Milloin Jaana Bamford kuoli?
Jaana Bamford
Jaana Bamford ryhmineen työskenteli vuodesta 2012 toimineessa Biologiset vuorovaikutukset -tutkimusyksikössä. Bamfordin tutkimustyö yksikön puitteissa liittyi virusten biologisten vuorovaikutuksien selvittämiseen. Hänen tutkimustyönsä kyseisen teeman parissa jäi kesken, kun hän menehtyi äkillisesti 1. toukokuuta 2016. Jaana Bamford
Jaana Bamford (19. maaliskuuta 1955 – 1. toukokuuta 2016) oli suomalainen molekyylibiologi ja professori. Hän työskenteli Jyväskylän yliopistossa molekyylibiologian professorina vuodesta 2006. Nanoscience Center
Biologisen nanotieteen tutkimus keskittyi tiedekeskuksen toiminnan alkuvuosina muutamien teemojen ympärille. Keskeinen ala oli proteiinien tutkimus. Professori Markku Kulomaa tutki avidiinia ja professori Jyrki Heinon tutkimuskohteena oli integriini. Toinen pääala oli virusten tutkimus. Professori Matti Vuento tutki parvovirusta ja professori Christian Oker-Blom käytti tutkimuksessaan bakulovirusta. Vuosituhannen alkuvuosina Heino ja Kulomaa siirtyivät pois Jyväskylästä ja Oker-Blom kuoli. Biotieteiden keskeisten hahmojen poistuminen johti siihen, että nanotiedekeskuksessa työskentelevien biologien määrä oli toivottua vähäisempi muutamina vuoden 2005 jälkeisinä vuosina. Vuoden 2005 jälkeen tutkimus suuntautui pääasiassa rakenne- ja virustutkimukseen. Viruksista tutkittiin edelleen mm. parvoviruksia ja uutena teemana pikornaviruksia. Professori Jari Ylänne on tutkinut solutukirangan rakennetta ja sen proteiineja. Bakteereja infektoivia bakteriofaageja tutki professori Jaana Bamford, mutta tutkimus jäi kesken hänen kuoltuaan äkillisesti toukokuussa 2016.
Joan Crawford
Lähes viisikymmentä vuotta kestäneellä urallaan Crawford profiloitui ensisijaisesti elokuvanäyttelijäksi. Teatterilavoilla häntä nähtiin ainoastaan uransa alussa, elokuvien ohella hän esiintyi radiossa ja myöhemmin myös televisiossa. Hän myös työskenteli vuosia miehensä Al Steelen johtamassa Pepsi-yhtiössä. Yhtiön johtokuntaan hänet valittiin miehensä kuoleman jälkeen vuonna 1959, ja hän erosi paikalta vasta 1973. Crawford oli naimisissa kaikkiaan neljästi, ja kaikki solmitut liitot kestivät neljä vuotta. Hän kasvatti myös neljä adoptiolasta. Elokuvauransa hän päätti vuonna 1970. Crawford kuoli seitsemän vuotta myöhemmin 73-vuotiaana kotonaan New Yorkissa. Johan August Wahlberg
1853 Wahlberg palasi Afrikkaan ja saapui Kapkaupunkiin jouluna 1853, josta hän matkusti huhtikuussa 1854 Walvis Bayn kaupunkiin nykyiseen Namibiaan. Täällä hän liittyi Charles Anderssonin seurueeseen, joka lähti tutkimaan Ngamijärven seutua. Wahlberg osallistui norsujahtiin ja kuoli onnettomuudessa jäätyään haavoittuneen elefantin ruhjomaksi. Mitfordin sisarukset
Tom Mitford kieltäytyi tarttumasta aseisiin Saksaa vastaan, mutta suostui taistelemaan sodassa Japania vastaan. Hän sai surmansa vuonna 1945. Toisen maailmansodan alkaessa Sir Oswald Mosley vangittiin, ja Diana joutui olemaan kolme vuotta Hollowayn vankilassa. Unity meni täysin pois tolaltaan, kun Britannia julisti Saksalle sodan. Hän yritti surmata itsensä Englischer Gartenissa ampumalla itseään pistoolilla ohimoon. Unity jäi henkiin ja palasi erinäisten vaiheiden jälkeen kotimaahansa. Paluuta kuvattiin uutisfilmeille ja käsiteltiin lehdistössä niin vihamielisesti ja kovin sanoin, että jopa parlamentin alahuoneessa esitettiin asiasta kysymyksiä. Myöhemmin jotkin lehdet tunnustivat ylilyöntinsä. Unity kärsi aivovauriosta ja menehtyi jo vuonna 1948. Mana Mana
"Totuus palaa" herätti jonkin verran huomiota ulkomailla, ja yhtye aloitti levyn englanninkielisen version äänitykset vuonna 1991. Työ jäi kuitenkin kesken, sillä lauluosuuksien äänitys epäonnistui skitsofreniasta kärsineen Mömmön ajauduttua pahasti omiin maailmoihinsa. Jouni Mömmö kuoli 26. lokakuuta 35-vuotiaana. Kaarina Maununtytär
Kaarina Maununtytär kuoli 13. syyskuuta 1612 kotonaan Liuksialan kartanossa, ja hänet haudattiin 21. maaliskuuta 1613 Turun tuomiokirkkoon Tott-suvun kuoriin. Hautajaisissa luettiin Johannes Petri Parginsulanus -nimisen henkilön laatima Epicedion eli sururuno ja Grafscrift eli hautakirjoitus. Eerik XIV:n ja Kaarina Maununtyttären haudat ovat eri maissa, satojen kilometrien päässä toisistaan, koska Eerik XIV haudattiin 1500-luvulla vaatimattomasti Västeråsin tuomiokirkon lattian alle, mutta Kustaa III teetti hänelle komean sarkofagin ja siirrätti sen päälle Juhana III:n haudan arvonmerkit. Kaarina Maununtyttären hautaa ryhtyivät kohentamaan komitea ja vapaaehtoinen keräys 1860-luvulla. Hänetkin nostettiin kirkon lattian alta Tottien hautaholvista, josta arkku oli vielä tunnistettavissa. Kaarina Maununtyttären maalliset jäännökset nostettiin 27. elokuuta 1867 arkustaan, tutkittiin ja sijoitettiin omaan kappeliinsa arkkitehti Theodor Deckerin piirtämään marmorisarkofagiin. Jean Jacques Régis de Cambacérès
Jean Jacques Régis de Cambacérès, Parman herttua, Cambacérèsin herttua, keisarikunnan arkkikansleri (18. lokakuuta 1753 Montpellier – 8. maaliskuuta 1824 Pariisi), oli ranskalainen valtiomies ja yksi kolmesta konsulista Napoleon Bonaparten ja Charles-François Lebrunin ohella. Hänet muistetaan todennäköisesti parhaiten tekemästään Code Napoléon -lakikokoelmasta, joka on nykypäivänäkin pohjana useiden maiden oikeusjärjestelmille. Ina Lange
Ina Blenda Augusta Lange (14. joulukuuta 1846 Helsinki – 23. lokakuuta 1930 Kööpenhamina), o.s. Forstén, salanimeltään Daniel Sten, oli suomalaissyntyinen pianisti, musiikkihistorioitsija ja kirjailija. Lange luetaan suomalaisiin 1880–1890-lukujen realisteihin, mutta häntä tunnetaan varsin vähän Suomessa, mahdollisesti siksi että hän loi uransa ja julkaisi useimmat teoksensa ulkomailla. Paroni Blood
John Falsworth syntyi myöhään 1800-luvulla Englannissa ja lähti kiertämään maata veljensä Montgomeryn perittyä isänsä omaisuuden. John uskoi vampyyrien olevan todella olemassa ja matkusti Transilvaniaan etsiäkseen Draculaa saadakseen käsiinsä mittaamattomat voimat. Draculan löydyttyä tämä muutti Johnin vampyyriksi ja määräsi uuden vampyyrinsa aiheuttamaan hävitystä Englannissa. John liittoutui Saksan kanssa ensimmäisessä maailmansodassa, missä hän sai koodinimen "Paroni Blood". Joseph Barbera
Joseph Roland "Joe" Barbera (24. maaliskuuta 1911 – 18. joulukuuta 2006) oli yhdysvaltalainen animaatiofilmien tekijä, sarjakuvataiteilija, tuottaja ja William Hannan yhteistyökumppani. Hanna-Barberan studio tuotti monia tunnettuja sarjakuvia ja animaatioita, joista tunnetuimmat olivat "Tom ja Jerry", "Kiviset ja Soraset", "Jetsonit" ja "Scooby-Doo". Jim Marshall
James Charles ”Jim” Marshall (29. heinäkuuta 1923 Lontoo – 5. huhtikuuta 2012 Buckinghamshire) oli englantilainen kitaravahvistimistaan tunnetun Marshall Amplification -yhtiön perustaja. Hän kuoli 88-vuotiaana. Hanoi Rocks
Nasty Suicide siirtyi syksyllä 1989 Los Angelesiin, jossa muodosti seuraavana vuonna yhtyeen Cheap and Nasty, joka olemassaolonsa 1990–1994 aikana julkaisi albumit Beautiful Disaster (1991) ja Cool Talk Injection (1994). Ennen Cheap and Nastya Suicide oli tekemisissä jossain määrin GNR:n kanssa. Elokuussa 1994 Suicide liittyi Michael Monroen vuonna 1993 perustamaan Demolition 23. -yhtyeeseen, joka on Cherry Bombzin ja Cheap and Nastyn rinnalla menestynein entisten Hanoi Rocks -jäsenten perustama yhtye. Hyvin menestynyt Demolition 23. sai paljon huomiota ja julkaisi nimeään kantavan albumin. Vaikka yhtyeestä perättiin uutta Hanoi Rocksia, se hajosi alkuvuodesta 1995 Suiciden erottua siitä. Syksyllä 1995 takaisin Jan Stenforsiksi nimensä muuttanut Nasty Suicide aloitti lukion ja julkaisi sooloalbuminsa Vinegar Blood. Akustisen "Jan Stenfors & Puka Oinonen"-kiertueen 1996–1997 jälkeen Stenfors lopetti muusikon uransa. Keväällä 1998 Stenfors kirjoitti ylioppilaaksi ja pääsi saman vuoden syksyllä Helsingin yliopiston farmasian laitokselle. Vuonna 2003 hän valmistui proviisoriksi, jona hän on toiminut syyskuusta 2006 lähtien lääkeyhtiö Ratiopharmin palveluksessa johtotehtävissä. Stenforsilla on ilmeisesti myös kesken väitöskirjansa. Jimi Jamison
Jimmy Wayne Jamison (23. elokuuta 1951 Durant, Mississippi, Yhdysvallat – 31. elokuuta 2014 Raleigh, Memphis, Tennessee, Yhdysvallat), taiteilijanimeltään Jimi Jamison, oli yhdysvaltalainen muusikko ja lauluntekijä. Hänet muistetaan parhaiten urastaan rock-yhtye Survivorin laulajana ja keulakuvana. Hän liittyi yhtyeen laulajaksi vuonna 1984 korvaten yhtyeestä eronneen Dave Bicklerin. Survivor hajosi vuonna 1989, ja Jamison siirtyi sooloartistiksi. Survivor sen sijaan palasi yhteen neljän vuoden tauon jälkeen vuonna 1993, tällä kertaa kuitenkin Dave Bicklerin kanssa. Jamison palasi yhtyeen solistiksi uudelleen vuonna 2000, mutta erosi yhtyeestä vuonna 2006 ennen Survivorin kahdeksannen studioalbumin "Reach" julkaisua. Hänen kolmas ja viimeinen aikakautensa Survivorin laulajana ajoittui vuosiin 2011–2014. Walter Scott
Vuonna 1825 Scottilla alkoi olla jälleen suuria talousvaikeuksia, sillä hänen yrityksensä melkein romahti. Yleiseen tietoisuuteen tuli myös tällöin, että hän oli romaanien kirjoittaja. Vararikon sijaan Scott panttasi kotinsa Abbotsford Housen ja tulonsa velkojensa pantiksi ja ryhtyi kirjoittamaan itseään veloista vapaaksi. Scott säilytti hämmästyttävän tuotteliaisuutensa (ja kirjoitti myös Napoleon Bonaparten ei-fiktiivisen elämäkerran) vuoden 1831 ajan. Sitten hänen terveytensä heikkeni, ja hän kuoli Abbotsfordissa vuonna 1832. Vaikka velkoja ei tällöin vielä ollut kuitattu kokonaan, hänen romaaninsa myivät yhä, ja Scott sai velkansa maksettua vielä haudastaan käsin. Hänet haudattiin Dryburgh Abbeyhin, jonka lähellä seisoo juuri sopivasti suuri William Wallacen patsas – tämä oli yksi Skotlannin romanttisimmista historiallisista hahmoista. Jaana Toivari-Viitala
Jaana Toivari-Viitala (16. toukokuuta 1964 Loviisa – 12. toukokuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen egyptologi. Hän valmistui egyptologiasta maisteriksi Helsingin yliopistossa ja väitteli filosofian tohtoriksi Leidenin yliopistossa Alankomaissa. Toivari-Viitala oli Helsingin yliopiston egyptologian vastuuhenkilö ja Leidenin yliopiston Deir-el Medina Data Base Projectin tutkija. John Polidori
John Polidori (7. syyskuuta 1795 – 24. elokuuta 1821) oli italialainen lääkäri ja kirjailija, jonka jälkimaine perustuu kauhukirjallisuudelle uraa luoneeseen pieneen tarinaan ”Vampyyri” (1819). Jani Lane
John Kennedy Oswald (1. helmikuuta 1964 Akron, Ohio — 11. elokuuta 2011), tunnetummin Jani Lane, oli glam metal -yhtye Warrantin solistina vuosina 1986–1993, 1994–2004 ja 2008. Sittemmin hän toimi sooloartistina, Saints of the Undergroundin solistina ja kirjoitti kappaleita muille artisteille. Lane löytyi kuolleena hotellihuoneestaan kalifornialaisessa Comfort Innissä. Jascha Heifetz
Brooks Smith ryhtyi 1954 hänen säestäjäkseen, ja yhteistyö jatkui lähes kahden vuosikymmenen ajan. Viimeisen konserttinsa Heifetz piti Los Angelesissa 1972. Sen jälkeen hän jatkoi vielä viuluopettajana ja antoi myös kamarimusiikkiopetusta. Heifetz kuoli Los Angelesissa 10. joulukuuta 1987. Megafon Records
Megafon Records on Ulf Uffe Ahrenbergin vuonna 1985 perustama levy-yhtiö juuri lopettaneen VIP Musicin, Oy VIP Music Ab:n jälkeen. Edellinen katalogi oli juuri myyty M & T Tuotannolle Veikko Samulin kanssa. Aiemmat lastenlevy "Atsipoppaa" ja Jonnan kymmenvuotiaana vuonna 1983 voittanut Syksyn sävel -hitti "Minttu sekä Ville" olivat parin sadan tuhannen levyn kassamagneetteja. Jonna oli aikansa tunnetuin lapsitähti. 
Vasta jo Megafon Recordsin jo aloitettuna hiipui parin suomalaisen levyn mittainen Ahrenbergin yhteistyö Virgin Recordsin merkillä Suomessa, joka jäi Sleepy Sleepersin ja Zero Ninen mittaiseksi. Luettelo televisiosarjan Emmerdale henkilöistä
Diane Sugden (es. Elizabeth Estensen) saapui Emmerdaleen tapaamaan tytärtään Bernice Thomasia. Diane jäi aikanaan pysyvästi kylään, ja omisti Villapakan yhdessä Louise Appletonin, ja myöhemmin Chas Dinglen kanssa. Diane ja Jack Sugden ihastuivat ja menivät naimisiin. Samalla kertaa Dianesta tuli Robert, Andy ja Victoria Sugdenin äitipuoli. Lisäksi Diane on isoäiti Bernicen lapsille Gabbylle ja DeeDeelle, sekä Andyn lapsille Sarahille ja Jackille. Diane on vuosien saatossa muodostunut arvostetuksi ja keskeiseksi hahmoksi kylässä, ja häntä pidetään ahkerana ja päättäväisenä matriarkkana. Hän toipui paksusuolensyövästä, johon hän sairastui vähän ennen häitään Jackin kanssa. Diane ei aina tule toimeen siskonsa Valerien kanssa, koska tämä ei osaa aina kertoa totuutta, ja hän jopa varasti Villapakan kassasta rahaa. He saavat kuitenkin aina lopulta sovittua erimielisyytensä. Jack kuoli muutaman aviovuoden jälkeen, jonka jälkeen Diane on pysynyt äidin paikalla Robertille, Andylle ja Victorialle. Diane on Jackin jälkeen rakastunut Laurel Thomasin isään Douglas Pottsiin. Dianen sisar Val kuoli helikopterionnettomuuden aiheuttamassa turmassa elokuussa 2015. Post-traumaattisesta stressioireyhtymästä kärsinyt Chas iski Dianea veitsellä, jolloin tämä joutui sairaalaan, ja paljastui, että tämän syöpä oli uusiutunut. Joan Crawford
Crawford oli huonoissa väleissä veljensä Halin ja äitinsä Annan kanssa, mutta tuki näitä siitä huolimatta rahallisesti aina näiden kuolemaan saakka. Anna kuoli 74-vuotiaana vuonna 1958. Hal teki myös näyttelijäntöitä ja kuoli vuonna 1963. Crawford ei ottanut osaa veljensä hautajaisiin. Halilla oli yksi lapsi, joka nimettiin tätinsä mukaan Joan Crawford LeSueuriksi. Nuorempi Crawford LeSueur tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Joan Lowe. Hän työskenteli tanssijana Broadwaylla. Biologisen isänsä Thomasin Crawford tapasi vain kerran elokuvansa "Kahlittu rakkaus" kuvauksissa vuonna 1934. Thomas kuoli neljä vuotta myöhemmin vuonna 1938. Crawfordilla on adoptiolastensa Christopherin, Cynthian ja Cathyn kautta yhteensä kahdeksan lastenlasta. Bhutanin historia
Ngawang Namgyal kuoli vuonna 1651. Ja jotta Bhutan ei hajoaisi, hänen kuolemansa oli varjeltu salaisuus 54 vuotta. Hänen sanottiin hakeutuneen uskonnolliseen piilopaikkaan Bhutaniin, Sikkimiin tai Tiibetiin. Ngawang Namgyalia seurasivat vallassa hänen poikansa ja velipuolensa vuosina 1651 ja 1680. He aloittivat valtakautensa ollessaan vielä alaikäisiä, ja uskonnolliset ja siviilihallitsijat toimivat sijaishallitsijoina. He käyttivät harvoin valtaa omissa nimissään. Jatkuvuuden lisäämiseksi je khenpo ja druk desi kehittivät reinkarnaation käsitteen, jotta he pystyisivät säilyttämään valtansa jota he olivat kasvattaneet Ngawang Namgyalin aikana. Viimeinen hallitsija, joka miellettiin uudestisyntyneenä Ngawang Namgyalina, kuoli 1700-luvun puolivälissä. Kuitenkin shabdrungin puheen ja mielen uudestisyntyminen oli hyväksytty käsite 1900-luvulle saakka. Janie Bradford
Janie Bradford (s. 2. kesäkuuta 1939 Charleston, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen lauluntekijä, joka tunnetaan erityisesti yli 25 vuoden työskentelystään Motown-levymerkille. Kuuluisin hänen kirjoittama kappaleensa on yhdessä Berry Gordyn kanssa tehty ”Money (That’s What I Want)”, jonka levytti alun perin Barrett Strong, ja sittemmin esimerkiksi brittiläiset The Beatles- ja The Rolling Stones -yhtyeet. Toinen kuuluisa laulu on muun muassa The Temptationsin ja Marvin Gayen julkaisema ”Too Busy Thinking About My Baby”. Jaana Bamford
Professorina Bamford osallistui kahden toimikauden ajan Suomen Akatemian nimeämien huippututkimusyksiköiden tutkimustyöhön. Vuosina 2006–2011 hänen tutkimusryhmänsä toimi Virologian huippututkimusyksikössä. Yksikkö toimi Helsingin ja Jyväskylän yliopistojen yhteistyönä. Sen johtajana toimi akatemiaprofessori Dennis Bamford. Virologian yksikkö teki monitieteistä perustutkimusta: tutkimusmenetelmissä yhdistyivät genetiikka, rakennebiologia, biokemia, biofysiikka ja mikrobiologia. Yksikön keskeinen tavoite oli selvittää bakteereja ja arkkeja infektoivien virusten rakennetta ja toimintaa. Tutkimustyön apuna käytettiin niin kutsuttuja malliviruksia. Jaana Järvinen
Järvinen oli naimisissa näyttelijä Dick Holmströmin kanssa ja heillä on kaksi aikuista poikaa. Jaana Järvinen on haudattu Turun hautausmaalle. Luettelo Englannin hallitsijoista
Tudorit polveutuvat John Beaufortista, Somersetin ensimmäisestä jaarlista. Beaufort oli yksi Juhana Gentin, Edvard III:n kolmannen lapsen ja Lancasterin ensimmäisen herttuan, avioton lapsi (hänen rakastajattarensa Katariina Swynfordin poika). Avioton lapsi ei peri Englannin kruunua, mutta asiaan vaikutti monimutkaisella tavalla se, että Gent ja Swynford menivät naimisiin vuonna 1395 (25 vuotta John Beufortin syntymän jälkeen). Carl Johan Andersson
Andersson perusti 1860-luvun alussa kauppa-aseman Namibian keskiosiin, Otjimbingween. Hän liittoutui namojen kanssa suojellakseen liiketoimiaan alueella. Asema hiipui kuitenkin 1860-luvun puolivälissä. Seuraavaksi Andersson pyrki perustamaan kauppareitin Namibian pohjoisosista Portugalin Angolaan. Hän kuoli tutkimusmatkallaan lähellä Angolan rajaa vuonna 1867. Joan Caulfield
Joan Beatrice Caulfield (1. kesäkuuta 1922 Orange, New Jersey – 18. heinäkuuta 1991) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Jon Blair
Jon Blair (s. 1950, Etelä-Afrikka) on dokumenttien kirjoittaja, tuottaja ja ohjaaja. Hän on voittanut BAFTA -palkinnon parhaasta dokumentista vuonna 1983 ohjaamallaan, tuottamallaan ja käsikirjoittamallaan Oskar Schindleristä kertovalla dokumentilla. Lisäksi hänen ohjaamansa, tuottamansa ja käsikirjoittamansa dokumentti "Anne Frank Remembered" voitti parhaan dokumentin Oscar-palkinnon vuonna 1996. "Anne Frank Remebered" on myös voittanut kansainvälisen Emmy-palkinnon. Blairillä on kaksi aikuista lasta, Tanya ja Ben, sekä yhdeksänvuotiaat kaksospojat Artie ja Louis. Hän asuu Lontoossa ja Suffolkissa vaimonsa Yvonnen sekä Artien ja Louisin kanssa. Jaana Bamford
Biologisten vuorovaikutusten tutkimusyksikkö pyrki perustutkimuksen avulla löytämään myös hyödyllisiä tieteellisiä sovelluksia. Ilmastonmuutoksen myötä kaloja tappava Flavobakteeri on käynyt ärhäkämmäksi ja aiheuttaa isoja tappioita kalankasvattajille. Bamfordin ryhmän tutkimuksissa kaloja tappavien bakteerien sekaan laitettiin bakteriofageja, ja kalojen kuolleisuus väheni. Tutkimuslajeina tutkimuksessa käytettiin aluksi seeprakalaa ja myöhemmin lohta. Hankkeen tavoitteena oli vähentää kalanviljelylaitoksilla tapahtuva antibioottien käyttöä, kun ne voidaan korvata bakteriofageilla. Beth Sarim
Joseph Franklin Rutherford kuoli Beth Sarimissa 8. tammikuuta 1942 72 vuoden ikäisenä. Hänen kuolemansa jälkeen hänen läheisimmät seuraajansa halusivat haudata hänet Beth Sarimin puutarhaan, jonne he halusivat rakentaa suurellisen mausoleumin Rutherfordin muistoksi. San Diegon kaupunki kuitenkin kieltäytyi antamasta hautauslupaa alueelle, jota asemakaavassa ei ollut määritelty hautausmaaksi. Kolmen ja puolen kuukauden oikeustaistelun jälkeen - jonka aikana sekä Vartiotorniseuran johto että Rutherfordin leski ja poika osoittautuivat huomattavan vähän kiinnostuneiksi Rutherfordin viimeisestä leposijasta - asiaan annettiin lopullinen kielteinen päätös. Rutherford haudattiin Rossvilleen, Staten Islandille New Yorkin osavaltioon. 
Rutherfordin kuoleman jälkeen Vartiotorniseura piti Beth Sarimin omistuksessaan vielä muutaman vuoden ajan. Rakennus oli kuitenkin yhä kiusallisempi muistomerkki Rutherfordin kauden täyttymättömistä raamatuntulkinnoista ja hänen erikoislaatuisista odotuksistaan. Vuonna 1948 talo päätettiin myydä. Oppi Vanhan testamentin pyhien ylösnousemuksesta muutettiin vuonna 1950, tuolloin heidän opetettiin nousevan muun ihmiskunnan lailla vasta Harmageddonin taistelun jälkeen. Vartiotorniseuran virallisen historiankirjoituksen mukaan Beth Sarimin talo myytiin, koska sille ei uudistuvan raamatuntulkinnan valossa enää ollut tarvetta ja koska Seura itse ei enää tarvinnut sitä. Nykyään Beth Sarim toimii yksityisasuntona. Rakennus on suojeltu. Nina Simone
Nina Simone (oik. Eunice Kathleen Waymon, 21. helmikuuta 1933 Tryon, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat – 21. huhtikuuta 2003 Carry-le-Rouet, Ranska) oli yhdysvaltalainen jazz-, blues- ja soul-laulaja, -lauluntekijä ja -pianisti. Hän levytti yli 60 albumia ja sävelsi yli 500 laulua. Jan Stenfors
Razzlen kuolema oli kuolettava isku koko Hanoi Rocks -yhtyeelle. Se koski erityisesti Suicideen, joka oli ollut Razzlen kämppäkaveri. Razzlen kuoleman jälkeen Suicide muutti McCoyn luo asumaan, koska ei pystynyt enää asumaan samassa Lontoon asunnossaan ilman Razzlea. Helsingin uudenvuoden 1985 keikan jälkeen basisti Sam Yaffa ilmoitti eroavansa yhtyeestä. Parin eri kokoonpanokokeilun jälkeen Michael Monroe erosi yhtyeestä kesäkuun 1985 puolessa välissä jättäen jäljelle alkuperäisjäsenet McCoyn ja Nasty Suiciden sekä viimeiset uudet jäsenet, Terry Chimesin ja Timo Kaltion. Kaltion korvasi vuoden 1986 alusta lähtien Dave Tregunna. Hanoi Rocksin viimeinen kokoonpano jatkoi Cherry Bombz -nimisenä yhtyeenä vuosina 1985–1986 Suiciden ja McCoyn johdolla. Cherry Bombz sai maailman lehdistössä ja televisiolähetyksissä lähes yhtä paljon huomiota kuin Hanoi Rocks, mutta suuret unelmat ja odotukset jäivät toteutumatta. 26. heinäkuuta 1985 Apu uutisoi Suiciden menneen naimisiin Simone Liannen kanssa. Nasty ja Simone Suiciden avioliitto kesti vuodesta 1987 1990-luvun alkuvuosille asti. Vielä marraskuussa 1991 ilmestyneessä Cheap and Nastyn "Beautiful Disaster" -albumissa mainitaan Simone Suicide, joka on myös sanoittanut albumin kappaleen "Queen Bee". Häissä olivat muun muassa silloiset Cherry Bombzin jäsenet. Vanha yhtyekaveri ja ystävä Michael Monroe ei ollut läsnä. Myöhemmin Suicide on sanonut tämän avioliiton olleen epäonnistunut ja typerä ajatus. Stenfors ei itse asiassa pitänyt vaimostaan, kuten eivät myöskään vanhat Hanoi Rocksin jäsenet. Vuonna 1986 McCoy ja Suicide tekivät nimellä The Suicide Twins akustisen albumin "Silver Missiles And Nightingales", jota pidetään hyvänä osoituksena kaksikon soittotaidoista ja McCoyn sävellyskyvyistä. Albumin jälkeen The Suicide Twins keikkaili, mutta duo oli menestykseltään jonkinasteinen fiasko. The Suicide Twinsin ajaksi Suicide muutti nimensä "Nasty Superstariksi". Nasty Suicide hermostui uhoilevaan Andy McCoy'hin ja erotti tämän duosta tammikuussa 1987. Sitten Suicide aloitti yhteistyön vanhan Hanoi Rocks -basisti René Bergin kanssa. McCoy–Monroe-yhteistyö oli loppunut jo Hanoi Rocksin hajoamiseen, mutta nyt McCoy–Suicide-yhteistyökin loppui. McCoy aloitti lehdistössä parjauskampanjan vanhaa ystäväänsä kohtaan katkeroituneena. Tällöin jo noin 10 vuotta kestänyt ystävyys ei päättynyt, mutta Suicide ei enää halunnut työskennellä McCoyn kanssa. Joonas Purnu
Purnusta oli kuultu myös Suomessa, ja suuren hajaannuksen kynnyksellä häntä toivottiin saarnamatkalle Suomeen. Esimerkiksi vaasalainen saarnaaja Matti Kuula toivoi Purnusta apua uusheräyksen torjunnassa. Alkuvuodesta 1900 Tampereelta siirtyi eräitä lestadiolaisperheitä töihin Jällivaaran ja Malmivaaran kaivoksiin. Heidän kauttaan Tampereelle, Helsinkiin ja Viipuriin välittyi ihastuneita viestejä Ruotsin Lapin lestadiolaisuudesta. Halu saada Purnu vierailemaan Etelä-Suomeen kasvoi entisestään, ja Suomessakin alkoi eriytyminen vanhoillislestadiolaisten ja ”esikoisten seurakuntaa” kannattaneiden kesken. Joulukuussa 1901 Purnu lähetti yhdessä muiden johtomiesten kanssa kirjeen, jossa kerrottiin heidän päättäneen lähettää saarnaajia Etelä-Suomeen. Purnu itse ei kuitenkaan lähtenyt matkalle, ja hän kuoli jo kevättalvella, 15. maaliskuuta 1902. Helmikuussa 1902 matkalle lähtivät Viktor Appelqvist ja Samuel Vettasjärvi. Lähetysmatka johti Suomessa lopulliseen eroon vanhoillisten ja esikoisten välillä. Juana Bormann
Juana Bormann (tai Johanna Borman, 1893 – 13. joulukuuta 1945) oli keskitysleirivartija ja SS-nainen useilla keskitysleireillä. Sodan jälkeen hänet teloitettiin Hamelnin vankilassa sotarikoksista. Hän ei ollut sukua Martin Bormannille. Anna Jablonskaja
Anna Jablonskaja () oik. Hanna Hryhorivna Mašutina () (20. heinäkuuta 1981 Odessa, Ukraina – 24. tammikuuta 2011 Moskova, Venäjä) oli ukrainalainen näytelmäkirjailija ja runoilija. Hän kuoli Domodedovon lentokentän pommi-iskussa 2011. Bangladeshin historia
Yksi Pakistanin tärkeimmistä vastakkainasettelua aiheuttaneista kysymyksistä oli ratkaisu siitä, mikä tulisi uuden valtion viralliseksi kieleksi. Jinnah taipui Biharin ja Uttar Pradeshin alueilta muuttaneiden vaatimuksiin, jotka vaativat että urdusta, tuli tehdä maan virallinen kieli. Punjabin, Sindhin, puštun ja belutšinkieliset Länsi-Pakistanissa, sekä bengalin kieliset, eli banglanpuhujat Itä-Pakistanissa olivat järkyttyneitä siitä että heidän kielelleen annettiin toisen luokan asema. Idässä tyytymättömyys muuttui väkivaltaiseksi, idän bengalilaiset muodostivat enemmistön, noin 54 prosenttia Pakistanin koko väestöstä. Omia etujaan ajaakseen itäpakistanilaiset perustivat vuonna 1949 Awamiliiton. Jinnah kuoli vuonna 1948 ja hänen kuolemansa jälkeen vastarinta kielikysymyksessä yltyi väkivaltaiseksi Dhakassa vuonna 1952, kun opiskelijat vaativat banglalle yhdenvertaista asemaa. Poliisi reagoi ampumalla väkijoukkoon ja kaksi opiskelijaa sai surmansa. Tapauksen muistolle rakennettiin Dhakaan myöhemmin Shaheed Minar muistomerkki. Välikohtauksen jälkeen banglankieliset alkoivat ajaa omaa kieltään urdun rinnalle viralliseksi kieleksi yhä ponnekkaammin. William J. Samford
William James Samford (16. syyskuuta 1844 – 11. kesäkuuta 1901) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Jaana Myrsky
Jaana Kaarina Myrsky (s. 20. heinäkuuta 1963 Orimattila) on aktiiviuransa jo lopettanut suomalainen kestävyysjuoksija. Hänen viimeisenä seuranaan oli Viipurin Urheilijat ja hänen valmennuksestaan vastasi Jorma Mäkinen. Myrsky saavutti kilpauransa aikana yhden aikuisten SM-tason mitalin, joka oli hopeaa maratonilta vuonna 1999. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 2002 jälkeen. Nikaian keisarikunta
Vuonna 1224 Epeiros valtasi Thessalonikan kuningaskunnan, mutta joutui itse bulgaarien vallan alle vuonna 1230. Trebizondilla ei ollut paljoakaan vaikutusvaltaa ja Nikaia oli näin ylivoimaisesti mahtavin Bysantin valtakunnan perillisistä. Liittoutumalla Bulgarian kanssa Johannes sai valtaansa Thessalonikan ja Epeiroksen. Kun mongolit hyökkäsivät alueelle vuonna 1242, Johannes pelkäsi heidän hyökkäävän Nikaiaa vastaan, mutta he valtasivatkin seldžukkien alueet eli Rûmin sulttaanikunnan. Vuonna 1245 Johannes liittoutui pyhän saksalais-roomalaisen keisarin Fredrik II:n kanssa ja meni naimisiin hänen tyttärensä Konstantian, Annan, kanssa. Vuoteen 1248 mennessä Johannes oli lyönyt entisen liittolaisensa Bulgarian ja saartanut latinalaisen keisarikunnan. Johannes kuoli kuitenkin vuonna 1254. Fire of Unknown Origin
Blue Öyster Cultin tunnetuimpiin kappaleisiin kuuluu singlenäkin julkaistu melodramaattinen ”Joan Crawford”, jonka sanat kertovat ”oudoista asioista, joita tapahtuu kun kyseinen henkilö [näyttelijä Joan Crawford] herää uudelleen henkiin”. Sanoitus pohjautuu Crawfordin tyttären Christinan kirjoittamaan kirjaan "Mommie Dearest", joka antaa kyseenalaisen kuvan Crawfordista. Kappaleen kirjoittivat Albert Bouchard ja vierailevat säveltäjät David Roter ja Jack Rigg. Sen piano-introsta tuli kosketinsoittaja-kitaristi Allen Lanierin soolospotti yhtyeen tulevissa konserteissa, vaikkakin intron kirjoitti alun perin Joe Bouchard. Piano on kappaleessa kuuluvasti esillä muutenkin ja sen väliosassa kuullaan erilaisia ääniefektejä. Muuten kappale edustaa albumin raskaampaa linjaa. Juhana (Itävallan arkkiherttua, s. 1852)
Liberaalien mielipiteidensä vuoksi Juhana ajautui riitoihin keisari Frans Joosefin kanssa, ja vastaavassa tilanteessa olleen kruununprinssi Rudolfin tehtyä vuonna 1889 itsemurhan Juhana päätti jättää kaiken. Lokakuussa 1889 hän lähti maasta, luopui ruhtinaallisesta arvostaan, otti Sveitsin kansalaisuuden ja vaihtoi nimekseen Johann Orth, asuinpaikkanaan sitä ennen toimineen Ortin linnan mukaan. Hän meni Lontoossa naimisiin rakastettunsa, balettitanssija Ludmilla ”Milli” Stubelin kanssa. Juhana osti Hampurista itselleen "Margherita"-nimisen höyrylaivan ja lähti sillä vaimoineen kohti Chilen Valparaisoa. Heidät nähtiin viimeisen kerran Argentiinan Kap Tres Puntasin luona 12. heinäkuuta 1890, mutta sen jälkeen koko alus katosi matkustajineen, upoten luultavasti 20. tai 21. heinäkuuta. Juhana julistettiin virallisesti kuolleeksi vuonna 1911. John Taylor (ratamoottoripyöräilijä)
Taylorin parina sivuvaunussa toimi ruotsalainen Benga Johansson. He ajoivat 700-kuutioisten sarjassa Windle-Yamaha-merkillä. 15. elokuuta 1982 ei Imatran sää suosinut kilpailijoita. Huolimatta Saksan Anton Mangin aiemmin esittämästä vaatimuksesta keskeyttää kilpailu sateen vuoksi, päätti kilpailun tuomaristo kuitenkin jatkaa sitä. Päätöksellä oli kohtalokkaat seuraukset: Jock Taylorin ohjaama pyörä suistui radalta maalisuoran päässä. Johansson tipahti kyydistä, mutta ei loukkaantunut turmassa. Taylor ei ollut yhtä onnekas. Hän iskeytyi sähköpylvääseen. Pelastushenkilökunnan yrittäessä saada häntä pois kaatuneen pyörän alta heihin törmäsi suomalaiskaksikko Vesa Bienek-Pentti Niinivaara, jotka myös olivat menettäneet ajoneuvonsa hallinnan märällä asfaltilla. Bienek sekä Taylor kuljetettiin sairaalaan, jossa Taylor kuoli myöhemmin vammoihinsa. Juhana Maaton
Juhana (24. joulukuuta n. 1166 Beaumont Palace, Oxford – 18./19. lokakuuta 1216 Newark-on-Trent), joka yleisesti tunnetaan nimellä Juhana Maaton (, ), oli Englannin kuningas vuodesta 1199 kuolemaansa asti. Hän oli myös Normandian herttua (1199–1204), Mainen kreivi (1199–1203) ja Akvitanian herttua (1199–1216). Juhana oli Henrik II:n poika ja edellisen kuninkaan Rikhard I Leijonamielen nuorempi veli. Lisänimi Maaton juontui siitä, että lukuisten vanhempien veljiensä jäljiltä Juhanalle ei ollut jäänyt perintömaata isältään. Tutkimusmatkat pohjoisnavalle
1800-luvun lopulla Fridtjof Nansen yhdisti aikaisempien naparetkien tekniikat ja rakennutti erikoisvahvan Fram-laivan, joka ajelehti pitkään jäissä. Sitten Nansen lähti koirarekien avulla kohti pohjoisnapaa, muttei päässyt sinne. Nansen ja Johansen selvisivät hengissä kylmästä napayöstä ja tämän jälkeisestä vaelluksesta. Vuonna 1897 ruotsalainen Salomon Andrée yritti pohjoisnavalle ilmapallolla, mutta ilmapallo vajosi jään tasolle pian lähdön jälkeen, ja Andrée miehineen kuoli rekiretken jälkeen Huippuvuorten lähellä, luultavasti jääkarhun hyökkäykseen tai myrkytykseen. Vuonna 1908 amerikkalainen Robert Peary väitti käyneensä pohjoisnavalla, mutta tätä on jälkikäteen laajalti epäilty. 1920-luvulla ilmalaivat ja lentokoneet lensivät pohjoisnavan yli, ensimmäisenä Roald Amundsen Norge-ilmalaivallaan. Jaana Bamford
Helsingin yliopiston julkaisutietokannan mukaan Bamford on julkaissut noin 56 vertaisarvioitua kansainvälistä tiedeartikkelia arvostetuissa tieteellisissä aikakauslehdissä (muun muassa "Cell" ja "Nature"). Tieteellisten artikkeleiden kokonaismäärä oli 65 kappaletta. James Napper Tandy
Kun Tandy oli paluumatkalla Ranskaan, hänet vangittiin marraskuussa 1798 Hampurin satamassa ja luovutettiin syyskuussa 1799 briteille. Hänelle järjestettiin Irlannissa maanpetosoikeudenkäynti, jonka päätteeksi hänet tuomittiin huhtikuussa 1801 kuolemaan. Napoleon Bonaparte esitti vaatimuksen, että hänet oli palautettava Ranskaan. Koska britit kävivät parhaillaan rauhanneuvotteluja Ranskan kanssa ja koska Tandyn Hampurissa tapahtuneen luovutuksen laillisuus oli kyseenalainen, britit suostuivat vaatimukseen. Tandy pääsi maaliskuussa 1802 siirtymään Ranskan Bordeaux’hon, jossa hän kuoli seuraavaan vuonna. Luettelo jääkäreistä B
(18. tammikuuta 1895 Snappertuna – 28. helmikuuta 1918) oli suomalainen hilfsgruppenführer. Hänen vanhempansa olivat Frans Fridolf Berglund ja Elin Vilhelmina Holmberg. Hän kävi kansakoulun ja vuoden Tammisaaren ruotsalaista yhteiskoulua. Tämä snappertunalainen maanviljelijä liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 21. tammikuuta 1915. Hän pääsi lomalle Ruotsiin 31. maaliskuuta 1916 ja palasi lomaltaan Suomeen ja ryhtyi hoitamaan kotitaloaan. Sisällissodan puhjetessa hän liittyi vapaaehtoisena Sigurdin joukkoon ja otti osaa taisteluihin joukon mukana. Hän kaatui suorittamallaan tiedustelutehtävällä Mäkiluodossa (Makilo) 28. helmikuuta 1918. Hänet on haudattu Snappertuunaan. Ylennykset: Hilfsgruppenführer 1. maaliskuuta 1916. Kunniamerkit: Jääkärimerkki. Espanjan perimyssota
19. maaliskuuta 1702 Vilhelm, Englannin kuningas ja Alankomaiden käskynhaltija, kuoli. Anna nousi Englannin valtaistuimelle ja välittömästi vakuutti valtaneuvostolle kahden päätavoitteensa olevan protestanttisen perimyksen ylläpito ja Ranskan vallan vähentäminen. Annan valtaannousu varmisti Marlborough’n aseman: kuningatar teki hänestä maavoimien ylipäällikön (muiden ylennysten joukossa), kun taas Sarah, Marlborough’n vaimo ja Annan pitkäaikainen ystävä, sai avainaseman kuninkaallisessa huonekunnassa. Kuningatar kääntyi myös läheisen neuvonantajansa (ja Marlborough’n ystävän), Sidney Godolphinin, puoleen ja nimitti tämän Lord High Treasureriksi. Alankomaiden tasavallassa Vilhelmin kuolema sai aikaan toisen käskynhaltijattoman ajan, ja useimmissa maakunnissa anti-orangistinen, republikaaninen ja rauhaa rakastava puolue sai valta-aseman. Kuitenkin vastoin ranskalaisten toiveita uusi hallitus pitkälti tuki Vilhelmin ulkomaanpolitiikkaa. Ranskan herruus Espanjan Alankomaissa nähtiin yleismaailmallisesti suorana uhkana Tasavallan ja sen kaupankäynnin selviytymiselle, ja amsterdamilaiset kauppiaat pelkäsivät että paljon heidän silloisesta edustaan Espanjaan ja Espanjan Amerikkaan joutuisi pian Ranskan haltuun. Tämän seurauksena moni johtavista valtiomiehistä Vilhelmin viimeisimpinä vuosina pysyivät virassa, mukaan lukien kokenut Heinsius, jonka henkilökohtainen suhde Marlborough’hun oli olennainen osa Suurliiton menestystä sodan alkuvaiheissa. Anna Kashfi
Anna Kashfi (alkujaan: "Joan O'Callaghan", (30. syyskuuta 1934 – 21. elokuuta 2015) oli lyhyen uran 1950-luvulla Hollywoodissa tehnyt intialaissyntyinen näyttelijä. Ensisijaisesti hänet tunnetaan parin vuoden avioliitosta Marlon Brandon kanssa. Heillä oli yhteinen poika Christian Brando, joka joutui vankilaan ammuttuaan sisarpuolensa poikaystävän. Christian Brando kuoli 49-vuotiaana. Jaana Pöllänen
Jaana Pöllänen (s. 9. syyskuuta 1975 Maaninka) on suomalainen laulaja ja evankelista. Hän sijoitti toiseksi vuoden 2000 Tangokuningatar-kilpailussa. Pöllänen on opiskellut myös klassista musiikkia. Hänen äänialansa on mezzosopraano. Jaana Bamford
Bamfordin akateeminen ura Helsingin yliopistossa alkoi vuonna 1980. Hän työskenteli siellä erilaisissa tutkimus- ja opetustehtävissä vuoteen 2000 asti. Helsingin yliopiston dosentti hän oli vuodesta 1994. Sittemmin hän työskenteli Suomen Akatemiassa nuorempana ja vanhempana tutkijana. Sen jälkeen hänet nimitettiin 2005 yliopistonlehtoriksi Helsingin yliopistoon 2005. Namor
Namorita tuotiin mukaan Namoran kuoleman jälkeen tämän tyttärenä. Myöhemmin kuitenkin selvisi että Namora ei voinut saada lapsia ja että Namorita oli Namoran klooni. Namora oli pitkään vakituinen sivuhahmo ja Namorin apulainen. Namora oli myöhemmin Uusien Soturien jäsen, mutta kuoli kahden muun ryhmän jäsenen kanssa vuonna 2006, kun Kapteeni Ihmeen vanha vihollinen Nitro räjäytti Stamforen kaupungin, jossa hän sekä kolme muuta Lautalta karannutta vankia olivat piileskelleet. Jaana Bamford
Alkuvuodesta 2006 lähtien Bamford toimi molekyylibiologian professorina Jyväskylän yliopistossa. Hänen mukanaan Jyväskylän yliopistoon tuli uusia tutkimusaloja ja -aiheita virustutkimuksen eli virologian alalle. Hänen professorikautensa alussa solu- ja molekyylibiologian tutkimusmenetelmiä (mikroskopiakuvantaminen) Jyväskylässä kehitettiin hankkimalla 2006 yliopiston nanotiedekeskukseen uusi konfokaalimikroskooppi. Tulevina vuosina erilaisia mikroskooppilaitteita hankittiin vielä lisää. Anna (Englanti)
Vuonna 1673 Annan isän kääntyminen roomalaiskatoliseen uskoon tuli julkiseksi. Vuonna 1677 Annan läheinen ystävä Sarah Jennings meni naimisiin John Churchillin kanssa. John Churchillista tuli myöhemmin Marlboroughin herttua ja yksi Annan tärkeimmistä kenraaleista. Vuonna 1683 Anna itse meni naimisiin Tanskan prinssi Yrjön kanssa. Avioliitto heidän välillään ei ollut suosittu, mutta siitä huolimatta se oli onnellinen. Heille syntyi kaikkiaan 17 lasta, joista yksikään ei tosin elänyt aikuisikään asti. Sarah Churchillista tuli Annan kamarineito, ja Annan päätöksestä naiset hylkäsivät kaikki muodollisuudet väliltään. Espanjan perimyssodan aikana vuosina 1701–1714 Sarah ja Marlboroughn herttua joutuivat kuitenkin Annan epäsuosioon Sarahin riitaannuttua kuningattaren kanssa. Herttua erotettiin virastaan, ja parlamentti lopetti Blenheimin palatsin rahoituksen. He matkustivat pois Britanniasta ja palasivat maahan vasta kuningatar Annan kuoltua vuonna 1714. Jaana Hallamaa
Jaana Inkeri Hallamaa (o.s. "Pyrhönen", s. 12. kesäkuuta 1958 Helsinki) on Helsingin yliopiston sosiaalietiikan professori. Hänen teologian alaan kuuluva väitöskirjansa vuodelta 1994 (vastaväittäjänä Brenda Almond) koski persoonan käsitettä anglo-amerikkalaisessa moraalifilosofiassa. Mitfordin sisarukset
Diana Mitford (17. kesäkuuta 1910 – 11. elokuuta 2003) avioitui aristokraattisen lakimiehen ja kirjailija Bryan Guinnessin kanssa vuonna 1929. Hän sai tämän kanssa kaksi lasta, mutta jätti Guinnessin jo vuonna 1933 tavattuaan 1932 Sir Oswald Mosleyn, Brittiläisen fasistiunionin johtajan, johon rakastui. Mosley ei aikonut jättää vaimoaan, mutta tämä sairastui ja kuoli 1933. Vaimon kuoleman jälkeen Mosley aloitti suhteen vaimon nuorempaan sisareen Alexandra "Baba" Metcalfeen, mutta seurusteli samalla Dianan kanssa. Diana alkoi odottaa Mosleylle avioliiton ulkopuolista lasta, mutta teetti abortin, koska ajankohta oli huono. Vaikka Mosley oli naistenmies, he olivat rakastuneita ja halusivat avioitua, mieluiten lehdistön tietämättä. Jaakko Vihmola
Jaakko Juhani Vihmola, vuoteen 1932 "Wittenberg" (23. helmikuuta 1928 Helsinki – 20. lokakuuta 2006) oli suomalainen virkamies ja varatuomari. Hän oli valtiovarainministeriön palkkaosaston osastopäällikkö eli valtion työmarkkinajohtaja 1977–1983 ja valtiokonttorin pääjohtaja 1983–1992. Hänen aikanaan valtiokonttorin toiminnasta tuli monipuolisempaa ja kansainvälisenpää, varsinkin pohjoismaisella tasolla. Vihmolan kiinnostus kohdistui erityisesti Valtiokonttorin kriisivalmiuden kehittämiseen. Evoluutioteorian historia
Jean Baptiste Lamarck esitteli 1802 täydellisen evoluutioteorian ja täydensi sitä 1809 kirjassaan ""Eläintieteen filosofia"", mutta hänen työtoverinsa, kirjaimellisesti Raamattuun uskova aikansa vaikuttavimpia henkilöitä ollut, luonnonhistorian professori Georges Cuvier tyrmäsi sen arvovallallaan. Cuvier teki Lamarckin ajatukset naurettavaksi. Hän löysi niistä puutteita ja virheitä, mutta häneltä jäi huomaamatta että evoluutioteorian lukuisat kohdat, jotka olivat täysin oikein. Tärkein Lamarckin perusajatus oli, että eliöt ovat muuttuneet vähitellen ja sopeutuneet ympäristöönsä. Ehkäpä Cuvierin tunnetuin lentävä lausahdus oli "fossiilista ihmistä ei ole olemassa." Cuvier kuoli 1832 mutta hänen ehdoton auktoriteettinsa jäi painostamaan tutkijoita. Lamarckin ajatukset tehtiin naurettaviksi esimerkiksi kokeella, jossa eläviltä hiiriltä leikattiin hännät pois sukupolvi toisensa jälkeen, ja aina ne kasvoivat yhtä pitkiksi. Nykyisin moisen kokeen tekeminen tekisi lähinnä sen suorittajan naurettavaksi. Lamarck ei pystynyt vastaamaan kritiikkiin. Hän kuoli 85-vuoden iässä sokeutuneena ja unohdettuna. Lamarckin ajatukset kuitenkin vaikuttivat voimakkaasti myöhempiin ajatuksiin evoluutiosta, eikä vieläkään lamarkismi ole täysin kuollut. Jaana Bamford
Vuonna 2010 Bamfordille myönnettiin Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan ensimmäisen luokan ritarimerkki. Juhana Maaton
Juhana syntyi Beaumontin palatsissa Oxfordissa Englannin kuninkaan Henrik II:n ja Eleonoora Akvitanialaisen viidentenä poikana. Hän syntyi melko varmasti vuonna 1166 eikä 1167, kuten joskus on väitetty. Kuningas ja kuningatar eivät olleet yhdessä yhdeksää kuukautta ennen joulua 1167, mutta olivat yhdessä maaliskuussa 1166. Juhana syntyi Oxfordissa jouluna tai joulun aikoihin, kun taas jouluna 1167 Eleonoora ja Henrik olivat Normandiassa. Laonin kaniikki kirjoitti vuosisata myöhemmin, että Juhana sai nimensä pyhän Johannes Apostolin mukaan, jonka muistopäivänä 27. joulukuuta hän syntyi. Ralph de Diceto kertoo, että Juhana syntyi 1166 ja kuningatar nimesi hänet. Joan Crawford
Viimeisinä vuosinaan Crawford alkoi yhä enemmän vetäytyä julkisuudesta. Vuonna 1973 hän erosi Pepsi-yhtiön johtokunnasta terveydellisistä syistä, ja muutti kotoaan samassa kerrostalossa pienempään naapuriasuntoon. Julkisesti hän esiintyi viimeisen kerran vuonna 1974 osallistuessaan kollegansa ja pitkäaikaisen ystävänsä Rosalind Russellin kunniaksi järjestettyihin juhliin New Yorkin Rainbow Room -ravintolassa. Juhlien aikana hänet satuttiin valokuvaamaan yhdessä Russellin kanssa. Nähtyään kyseisen valokuvan seuraavan päivän lehdessä aina ulkonäöstään ja imagostaan tarkka Crawford kauhistui itseään, sillä kuva ei ollut kovin edustava. Hänen kerrotaan kuvan nähtyään sanoneen, ettei enää koskaan esiintyisi yhdessäkään valokuvassa. Tämän jälkeen hän ei enää näyttäytynyt julkisuudessa, kieltäytyi kaikista haastatteluista ja poistui asunnostaan yhä harvemmin. Crawford oli kuolemaansa edeltäneet kolme vuotta ympärivuorokautisessa sairaanhoidossa alkoholismiinsa liittyneiden terveysongelmien takia. Kaksi päivää ennen kuolemaansa Crawford antoi pois rakkaan shih tzu -koiransa, ollessaan liian heikko huolehtimaan siitä. Nana (Iberia)
Keskiaikaiset georgialaiset lähteet kertovat, että Nana oli ollut vakaumuksellinen pakana ja halveksinut kristinuskon saarnaa, kunnes hän parantui ihmeen kautta kauheasta sairaudesta ja kääntyi sen jälkeen kappadokialaisen kristityn lähetyssaarnaajan Ninon avustuksella kristinuskoon. Roomalainen historioitsija Tyrannius Rufinus kirjoitti tapahtumista puoli vuosisataa Iberian kääntymisen jälkeen Bacurius Iberialaisen suullisen kertomuksen perusteella. Myös hän mainitsee iberialaisten nimettömän kuningattaren, joka parantui kristityn naisen avulla. Ninon ansiosta myös kuningas Mirian kastettiin pian ja noin vuonna 337 kristinuskosta tehtiin Iberian valtionuskonto. Nana eli kaksi vuotta miestään kauemmin ja kuoli vuonna 363 (Toumanoffin mukaan). Georgian kirkko kanonisoi hänet myöhemmin. Sanotaan, että kuninkaalliset pyhimykset on haudattu Samtavron kirkkoon Mtskhetassa, jossa heidän hautansa ovat edelleen näkyvillä. Mitfordin sisarukset
Thomas Mitford (2. tammikuuta 1909 – 30. maaliskuuta 1945) eli Tom (tai "Mitty" tai "Tuddemy") oli lapsista se harmiton. Perheen poikana hän itsestään selvästi pääsi opiskelemaan Etoniin. Hänellä oli suhteita sekä miesten että naisten kanssa. Hän suhtautui myönteisesti fasismiin. Toisaalta hänen mielipiteensä ilmeisesti joustivat tilanteen mukaan. Jopa Deccan mies Esmond kelpuutti Tomin, joten tarvittaessa hän meni vaikka kommunistista. Tom olikin ainoa perheenjäsen, joka ei ollut riidoissa kenenkään kanssa, eikä kukaan hänen kanssaan. Dianan avioeroa Bryan Guinnessista hän vastusti. Sisarista ehkä Unity oli hänelle kaikkein tärkein. Hän kuoli toisen maailmansodan aikana Burmassa, jonne hän joutui kieltäydyttyään taistelemasta Saksaa vastaan. Joanna Hiffernan
Joanna "Jo" tai "Joe" Hiffernan (toisinaan myös Joanna Heffernan; noin 1843 – vuoden 1903 jälkeen) oli irlantilaissyntyinen taiteilijoiden malli ja muusa. Hän oli romanttisessa suhteessa yhdysvaltalaisen taidemaalari James McNeill Whistlerin ja ranskalaisen taidemaalari Gustave Courbet'n kanssa ja toimi 1860-luvun aikana useiden Whistlerin ja Courbet'n kuuluisten maalausten mallina. Punahiuksisen viktoriaanisen kaunottaren uskotaan toimineen muun muassa Courbet'n "Maailman alkuperän" () (1866) mallina. Emily Brontë
Emily Jane Brontë (30. heinäkuuta 1818 – 19. joulukuuta 1848) oli englantilainen kirjailija ja runoilija. Hän oli yksi niin kutsutuista Brontën kirjailijasisarista. Hänen sisariaan olivat Charlotte ja Anne Brontë. Brontën ensimmäinen romaani oli vuonna 1847 julkaistu "Humiseva harju". Se jäi hänen ainoaksi romaanikseen, mutta riitti viemään hänen nimensä maailmankirjallisuuden historiaan. Elinaikanaan Brontë julkaisi lisäksi runokokoelman "Poems by Currer, Ellis, and Acton Bell", joka sisälsi sekä hänen että hänen sisariensa runoja. Brontë menehtyi tuberkuloosiin joulukuussa vuonna 1848 vain 30-vuotiaana. Jan Smuts
Botha kuoli pian Pariisista palattuaan elokuussa 1919, jolloin Smutsista tuli hänen seuraajansa Etelä-Afrikan unionin pääministerinä. Smuts pyrki kehittämään Brittiläistä imperiumia itsenäisten valtioiden muodostaman yhteisön suuntaan. Hän ehdotti useasti dominion aseman antamista Etelä-Afrikalle ja vuonna 1920 myös nimityksestä ”imperiumi” luopumista. Saavutuksistaan huolimatta hän ei ollut erityisen suosittu varsinkaan afrikaaneriväestön keskuudessa, sillä täyden itsenäisyyden kannattajat pitivät hänen myönteistä suhtautumistaan Brittiläiseen imperiumiin oman kansan pettämisenä. Afrikaanerinationalistit eivät myöskään antaneet anteeksi sitä, että vuoden 1914 kapinan tukahduttamisen yhteydessä Smuts oli määrännyt buurisodan veteraanin Jopie Fourien teloitettavaksi kapinallisena. Kun pääministeri Smuts ei päässyt yhteisymmärrykseen afrikaanerinationalistien kanssa, hän solmi liiton brittiläistaustaisen väestön Unionistipuolueen kanssa. Unionistipuolue sulautui Eteläafrikkalaiseen puolueeseen, mikä turvasi sille enemmistön vuoden 1921 vaaleissa. Seuraavissa vaaleissa vuonna 1924 Smutsin puolue kuitenkin kärsi tappion Hertzogin Kansallispuolueen ja Työväenpuolueen muodostamalle vaaliliitolle, jolloin Smuts joutui luopumaan pääministeriydestä. Benjamin Thompson
Sir Benjamin Thompson, tunnettu myös nimellä kreivi Rumford, (26. maaliskuuta 1753 Woburn, Massachusetts, Yhdysvallat – 21. elokuuta 1814 Auteuil, Ranska) oli yhdysvaltalais-englantilainen hallintoviranomainen, fyysikko ja keksijä. Tiedemiehenä Thompson työskenteli uutterasti kumotakseen vallitsevaa teoreettista käsitystä lämmöstä ja oli osaltaan vaikuttamassa 1800-luvun termodynamiikan vallankumouksessa.  Hän toimi myös lojalistien everstiluutnanttina Yhdysvaltain vapaussodassa. Sodan jälkeen Thompson muutti Lontooseen, jossa hänet nimitettiin everstiksi ja lyötiin ritariksi vuonna 1784. Myöhemmin hän muutti Baijeriin, jossa toimi hallinnon palveluksessa puolustus- ja poliisiministerinä. Thompson uudisti Baijerin armeijan organisaatiota ja hänet nimitettiin Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan kreiviksi vuonna 1791. Tämän jälkeen kreivi Rumford palasi Englantiin, jossa julkaisi tieteellistä työtään. Elämänsä viimeiset vuodet kreivi Rumford vietti Ranskassa. Jim Henson
Henson kuoli vain 53 vuoden iässä keuhkokuumeeseen. Hänen leskensä Jane Henson teki 20 vuotta myöhemmin merkittävän lahjoituksen Smithsonian-instituutin museon kokoelmiin antamalla sille kymmenen Muppet-hahmon alkuperäiset nuket. Rainer Werner Fassbinder
Fassbinderin viimeiseksi elokuvaksi jäi "Querelle" (1982), Jean Genet'n romaaniin perustunut homoseksuaalisuuden manifesti. Jo vuosia kokaiinilla ja unilääkkeillä itseään päihdyttänyt Fassbinder kuoli kesällä 1982, todennäköisenä syynä lääkkeiden ja huumausaineiden väärinkäyttö. Työnarkomania kulki käsi kädessä huumeriippuvuuden kanssa ja verotti Fassbinderin terveyttä. Tiiviistä työtahdistaan tunnettu Fassbinder sanoi ehtivänsä levätä, kun on kuollut. Hän uurastikin loppuun saakka. Ennen kuolemaansa Fassbinder työsti käsikirjoitusta Rosa Luxemburgista kertovaan elokuvaan, jonka pääosaan Jane Fonda oli jo lupautunut. Veren tahrima käsikirjoitus löytyi ohjaajan ruumiin vierestä. Jaana Lamminsivu
Jaana Lamminsivu (s. 9. huhtikuuta 1965) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija. Jaana Bamford
Jaana Bamford oli monipuolinen kirjoittaja. Tieteellisten artikkeleiden lisäksi hän kirjoitti tutkimusaiheistaan kirjoja tai yksittäisiä lukuja muiden toimittamiin kirjoihin. Näitä toimitusteoksissa julkaistuja osioita kertyi kaikkiaan 17 kappaletta. Hän oli muun muassa yksi kirjoittaja FT Michael J. Russellin toimittamassa teoksessa "Origins, Abiogenesis and the Search for Life". Hän oli myös kansainvälisen "Journal of Marine Science" -lehden toimittaja.Professori Bamfordin asiantuntemusta hyödynnettiin monissa tieteellisissä luottamustehtävissä. Muiden tehtäviensä ohella hän organisoi muun muassa kolme tieteellistä konferenssia. Bamford oli vuosina 2007–2009 Suomen Akatemian biotieteiden ja ympäristöntutkimuksen tieteellisen toimikunnan jäsen. Hänet valittiin toimikunnan jäseneksi myös seuraavalle toimikaudelle 2010–2012. Lopulta hän oli toimikunnan varajohtaja. Bamford oli myös kansallisen tohtorikoulutusohjelman bioinformatiikan ja rakennebiologian ("Informational and Structural Biology", ISB) ohjaaja. Blanka Namurilainen
Huhtikuun alussa 1363 Maunu, Blanche ja Haakon matkustivat jälleen Kööpenhaminaan, jossa vietettiin 23-vuotiaan kuningas Haakonin ja jo kertaalleen hylätyn, nyt 10-vuotiaan Margareetan häät. Aselepo oli sovittu kestävän tammikuuhun 1364. Häät olivat Blanchen viimeinen julkinen esiintyminen ja samalla suurin saavutus, jota hän ei koskaan saanut tietää. Hänen sanotaan sairastuneen häiden jälkeen. Blanche kuoli Kööpenhaminassa 45 vuoden ikäisenä. Hautapaikkaa ei tunneta. Demolition 23.
Hajoamisen jälkeen Michael Monroe teki suomalaismuusikoiden ja Demolition 23. -rumpalin Jimmy Clarkin kanssa yhteistyötä Suomessa. Jimmy Clark oli rumpalina myös Monroen sooloalbumilla "Peace of Mind". Monroe jatkoi soolouraansa Hanoi Rocksin uudelleenperustamiseen saakka. Sam Yaffa soitti Jan Stenforsiksi nimensä takaisin muuttaneen Nasty Suiciden kanssa tämän viimeisellä ja ainoalla soololevyllä "Vinegar Blood". Stenfors siirtyi levyn jälkeen siviilielämään ja Sam Yaffa palasi takaisin Yhdysvaltoihin. Sam Yaffa vaikuttaa nykyään yhtyeissä Mad Juana ja New York Dolls sekä Michael Monroen uudelleen vuonna 2010 kootussa sooloyhtyeessä, jonka keikoilla myös Nasty Suicide on vieraillut. Jayna Hefford
Jayna Hefford (s. 14. toukokuuta 1977 Trenton, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi Kanadan maajoukkueessa viisissä olympialaisissa ja voitti niissä neljä kultaa. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän pelasi 12 kertaa ja voitti niissä seitsemän kultamitalia. Vuosien 2004 ja 2005 MM-kilpailuissa hänet valittiin turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi. Kaikkiaan hän pelasi maajoukkueessa 267 ottelua ja teki niissä 157 maalia sekä keräsi kaikkiaan 291 tehopistettä. Vinnie Paul
Vincent Paul Abbott (11. maaliskuuta 1964 Dallas, Texas – 22. kesäkuuta 2018 Las Vegas, Nevada), joka tunnettiin paremmin taiteilijanimellä Vinnie Paul, oli Pantera-metalliyhtyeen rumpali. Hän perusti Panteran yhdessä veljensä Dimebag Darrellin kanssa vuonna 1981. Pantera hajosi virallisesti vuonna 2003 kun Phil Anselmo ja Rex Brown eivät olleet yhteyksissä muihin yhtyeen jäseniin tauon jälkeen. Tämän jälkeen Paul ja Darrell perustivat Damageplan -yhtyeen joka nauhoitti yhden levyn nimeltä New Found Power. Yhtyeen ura päättyi vuonna 2004, kun Nathan Gale ampui Darrellin kesken Damageplanin esiintymisen Ohiossa. Joe Jordan (pianisti)
1940-luvun lopulla Jordan muutti Tacomaan, Washingtoniin, jossa vietti loppuelämänsä. 1950-luvun loppupuolella Jordan oli jälleen mukana kiinteistöalalla, ja lisäksi hän sävelsi vielä musiikkia harvakseltaan. Vuonna 1962 Bob Darch organisoi levytysprojektin, jonka tuloksena saatiin tallennettua levylle Jordanin pianonsoittoa. Jordanin ohella levytyksiin osallistuivat vanhat ragtime-pianistit Charles Hubbard Thompson ja Eubie Blake.
Jordan esiintyi 1960-luvulla ja 1970-luvun alussa vielä muutaman kerran julkisesti. Hän esiintyi mm. Ellesburgin jazz- ja ragtime-festivaaleilla marraskuussa 1970. Viimeisen kerran hän esiintyi toukokuussa 1971 Bill Baileyn baarissa, Omahassa, Nebraska osavaltiossa. Hän kuoli Tacomassa syyskuussa 1971. Johan Ludvig Runeberg
Runeberg kuoli 6. toukokuuta 1877, ja hänet haudattiin Näsinmäen hautausmaan korkeimmalle kummulle. Kallioon louhittu hautaholvi somistettiin kasvein. Runebergin hautajaiset 12. toukokuuta 1877 olivat suuret ja juhlalliset. Helsingistä tuli kolme junavaunullista hautajaisvieraita ja hautajaisiin osallistuivat koko valtiopäivät. Hautajaissaaton reitti Runebergin kotitalolta oli peitelty kuusenhavuilla ja reunustettu pikkukuusilla. Kuusenhavuilla oli koristeltu myös Porvoon rakennuksia, kaupungin kaupat olivat kiinni koko päivän ja Helsingissäkin kolme tuntia. Kulkue oli niin pitkä, että sen alkupää oli jo haudan äärellä eivätkä viimeiset olleet vielä päässeet lähtemään vainajan kotitalolta. Kulkuetta johtivat Suomen Kaartin soittokunta ja Ylioppilaskunnan Laulajat, joka lauloi haudalla Fredrik Paciuksen johdolla Runebergin sanoittaman Maamme-laulun. Hautapuheen koko kansan puolesta piti J. V. Snellman, myös Zachris Topelius ja kaupunginvaltuuston puheenjohtaja Georg Wallgren puhuivat. Runebergin vaimo, kirjailija Fredrika Runeberg haudattiin miehensä rinnalle vuonna 1879, hänen nimensä on muistomerkin toisella puolella.
Hautamuistomerkin saamiseksi järjestettiin pian Runebergin kuoleman jälkeen kansalaiskeräys ja vuonna 1879 suunnittelukilpailu, joka oli lajissaan Suomen ensimmäinen. Kilpailu jouduttiin uusimaan vuosina 1880 ja 1885, koska ensimmäisen kilpailun voittanut ruotsalaisen kuvanveistäjä Per Hasselbergin ehdotus osoittautui liian kalliiksi toteuttaa ja toisella kerralla palkintolautakunta ei ollut tyytyväinen jätettyihin ehdotuksiin. Kolmannen kilpailun voitti kuopiolainen arkkitehti Ferdinand Öhman. Muistomerkki paljastettiin lopulta 5. toukokuuta 1888. Se on korkea musta graniittipaasi, jonka etusivua koristaa tähti ja takasivua tähti ja lyyra. Siihen on kirjoitettu sanat "”Fosterlandet reste vården”". Sam Yaffa
Yhtye hajosi maaliskuussa 1995, kun Nasty Suicide ilmoitti eroavansa yhtyeestä ja palaavansa normaalielämään. Demolition 23. -yhtyeestä oli pitänyt tulla Hanoi Rocksin veroinen ja suurempikin hajanaisten ja sekavien kokoonpanojen jälkeen. Suiciden päätös oli jäsenvaihdoksiin kyllästyneelle Monroelle niin kova isku, että hän päätti lopettaa yhtyeen. 1996 Yaffa soitti vielä Jan Stenforsin yhtyeessä, joka levytti tämän ensimmäisen ja viimeisen sooloalbumin "Vinegar Blood". Kokoonpanoon kuuluivat Jan Stenfors (kitara, laulu, lyömäsoittimet), Sam Yaffa (basso) Frej Stenfors (rummut, taustalaulu) ja Annika Wiklund (taustalaulu). Kitaraa soitti vielä Stenforsin isä Harry Stenfors. Jaana Bamford
Kansallisten luottamustoimien lisäksi hänellä oli kansainvälisiä luottamustehtäviä. Bamford oli muun muassa Amerikan mikrobiologisen yhdistyksen ("American Society for Microbiology) jäsen. Jaana Bamford
Bamford tutki pitkään virusten rakennetta. Ennen professorikauttaan hän tutki muun muassa bakteriofageja eli bakteereja infektoivia ja niissä loisivia viruksia. Rakennetutkimuksen avulla on esimerkiksi pystytty osoittamaan, että virukset voivat muiden eliölajien tavoin muodostaa eri kehityslinjoja, joilla kuitenkin on yhteinen kantaisä. Tämä todistettiin, kun ihmisessä infektioita aiheuttavan adenoviruksen ja bakteeria infektoivan PRD1-viruksen kuoriproteiinien kolmiulotteinen rakenne määritettiin röntgenkristallografian avulla. Tuloksista havaittiin, että molempien virusten kuoriproteiinien rakenne noudattaa samaa periaatetta. Niillä oli siis yhteinen kantamuoto. Myöhemmin on voitu osoittaa, että samankaltainen rakenne on myös muun muassa levää, amebaa ja arkkia isäntänään käyttävillä viruksilla. Nämä eri tyyppiset virukset ovat muuttuneet isäntäeliön kehityksen mukana, mutta niiden kuorirakenteen proteiini on pysynyt muuttumattomana. Virkaanastujaisluennossaan 2006 professori Bamford arveli, että virusten kuoren rakenne on kehittynyt niin optimaaliseksi, että se ei enää muutu evoluution vaikutuksesta. Luettelo jääkäreistä A
(28. helmikuuta 1885 Temmes – 5. heinäkuuta 1917) oli suomalainen hilfsgruppenführer Saksan armeijassa. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Tuomas Ammunnet ja Eliisa Nalkki. Hän kävi kansakoulun. Tämä oululainen mekaanikko liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 23. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamakomennuksensa jälkeen hän sai hermoromahduksen ja ampui itseään sotilaskiväärillä sydämeen ja kuoli seuraavana päivänä Libaun sotilassairaalassa. Hänet on haudattu sikäläiseen hautausmaahan. Ylennykset: Hilfsgruppenführer 1. kesäkuuta 1917. Jaana (lehti)
Jaana oli suomalainen naistenlehti, joka ilmestyi vuodesta 1962 vuoteen 1985. Jaanan perusti Mauri Lintera hänen kustantamansa Jallu-miestenlehden menestyttyä mainiosti julkaisemalla kohukaunotar Tabe Slioorin 20-osaiset muistelmat. John A. Gambling
John Alfred Gambling ( 5. helmikuuta 1930 Teaneck, New Jersey – 8. tammikuuta 2004) oli yhdysvaltalainen radiotoimittaja, joka yli kolmen vuosikymmenen ajan teki newyorkilaiselle WOR-asemalle aamuohjelmaa "Rambling with Gambling". Hän korvasi juontajana isänsä John B. Gamblingin vuonna 1959 ja hänet vuorostaan korvasi hänen poikansa John R. Gambling vuonna 1991. Ohjelmaa tehtiin kolmen sukupolven voimin vuodesta 1925 vuoteen 2000 ja se oli ennen lakkauttamistaan pisimpään jatkunut yhdysvaltalainen radio-ohjelma. Gena Branscombe
Gena Branscombe (4. marraskuuta 1881 Picton, Ontario – 26. heinäkuuta 1977 New York) oli kanadalainen säveltäjä, kuoronjohtaja, pianisti ja musiikkipedagogi. Hän asui ja työskenteli Yhdysvalloissa yli 75 vuoden ajan, vaikkakin vieraili usein synnyinmaassaan. Hän saavutti suurimmat menestyksensä vokaalimusiikin alueella, mutta sävelsi myös muun muassa keskeneräiseksi jääneen oopperan "The Bells of Circumstance" ja siitä irrotetun orkesteriteoksen "Quebec Suite", joka kantaesitettiin säveltäjän itsensä johdolla vuonna 1930. Moniin teoksiinsa Branscombe myös kirjoitti itse sanat. Näkymättömät kahleet
Joan Crawford on sanonut, että hän hyväksyi roolin elokuvassa, koska hän piti tarinaa "kiinnostavana". Crawford auttoi elokuvan kuvauksien aikana ikääntyvää ja huonokuntoista veteraaninäyttelijää Herbert Marshallia hänen repliikkien muistamisessa ja muutenkin elokuvaa kuvatessa. Marshall ja Crawford olivat myös ystäviä keskenään. "Näkymättömät kahleet" jäikin Marshallin toiseksi viimeiseksi elokuvaksi. "Näkymättömät kahleet" oli Virginia Munshinin ensimmäinen ja viimeinen elokuva. Hän kuoli aivoverenvuotoon vain 30-vuotiaana 8. heinäkuuta vuonna 1962. Kofi Annan
Annanin kuolemasta tiedotti lauantaina 18. elokuuta 2018 hänen nimikkosäätiönsä Kofi Annan Foundation. Säätiön tiedotteessa kerrottiin Annanin nukkuneen rauhallisesti pois lyhyen sairauden jälkeen. Presidentti Martti Ahtisaari luonnehti muistosanoissaan Annania YK:n kaikkien aikojen menestyksekkäimmäksi pääsihteeriksi, joka oli aina poikkeuksellisen voimakkaasti sitoutunut kulloiseenkin työtehtäväänsä. Jaana (lehti)
Jaana muutettiin kuukausijulkaisusta viikkolehdeksi 1973. Lintera tilasi silloin Suomessa suositulta neuvostoliittolaiselta taidemaalari Ilja Glazunovilta tasavallan presidentti Urho Kekkosen muotokuvan, joka julkaistiin uudistuneen lehden ensimmäisen numeron kannessa. Vuosikymmenen puolenvälin öljykriisi ja toimitukselliset riidat kaatoivat viikkolehtistrategian, ja Jaana alkoi hävitä levikkikisaa. Vuoden 1977 alkupuoliskolla Jaanan nettolevikki oli 125 644, mikä teki siitä kolmanneksi suurimman suomalaisen naistenlehden Kotilieden (155 487) ja Annan (128 658) jälkeen. Jan Stenfors
Vuonna 1995 Suicide jätti Demolition 23:n ja aloitti opinnot Käpylän kansainvälisessä lukiossa Helsingissä. Kansainvälisen lukion hän valitsi koska englanti oli vuosien varrella muodostunut hänen pääkielekseen. Hän myös muutti Puotilaan samaan vanhaan lapsuutensa kerrostaloon, mutta viereiseen portaaseen. Puotilasta hän muutti vuoden 2003 jälkeen kotiseudulleen Sipooseen. Suicide muutti nimensä takaisin Jan Stenforsiksi kyllästyttyään rock-elämään. Hän teki vielä viimeisen levynsä "Vinegar Blood", jolla soittivat hänen veljensä, isänsä ja Sam Yaffa. Levyn suurin hitti oli kappale "Bullet Train" joka sittemmin julkaistiin "Hanoi Rocks 4CD Box" -kokoelmalla. Stenfors teki muutamia soolokiertueita Suomessa ja Japanissa vuonna 1997. "Jan Stenfors & Puka Oinonen Duo" teki kiertueen vuosina 1996–1997. Keväällä 1998 Stenfors kirjoitti ylioppilaaksi viidellä laudaturilla ja suomen kielen magnalla. Stenforsin kirjoittaessa vanha laudatur-arvosana oli jo jaettu kahtia: alempaan eximiaan ja ylempään laudaturiin, joten Stenforsin ylioppilastodistus oli erinomainen. Suomen kielen arvosanan "magna" Stenfors kirjoitti suomen äidinkielenään siitä huolimatta, että hänen äidinkielensä on ruotsi. Hän pääsi ylioppilaana rehtori-isänsä suosituksilla matematiikan ja kemian sijaisopettajaksi vanhaan kouluunsa Botby Högstastadiesskolaniin, jossa ystävyys ja yhteistyö Antti Hulkon kanssa oli alkanut. Tämän jälkeen hän suunnitteli eläinlääkärin uraa, mutta pyrkikin farmasian laitokselle jonne hän pääsi sisään toiseksi parhaimmilla pisteillä syksyllä 1998. Hän keskittyi opintoihinsa ja valmistui farmaseutiksi. Peruskoulun jälkeen Suicide oli aikanaan päässyt Haikon kartanon kokkikouluun, mutta sen aloittaminen oli jäänyt Hanoi Rocksin ja Tukholmaan muuton takia. William Hanna
William Hanna (14. heinäkuuta 1910 – 22. maaliskuuta 2001) oli yhdysvaltalainen animaatiofilmien tekijä, sarjakuvataiteilija, tuottaja ja Joseph Barberan yhteistyökumppani. Hanna-Barberan studio tuotti monia tunnettuja sarjakuvia ja animaatioita, joista tunnetuimmat olivat Tom ja Jerry, Kiviset ja Soraset, Jetsonit ja Scooby-Doo. Ramón Sampedro
Sampedro kuoli kaliumsyanidimyrkytykseen Boirossa 12. tammikuuta 1998. Joitain päiviä myöhemmin hänen läheinen ystävänsä Ramona Maneiro pidätettiin ja asetettiin syytteeseen avunannosta itsemurhaan. Hänet kuitenkin vapautettiin syytteestä todisteiden puutteen vuoksi eikä uusia syytteitä Sampedron kuolemaan liittyen ole nostettu. Seitsemän vuotta myöhemmin, tapauksen vanhennuttua lainopillisesti, Maneiro myönsi Espanjan television keskusteluohjelmassa asettaneensa Sampedron ulottuville syanidia sisältäneen juoman ja pillin, ja kuvanneensa tämän viimeiset sanat. Hän sanoi ”tehneensä sen rakkaudesta”. Jan Axel Blomberg
Ensimmäiset äänitykset jotka hän teki Mayhemin kanssa olivat kaksi kappaletta kokoelma-albumille joka julkaistiin vuoden 1989 tienoilla. Kappaleet olivat nimeltään "Carnage" ja "The Freezing Moon". Ensimmäinen kunnon äänite jonka hän äänitti Mayhemin kanssa oli Live in Leipzig -albumi, joka äänitettiin yhtyeen Leipzigin konsertissa 26. marraskuuta 1990. Tuon albumin jälkeen yhtyeellä oli ongelmia kokoonpanonsa kanssa, kun laulaja Dead teki itsemurhan vuonna 1991, kitaristi Euronymous murhattiin 1993 ja aikaisempi basisti Necrobutcher palasi takaisin yhtyeeseen aikaisemman basistin Varg Vikernesin jouduttua vankilaan Euronymousin murhasta. Tuona aikana Jan perusti Arcturus-yhtyeen Steinar "Sverd" Johnsenin kanssa Mortemin raunioilta vuonna 1991. He julkaisivat 7" EP:n "My Angel" samana vuonna ja muutamaa vuotta myöhemmin laajemman minialbumin "Constellation". Vuonna 1995 hän liittyi Immortal-yhtyeen sessiorumpaliksi yhtyeen silloisen kiertueen ajaksi, ja hän suostui myös soittamaan rumpuja yhtyeen ensimmäisellä virallisella videolla "Grim and Frostbitten Kingdoms". Hän soitti tuolloin hetken myös Emperor-yhtyeessä. Tuona vuonna tapahtui myös Arcturuksen ensimmäisen levyn, "Aspera Hiems Symfonian", äänitys ja julkaisu. Raffaello Gambogi
Gambogi sai 17-vuotiaana apurahan taideopintoihin taidekorkeakoulussa Firenzessä. Kesällä 1896 hän tutustui tuolloin 35-vuotiaaseen suomenruotsalaiseen taiteilijaan Elin Danielsoniin, joka opiskeli taidetta Italiassa. He menivät naimisiin 1898 paavin erityisluvalla, sillä Danielson oli protestantti. He asettuivat ensin Torre del Lagoon Luccan maakunnassa Toscanassa. Siellä Gambogi viihtyi oopperasäveltäjä Giacomo Puccinin ystäväpiirissä. He muuttivat parin vuoden kuluttua Antignanoon Livornon lähellä. Siellä Gambogilla oli suhde vaimonsa suomalaisen taiteilijaystävättären Dora Wahlroosin kanssa. Tämän seurauksena liitto ajautui ongelmiin ja Danielson muutti takaisin Suomeen pariksi vuodeksi. Matkalla Suomessa 1901 Gambogi sairastui krooniseen psyykkiseen sairauteen, mikä teki hänet myöhemmin riippuvaiseksi vaimostaan. Hän jatkoi kuitenkin maalaamista ja pari muutti Volterraan siksi aikaa, kun Gambogi oli mielisairaalassa psykiatri Luigi Scabian hoidossa. Parin viimeisiä vuosia leimasivat taloudelliset vaikeudet, vaikka he pysyivät jatkuvasti tuotteliaina. Danielson menehtyi keuhkokuumeseen Antignanossa 1919 ja Gambogi kuoli Livornossa 1943. Jaana Bamford
Jaana Bamford oli naimisissa ja hänellä oli yksi tytär. Vapaa-ajallaan hän harrasti mökkeilyä, kalastusta ja ruoanlaittoa. Jane Greer
Jane Greer (9. syyskuuta 1924 – 24. elokuuta 2001) oli yhdysvaltalainen elokuva- ja tv-näyttelijä, joka tunnettiin kenties parhaiten roolistaan femme fatale Kathie Moffatina vuoden 1947 elokuvassa "Varjot menneisyydestä". Etta Jones
Etta Jones (25. marraskuuta 1928 Aiken, Etelä-Carolina – 16. lokakuuta 2001 Mount Vernon, New York) oli yhdysvaltalainen jazzlaulaja. Hän teki yhteistyötä muiden muassa Buddy Johnsonin, Barney Bigardin, Earl Hinesin, Art Blakeyn ja saksofonisti Houston Personin kanssa. Hän debytoi levytyksellä vuonna 1944, ja hänen viimeinen albuminsa, "Etta Jones Sings Lady Day", julkaistiin samana päivänä, kun hän kuoli syövän komplikaatioihin. John Gotti
John Joseph Gotti, Jr. (27. lokakuuta 1940 – 10. kesäkuuta 2002), tunnettu myös lempinimillä ”The Dapper Don” ja ”The Teflon Don”, oli yhdysvaltalainen mafioso ja Gambinon mafiaperheen päällikkö vuosina 1985–2002. Gottin valtakaudella Gambinon mafiaperheestä tuli Yhdysvaltain voimakkain ja rikkain rikollisjärjestö 1980-luvun puolivälissä. Vuonna 1992 Gotti tuomittiin lukuisista rikoksista elinkautiseen. Hän kuoli vankilassa kymmenen vuotta myöhemmin. James Brown
Viimeisten vuosikymmeniensä aikana Brown teki yhä useita levyjä sekä kiertueita, ja hänen tyylinsä säilyi intensiivistä funkia painottavana. Brown nousi lehtien otsikoihin myös esimerkiksi marijuanan hallussapidon, rahasotkujen ja ahdistelusyytösten takia. Hän esiintyi viimeisen kerran Suomessa vuoden 2006 marraskuussa. Seuraavana jouluaattona Brown joutui sairaalaan keuhkokuumeen vuoksi ja kuoli joulupäivänä 73-vuotiaana. Hänet piti haudata ennen vuodenvaihdetta, mutta suku ei ollut päästä yhteisymmärrykseen miten ja minne tähti haudataan. Helmikuun 2007 lopussa Brownin hautauksesta päästiin yksimielisyyteen, mutta hautapaikka päätettiin pitää salassa tähden lasten toivomuksesta. Brownilla oli tiettävästi 11 lasta, joista hän oli tunnustanut yhdeksän: viisi poikaa ja neljä tytärtä. Hän oli naimisissa kaikkiaan kolme kertaa. Susannah Mushatt Jones
Susannah Mushatt Jones (6. heinäkuuta 1899 Alabama, Yhdysvallat – 12. toukokuuta 2016) oli yhdysvaltalainen nainen ja kuollessaan maailman vanhin elossa ollut henkilö. Hänestä tuli maailman vanhin elävä Jeralean Talleyn kuoltua 17. kesäkuuta 2015. Jones kuoli 116 vuoden ja 311 päivän ikäisenä 12. toukokuuta 2016. Jonesin kuoltua maailman vanhimmaksi ihmiseksi tuli Emma Morano. Morano on samalla viimeinen 1800-luvulla syntynyt ihminen, jonka ikä pystytään varmasti todistamaan. Joan Crawford
Myöhempinä vuosinaan Crawford tunnustautui alkoholistiksi. Hän kertoi alkoholisminsa alkaneen noin vuonna 1938, jolloin hänen uransa laski hetkellisesti. Lisäksi aviomies Al Steelen kuolema vuonna 1959 ja "Mitä tapahtuikaan Baby Janelle?" -elokuvan rasittavat kuvaukset ajoivat Crawfordin juomaan yhä enemmän ja enemmän. Crawford kertoi myöhemmin tajunneensa alkoholiongelmansa 1960-luvun lopulla. Kertomansa mukaan hän oli puhunut puhelimessa tyttärensä kanssa, muttei ollut kyennyt muistamaan, mistä he olivat puhelun aikana puhuneet. Hän kertoi lopettaneensa juomisen siihen paikkaan, vaikka vielä silloin tällöin nauttikin kohtuullisesti alkoholia. Kokonaan hän lopetti alkoholin käytön vuonna 1974. William Manuel Johnson
II maailmansodan jälkeen Johnson työskenteli 1947 Bunk Johnsonin (ei sukua basistille) kanssa. Hän jatkoi esiintymistä aina 1950-luvulle asti. Tuolloin hän luopui musiikkielämästä ja muutti Meksikoon. Myöhemmin hän asettui Teksasiin, jossa kuoli 100-vuotiaana joulukuussa 1972.