Mistä Tapio Wirkkala tunnettiin?
Tapio Wirkkala
Tapio Veli Ilmari Wirkkala (2. kesäkuuta 1915 Hanko – 19. toukokuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen muotoilija ja kuvanveistäjä. Wirkkalaa pidetään Suomen uudenaikaisen taideteollisuuden johtavana hahmona. Suomalaisen taideteollisuuden sodanjälkeistä kultakautta aina 1960-luvulle asti onkin kutsuttu ”Wirkkalan kaudeksi”. Tapio Wirkkala
Wirkkala suunnitteli käyttöesineitä muun muassa Ahlström Oy:lle, Airamille, Kultakeskus Oy:lle, Lapin puukolle ja Orakselle. Hän suunnitteli muun muassa vuonna 1951 Milanon IX triennaalin Suomen osaston, joka palkittiin grand prix’llä. Wirkkala toimi useiden muidenkin taideteollisuusnäyttelyiden näyttelyarkkitehtina. Vuonna 1956 hän suunnitteli Suomen lasiteollisuuden 275-vuosinäyttelyn, vuonna 1961 Ornamon 50-vuotisnäyttelyn ja vuonna 1979 Suomen Käsityön Ystävien 100-vuotisnäyttelyn. Suomen lasimuseon tilat hän suunnitteli vuonna 1981.
Wirkkala oli monipuolinen taiteilija, joka käytti materiaaleinaan lasia, puuta, posliinia, metallia ja muovia. Hänen varhaiset veistoksensa olivat muun muassa sotien jälkeisiä kaatuneiden muistomerkkejä. Vaikka Wirkkala tunnettiin erityisesti muotoilijana, hän tutustui jo 1940-luvun lopulla lentokonevaneriin, josta tuli hänen veistostensa päämateriaali. Hän oli myös tunnettu näyttelyarkkitehti ja graafinen suunnittelija. Tapio Wirkkala
Wirkkala suunnitteli useita klassikoksi nousseita esineitä, kuten "Kantarelli"-maljakon, seteleitä Suomen Pankille sekä Koskenkorva- ja Finlandia-vodkapullot. Erityisen tunnetuiksi ovat tulleet Wirkkalan Iittalalle suunnittelemat lasiastiat. Suosituin näistä on ehkä "Ultima Thule" -sarjan lasisto.
Wirkkala oli Milanon triennaalin moninkertainen voittaja. Hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1955 ja akateemikon arvo vuonna 1972. Wirkkalan ja hänen vaimonsa Rut Brykin taiteellista perintöä vaalii Tapio Wirkkala Rut Bryk Säätiö. Vuonna 2011 TWRB Säätiö talletti tuhansia esineitä sisältävän kokoelmansa Espoon modernin taiteen museolle. Museossa on kokoelmasta pysyvä, vuosittain vaihtuva pienoisnäyttely näyttelykeskus Weegeen aulassa, Wirkkala-kabinetiksi nimetyssä tilassa. Tapio Wirkkala
Wirkkala toimi Taideteollisen oppilaitoksen taiteellisena johtajana ja opettajana vuosina 1951–1954. Iittalan lasitehtaan muotoilijana ja taiteellisena johtajana hän toimi 1960-luvulla. Italialaiselle Veninin tehtaalle hän suunnitteli lasia ja posliinia, samoin saksalaiselle Rosenthalille 1960-luvulla. Iittala (yritys)
Tapio Wirkkala (1915–1985),
suunnitteli seteleitä, grafiikkaa, veistoksia, huonekaluja, koruja ja lasiesineitä. Hänen monipuolisuutensa muotoilijana on synnyttänyt yli 400 lasiastiaa ja taide-esinettä. Wirkkala oli lahjakas lasisuunnittelija, ja hänen yhteistyönsä lasityöläisten kanssa loi uusia tekniikoita ja pysyviä taidokkaita muotoiluesineitä.
Muotoilutöitä Iittalalle: "Finestra" (1946), "Pitsi" (1947), "Kantarelli" (1951), "Viinirypäle"/"Päärynä" (1947), "Kalvolan kanto" (1948), "Jääpala" (1951), "Jäävuori" (1951), "Tokio" (1954), "Tapio" (1954), "Marsalkansauva "(1954), "Rondo" (1957), "Romantica" (1960), "Paadrin" (1960), "Jäänsärkijä" (1968).
Tuotteet, jotka ovat yhä Iittalan tuotannossa: "Kantarelli", "Gaissa," "Ultima Thule," "Tapio".
Palkinnot: Kantarelli, Viinirypäle/Päärynä, Varsanjalka, Kalvolan kanto, Tunturi, Jäkälä, Jääpala (1951); Jäävuori – Milanon triennaali (1951); Tokio, Tapio, Marsalkansauva – Milanon triennaali (1954); Tiima, Rondo – Milanon triennaali (1957); Romantica (1960); Paadrin Jää – Milanon triennaali (1960); Jäänsärkijä, Ultima Thule: kulho – Milanon triennaali (1968); Lunning-palkinto (1951); Pro Finlandia -mitali (1955); Prinssi Eugen -mitali (1980).
Tapio Pulkkanen
Tapio Pulkkanen (s. 21. toukokuuta 1990) on suomalainen ammattilaisgolfaaja. Pulkkanen edustaa Kymen Golfia. Maajoukkueeseen hän pääsi suhteellisen myöhään verrattuna muihin Suomen huippuihin eli vasta 16-vuotiaana. Pulkkanen on saavuttanut lyhyen uransa aikana suomalaisissa kisoissa paljon. Miesten lyöntipelin SM-kultaa on tullut kahdesti, hopeaa kahdesti ja pronssia kerran. Joukkue-SM:n hän voitti vuonna 2011. Hopeaa hän sai 2008. Pulkkanen osallistui European Tourin karsintoihin ensimmäistä kertaa 2011. Finnish Openin hän on voittanut kahdesti. European Challenge Tourilta on yksi voitto  Kazakhstan Openista vuodelta 2017. Tapio Virhimo
Tapio Virhimo (s. 13. huhtikuuta 1954 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija. Virhimo pelasi maalivahtina SM-sarjaa ensin Kooveessä 1969–72 ja sitten Ilveksessä vuosina 1972–83. Hän voitti SM-pronssin kaksi kertaa Ilveksessä. Suomen kansallismaisemat
Tapiola on päässyt listalle, koska se on sodan jälkeen uudella puutarhakaupunki-periaatteella rakennettu vireä kaupunginosa. Tapiolan ideoi käytännössä Väestöliiton toiminnanjohtaja Heikki von Hertzen. Tapiolan kansallismaiseman loivat Otto-Iivari Meurmanin Hagalund-suunnitelman (1945, 1952) pohjalla arkkitehdit Aarne Ervi, Markus Tavio, Viljo Revell ja Aulis Blomstedt. Tapiolan monumentaalikeskus (Ervi 1954) valmistui 1960-luvulla. Viereisessä kuvassa Ervin keskustorni (1961) ja Arto Sipisen kulttuurikeskus (1989). Muita arkkitehteja Tapiolassa ovat muun muassa Alvar Aalto jonka työt kuitenkin sijaitsevat etupäässä Tapiolan naapurissa Otaniemessä sekä Suvikummun alueen suunnitelleet Raili ja Reima Pietilä. Tällä hetkellä Tapiolan kansallismaisemaa uhkaa metron mukanaan tuoma liikekeskuksen voimakas lisärakentaminen . Irma Tapio
Irma Birgitta Tapio (o.s. Niemi; s. 23. huhtikuuta 1946 Tornio) on suomalainen laulaja, joka aloitti julkisen esiintymisensä Markus-sedän lastentunneilla radiossa jo 1950-luvulla. Tapio kuuluu yhtenä jäsenenä yhtyeeseen Pirkan neidot (muut jäsenet Pirkkoliisa Tikka, Pirjo Nallikari [nyk. Latvala] ja Maija Vikman [nyk. Salo]). Tapio Tammilehto
Yrjö Johannes "Ylli" Tammilehto, taiteilijanimeltään Tapio Tammilehto (15. helmikuuta 1929 − 26. huhtikuuta 1978) oli suomalainen muusikko, pääasiassa tangolaulaja. Hän soitti useissa kotimaisissa tango-, humppa- ja iskelmäyhtyeissä. Tapio Tammilehto oli mukana 1960-luvulla Danny Show -kiertueella, jolla hän lauloi muutamia kappaleita. Tapio Kantanen
Tapio Kantanen (s. 31. toukokuuta 1949 Heinola) on suomalainen kestävyysjuoksija ja olympiamitalisti, jonka päälaji oli 3 000 metrin esteet. Seuratasolla hän edusti Heinolan Iskua ja Viipurin Urheilijoita. Tapio Wirkkala
Wirkkala suunnitteli "Tapio"-lasiston vuoden 1954 Milanon triennaaliin. Asiakkaiden toivomuksesta vuonna 1983, pari vuotta ennen kuolemaansa, Wirkkala täydensi sarjaa suunnittelemalla siihen karahvin. Wirkkala oli suunnitellut Iittalan lasitehtaalle aikaisemminkin karahveja. Vuonna 1962 tuotantoon olivat tulleet karahvit, joilla ei ollut mitään erityistä nimeä, vain tuotantonumero. Tällaisia olivat karahvit numero 2512 ja 2513 sekä 2515 ja 2516. Näitä karahveja ei enää valmisteta, mutta "Tapio"-karahvi on edelleen tuotannossa. Tapio Kankaanpää
Tapio Kankaanpään töitä on nähty näyttämöillä ympäri Suomea muun muassa KokoTeatterissa, Rakastajat-teatterissa, Teatteri Avoimissa Ovissa ja Rauman Kaupunginteatterissa. Hän on työskennellyt myös taikurina ja ollut toteuttamassa illuusioita muun muassa Helsingin Kaupunginteatterin Teatteristudio Pasilassa. Ulla Tapio
Ulla Tapio (s. 11. helmikuuta 1969) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen aitajuoksija. Seuratasolla hän edusti koko uransa ajan Leppävaaran Sisua ja hänen valmentajanaan toimi Tuuli Ilmarinen. Kalevan kisoista Tapio saavutti pronssia 400 metrin aitajuoksussa vuonna 1988. Lisäksi hän voitti sisäratojen SM-kilpailuista pronssia 60 metrin aitajuoksussa vuonna 1987. Virallisissa kilpailuissa Tapio ei ole esiintynyt vuoden 1991 jälkeen. Tapio Vilpponen
Vilpponen valmistui sisustusarkkitehdiksi ja jatko-opiskeli alaa muuan muassa Lontoossa ja São Paulossa. Hän toimi Suomi-Filmi Oy:n PR-miehenä sekä mainos- ja taideosaston päällikkönä 1939–1958, sitten Mainos-TV:n päälavastajana ja taideosaston päällikkönä. Vilpponen teki lavastuksia ja käsikirjoituksia kymmeniin kotimaisiin elokuviin ja noin 150 tv-näytelmään. Tapio Niemelä
Albumi Nyrki Tapiovaara
Valentin Vaala oli tarjonnut Tapiovaaralle sankarin osaa elokuvassa "Helsingin kuuluisin liikemies". Koekuvaus epäonnistui, jolloin Tapiovaara vakuuttui, että hänen paikkansa on pikemmin kameran takana. Hän onnistui närkästyttämään Suomi-Filmin Risto Orkon radioarvosteluillaan niin perusteellisesti, että ne lopetettiin vuonna 1935. Vasemmistoradikaalin mainekaan ei juuri ollut eduksi Tapiovaaran elokuvauran kehitykselle. Sitten kuvaan tulivat kirjailija Juhani Ahon poika Heikki Aho velipuolensa Björn Soldanin kera. Heikki Aho kiinnitti Nyrki Tapiovaaran ohjaamaan elokuvan isänsä kuuluisasta "Juha"-romaanista. Elokuva sai ensi-iltansa tammikuussa 1937. Samana vuonna Tapiovaara matkusteli Euroopassa ja kirjoitti vaikutelmistaan artikkeleita Helsingin Sanomiin ja Elokuva-aittaan. "Juhaa" seurasi kaksi komedia- ja kaksi draamaelokuvaa. Jorma Tapio
Jorma Tapio (s. 1957 Mikkeli) on suomalainen jazzmuusikko, jonka instrumentteja ovat saksofonit ja muut puupuhaltimet. Tapio tunnetaan muun muassa free jazz -triostaan Kaiku, yhtyeestään Rolling Thunder sekä Edward Vesalan vuonna 1982 perustamasta Sound & Fury -yhtyeestä ja sen uudesta tulemisesta vuonna 2010. Jorma Tapio on soittanut myös Krakatau-yhtyeessä. Tapio Kankaanpää
Tapio Kankaanpää (s. 1985 Huittinen) on suomalainen teatteriohjaaja, käsikirjoittaja ja taikuri. Tapio Junno
Tapio Einari Junno (12. tammikuuta 1940 Piippola – 25. joulukuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä. Tapio Junno teki yli 20 julkista teosta eri puolille Suomea. Hänet tunnetaan erityisesti miesaiheisista pronssiveistoksistaan. Espoon Tapiolassa Tapiontorin porrastasanteella on kaksi ja puoli metriä korkea "Häikäistynyt". Nyrki Tapiovaara
Nuorena Nyrki Tapiovaara oli urheilullinen. Vanhemman veljensä, Kaarlo Tapion eli Tapio Tapiovaaran, kanssa hän harrasti myös kirjallisuutta ja historiaa. Veljekset esiintyivät koulussa tulenkantajina ja vetivät koulun ateistikerhoa. Poikien huoneesta ja heidän ”kellarikerhostaan” kehkeytyi Hämeenlinnan älykkönuorison kohtauspaikka. Nyrki Tapiovaaran nuorempi veli Ilmari Tapiovaara oli tunnettu muotoilija ja sisustussuunnittelija. Nyrki Tapiovaara oli kuitenkin liian nuori ehtiäkseen Tulenkantajien kiihkeimpään hurmiovaiheeseen 1920-luvulla. Göran Hongell
1950-luvulla Hongellin työkyky alkoi vähitellen heiketä, ja vuonna 1954 hän menetti taiteellisen johtajan paikkansa Tapio Wirkkalalle. Hongellille myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1955. Tapio Pöyhönen
Tapio (”Tappari”) Pöyhönen (19. marraskuuta 1927 Helsinki – 27. elokuuta 2011 Helsinki) oli Työväen Urheiluliiton (TUL) osastopäällikkö ja merkittävä toimija työväenurheilun piirissä. Tapio Rautavaara
Tapio Rautavaara syntyi Pirkkalassa (myöhemmin Pohjois-Pirkkala; nykyisin Nokia), josta hänen äitinsä Hilda oli kotoisin. Hilda asui vakituisesti Helsingin maalaiskunnan Oulunkylässä, jonne hän palasi kolmeviikkoisen Tapion kanssa. Perhe oli köyhä, ja Tapion lapsuutta varjosti puute ruoasta ja vaatteista. Tapion äiti oli ammatiltaan ompelija, ja hän eli viisi vuotta Tapion isän kanssa avoliitossa, mikä oli tuolloin harvinaista. Isä oli harvoin kotona, kunnes lähti kokonaan omille teilleen, eikä Tapiolle jäänyt lapsuuden ajoilta juurikaan mielikuvaa tai muistoja isästään. Tapio muutti kuusivuotiaana äitinsä kanssa Tampereelle. Vuonna 1925 Hilda muutti takaisin Oulunkylään, mutta kymmenvuotias Tapio joutui jäämään noin vuodeksi Tampereelle Rauhanniemen lastenkotiin. Kun hän muutti takaisin äitinsä luo, taloudellinen tilanne oli parantunut, sillä äiti oli saanut työtä Oulunkylän kartanosta ja edullisen vuokramökin. Tapiolan syntyvaiheet
Teknillisen Korkeakoulun asemakaavaopin professori Otto-Iivari Meurman oli jo 1945 laatinut Hagalundin kartanon alueelle 12 000 asukkaan asemakaavan. Tämä suunnitelma oli laadittu kartanon omistajan, Arne Grahnin toimeksiannosta ja Uudenmaan Lääninhallitus oli hyväksynyt kaavan helmikuussa 1947 . Grahn oli teettänyt samantapaisen huvila-alueen suunnitelmat Meurmanilla jo 1930-luvulla Westendiin, Hagalundin eteläpuolelle, jonka alueet hän myös omisti. Alue rakennettiin 1930-luvulta lähtien pientalovaltaisena puutarhakaupunkina. Meurman rohkaisi ja opasti Väestöliiton von Hertzeniä tutustumaan Ruotsin vastaaviin alueisiin Malmössä ja Göteborgissa. Matkan tuloksena oli vahvasti poleeminen kirja ""Koti vaiko kasarmi lapsillemme?"" (Väestöliitto 1946). Siinä esitettiin ensi kertaa tulevan puutarhakaupungin (Tapiola) periaatteet. von Hertzen, joka oli hahmotellut Suomeen täysin uudentyyppistä puutarhakaupunki-ideaa ryhtyi keräämään rahoitusta ostaakseen alueen uuden kaupunkiyhdyskunnan rakennusmaaksi. Hän ideoi ja sai taustavoimiksi laajasti yhteiskunnan eri osia edustavia järjestöjä. Tapio Laakso (aktivisti)
Laakson poliittinen tausta on globalisaatiokriittisessä liikkeessä. Hän on toiminut aktiivisesti myös siirtolaisten oikeuksia ja vapaata liikkumista puolustavissa kampanjoissa ja oli tuomassa prekariaattiliikettä Suomeen. Laakso oli myös perustamassa Independent Media Centerin suomalaisversiota Vaikuttava tietotoimisto. Laakso on opiskellut Helsingin yliopistossa talous- ja sosiaalihistoriaa. Tapio Niemelä
Tapio Niemelä esiintyi Arto Sotavallan yhtyeessä vuosina 1972–1973. Vuonna 1972 kiertueen nimeksi tuli Täyttä häkää ja yhtyeenkin nimi vaihtui Häkäpöntöksi. Siinä soittivat Eeki Mantere, Heimo Holopainen, Tapio Niemelä ja Hessu Salmijärvi. Yksi vuoden 1972 huippuhetkistä oli Deep Purplen konsertti Helsingin jäähallissa, missä Arto Sotavalta yhtyeineen oli lämppärinä.
Kesällä heinäkuussa 1973 Arto Sotavallan ja Häkäpöntön kiertueella Nilsiän Tahkovuoressa syntyi sitten hahmo nimeltä Viktor Kalborrek. Elokuussa 1973 Mantere, Holopainen ja Niemelä päättivät lähteä omille teilleen ja perustivat Hullujussi-yhtyeen. Kesäkiertueen 1973 viimeiset keikat hoidettiin kuitenkin vielä yhteistyössä nimellä Arto Sotavalta & Hullujussi. Tapio Wirkkalan puisto
Tapio Wirkkalan puisto on design-puisto Helsingin Arabianrannassa. Puisto on nimetty muotoilija Tapio Wirkkalan mukaan. Puisto avattiin 22. lokakuuta 2012 ja se on yksi Helsingin kaupungin omista World Design Capital Helsinki 2012 -hankkeista. Puiston avasi Helsingin apulaiskaupunginjohtaja Pekka Sauri. Arvi Tapiola
Tapiolan vanhemmat olivat eläinvälskäri Werner Tapper ja Anna Sofia Alhfors. Jätettyään lukion kesken hän aloitti toimittajan uransa Porvoossa Johannes Linnankosken 1894 perustamassa "Uusimaa" -lehdessä 1909. Suomen sisällissotaan Tapiola osallistui valkoisten puolella. 1922 hän siirtyi Kajaanissa vuotta aiemmin perustetun kolmena päivänä viikossa ilmestyneen "Kajaanin Uutiset" -lehden päätoimittajaksi, mutta sen lopetettua ilmestymisensä jo saman vuoden lopulla hänestä tuli kokoomuslaisen "Kajaani" -lehden päätoimittaja. Vuodesta 1930 hän oli oululaisen "Kaiku" -lehden päätoimittaja. Kun lehdestä tuli 1933 IKL:n ja Kokoomuksen yhteinen, IKL:ään kriittisesti suhtautunut Tapiola siirtyi 1934 Joensuussa ilmestyneen "Karjalainen" -lehden päätoimittajaksi. Vuoden 1939 alussa hänet valittiin "Hämeen Sanomat" -lehden päätoimittajaksi, mutta sen tultua IKL:n kannattajaksi hänet erotettiin 1941. Seuraavana vuonna Tapiolasta tuli raumalaisen Kokoomuksen äänenkannattajan "Länsi-Suomen" päätoimittaja aina eläkkeelle jäämiseensä saakka vuonna 1955. Lehden pakinoitsijana hän käytti nimimerkkiä "Arra". Vuonna 1953 hän julkaisi kirjan "Arra matkustaa". Teemu Wirkkala
Teemu Sakari Wirkkala (s. 14. tammikuuta 1984 Kokkola) on suomalainen keihäänheittäjä. Hän edustaa Toholammin Urheilijoita. Häntä on valmentanut vuodesta 2012 lähtien Petteri Piironen. Aikaisemmin häntä ovat valmentaneet isänsä Hannu Wirkkala ja vuoteen 2004 asti Petteri Piironen sekä vuosina 2005–2007 Hannu Wirkkala ja Kari Ihalainen, vuosina 2007–2009 Hannu Kangas ja vuosina 2010–2011 Kimmo Kinnunen. Juokse sinä humma
Juokse sinä humma on Tapio Rautavaaran tunnetuksi tekemä laulu, jonka hän levytti ensimmäisen kerran vuonna 1953. Laulu perustuu kansansävelmään, jota Rautavaara on muokannut ja lisännyt sanoihin omaa tekstiään. Rautavaara kertoi, että oli kerännyt laulun sanoja eri lähteistä, miettinyt ja muokannut laulua pitkään mielessään, ennen kuin levytti sen. Laulun alkuperäisessä tekstissä, joka on julkaistu Erkki Ala-Könnin toimittamassa "Härmän laulukirjassa", oli Rautavaaran mielestä liikaa rehvakkuutta ja uhoa, ja hän jätti siitä jäljelle vain säkeen ""juokse sinä humma kun tuo taivas on niin tumma ja kotia pitkänlainen matka"". Rautavaara lievensi tekstiä ja lisäsi siihen elämänfilosofiaa. Hän itse oli vakuuttunut siitä, että laulun suosion salaisuus oli säkeessä ""voi kuinka pieninä palasina onkaan mun leipäni maailmalla"", jossa oli heijastuksia hänen omasta työstään. Tapiola (Sibelius)
Tapiola on Jean Sibeliuksen vuonna 1926 säveltämä sinfoninen runo. Teoksen nimi viittaa suomalaiseen mytologiaan, metsänjumala Tapioon. Kustantajan pyynnöstä Sibelius hahmotteli partituuriin nelisäkeisen mottorunon: ”On metsät Pohjolassa sankat, tummat/ ne ikisalat, haaveet hurjat loi./ Asunnot Tapion on siellä kummat,/ haltiat väikkyy, hämyn äänet soi.” Näennäisen kansallisista lähtökohdistaan huolimatta sävellys on luonteeltaan täysin abstrakti ja etenee musiikin lakien alaisena. Luonto oli Sibeliukselle innoittaja, ei kuvauksen kohde. Tapio Heikkilä
Honka Julián Grimau
Grimau on tullut Suomessakin tunnetuksi hänestä kertovan "Julian Grimau" -laulun kautta, josta tunnetuimman suomenkielisen levytyksen teki Tapio Heinonen vuonna 1969. Kappale on tehty kansanlaulun melodiaan; Heinosen esittämän version suomennoksesta vastasi Kari Tuomisaari. Tapio Heinonen esitti laulun Kari Tuomisaaren käännöksenä Ossi Runteen orkesterin säestyksellä ensimmäistä kertaa ohjelmassa Sinbad vuonna 1968. Vuonna 1971 Pentti Saaritsa kirjoitti kappaleeseen poliittisemman suomennoksen, jonka levytti tuoreeltaan Kristiina Halkola. Tapio (sanomalehti)
Tapio ilmestyi aluksi kerran ja vuodesta 1877 lähtien kahdesti viikossa. Sen levikki oli parhaimmillaan 1860-luvun alussa yli 600 kappaletta. Toimittajina työskentelivät Karl Mårten Kiljander, Anders Edvin Nylander, Erik Rudbeck ja Anders Gustaf Westerlund (1861–1862), Antti Manninen (1861–1866), Fredrik Ahlqvist (1866), Petter Adolf Aschan (1867–1868), Johan Rännäri (1869–1871), Adolf Wilhem Lindholm (1871–1874), Wilhelm Kukkonen (1875–1879), Matti Hinkula (1880), Kustaa Killinen (1881–1883), August Harald (1883–1884), Otto Wilhelm Heinänen (1885), Antero Pelkonen (1886–1887) sekä August Bernhard Mäkelä ja Otto Tuomi (1888). Sodan ja rauhan miehet
Sarjan ohjaaja Matti Tapio oli alkanut kerätä aiheeseen liittyvää materiaalia jo 1970-luvun alkuvuosina. Kipinän hän oli saanut jatkosodan aikaisen pääministerin Edwin Linkomiehen vuonna 1970 julkaistusta muistelmateoksesta "Vaikea aika". Osaksi aiemmin julkaisematon materiaali alkoi kiinnostaa Tapiota niin, että hän taisteli Sodan ja rauhan miesten ohjelmaidean hyväksytyksi Yleisradion johdon ja etenkin pääjohtaja Erkki Raatikaisen epäluuloista huolimatta. Raatikainen oli vuonna 1975 sanonut TV2:n johtajalle Pertti Paloheimolle, joka oli tehnyt sarjasta tuotantosopimuksen Matti Tapion kanssa, että ""täältä Kesäkadun kahdeksannesta kerroksesta on paljon paremmat näköalat kuin sieltä Tohlopista"". Matti Tapio itse ei ehtinyt nähdä mittavimman työnsä menestystä sen koko laajuudessa, sillä hän kuoli pian sarjan ensimmäisen osan esittämisen jälkeen joulukuussa 1978. Robert Wilson (ohjaaja)
Robert Wilson (s. 4. lokakuuta 1941 Waco, Texas) on yhdysvaltalainen ooppera- ja teatteriohjaaja, lavastaja, kirjailija ja arkkitehti, joka tunnetaan kokeellisista teatteriesityksistään ja monialaisista taideteoksistaan. Hänen tunnetuimpiin teoksiinsa kuuluu säveltäjä Philip Glassin kanssa 1970-luvun puolivälissä tehty minimalistinen ooppera "Einstein on the Beach". Helsingin Arabianrantaan Wilson suunnitteli 2010-luvun alkupuolella Tapio Wirkkalan puiston. Ooppera- ja teatteriohjausten ja -lavastusten lisäksi Wilson on tehnyt koreografioita, maalauksia ja veistoksia, videotaidetta sekä ääni- ja valosuunnittelua. Maaria Wirkkala
Rut-Maaria "Maaru" Piritta Wirkkala (s. 4. tammikuuta 1954 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija. Hän on tehnyt sekä pienikokoisia esinesommitelmia että suurikokoisia installaatioita. Valolla, tilalla ja ajalla on tärkeä osa hänen taiteessaan. Tapio Kuula
Tapio Teuvo Kuula (19. toukokuuta 1957 Virrat – 7. marraskuuta 2017 Espoo) oli suomalainen yritysjohtaja. Hän toimi vuoteen 2015 asti Fortumin toimitusjohtajana. Hän aloitti tehtävässä 1. toukokuuta 2009. Hän oli aiemmin työskennellyt Seinäjoen kaupungin energialaitoksella, Koillis-Pohjan Sähkössä, Jyllinkosken Sähkössä, Länsivoimassa ja Imatran Voimassa. Tapio Heikkilä (biologi)
Tapio Heikkilä (s. 1958) on suomalainen biologi ja valokuvaaja. Hän on julkaissut useita tieto- ja valokuvateoksia, jotka käsittelevät suomalaista maisemaa. Heikkilä työskentelee ympäristöneuvoksena ympäristöministeriössä vastuualueenaan maisemansuojeluun ja -hoitoon liittyvät kysymykset ja on aiemmin toiminut myös tutkijana Taideteollisen korkeakoulun valokuvataiteen osastolla. Heikkilän valokuvataiteen alaan kuuluva väitöskirja "Visuaalinen maisemaseuranta. Kulttuurimaiseman muutosten valokuvadokumentointia" tarkastettiin taideteollisessa korkeakoulussa 28. syyskuuta 2007. Tapio Tuomela
Tapio Juhani Tuomela (s. 11. lokakuuta 1958 Kuusamo) on suomalainen säveltäjä, pianisti ja kapellimestari. Hän on opiskellut sävellystä mm. Sibelius-Akatemiassa opettajinaan Magnus Lindberg, Eero Hämeenniemi ja Paavo Heininen. Hänen pääteoksiaan ovat kolme oopperaa, "Äidit ja tyttäret", "Kamariooppera Antti Puuhaara" ja "Neljäntienristeys", sekä kolme sinfoniaa ja kaksi konserttoa. Lisäksi hänen tuotantoonsa kuuluu runsaasti muuta orkesteri-, soitin- ja laulumusiikkia. Tuomela on toiminut Musiikin aika -festivaalin taiteellisena johtajana 1999–2008 ja Suomen Säveltäjät ry:n puheenjohtajana 2010-2014. Kari Tapio
Kari Tapio (oikealta nimeltään Kari Tapani Jalkanen; 22. marraskuuta 1945 Suonenjoki – 7. joulukuuta 2010 Espoo) oli suomalainen iskelmälaulaja. Hän on yli 837 000 myydyllä levyllään Suomen toiseksi parhaiten myynyt sooloartisti. Vili Auvinen
Auvinen oli näyttämörytmin mestari, ja juuri siksi hän tuli erityisesti tunnetuksi Dario Fo -ohjauksistaan. Uran suurimmaksi menestykseksi nousi aivan uudenlainen tulkinta Teuvo Pakkalan kansannäytelmästä "Tukkijoella", jota esitettiin TTT:n näyttämöllä seitsemän vuotta täysille katsomoille. Auvinen ohjasi näytelmän myös Suomen Kansallisteatteriin, jossa siitä tuli samanlainen menestys. "Tukkijoella", jota yleisesti pidettiin pölyttyneenä ja vanhanaikaisena teoksena ajan edistyksellisessä teatterissa, oli päänavaus suomalaiseen musikaaliteatteriin. Oskar Merikannon tutut laulut, Thelma Tuuloksen hurjat koreografiat ja ennen muuta taitava dramaturginen uudistaminen puhalsivat kansantarinasta pölyt kauas pois. Tapio Varis
Pekka Tapio Varis (s. 1946) on suomalainen yhteiskuntatieteiden tohtori ja Tampereen yliopiston kasvatustieteiden tiedekunnan kasvatustieteiden laitoksella olevan ammattikasvatuksen oppituolin professori 1. marraskuuta 2006 lukien. Hänen erityisalaansa ovat kansainvälistyvät oppimisympäristöt. Eero Tapio
Tapion uran kohokohta osui Bukarestin MM-kisoihin 1967, joissa unkarilainen Antal Steer kukistui 70-kiloisten finaalissa. Kaikkiaan Tapio keräsi vuosina 1965–69 kaappiinsa neljä MM-mitalia. Lisää arvometallia tuli EM-kisoista, kirkkaimpana kultaa 1969 Modenan kisoista, joita itäblokin maat boikotoivat, kun järjestäjät eivät suostuneet vetämään Itä-Saksan lippua salkoon. Kolmissa olympiakisoissaan Tapio joutui tyytymään parhaimmillaankin pistesijoihin. Kotimaassa hän edusti Haukiputaan Heittoa ja voitti urallaan neljä Suomen mestaruutta. Tapio valittiin Vuoden urheilijaksi vuonna 1967. Lisäksi hänet valittiin neljä kertaa eli vuosina 1965, 1966, 1967 ja 1969 . Maaria Wirkkala
Wirkkala tekee paikkasidonnaista taidetta, ja tilalla on erityinen asema hänen teoksissaan. Usein Wirkkala muuntaa ja muuttaa tilaa pienillä eleillä ja teoilla, joita voi olla joskus hankala huomata. Hän tekee tilasta toisen tilan, paikan, merkitsemällä sen. Wirkkalan teokset vaativat usein katsojalta aikaa ja tarkkaavaisuutta. Oscar Wirkkala
Hän sai ensimmäisen patenttinsa 1917. Se oli nelitelaiselle apukoneelle, jota käytettiin hänen High Lead -metodissaan. Seuraavina vuosina useita hänen patentoiduista laitteistaan tuotettiin Wirkkala-brändin alla South Bendissä. Muutamia hänen laitteistaan oli vielä tuotannossa 1900-luvun toisella puoliskolla. Wirkkala haastoi oman patenttiasianajajansa oikeuteen patenttirikkomuksesta erästä laitettaan kohtaan ja monien vuosien käräjöinnin jälkeen juttu päätettiin Wirkkalan hyväksi. Tapio Pekola
Tapio Pekola (31. maaliskuuta 1940 Oulu – 18. lokakuuta 2011) oli suomalainen urheilukirjailija ja toimittaja. Hän toimi Juoksija-lehden toimitusjohtajana ja päätoimittajana. Tapio Kuosma
Tapio Kuosma on kirjoittanut sekä kaunokirjallisia teoksia että tietokirjoja. Hänellä on oikeustieteen lisensiaatin tutkinto sekä auktorisoidun kääntäjän tutkinto englannista, ranskasta ja ruotsista suomen kieleen. Tapio Kuosma on Espoon Kirjailijat ry:n ja Suomen tietokirjailijat ry:n jäsen. Tapio Vilpponen
Ensimmäisen käsikirjoituksena Vilpponen teki elokuvaan "En ole kreivitär". Myöhemmin vuosina 1954–1960 hän teki kuusi käsikirjoitusta Veikko Itkoselle. Elokuvalavastuksia hän teki uransa aikana yli 60 ja toimi Suomi-Filmin Uutisaitan päätoimittajana 1943–1953. Tapio Lipponen
Tapio Lipponen (28. lokakuuta 1942 Helsinki – 21. syyskuuta 2017) oli suomalainen muusikko ja Yleisradion viihdepäällikkö. Hänet tunnetaan parhaiten 1960-luvulla toimineen Muksut-yhtyeen säveltäjänä.
Lipponen kuului lapsena Cantores Minores -poikakuoroon. Hän oli jäsenenä vuosina 1959–1964 toimineessa nelihenkisessä Kukonpojat-lauluyhtyeessä, joka esiintyi viikoittain Yleisradion radio-ohjelmissa "Tervetuloa aamukahville" ja "Tervetuloa nimipäiväkahville". Kukonpojat levytti vuosina 1960–1965 useita kappaleita, kuten ”Minne kukat kadonneet” ja ”Katso, kenguru loikkaa”. Ryhdyttyään itse säveltäjäksi Lipponen kokosi vuonna 1966 suositun Muksut-folk-yhtyeen, jonka laulajina toimivat Seppo Porkka, Pekka Mäkinen ja Annu Toiviainen. Lipponen sävelsi Muksuille muutaman vuoden aikana yli 200 laulua pääasiassa suomalaisten runoilijoiden valmiisiin teksteihin. Hän myös soitti yhtyeessä kitaraa, pianoa ja baritonitorvea. Muksujen laulut olivat 1960-luvun yhteiskunnallisesti suuntautuneen populaarimusiikin ensimmäisiä edustajia Suomessa. Tunnetuin Lipposen sävellyksistä lienee Pentti Saarikosken sanoihin tehty ”Liisankadulla”; muita tunnettuja ovat ”Niin kuin vierasta maata”, ”Silmät silmiä”, ”Pienen pieni”, ”Miksi lähdit luotani”, ”Niityllä missä sirkat soi”, ”Miten mielelläni” ja ”Opettajattaren laulu”. Muksujen toiminta päättyi vuonna 1970. Lipponen oli vielä vuonna 1975 mukana perustamassa Uuden Musiikin Orkesteria ja vanhoilla päivillään 2000-luvulla hän kokosi sukulaisistaan ja ystävistään Ruuhkasuomenlaulu-nimisen yhtyeen. Säveltäjänuransa ohella Lipponen suomensi yhdysvaltalaisen rauhanlaulun ”We Shall Overcome” nimellä ”Rauha sodan voittaa” ollessaan Kansan Sivistystyön Liiton kurssilla vuonna 1965 tai 1966. Tapio Piirainen
Piirainen tunnetaan juuri Yleisradiolle tehdyistä televisioelokuvista ja -sarjoista "Kuhmon huumaa" (1989), "Viimeiset siemenperunat" (1993), "Kissa ja Varjo" (1993), "Siivoton juttu" (1997), "Poliisin poika" (1998), "Nyrölä 3" (2004), "Bodomin legenda" (2006), "Suuri performanssi" (2008), "Glenn" (2008), "Punainen nauha" (2012) "Lumihiutalemuodostelma" (2012) ja "Linnan juhlat" (2017). Harri Nykäsen rikoskirjoihin pohjautuva 12-osainen televisiosarja "Raid" (2000) toi Piiraiselle sekä parhaan ohjauksen että käsikirjoituksen Venlan ja poiki myös jatkokseen teatterielokuvan "Raid" (2003). Tapio Mäkelä
Tapio Valfrid Mäkelä (12. lokakuuta 1926 Nastola – 12. toukokuuta 2016 Jämsä) oli suomalainen kilpahiihtäjä ja olympiavoittaja. Hän oli hyvää kansallista tasoa myös kestävyysjuoksussa. Tapio
Tapio on suomalainen muinainen metsän jumala tai haltija, myös metsän kuninkaaksi kutsuttu. Esikristillisellä kaudella Tapion katsottiin hallitsevan metsäistä valtakuntaansa Tapiolaa, jonka mukaan on myöhempinä aikoina nimetty paikkakuntia, muun muassa Espoon Tapiola. Tapion palvelusväkeä ovat Tapion piiat ja rengit eli Tapion väki. Nämä kaunistivat ja siivosivat metsää sekä huolehtivat kasveista ja eläimistä. Tapion vaimo on kaunis Mielikki, metsän emäntä. Tapion tyttäriä ovat ihastuttavat Tellervo, Tyytikki ja Tuulikki. Joissakin lauluissa ja loitsuissa mainitaan Tapion tyttärenä myös Annikki. Tapiolta pyydettiin metsästysonnea, sillä hän hallitsi riistaa. Tapiota tai hänen perhettään tai palvelijoitaan kuvaillaan yleensä ihmishahmoisiksi ja joko alastomiksi tai kauniisti pukeutuneiksi. Tapiota kutsuttiin Karjalassa hiideksi. Tapio Rautavaara
Oulunkylään perustettiin vuonna 1981 Tapio Rautavaaran puisto. Oulunkylän torille pystettiin vuonna 2000 Tapio Rautavaaran muistomerkki, jonka teetti Tapio Rautavaara -seura. Veikko Myllerin tekemä veistos "Kulkurin uni" käsittää kaksi hahmoa, kitaraa soittavan Rautavaaran näköispatsaan sekä joutsenen. Marko Tapio
Marko Viktor Tapper syntyi lahjakkaan saarijärveläisen veljessarjan vanhimmaksi. Veli Harri oli kirjailija ja opettaja, Kain kuvanveistäjä ja Yrjö lavastaja. Marko kävi Saarijärven yhteiskoulua 4 luokkaa. Koulunkäynti keskeytyi asepalvelukseen 1943-44 (Rukajärvi, Ontajärvi, pst-mies JR52:n tykkikomppania, 14, div.; Ontrosenvaaran taistelu 4.8.44). Myöhemmin hän suoritti sisävesiliikenteen laivapäällikön tutkinnon. Hän työskenteli Kymin Uittoyhdistyksen metsä- ja uittotyönjohtajana vuoteen 1950 ja kirjailijana vuodesta 1952 sekä kirjoitustyön ohella tilapäisenä rakennustyömiehenä ja freelancer-toimittajana "Keski-Suomen Iltalehdessä" 1961–1962. Marko Tapio oli huomattavimpia sodanjälkeisiä prosaistejamme. Tapio-kirjailijanimen hän sai WSOY:ltä. Tapio Nurkka
Tapio Nurkka (16. syyskuuta 1920 Viipuri – 6. lokakuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi Lea Joutsenon tähdittämistä komediaelokuvista 1940-luvulla. Nurkan uraa varjosti alkoholismi. Antti Siltavuori (teollinen muotoilija)
Helmikuussa 2012 Siltavuori toimi Kristiansandissa järjestetyn Tapio Wirkkalan näyttelyn kuraattorina. Iittala (yritys)
Suomalainen muotoilu menestyi muutenkin hyvin 1950-luvulla, ja esimerkiksi Milanon triennaalissa vuonna 1951 Suomi voitti 25 palkintoa. Tapio Wirkkala sai kolme Grand Prix -palkintoa, ja Timo Sarpaneva palkittiin hopeamitalilla. Vuonna 1954 Wirkkala sai jälleen Grand Prix -palkinnon. Heti seuraavassa Milanon triennaalissa Timo Sarpaneva sai Grand Prix -palkinnon vuonna 1957. Irma Tapio
Irma Tapio on laulanut taustalaulajana monilla levytyksillä. Hän on laulanut myös mainos- ja elokuvamusiikkia. Tunnetuimpia näistä ovat "Uuno Turhapuro" -tunnusmusiikki (yhdessä Monica Aspelundin kanssa) sekä Speden elokuvan "Noin seitsemän veljestä" laulu "Kaikki leikkimöikkelöi ja koikkeloi". Matti Tapio
Muita Tapion ohjaustöitä olivat televisiosarja "Hilma" (1969), näyttelijä Tauno Palosta tehty televisiodokumentti "Elän tätä päivää – lähikuva näyttelijä Tauno Palosta" (1973), televisiosarja "Oi kallis kaupunki" (1975) ja televisionäytelmä "Kaksi ruplan rahaa" (1976). Tapio esiintyi myös näyttelijänä monissa elokuvissa, muun muassa televisioelokuvassa "Manillaköysi" (1976) ja Matti Kassilan elokuvassa "Vodkaa, komisario Palmu" (1969). Tapio Wirkkala
"Tapio"-karahvin tullessa markkinoille sen muoto herätti paljon huomiota. Karahvit olivat tuohon aikaan yleensä melko suoraviivaisia, kun taas "Tapio"-karahvi on muotoiltu loivalinjaiseksi. Karahvin leveä pohja yhdistyneenä kapeaan suuhun oli erikoista. Karahvin katsottiin olevan aikaansa edellä, koska muoto mahdollisti erityisesti punaviinin hyvän dekantoitumisen. Karahvin korkkiosassa on ilmakupla, joka on kehitetty taidelasin tuotannossa. Sarjatuotantoon se otettiin vasta "Tapio"-lasiston yhteydessä. Ilmakupla puhalletaan niin sanotulla tikkupuhallusmenetelmällä. Menetelmässä vesi höyrystyy ja muodostaa lasimassan sisään ilmakuplan, kun märällä puutikulla pistetään lasimassaan. Karahvit eivät ole lasiston menekkituotteita, mutta niillä on omat ihailijansa. Erityisen suosittu "Tapio"-karahvi ja -lasisto on ollut Saksassa ja Japanissa. Maaria Wirkkala
Maaria Wirkkalan isä Tapio Wirkkala on kuuluisa suomalainen muotoilija ja kuvanveistäjä. Äitiä, Rut Brykiä, pidetään puolestaan yhtenä keskeisimmistä suomalaisen modernin keramiikkataiteen uudistajista. Maarian isoveli, vuonna 1948 syntynyt, Sampsa ”Sami” Tuomas Wirkkala toimii sisustusarkkitehtina. Lasse Dahlquist
Lars Erik ("Lasse") Dahlquist (14. syyskuuta 1910 Örgryte - 14. lokakuuta 1979 Brännö) oli ruotsalainen säveltäjä, laulaja ja ohjaaja. Suomessa hänet tunnetaan mm. Tapio Rautavaaran esittämän Kulkuri ja joutsen-kappaleen sävellyksestä. Teemu Wirkkala
Wirkkala voitti vuonna 2001 alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden Unkarin Debrecenissä tuloksella 76,18 (700 gramman keihäs). Seuraavana vuonna hän oli seitsemäs alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Jamaikan Kingstonissa. Vuonna 2003 hän voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Tampereella tuloksella 79,90 Tero Järvenpään ollessa toinen ja Antti Ruuskasen kolmas. Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 hän karsiutui loppukilpailusta. Vuonna 2007 hän oli Osakan MM-kilpailuissa kahdestoista ja neljäs. Pekingin olympialaisissa 2008 Wirkkala sijoittui viidenneksi tuloksella 83,46. Seuraavana vuonna hän oli yhdeksäs Berliinin MM-kilpailuissa ja kuudes . Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui viidenneksi tuloksella 81,76 m. Helsingin EM-kilpailuihin 2012 hän pääsi mukaan varamiehenä Antti Ruuskasen sairastuttua mutta joutui nilkkavaivaisena keskeyttämään karsintakilpailun ensimmäisen heittonsa jälkeen ja jäi ilman tulosta. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän karsiutui loppukilpailusta. Kari Tapio
Kari Tapio teki ensimmäisen singlensä ”Tuuli kääntyköön”/”Niskavuoren nuorimmainen” vuonna 1972 ja oli sen jälkeen mukana Dannyn kiertueilla, toimien aluksi apumiehenä ja muun muassa show'ssa käytetyn käärmeen hoitajana. Ennen 1970-luvun puoliväliä uraan mahtui myös jäsenyys Erkki Liikasen Aikapommi-yhtyeessä. Erkki Liikasen "testamentattua" Aikapommi-nimen Kari Tapiolle, kiersi reilun vuoden keikkalavoja Lea Laven, Kari Tapio & Aikapommi -yhtye. Kari Tapion oma läpimurto tapahtui vuonna 1976 singlellä ”Laula kanssain”. Sitä seurasivat ”Viisitoista kesää” ja ”Kaipuu”. Myöhempien vuosien hittejä ovat olleet muiden muassa ”Olen suomalainen”, ”Myrskyn jälkeen”, ”En pyydä paljon” ja ”Paalupaikka”. Tapio Kangas
Tapio Kangas on säveltänyt ja tuottanut lauluja useille eri artisteille kuten Jamppa Tuomiselle, Jukka Toloselle, Bablolle, Norman Bergenille, Matti Eskolle, Eero Heinoselle (The Rasmus), Pepe Ahlqvistille, Marionille, Esa Elorannalle, Tarja Lunnakselle, Jukka Kuoppamäelle, Francis Goyalle, Tauskille ja Cat Catille. Suomi 1950-luvulla
Kaj Franck suunnitteli päivittäiseen käyttöön astiasarjan "Kilta", jonka seuraajaksi tuli "Teema"-sarja. Timo Sarpanevan käsialaa on muun muassa "i-sarja". Tapio Wirkkalan lasiteos "Kantarelli" (1946) herätti huomiota Milanon triennaalissa 1951 ja Antti Nurmesniemi suunnitteli "Pehtoori"-kahvipannunsa vuonna 1957. Saara Hopea menestyi Milanon triennaaleissa lasiteoksillaan. Hänen näyttävät hopeakorunsa hakivat vaikutteita Intian ja Egyptin korutaiteesta. Nanny Still muotoili värillistä käyttö- ja taidelasia, hänen teoksiaan on muun muassa "Harlekiini" (1959). Tapio Sadeoja
Sadeoja syntyi toimittaja Olavi Sadeojan ja päätoimittaja Pirkko Aallon perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1985 on puheterapeutti Marja Tuomi. Ylioppilaaksi Sadeoja tuli 1977, minkä jälkeen hän suoritti valtiotieteen opintoja Helsingin yliopistossa. Ennen "Ilta-Sanomien" uraansa Sadeoja työskenteli toimittajana "Etelä-Vantaa"-lehdessä 1978–1981. Hans Wegner
Wegner sai kaikkien aikojen ensimmäisen Lunning-palkinnon vuonna 1951 yhdessä Tapio Wirkkalan kanssa. Samana vuonna hänet palkittiin Grand Prix’llä Milanon triennaalissa. Hän on saanut myös ruotsalaisen Prinssi Eugenin mitalin ja tanskalaisen Eckersberg-mitalin. Hänen huonekalujaan on muun muassa Museum of Modern Artin kokoelmissa New Yorkissa. Tapio Kallio
Jaakko Tapio Kallio (s. 30. huhtikuuta 1960) on suomalainen urheilulääkäri ja entinen aitajuoksija. Tapio (viina)
Tapio-viina on Pernod Ricard Finlandin valmistama viina. Se on nimetty metsänjumala Tapion mukaan. Se valmistetaan ulkomaisesta etanolista, toisin kuin aiempi vastaava tuote Pöytäviina, joka tehtiin suomalaisesta ohraetanolista. Maaria Wirkkala
Wirkkala on pitänyt 1980-luvulta lähtien lukuisia näyttelyitä sekä Suomessa että ulkomailla. Wirkkala on tehnyt myös muutamia julkisia veistoksia. Esimerkiksi vuonna 1987 hän teki "Taikakaappi"-nimiset teokset, jotka sijoitettiin viiteen Helsingin alueella ja yhteen Valkeakoskella sijaitsevaan päiväkotiin. Wirkkala on tehnyt lisäksi muun muassa teatterilavastuksen vuonna 1983 Lappeenrannassa esitettyyn Maria Jotunin "Huojuva talo" -näytelmään. Viime vuosien aikana Wirkkala on työskennellyt erityisesti ulkomailla ja hänen teoksiaan on ollut harvemmin esillä Suomessa. 
Monet Wirkkalan teoksista ovat väliaikaisia installaatioita. Esimerkiksi vuonna 2009 Kaustisen kamarimusiikkiviikoilla esillä ollut teos "Veden varassa" oli näytteillä vain viikon ajan, kun taas 2010–2011 Lahden historiallisessa museossa esillä ollut "Jokaisella on oma aikansa" -teos kesti viisi kuukautta. Tapio Wirkkala
Wirkkalan syntymän satavuotisjuhlan kunniaksi järjestetään vuoden 2015 aikana näyttelyitä muun muassa Ateneumin taidemuseossa, Designmuseossa ja Suomen lasimuseossa. Toukokuussa 2016 Espoon modernin taiteen museo Emmassa avautuu näyttely Rut Brykin töistä. Tapio Rautavaara
Peter von Bagh teki syksyllä 1979, Rautavaaran kuolinvuonna, televisiodokumentin "Tapsa – viiltoja reissumiehen elämästä", jonka ensi-ilta televisiossa oli 1980. Osa dokumentista on kuvattu vain muutamaa päivää ennen hänen kuolemaansa. Rautavaarasta on tehty myös vuonna 1999 elokuva "Kulkuri ja joutsen", jonka ohjasi Timo Koivusalo. Rautavaaraa esitti elokuvassa Tapio Liinoja. Marko Tapio
Kirjailijaksi valmistumisessa häntä vahvisti urheiluseura nimeltä Saarijärven Pullistus. Tämä urheiluseura oli siitä harvinainen, että sen toiminta-alaan kuului myös kulttuuri. Pullistuksen kirjallisuuskerhon klassikoita ruotivia luentoja Marko Tapper seurasi aktiivisesti. Tämä "seminaari" auttoi häntä kehittymään ja tuntemaan omat mahdollisuutensa kirjoittajana, ja kerhon järjestämissä kirjoituskilpailuissa hän korjasi monet voitot. Kerhon puheenjohtaja lehtori Pekka Mattila (myöhemmin fil. tri ja professori) seurasi "hovikriitikkona" lahjakkaan kirjailijanoviisin esikoisromaanin työvaiheita. Suuri merkitys kirjailijantyölle oli Saarijärven mehevällä kansankielellä ja metsä-, rakennus- ja uittotyömailla saaduilla kokemuksilla. Tapio Niemelä
Tapsa soitti Bluesounds -yhtyeessä vuosina 1981–1982 ja oli mukana LP:llä “Here Come The Golden Hearts”. Dave Lindholmin ja Ari Vaahteran johtama yhtye keikkaili myös ulkomailla ja Bluesounds teki kiertueen muun muassa Saksassa vuonna 1982. Sen esikoisalbumia "Black" pidetään suomalaisen englanninkielisen rockin klassikoihin kuuluvana. Vuonna 1982 se hajosi hiljalleen johtokaksikon erimielisyyksiin ja Lindholmin liittyessä uudelleen Sleepy Sleepers -yhtyeeseen. Tapio Tapiovaara
Tapiovaara tuli tunnetuksi kantaa ottavista kuvituksistaan. Hän toimi "Tulenkantajat"-lehden kuvittaja-avustajana 1933–1939. Vuonna 1936 hän liittyi Kiilaan ja kuvitti sen vuosialbumeja. Kirjojen kansia ja kuvituksia muun muassa WSOYn, Kansankulttuurin ja Tammen kirjoihin yli kaksisataa. Vanhimmat lehtikuvitukset tehtiin suoraan linolaatalta. Kirjankuvitusten herkemmät viivapiirrokset muun muassa Edith Södergranin "Runoja"-teokseen poikkeavat selvästi voimakkaista linopiirroksista. Ilmari Tapiovaara
1950-luvulla Tapiovaara toi uusia aineksia suunnittelemiinsa töihin. Eksoottisilla puulajeilla viilutettua vaneria ja taivutettua metalliputkea oli muun muassa Lukki- ja Kongo-tuoleissa sekä Trienna-jakkarassa. Tapiovaara osallistui useita kertoja Milanon triennaaleihin ja voitti kultaa vuosina 1951, 1954 (kaksi kultaa), 1957 ja 1960. 1958 Tapiovaara suunnitteli toisen hyvin suositun tuolinsa, Aslakin. Se pohjautuu Domukseen, mutta siinä on Lukki-tuolin ominaisuuksia toteutettu puusta. Suosittu tuolimalli oli myös Nana, joka oli aikansa suosituimpia kahvila- eli baarituoleja. Hänet palkittiin vuonna 1959 Pro Finlandia -mitalilla. Juha Tapio
Juha Leevi Antero Tapio (s. 5. helmikuuta 1974 Vaasa) on suomalainen poplaulaja, joka on tullut tunnetuksi myös sanoittajana, säveltäjänä ja kitaristina. Tapio (metsäalan organisaatio)
Se oli yksityismetsätalouden edistämistä johtava ja metsänhoitolautakuntien keskusjärjestönä toimiva yhdistys. Sen jäsenistöön kuului henkilöitä ja ryhmiä, kuten metsänhoitolautakuntia, maanviljelys- ja talousseuroja. Se sai tehtäväkseen myös metsänparannuslain toimeenpanon yksityismetsien osalta. Yhdistys toimi valtion varoilla. Tapio (metsäalan organisaatio)
Tapio Oy (1907-1928 Suomen Metsänhoitoyhdistys Tapio, 1928-1968 Keskusmetsäseura Tapio, 1968-1991 Keskusmetsälautakunta Tapio, 1991-1996 Metsäkeskus Tapio, 1996-2014 Metsätalouden kehittämiskeskus Tapio, vuodesta 2015 "Tapio Oy") on metsiin perustuvan biotalouden asiantuntijaorganisaatio, joka on valtion kokonaan omistama osakeyhtiö. Yhtiön toiminnan lakisääteisenä tarkoituksena on tuottaa valtiolle asiantuntija- ja muita vastaavia palveluja bio- ja metsätalousalalla. Tapio Oy toimii TAPIO-konsernin emoyhtiönä. Konserniin kuuluvat lisäksi tytäryhtiöt Tapio Silva Oy, joka tarjoaa markkinaehtoisesti metsäbiotalouden asiantuntijapalveluita ja kustannustoimintaa harjoittava Metsäkustannus Oy. Tapio Kangas
Tapio "T" Kangas on suomalainen säveltäjä, sanoittaja, sovittaja ja artisti, joka on saanut musiikillisen koulutuksensa Yhdysvalloissa (BA) ja Englannissa (MA). Hän aloitti uransa amerikkalaiseesa Spacer-yhtyeessä, joka julkaisi yhden albumin "Where No Band Has Gone Before" (1991). Spacer työskenteli Jonathan Kingin ja Donnie Irisin kanssa ja saavutti paikallista suosiota bändikilpailujen ja parin sinkun kautta. Muutettuaan takaisin Suomeen Kangas keskittyi mainosmusiikin tekemiseen, kunnes Bluebird-levy-yhtiö tarjosi hänelle levytyssopimuksen. Premio Faenza
Vuonna 2013 Premio Faenzan pääpalkinnon voitti suomalainen Päivi Rintaniemi teoksellaan "Avis". Tapio Wirkkala palkittiin kilpailussa saksalaiselle Rosenthalille tekemistään posliiniesineistä Italian presidentin kultamitalilla vuosina 1963, 1966, 1967, 1969 ja 1973. Oras Group
1960-luvulla alettiin panostaa muotoiluun Tapio Wirkkalan kanssa, hän suunnitteli Orakselle 1967 kaksiotehanan, josta vain sekoitushanan W-kahva pääsi tuotantoon asti, sillä Wirkkalaa ei tohdittu neuvoa teknisissä yksityiskohdissa. Yritys oppi, että hanoja varten tarvitaan teollinen muotoilija. Tapio Nirkko
EM-kilpailut Tapio Tammilehto
Tammilehto oli aluksi sivutoiminen muusikko, hänen varsinainen työnsä oli autokorjaamon pitäminen. Hän saavutti paikallista kuuluisuutta esiintyessään viikonloppuisin Etelä-Pohjanmaalla. Myöhemmin kun korjaamon pitäminen kävi kannattamattomaksi, hän ryhtyi kokopäiväiseksi muusikoksi. Hänen orkestereistaan tunnetuin oli 1960-luvulla toiminut Tammilehdon Tangoyhtye. Siinä soittivat Tammilehdon lisäksi muun muassa Alpo Pellinen (kitara ja puhaltimet), Olavi Haakana (hanuri) ja Pertti ”Kikke” Latvala (rummut). Vuonna 1975 levytettiin ainoa albumi Naurava kulkuri. Tapio Heinonen
Sairaudet, kuten Ménièren tauti, vaikeuttivat Heinosen uran etenemistä, ja hän joutui vetäytymään esiintymislavoilta 1970-luvun puolivälissä. Laulaja teki vielä paluun vuonna 1980 julkaisemalla albumin "Vain tavallinen mies". Se sisälsi hitiksi nousseen laulelman ”Vain kaksi nauhaa”, joka oli "Vastatuuleen"-televisiosarjan tunnusmelodia. Tapio Heinonen menehtyi aivokalvontulehdukseen 43-vuotiaana loppiaisena vuonna 1985. Tapio Sipilä
Tapio Olavi Sipilä (s. 26. marraskuuta 1958, Kiiminki) on suomalainen kreikkalais-roomalaisen painitavan painija, maailmanmestari ja olympiamitalisti. 1980-luvulla Sipilä voitti kaikkiaan yhdeksän kansainvälistä arvokisamitalia. Näiden lisäksi hän voitti Suomen-mestaruuden viisi kertaa. SM-kisoissa hän paini usein normaalia arvokisojen painoluokkaansa ylempänä, jolloin vastassa oli muun muassa Jouko Salomäki. Painiurallaan hän edusti Muhoksen Voittoa. Tapio Niemelä
Albumi Tapio Kyöstilä
Tapio Urho Juhani Kyöstilä (1. kesäkuuta 1939 Helsinki – 19. joulukuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen muusikko. Hän oli Finntrion jäsen ja Yleisradiossa TV1:n äänisuunnittelija. Tapio Wirkkala
Vuonna 1933 Wirkkala pääsi Taideteollisuuskeskuskouluun koristeveistolinjalle, jossa hän opiskeli 1933–1936. Taideteollisuuskeskuskoulua kävivät samaan aikaan Ilmari Tapiovaara, Armi Ratia ja Birger Kaipiainen. Jatkosodassa Tapio Wirkkala palveli upseerina Äänisen Rannikkoprikaatissa ja voitti muistomerkinsuunnittelukilpailussa I palkinnon, 12 vuorokauden loman suunniteltuaan Äänisen Rannikkoprikaatin kaatuneiden aseveljien muistoksi pystytettävän patsaan. Kaipiainen esitteli Taidehallin klubilla vuonna 1944 Wirkkalalle kollegansa Rut Brykin. Kaipiainen oli mukana myös Kolin-matkalla, jonka aikana Wirkkala ja Bryk kihlautuivat. Taiteilijapari avioitui vuonna 1945. He saivat kaksi lasta, Sampsa (Sami) Tuomas syntyi vuonna 1948 ja Maaria Piritta vuonna 1954. Lapsetkin ovat taiteellisesti lahjakkaita: Sampsa on sisustusarkkitehti ja Maaria taiteilija.
Wirkkala valmistui 1936 koristeveistäjäksi Taideteollisuuskeskuskoulun veisto-osastolta. Alkuvaiheessa hän toimi myös mainospiirtäjänä. Sota keskeytti lupaavasti alkaneen veistäjän- ja piirtäjäntyöt. Iittalan lasitehtaalle avautui työpaikka vuonna 1946, kun Wirkkala voitti tehtaan taidelasisarjan suunnittelukilpailun. Seuraavana vuonna tuli voitto Suomen Pankin uusien setelien suunnittelukilpailussa. Tapio Wirkkala
Wirkkala syntyi Hangossa 1915. Hän kävi kuusi luokkaa Töölön yhteiskoulua. Isä Ilmari Wirkkala oli hautausmaa-arkkitehti, äiti Selma (o.s. Vanhatalo) harrasti puunveistoa. Myös sisar Helena Korvenkontio ja veli Tauno Wirkkala olivat taiteilijoita. Nyrki Tapiovaara
Nyrki ja Tapio Tapiovaara asuivat yhdessä Helsingissä. Alussa meno oli niin rajua, että he joutuivat pois erään sukulaisen Katajanokalla omistamasta asunnosta. Veljeksille muutto merkitsi vapautumista ja ennen kaikkea mahdollisuutta hakeutua ihanteidensa, Tulenkantajien seuraan. Tutuiksi tulivat niin Erkki Vala, Olavi Paavolainen, Raoul Palmgren kuin Uuno Kailaskin. Elokuva Suomessa 1930-luvulla
Talvisodassa vain 28-vuotiaana kaatunut Nyrki Tapiovaara ehti ohjata viisi elokuvaa. Hänen elokuvansa olivat osoituksia perinteisten lajityyppien tuntemisesta. Elämäkerran kirjoittaja Sakari Toiviaisen mukaan kirjallisuutemme "Juha" (1937) ja "Miehen tie" (1940) ovat velkaa klassikoiden maalaisepiikalle, "Varastettu kuolema" (1938) jännityselokuvalle, "Kaksi Vihtoria" (1939) farssille ja "Herra Lahtinen lähtee lipettiin" (1939) musiikkikomedialle. Tapiovaaran ohjaajan otetta leimaa kuitenkin kokeellisuus ja yhteiskunnallinen kantaaottavuus, eikä hän antanut perinteen estää myöskään hupailujen muuttamista kriittiseksi satiiriksi. Kaksi viimeksi mainittua Tapiovaaran elokuvaa olivat samalla myös kaikkiaan kuusi elokuvaa valmistaneen Eloseppo Oy:n parhaat menestykset. Erkki Pohjola
Maailmalla Erkki Pohjola tunnettiin laajimmin Tapiolan Yhteiskoulun kuoron, nykyisen Tapiolan kuoron johtajana vuodesta 1963 vuoteen 1994. Erkki Pohjola kehitti tavallisesta koulukuorosta yhden aikamme kiitetyimmistä vokaali-instrumenteista. Hän perusti kuoron vuonna 1963 ja johti sitä muiden toimiensa ohessa yli 30 vuoden ajan. Näinä vuosina syntyi myös kuoromaailman tuntema käsite Tapiola Sound. Samalla syntyi uusi musiikkikasvatuksen ihanne: tavattuaan 1964 Zoltan Kodályn ja Carl Orffin Pohjola kehitti heidän ajatustensa pohjalta vapaan, kamarimusiikin periaatteisiin nojaavan opetustavan, jonka lähtökohtana on lapsen oma luovuus ja musikaalisuus. Marjatta Tapiola
Tapiola on maalannut lukuisia muotokuvia tunnetuista suomalaisista eri alojen vaikuttajista, muun muassa kirjailija Eeva Joenpellosta (1990) ja pankinjohtaja Sirkka Hämäläisestä (1998). Tapiolan maalaama tasavallan presidentti Sauli Niinistön muotokuva eduskunnan puhemiehenä paljastettiin eduskunnassa helmikuussa 2013. Matti Tapio
Tunnetuin Tapion ohjaustöistä oli vuonna 1978 valmistunut TV2:ssa esitetty dokumenttipohjainen näytelmäsarja "Sodan ja rauhan miehet", jossa kuvattiin arkistolähteisiin sekä aikalais- ja asiantuntijahaastatteluihin pohjautuen Suomen ulkopoliittista kehitystä 1930-luvun loppupuolelta jatkosodan alkuun. Sarja, jonka käsikirjoituksen Matti Tapio oli myös tehnyt, herätti aikanaan voimakasta keskustelua. Tapiolan kuoro
Tapiolan kuoro on espoolainen lapsi- ja nuorisokuoro. Kuoron perusti Erkki Pohjola vuonna 1963. Tapiolan kuoro on yksi maailman arvostetuimmista lapsikuoroista ja se esittää niin kansanmusiikkia kuin myös hyvin vaativaa 1900- ja 2000-luvun kuoromusiikkia. Kuoro esiintyy aktiivisesti Suomessa ja ulkomailla, ja se on tehnyt kymmeniä levytyksiä. Vuosikymmenten aikana kuoro on tehnyt yli 60 kansainvälistä kiertuetta, joista kolme maailman ympäri. Tapio Rautavaaran muistomerkki
Tapio Rautavaaran muistomerkki eli Kulkurin uni on Helsingin Oulunkylässä sijaitseva, kuvanveistäjä Veikko Myllerin toteuttama muistomerkki laulaja-urheilija Tapio Rautavaaralle. Osin näköispatsaana toteutettu muistomerkki sijaitsee puistomaisella Oulunkylän torilla ja se on pystytetty vuonna 2000. Asko
Asko on yksi tunnetuimpia suomalaisia tavaramerkkejä. Asko oli moneen otteeseen edelläkävijä huonekalumuotoilussa niin huippuaikoinaan 1960- ja 1970-luvuilla kuin vielä 1990-luvullakin. Johtavia muotoilijoita, joiden tuotteisiin keräilyä kohdistuu, ovat Tapio Wirkkala, Eero Aarnio, Maija Heikinheimo ja Voitto Haapalainen. Oscar Wirkkala
Uransa aikana hän patentoi ainakin 18 keksintöä. Wirkkala ei koskaan oppinut puhumaan tai kirjoittamaan englantia ja tarvitsikin useissa tilaisuuksissa tulkin. Tapio Korjus (musiikkivaikuttaja)
Tapio Korjus on tuottanut muun muassa Tabula Rasan (yhdessä Jukka Gustavsonin kanssa), Virtasen, Dave Lindholmin, Jimi Suménin, Wigwamin ja Pekka Pohjolan albumeita. Tapio Anttila
Tapio Juhani Anttila (s. 1962 Falun, Ruotsi) on suomalainen sisustusarkkitehti ja huonekalumuotoilija. 1990-luvun lopulta alkaen hän toimi Iskun suunnitteluosastolla, kunnes perusti oman suunnittelutoimiston. Hänen tuotantonsa ulottuu tarjottimista ja muista pienesineistä valmistalokonsepteihin, mutta tunnetuin hän on huonekaluistaan. Tapio Anttila Collection on kokoelma eri valmistajien tekemiä tuotteita. Tapsan tahdit
Tapsan tahdit on Nokian kaupungissa vuosittain heinäkuun lopussa pidettävä merkittävä kotimaisen kevyen musiikin tapahtuma. Se on saanut nimensä Tapio Rautavaarasta, joka on syntynyt Nokialla vuonna 1915. Ensimmäisen kerran tapahtuma järjestettiin vuonna 1987. Kävijöitä on ollut viime vuosina noin 30 000. Tapahtumassa jaetaan Iskelmä-Finlandia-palkinto. Vuonna 2007 palkinto jaettiin seitsemännen kerran, ja sen sai Eino Grön.