company
Vuonna 1933 oma koritehdas otettiin takaisin käyttöön koska Daimler ei ollut täysin tyytyväinen kaikkien korittajien laatuun. Vuoden 1933 aikana yhtiö valmisti 5 000 kappaletta pientä Lanchester Ten-mallia, 1100 kappaletta keskiluokan Daimler Fifteen-mallia, 850 kappaletta kappaletta keskiluokan Lanchester Eighteen-mallia ja 150 kappaletta suuremmalla moottorilla varustettuja Daimler Twenty-malleja. Kaiser
Kaiser-autoja valmistettiin Yhdysvalloissa vuosina 1947–1955. Autoyhtiön nimi oli Kaiser-Frazer Corporation vuosina 1945–1953. Sen perustivat Henry J. Kaiser ja Joseph W. Frazer. Frazerin vetäydyttyä yrityksestä vuonna 1953 nimeksi vaihdettiin Kaiser Motors. Tehdas sijaitsi Michiganin Willow Runissa. Helsingin Autokoritehdas
Helkolla uskottiin teräskorisen linja-auton painavan viidenneksen puukorista vähemmän. Yhtiö teki sopimuksen ruotsalaisen Hägglund & Sönerin kanssa korien lisenssivalmistuksesta. Teräskori esiteltiin 24.11.1949 Helsingin rautatieasemalla ja se sai messuilla kultamitalin. Helko oli vuonna 1956 yksi Suomen suurimmista autokoritehtaista 66 uuden korin ja kymmenen täyskorjauksen tuotantomäärällä. Helkon menestyksekkäin yksittäinen artikkeli oli suurina sarjoina muun muassa HKL:lle toimitettu Helko-teräskori. Puu- ja metallikoreja valmistettiin vierekkäin, mutta puukorien toimitukset loppuivat viimeistään 1954. Linja-autokorien lisäksi tehtaassa valmistettiin kuorma-autojen korirakenteita, myymälä- ja pakasteautoja – tehtaan yhteydessä oli myös autokorjaamo. Vuosikymmenen lopulla yhtiö alkoi velkaantua ja kauppa ei käynyt. Omistajat halusivat päästä eroon yhtiöstä. Tehtailija Sven Grahn osti yhtiön toukokuussa 1959. Grahnin vävy, Ulf Rönnholm nimitettiin koriteollisuuden vastuuhenkilöksi ja hän muutti Helsingin Autokoritehdas Oy:n nimeksi Primo Oy, osasto Helko. Primon omistukseen siirryttyään se erosi AKTL:n jäsenyydestä. Gunnar Ericsson luovutti puheenjohtajuuden Lahden Autokorin johtajalle Kauko Saariolle. Ford Transit (1965)
1960-luvun alussa Euroopan Fordin eri maiden tehtailla ei ollut juuri minkäänlaista yhteistyötoimintaa, ja tuntuikin kuin ne kilpaisivat toisiaan vastaan – vaikkakin automalleja myytiin samalla merkillä. Tuohon aikaan Ford valmisti Euroopan markkinoille kahta pakettiautoa: Länsi-Saksassa Taunus Transitia ja Englannissa Thames 400E:tä. Kumpikin malli menestyi hyvin kotimarkkinoillaan, muttei kuitenkaan ulkomailla. Fordin pääkonttorissa Yhdysvalloissa tilanteesta oltiin tietoisia, ja kilpailua jopa rohkaistiin, sillä sen arveltiin pitävän yllä kehitystä. Henry Ford II alkoi kuitenkin tuntea kilpailutilanteen epätoivottuna ja toi mielipiteensä selvästi esille. Hän halusi panna pisteen eri tehtaiden väliselle kilpailulle, kun Englannin ja Saksan tehtaat alkoivat kumpikin suunnitella itsenäisesti korvaajaa pakettiautoilleen. Tässä vaiheessa Englannissa Thames 400E:n korvaavan 800E:n kehitys oli jo pitkällä, samoin kuin Saksassa Taunus Transitin seuraajamallin. AC (auto)
75 auton tuottamisen jälkeen AC alkoi etsiä uusia ratkaisuita ja vuoden 1963 aikana tuotantoon tuli AC Cobra 289 tai Cobra MKII, josta edellisen version ongelmat oli pyritty poistamaan, ja moottori oli vaihdettu entistä tehokkaampaan Fordin 4,7-litraiseen, joka tuotti 271 hevosvoimaa. Cobralla kilpailtiin aktiivisesti GT-luokan MM-sarjassa, ja auto osoittautui todella kilpailukykyiseksi. Carrol Shelbyn haave, lyödä Ferrari, jäi kuitenkin vielä tässä vaiheessa täpärästi saavuttamatta, erityisesti vanhentuneen korin ala-arvoisen aerodynamiikan vuoksi. 289:n sarjatuotanto lopetettiin 1965, kun 571 autoa oli valmistettu. Syy tähän oli Shelbyn halu kompensoida huonoa aerodynamiikkaa korottamalla moottorin tehoa todella radikaalisti. Lloyd (auto)
Lloyd oli vuosina 1950–1961 valmistettu saksalainen automerkki. Muut Borgwardin autotehtaan merkit olivat Borgward, Goliath ja Hansa. Tehdas sijaitsi Pohjois-Saksan Bremenissä ja sen virallinen nimi oli "Lloyd Motoren Werke GmbH".
Sodan jälkeen valmistetut Lloyd-autot olivat pikkuautoja, joissa oli kaksi- tai nelisylinterinen moottori. Kaikissa malleissa oli kaksitahtinen moottori vuoteen 1957 saakka, minkä jälkeen tehdas siirtyi nelitahtimoottoristen autojen tuotantoon. Kaikissa vuosina 1958–1961 valmistetuissa Lloyd-autoissa oli nelitahtinen moottori. Tatra (auto)
Vuonna 1927 yrityksen uudeksi pääsuunnittelijaksi nimitettiin Erich Übelacker, joka toimi tekniseksi johtajaksi korotetun Hans Ledwinkan alaisuudessa. Vuonna 1931 rakennettiin takamoottorisen pikkuauton prototyyppi mallinimeltään V 570. Seuraavana vuonna aerodynamiikan pioneeri, unkarilainen Pál Járay suunnitteli Tatralle virtaviivaisen pikkuauton korin, joka ei kuitenkaan toteutunut. Seuraavan V 570 -prototyypin muotoilussa hyödynnettiin Járayn oppeja. Projektin toteutuksesta vastasivat Übelacker ja Hans Ledwinkan poika Erich Ledwinka. Tatran johdossa kuitenkin arveltiin virtaviivaisen muotoilun myyvän paremmin isommassa kokoluokassa, joten projekti hyllytettiin.
Vuonna 1934 Tatra esitteli kohua aiheuttaneen, erittäin sulavalinjaisen T77-mallin. Mallissa oli erikoisuutena muun muassa katon takaosaa hallitseva, suuri selkäevä. Mallista kehitettiin pian parannettu tyyppi T77A, johon oli lisätty etupyörien mukaisesti kääntyvä, keskelle keulaa sijoitettu ylimääräinen etuvalo. Tätä seurasi perusteellisesti uusittu T87. Saman rakenteen pohjalta suunniteltiin pienempi T97, jossa käytettyjä teknisiä ratkaisuja Ferdinand Porschen väitetään kopioineen suunnitellessaan KdF-Wagenia kansallissosialistisen Saksan toimeksiannosta. Saksa otti vuonna 1938 haltuunsa Tšekkoslovakian sudeettialueet, minkä jälkeen T97:n valmistus määrättiin lopetettavaksi. Chrysler
Vuonna 1921 yhtiön täytyi lopettaa autojen valmistus Chalmersin tehtaalla. Osasyynsä myynnin romahtamiselle oli Maxwellin tuotteiden huonolla laadulla. Walter Chryslerin tehtävänä oli vaativa; saada varastossa olleet autot myytyä, parannettua tuotteiden laatua ja ajettava fuusio Chalmers Motorin kanssa loppuun, kaikkine siihen liittyvine velkomusoikeudenkäynteineen ym.