Kuka oli myöhäisromantiikan ajan merkittävin artisti?
Suomalainen musiikki
”Suomen musiikin isäksi” kutsutaan varhaisromantiikkaa edustanutta Fredrik Paciusta, jonka tunnetuin sävellys on Suomen kansallislaulu Maamme. 1800-luvun puolestavälistä aina toiseen maailmansotaan asti taidemusiikkia hallitsi myöhäisromantiikka, varsinkin kansallisromantiikka, keulahahmonaan Jean Sibelius. Suomalainen musiikki
Varhaisromantiikan ajan keskeinen vaikuttaja oli nykyisin ”Suomen musiikin isäksi” nimitetty saksalaissyntyinen Fredrik Pacius, joka toimi Helsingin yliopistossa musiikinopettajana. 1800-luvun puolestavälistä aina toiseen maailmansotaan asti keskeinen Suomen taidemusiikin tyylisuunta oli myöhäisromantiikka ja etenkin kansallisromantiikka, jonka keulahahmo oli Suomen tunnetuin säveltäjä Jean Sibelius. Kansainvälisestikin laajalti tunnetun Sibeliuksen vaikutus Suomen musiikkielämään oli mittava.
Carol Rama
Carol Rama (17. huhtikuuta 1918 Torino – 25. syyskuuta 2015 Torino, Italia) oli italialainen itseoppinut taiteilija, joka kehitti toisen maailmansodan jälkeen miesvaltaisesta, normatiivisesta modernismista erottuvan visuaalisen järjestelmän. Diego Velázquez
Velázquezin suora vaikutus oman aikansa taiteeseen oli vähäinen, mikä johtui osittain siitä, että hänen teoksiaan ei nähty paljon Espanjan hovin ulkopuolella. Pradon taidemuseon avaamisen 1819 jälkeen hänestä on tullut tunnettu, ja esimerkiksi Édouard Manet piti häntä kaikkien aikojen merkittävimpänä taiteilijana. Velázquezista ovat ottaneet vaikutteita monet muotokuvamaalarit, kuten James McNeill Whistler ja John Singer Sargent. Emil Wikström
Emil Erik Wikström (13. huhtikuuta 1864 Turku – 26. syyskuuta 1942 Helsinki) oli Suomen taiteen kultakauden merkittävimpiä kuvanveistäjiä. Wikström oli suomalaiskansallisen taiteen ja realismin kannattaja. Hänen tunnetuimpia töitään ovat muun muassa Lyhdynkantajat Helsingin rautatieasemalla, Elias Lönnrotin muistomerkki, J. V. Snellmannin muistomerkki sekä Kansallismuseon edessä istuva graniittikarhu. Élisabeth Vigée Le Brun
Marie Louise Élisabeth Vigée Le Brun (16. huhtikuuta 1755 Pariisi, Ranska – 30. maaliskuuta 1842 Pariisi, Ranska) oli merkittävä ranskalainen taidemaalari, ja häntä pidetään 1700-luvun kuuluisimpana naistaidemaalarina. Hänen tyyliään pidetään yleensä rokokoona, mutta siinä on pyrkimystä myös uusklassismin suuntaan. Vigée Le Brunia ei voida kuitenkaan pitää puhtaasti uusklassisena, sillä hän teki enimmäkseen muotokuvia eikä historiamaalauksia. Hänen palvellessaan kuningatar Marie Antoinettea hovin muotokuvamaalarina työt ovat värivalintojen ja tyylin suhteen puhdasta rokokoota. Romantiikan musiikki
Myöhäisromantiikan huipun jälkeen alkoi säveltäjien keskuudessa yleistyä mielipide, jonka mukaan musiikin kehittämisessä ei ollut enää mahdollista jatkaa eteenpäin tonaalisuudessa. Atonaalisuus, joka esiintyi jo Mahlerin myöhäisissä teoksissa, oli ekspressiivisyyden ohella uusi kiinnekohta, johon muun muassa Arnold Schönberg ja Aleksandr Skrjabin siirtyivät. Romantiikka alkoi väistyä modernismin tieltä. Venäjä
Taidemusiikki alkoi toden teolla nostaa päätään Venäjällä 1800-luvulla, jolloin musiikkielämää määritteli kiista kahden ryhmittymän välillä. Mihail Glinka ja hänen seuraajiensa muodostama viiden ryhmä korostivat venäläistä kansallistunnetta ja lisäsivät tyyliinsä kansanmusiikin ja uskonnollisen musiikin piirteitä. Toista suuntausta edustivat kansainvälisemmin, mutta silti konservatiivisemmin suuntautunut Anton Rubinstein ja hänen veljensä Nikolai. Myöhempää romantiikkaa Venäjällä edustivat esimerkiksi Modest Musorgski, Nikolai Rimski-Korsakov ja tunnetuimpana Pjotr Tšaikovski, josta tuli musiikkinsa selkeän venäläisistä piirteistä huolimatta yksi kaikkien aikojen suosituimmista säveltäjistä myös ulkomailla. Romantiikan lippua piti yllä 1900-luvun alussa vielä etenkin pianokonsertoistaan tunnettu Sergei Rahmaninov. Muita 1900-luvun maailmankuuluja ja yhä suosittuja venäläissäveltäjiä ovat Aleksandr Skrjabin, Igor Stravinsky, Sergei Prokofjev, Dmitri Šostakovitš ja Irving Berlin, joskin viimeksi mainittu vaikutti Yhdysvalloissa. Näistä etenkin ulkomaille muuttanut Stravinsky oli uudistuksellinen hahmo, joka vei taidemusiikin kehitystä eteenpäin. Neuvostoaikana säveltäjiä valvottiin tarkkaan ja musiikin tuli olla optimistista, isänmaallista ja helposti ymmärrettävää. Östen Warnerbring
Östen Warnerbring (22. marraskuuta 1934 Malmö – 18. tammikuuta 2006 Gran Canaria, Espanja) oli ruotsalainen viihdetaiteilija, iskelmälaulaja, säveltäjä ja sanoittaja. Hän teki ensilevytyksensä vuonna 1952, ja hänen tunnetuimpia kappaleitaan ovat ”Glöm ej bort det finns rosor” (alun perin Gilbert Bécaud’n ”L’importante c’est la rose”), ”Sommarvind” (”Summer Wind”) ja ”En röd blomma till en blond flicka” (”Red Roses for a Blue Lady”). Warnerbring oli yksi useimmin nähdyistä artisteista Ruotsin televisiossa 1960-luvulla. Rokokoo
Rokokookauden taidemaalarit suosivat öljyvärejä ja aiempaa enemmän myös pastellimaalausta. Tunnetuimpia tyylisuunnan edustajia olivat Antoine Watteau (1684–1721), Francois Boucher (1703–1770), Rosalba Carriera ja Jean-Honoré Fragonard (1732–1806). Henri Rousseau
Henri Julien Félix Rousseau (21. toukokuuta 1844 Laval, Mayenne – 2. syyskuuta 1910 Pariisi) oli ranskalainen itseoppinut naivistinen taiteilija. Kuuluisat avantgarde-taiteilijat, kuten Gauguin ja Picasso huomasivat hänen maalauksensa hänen taiteilijauransa viimeisessä vaiheessa, kun hän maalasi päätoimisesti. Hänet tunnetaan myös nimillä "Le Douanier" () tai "Tullimies Rousseau" päivätyönsä mukaan. Intialainen taidemusiikki
Kaikkien aikojen tärkeimpänä pohjoisintialaisena muusikko-säveltäjänä pidetään 1500-luvulla elänyttä Miyan Tansenia. Tansen vaikutti mogulihallitsija Akbarin hovissa ja oli käännynnäismuslimi, vaikka islaminuskoiset hallitsijat eivät monesti (tunnetuimpia poikkeuksia Shah Jahanin poika ja kuvainraastaja Aurangzeb) tehneetkään eroa muslimi- ja hindulaisten taiteilijoiden välillä. Tansen oli Akbarin hovin arvostetuimpia muusikoita ja on säveltänyt lukuisia raagoja, joista monet kantavat hänen nimeään ("Miyan ki Todi", "Miyan ki Malhar", jne.). Tansenin kuoleman jälkeen elämään jäi kaksi pohjoisintialaisen musiikin koulukuntaa, "Rababiya-gharana" (pojan Bilas/Vilas Khan johdolla) ja "Beenkaar-gharana" (Saraswati-tyttären johdolla). Ludwig van Beethoven
Beethoven jäi historiaan merkittävänä säveltäjänä, jonka maine kasvoi pian legendaariseksi. Hänen vaikutuksensa ulottui lähes kaikkiin häntä seuranneisiin säveltäjiin, erityisesti Schubertiin, Richard Wagneriin, Franz Lisztiin ja myöhäisromantiikankin suuriin säveltäjiin. On keskusteltu runsaasti siitä, edustiko Beethoven klassismia vai romantiikkaa. Säveltäjän elinaikana kyseisiä termejä ei ollut edes olemassa, vaan ne keksittiin jälkeenpäin määrittelemään erilaisia vanhan musiikin tyylejä. Khronoksen talo
Toinen näkökulma hankkeeseen on taiteen historiassa eri aikoina tavattava raunioiden pittoreski kuvaaminen, johon usein on liittynyt myös romantiikan perinne. Tässä yhteydessa nousevat mieleen taiteen historiasta esimerkiksi italialainen Giovanni Battista Piranesi (1720–1778) tai saksalainen Caspar David Friedrich (1774–1840). Suomessa raunioaiheita on maalannut kuvataiteilija Thomas Nyqvist ja autiotaloja valokuvannut luontovalokuvaaja Kai Fagerström. Suhteessa raunioromantiikkaan taiteilijat kertovat tunnistavansa vaaran, kun esimerkiksi Tšernobylin hylätyn ydivoimala-alueen kaltaisista paikoista on tullut matkailulukohteita. Pyrkimyksenään taiteilijat kuitenkin ilmoittavat olevan pakottaa ajattelemaan konkreettista rauniota pidemmälle: jo aita talon ympärillä vähentää esteettisyyttä ja johtaa ajatusta poliittiseen suuntaan, josta romantiikan tasolle jäävä katsoja joutuu luopumaan. Balthus
Balthus eli Balthasar Klossowski de Rola (1908–2001) oli ranskalainen taidemaalari. Hänen tyylinsä muistutti Italian renessanssiaikaa ja itämaista taidetta. Hänen työnsä ovat moralistisia ja syvämerkityksisiä. Vuonna 1991 Balthus sai japanilaisen Praemium Imperiale -palkinnon.
Balthusin molemmat vanhemmat olivat taiteilijoita. Vahvimmat vaikutteensa hän kuitenkin sai perheystävältään runoilija Rainer Maria Rilkeltä. Balthus muutti Pariisiin vuonna 1924, opiskeli maalausta omin päin, kuvasi töissään lapsia ja mukaili impressionisteja. Myöhemminkin, kypsällä kaudellaan hän kuvasi usein nuoria tyttöjä ja heidän herkkää eroottisuuttaan. Hän maalasi myös maisemia ja muotokuvia, esimerkiksi André Derainista ja Joan Mirósta. Hubert Robert
Hubert Robert (1733–1808) oli ranskalainen esiromantiikan ajan taidemaalari. Rauniomaalaus oli Robertin erikoisala. Siihen hän sai vaikutusta G. P. Panninilta oleskellessaan Italiassa 1754–1765. Koska hän maalasi erityisesti antiikin ajan raunioita, käytetään hänestä nimeä "Robert des Ruines". Rauniomaalausten lisäksi Robert esitti arkkitehtuurimaalauksia, jotka monesti kuvaavat romanttisia maisemia. Hänen maisemakuvaustensa katsotaan kolorismin osalta edeltäneen 1800-luvun ulkoilmamaalausta Robert työskenteli myös puutarhataiteilijana. Laurits Tuxen
Lauritz Regner Tuxen (9. joulukuuta 1853 Kööpenhamina - 21. marraskuuta 1927 Kööpenhamina)) oli tanskalainen taidemaalari. Hän oli toinen kahdesta merkittävästä maansa naturalismin alkuunpanijoista (toinen oli P. S. Krøyer). Hän opiskeli L. Bonnatin opetuksessa. Vuosina 1909–1916 hän oli Kööpenhaminan taideakatemian professorina. Hänen maalauksiensa aiheet liittyvät ensisijaisesti rannikkoon ja kalastajain elämään. Tuxen oli kuitenkin lisäksi yksi ajan tärkeimmistä kuninkaallisaiheisten teosten taidemaalareista. Tuxen teki vuonna 1883 kattomaalauksia Frederiksborgin linnaan. Tuxenin muistelmateos ilmestyi 1928. Romania
Monet taidemaalarit opiskelivat 1800-luvulla Länsi-Euroopassa, kuten maisemamaalauksesta ja talonpoikaiselämän kuvauksista tunnetuksi tullut Nicolae Grigorescu ja muotokuvia maalannut Theodor Aman. Yksi tunnetuimmista romanialaisista taiteilijoista on 1900-luvun alkupuolen kuvanveistäjä Constantin Brâncuși. Sosialistinen realismi oli vallalla kommunismiaikana. Nykytaidetta edustaa nuori kubisti Alexandra Nechita. Alankomaat
Alankomaiden maalaustaiteen varhaisvuosien suuria nimiä olivat Pieter Brueghel vanhempi ja Hieronymus Bosch. Kultakaudelta tunnetaan ennen kaikkea Rubens (1577–1640) ja Rembrandt (1606–1669) mutta myös Johannes Vermeer ja Frans Hals. 1800-luvulla oli vähemmän menestystä, kunnes vuosisadan loppupuolella nousi Vincent van Gogh (1853–1890). 1900-luvulla Piet Mondrian oli De stijl -liikkeen kärkinimiä. Espanjan taide
Myöhäisrenessanssin aikoihin Espanjassa vaikutti useita maalareita, joskin vahvinta Espanjassa oli manierismi ja barokki, joka jatkui pidempään kuin muualla. Espanjalaista renessanssia ja manierismia on vaikea erottaa toisistaan, ja paikallista vaihtelua oli maalauksessa paljon. Tärkeitä barokin tyylisiä maalareita olivat Sebastiano del Piombo ja Luis de Morales, jonka maalauksissa oli vahvaa uskonnollista intensiteettiä. Tärkein tämän vaiheen maalari oli El Greco, joka tunnetaan piinatun pidennetyistä hahmoistaan ja fantasioivasta sävystään. Hän yhdisti bysantin perinteitä länsimaiseen maalaukseen. Barokin maalaustaide oli runsasta. Francisco Zurbarán tunnetaan vahvasta chiaroscuron käytöstä uskonnollsissa aiheissaan ja asetelmissaan. Laajalti tunnettu ja omaperäinen Diego Velázquez oli Filip IV:n hovin johtava taiteilija. Renessanssin musiikki
1500-luvun loppupuolen merkittävimpiä madrigaalisäveltäjiä olivat italialaiset Luca Marenzio ja Carlo Gesualdo. Morenzio käytti monenlaisia musiikillisia maneereita kuvaamaan teoksiensa tekstejä. Esimerkiksi kuuluisassa madrigaalissaan "Solo e pensoso" runon alun hitaasti yksin kävelevää runoilijaa kuvaa yli oktaavin hidas kromaattinen laskeva sävelkulku. Myöhemmin sanoja "paeta" ja "karata" kuvataan imitoimalla niitä toistetuilla nopeilla sävelkuluilla. Carlo Gesualdo oli aatelinen, joka murhasi vaimonsa ja tämän rakastajan yllätettyään heidät sängystä. Gesualdo vei kromatiikan käytön huippuunsa, ja jotkin hänen teoksistaan kuulostavat ajoittain jo 1900-luvun atonaaliselta musiikilta. Rock and roll
Chuck Berry oli rock and roll -artisteista merkittävin säveltäjä, ja hänellä oli myös suuri vaikutus siihen, että kitarasta tuli myöhemmin rockin keskeisin soitin. Jerry Lee Lewis ja Little Richard olivat puolestaan merkittäviä pianisteja. Elvis Presley puolestaan oli merkittävin laulaja ja esiintyjä. Presley soitti myös kitaraa ja pianoa. Artisteista varsinkin Chuck Berry, Little Richard ja Elvis Presley vaikuttivat siihen, että rocklaulamisessa alettiin käyttää tahallista äänen karkeutta ja erilaisia huudahduksia. Ludwig Tieck
Johann Ludwig Tieck (31. toukokuuta 1773 Berliini - 28. huhtikuuta 1853 Berliini) oli saksalainen runoilija, kirjailija sekä kääntäjä. Hän kuului saksalaisen romantiikan tärkeimpiin edustajiin. Kansallisromantiikka
Kansallisromantiikan ajan tärkeimmät taidemaalarit Suomessa olivat Albert Edelfelt ja Akseli Gallen-Kallela, arkkitehdit Eliel Saarinen, Lars Sonck ja Josef Stenbäck. Säveltaiteen tärkein nimi oli Jean Sibelius (muun muassa Kullervo-sinfonia ja Lemminkäis-sarja) ja kirjallisuudessa Juhani Aho sekä Eino Leino. He kaikki ammensivat inspiraatiota kansallisista aiheista ja perinteestä. Tõnis Vint
Vintiä pidetään Viron taiteen 1960–1980-lukujen merkittävimpänä taiteilijana. Hän oli lisäksi merkittävä neuvostoaikainen toisinajattelija ja taidevaikuttaja ja oli KGB:n seurannassa. Hän opetti epävirallisesti kotonaan nuoria taiteilijoita, arvionsa mukaan hänellä oli noin 200 oppilasta. Suomi
Suomalainen taidemusiikki alkoi syntyä klassismin lopulla. Tämän aikakauden merkittävin säveltäjä oli Bernhard Henrik Crusell. Varhaisromantiikan ajan keskeinen vaikuttaja oli nykyisin ”Suomen musiikin isäksi” nimitetty saksalaissyntyinen Fredrik Pacius. Aino Ackté perusti Savonlinnan oopperajuhlat 1913. 1800-luvun puolesta välistä aina toiseen maailmansotaan asti keskeinen Suomen taidemusiikin tyylisuunta oli myöhäisromantiikka ja etenkin kansallisromantiikka, jonka keulahahmo oli Jean Sibelius. Kansainvälisestikin laajalti tunnetun Sibeliuksen vaikutus Suomen musiikkielämään oli mittava. Ensimmäiset suomalaiset modernistit, muun muassa impressionismista ja ekspressionismista vaikutteita saaneet Väinö Raitio ja Aarre Merikanto ilmaantuivat musiikkielämään 1920-luvulla. Lovis Corinth
Lovis Corinth (oikea nimi Franz Heinrich Louis Corinth; 21. heinäkuuta 1858 Tapiau, Itä-Preussi – 12. heinäkuuta 1925 Zandvoort, Alankomaat) oli saksalainen taidemaalari ja taidegraafikko. Hän oli Saksan johtavia impressionisteja, mutta hänen tyylissään on myöhemmin vaikutteita myös ekspressionismista. Hänelle ominaisia olivat voimakkaat, vapaat ja leveät siveltimenvedot. Corinthin tunnetuimmat työt ovat muotokuvia ja maisemamaalauksia. Ranskan kulttuuri
1900-luvun romaanikirjailijoita ovat surrealismin johtohahmo André Breton, vuosisadan merkittävin ranskalaiskirjailija Marcel Proust, eksistentialistit Jean-Paul Sartre ja Albert Camus sekä naisten oikeuksiin huomiota kiinnittänyt Simone de Beauvoir. Runoilijoita Paul Valéry ja Guillaume Apollinaire. Näytelmäkirjailijoita Edmond Rostand ja Jean Genet. 1950-luvun jälkeen Ranskassa on ollut vallalla niin sanottu uusi romaani tai antiromaani, jonka tekijöitä ovat Nathalie Sarraute, Michel Butor ja Alain Robbe-Grillet. Espanja
Tunnettuja espanjalaisia taidemaalareita ovat muun muassa Diego Velázquez (1599–1660), Francisco de Goya (1746–1828), Joan Miró (1893–1983), Pablo Picasso (1881–1973) ja Salvador Dalí (1904–1989). Kreikassa syntynyttä El Grecoa (1540–1614) pidetään myös espanjalaisena taiteilijana, sillä hän vaikutti Toledossa. Lorenz Hart
Lorenz Hart (2. toukokuuta 1895 – 22. marraskuuta 1943) oli yhdysvaltalainen sanoittaja, joka tunnetaan parhaiten säveltäjä Richard Rodgersin kanssa yhteistyössä kirjoitetuista lauluista. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat ”Blue Moon”, ”Isn't It Romantic?”, ”Mountain Greenery”, ”The Lady Is a Tramp”, ”Manhattan”, ”Where or When”, ”Bewitched, Bothered and Bewildered”, ”Falling in Love with Love”, ”I'll Tell the Man in the Street” ja ”My Funny Valentine”. Leevi Madetoja
Jean Sibelius ilmeisesti arvosti Madetojaa eniten itsensä jälkeen tulleista suomalaisista myöhäisromantikoista. Hän kuului Sibeliuksen harvoihin yksityisiin sävellysoppilaisiin. Madetojalla oli myös koulukuntaa luova vaikutus. Ruotsalainen musiikkihistorioitsija Bo Wallner on puhunut monista 1930-luvulla debytoineista suomalaisista säveltäjistä jälkimadetojalaisuuden edustajina. Italian taide
Myöhäisrenessanssin, 1500-luvun loppupuoliskon, rakennustaiteelle on tunnusomaista sääntöjen ja esteettisten lakien tarkasta seuraamisesta johtuva kuivakiskoisuus. Johtavat arkkitehdit ovat Vignola, Palladio ja Vasari, taidemaalaajat Tintoretto ja Paolo Veronese, kuvanveistäjistä huomattavin Giovanni da Bologna. Sonaatti
Muita romanttisen ajan sonaattisäveltäjiä olivat muun muassa Johannes Brahms ja Robert Schumann. Armando Manzanero
Armando Manzanero Canché (s. 7. joulukuuta 1935 Mérida, Meksiko) on meksikolainen muusikko ja säveltäjä. Häntä pidetään Meksikon sodan jälkeisen ajan merkittävimpänä romanttisen musiikin säveltäjänä. Gian Lorenzo Bernini
Gian Lorenzo Bernini (Giovanni Lorenzo Bernini, 7. joulukuuta 1598 Napoli – 28. marraskuuta 1680 Rooma) oli italialainen kuvanveistäjä, arkkitehti ja taidemaalari. Bernini on barokin kuvanveistotyylin luoja, ja häntä on kutsuttu tyylin merkittävimmäksi edustajaksi. Hän teki tärkeimmät työnsä Roomassa. 1900-luvun taidemusiikki
1900-luvun alku toi taidemusiikkiin ennennäkemättömän suuria muutoksia, joilla oli kauaskantoiset vaikutukset. Perinteiset rakenteet kuten melodia, tonaalinen harmonia, tasainen rytmiikka ja vakiintuneet muodot joutuivat kaikki mullistuksen kohteeksi. Muutoksen siemenet oli kylvetty jo myöhäisromantiikan musiikissa, jossa perinteisiä rakenteita oli venytetty eri suuntiin horjuttamatta kuitenkaan niiden perustaa, ja Debussy oli impressionistisessa musiikissaan osittain jo luopunutkin niistä. Historiankirjoituksen kannalta uudet tuulet olivat siis jatkoa aiemmalle kehitykselle; tuohon aikaan tämä hyppäys uuteen oli kuitenkin kekseliäiden ja itsevarmojen säveltäjien rohkea teko. Kaksi merkittävintä uudistajaa olivat Arnold Schönberg ja Igor Stravinsky, joista tuli 1900-luvun kaksi vaikutusvaltaisinta säveltäjää. Schönberg luopui perinteisestä tonaliteetista siirtyen atonaalisuuteen sekä kehitti kaksitoistasäveljärjestelmän. Stravinskyn suurimmat innovaatiot olivat musiikin rytmissä ja tekstuurissa sekä orkesterin käsittelyssä. Friedrich Schlegel
Karl Wilhelm Friedrich von Schlegel (10. maaliskuuta 1772 Hannover – 12. tammikuuta 1829 Dresden) oli saksalainen filosofi, kirjailija, kriitikko, kirjallisuushistorioitsija ja kääntäjä. Friedrich Schlegel oli yhdessä veljensä August Wilhelm Schlegelin kanssa perustamassa Jenan varhaisromantiikkaa. Klassismista irtautuneen varhaisromantiikan on väitetty olleen ensimmäinen moderni kirjallinen liike, joka ennakoi monia 1900-luvun kirjallisuudessa ja filosofiassa tärkeiksi tulleita teemoja. Sergei Rahmaninov
Sergei Vasiljevitš Rahmaninov (; 1. huhtikuuta 1873 Semjonovo, Novgorodin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 28. maaliskuuta 1943 Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat) oli venäläinen säveltäjä, pianisti ja kapellimestari. Säveltäjänä Rahmaninov oli myöhäisromanttisen tyylisuunnan merkittävimpiä edustajia, ja pianistina hän lukeutuu 1900-luvun alkupuolen suurimpiin. Rahmaninovin pääteoksia ovat hänen neljä pianokonserttoaan, vigiliansa ja kolme sinfoniaansa. Hänen toinen ja kolmas pianokonserttonsa kuuluvat 1900-luvun taidemusiikin suosituimpiin teoksiin. Rahmaninovin musiikilliset vaikutteet ovat hyvin venäläisiä, ja hänen musiikissaan kuuluu selvästi hänen nuoruudenihanteensa Pjotr Tšaikovskin vaikutus. Realismi (kirjallisuus)
Norjalaista Henrik Ibseniä (1828–1906) pidetään Pohjoismaiden vaikutusvaltaisimpana dramaatikkona. Hän käsittelee avoimesti kaikkia asioita myös ihmisen ja yhteiskunnan pimeitä puolia. Hänen kuuluisia teoksiaan ovat esimerkiksi näytelmät "Nukkekoti" (1879) ja "Villisorsa" (1884). Kriittisissä näytelmissään Ibsen paljastaa yhteiskunnassa vallitsevan kaksinaismoralismin. Alun realistisen kautensa jälkeen Ibsen kääntyi myöhemmin symbolismiin.. Espanjan kulttuuri
Tunnettuja espanjalaisia taidemaalareita ovat olleet muun muassa Diego Velázquez (1599–1660), Francisco de Goya (1746–1828), Joan Miró (1893–1983) ja Salvador Dalí (1904–1989). Kreikassa, Kreetan saarella syntynyttä El Grecoa (1540–1614) pidetään myös espanjalaisena taiteilijana, sillä hän vaikutti Toledossa. Espanjalaisen taiteilijan Pablo Picasson lukuisista maalauksista yksi tunnetuimmista on El Guernica, joka kuvaa Espanjan itsenäisyystaisteluissa pommitettua baskikaupunkia. Picasson ja Salvador Dalín maalauksiin voi tutustua Madridissa Reina Sofían modernin taiteen museossa ja Picasson kotikaupungissa Málagassa. Pradon taidemuseossa voi tutustua mm. Velázquezin ja Goyan taideteoksiin. Ludwig Richter
Gustav Carl Ludwig Richter (1803–1884) oli saksalainen taidemaalari, piirtäjä sekä vuosina 1836–1877 Dresdenin akatemian professori. Värityksellisen suunnan edustajana hän valitsi teoksiinsa aiheita Raamatusta. Lisäksi hän teki kansallisromanttisia maisematöitä sekä kuvia lastenkirjoihin. Arvioiden mukaan kuuluisin Richterin töistä on vuodelta 1837 oleva "Ylitys Schreckensteinin kohdalla". Richter kuului maansa merkittävimpiin romantikoihin. romantikkoihin. Hän julkaisi muistelmateoksen "Lebenserinnerungen". Giovanni Battista Tiepolo
Giovanni Battista Tiepolo tunnettiin myös nimellä Gianbattista tai Giambattista Tiepolo (5. maaliskuuta 1696 Venetsia – 27. maaliskuuta 1770 Madrid) oli venetsialainen taidemaalari, joka kuului rokokooajan merkittävimpiin. Luettelo romantiikan säveltäjistä
Tämä on luettelo romantiikan (n. 1815–1910) aikana vaikuttaneista säveltäjistä. Romantiikka
Ranskan romanttiseen aikakauteen vaikutti myös suuresti Euroopassa levinnyt vallankumous 1789. François-René de Chateaubriandin katsotaan usein aloittaneen romanttisen virtauksen Ranskassa, vaikkakin myös saksalaisesta romantiikasta innoittunut Madame de Staël toimi tärkeänä välittäjähahmona. Victor Hugo oli itsevarma nuori ja nousi oman maansa romanttisen ryhmän johtoon. Hänen maailmankuuluja teoksiaan ovat "Pariisin Notre-Dame" ja "Kurjat". Alexandre Dumas vanhempi oli eräs tunnetuista aikakauden kirjailijoista. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat "Kolme muskettisoturia" ja "Monte-Criston kreivi". Saksankielinen kirjallisuus
Ekspressionismin jälkeen kirjallisuuteen palasi realistinen ote, jota kutsuttiin uusasiallisuudeksi ("Neue Sachlichkeit"). Teatterin alueella keskeisiä kirjailijoita olivat Ödön von Horváth (1901–1938), Bertolt Brecht (1898–1956) sekä ohjaaja Erwin Piscator. Romaanitaiteessa vaikuttivat Erich Kästner (1899–1974), Anna Seghers (1900–1983), Erich Maria Remarque, Arnold Zweig, Marieluise Fleißer, Irmgard Keun ja Gabriele Tergit. Suomessa tunnetuin tämän ajan tuote lienee Erich Maria Remarquen romaani "Im Westen nichts Neues" ("Länsirintamalta ei mitään uutta"). Vincenzo Campi
Vincenzo Campi (Italian ääntäminen: [kam'pi]; 1530 tai 1535 Cremona – 1591) oli 1500-luvun italialainen taidemaalari, joka työskenteli Cremonassa myöhäisrenessanssin aikana. Campi on parhaiten tunnettu yhtenä ensimmäisenä pohjois-italialaisena taiteilijana, joka työskenteli flaamilaiseen tyyliin realistisen laatukuvamaalauksen parissa. Roomalainen filosofia
Antiikin filosofia ja kristillinen ajattelu sulautuivat kuitenkin osittain yhteen, mikä antoi leiman koko keskiajan ajattelulle. "Viimeinen roomalainen" Boethius oli myös kristitty filosofi ja teki merkittävää työtä antiikin ajattelun ja kristinuskon yhteensovittamisessa. Merkittävimpiä myöhäisantiikin aikana vaikuttaneita latinalaisia kirkkoisiä, jotka tekivät samanlaista työtä, olivat Tertullianus, Cyprianus, Ambrosius, Augustinus ja Hieronymus. Karl Brjullov
Karl Pavlovitš Brjullov (; 23. joulukuuta 1799 Pietari – 23. kesäkuuta 1852 Manziana lähellä Roomaa) oli venäläinen taidemaalari. Hän oli ensimmäinen kansainvälistä kuuluisuutta saanut venäläinen taidemaalari. Häntä pidetään keskeisenä hahmona Venäjän maalaustaiteessa siirryttäessä uusklassisismista romantiikkaan. Alankomaiden taide
Merkittävin 1500-luvun alankomaalainen taidemaalari oli Pieter Bruguel vanhempi, joka oli vapaa ns. romanismista ja maalasi omaperäisellä ja korostetun kansalliseen tyyliin niin uskonnollisia kuin maallisiakin aiheita. Kansallisromantiikka
Tunnettuja kansallisromanttisia säveltäjiä olivat Antonín Dvořák, Edvard Grieg, Nikolai Rimski-Korsakov, Sergei Rahmaninov, Edward Elgar sekä Jean Sibelius. Romantiikan musiikki
Monissa Keski-Euroopan perinteisten musiikkivaltioiden ulkopuolisissa maissa kansallisuusaatteet alkoivat nousta 1800-luvun lopulla. Kiinnostus heräsi oman maan historiaan, mytologiaan, luontoon ja muihin ominaispiirteisiin samalla, kun esimerkiksi Suomessa ja Norjassa haaveiltiin itsenäisyydestä. Kirjallisuuden ja maalaustaiteen ohella myös musiikissa säveltäjät koettivat kiteyttää teoksiinsa oman kansallisen identiteettinsä. Merkittävimpiä kansallisromantiikan säveltäjiä olivat Venäjällä Pjotr Tšaikovski, Modest Musorgski ja Nikolai Rimski-Korsakov, Suomessa Jean Sibelius, Norjassa Edvard Grieg ja Tšekissä Bedřich Smetana sekä Antonín Dvořák. Samoin jo pianistisäveltäjät Chopin (Puola) ja Liszt (Unkari) sisällyttivät kansallisaatteen musiikkiinsa. Hugo Alfvén
Hugo Alfvén (1. toukokuuta 1872 Tukholma – 8. toukokuuta 1960) oli ruotsalainen säveltäjä, kapellimestari, viulisti ja maalari. Hänen musiikkinsa on myöhäisromanttista. Ranskan taide
Ranskalaisista kuvanveistäjistä tärkeimpiä lienee Euroopan kuvanveistoon pitkään vaikuttanut Auguste Rodin ja valokuvataiteilijoista Henri Cartier-Bresson. Romantiikan musiikki
Romantiikan musiikki on länsimaisessa taidemusiikissa aikakausi ja tyylisuunta, joka kehittyi klassismin musiikista 1810-luvulla ja päättyi vaiheittain 1900-luvun ensimmäisinä vuosikymmeninä modernismin tullessa vallitsevaksi tyylisuunnaksi. Romantiikan aikakausi sijoitetaan eri taiteenlajeissa eri aikoihin ja tyylikauden ajoittaminen on siksi tuottanut suuria vaikeuksia. Esimerkiksi anglosaksisessa kirjallisuudessa sen katsotaan perinteisesti sijoittuvan vuosiin 1770–1820 kun taas laajan varhais-, täys- ja myöhäisromantiikka -määrittelyn perusteella sen voidaan katsoa musiikissa alkaneen vuosien 1770–1790 vaiheilla ja jatkuneen aina 1910-luvun alkuun asti. Rembrandt
Rembrandt oli 1600-luvun johtava hollantilainen maalari. Rembrandtin kuoltua klassisismi oli syrjäyttänyt Hollannissa realismin suosiossa, mutta Rembrandtin maine ulkomaisten taiteentuntijoiden ja keräilijöiden keskuudessa säilyi korkeana. Rembrandtin kuoleman jälkeen hänen maineensa himmeni joksikin aikaa. Häntä alettiin arvostaa uudelleen 1810-luvun jälkeen romantiikan aikakaudella, jolloin taidekriitikot painottivat tunneilmaisun tärkeyttä. Rembrandtia alettiin pitää taidehistorian suurimpana mestarina 1900-luvun alussa, ja hänen maineensa on edelleen hyvin korkealla. Rembrandt on Hollannissa noussut paitsi suuren taiteilijan, myös hollantilaisuuden symboliksi. Suomi 2000-luvulla
2000-luvulla edesmenneitä kevyen musiikin henkilöitä olivat muun muassa pikkutuhmista pop-kappaleistaan tunnettu viihdetaiteilija Kikka (1964–2005), suomalaisen muusikkokaartin terävimpään kärkeen kuuluva Kirka (1950–2007) ja Suomirockin grand old man Juice Leskinen (1950–2006). Felice Romani
Felice Romani (s. Genovassa 1788, k. 1865) oli italialainen runoilija, kirjallisuusoppinut ja libretisti. Romanin tunnetuimpia töitä ovat hänen Gaetano Donizetin ja Vincenzo Bellinin oopperoihin kirjoittamansa librettot. Häntä pidetään parhaimpana italialaisena libretistinä Metastasion ja Arrigo Boiton välisellä ajalla. Yhdysvaltalainen kulttuuri
1900-luvulla Yhdysvaltain kirjallisuuden merkitys maailmankirjallisuudessa kasvoi. Tällöin oli vallalla yhteiskunnallinen kirjallisuus, jota edustivat Theodore Dreiser (1871–1945), Jack London (1876–1916), Upton Sinclair (1878–1968) ja Sherwood Anderson (1876–1941). Maailmansotien välisen ajan huomattavimmat nimet olivat Ernest Hemingway (1899–1961) ja William Faulkner (1897—1962). 1930-luvulla astui esiin John Steinbeck (1902–1968) pula-ajan kuvauksillaan. Toisen maailmansodan jälkeen Steinbeck, Faulkner ja Hemingway olivat pitkään Yhdysvaltain kirjallisuuden keskeiset hahmot. Sotien jälkeen näkyviä ovat olleet myös psykosymbolisen realismin edustajat, kuten Saul Bellow (1915–2005), J. D. Salinger (1919–2010) ja Truman Capote (1924–1984). Sotien jälkeen on noussut myös afroamerikkalaisten kirjallisuus, jonka tunnetuimpiin nimiin lukeutuvat James Baldwin, Richard Wright ja Ralph Ellison. 1970-luvulla alkoi postmoderni liike, jonka nimiin kuuluvat muun muassa Thomas Pynchon, Don DeLillo, Paul Auster, Toni Morrison, Philip Roth, Cormac McCarthy, Raymond Carver ja Joyce Carol Oates. Duccio di Buoninsegna
Duccio di Buoninsegna (n. 1255–1260 Siena–n. 1318–1319 Siena) oli aikansa vaikutusvaltaisin sienalainen taiteilija ja yksi eurooppalaisen maalaustaiteen kehityksen avainhahmoista. Ducciolla on nähty olleen merkittävä rooli kansainvälisen goottilaisen tyylin synnyssä. Hän vaikutti muiden muassa Simone Martiniin sekä veljeksiin Ambrogio ja Pietro Lorenzettiin. Oopperan historia
Romantiikan aikakausi sijoitetaan eri taiteenlajeissa eri aikoihin. Laajasti määriteltynä ja jaettuna varhais-, täys- ja myöhäisromantiikkaan sen voidaan katsoa musiikissa alkaneen vuoden 1790 vaiheilla ja jatkuneen aina 1910-luvun alkuun asti. Kroatian kulttuuri
Realismin aikakausi yhtenäisti Kroatian kirjallisuutta, sillä sinä aikana nousi esiin kirjailijoita ja teemoja jokaisesta Kroatian osasta. Se oli myös romaanikirjallisuuden kukoistuskautta, jota edustivat muun muassa Ante Kovačić, Ksaver Šandor Gjalski, Josip Kozarac ja Vjenceslav Novak. Silvije Strahimir Kranjčević oli puolestaan 1800-luvun lopun merkittävin runoilija, jonka tuotanto edustaa siirtymävaiheta moderniin runouteen. 1900-luvun vaihteen tunnetuimpia näytelmäkirjailijoita olivat Ivo Vojnović ja Josip Kosor. Janko Polić Kamovin tuotanto edusti avantgardea, vaikka varsinainen avantgarde saapui maahan vasta myöhemmin. Suositun lastenkirjailija Ivana Brlić-Mažuranićin teoksia on käännetty yli 40 kielelle. Unkarin taide
1700-luvun vaihteessa alkoi maallinen kuvataide yleistyä. Varakkaampi väki kokosi itselleen gallerian esi-isiensä muotokuvista. Myös asetelmista tuli suosittuja. 1700-luvun puolella painopiste siirtyi jälleen kirkkotaiteeseen, ja etenkin jesuiitat vaikuttivat kulttuurin muovautumiseen ja toivat maahan länsimaisia vaikutteita.
Kansalliset pyrkimykset nousivat taiteessa esiin 1800-luvun puolivälissä. Kansallisromantiikkaa edusti kuvanveistäjä Miklós Izsó. Kriittisemmän realismin edustajia oli Mihály Munkácsy, ja ensimmäisiä impressionisteja oli Pál Szinyei Merse. Paljon vaikutusta oli naturalismia edustaneen Simon Hollósyn perustamalla Nagybányan taiteilijaryhmällä. Nikolai Rakov
Rakovin musiikki on tonaalista ja tyylillisesti myöhäisromanttista, ja usein on kuultavissa venäläiskansallisia vaikutteita. Myöhemmissä teoksissaan hän osoitti kiinnostusta uusklassismia kohtaan. Tunnetuimpiin teoksiin kuuluu ensimmäinen viulukonsertto, jonka nosti suuren yleisön tietoisuuteen varsinkin David Oistrah. Rakov kuoli arvostettuna säveltäjänä Moskovassa 1990. Kreikkalaiset
Uudella ajalla merkittäviä kreikkalaisia taiteilijoita ovat olleet renessanssi­ajan taidemaalari Domínikos Theotokópoulos (”El Greco”), Panagiótis Doxarás, Nikólaos Gýzis, Nikifóros Lýtras, Giánnis Tsaroúchis, Nikos Engonopoulos, Constantine Andreou, Giánnis Kounéllis, kuvanveistäjät Leonídas Drósis, Geórgios Bonános, Giannoúlis Chalepás ja Ioánnis Avramídis, elokuvaohjaaja Dimítris Mitrópoulos, sopraanolaulaja Maria Callas, säveltäjät kuten Míkis Theodorákis, Níkos Skalkótas, Iánnis Xenákis, Mános Chatzidákis, Eléni Karaḯndrou, Yanni ja Vangelis, maailmanlaajuisesti tunnetut laulajat Nána Moúschouri ja María Farantoúri, runoilijat kuten Kostís Palamás, Dionýsios Solomós, Ángelos Sikelianós ja Giánnis Rítsos, aleksandrialainen Konstantínos Kaváfis sekä Nobelin kirjallisuus­palkinnon saaneet Giórgos Seféris ja Odysséas Elýtis. Kreikkalaisia romaanikirjailijoita ovat Aléxandros Papadiamántis ja Níkos Kazantzákis. Palestrina-tyyli
Palestrina-tyyli on myöhäisrenessanssin ajan teosten luonteenomainen sävellystyyli, jonka keskeisin vaikuttaja oli Giovanni Pierluigi da Palestrina. Sen keskeisin piirre on tiukka kontrapunktin sääntöjen noudattaminen. Barokin aikaan tätä renessanssin kontrapunktityyliä ryhdyttiin kutsumaan stile anticoksi tai "prima pratticaksi", ensimmäiseksi käytännöksi, erotukseksi barokkimusiikin vapaammasta sävellystyylistä "secunda pratticasta". Danaidi (Rodinin veistos)
Auguste Rodinia pidetään 1800-luvun lopun merkittävimpänä kuvanveistäjänä. Hän kykeni mestarilliseen mielentilojen kuvaukseen luonnon pohjalta työskennellessään. Klassismin musiikki
Romantiikan aikana Beethoven nousi uuden sankaritaiteilijamyytin suurimmaksi edustajaksi. Se korvasi klassismiin asti vallalla olleen näkemyksen taiteilijoista käsityöläisinä, ja vasta 1900-luvun aikana elämäkertakirjailijat ja tutkijat alkoivat paljastaa inhimillisemmän Beethovenin romantiikan aikakauden luoman myytin alta. Beethoven on kuitenkin säilynyt yhtenä taidemusiikin keskeisimmistä hahmoista, ja hänen musiikkiaan on esitetty lakkaamatta taiteilijan elämästä asti. Vapaana säveltäjänä toiminut Beethoven oli nauttimansa suuren suosion ansiosta varsin varakas. Hän ei ollut edeltäjiensä tavoin velvollinen tuottamaan tilauksesta teoksia hovin tai kirkon tarpeisiin, ja siten hänellä oli suurempi vapaus sävellystensä aiheiden ja tyylin suhteen. Tätä vapautta Beethoven käytti usein omien kokemuksiensa ja tuntemuksiensa ilmaisuun musiikissa, ja hänestä tuli "itseilmaisua" korostaneen romantiikan aikakauden ensimmäinen edustaja. Ranska
Taidemusiikissa Ranskan merkitys on ollut perinteisesti suuri. Barokin ajan ranskalaissäveltäjistä tunnetuimpiin kuuluvat Jean-Baptiste Lully ja François Couperin. Romantiikkaa edustanut Hector Berlioz kehitti erityisesti orkestraatiota, ja pianisti-säveltäjä Camille Saint-Saëns sai mainetta erityisesti "Urku-sinfoniallaan" ja konsertoillaan. Georges Bizet puolestaan sävelsi 1800-luvun suosituimpiin oopperoihin lukeutuvan "Carmenin". Taidemusiikin sävelkieltä ryhtyi 1800-luvun loppupuolella uudistamaan omaperäinen Claude Debussy, ja hänen jalanjäljissään aloitti uransa Maurice Ravel, jonka suosituimpia teoksia ovat baletit "Daphnis et Chloe" ja "Bolero". 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa vaikutti eksentrisenä hahmona tunnettu pianosäveltäjä Erik Satie. Toisen maailmansodan jälkeen urkuri Maurice Duruflé saavutti suosiota sielunmessullaan. Ranskalaisen musiikin tunnetuimmat modernistit ovat perkussiivisestä tyylistään tunnettu varhainen avantgardisti Edgar Varèse, uskonnollista mystiikkaa teoksiinsa sisällyttänyt Olivier Messiaen sekä hänen oppilaansa, kapellimestarinakin ansioitunut Pierre Boulez. Yhdysvaltalainen kulttuuri
1800-luvun taidemaalareista tunnetuin on Thomas Eakins, joka maalasi realistisia sisä- ja ulkokuvia amerikkalaisesta arkielämästä. Eurooppalaista modernia taidetta esiteltiin Yhdysvalloissa laajassa näyttelyssä, joka kiersi New Yorkissa, Bostonissa ja Chicagossa vuonna 1913. Näyttely rohkaisi myös paikallisia taiteilijoita kuten Georgia O'Keeffe kokeilemaan uusia taidemuotoja. Yhdysvalloissa syntyi uusia taidesuuntia kuten Jackson Pollockin ja Willem de Kooningin edustama abstrakti ekspressionismi ja Andy Warholin poptaide.
Monet modernin arkkitehtuurin suuret nimet ovat amerikkalaisia Frank Lloyd Wrightistä Frank Gehryyn. Abstrakti ekspressionismi
Eräänä suuntauksen edelläkävijänä voi pitää Wassily Kandinskya, joka kehitteli henkisyyden ideoita maalaustaiteessa 1900-luvun alussa. Nimitystä "abstrakti ekspressionismi" käytti ensimmäisen kerran amerikkalaisen taiteen yhteydessä taidekriitikko Robert Coates vuonna 1946. Taidesuuntauksen voimakkain kehitysvaihe sijoittuu toisen maailmansodan jälkeiseen aikaan ja New Yorkiin, josta tuli 1950-luvulla maailman taiteen keskus Pariisin jälkeen. Taidekriitikko Clement Greenberg ajoi voimakkaasti abstraktin ekspressionismin eräitä edustajia ja väheksyi vanhempaa, sitä edeltänyttä amerikkalaista taidetta, kuten realistista American Scene -suuntaa ja sitä seuranneita 1960-luvun taidesuuntauksia, kuten pop-taidetta. André Bauchant
André Bauchant (24. huhtikuuta 1873 – 12. elokuuta 1958) oli ranskalainen taidemaalari ja aikansa arvostetuimpia naivisteja. Elvis Presley
Elvis Presleyä pidetään yhtenä rockmusiikin merkittävimmistä esiintyjistä 1950-luvulta kuolemaansa asti. Hänestä tuli lukemattomien esiintyjien ja muusikoiden tärkeä vaikuttaja aikalaisistaan rock and roll -laulajista myöhempiin rock- ja popartisteihin kuten John Lennon, Paul McCartney, Elton John, Bob Dylan, Bruce Springsteen, Tom Jones, Michael Jackson, Prince, David Bowie, Roger Daltrey, Robert Plant, Ian Gillan, Freddie Mercury, Bono, Robbie Williams ja Pink.. Elvis oli paitsi 1950-luvun johtava teini-idoli ja seksisymboli, myös suuri kulttuurisen muutoksen käynnistäjä. Häntä kutsutaan yleisesti ”rock and rollin kuninkaaksi”. Romantiikka
Romanttinen liike oli voimakkain Saksassa, jossa sitä oli edeltänyt 1700-luvulla Sturm und Drang. Siihen kuuluivat runoilija, näytelmäkirjailija ja historioitsija Friedrich Schiller, jonka teoksia ovat muun muassa "Wilhelm Tell" ja "Don Carlos" sekä Johann Wolfgang von Goethe, jonka varhaiset teokset, kuten suosittu "Nuoren Wertherin kärsimykset", enteilivät varsinaisen romantiikan arvomaailmaa. On kuitenkin syytä huomata, että sekä Schiller että Goethe sanoutuivat 1790-luvulla itse jyrkästi irti romantiikasta ja edustivat Weimarin klassismia. Varsinainen varhaisromantiikka alkoi 1790-luvulla Jenassa ja Berliinissä. Sen perustajia olivat Friedrich Schlegel, Novalis sekä Ludwig Tieck. Saksalaiset romantikot olivat kiinnostuneita historiasta ja kansanperinteestä, varsinkin renessanssista ja keskiajasta. Täysromantiikan kautta edustivat E. T. A. Hoffmann sekä ns. Heidelbergin romantiikan runoilijat Clemens Brentano, Achim von Arnim ja Joseph von Eichendorff. Kroatian kulttuuri
Ljubo Babićin teokset olivat huomattavan monipuolisia, ja hän seurasi tyylillisesti ensin Cézannea ja sitten ekspressionismia, neorealismia ja lopulta uusklassismia. Avantgarden tunnetuimmat edustajat olivat Zlatko Šulentić ja Marino Tartaglia ja kubismin niin sanotun ”neljän ryhmän” taiteilijat. Ensimmäinen abstrakti taiteilija oli Josip Seissel, joka tunnettiin pseudonyymillä Jo Klek. Robert Schumann
Schumann tunnetaan nykyään yhtenä taidemusiikin tärkeimmistä säveltäjistä. Romantiikkaa mahdollisesti puhtaimmillaan edustanut Schumann tunnetaan suhteellisen edistyksellisenä säveltäjänä, jonka merkitystä ei hänen eläessään vielä täysin ymmärretty. Toisaalta voidaan sanoa, että taiteellisesta rohkeudestaan huolimatta Schumann ei kuulunut aikansa radikaaleimpiin säveltäjiin: Lisztin, Wagnerin ja Brucknerin edustamaan modernimpaan sukupolveen hän ei lukeutunut, eikä hän ihastunut Lisztin hänelle omistamasta h-molli-pianosonaatista, josta on tullut yksi tuon ajan musiikin kehityksen virstapylväistä. Musiikillisten ansioidensa lisäksi Schumann muistetaan edelleen myös edistyksellisenä musiikkikriitikkona. Andreas Schlüter
Andreas Schlüter (22. toukokuuta 1664 Hampuri – 1714 Pietari, Venäjä) oli saksalainen kuvanveistäjä ja arkkitehti. Hänen on sanottu olleen myöhäisbarokin ensimmäinen merkittävä mestari Saksassa. 1800-luvun filosofia
Yksi ensimmäisiä filosofeja joka pyrki yhdistämään nämä vaikutteet oli Johann Gottlieb Fichte, jonka Kantin metafysiikkaan liittyvät työt loivat pohjaa koko 1800-lukua hallinneelle taidesuuntaukselle, romantiikalle. Se halusi yhdistää menneen ajan muodollisen rationalismin suurempiin ja välittömämpiin tunteisiin. Hàn Mặc Tử
Hàn Mặc Tử (syntymänimeltään Nguyễn Trọng Trí, 22. syyskuuta 1912, Lệ Mỹ, Đồng Hới, Quảng Bình – 11. marraskuuta 1940) oli vietnamilainen runoilija. Hän oli modernin vietnamilaisen romanttisen runouden edelläkävijöitä. Hän pani alulle "häiriintyneen" ("loạn") ja "hullun" ("điên") koulukunnan. Hänen taiteilijanimiään olivat Hàn Mạc Tử, Lệ Thanh ja Phong Trần. Romantiikan musiikki
Myöhäisromantiikan aikana useat sävellysmuodot kehittyivät äärimmilleen. Wagnerin monumentaaliset oopperat olivat uraauurtavia, ja hänen luomansa kokonaistaideteoksen käsite vaikutti pitkälle 1900-lukuun saakka. Klassista tyyliä ei ollut vielä kokonaan unohdettu, ja sen sisällyttivät musiikkiinsa muun muassa Camille Saint-Saëns ja Beethovenin perilliseksi kutsuttu Johannes Brahms. Tonaalisuus ja teosten monimutkaisuus sekä massiivisuus vietiin äärimmilleen: tätä romantiikan huipentumaa edustivat vuosisadan vaihteen aikoihin muun muassa Richard Strauss ja sinfonikot Anton Bruckner ja Gustav Mahler. Antiikin kirjallisuus
Jälkiklassisen kauden, niin kutsutun hopeakauden, pääkirjailijat ovat historioitsija Tacitus, luonnontutkija Plinius vanhempi, reetori Quintilianus, filosofi ja näytelmäkirjailija Seneca, romaanikirjailija Petronius, satiirikko Juvenalis. Myöhemmällä keisarikaudella latinankielinen kirjallisuus oli etupäässä lakitieteellistä ja kielitieteellistä sekä varhaiskristillistä kirjallisuutta. Huomattavin kaunokirjailija on Apuleius. Merkittävimmät kirjailijat ovat kristityt kirkkoisät, kuten Tertullianus ja Augustinus. Viimeisinä roomalaisina kirjailijoina pidetään Boëthiusta ja Cassiodorusta. Antoine-Louis Barye
Antoine-Louis Barye (1796–1875) oli ranskalainen kuvanveistäjä ja taidemaalari, eläinveistotaiteen uranuurtaja, joka vapautui perinnäisestä akateemisklassillisesta eläinkuvien käsittelystä. Barye, François Rude ja Auguste Préault olivat romantiikan kauden kuvanveistäjiä, jotka kuitenkin olivat monella tavalla enemmän realististeja kuin seuraajansa. Baryen villieläintöitä on pidetty pikkutarkan realistisina. Ne ovat yleensä pronssisia ja pienehköjä, ja niissä ilmentyy toisaalta tarkka anatomian ja tekniikan tuntemus, toisaalta romanttisen kiihkeä tyyli. Häntä on pidetty 1800-luvun etevimpänä eläinveistäjänä. Hän yleensä patinoi työnsä taitavasti. Myös Baryen maalauksista ja piirustuksista osa on eläinaiheisia, mutta myös maisema-aiheet ovat niille ominaisia. Ruotsalainen musiikki
Ruotsalainen taidemusiikki alkoi kehittyä 1600-luvulla. Barokin ajan tunnetuin säveltäjä on Johan Helmich Roman, jota kutsutaan ruotsalaisen musiikin isäksi. Ruotsalaisiin romantiikan ajan muusikoihin kuuluvat Hugo Alfvén, Wilhelm Peterson-Berger ja Wilhelm Stenhammar. Modernismia Ruotsissa edustaa muun muassa Hilding Rosenberg ja uusklassismia Lars-Erik Larsson. Ruotsi on synnyttänyt myös useita tunnettuja oopperalaulajia. Jenny Lind konsertoi ympäri maailmaa 1850-luvulla. Sata vuotta myöhemmin Jussi Björling ja Birgit Nilsson nousivat maailmanmaineewseen. Eric Ericsonia pidetään yhtenä maailman parhaista kapellimestareista. Pianokonsertto
Romantiikan tyylikaudella pianokonserton rakenne alkoi erota klassismin kaavamaisesta kolmiosaisesta muodosta. Pianotaituruuden kukoistaessa säveltäjät alkoivat kirjoittaa hyvin vaativia konserttoja. Johannes Brahms rikkoi perinteistä kaavaa lisäämällä toiseen pianokonserttoonsa neljännen osan. Brahmsin pianokonsertot olivat pituudeltaan sinfonian mittaisia ja raskaasti soitinnettuja. Franz Liszt rikkoi vanhat rakenteet kokonaan siirtyessään sarjamaiseen muotoon. Hänen pianokonserttonsa ovat lyhyitä ja käytännössä yksiosaisia. Sergei Rahmaninovin pianokonsertot ovat luultavasti myöhäisromantiikan esitetyimpiä pianokonserttoja. Ranskan taide
Ranskan taide, sekä kuvataide että arkkitehtuuri, on ollut eri aikoina länsimaisen taiteen keskiössä. Etenkin 1800-luvulla Ranskasta tuli paljon merkittäviä kuvataiteilijoita, kuten impressionismin perustaja Claude Monet, Paul Cézanne, Paul Gauguin, realistisen maalaustaiteen pioneeri Gustave Courbet ja Edgar Degas. 1900-luvun Ranskaan muutti paljon modernisteja, kuten Wassily Kandinsky ja Marc Chagall sekä Pablo Picasso Espanjasta. Maan oma tärkeä modernisti oli Georges Braque. Edward Hopper
Edward Hopper (22. heinäkuuta 1882 – 15. toukokuuta 1967) oli huomattava yhdysvaltalainen taidemaalari, joka on tullut tunnetuksi modernin amerikkalaisen elämän yksinäisyyden ja vieraantuneisuuden kuvaajana. Hän vaikutti paljon 1960- ja 1970-luvun pop-taiteeseen ja uusrealisteihin. Kirkkotaide
Tulollaan oleva renessanssi vaikutti kirkkotaiteeseen muutenkin. Myöhäisgotiikan suurin mestari Giotto maalasi Assisin ja Padovan kirkkoihin tilan kuvaukseltaan realistisia freskosarjoja. Renessanssin tultua kirkkotaide kukoisti monimuotoisena. Merkittävimmät 1500-luvun renessanssin kirkkomaalaukset teki Michelangelo Sikstuksen kappeliin. Ludovico Ariosto
Ludovico Ariosto (1474 Reggio – 1533) oli italialainen renessanssirunoilija, joka tunnetaan eeppisestä runoelmastaan Raivoisa Roland, "Orlando furioso". Häntä pidetään Danten jälkeen Italian toiseksi suurimpana runoilijana. Sandro Botticelli
Sandro Botticelli (1. maaliskuuta 1445 Firenze – 17. toukokuuta 1510 Firenze), oikealta nimeltään Alessandro di Mariano di Vanni Filipepi, oli italialainen taidemaalari, joka oli varhaisrenessanssin merkittävimpiä taiteilijoita sekä firenzeläisen humanismin huomattavin ja omalaatuisin tulkitsija. Leevi Madetoja
Suomessa Madetoja on klassisen musiikin suuria säveltäjänimiä. Hänellä on keskeinen asema Jean Sibeliuksen jälkeisessä suomalaisessa musiikissa sukupolvensa ehkä hienoimpana myöhäisromantikkona. Madetojan musiikille on leimallista tietty kahtalaisuus. Yhtäältä siinä on selvä suomalaiskansallinen sävy, jollaiseksi koetaan hänen musiikkinsa usein melankolinen pohjavire. Toisaalta siinä on ranskalaiseksi miellettyä hienostuneisuutta ja jopa eleganssia. Juan Gris
José Victoriano González-Pérez (23. maaliskuuta 1887 – 11. toukokuuta 1927), paremmin tunnettu taiteilijanimellään Juan Gris, oli espanjalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä, joka vietti ison osan elämästään Ranskassa. Hänen työnsä liittyvät kiinteästi kubismin kehittymiseen. Grisin muotokuva ystävästään ja maanmiehestään Pablo Picassosta on merkittävä varhaiskubismin teos. Romantiikan musiikki
Kuuluisimmat varhaiset romantiikan aikakauteen luettavat säveltäjät olivat Weber, joka toi tyylin oopperoihinsa, ja Schubert, jonka lauluteokset ja sinfoniat vasta vähitellen tulivat tunnetuiksi. Seuraavaan säveltäjien aaltoon kuuluivat pianon mestarit Liszt ja Chopin, soitinnusta kehittänyt Hector Berlioz sekä klassismin romantiikassa säilyttänyt Felix Mendelssohn ja romantiikan säveltäjän perikuva Robert Schumann. He kaikki syntyivät 1800-luvun alussa ja olivat ensimmäisiä täysin romanttisen musiikin edustajia. Vielä 1840-luvulla romantiikan ohella vaikutti voimakkaana postklassismi ja hovimusiikki, mutta myöhemmin ne alkoivat väistyä lopullisesti vallitsevan tyylisuunnan tieltä. Ruotsin kulttuuri
Aikakauden muita merkittäviä kirjailijoita olivat Albert Ulrik Bååth, Fredrika Bremer, Emilie Flygare-Carlén ja Ola Hansson. Selma Lagerlöfistä tuli suuri kansanvalistaja, joka teoksellaan "Peukaloisen retket villihanhien seurassa" opetti lapsille Ruotsin maantiedettä. Verner von Heidenstam erosi naturalismista ja realismista ja kirjoitti sen sijaan romantiikasta, individualismista ja sensualismista. Uusi kirjallinen aikakausi saapui Ruotsiin Gustaf Frödingen esikoisteoksen "Guitarr och dragharmonika" (1891) myötä. Muita aikakauden uusromantikkoja ja symbolisteja ovat Hjalmar Söderberg, Bo Bergman, Axel Wallengren, Sven Lidman ja Sigurd Agrell. Paul Cézanne
Paul Cézanne (19. tammikuuta 1839 Aix-en-Provence, Bouches-du-Rhône – 22. lokakuuta 1906 Aix-en-Provence, Bouches-du-Rhône) oli ranskalainen taidemaalari, joka tunnettiin myös lempinimellä "Aix'n erakko". Hänen taiteensa luokitellaan usein jälki-impressionistiseksi, mutta hänen maalaustyylinsä oli niin persoonallinen, että häntä voidaan yhtä hyvin pitää kaikkien taidesuuntauksien ulkopuolisena taiteilijana. Frédéric Chopin
Chopin oli hyvin tarkka teostensa esitystavasta, ja esimerkiksi tempon säilyttämisessä hän oli tinkimätön. Säveltäjän kuoleman jälkeen Schumann ja Liszt toivat hänen teoksiinsa niihin kuulumattoman ohjelmallisuuden, mikä leimasi niitä pitkälle 1900-luvulle. Vasta viime aikoina teosten korostetusta romantisoinnista on luovuttu – Chopin itse ei pitänyt itseään romantikkona, vaikka hänet nykyään yhdeksi tyylisuunnan keskeisistä säveltäjistä luetaankin. Hänen kappaleidensa esitystraditio on vaihdellut äärimmäisestä rubaton käytöstä klassisempiin näkemyksiin. Espanjan taide
Modernismin kehitykseen vaikuttivat 1900-luvun alussa espanjalaiset Pablo Picasso ja Juan Gris sekä surrealistit Joan Miró ja Salvador Dalí. Merkittäviä nykytaiteilijoita ovat muun muassa Antoni Tàpies ja kuvanveistäjä Eduardo Chillida. Myös arkkitehtuurissa on ollut persoonallisia ilmiöitä, kuten Antoni Gaudí Sagrada Familia -kirkkoineen. Orest Kiprenski
Kiprenski tunnetaan romantiikan ajan muotokuvamaalarina, jonka teokset varsinkin hänen uransa alkuvaiheessa kuvastavat herkästi kohteidensa yksilöllisyyttä ja sisäisiä tunteita. Myöhempiä teoksia on pidetty muodoltaan kuivina ja ulkoista kauneutta korostavina. Kehittymässä ollut realistinen kuvaustapa jäi Kiprenskille vieraaksi. Hänen ryhmäkuvansa ovat usein ulkokohtaisia ja ratkaisuiltaan keinotekoisia. Taiteilijan parhaana työnä pidetään hänen vuonna 1827 maalaamaansa Aleksandr Puškinin muotokuvaa. Romantiikka
Tyylisuuntauksena romantiikka ajoittuu 1700-luvun lopulle ja 1800-luvun alkupuolelle. Se jaetaan yleensä varhaisromantiikan ja täysromantiikan kauteen. Romantiikka oli yleinen taidesuuntaus, joka vetosi tunteeseen ja mielikuvitukseen. Suuntaus syntyi vastakohtana uusklassismin ja valistuksen ajoille. Uusklassismin aikana estetiikka oli pysähtynyttä, ja valistuksen järki korosti rationalismia. Romanttiset tarinat saattoivat olla epäloogisia ja runsaan tyylinsä takia myös sekavia. Toisaalta romantikot kehittivät merkittävällä tavalla myös kansanrunouden tutkimuksen, historiallisen lähdekritiikin ja lingvistiikan menetelmiä. Romantiikka korosti ihmisen suhdetta luontoon, mutta oli sen lisäksi kiinnostunut myös yliluonnollisesta, sielullisesta ja tiedostamattomasta. Yksilön vapautta yhteiskunnan laitoksiin nähden korostettiin. Romantiikan ajan taiteilija oli luova nero, uneksija ja haaveilija, jolla oli mystinen yhteys korkeampiin voimiin ja luontoon. Ranskan kulttuuri
Barokin ajan Ranskan säveltäjistä tunnettuja ovat Jean-Baptiste Lully ja François Couperin. Ranskan musiikin maineikkain kausi lienee 1800-luvun puolivälistä toiseen maailmansotaan kestänyt jakso. Silloin sävelsivät muiden muassa Camille Saint-Saens, Hector Berlioz, Georges Bizet, Claude Debussy ja Maurice Ravel. Nykysäveltäjistä maineikkain lienee Pierre Boulez. Maailmalla tunnetuin ranskalaisen musiikin laji on varmaankin chanson-laulu. Nykyaikaista ranskalaista musiikkia edustavat muun muassa Indila ja Alizée. Ars nova
Ars nova on myöhäiskeskiajalla vaikuttanut musiikkityyli, joka sai nimensa Philippe de Vitryn kirjoittamasta saman nimisestä teoksesta. Ars nova -tyylin merkittävin säveltäjä oli de Vitryn ohella ranskalainen Guillaume de Machaut. Kroatian kulttuuri
Kroatian kulttuurilla on pitkä historia. Kuvataiteen puolella varhaisimmat esimerkit ovat kirkkofreskoja, mutta 1400- ja 1500-luvun tunnetuimmat taiteilijat joutuivat työskentelemään Italiassa osmanien aiheuttavan uhan takia. Vlaho Bukovac oli 1800-luvun merkittävin taiteilija, mutta 1900-luvun alussa vaikuttivat erityisesti kuvanveistäjät Ivan Meštrović ja Antun Augustinčić. Naivismi oli suosittua 1930-luvulla, kun Ivan Generalićin jälkeen useat muutkin ryhtyivät tekemään tyylin teoksia. Kirjallisuuden ensimmäinen kukoistuskausi osui Dalmatiaan, jossa italialainen renessanssi vaikutti sekä kuvataiteessa että kirjallisuudessa. Marko Marulićia pidetään ensimmäisenä kroatiankielisenä kirjailijana, ja häntä kutsutaan ”kroatialaisen kirjallisuuden isäksi”. Ljudevit Gajin johtama illyrismi vaikutti 1800-luvun kulttuuriin, ja silloin kirjallisuudessa vallitsi kansallismieliset aiheet. August Šenoa hallitsi puolestaan siirtymävaihetta romantiikasta realismiin. 1900-luvun kirjailijoista merkittävimmät ovat Miroslav Krleža ja Nobel-palkittu Bosniassa syntynyt kroaatti Ivo Andrić, joka tosin piti itseään jugoslaavina. Elvis Presley
Elvis Presleyä pidetään yhtenä 1900-luvun populaarikulttuurin tunnetuimpana ja merkittävimpänä henkilönä. Hän oli 1950-luvun johtava teini-idoli ja seksisymboli. Elvis oli yksi rockmusiikin ensimmäisistä tunnetuista esittäjistä ja sen tyylin luojista, ja häntä kutsutaan yleisesti ”rock and rollin kuninkaaksi” tai ”Kuninkaaksi”. Hän oli suuri kulttuurisen muutoksen käynnistäjä, jonka ansiosta afroamerikkalaiseen rhythm and bluesiin pohjautuva rock and roll -musiikki nousi yleiseen suosioon. Hänestä tuli lukemattomien esiintyjien ja muusikoiden tärkeä vaikuttaja aikalaisistaan rock and roll -laulajista myöhempiin rock- ja popartisteihin. Ranska
Valistusajan kirjailijoita olivat filosofit Voltaire, Montesquieu, ensyklopedisti Denis Diderot ja kasvatusteorioistaan tunnettu Jean Jacques Rousseau. 1800-luvun kirjailijoita ovat romantikot Victor Hugo ja George Sand, tummasävyiset runoilijat Charles Baudelaire, Arthur Rimbaud ja Paul Verlaine, realistit Stendhal, Gustave Flaubert, Honoré de Balzac, Émile Zola ja Guy de Maupassant sekä historiallisten romaanien kirjoittaja Alexandre Dumas vanhempi.