Mitä holoseeni tarkoittaa?
Holoseeni
Holoseeni on nykyinen geologinen aikakausi, joka alkoi ilmaston lämmetessä viimeisimmän jääkauden jälkeen noin 11 560 kalenterivuotta sitten (noin 9 600 eaa.). Holoseenia edelsi pleistoseeni (2,588 miljoonaa - 11 560 vuotta sitten), jonka aikana kylmät jääkaudet (glasiaalit) ja niiden väliset interglasiaalit (lämpökaudet) vuorottelivat pohjoisilla alueilla. Holoseeni on viimeinen interglasiaali. Holoseenin alkupuolella jää vetäytyi laajoilta alueilta, ja sen tilalle kuivalle maalle kasvoi ensin matalia ruohoja, kukkia ja pensaita käsittävä tundrakasvillisuus, sitten koivuja ja lopulta mäntyjä. Holoseenin keskivaiheilla oli nykyistä lämpimämpi jakso.
Griselinia
Kasveissa on värillisenä välkehtivää eli irisoivaa griselinosidi-nimistä yhdistettä. Ruodin johtojänteet ovat kaarevia poikkileikkaukseltaan. Lehdessä on limasoluja, ja ilmaraot ovat syklosyyttisiä, mikä tarkoittaa, että vähintään viisi pientä apusolua on huulisolujen ympärillä, ei kuitenkaan säteittäisesti. Lehden pinnalla on solukarvoja (trikoomia). Hedekukkien heteenponnet kiinnittyvät palhoihin selästään. Siemenaiheessa on sen varresta eli funikuluksesta kasvanut siltarakenne, joka helpottaa siiteputken kasvua kohden nukellusta. Kromosomiluku on n = 18. Homoseriini
Homoseriini (CHNO) on ei-proteinogeenisiin aminohappoihin eli proteiinisynteesiin osallistumattomiin aminohappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä esiintyy kasveissa ja bakteereissa osana eräiden aminohappojen biosynteesiä. Homoseriinin rakenne poikkeaa seriinistä siten, että homoseriinissä on yksi CH-yksikkö enemmän. Organoseleeniyhdisteet
Organoseleeniyhdisteet ovat orgaanisia yhdisteitä, jotka sisältävät kovalenttisen sidoksen hiilen ja seleenin välillä. Monia organoseleeniyhdisteitä esiintyy luonnossa ja niillä on biokemiallista merkitystä. Useat organoseleeniyhdisteet ovat myös hyödyllisiä synteettisen orgaanisen kemian reaktioissa. Holografia
Holografia (kreikaksi "όλος-hòlòs" koko + "γραφή-grafè" kirjoittaminen, piirtäminen) on tiede ja menetelmä, jossa lasersäteen avulla luodaan kolmiulotteinen (3-D) kuva, eli hologrammi. Se on tekniikka, joka sallii valonsäteen hajautua esineestä kuvattavaksi ja myöhemmin uudelleenkonstruoitavaksi siten, että kappale on samassa paikassa suhteessa kuvausmediaan kuin se oli kuvaushetkellä. Kuva muuttuu kun paikka ja näyttöjärjestelmän suunta muuttuu juuri samalla tavalla kuin esine olisi vielä paikallaan. Holoseeni
Noin 2200 eaa. alkaen koettiin jälleen kuiva jakso monilla maailman alueilla. Muun muassa Egyptissä veden vähyys Niilissä aiheutti nälänhätää, kun peltojen kasteluvesi loppui. Antroposeeni
Antroposeeni-termin loi amerikkalainen biologi Eugene Stoermer jo 1980-luvulla, mutta Nobel-palkittu kemisti Paul J. Crutzen teki käsitteen yleisesti tunnetuksi vuonna 2000. Anthropocene Working Groupiksi nimetty tutkijaryhmä tekee työtä antroposeenin virallistamiseksi, mihin vaaditaan muun muassa riittävän selvä määritelmä ja alkamisajankohta. Mahdollisen virallisen päätöksen tekee Kansainvälinen stratigrafiakomissio. Heliseenit
Heliseenit ovat orgaanisessa kemiassa yhdisteitä, joissa bentseenirenkaat muodostavat kierremäisiä rakenteita. Heliseenit ovat keränneet huomiota johtuen niiden ainutlaatuisesta rakenteesta spektroskooppisista ja optisista ominaisuuksista. Viime jääkausi Suomessa
Kylmä Salpausselkien syntykausi päättyi noin 11 560 vuotta sitten eli 10 000 radiohiilivuotta sitten, ja alkoi lämmin holoseenikausi, joka oli kuitenkin alussa vielä viileä. Holoseenin alussa jäätä oli Suomessa huomattavia määriä, ja suuri osa jään alta paljastunutta maata veden alla. Viimeistään III Salpausselän synnyn aikoihin Baltian jääjärvi tyhjeni Atlanttiin Keski-Ruotsissa Vätternin itäpuolella olevan salmen kautta. Atlantilta virtasi suolaista merivettä, joka muutti aikaisemman järven Yoldiamereksi. Helvetti
Palestiinan alue kuului hellenistisen kulttuurin vaikutuspiiriin. Vuosien 200 eaa. – 200 jaa. välillä juutalaiseen kirjallisuuteen ilmestyi runsaasti vaikutteita idästä ja lännestä. Nämä kirjat jäivät pääsääntöisesti pois Tanakin kokoelmasta, eli ne ovat apokryfisia kirjoja. Lännestä saatiin kreikkalainen näkemys sielun kuolemattomuudesta. Vastaavasti idästä saatiin zarathustralaisuuden näkemys hyvän ja pahan välisestä taistelusta. Sielun ja ruumiin erottaminen toisistaan oli vallankumouksellista juutalaisessa uskonnossa. Tunnetuin hellenistinen juutalaisfilosofi oli Filon Aleksandrialainen, joka pyrki yhdistämään Platonin ajattelua ja Tanakin oppeja. Juutalaisen historioitsijan Josefuksen mukaan essealaiset – jotka todennäköisesti kirjoittivat Kuolleenmeren kääröt – uskoivat sielun olevan kuolematon ja pahojen sielujen kärsivän ikuisista rangaistuksissa tuonpuoleisessa. Syaaniyhdisteet
Syaaniyhdisteet ovat kemiallisia yhdisteitä, joissa esiintyy yhden hiili- ja yhden typpiatomin muodostama "syaaniryhmä" eli "syanoryhmä" -CN. Siinä hiili- ja typpiatomi ovat sitoutuneet toisiinsa kolmoissidoksella, ja hiiliatomilla on yksi pariton elektroni, jonka avulla se voi sitoutua johonkin muuhun atomiin. Syaaniryhmä on funktionaalinen ryhmä, joka käyttäytyy monessa suhteessa halogeenien tavoin, ja monilla halogeeniyhdisteillä on olemassa vastine, jossa halogeeniatomin paikalla on syaaniryhmä. Syaaniryhmä onkin esimerkki "pseudohalogeeneiksi" kutsutuista atomiryhmistä. Holoseeni
Pohjoisen pallonpuoliskon keskilämpötila oli holoseenilla kolmena 2000 vuoden jaksona noin 1 °C nykyistä korkeampi. Homoseriini
Eliöt, jotka kykenevät tuottamaan homoseriiniä valmistavat sitä aspartaattisemialdehydistä homoseriinidehydrogenaasin katalysoimana. Homoseriinistä muodostuu treoniinia homoseriinikinaasin ja treoniinisyntaasin katalysoimana. Treoniinista voi muodostua edelleen isoleusiinia, joten homoseriini on myös isoleusiinin esiaste. Homoseriini on myös kolmannen aminohapon metioniinin biosynteesin esiaste. Kasveissa homoseriinistä muodostuu fosfohomoseriiniä homoseriinikinaasin katalysoimana ja tämä johdannainen kondensoituu kysteiinin kanssa kystationiiniksi, josta muodostuu edelleen metioniinia. Bakteereissa homoseriinistä muodostuu sen sijaan O-asetyylihomoseriiniä homoseriini-O-asetyylitransferaasin katalysoimana tai O-sukkinyylihomoseriiniä homoseriini-O-sukkinyylitransferaasin katalysoimana ja näistä välivaiheista muodostuu useamman vaiheen jälkeen metioniinia. Heksoosit
Heksoosit ovat monosakkarideja, joiden rakenteessa on kuusi hiiliatomia. Heksoosien yleinen rakenne voidaan esittää muodossa CHO. Heksoosit voidaan jakaa ketoheksooseihin ja aldoheksooseihin sen perusteella sisältävätkö ne ketoneille vai aldehydeille tunnusomaisen funktionaalisen ryhmän. Holoseeni
Maailmanlaajuisella lämpötilojen nousulla on monia vaikutuksia, kuten merenpinnan nousu ja sademäärien muutokset, joiden seurauksena äärimmäisten sääilmiöiden yleisyyden ja voimakkuuden arvioidaan kasvavan. Muita seurauksia ovat viljelysrajojen muuttuminen, jäätikköjen peräytyminen ja eläinlajien sukupuutot. Kromosomi
Kromosomi on yhtäjaksoinen DNA-rihma, joka on kietoutunut "kromatiiniksi" histoniproteiinien ympärille. Kromosomit voivat sisältää geenejä kymmenistä tuhansiin. Kromosomien rakenne ja ulkonäkö vaihtelee huomattavasti solusyklin aikana. Mitoosin ja meioosin aikana kahdentunut kromosomi kiertyy tiiviiksi, yleensä X:n muotoiseksi rakenteeksi. Kromosomit kuvataan useimmiten juuri tämänkaltaisina metafaasikromosomeina. Holotyyppi
Holotyyppi eli tyyppinäyte eli tyyppiyksilö on eliön luokittelun perusteena oleva eliöyksilö tai sen osa. Se voi olla myös maalaus, piirros tai valokuva. Sitä on käytetty määritettäessä eliön taksoni eli sen sukulaisuus muihin eliöihin nähden. Holotyyppi on kuvailtu tieteellisessä julkaisussa, se tulee sijoittaa johonkin julkiseen kokoelmaan, esimerkiksi eläinmuseoon, ja sen tulee olla tutkijoiden käytettävissä. Ken Wilber
Wilberin mielestä todellisuus on jäsennettävissä "holonien" avulla; holoni on todellisuuden osa, joka itsessään muodostaa kokonaisuuden, mutta on myös osa suurempaa, eli korkeamman tason holonia. Näin holonit ovat järjestäytyneet "holarkioiksi"; jokainen korkeamman tason holoni sisältää kaikki alemman tason osaholoninsa, mutta myös "ylittää" ne, eli on enemmän kuin osiensa summa. Esimerkiksi atomit ovat holoneita, ja molekyylit ovat holarkiassa atomeista seuraavan korkeamman tason holoneita. Molekyylit koostuvat atomeista, mutta molekyyleillä on omat, itselleen tyypilliset ominaisuudet, jotka ovat jotain muuta kuin niiden sisältämien atomien ominaisuudet. Atomit voivat olla olemassa myös ilman molekyylejä, mutta molekyylit eivät voi olla olemassa ilman atomeita. Ilmaston lämpeneminen
Maapallon ilmasto on pysynyt melko vakaan koko holoseenin ajan, eli edellisen jääkauden jälkeisen ajan . Nykyimihmisen arvellaan syntyneen 200 000 vuotta sitten, joka tarkoittaa että se on selvinnyt monen jääkauden läpi. Tällä hetkellä tosin ilmasto on muuttumassa hälyttävän nopeasti. Maan ilmakehän kasvihuonekaasujen pitoisuudet ovat vaihdelleet huomattavasti geologisen ajan mittaan, ja mm. tämä vaihtelu on aiheuttanut kylmän ja trooppisen ilmaston vaihtelua. Maapallon ilmasto ei ole koskaan ollut vakaa, Ilmaston muutos on Maan normaali tila. Ennustettu ilmaston lämpeneminen on tosin siinämielessä poikkeuksellinen että maan päällä ei koskaan ennen ole ollut näin laajalle levittäytynyttä ja suurta populaatiota omaavaa eläinlajia, joka pystyy muokkaamaan ympäristöään ennenäkemättömällä tavalla. Pleistoseeni
Pleistoseeni on Maan historiassa geologinen aikakausi, joka alkoi noin 2,6 miljoonaa vuotta sitten ja päättyi noin 11 500 vuotta sitten. Pleistoseenikaudelle ovat olleet ominaisia toistuvat jääkaudet ja ihmisen nopea evoluutio ja aivan lopussa myös kiihtyvä kivikautinen kulttuurikehitys. Pleistoseenikaudella eli monia kauden lopussa ja seuraavan kauden alussa sukupuuttoon kuolleita eläimiä, kuten mammutti, mastodontti, sapelihammaskissa ja jättiläislaiskiainen. Pleistoseeni oli kvartäärikauden ensimmäinen osa, ja sitä seurasi nykyisin jatkuva holoseeni. Kenotsooinen maailmankausi
Oligoseenikaudella ilmestyivät ensimmäiset nykyisen hevosen näköiset ja sukuiset eläimet, joilla oli kolme varvasta. Mioseenilla ja plioseenilla oli lyhytkärsäisiä norsueläimiä. Näihin aikoihin ilmasto kuivui edelleen. Evoluutio tuotti ruohoaroille gaselleja ja nopeita hevosia sekä niitä takaa ajavia kissa- ja koiraeläimiä. Sapelihampaat kehittyivät moneen kertaan eri eläinlajeille. Norsueläimistä tuli suuria. Kehittyi mastodontti ja mammutti. Kauden lopulla kädellisten kehitys johti ihmisapinoiden, apinaihmisten ja ihmisen syntyyn. Plioseenilla eli Afrikassa eteläapinoita, joista kehittyi jo ennen pleistoseenia nykyihmisen edeltäjiä. Plioseeni
Maapallon siirtyminen jääkausitilaan tapahtui pääosin noin 2,75–2,57 miljoonaa vuotta sitten.Skandinavian jääkenttä kehittyi johonkin kokoon ehkä 3–2,5 miljoonaa vuotta ensimmäistä kertaa, varmaa tämä ei ole. Noin 3,1–2,4 miljoonaa vuotta sitten merenpinta laski 40 metriä. 2,95 miljoonaa vuotta sitten ilmestyi nykyistä holoseenia kylmempiä kausia. Holoseeni
Subboreaalinen kausi oli nykyistä kuivempi ja lämpimämpi kausi 5 660–2 400 vuotta sitten. Kauden alussa 3500–2000 eaa. oli keskimäärin kylmää ja esim. Afrikan mantereella tapahtui aavikoitumista. Noin 3500–3000 eaa. oli viileä ja kostea Pioran oskillaatio, jota jotkut tutkijat pitävät aiempaa viileämmän subboreaalikauden alkuna. Puiden kasvuraja aleni Alpeilla 100 metriä. Ilmasto kylmeni myös muualla maailmassa. Välimeren seutu ja Lähi-itä kuivuivat. Pioran kylmä piikki liittyi ehkä noin 3250 eaa. tapahtuneeseen tulivuorenpurkaukseen tai Auringon vaihteluihin. Halogeeni
Halogeenit ovat jaksollisen järjestelmän 17. ryhmän, 7. pääryhmän, alkuaineet eli fluori, kloori, bromi, jodi ja astatiini. Jaksollisessa järjestelmässä ne ovat toiseksi oikeanpuolimmaisessa sarakkeessa, ja niiden oikealla puolella ovat vain jalokaasut. Kromofori
Halokromaattisuus tarkoittaa sitä, että aine vaihtaa väriä happamuuden muutoksen seurauksena. Tämä on pH-indikaattoreille tyypillinen ominaisuus. Niiden molekyylirakenne muuttuu kun ympäristön pH muuttuu määrätysti. Tämä rakennemuutos vaikuttaa kromoforina toimivaan pH-indikaattorimolekyylin. Esimerkiksi fenoliftaleiini on pH-indikaattori, jonka rakenne muuttuu pH:n muuttuessa seuraavan taulukon mukaisesti: Mahalaukku
Mahanesteen pepsiini on proteolyyttinen entsyymi eli se pilkkoo valkuaisaineita. Maharauhasten erittämä pepsiinin inaktiivinen esiaste pepsinogeeni muuttuu mahalaukussa aktiiviseen muotoon suolahapon ja jo muodostuneen pepsiinientsyymin avulla. Mahanesteen happamuus myös tuhoaa ravinnon mukana mahalaukkuun kulkeutuneita bakteereita ja muita mikro-organismeja, joten mahalaukun ja ohutsuolen yläosan sisältö on melko steriiliä.
Mahanesteen eritystä säätelevät mm. aivojen autonominen, tahdosta riippumaton hermosto sekä hormonit. Hormonit vaikuttavat sekä mahanesteen muodostumiseen että mahalaukun liikkeisiin ja supistuksiin. Gastriini-hormonilla on suuri merkitys suolahapon synnyssä. Antroposeeni
Antroposeenin käsitteen kannattajat ovat esittäneet (2011), että uudelle geologiselle epookille on tarvetta, koska ihmisen toiminta on muuttanut luontoa niin monin tavoin ja osa muutoksista on geologian keinoin havaittavissa. Käsitteen vastustajat taas ovat katsoneet (2015), että uuden epookin määrittelemiseen ei ainakaan toistaiseksi ole aihetta, etenkin kun ihmisen toiminnan vaikutukset mainitaan jo osana holoseenin määritelmää. Mioseeni
Mioseenin epookki oli geologinen ajanjakso 23,0–5,33 miljoonaa vuotta sitten. Mioseeni oli nykyisen kenotsooisen maailmankauden keskimmäisen kauden, neogeenin, kahdesta jaksosta ensimmäinen. Mioseeni oli sitä edeltänyttä oligoseenia ja sitä seurannutta plioseenia lämpimämpi. Ilmasto kuivui, oligoseenikaudella ilmestyneet ruohostot laajenivat nopeasti, ja oli merkkejä alkavasta aiempaa laajemmasta aavikoitumisesta. Yhdysvaltain preerialle lienee näihin aikoihin ilmestynyt kuivuutta hyvin sietäviä C4-kasveja. Ruohostojen laajeneminen ajoi eläimiä nopeaan evoluutioon. Nisäkkäiden monimuotoisuus kehittyi huippuunsa, tavallisimmin nisäkkäät olivat sorkka- ja kavioeläimiä, jotka söivät ruohoa tai puun lehtiä. Mioseenikaudella kehittyivät muun muassa norsujen edeltäjät mastodontit. Koiraeläimet ja apinat kehittyivät voimakkaasti. Eläimistö alkoi muistuttaa nykyistä. Hekseeni
Hekseeni (CH) on kuuden hiiliatomin ja kahdentoista vetyatomin muodostama kemiallinen yhdiste, jossa on joidenkin hiiliatomien välillä oltava yksi kovalenttinen kaksoissidos. Hekseeni kuuluu hiilivetyihin ja tarkemmin luokiteltuna alkeeneihin, joita ovat myös eteeni, propeeni, buteeni, penteeni, hepteeni, okteeni, noneeni ja dekeeni. Geologian historia
Lyell esitti vuonna julkaisemassaan "Principles of Geology" -kirjassa geologian kausiksi eli epookeiksi (uudemmasta vanhempaan) holoseeni, pleistoseeni, plioseeni, mioseeni, oligoseeni ja eoseeni. Nämä kaudet erotettiin toisistaan aluksi sen perusteella, kuinka suuri osa minkäkin kauden kerrostumissa Välimerellä esiintyvistä fossiloituneista kotiloista oli nykyisen kaltaisia, kuinka suuri osa taas sukupuuttoon kuolleita lajeja. Nimitykset olivat kovin ylimalkaisia. Niitä kritisoitiin voimakkaasti eri perustein, mutta Lyellin esittämät nimet ovat edelleen käytössä, tosin melko uusien geologisten kerrosten niminä. Laajemman ajanjakson kattavat maailmankaudet: prekambrinen, paleotsooinen, mesotsooinen ja kenotsooinen kausi. Nimityksistä tuli kuitenkin sekavia sen vuoksi, että Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa käytetään kausista eri nimiä ja erilaisia ajoituksia. Aseenit
Aseenit tai polyaseenit ovat ryhmä orgaanisia yhdisteitä ja PAH-yhdisteitä, joissa bentseenirenkaat ovat kytkeytyneet toisiinsa lineaarisesti. Pisin syntetisoitu aseeni on toistaiseksi heptaseeni. Aromaattinen hiilivety
Aromaattinen hiilivety, "areeni" tai "aromaatti" on aromaattinen yhdiste ja hiilivety, jossa on tasomainen rengasrakenne, jossa π-sidosten elektronit ovat delokalisoituneet koko renkaan ylle. Näin voi käydä, kun nimellisesti joka toinen sidos on kaksoissidos, joka toinen yksinkertainen sidos (ks. aromaattinen yhdiste). Termiä käytetään usein synonyyminä bentseenirenkaan sisältäville yhdisteille, mutta muitakin on olemassa. Heksoosit
Aldoheksoosit sisältävät aldehydiryhmän. Aldoheksoosien rakenteessa on neljä asymmetristä hiiliatomia, joten eri stereoisomeereja on 16 eli 8 diastereomeeria. Aldoheksooseihin kuuluvat monosakkaridit ovat alloosi, altroosi, glukoosi, mannoosi, guloosi, idoosi, galaktoosi ja taloosi. Jokaisella näistä sokereista on - ja -konformaatiot.
Ketoheksoosit sisältävät avoketjuisena ketoneille tunnusomaisen ryhmän. Ketoheksoosien rakenteessa on vain kolme asymmetristä hiiliatomia, jolloin stereoisomeereja on 8 ja diastereomeereja on 4. Ketoheksooseihin kuuluvat fruktoosi, psikoosi, sorboosi ja tagatoosi.Jokaisella näistä monosakkarideista on - ja -konformaatiot.
Heksoosit eivät esiinny liuoksissa yleensä avoketjuisena vaan rengasrakenteisena hemiasetaalina tai -ketaalina. Aldoheksoosit muodostavat tyypillisimmin kuusiatomisen renkaan sisältävän pyranoosin, mutta voivat muodostaa myös viisiatomisen renkaan sisältävän furanoosin. Ketoheksoosit muodostavat yleensä furanoosin. Holoseeni
Viime vuosikymmeninä maapallon alailmakehä ja merien keskilämpötila on noussut ja nousun arvioidaan jatkuvan. Kvartäärikausi
Kvartäärikausi on nykyinen geologisen ajanlaskun kausi ja viimeinen kolmesta kenotsooisen maailmankauden kausista. Kvartäärikauden alku ja neogeenikauden loppu määritellään maapallon ilmaston muuttumisena pysyvästä hyvin hitaasta kylmenemisestä hyvin epävakaaseen kauteen, jolloin ilmaston lämpenemiset ja kylmenemiset vuorottelivat. Vuoden 2013 arvioiden mukaan kvartäärikausi alkoi noin 2,588 miljoonaa vuotta sitten ja se jaetaan yleensä kahteen kauteen, varhaisempaan pleistoseeniin ja myöhäisempään holoseeniin. Holoseenin ajanlasku
Vuosi 0 holoseenin ajanlaskussa merkitsee jääkauden muodollista loppumisvuotta, ja ihmisen interglasiaalisen historian alkua. Se yhdistää suurta määrää muutoksia ja tapahtumia: Neogeenikausi
Neogeenikausi on kenotsooisen maailmankauden keskimmäinen jakso 23,03–2,588 miljoonaa vuotta sitten. Sitä edelsi paleogeeni, ja sen jälkeen alkoi nykyinen kvartäärikausi. Neogeeni jaetaan plioseeni- ja mioseeniepookkeihin, jotka voidaan jakaa vielä pienempiin vaiheisiin. Avaruusrakenne
Hiilen hybridisaation erikoistapaus on bentseeni. Saksalainen kemisti August Kekulé esitti vuonna 1866 bentseenimolekyylin olevan kuusihiilinen rengas, jossa hiiliatomit ovat sitoutuneet toisiinsa vuorottelevilla yksinkertaisilla ja kaksoissidoksilla. Kekulé esitti bentseenimolekyyleissä kaksoissidosten ja yksinkertaisten sidosten paikkojen vaihtelevan, minkä johdosta bentseenin rakennekaava voidaan kirjoittaa kahdella eri tavalla. Kekulén väitetään keksineen bentseenin rengasrakenteen unessaan, jossa hiiliketju muuttui käärmeeksi, joka puri omaa häntäänsä. Metateesi
Alkeenien metateesi on katalyyttinen reaktio, jossa alkeenien puolet vaihtavat paikkaa. Alkeenien metateesi tapahtuu siten, että katalyytti (esimerkiksi Grubbsin katalyytti) asettuu hiilihiili-kaksoissidoksen väliin "halkaisten" sen. Haljennut kakoissidos muodostaa uusia tuotteita samalla tavoin halkaistujen kaksoissidosten kanssa. esimerkiksi 2-buteeni + 3-hekseeni ←→ 2-penteeni. 
alkeenien metateesi on tasapainoreaktio. Jalokaasut
Jalokaasut ovat alkuaineita, joilla on uloimmalla elektronikuorellaan täysi oktetti, pois lukien helium, jonka ainoalle elektronikuorelle sopii vain kaksi elektronia. Elektronirakenteensa vuoksi ne eivät osallistu helposti kemiallisiin reaktioihin, ja ovat hajuttomia, palamattomia, mauttomia inerttejä kaasuja. Jaksollisessa järjestelmässä jalokaasut muodostavat ryhmän 18 (pääryhmä VIII), ja ne ovat taulukon äärimmäisessä oikeanpuoleisessa sarakkeessa. Jalokaasut ovat helium, neon, argon, krypton, ksenon, radon sekä keinotekoinen oganesson. Noneeni
Noneeni eli 1-noneeni eli nonyleeni (CH) on hiilivetyihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Noneenimolekyylissä on 9 atomia hiiltä, 18 atomia vetyä sekä yksi kaksoissidos. Se on kahdeksanneksi yksinkertaisin alkeeni (yksinkertaisin on eteeni). Organohalogeenit
Organohalogeeni on halogeeniatomin sisältävä orgaaninen yhdiste, jossa ainakin yksi halogeeni (fluori [F], kloori [Cl], bromi [Br], tai jodi [I]) on sitoutunut hiileen. Eoseeni
Eoseeni oli geologinen ajanjakso 56–33,9 miljoonaa vuotta sitten. Ajanjakso on kenotsooisen maailmankauden aloittaneen paleogeenikauden toinen ja keskimmäinen epookki. Sitä edelsi paleoseeni ja seurasi oligoseeni. Tänä aikana ilmestyivät ensimmäiset nykyaikaiset nisäkkäät. Ajalle oli ominaista lämmin ja kostea ilmasto sekä nisäkkäiden huima lajiutuminen. Muun muassa varhaiset kädelliset kehittyivät eoseenilla. Ilmasto viileni kauden loppua kohti. Antroposeeni
Antroposeeni on vakiintumaton, joittenkin tieteilijöitten ehdottama meneillään oleva geologinen epookki. Yleisluontoisen määritelmän mukaan antroposeeni on holoseenin jälkeinen epookki ja se alkoi teollistumisen myötä 1800- tai 1900-luvulla. Antroposeenin aikana niin sanottu kuudes joukkosukupuutto on kiihtynyt voimakkaasti. Ilmastonmuutos
Kasvihuoneilmiö on merkittävä maapallon lämpötilaa säätelevä tekijä. Kasvihuoneilmiötä voimistavista kasvihuonekaasuista hiilidioksidin määrän ilmakehässä arvioidaan tällä hetkellä olevan korkein kolmeen miljoonaan vuoteen. Paleoklimatologeja kiinnostaakin nyt tutkia plioseenikaudella eli kauan ennen ihmislajin ilmaantumista maapallolle vallinnutta ajanjaksoa, koska hiilidioksidipitoisuuden kasvuun liittyvän ilmaston lämpenemisen arvioidaan muuttavan Maapalloa silloin vallinneita oloja muistuttavaan suuntaan. Haloilmiö
Halojen värit vaihtelevat olosuhteiden mukaan värittömän valkoisesta koko spektrin värikirjoon eli violetin sävyistä vihreään, keltaiseen ja punaiseen. Eri värit johtuvat, siitä miten haloja aiheuttavat kiteet taittavat valonsäteitä. Säde, joka on samalla monen valon eri aallonpituuden kimppu, kulkee taittuen kiteen läpi, jolloin säde hajoaa spektrin eri väreihin. Valon heijastuessa jakautuneisiin väreihin hajoamista ei kuitenkaan tapahdu. Näin ollen värikkäästä halosta voi havaitsija päätellä valon kulkeneen jääkiteen lävitse. Pohjois-Amerikan arkaaisen kulttuurin alueet
Kalifornian ympäristö oli ja on monipuolinen ja vaihteleva vuoristometsistä aroihin ja aavikoihin. Se mahdollisti ehkä vuoteen 500 jaa. mennessä noin 500 heimon synnyn alueelle. Kalifornian rikas kasvisto ja eläimistö mahdollistivat suuren väestön elämisen suhteellisen pienellä alueella. 
Varhaisella holoseenilla Santa Barbaran kanavan ympäristössä ns California Bigth-alueella oli enemmän merieläinten pyyntiä kuin metsästystä. Ihmiset elivät luututkimusten mukaan myöhäpaleoseenilla ja varhaisholoseenilla terveellisemmin kuin myöhemmin, ja liikkuvaa melko väkivallatonta elämää. Kun varhaisholoseeni n. 8900 - 5500 kalenterivuotta eaa. lähestyi loppuaan, asutus alkoi asettua paikoilleen. Ehkä n. 7500 eaa. keskisessä ja eteläisessä Kaliforniassa oli kasvien keruuta ja jauhinkiviäSherrat 1980, s. 356, niin kuin Suuressa altaassa ja Oregonissa. Keskiholoseenilla n. 5400-1850 kalenterivuotta eaa. näkyy haudoissa eroja hautavarustuksissa, vaikka yhteisöt näyttävätkin olleen melko tasa-arvoisia. Asuinpaikat olivat yhä yleensä pieniä ja niissä asuttiin melko lyhyen aikaa. Silti suurempia luultavasti puolipysyviä asuinpaikkoja oli liittyen keräilyyn. Kuoppataloja tehtiin 3100-2100 eaa. luultavasti valaanluilla peitettyinä, samoihin aikoihin kuin Kolumbian ylätasangoillakin. Noin 4700 eaa. ilmestyivät kiviset huhmaret. Holoseeni
Jäätiköissä näkyy mm. 1500 ja 2500 vuoden jaksoja. Meren suolaisuudessa näkyy 2600 vuoden jakso. Paleoseeni
Liitukauden ja paleogeenikauden rajalla on harvinaista maa-alkuainetta iridiumia sisältävä kerrostuma, KT-raja, jonka arvellaan syntyneen suuren asteroidin törmäyksessä, joka ehkä aiheutti dinosaurusten tuhon. Toksafeeni
Toksafeeni eli kamfekloori on seos kloorattuja bisyklisiä hiilivetyjä. Ainetta on käytetty aikaisemmin, erityisesti Yhdysvalloissa ja Kanadassa 1960- ja 1970-luvuilla, hyönteismyrkkynä. Yhdiste on kielletty Suomessa vuonna 1969 ja maailmanlaajuisesti Tukholman sopimuksella 2001. Monosakkaridi
Monosakkaridit voivat olla joko avoketjuisia tai renkaita, mutta elimistössä monosakkaridien vallitsevana muotona on rengasmainen rakenne. Rengasmaisessa rakenteessa anomeerihiileksi kutsutaan hiiltä, joka on lähimpänä karbonyyliryhmää muodostavaa hiiltä. Tästä samaisesta karbonyyliryhmää muodostavasta hiilestä aloitetaan monosakkaridin hiilten numerointi. Hiiliketjun pituus monosakkaridissa voi olla kolme tai suurempi. Tärkeimpiä elimistössä esiintyviä monosakkarideja ovat kuitenkin heksoosit, joissa on kuuden hiiliatomin ketju. Aldoheksooseiksi kutsutaan heksooseja, joissa anomeerihiili on ensimmäinen hiili. Ketoheksooseja ovat puolestaan sellaiset heksoosit, joissa anomeerihiili on toinen hiili. Monosakkaridi on beetamuoto anomeerihiileen liittyvän OH-ryhmän ollessa samalla puolella CHOH-ryhmän kanssa. Jos taas CHOH-ryhmä on eri puolella kuin anomeerihiileen liittynyt OH-ryhmä, kyseessä on alfamuoto. Lisäksi rengasrakenteinen monosakkaridi voi olla joko D- tai L-muoto. Kaikki elimistössä esiintyvät monosakkaridit ovat D-sokereita. Wannseen konferenssi
Wannseen konferenssi oli kansallissosialistivirkamiesten kokous, jossa Saksan virastoille tiedotettiin ”juutalaiskysymyksen lopullisesta ratkaisusta”. Päätös siitä oli syntynyt jo aikaisemmin, ja Wannseen kokous oli tiedotustilaisuus, joka osoitti sen, että kansanmurhasta oli tullut osa valtakunnan virallisesti harjoittamaa politiikkaa. Kokous järjestettiin 20. tammikuuta 1942 Wannseejärven rannalla sijaitsevassa huvilassa Berliinin lounaisella esikaupunkialueella. Lopullinen ratkaisu johti holokaustiin, juutalaisten kansanmurhaan. Heroiini
Heroiini eli diasetyylimorfiini (myös diamorfiini) on oopiumiunikosta saatavasta morfiinista tai kodeiinista edelleen jalostettu voimakas puolisynteettinen opioidi, joka lievittää kivuntunnetta tehokkaasti jo pienellä annostuksella. Heroiinia käytetään siksi voimakkaana kipulääkkeenä, mutta joissain maissa käytetään sen sijaan morfiinia tai muita voimakkaita opioideja. Heroiini on morfiinin 3,6-diasetyyliesteri, joka metabolisoituu elimistössä morfiiniksi. Valkoinen kiteinen muoto, joka yleensä mielletään ”puhtaaksi heroiiniksi” on yleensä hydrokloridisuola: diasetyylimorfiinihydrokloridi (CHNO.HCl). Heroiini on lähes kaikissa maissa luokiteltu huumausaineeksi. Se on kaksi kertaa morfiinia voimakkaampaa, mutta huumausainekäytössä heroiini ei ole välttämättä puhtaassa muodossaan. Plioseeni
Pohjois-Atlantilla lähellä ajelehti jäätä noin 2,7–2,4 miljoonaa vuotta sitten, napaseuduilla oli merkittävästi kylmempää kuin holoseenilla. Mutta vielä 2,7–2,4 miljoonaa vuotta sitten ajoittaiset jäätiköt olivat melko pieniä. Viime jääkauden loppuvaihe
Euroopan kasvillisuus muuttui holoseenin alussa laajoilla alueilla muutaman tuhannen vuoden aikana. Esimerkiksi Suomessa oli vielä dryaskaudella mannerjäätikön edessä marunapitoinen kasvillisuus, joka kasvoi kalkkipitoisessa maassa. Mutta preboreaalikaudella kanerva ja suolaheinä olivat yhteen aikaan yleisiä ennen metsän saapumista. Nuo kasvilajit olivat kalkinkarttajia, mikä viittaa siihen, että jääkauden jälkeisessä lämpenevässä ilmastossa tapahtui maaperämuutoksia mm. maaperän ravinneköyhtymistä ja happamoitumista. Se tuhosi elinympäristön monilta kasveilta ja ehkä edesauttoi osaltaan suurten eläinten häviämistä. Holoseeni
Holoseenikaudelle on ominaista nykyihmisen kulttuurin nopea kehitys metsästäjä-keräilyvaiheesta maatalouden harjoittamiseen ja lopulta kaupunkien ja kirjoitettua kieltä käyttävän sivilisaation syntymiseen noin 5 000 vuotta sitten. Kaudella on alkanut eläin- ja kasvilajien suuri joukkotuhoaalto, joka johtuu pitkälti ihmisen ympäristöä muuttavasta toiminnasta (muun muassa ilmastonmuutos, vieraslajit ja biotooppien pirstoutuminen). Joidenkin tutkijoiden mielestä maapallolla on siirrytty kokonaan uuteen, antroposeenin geologiseen kauteen. Termillä halutaan korostaa sitä, kuinka ihminen on nykyään maa-planeetan vaikuttavin voima. Tämän johdosta ihmisen toiminnalta koskematonta luontoa ei voida löytää enää mistään. Bentseeni
Bentseeni (CH, "bentsoli", "sykloheksatrieeni") on kirkas ja helposti syttyvä neste, joka liukenee veteen (1,8 g/l 25 °C) ja sillä on miellyttävä ja makeahko tuoksu. Bentseenin leimahduspiste on −11 °C ja itsesyttymislämpötila 498 °C. Bentseeni on aromaattinen hiilivety ja tunnettu karsinogeeni. Sitä esiintyy maaöljyssä ja edelleen bensiinissä, mutta niin vähän, että sitä myös syntetisoidaan paljon. Sellaisenaan sitä käytetään liuottimena. Siitä valmistetaan mitä erilaisimpia aromaattisia yhdisteitä: mm. lääkkeitä, muoveja, värejä, räjähteitä, pesuaineita, synteettistä kumia ja kangasta. Bentseeniä käytetään valmistettaessa esimerkiksi etyylibentseenia, kumeenia, sykloheksaania, nitrobentseenia ja klooribentseeneja. Bentseeni on myrkyllistä ja aiheuttaa syöpää, tavallisimmin leukemiaa. Kalsedoni
Kalsedonilla tarkoitetaan kaikkia piilokiteisiä kvartseja, mutta myös erityisesti kalsedonin sinertävää muunnosta. Kalsedoni koostuu mikroskooppisen pienistä kvartsikiteistä ja on aina huokoinen ja näin ollen mahdollinen värjätä. Se esiintyy sintterimäisinä kuorina ja ontelotäytteenä ja on sameasti läpikuultavaa, lasikiiltoista ja kerroksellista. Kalsedoniesiintymiä on ympäri maailmaa. Holoseeni
Jaksollisuudesta ei olla yhtä mieltä. Joidenkin mielestä kyse on valejaksoista, kohinatyyppisestä vaihtelusta tai stokastisesta resonanssista, joka on kohinan ja jaksollisuuden välimuoto. Halogeeni
Halogeenit esiintyvät alkuainemuodossaan kaksiatomisina molekyyleinä, mutta luonnossa ne esiintyvät hapettuneena tai pelkistyneenä. Fluori ja kloori ovat huoneenlämmössä kaasuja, bromi neste ja jodi ja astatiini kiinteitä. Muutoinkin halogeenien ominaisuudet muuttuvat jaksollisesti siirryttäessä pienemmistä halogeeneista suurempiin: Atomien Van der Waalsin säde kasvaa, samoin alkuainemolekyylien sidospituus kasvaa ja ionisaatioenergia pienenee. Paleoseeni
Paleoseenin alussa oli luultavasti lyhyehkö kylmä kausi, jonka aiheutti liitukauden lopun asteroiditörmäyksen ilmakehään nostattama pöly. Muuten paleoseenin alku oli vain hieman nykyistä lämpimämpi. Ilmasto muuttui kuitenkin nopeasti nykyiseen verrattuna kuivemmasta kosteammaksi. Muutos oli nopeinta kauden keskivaiheilla. Holoseeni
Viimeisin jääkausi, Veiksel-jääkausi, päättyi noin 11 600 vuotta sitten rajuun ilmaston lämpenemiseen, jonka aikana lämpötila nousi huomattavasti muutaman kymmenen vuoden aikana. Holoseenikauden alussa oli vielä laajoja jäätiköitä muutaman tuhannen vuoden ajan. Holoseenin alkupuolella Suomen ilmasto oli koivua kasvava ja ominaispiirteiltään preboreaalinen. Toisin sanoen kylmä ja viileä, mutta sen lämmetessä yhä useampi puulaji alkoi kasvaa Suomen silloisella maa-alueella. Mannerjäätikkö suli lopullisesti Ruotsista noin 9 500 eaa., mutta Amerikan mantereella vasta tuhansia vuosia myöhemmin. Ilmasto lämpeni 9 000–8 000 vuotta sitten nykyistä lämpimämmäksi. Silloin vallitsi ”holoseenin lämpötilaoptimi”. Noin 8 200 vuotta sitten Itämeri muuttui lopullisesti sisämereksi ja samalla Tanskan salmet avautuivat. Näihin aikoihin tapahtui myös lämpötilojen nopea kylmeneminen. Holoseeni
Noin 2600–2400 kalenterivuotta sitten eli noin 600–400 eaa. alkaneen subatlanttisen kauden alussa ilmasto viileni nopeasti, oli sateista ja kosteaa. Noihin aikoihin Pohjois-Euroopassa asuneet ihmiset omaksuivat käyttötavaroidensa valmistuksessa raudan käytön. Etelämpänä rautaa oli opittu takomaan aiemmin: Lähi-idässä, Persiassa, Kreikassa ja Intiassa 1100-luvulla eaa. ja Länsi-Afrikassa jo noin 1200 eaa. Ihmiskunnan historian jaottelussa elettiin siis rautakautta, jolloin subatlanttisen kauden alun tienoilla noin 900–300 eaa. vallitsi niin sanottu rautakauden kylmä jakso. Noin 800 eaa. Euroopan ilmasto muuttui kosteammaksi ja viileni. Halosenniemi
Nykyisin Halosenniemi on Tuusulan kunnan omistuksessa ja avoinna yleisölle. Halosenniemen kokonaisuuteen kuuluu myös Maija ja Pekka Halosen puutarha, joka on palautettu alkuperäisen kaltaiseksi. Kallioinen niemi julistettiin vuonna 1966 luonnonsuojelualueeksi. Museon vaihtuvat näyttelyt esittelevät Pekka Halosen taidetta muun muassa yhdistäen sitä aikalaistaiteilijoiden ja myöhempien aikakausien taiteeseen. Halosenniemi on myös suosittu erilaisten pienimuotoisten konserttien ja tilaisuuksien paikkana. Talo on eräs Tuusulanjärven taiteilijayhteisön nähtävyyksistä. Maapallon kasvihuonetila ja jääkausitila
Maapallon keskilämpötila on ollut prekambrikauden jälkeen välillä 5–25 °C, kun se nyt on noin 15 °C. Elämme par'aikaa kvartäärikauden jääkausijaksoa, nyt on menossa jääkausien välinen lämmin holoseeni. Seuraavan jääkauden ennustetaan tulevan joskus 5 000–60 000 vuoden kuluttua, jos kasvihuoneilmiö ei poista tulevaa jääkautta. Jääkaudet jatkuvat ehkä kymmeniä miljoonia vuosia. Jääkausijaksojen syy on mannerten erilainen jakauma eri ajanjaksoina maapallon historiassa. Vuosimiljoonien kuluessa selvästi näkyvät mannerliikunnot vaikuttavat huomattavasti merivirtoihin. Holoseeni
Amerikan mannerjään sulaminen aiheutti jääjärven tyhjenemisen valtamereen, mistä seurasi 8 200–7 800 vuotta sitten lyhytkestoinen ja vähäinen kylmeneminen, ”8 200 vuoden takainen kylmä piikki”. Lämpötila laski monilla alueilla noin 1–5,5 astetta. Maanviljely taantui Lähi-Idässä laajan kuivumisen seurauksena. Noin 7 100 vuotta sitten ilmasto kylmeni jälleen hieman. Osmoseeni
Osmoseeni eli bis(syklopentadieeni)osmium (CHOs) on metalloseeneihin kuuluva osmiumin organometalliyhdiste. Otsonikato
Nykyisen otsonikadon on osoitettu johtuvan ihmisen ilmakehään päästämistä kemiallisista yhdisteistä, joista vapautuu kloori- ja bromiatomeja stratosfääriin. Näistä yhdisteistä tärkeimmät ovat halogenoidut hiilivedyt, pääasiassa CFC-yhdisteet eli freonit ja halonit. Ensimmäisen kerran niiden otsonikerrosta tuhoava vaikutus ennustettiin 1970-luvulla. 1980-luvun alussa näytti siltä, että huoli otsonikerroksesta oli ollut aiheeton, mutta vuonna 1985 maailmaa hätkäytti uutinen, jonka mukaan otsonipitoisuudet Etelämantereen yllä olivat vähentyneet kymmenessä vuodessa jopa 40 %. Koska otsonikerros estää haitallisten UV-säteilyn aallonpituuksien (270–315 nm) pääsyä Maan pinnalle, otsonin väheneminen on aiheuttanut maailmanlaajuista huolta. Otsonikadon estämiseksi solmittiin vuonna 1987 Montrealin pöytäkirja, jolla rajoitettiin CFC-yhdisteiden ja muiden otsonikerrosta tuhoavien aineiden käyttöä. Päästörajoitusten avulla näiden aineiden pitoisuudet ilmakehässä on saatu laskuun, ja otsonikerroksen toipumisen toivotaan alkavan viimeistään 2020-luvulla. Biokemia
Hiilihydraateilla tarkoitetaan polyhydroksyylisiä aldehydejä ja ketoneja eli puhekielessä yleisimmin sokereita. Kaikissa organismeissa on hiilihydraatteja. Hiilihydraatit syntyvät fotosynteesissä eli viherkasvien muuttaessa hiilidioksidia ja vettä auringonvalon avulla glukoosiksi ja hapeksi. Useat glukoosimolekyylit yhdistyvät kemiallisesti tärkkelykseksi tai selluloosaksi. Yli 50% maapallon biomassan kuivapainosta on arvioitu olevan glukoosin polymeerejä. Ihmiset eivät useimpien nisäkkäiden tapaan pysty hyödyntämään selluloosaa ravinnossaan siihen tarvittavien pilkkojaentsyymien puutteen vuoksi. Evoluutio (elokuva)
Lopulta käy ilmi, että eräissä Head & Shoulders -shampoissa lisäaineena oleva seleeni on olioille myrkyllistä. Idea syntyi kuljettaessa alkuaineiden jaksollista järjestelmää kaksi askelta alas ja yksi oikealle olioiden perustana olevasta typestä. Päättely perustui siihen, että ihmisille, jotka ovat hiilipohjaisia, arseeni (kaksi askelta alas ja yksi oikealle hiilestä) on myrkyllinen. Holoseeni
Kylmällä kaudella 1200–300 eaa. lämpimämmän ja viileämmän raja oli Välimeren leveysasteilla , mutta 300 eaa.–300 jaa. kylmän ja lämpimän raja Euroopassa siirtyi Pohjois-Saksan leveysasteille . Metalloseenit
Metalloseenit ovat organometalliyhdisteitä, joissa metallikationi on koordinoitunut kahden syklopentadienyyliligandin π-orbitaalien elektroneihin. IUPAC:n määritelmän mukaan termi metalloseeni on varattu yksinomaan yhdisteille, joissa metalliatomi on koordinoitunut kahden vastakkaisen syklopentadienyyliligandin väliin. Termiä käytetään usein myös muista analogisista johdannaisista. Monilla metalloseeneilla on käyttöä muun muassa polymeeriteollisuudessa katalyytteinä. Epipaleoliittinen kausi
Kausi on osittain sama kuin mesoliittinen kausi ja päättyy holoseenikauden alkuun eli jääkauden päättymiseen. Tätä kausinimeä käytetään mesoliittisen kauden sijasta nimenomaan kulttuureissa, joissa jääkauden aikaisella jäätiköitymisellä ei ollut merkittävää vaikutusta. Epipaleoliittistä kulttuuria on esiintynyt muun muassa Lähi-idässä, Anatoliassa, ja Kyproksella. Mesolóngin–Aitolikón laguunit
Laguunialue muodostui holoseenikaudella. Alue koostuu suolaisen ja makeamman veden laguuneista, suoalueista, ruovikoista ja hiekkadyynirannoista. Laguunien vesi on suolaisempaa kesäaikaan veden haihtumisen seurauksena, ja ne saavat makeaa vettä erityisesti talviaikaan. Osa makeasta vedestä tulee Achelóos- ja Évinos-joista. Laguunit ovat merkittävää lintualuetta. Ne ovat myös merkittäviä alueen kalastuselinkeinolle. Holoseeni
Preboreaalikaudella Maan jäätiköt olivat yhä suuria, ja ilmasto oli vielä kauden alussa hyvin viileä. Jää alkoi vetäytyä Suomessa aivan kauden alussa Salpausseliltä. Kun suunnilleen samaan aikaan mannerjäätikkö poistui Ruotsissa Närken tienoilta, nykyisen Itämeren paikalla ollut kylmä Baltian jääjärvi tyhjeni osittain Atlanttiin ja muuttui Yoldiamereksi. Preboreaalikaudelle oli ominaista koivun levittäytyminen aiemmin pujoa ja marunaa kasvaneelle tundralle, sekä mannerjään nopea sulaminen. Oli kuivaa ja viileätä. Kauden edetessä esim. pajupensaat yleistyivät, sitten vaivaiskoivut ja lopulta pitkät koivut. Koivun lisäksi muita varhaisia puita olivat muun muassa kataja, pihlaja ja haapa. Haloperidoli
Haloperidoli kuuluu butyrofenoneihin. Se on klassinen neurolepti, muun muassa skitsofrenian hoitoon käytetty lääke. Haloperidoli on myynnissä Suomessa nimellä "Serenase" ja ulkomailla esimerkiksi nimellä "Haldol" sekä "Haloperin". Sitä käytetään muun muassa seuraavien tilojen hoidossa: Kaloresenssi
Kaloresenssi on nimitys tapahtumalle, jossa näkymätön energiasäde läpäisee aineen ja muuttuu näkyväksi energiasäteeksi. Esimerkiksi eräät palavat kaasut vapauttavat paljon lämpösäteilyä ja hyvin vähän näkyvää valoa palaessaan, ja kun metallikappale altistetaan tälle lämpösäteilylle, se alkaa hehkua punaisena — tällöin metalli absorboi näkymätöntä energiaa ja säteilee näkyvää. Kaloresenssissa infrasäteet läpäisevät aineen, kun taas fluoresenssissa ovat kyseessä ultrasäteet. Disyaani
Disyaani on erittäin myrkyllinen kaasu, joka muistuttaa kemiallisesti alkuaineiden jaksollisen järjestelmän 17. ryhmän halogeeneja ja sitä voidaankin pitää yhtenä niin kutsutuista pseudohalogeeneista. Disyaanikaasua muodostuu, kun jalojen metallien syanidit hajaantuvat niitä kuumennettaessa, esimerkiksi: Bentseeni
Bentseenissä on kuuden hiiliatomin muodostama planaari rengas, jossa Friedrich Kekulén vuonna 1865 esittämän mallin mukaan puolet sidoksista on kaksoissidoksia ja puolet yksinkertaisia sidoksia. Bentseeni on kuitenkin aivan liian vakaa ollakseen näin monityydyttymätön. Selitys on siinä, että kaksoissidoksissa (p-orbitaaleilla) olevat elektronit ovat jakautuneet tasaisesti sidosten kesken, eli ns. delokalisoituneet, aivan kuten metallisidoksessa. Hiilirenkaan ylä-, ja alapuolella on siis renkaanmuotoinen elektronipilvi. (Ks. kuva: siniset tipat ovat p-orbitaaleja, jotka delokalisoituvat renkaiksi.)
Delokalisaation takia bentseenirengasta on vaikea rikkoa, sillä molekyylin hajottamiseen ei riitä pelkästään yhden kaksoissidoksen purkaminen. Bentseenirenkaan hajottamiseksi rakennetta ylläpitävä delokalisoitunut rengas pitäisi saada purettua kerralla kokonaan. Bentseenin reaktiot ovatkin etupäässä substituutio­reaktioita, joissa sen ulko­kehällä olevat vety­atomit korvautuvat toisilla atomeilla tai atomi­ryhmillä. Nämä substituutiot ovat elektrofiilisiä aromaattisia substituutioita tai nukleofiilisiä aromaattisia substituutioita. Ferroseeni
Syklopentadienyyli on viisihiilinen rengas, joka on syklopentadieenistä johdettu anioni ja jossa on muodollisesti kaksi kaksoissidosta. Se on kuitenkin aromaattinen yhdiste, ts. kaksoissidos-, eli π-elektronit jaetaan koko renkaan yli yhdelle yhteiselle orbitaalille. Metalloseeneissa koko syklopentadienyylirenkaan aromaattinen orbitaali sitoutuu metalli-ioniin. Metalli-ioniin sitoutuu siis viisi atomia, jolloin yhdistettä kutsutaan η-yhdisteeksi (η lausutaan "pentahapto"). Holoseeni
Yleisen, ensin lämpötilaoptimiin nousseen, sitten viilenneen ja nykyisin käynnissä olevan lämpenemisen lisäksi holoseenin lämpötila on vaihdellut aaltoillen. Viime jääkauden loppuvaihe
Jääkauden loppuvaihe alkoi jääkauden kylmimmän vaiheen päätyttyä noin 21000-17000 vuotta sitten, tai toisen laskutavan mukaan kun ilmasto lämpeni äkisti Meiendorf-kauden alussa noin 14700 kalenterivuotta sitten. Tämän jälkeen lämpötila vaihteli rajusti. Noin 11600 vuotta sitten lämpeni, ja alkoi holoseenikausi. Sen aloittaneen preboreaalikauden alussa lämpötila värähteli rajusti. Gliasolu
Gliasolut (gliosyytit, ) eli hermotukisolut ovat hermotukikudoksen ("neuroglia") muodostavia soluja, ja niitä on hermokudoksessa paljon enemmän kuin hermosoluja eli neuroneja. Nimitys ”gliasolu” juontuu kreikan sanasta "glia" ’liima’, koska 1800-luvulla oletettiin, että gliasolujen tehtävä olisi jotenkin pitää hermokudos koossa. Tällaista tehtävää niillä ei kuitenkaan ole osoitettu olevan. Niiden katsotaan silti antavan hermosoluille mekaanista tukea. Sigmafaktori
Sigmafaktori on prokaryoottien DNA:n transkriptioon liittyvä tekijä. Sigmafaktoreita on monta erilaista, ja niistä jokainen kasvattaa RNA polymeraasin spesifisyyttä tietyn geenin promoottorille, kun faktori on sitoutunut RNA polymeraasi -entsyymiin. Entsyymistä käytetään tällöin yleisnimitystä holoentsyymi. Kun formula_1-faktoria ei ole kiinnittynyt RNA polymeraasiin, se voi sitoutua mihin tahansa DNA-templaatilla. formula_1-faktorilla se kiinnittyy erityisesti faktorin saneleman geenin promootteriin ja transkriptio alkaa. Adenosyylihomokysteinaasi
Adenosyylihomokysteinaasin katalysoima reaktio on tasapainoreaktio ja tasapaino on S-adenosyylihomokysteiinin puolella. Elimistössä hydrolyysituotteiden adenosiinin ja homokysteiinin aineenvaihdunta muiksi tuotteiksi on kuitenkin hyvin nopeaa, joten tasapaino siirtyy hydrolyysin puolelle. Entsyymiin sitoutunut NAD-molekyyli hapettaa substraatin hydroksyyliryhmän karbonyyliryhmäksi. Tämän jälkeen tapahtuu protonin irrotus ja homokysteiini irtoaa. Tämän jälkeen tapahtuu konjugaattiadditio eli Michael-additio ja muodostuu 3-ketoadenosiinin, jonka hapetuksen yhteydessä muodostunut NADH pelkistää adenosiiniksi. Hiilivedyt
Isomeerit voivat kuulua eri yhdistetyyppeihin: syklopropaani on alkaani, mutta sen isomeeri propeeni on alkeeni. Isomeerit voivat poiketa toisistaan myös pelkästään avaruudellisesti. Esimerkiksi sykloheksaanilla on viisi eri avaruudellista muotoa, joita sanotaan konformaatioiksi. Monilla alkeeneilla voi olla kaksi eri avaruudellista isomeeriä, cis- ja trans-muodot. Pleistoseeni
Amerikassa eli vielä pleistoseenillakin monen metrin pituisia jättiläislaiskiaisia. Biisoni saapui Amerikkaan Riss-jääkaudella. Pleistoseenikauden lopussa ja holoseenin alussa hävisi monia jättimäisiä eläimiä ihmisen metsästystoiminnan ja ilmastonmuutoksen ja ehkä tautien takia. Ihmisten uskotaan metsästäneen megafaunasta muun muassa mammutit, joiden poikasia sapelihammaskissat söivät. Amerikassa hävisivät mastodontit, jättiläislaiskiaiset ja jättiläisvyötiäiset (glyptodontit "Glyptodon"). Erityisen paha joukkosukupuutto tapahtui Pohjois-Amerikassa, jossa kamelit ja hevoset hävisivät. Nukleaatio
Luonnossa esimerkiksi sadepisarat syntyvät lähes aina valmiiden ytimien ympärille, mitä kutsutaan heterogeeniseksi nukleaatioksi. Heterogeenisella nukleaatiolla tarkoitetaan siis ilmiötä, jossa pisara muodostuu jonkin vieraan hiukkasen, ionin tai seinämän pinnalle. Heterogeeninen nukleaatio tapahtuu helpommin kuin homogeeninen. Tämä aiheutuu siitä, että hydrofiilisillä aineilla nesteen ja kiinteän aineen välisen rajapinnan pintajännitys on tuntuvasti pienempi kuin neste–ilma-rajapinnan. Tällöin klusterilla, jonka ulkopinnasta osa on neste–kiinteä-rajapintaa, on pienempi Gibbsin energia kuin vastaavankokoisella, kokonaan ilmassa olevalla klusterilla. Pienempi Gibbsin energia puolestaan merkitsee sitä, että klusteri saavuttaa kriittisen koon selvästi helpommin. Fullereeni
Fullereeni eli pallohiili on fysiikassa yksi hiilen allotroopeista, jossa atomit ovat asettuneet suljetun pallopinnan muotoon. Tavallisin fullereeni koostuu yleensä 60 hiiliatomista, jotka muodostavat 20 kuusikulmaista ja 12 viisikulmaista tahkoa siten, että ne yhdessä muodostavat typistetyn ikosaedrin muotoisen rakenteen. Fullereenin löytö 1985 toi sen löytäjille Robert Curlille, Richard Smalleylle ja Harold Krotolle vuonna 1996 Nobelin kemian palkinnon. Myös 20:stä, 32:sta, 44:stä, 70:stä ja jopa 540:stä ja 960:stä hiiliatomista muodostuneita fulleriinirakenteita on löydetty. Pienin fullereenirakenne C on muodoltaan dodekaedri, mutta hyvin epävakaa. Pleistoseenin ja holoseenin raja
Saman suuntaisia ajoituksia antavat myös muita järvistä tehdyt tutkimukset. Gerzenseessä nopein lämpeneminen tapahtui 11526-11501 vuotta sitten. Holokausti
Sana holokausti "ὁλόκαυστον" (nykykreikassa "όλοκαύτωμα") on raamatullinen polttouhria merkitsevä sana. Kreikankielinen sana merkitsee jumalalle osoitettua uhria, joka on kokonaan ("όλος", "holos") poltettu ("καύστων", "καύσων", "kaustos"). 1800-luvulta alkaen sanaa on pääasiassa käytetty tarkoittamaan suuronnettomuuksia, mutta 1970-luvulla sana vakiintui englannissa tarkoittamaan nimenomaan natsien suorittamaa kansanmurhaa. Suomen kieleen se vakiintui vasta 1990-luvulla. Rotenoni
Rotenoni (CHO) on isoflavonoideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään hyönteismyrkkynä ja piskisidinä eli kaloja hävittävänä yhdisteenä. Halogeeni
Vapaana alkuaineena esiintyessään halogeenit ovat myrkyllisiä, mutta ioneina fluori, kloori ja jodi ovat ihmiselle välttämättömiä. Kloridi-ioneja tarvitaan solunesteissä positiivisten natrium- ja kaliumionien vastapainoksi. Fluoridi-ionia löytyy hammaskiilteestä, ja jodia tarvitaan kilpirauhasten tyroksiini-nimiseen hormoniin. Kaoliini
Kaoliini (HAlSiO HO tai AlSiO(OH)) on vaalea tai harmahtava alumiinisilikaattien heikosti kovettunut seos, joka on muodostunut pääasiassa kaoliiniryhmän mineraaleista ja sisältää etenkin kaoliniitti-nimistä savimineraalia ym. hienosuomuisia mineraaleja. Kaoliinia syntyy maasälpäpitoisten kivilajien rapautumisessa tai hydrotermisessa muuttumisessa. Kaoliini on myös yleisnimitys, jolla suomen kielessä tarkoitetaan usein sekä mineraalia kaoliniitti että maalajia kaoliinisavi. Kaoliinin CAS-numero on 1332-58-7. Kaoliini on läpinäkyvä tai läpikuultava ja
siinä voi olla helmiäiskiilto. Heteroosi
Heteroosi ("risteytyselinvoima") on heterotsygoottisilla yksilöllä toisinaan ilmenevä parempi elinvoimaisuus. Se johtuu yksilön suotuisasta geeniyhdistelmästä. Monet yksilön kannalta edulliset alleelit dominoivat tällöin haitallisempia, resessiivisiksi jääviä alleeleja ja haitalliset ominaisuudet peittyvät (positiivinen epistasia). Atlanttinen lämpökausi
Eteläisellä pallonpuoliskolla holoseeni näyttää olleen lämpimin 8 000–10 500 vuotta sitten, juuri jääkauden päättymisen jälkeen. Alkeenit
Alkeenit nimetään samaan tapaan kuin alkaanitkin korvaamalla "aani"-pääte "eeni"-päätteellä. Yhdistettä nimettäessä etsitään pisin kaksoissidoksen sisältävä hiiliketju, joka edelleen numeroidaan siitä päästä, josta kaksoissidos saa pienimmän mahdollisen luvun. Jos yhdisteessä on kuitenkin hydroksyyliryhmä (-OH), numeroidaan alkeeni niin, että hydroksyyli saa pienimmän luvun. Tällöin yhdisteen perheestä käy ilmi molemmat funktionaaliset ryhmät (esimerkki: 3-pente-2-oli). Mikäli hydroksyyliryhmättömän alkeenin kaksoissidos saa saman luvun kummastakin päästä, numeroidaan yhdiste niin, että yhdisteen substituentti (muu kuin hydroksyyli) saa pienimmän mahdollisen luvun. Substituentit listataan paikkanumeron kanssa aakkosjärjestyksessä yhdisteen eteen. Kaksoissidoksen paikan ilmaiseva luku kirjoitetaan puolestaan yhdisteen ”perheen” eteen (esimerkiksi 2-buteeni). Mikäli kaksoissidoksia on useampia, niiden luvut erotetaan pilkulla, ja yhdisteen nimen pääte on "dieeni", "trieeni" jne. kaksoissidosten lukumäärän mukaan. Paleoseenin-eoseenin lämpöhuippu
Metaani on 23 kertaa tehokkaampi kasvihuonekaasu kuin hiilidioksidi. Metaani hapettuu n 12 vuodessa hiilidioksidiksi. Seleeni
Seleenin ketjurakenteinen allotrooppi on metallinen ja sitä kutsutaan myös "harmaaksi seleeniksi". Kuumennettaessa kaikki muut muodot muuttuvat metalliseksi harmaaksi seleeniksi. Seleenin harmaa metallinen muoto johtaa sähköä paremmin valoisassa kuin pimeässä. Seleeniä voidaan siis käyttää valonhavainnointidiodeissa, esimerkiksi kopiokoneissa sekä aurinko- ja valokennoissa.Seleeni on ihmiselle ja eläimille välttämätön hivenaine, mutta tarvittavat määrät ovat erittäin pieniä. Polyeenit
Polyeenit ovat sienilääkkeitä tai sieniin vaikuttavia mm. aktinomykeettien tuottamia antibiootteja. Ne ovat suurehkoja hiilivetyketjujen muodostamia rengasrakenteita, jotka sitoutuvat ergosteroliin sienisolun seimämässä ja aiheuttavat läpäisevyyden lisääntymistä. Silloin ioneja virtaa solusta ulos, erityisesti kaliumia, eikä solu pysty jatkamaan elintoimintojaan. Polyyeeneja ovat mm. amfoterisiini B, nystatiini, natamysiini ja hasimysiini. Useimpia käytetään vain paikallishoidossa. Amfoterisiini B on käytössä myös infuusiona laskimoon, mutta sekin on varsin myrkyllistä ja hoito tapahtuu tarkassa kontrollissa sairaalassa. Ksyleeni
Ksyleeni eli dimetyylibentseeni on bentseenin johdannainen hiilivety, joka sisältää aromaattisen renkaan lisäksi kaksi metyyliryhmää. Ksyleenin kemiallinen kaava on CH(CH) (bruttokaava CH). Ksyleenin moolimassa on 106,2 g/mol eikä se liukene veteen. Ksyleenillä esiintyy kolme eri isomeeriä:Ksyleeniä saadaan maaöljystä ja sitä käytetään sekä liuottimena, polttoaineena että raaka-aineena. Ksyleeni on ärsyttävä ja helposti syttyvä aine (leimahduspiste 29 - 39 °C isomeeristä riippuen). Ksyleenit ovat puhtaina yhdisteinä herkkäliikkeisiä, värittömiä nesteitä, joiden haju muistuttaa bentseeniä. Ksyleenit eivät liukene veteen, mutta liukenevat kaikissa suhteissa bentseeniin, etanoliin, eetteriin ja tetrakloorimetaaniin. Ksyleenien kauppalaadut ovat tavallisesti isomeeriseoksia, joissa meta-ksyleeni on tavallisesti vallitseva yhdiste. Ksyleenien ollessa lähtöaineina valmistettaessa muita yhdisteitä tulee niiden olla puhtaita isomeerejä. Orto-ksyleeniä voidaan käyttää mm. valmistettaessa ftaalihappoanhydridiä, meta-ksyleeniä valmistettaessa isoftaalihappoa ja para-ksyleeniä valmistettaessa tereftaalihappoa ja dimetyylitereftalaattia.