Mitä raudan pitkäaikainen puute aiheuttaa ihmiselle?
Rautapitoisuus (limnologia)
Ihmisessä olevan raudan kokonaismäärä on noin 4 grammaa. Ihminen tarvitee vuorokaudessa useita milligrammoja rautaa korvatakseen kehosta poistuvan raudan. Miehillä tarve on 7 mg ja naisilla 11 mg vuorokaudessa. Raudan pitkäaikainen puute aiheuttaa anemiaa, sillä punaisten verisolujen hemoglobiini rakentuu raudan ympärille. Hemoglobiinin rauta tarttuu verenkierrossa happeen ja kuljettaa sen soluihin ja palatessaan keuhkoihin se kuljettaa soluista pois hiilidioksidia. Lihasten punaisuus johtuu myoglobiinista, joka sisältää myös rautaa. Rauta osallistuu useisiin ihmiskehon prosesseihin ja sitä tarvitaan jatkuvasti riittävä määrä kehossa. Jos rautaa on riittävästi, raudan ylimäärää varastoituu maksaan, haimaan, pernaan, sydämeen ja luuytimeen. Jos rautaa kertyy liikaa, alkaa se vaurioittaa näitä varastoelimiä. Ihminen hyödyntää ravinnostaan juuri hapettunutta rautaa (Fe) sen eri yhdisteissään, jota se saa ravinnosta ja juomavedestä. Jatkuva yli 200 mg/l pitoisen juomaveden nauttiminen aiheutta lopulta tällaisen vaarallisen tilan. Tappava pitoisuus on kuitenkin 10–50 g kehossa.
Ionisoiva säteily
Luonnosta tavallisesti saatavia säteilyannoksia (2–20 mSv/v) suurempien jatkuvien, eli kroonisten säteilyannosten on havaittu aiheuttavan yllä mainittujen välittömien (akuuttien) oireiden lisäksi pitkäaikaisia vaikutuksia. Toisin kuin akuutit vaikutukset, krooniset vaikutukset elimistössä ilmenevät osin satunnaisesti. Toisin sanoen krooninen säteilyaltistus ei aiheuta sairastumista väistämättä, vaan vaikuttaa riskiin saada epämuodostuneita lapsia tai sairastua myöhemmin esimerkiksi syöpään tai leukemiaan. Lyhyellä tähtäimellä yksilön kannalta säteilyannoksen vaikutus on usein vähäinen, koska sairastumistodennäköisyyden muutos voi olla pieni verrattuna sairastumisriskiin, joka on olemassa muutenkin. Yksittäisessä syöpätapauksessa ei sen syytä yleensä voida määrittää varmasti. Sen sijaan säteilyn vaikutusta määritettäessä arvioidaan suuren säteilyaltistuksen aiheuttamaa väestöannosta ja sen suhdetta syövän esiintymisen yleisyyteen väestössä. Hiroshiman ja Nagasakin tuhoalueilla saadut säteilyannokset ovat olleet niin suuria, että syöpien on havaittu lisääntyneen selvästi. Myös Tšernobylin laskeuma-alueilla kilpirauhassyöpä ja epämuodostumat ovat yleistyneet merkittävästi. Happamuus (limnologia)
Vesistön happamoituminen lisää metallien liukenemista veteen. Vesistön pohjan ja rantojen eroosio tuo veteen maa-ainesta, jonka sisältämistä metalleista jotkut muuttuvat happamassa vedessä liukoiseen muotoon. Tällaisia metalleja ovat yleensä alumiini, kadmium, koboltti, kupari, nikkeli, sinkki, rauta ja uraani. Esimerkiksi sulfaattimaat tuottavat alhaisen happamuustason, ja juuri tällaisella valuma-alueella esiintyy näitä metalleja. Osa näistä metalleista ovat pieninä pitoisuuksina haitallisia eliöille. Esimerkiksi alumiininin liukeneminen veteen voi aiheuttaa kalakuolemia. Sellainen vesi ei sovi myöskään talousveden raaka-aineeksi. Hapan vesi syövyttää korroosion vuoksi myös rautaa, jolloin vaarassa ovat vesirummut, siltojen rakenteet ja vedenottamoiden putkistot. Sideroosi
Keuhkosideroosi aiheutuu toistuvasti hienon rauta- tai ruostepölyn hengittämisestä, joka kehittyy yleensä useamman vuoden kuluessa. Tilaa voi aiheuttaa muun muassa hitsaus, hionta, masuunityöskentely, maalien valmistus, rautakaivostyöskentely ja juottaminen. Struuma
Struuman merkittävin syy on ollut jodin puutos (jodinpuutosstruuma eli endeeminen struuma), minkä vuoksi ruokasuolaan alettiin lisätä jodia. Sairauteen on lääkitys, ja toisinaan turvaudutaan leikkaukseen. Maaperän pilaantuminen
Kroonisen altistumisen arseenin epäorgaanisille muodoille on todettu aiheuttavan monentyyppisiä syöpiä, mm. keuhkosyöpää ja ihosyöpää.
Suurin osa luonnossa esiintyvästä kromista on kolmenarvoista, kun taas kuudenarvoinen kromi on valtaosaltaan peräisin teollisesta toiminnasta. Kromia käytetään metalliteollisuudessa lämpökestävän teräksen ja kankiraudan valmistuksessa. Kromi(VI)-yhdisteitä käytetään pääasiassa metallien pinnoituksessa kromihappona, väriaineissa, maalipigmenteissä ja nahan parkitsemisessa. Maaperän pilaantuminen kromin vuoksi johtuu usein kromipitoisten nesteiden, lietteen tai kiinteän jätteen hylkäämisestä maastoon. Lyijymyrkytys
Joissain harvinaisissa tapauksissa lyijymyrkytys on aiheutunut sairaudesta joka kiihdyttää luun uusiutumista. Lyijy keräytyy luihin, ja kilpirauhaseen liittyvät Gravesin tauti ja toksinen kilpirauhasen laajentuma, voivat vapauttaa lyijyä luukudoksesta. Tällöin on kyse tyreotoksikoosista, jossa luun uusiutumisen kiihtyminen vapauttaa luukudokseen kertynyttä lyijyä. Alkoholijuomien käyttö
Alkoholin jatkuva, runsas käyttö aiheuttaa lukuisia terveyshaittoja. Myös suurten annosten satunnainen juominen kerralla on haitallista. Suuria annoksia kerralla juovilla on suurentunut riski kuolla sydänkohtaukseen ja aivohalvaukseen sekä normaalia enemmän masennusoireita. Suuri kerta-annos on miehellä kuusi ravintola-annosta ja naisella neljä. Runsas alkoholin pitkäaikaiskäyttö surkastuttaa aivoja ja heikentää älyllisiä toimintoja sekä altistaa sydänlihavauriolle, maksakirroosille ja vartalolihasten rappeutumiselle. Lapamato
Lapamato on suolinkaisen ja väkäpäisen heisimadon ohella yksi ihmiselle vaarallisimmista suolistoloisista. Lapamadon tiedetään olevan syy muun muassa päänsärkyyn ja krooniseen migreeniin. Suomalainen Johan Wilhelm Runeberg ja tarttolainen Gustaf Reyher osoittivat vuonna 1886, että lapamatoinfektio aiheuttaa ihmisessä myös huonovointisuutta ja megaloblastista eli suurisoluista anemiaa. Kyseessä on B-vitamiinin puutteesta johtuvaa pernisiöösi anemia eli näivetysveritauti. Lapamato voi aiheuttaa edellä mainittujen oireiden lisäksi muun muassa huimausta, jatkuvaa nälkää, laihtumista, voimattomuutta, ruokahaluttomuutta, ripulia, sydänoireita, ummetusta, vatsakipua, vatsan turvotusta ja väsymystä. Rauta
Nykyisten geologisten teorioiden mukaan maapallon sisin osa sisältää etupäässä rautaa ja nikkeliä. Jos teoria pitää paikkansa, maapallolla on rautaa enemmän kuin mitään muuta alkuainetta, noin 35 prosenttia Maan massasta. Rohtorautayrtti
Rautalisää ravintoonsa kaipaava voi haudutella teetä rautayrtistä ja nauttia rautalisän näin luonnonmukaisesti. Kasvia ei saa käyttää raskaana tai imettäessä, sillä se voi lisätä keskenmenon riskiä. Toisaalta kätilöt ovat käyttäneet kasvia synnytyksen aikana voimistamaan kohdun supistuksia. Yrttiä kannattaa haudutella iltateeksi, sillä se on vaikutuksiltaan rauhoittava ja unettava. Joidenkin mielestä se kiihottaa seksuaalisesti ja toimii lemmenrohtona. Se auttaa myös suussa oleviin tulehduksiin ja ienongelmiin. Rentouttava vaikutus tulee ilmeisesti hermoston kautta, sillä kasvi elävöittää koko hermoston yleiskuntoa. Kirjallisuudessa löytyy myös mainintoja käytöstä kuumelääkkeenä, migreenin hoidossa, munuaiskivissä ja hengitystievaivoissa. Ulkoisesti kasvin voi laittaa hoivaamaan palovammoja, ihovaurioita ja ruhjeita sekä kolottavia hermoja. Puupolttoaine
Polton typpipäästöt riippuvat palotapahtuman hallinnasta. Puun polton negatiivisiin vaikutuksiin kuuluu pienhiukkaset, jotka aiheuttavat sydän- ja verisuonitauteja sekä aiheuttavat hengitysvaikeuksia astmaatikoille. Esimerkiksi Ruotsissa nämä hiukkaset tappavat arviolta 5 000 henkilöä vuosittain. Suhteessa tehoon erityisen ongelmallista on puun pienpoltto, jossa palotapahtuman hallinta ja savukaasujen puhdistus on olematonta verrattuna suurempiin laitoksiin. Rauta
Rauta tunnettiin jo esihistoriallisena aikana. Vanhimmat todisteet sen käytöstä ovat Sumerista ja Egyptistä noin 4000 ennen ajanlaskun alkua. Silloin raudasta tehtiin pääasiassa keihään kärkiä tai muita suhteellisen pieniä esineitä, koska rautaa kerättiin meteoriittien jäännöksistä, jotka ovat varsin harvinaisia. Yleiseksi sen käyttö tuli kuitenkin sen jälkeen, kun sitä ensin Lähi-idässä noin 1400 eaa. ja myöhemmin muuallakin opittiin valmistamaan pelkistämällä oksidimalmeista. Tällöin pronssikausi päättyi ja alkoi rautakausi. Raskasmetalli
Kadmium on ainoa raskasmetalli, jota olennaisissa määrin kertyy kasveihin niiden juurien kautta. Suurimpia kadmiumin lähteitä ovat kasvikset, viljatuotteet sekä riistaeläinten maksa ja munuaiset. Myös tupakka sisältää kadmiumia. Kadmiumin puoliintumisaika on kymmeniä vuosia, ja se poistuu elimistöstä hyvin hitaasti. Kadmium on haitallista keskushermostolle ja se voi aiheuttaa luuston haurastumista. Lisäksi se kasvattaa sydän- ja verenkiertoelimistön sairauksien sekä syövän riskiä. Myrkyllisyys
Akuutti myrkyllisyys ilmenee toksisuustesteissä viikkojen sisällä, ja subkrooniset ja krooniset myrkyllisyysvaikutukset ilmenevät tätä pidemmän ajan kuluttua. Muodollisesti kroonista myrkyllisyyttä tutkitaan siten, että se kattaa vähintään 10 % kohdeorganismin odotetusta eliniästä. Kroonisia myrkyllisyystestejä on kehitetty esimerkiksi vesikirpulle ("Daphnia Magna") ja rasvapäämutulle ("Pimephales promelas"). Ensin mainitun altistamiskoe kestää 21 vuorokautta, rasvapäämutun 275-300 vuorokautta.
Kroonisessa myrkytyksessä vaikutukset tulevat viivästyneesti. Ihmisellä tämä ilmenee alkoholin aiheuttamassa maksakirroosissa tai tupakansavun aiheuttamassa keuhkosyövässä. Viivästynyt toksisuus voi aiheutua siitä, että aine kertyy vähitellen elimistöön, kuten kadmiumin aiheuttamassa munuaisvauriossa. Toksisuus voi seurata pienehköstäkin altistuksesta, jos se on jatkuvaa ja aiheuttaa toistuvaa pientä vauriota kuten alkoholinkäyttö. Se voi aiheutua myös siitä, että haitan itsensä kehittymiseen kuluu aikaa. Tyypillinen tällainen haitta on syövän kehittyminen, joka vahvan karsinogeenin kohdalla voi seurata lyhyestäkin voimakkaasta altistuksesta, mutta toteutua vasta vuosien tai vuosikymmenien päästä. Ruostuminen
Rautaa esiintyy luonnossa muun muassa hematiittina, joka on rautaoksidia, ja pelkistetty rauta reagoi hapen ja veden kanssa pyrkien palautumaan samaan muotoon. Näin ollen rauta ruostuu happipitoisessa vedessä ja kosteassa ilmassa. Ilmassa, jonka suhteellinen kosteus on alle 60 prosenttia, rauta ei ruostu. Täysin puhdas rautapinta pysyy pitkään muuttumattomana kosteammassakin ilmassa. Rauta
Raudan puute aiheuttaa anemiaa, josta kärsii noin kolmekymmentä prosenttia maailman väestöstä. Aneemisen ihmisen punasolujen rakenne poikkeaa normaalista tai niitä on liian vähän. Naiset menettävät rautaa kuukautisten aikana. Lisärautaa ei kuitenkaan pidä syödä varmuuden vuoksi, koska terve ihminen harvoin tarvitsee sitä. Raudan puutos kannattaa aina käydä tutkituttamassa lääkärillä/terveydenhoitajalla ennen kuin tarttuu rautavalmistepurkkiin. Wilsonin tauti
Wilsonin tautia sairastavilla on WND:n mutaatio. Se estää kuparin poistumisen elimistöstä, niin että kupari kertyy maksaan ja vaurioittaa maksakudosta. Vaurioituneesta maksasta voi päästä kuparia takaisin verenkiertoon, niin että kuparia leviää koko elimistöön. Kuparimäärän äkillinen nousu aiheuttaa vaurioita munuaisissa, aivoissa ja silmissä. Hoitamattomana Wilsonin tauti voi aiheuttaa vakavia aivovammoja, maksavaurioita ja lopulta kuoleman.
Oireet ilmaantuvat yleensä ikävuosien 6 ja 20 välillä, mutta joskus vasta 30 vuotta täyttäneissä potilaissa ja harvinaisissa tapauksissa jopa 50-vuotiaana. Tyypillinen oire on Kayser-Fleischerin kehä (ruskea kehä silmän sarveiskalvolla). Muut oireet riippuvat siitä, esiintyykö vaurioita maksassa, veressä, keskushermostossa, virtsaelimissä vai lihaksissa ja luustossa. Monet oireet huomataan vain lääkärin tutkimuksissa, kuten maksan ja pernan turvotus, nesteen kertyminen vatsaonteloon, anemia, verihiutaleiden ja valkosolujen määrän vähäisyys veressä, aminohappojen, valkuaisen, virtsahapon ynnä virtsan hiilihydraatin kohonneet arvot sekä luiden pehmeneminen. Jotkut oireet ovat helpommin havaittavissa, kuten keltatauti, joka ilmenee silmien ja ihon kellastumisena. Muita oireita ovat veren oksentaminen, puhe- ja kieliongelmat, vapina käsissä ja käsivarsissa; lihasten jäykkyys. Elohopea
Kiinassa ja Tiibetissä elohopealla uskottiin olevan myös elämää pidentäviä ja terveyttä edistäviä vaikutuksia. Esimerkiksi keisari Qin Shi Huangdille tarjottiin elohopean ja jaden sekoituksesta valmistettua juomaa, jonka turvin hänen uskottiin saavuttavan ikuisen elämän. Hyvistä tarkoitusperistä huolimatta keisari kärsi juoman aiheuttamista maksavaurioista ja päätyi aivokuolemaan. Ajatus elohopean tuomasta iankaikkisesta elämästä on myös intialaisessa alkemian kirjassa "Rasavātam". Rautapitoisuus (limnologia)
Juomaveden käyttöarvo yleensä putoaa rautapitoisuuden kasvaessa. Vaikka rauta on ihmiselle tärkeä hivenaine, voi se korkeina pitoisuuksina olla haitallinen aine. Hyvälaatuisessa talousvedessä rautaa on alle 0,1 mg/l = 100 μg/l ja sen suositeltu enimmäispitoisuus on kunnallisessa talousvedessä 200 μg/l ja yksityisellä hieman korkeampi 400 μg/l. Raudan alkaa maistaa juomavedessä noin 500–1000 μg/l, mutta tämä pitoisuus ei aiheuta vielä terveyshaittoja. Oman kaivon tai lähteen käyttäjän tulee kuitenkin seurata rautavedessä elävän rautabakteerien lisääntymistä. Hivenaine
Fluoria on maaperässä kemiallisina yhdisteinä noin 300 grammaa tonnissa. Fluoria esiintyy elollisessa luonnossa hampaissa ja luustossa. Ihmisessä fluoria on 2,6–6,5 milligrammaa. Fluorin lähteitä ovat merenelävät, kasvikset, mansikka, viinimarjat, jyvät, tee, kahvi ja vesi (vaikka Suomessa fluoria poistetaan vedestä, ei enää lisätä). Fluoria tarvitaan luun ja hampaiden muodostukseen sekä vahvistamaan hammaskiilteen kiderakennetta hammaskariesta vastaan. Puutos voi aiheuttaa hammaskariesta ja mahdollisesti osteoporoosia. Yliannostuksesta voi seurata fluoroosia, luun liikakasvua selkärangan alueella, jäsenten jäykkyyttä ja sydänhaittoja. Anemia
Raudanpuuteanemia on yleisimpiä puutostiloja. Maailmanlaajuisesti siitä kärsii maailman väestöstä noin kolmasosa, länsimaiden väestöstäkin joka kymmenes. Suomessa yleisin syy anemiaan on runsaasta kuukautisvuodosta johtuva raudan menetys. Myös imeytymishäiriöt, useimmiten keliakia, saattavat aiheuttaa anemiaa. Suolahapon vähentynyt eritys mahalaukussa altistaa anemialle. Sään terveysvaikutukset
Kuumuus lisää stressiä, nostaa verenpainetta ja sykettä ja vaikuttaa etenkin sydän- ja keuhko-oireista kärsiviin ja ikääntyneisiin, kuten Ranskassa vuonna 2003. Äärimmäinen kylmyys aiheuttaa paleltumia ja hypotermiaa, mutta pienikin lämpötilan lasku jo +19 asteen alapuolella lisää sydän- ja hengityselinsairauksia joillakin alueilla, kuten Englannissa. Kuivuus aiheuttaa nälänhätiä ja juomaveden puutetta. Se on yleistyvä ongelma myös Euroopassa. Vuonna 2003 koettiin yksi laajimmista kuivuuskausista, jonka vaikutukset tuntuivat yli 100 miljoonan ihmisen elämässä.
Ultraviolettisäteily aiheuttaa suurina annoksina ihosyöpää mutta toisaalta helpottaa psoriasista. Lisäksi se aiheuttaa kuumetta ja elimistöä suojaavan ihon vaurioitumista. Imppaus
Pitkäaikaiskäyttö aiheuttaa aivojen vaurioitumista, muun muassa pikkuaivorappeumaa. Etenkin tolueeni aiheuttaa aivovaurioita. Aivovaurioita ilmentää se, että kognitiiviset toiminnot ja henkinen taso heikkenevät. Lisäksi ilmenee puhevaikeuksia, muistiongelmia, persoonallisuuden muuttumista, tasapainohäiriöitä, ärsyyntymistä, vihamielisyyttä, vapinaa lihasheikkoutta ja tuntohäiriöitä. N-heksaani aiheuttaa herkästi tuntoaistin heikkenemistä ja lihasheikkoutta, sillä se vaikuttaa voimakkaasti ääreishermostoon. Myös ksyleeni heikentää merkittävästi tuntoaistia. Tolueeni vaurioittaa pysyvästi keskushermostoa, minkä vuoksi sille ovat tyypillisiä juuri älylliset ja käytökselliset haitat sekä tasapainohäiriöt. Pitkäaikaiskäytöstä seuraa psyykkisinä vaikutuksina keskittymisvaikeuksia, masennusta, eristäytymistä, unettomuutta ja tylsistymistä. Imppaaminen voi altistaa paranoidisen psykoosin kehittymiselle. Pussista imppaavilla esiintyy usein punaisia läikkiä suun ja nenän ympärillä (”impparin ihottuma”). Lyijymyrkytys
Myrkytystilan oireisiin kuuluu muun muassa pahoinvointia, kipua ja anemiaa. Lyijymyrkytys saattaa johtaa kuolemaan. Akuutit lyijymyrkytykset ovat paljon harvinaisempia kuin myrkytykseen johtava krooninen altistuminen lyijylle. 
Akuutti lyijymyrkytys johtuu lähes aina (elimistöön huonoliukoisten) lyijysuolojen nauttimisesta. Oireet ovat paikallisia ruoansulatuskanavan oireita (jano, metallinmaku suussa, vatsakipu, oksentelu, ripuli tai ummetus, lyijysulfidi voi värjätä ulosteen mustaksi), sokki ja munuaisten vaurioitumisen oireita kuten oliguria ja virtsan koostumuksen muutokset, keskushermoston oireet sekä hemolyysi. Mikäli potilas paranee, jatkossa seuraavat usein kroonisen lyijymyrkytyksen oireet. Rauta
Punaisesta lihasta rauta imeytyy hyvin. Muita raudan lähteitä ovat maksa ja täysjyvävilja. Sen sijaan perinteisesti hyväksi raudanlähteeksi mainitusta pinaatista rauta ei imeydy hyvin sen sisältämän oksaalihapon takia eikä pinaatissa ole enemmän rautaa kuin muissakaan vihreissä kasviksissa. Rauta
Valtion ravitsemusneuvottelukunnan suositusten mukaan ihmisen tulisi saada rautaa 1,6 mg/vrk ravinnosta energiana saatua megajoulea kohti eli aikuisilla naisilla noin 15 mg/vrk ja miehillä 9 mg/vrk. Naisten raudantarve vaihtelee yksilöllisesti ja riippuu kuukautisten aiheuttamasta raudan menetyksestä. Osa naisista tarvitseekin rautatäydennystä ravintoainevalmisteista. Vaihdevuosien alettua tarve vähenee. Lapsilla ja nuorilla raudan saantisuositus vaihtelee iän mukaan. Raudan imeytymiseen vaikuttaa muun aterian koostumus: C-vitamiini, liha ja kala parantavat sitä ja esimerkiksi kasvisten polyfenolit ja viljavalmisteiden fytiinihappo puolestaan heikentävät sitä.
Suurimmaksi hyväksyttäväksi päiväsaanniksi on määritelty aikuiselle 25 mg/vrk (sisältää ruoasta saatavan raudan ja korkeintaan 10 mg/vrk ravintoainevalmisteesta). Finravinto 2007 tutkimuksen mukaan suomalaiset saavat rautaa keskimäärin: naiset 10,3 mg/vrk (1,6 mg/MJ/vrk) ja miehet 13,6 mg/vrk (1,5 mg/MJ/vrk). Suosituksiin verrattuna rautaa saadaan liian niukasti; erityisesti noin puolella naisista saanti on pienempää kuin keskimääräinen tarve. Vilja- ja leivontatuotteet ovat Suomessa tärkein raudan lähde. Lisäksi rautaa saadaan runsaasti liharuoista, kasviksista, hedelmistä ja marjoista. Androgeenit
Liiallinen mieshormonin tuotanto miehellä voi viitata lisämunuaissairauteen ja aiheuttaa liian varhaista puberteettia ja myöhemmällä iällä ylikorostunutta maskuliinisuutta. Mieshormonin kiveksistä johtuvaa vajetta kutsutaan (primääriseksi) hypogonadismiksi. Se ilmenee murrosiän muutosten puuttumisena tai erittäin heikkona esiintymisenä. (Primääriseen) hypogonadismiin liittyy kivesten pieni koko. Aikuisena mieshormonin vajaus ilmenee alentuneena seksuaaliviettinä ja seksuaalisena kyvyttömyytenä. Murrosiän muutosten puuttuminen tai erittäin heikko esiintyminen voi johtua myös aivojen hypotalamuksesta tai aivolisäkkeen vajaatoiminnasta (hypopituitarismi), jota kutsutaan myös sekundääriseksi hypogonadismiksi. Vastaavat ongelmat voivat johtua myös vähän tai ei lainkaan toimivista androgeenireseptoreista, mikä estää androgeenien vaikutuksen kehon kudoksissa. Rautapitoisuus (limnologia)
Raudan alkuperä on kallioperän mineraaleissa. Kallioiden pohjavesi uuttaa sitä kallion raoista, joista se liukenee veteen Fe-ioneina. Myös hiekassa, sorassa ja moreenissa on samaa rautaa, joka liukenee nyt tavalliseen pohjaveteen. Sieltä se kulkeutuu ihmisravinnoksi haja-asutuksien kaivoista tai kunnallisen vesijohtoverkon kautta. Keskitetty vedenotto huomioi rautapitoisuuden ja riski saada liian paljon rautaa tätä kautta on pieni. Yksityisen kaivon rautapitoisuutta voi omistaja itse tutkitutta, mutta sen voi havaita itsekin suoraan juomalasin veden ruskeasta väristä tai raudan saostumisesta ruosteväriksi kodinkoneen pintoihin. Ferritiini
Ferritiini on pallomainen proteiinikompleksi, joka koostuu raudasta ja apoferriini-nimisestä proteiiniosasta. Normaalisti ihmisen elimistön raudasta ferritiiniin on varastoitunut noin 20 %. Yksi ferritiinikompleksi pystyy sitomaan jopa 4 500 Fe-ionia. Ferritiiniä esiintyy jokaisessa solussa ja jokainen solu kykenee myös tuottamaan sitä. Solut myös säätelevät ferritiinin määrää raudan yli- tai alimäärän perusteella. Aneemisella henkilöllä ferritiinin määrä on pieni. Suuret nälkävuodet
Muuan keskeinen syy oli alkeellisen maanviljelyn joustamattomuus ja tilattoman väestön valtavasti kasvanut määrä – molemmat asioita, joista juuri Snellman oli vuosikymmeniä varoitellut. Hätäaputyöt osoittautuivat ongelmaksi, sillä nälkiintyneiden ihmisten kerääntyessä paikkakunnille etenkin lavantauti riehui niin, että Riihimäki–Pietari-rautatien rakentajista viidenneksen arvioidaan menehtyneen vuoden kuluessa. Raskasmetalli
Tänä päivänä ihminen saa eniten lyijyä ravinnosta. Lyijyä kertyy ilmansaasteiden mukana erityisesti kasveihin. Suurimpia lyijyn lähteitä ovat juurekset, kasvikset, vilja, hedelmät sekä kala ja kalasäilykkeet. Pitkäaikainen altistuminen lyijylle voi aiheuttaa haittavaikutuksia keskushermostossa, ääreishermostossa, luuytimessä ja munuaisissa. Lyijyn on lisäksi todettu olevan vahingollista ihmisen lisääntymiselle sekä kehitykselle. Erityisesti lapset ovat herkkiä lyijylle. Hivenaine
Jodia on maankuoressa noin 0,3 grammaa tonnissa. Luonnossa jodia on merivedessä jodideina ja maaperässä jodihapon suoloina, jodaatteina. Jodin lähteitä ovat merenelävät, jodioitu suola, kananmunat, maitotuotteet ja juomavesi (pitoisuus vaihtelee). Jodia tarvitaan kilpirauhashormonien tyroksiinin ja trijodotyroniinin valmistukseen sekä sikiönkehitykseen. Puutos voi aiheuttaa struuman, vajaamielisyyttä, rasvanmuodostuksen lisääntymistä ja valkuaisainemuodostuksen vähenemistä, huonontunutta sikiönkasvua ja aivojen kehitystä sekä kuuromykkyyttä. Yliannostuksesta voi seurata kilpirauhasen liikatoiminta tai tulehdus. Synty (mytologia)
Raudan aiheuttamia haavoja hoidettaessa on luettu raudan syntyä. Tällöin on pyritty muistuttamaan rautaa sen antamasta valasta ja siitä, että se on kaiken velkaa ihmiselle. Ihminen on nostanut sen suosta, jossa se oli pelkkää liejua. Rautaa on käsketty korjaamaan tekemänsä vahingon, sillä sillä ei ole ollut valtuuksia verenvuodatukseen.
Tunnettiin myös toinen loitsuperinne, jossa vamman aiheuttaneen raudan tai aseen tekijäksi mainitaan Vuolankoinen, Vuolainen tai Vuolahatar. Häntä vaaditaan korjaamaan poikansa tekemä paha. Kaarle Krohnin (1917) mukaan nämä nimet pohjautuvat Vuojola-paikannimeen. E. N. Setälän (1932) mukaan nämä nimet pohjautuvat voimakasta virtausta tarkoittavaan sanaan "vuolas" samaan tapaan, kuin Väinämöisen nimi pohjautuu tyventä vedenkohtaa tarkoittavaan sanaan "väinä". Viimeisin sana on Martti Haavion (1967), jonka mukaan nimien alkuperänä on kristillisen Pyhän Olavin saamelainen nimitys, josta on eri muotoja, kuten Vuola, Vuollo ja Vuollabba. Pyhän Olavin kerrottiin olleen soturi, joka kuoli taistelussa, ja tästä syystä hänestä tuli keskiajalla suomalaisten sotilaiden pyhimys, jonka kuva oli sotalipussakin. Haavion mukaan Pyhän Olavin legendasta on seurannut kansanomainen käsitys, että tämä henkilö olisi synnyttänyt raudan tai teräaseet. Ruokasuola
Ruokasuolan natrium kohottaa verenpainetta. Cochrane-katsauksen mukaan vähäsuolainen ruokavalio voi laskea systolista verenpainetta lyhyellä aikavälillä 1–3,5 prosenttia. Runsas suolankäyttö altistaa kohonneen verenpaineen kautta sepelvaltimotaudille, aivohalvaukselle, sydämen ja munuaisen vajaatoiminnalle ja osteoporoosille. Suolan syöminen saattaa myös lisätä riskiä sairastua syöpään. Uraani
Kemiallinen terveysriski eli myrkytysriski muodostuu, jos uraania kertyy munuaisiin, maksaan ja luustoon. Suurina annoksina uraani on erityisen myrkyllistä munuaisille ja luustolle. Uraani vahingoittaa munuaisen proksimaalitiehyttä, minkä seurauksena pienten proteiinien ja glukoosin eritys virtsaan lisääntyy. Suomessa porakaivonkäyttäjät saattavat altistua merkittävälle määrälle uraania, 1–2 mg/l (WHO:n ohjearvosuositus 2 μg/l), mutta vakavia terveyshaittoja ei ole huomattu. Antti Jula
Suolan päivittäisannosta voisi Julan mukaan pudottaa hyvin kolmeen tai 1,5 grammaan päivässä. Hänen mukaansa kulttuureissa, jossa ihmiset saavat alle gramman suolaa päivässä, ei esiinny edes vanhuksilla kohonnutta verenpainetta. Nopea suolan vähentäminen voi väliaikaisesti korottaa veren rasvapitoisuutta, mutta pitoisuus palautuu normaaliksi tyypillisesti kuukaudessa. Lasten opettaminen vähäsuolaiseen ruokavalioon edistää kansanterveyttä merkittävästi ja voisi lisätä elinajanodotetta usealla vuodella. Julan mukaan suomalaisten elinikä nousisi jopa 7–8 vuotta, jos ihmisten verenpaineen kohoaminen pystyttäisiin ehkäisemään jo varhaisessa vaiheessa elämää. Runsassuolainen ruoka nostaa aivoinfarktien riskiä ja verisuonia rappeuttamalla pahentaa verenkierron häi­riöistä johtuvaa dementiaa. Koska suola myös turvottaa, voi suolan vähentäminen pudottaa painoa jopa pari kiloa. Matalasuolaiseen tai miltei suolattomaan ruokavalioon totuttelu voi kestää parikin kuukautta. Suolan korvaajaksi makua antamaan sopivat Julan mukaan esimerkiksi sitruuna, yrtit ja muut mausteet. Kasvisten osuutta lisäämällä voi myös pienentää suolansaantia. Tupakoinnin terveysvaikutukset
Tupakoinnin terveysvaikutukset ovat merkittäviä kansanterveydelle. Erään arvion mukaan joka toinen koko aikuisikänsä tupakoinut kuolee tupakan aiheuttamiin sairauksiin. Tupakointi laskee odotettavissa olevaa elinikää jopa kymmenellä vuodella. Yleisimpiä tupakoinnin aiheuttamia sairauksia ovat erilaiset syövät, sydänsairaudet, verenkiertohäiriöt ja -sairaudet, näön heikkeneminen, krooniset keuhkosairaudet, kuten astma sekä krooninen keuhkoputkentulehdus ja siihen liittyvä keuhkoahtauma. Lisäksi tupakointi aiheuttaa impotenssia ja suurentaa mahahaavan riskiä. Tupakointi on merkittävin sepelvaltimotaudin, aivoinfarktin ja katkokävelyn aiheuttaja. Tupakointi aiheuttaa keuhkosyövistä 90 %, haimasyövistä 30 % ja huomattavan osan myös muista syöpäsairauksista. Tupakointi tiedetään muun muassa keskeiseksi munuaissyövän riskitekijäksi. Tupakointi myös nostaa virtsarakon syövän riskin suunnilleen nelinkertaiseksi ja aiheuttaa enemmistön sairastumisista. Tupakointi heikentää lisäksi hedelmällisyyttä molemmilla sukupuolilla. Tupakointi aiheuttaa paljon sairauspoissaoloja ja ennenaikaisia työkyvyttömyyseläkkeitä. Rauta
Vain korkeissa paineissa esiintyvillä allotrooppimuodoilla kuten ε- ja β-raudalla ei ole käytännön merkitystä metallurgiassa, mutta niitä oletetaan esiintyvän planeettojen sisuksissa. Maan ytimen oletetaan koostuvan pääasiassa raudan ja nikkelin seoksesta, jolla on ε- tai mahdollisesti β-raudan rakenne. Krooninen laskimoiden vajaatoiminta
Tunnetut CCSVI:n seuraukset ovat veren happipitoisuuden lasku, perfuusio ja raudan sekä muiden kertyminen verisuonten seinämiin, joiden lopullista vaikutusta potilaaseen ei tiedetä. Yhteyttä MS-tautiin on esitetty, mutta tutkimukset asian pohjalta ovat vielä kesken.
CCSVI:n yleisimmät hoitomuodot ovat pallolaajennus ja joissain tapauksissa nk. stenttien käyttö, jotta laskimot pysyvät auki. Ruokasuola
Ravinnosta johtuvaa natriumin puutetta ei tunneta, koska ruoassa on suolaa monta kertaa enemmän kuin mitä ihminen tarvitsee. Liian alhainen veren natrium, hyponatremia, voi syntyä vain kahdella eri mekanismilla: natriumia joko menetetään liikaa tai elimistöön kertyy liikaa vettä. Suolan puute voi aiheutua lääkityksestä, syömättömyydestä, hikoilusta, runsaasta veden juonnista, joistain sairauksista tai ripulista tai oksentelusta. Etenkin vanhukset voivat kärsiä suolan puutteesta syömättömyyden ja lääkityksensä johdosta. Hyponatremian oireita ovat väsymys, voimattomuus, päänsärky ja pahoinvointi, sekä joskus lihasheikkous, kouristelu ja sekavuus. Litium (lääke)
Litiumilla on koko joukko tunnettuja sivuoireita, joiden esiintyvyys ja suhde lääkeannoksen kokoon vaihtelee suuresti. Yleisiin sivuoireisiin (esiintyvyys 1–10 %) kuuluvat lisääntynyt virtsaneritys, käsien vapina ja lisääntynyt janontunne. Vakaviin sivuoireisiin kuuluvat kilpirauhasen vajaatoiminta, vesitystauti ja litiummyrkytys. Lääkkeen pitoisuuden seurantaa veressä suositellaan mahdollisen myrkytyksen torjumiseksi. Jos se nousee liian korkeiksi, seurauksena voi olla ripuli, oksentelua ja korvien soimista. Raskauden aikana käytetty litium voi aiheuttaa ongelmia lapselle. Sen sijaan imetyksen aikana siitä ei näytä olevan haittaa. 1800-luvulla litiumia käytettiin kihdin, epilepsian ja syövän hoitoon. Mielisairauksien hoidossa sitä alettiin käyttää vuonna 1948, kun John Cade alkoi hoitaa australialaisia potilaitaan litiumkarbonaatilla. Elohopea
Elohopea aiheuttaa ihmiselle herkästi päänsärkyä, pahoinvointia, vatsakipuja ja ripulia. Elohopeahöyry voi aiheuttaa tulehduksen keuhkoissa. Pitkäaikaisen altistuksen vaikutukset ilmenevät myös keskushermostossa aiheuttaen muistihäiriöitä ja aistiharhoja, sekä munuaisissa, ja se voi saada aikaan myös hampaiden irtoamista. Sikiöille se voi aiheuttaa epä­muodostumia ja keskushermoston vaurioita. Tiamiini
Tiamiinin puutteessa palorypälehappoa kasaantuu kudoksiin, mikä aiheuttaa väsymystä, ärtyneisyyttä, hermosärkyä ja kävelyhäiriöitä. Pitkäaikainen puute aiheuttaa beriberitautia, joka johtaa sydämen toimintahäiriöön ja lopulta kuolemaan. Puutostila
Puutostila on jonkin ihmiselle välttämättömän kivennäisaineen, hivenaineen, vitamiinin tai rasvahapon puutteesta johtuva elimistön häiriötila. Puutostilat johtuvat vaillinaisesta ruokavaliosta suhteessa ihmisen tarpeeseen. Esimerkiksi liian vähäinen raudan saanti johtaa anemiaan. Puutostiloja voi korjata lisäravintoaineilla, joista yleisimpiä ovat monivitamiinitabletit ja kalanmaksaöljy. Raskasmetalli
Joidenkin raskasmetallien haitallisuus on tiedetty pitkään. Antiikin roomalaiset avasivat lyijykaivoksia ympäri Eurooppaa ja niissä työskentelevien orjien lyijymyrkytykset olivat yleisiä. Lyijyn käyttö astioissa, kuten juomapikareissa, aiheutti haittavaikutuksia myös tavallisen kansan keskuudessa. Suurten lyijypitoisuuksien uskotaan vaikuttaneen Rooman heikkenemiseen antiikin loppupuolella. Kiire
Kiire on henkilökohtaisesti koettu rasittava tunne siitä, että on toimittava liian nopeasti. Jatkuvalla kiireellä on ruumiillisia ja henkisiä haittavaikutuksia. Mikäli kiire saa aikaan unenpuutetta tai ravinnonpuutetta, kiire voi aiheuttaa välittömiä ruumiillisia vahinkoja esimerkiksi aivoihin. Merkittävä osa jatkuvan kiireen vahingollisuudesta ihmisille johtuu siitä, että ihmisen elimistö suhtautuu kiireeseen kuten henkeä uhkaaviin stressitilanteisiin. Kiireinen ihminen on jatkuvassa ylivirittyneisyyden tilassa, vaikka tämä stressitila on tarkoitettu vain hetkellisiin suorituksiin. Luettelo televisiosarjan Vampyyripäiväkirjat esineistä
Suoneen pistettynä rautayrtti heikentää vampyyrien voimia sen määrästä riippuen. Jos yrttiä nautitaan suoraan (esim. ruoassa tai juomassa) tai epäsuoraan (esim. ihmisveren joukossa) vaikutus on sama. Rautayrtti suojelee ihmisiä vampyyrien manipuloinnilta. Sideroosi
Sideroosi on lääketieteellinen tila, jossa kehon kudoksiin on kertynyt ylimääräistä rautaa. Ilman tarkkaa määritelmää sideroosilla tarkoitetaan usein pölykeuhkotauteihin kuuluvaa keuhkosideroosia eli hitsaajan tautia, jossa rauta on kertynyt keuhkokudoksiin. Kyseessä on usein ammattitauti. Oksentaminen
Pitkään jatkunut tai runsas oksentaminen voi estää veden imeytymistä elimistöön, mikä voi johtaa elimistön liialliseen kuivumiseen tai munuaisten happojen menetyksestä johtuvaan elektrolyyttitasapainon horjumiseen. Happojen menettäminen voi johtaa veren pH-arvon kasvamiseen. Jos ihminen ei saa riittävästi ruokaa, hän saattaa kuihtua hengiltä. Rautapuu
Rautapuu eli parrotia ("Parrotia persica") on Pohjois-Iranissa kasvava erittäin kova puulaji. Se kasvaa myös muualla, mutta silloin se ei muodosta niin kovaa puuainesta. Puu kasvaa 15–25 metriä korkeaksi. Rautapuun puumassan tiheys on noin 1,4 kg/dm³, eli se on vettä tiheämpää. Atlantis
Ajatus uusien muinaistutkimuksen löytöjen mahdollisesta yhteydestä Platonin tarinaan nousee usein nykyisinkin esille. Merenalaisiin tutkimuksiin liittyy kysymys siitä, kuinka hyvin rakennukset ja esineet voivat säilyä merivedessä. Metallit tuhoutuvat suhteellisen nopeasti, koska metallien ja meriveden yhdistelmä liuottaa metalleja. Kalkkikiveä ja marmoria puolestaan vahingoittavat nilviäiset tekemällä niihin reikiä. Kvartsipitoiset kivilajit säilyvät parhaiten. Puuesineet säilyvät huonoiten, koska eliöt syövät niitä. Parhaiten rauniot ja esineet säilyvät jos ne peittyvät sedimentteihin, mutta silloin ne ovat vaikeammin löydettävissä. Satunnaiset löydöt ovat osoittaneet, että esihistoriallisten kulttuurien jäännöksiä on säilynyt meren pinnan alla jopa vuosituhansien ajan. Edinburghin yliopiston professorin ja Lähi-idän sivilisaatioiden spesialistin Tony Wilkinsonin mukaan useita muinaisia temppeleitä ja kaupunkeja on jäänyt meren alle viimeisten tuhansien vuosien kuluessa ilmaston muutosten vuoksi. Käsiraudat
Ensinnäkin voimankäyttötilanteissa vaara aiheutuu jos raudat ovat toimintahäiriön takia takalukossa. Tällöin ne saatetaan painaa kiinniotetun ranteisiin stressin vaikutuksessa niin voimakkaasti että kohdehenkilön ranteet vahingoittuvat, tai niitä ei voida käyttää ilman takalukituksen avaamista joka vaarantaa sekä turvallisuuden että kiinnioton. Kiinniotetulle itselleen vaaraa voivat aiheuttaa myös liian tiukoiksi kiristyneet raudat. Ydinräjähdyksen vaikutukset
Räjähdyksessä välittömästi syntyvä ionisoiva säteily voi tappaa ihmisiä jonkin ajan kuluessa säteilysairauteen. Sen vaikutukset riippuvat saadusta annoksesta. Myös annoksen jakauma ruumiissa vaikuttaa. Radioaktiivinen laskeuma on merkittävä, pitkäkestoinen vaaratekijä hyvinkin kaukana räjähdyspaikasta. Lyijymyrkytys
Lyijymyrkytys on elimistön myrkytystila, joka aiheutuu myrkyllisestä raskasmetallista lyijystä kehossa. Lyijy häiritsee useita kehon prosesseja ja on myrkyllistä monissa elimissä ja kudoksissa, kuten sydämessä, luissa, munuaisissa ja keskushermostossa. Lyijyaltistukselle ei ole tunnettua turvallista alarajaa, vaan lyijy on ihmiselle aina haitaksi. Lyijyn toksisuuden kannalta keskushermosto vaikuttaa olevan vaurioherkin. Aivoihin lyijy pääsee korvaamalla kalsiumioneita ja ylittämällä veri-aivoesteen. Aivoissa lyijy kertyy astrogliaalisoluihin joissa on lyijyä sitovia proteiineja. Ulkoisvaikutus
"Yksityinen ulkoisvaikutus" sitä vastoin on rajallinen ja voi kulua loppuun. Esimerkiksi toisen maailmansodan jälkeen polttoainepula oli monin paikoin Eurooppaa niin paha, että ihmiset kulkivat pitkin ratakiskoja etsien junasta pudonneita hiilenpaloja. Aina kun joku löysi ja korjasi talteen hiilenpalan, muiden mahdollisuudet löytää niitä heikkenivät. Rauta
Vaikka rautaa on lähes kaikissa kivilajeissa, sen valmistamiseksi kannattaa yleensä louhia vain sellaisia malmeja, joissa sitä on vähintään 30 prosenttia. Magnetiitti on perinteinen rautaa sisältävä mineraali, jota on louhittu esimerkiksi Ruotsin Kiirunassa ja Pohjois-Amerikassa. Nykyisin suuri osa raudasta saadaan hematiitti­esiintymistä, joissa louheen rautapitoisuus on noin 60 %. Raakarautaa valmistetaan rautaoksidi­malmista hiilellä pelkistämällä masuuneissa. Tällöin osa hiilestä liukenee sulaan rautaan, ja tuloksena saadaan raaka- eli harkkorautaa, jossa on noin 4 % hiiltä. Terästä, jonka hiilipitoisuus on alhaisempi, valmistetaan puhaltamalla sulaan raakarautaan ilmaa, jolloin siinä oleva happi polttaa osan hiilestä. Nykyaikanakin on kehitetty myös uusia suorapelkistysmenetelmiä, mutta niiden käytännöllinen merkitys on vähäisempi. Hivenaine
Raudan lähteitä ovat kaakao, liha, maksa, munuaiset, pavut, herneet, soijajauho, kokojyväviljat, pinaatti, siemenet ja simpukat. Rautaa tarvitaan hemoglobiinin ja myoglobiinin muodostumiseen sekä sytokromientsyymeihin ja rautarikkiproteiineihin. Puutos voi aiheuttaa anemiaa, väsymystä, päänsärkyä, kalpeutta, unettomuutta, infektioherkkyyttä, hermostollisia muutoksia, kielen tulehdusta ja suupielen haavaumia. Yliannostus voi aiheuttaa hemokromatoosia, kirroosia, diabetesta ja ihon värjäytymistä. Antti Jula
Professori Jula on tuonut esille elintapojen merkitystä kohonneen verenpaineen hoidossa. Suomalaisessa ruokavaliossa syödään keskimäärin ravitsemussuosituksiin nähden kaksinkertainen määrä suolaa. Ruokasuolan ainesosana on natriumia, joka nostaa verenpainetta. Tämä vaikuttaa osaltaan sydän- ja verisuonitauteja lisäävästi. Lisäksi runsas suolan käyttö altistaa kalsiumin poistumista virtsan kautta, jolloin alttius osteoporoosiin kasvaa. Jula pitää mineraalisuolan käyttöä ruokasuolaa parempana vaihtoehtona. Mineraalisuolassa puolet natriumkloridista on korvattu muilla suolayhdisteillä, jolloin haitallisen natriumin saanti vähenee. Usein suomalaiset saavat valtaosan suolastaan muualta kuin kotiruuasta; noin 80 prosenttia suomalaisten suolasta tulee piilosuolasta. Merkittävimpiä suolan lähteitä ovat leivät ja leivontatuotteet, lihajalosteet, juustot, einekset, valmiskastikkeet sekä ruokaloiden ja ravintoloiden ruoka. Noin neljännes suomalaisten saamasta suolasta tulee pelkästään leivästä ja leipomoteollisuuden tuotteista. Leivänpäällisistä kertyy keskimäärin 15 prosenttia ja pääruuista 40 prosenttia päivittäin saadusta suolasta. Rengaskromosomi
Rengaskromosomit aiheuttavat ihmisellä erilaisia oireita, koska sekä pitkän että lyhyen varren päässä on häviämä ja tärkeää perimäainesta saattaa puuttua. Tämä saattaa johtaa mm. epileptisyyteen, erilaisiin epämuodostumiin ja kehitysvammaan. Uraanikaivos
Missään tapauksessa radonpitoisuudet eivät kasva niin korkeiksi, että ne aiheuttaisivat vaikutuksia ympäristössä tai aiheuttaisivat ihmisille akuutteja oireita. Radonin vaikutusten torjunta tähtää ihmisten saaman säteilyannoksen minimoimiseen myöhäisvaikutusten estämiseksi. Pitkäaikainen altistuminen korkeille radonpitoisuuksille kasvattaa syöpään sairastumisen riskiä. Magnesium
Eläinlääkinnässä magnesiumilla on suuri merkitys. Sen puute aiheuttaa karjalle ja hevosille laidunhalvausta.
Magnesium on ihmisille ja eläimille välttämätön kivennäisaine: Rauta
Pitkäaikaisessa raudan yliannostuksessa voi syntyä hemosideroosi, jossa rautayhdisteitä kertyy moniin kudoksiin runsaasti ilman kudosvaurioita. Kudosvaurioiden ilmaantumisen jälkeen tilasta käytetään nimitystä hemokromatoosi. Rautapitoisuus (limnologia)
Raudan kohonneet arvot aiheuttavat myös muunlaista haittaa. Rauta värjää veden ruosteen väriseksi. Tällöin pitoisuudet ovat jo maistamisen pitoisuuksia moninkertaisia ja kyseessä onkin vaikeasta rautaongelmasta. Kaikki väriongelmat eivät johdu lähdeveden tilasta, vaan syy saattaa olla esimerkiksi putkiston korroosiosta. Siihen voi veden rautapitoisuus olla alkuperäinen syyllinen, sillä rauta aiheuttaa korroosiota. Kun vesiputket ruostuvat, värjäävät myös ne vesijohtovettä. Värjäytynyt vesi tarttuu kaikenlaisille pinnoille. Lavuaarit, pesutilojen kaakelit, astian- ja pyykinpesukoneiden sisäosat, astiat, vaatteet ja yleensä kaikki, jotka ovat veden kanssa toistuvasti tekemisissä, värjäytyvät ruosteen väriseksi. Värjäävä pitoisuus on yleensä 0,3 mg/l = 300 μg/l. Anoreksia nervosa
Ravinnon vähyys voi aiheuttaa aliravitsemusta sekä lukuisia puutostiloja, jotka voivat johtaa muun muassa vastustuskyvyn ja luuston heikkenemiseen, ja lopulta jopa kuolemaan. Sairauden edetessä ja ruumiin rasvapitoisuuden vähetessä sairastuneen lihakset heikkenevät ja surkastuvat, iho kuivuu ja saattaa alkaa kasvaa lanugoa eli nukkamaista karvaa suojakseen, ja naisilla kuukautiset jäävät ennen pitkää pois. Sairaus saattaa aiheuttaa osteoporoosia ja hidastaa pituuskasvua nuorilla. Bulimiaoireisilla anorektikoilla esiintyy myös hampaiden kiillevaurioita oksentelun vuoksi. Anoreksiaa sairastavalla ihmisellä raajat saattavat olla kylmät ja "kananlihalla". Riski erilaisiin sydämen rytmihäiriöihin on koholla. Lyijymyrkytys
Vuonna 2011 tehdyssä tutkimuksessa yhtenä miehen tuntemattoman etiologian hedelmättömyyden aiheuttajana pidetään lyijyä. Tutkijoiden mukaan on todennäköisempää että lyijy häiritsee lisääntymiseen liittyvää hormonaalista akselia ja spermatogeneesin hormonaalista kontrollia kuin että vaikutus kiveksiin olisi suora toksinen vaikutus. Tutkijat perustelevat sitä veri-kivesesteellä jonka on todettu suojaavan kiveksiä korkeilta lyijypitoisuuksilta. Raskasmetalli
Raskasmetalleja esiintyy ympäristössä luonnostaan pieninä määrinä ja jotkin niistä, kuten kupari ja kromi, ovat eliöille välttämättömiä. Raskasmetallit ovat ympäristömyrkkyinä erittäin haitallisia, koska ne säilyvät luonnossa pitkään. Niiden poistuminen elimistöstä on myös hyvin hidasta. Lyijy
Lyijy vaikuttaa lähes kaikkiin kehon kudoksiin. Myrkytyksen ensimmäisinä oireina esiintyy usein päänsärkyä ja vatsakipuja. Pitkäaikaisemman altistumisen haittavaikutuksia ovat:Lyijyä pidettiin antiikin aikana taikavoimaisena aineena. Niinpä kaulassa pidetty lyijylevy suojasi uskomuksen mukaan lemmentaikoja vastaan. Keskiajan alkemistit uskoivat, että lyijy on sukua kullalle. Heidän tarinoissaan kerrottiin, kuinka lyijy oli saatu muuttumaan kullaksi sirottelemalla viisasten kiveä sulaan lyijyyn. Lyijyn arveltiin olevan maanpäällinen vastine planeetta Saturnukselle ja sen ominaisuuksiksi ajateltiin kylmyys ja märkyys. Rautakatastrofi
Rautakatastrofi viittaa Maan ytimen syntymiseen johtaneeseen, merkittävään geologiseen tapahtumaketjuun planeetan varhaisessa historiassa hadeeisella ajanjaksolla noin 500 miljoonaa vuotta sen syntymisen jälkeen. Radon
Radon on hajuton, mauton ja väritön radioaktiivinen jalokaasu. Jalokaasulle tyypillisesti radon ei muodosta normaaleissa olosuhteissa yhdisteitä. Radon syntyy maankuoressa uraanin ja toriumin hajoamistuotteena. Radonin pysyvimmän isotoopin Rn puoliintumisaika on 3,8 päivää. Radon aiheuttaa terveyshaittoja rakennuksissa. Suomessa suurimmat radonpitoisuudet löytyvät tyypillisesti Etelä-Suomesta ja Pirkanmaalla harju- ja salpausselkämuodostelmilla sekä Kaakkois-Suomesta. Kohteen radonpitoisuus on aina yksilöllinen ja se selviää ainoastaan mittaamalla. Radonhaittaa esiintyy kaikkialla Suomessa. Kivennäisaine
Kivennäisaineet ovat ravinnon mukana saatavia alkuaineita. Laajemman määritelmän mukaan kivennäisaineita ovat ne alkuaineet, jotka jäävät tuhkaan, kun esimerkiksi kudos tai ruoka poltetaan. Välttämättömiä kivennäisaineita ovat ne alkuaineet, joita tulee olla ravinnossa aineenvaihdunnan pysymiseksi normaalina. Ravinnon mukana elimistöön joutuu myös useita ei-välttämättömiä kivennäisaineita, joista osa on haitallisia. Tällaisia ovat esimerkiksi raskasmetallit. Myös monet välttämättömät kivennäisaineet muuttuvat hyödyllisistä haitallisiksi, jos niitä joutuu elimistöön liian suuria määriä. Köyhdytetty uraani
Sotatoimialueilla, missä on käytetty ammuksia (ja panssareita) köyhdytetystä uraanista, nousee maastossa ja vesistöissä U-238 osuus huomattavasti luonnolliseen verrattuna. Elinolosuhteet tällaisella alueella ovat vaaralliset, sillä sekä kemiallinen, että radiologinen terveysriski kasvaa merkittävästi. Asutus tällaisella alueella voi kärsiä köyhdytetyn uraanin aiheuttamasta korkeasta syöpäriskistä ja geenimutaatioista kymmeniä vuosia, sillä U-238 puoliintumisaika on 4.468 Mrd. vuotta. Sotilasstrategisesti tämä on eräällä tavalla hyöty, sillä alueille ei periaatteessa enää voida asuttaa siviileitä, tai sijoittaa sotilastukikohtia. Käytännössä näitä terveysvaikutuksia pyritään kuitenkin salaamaan tai aliarvioimaan ja tietämättömyydestä, harhaanjohtamisen seurauksena tai muiden elinalueiden puuttumisen johdosta riskialueilla on siitä huolimatta asutusta. Radiologisia haittavaikutuksia kuten alueen väestön geeniperimän vaurioitumista ei voi havaita lyhyeellä aikajänteellä, siksi radiologista sodankäyntiä (köyhdytettyä uraania) käyttävät osapuolet voivat usein välttyä ylesen mielipiteen kritiikiltä tai kansanväliseltä oikeudelta. Köyhdytetyn uraanin käyttöä voi kiistämättä verrata ydinaseen tai kemiallisen aseen käyttöön ekologisen ja radiologisen terveysvaikutuksen näkökulmasta, koska se vaurioittaa pysyvästi paikallisen väestön geeniperimää ja elinympäristöä vastaavasti kuin Agent Orange tai Hiroshimaan ja Nagasakiin tiputetut atomipommit Little Boy ja Fat Man . Sotilasstrategisesti alueen väestön geeniperimän vaurioittaminen on huomattava etu, sillä se johtaa pitkällä aikajänteellä dramaattiseen väestönlaskuun ja luonnollisesti taistelumoraalin laskuun. Geeniperimän vaurioittaminen alistaa toisen osapuolen siviiliväestön jatkuvaan terveydenhoitarpeeseen, ja sitä kautta myös taloudelliseen alakynteen ja riippuvuuteen. Rauta
Rauta on neljänneksi yleisin alkuaine ja toiseksi yleisin metalli maankuoressa, jossa sitä on noin 5 prosenttia. Sitä esiintyy luonnossa jonkin verran vapaanakin, meteoriittirautana. Maankuoressa sitä on kuitenkin paljon enemmän erilaisina yhdisteinä. Tärkeitä mineraaleina esiintyviä rautayhdisteitä ovat rautaoksidit kuten magnetiitti (FeO) ja hematiitti (FeO) sekä rautasulfidi, rikkikiisu eli pyriitti (FeS). Myös rautasälpää eli sideriittiä, joka on rautakarbonaattia (FeCO), louhitaan rautamalmina. Luonnossa rautaa on runsaasti myös silikaattimineraaleina, jotka yleensä ovat väriltään tummia, mutta niillä ei ole merkitystä malmina. Ruuti
Syntyvät kaasut, hiilidioksidi ja typpi, aiheuttavat ruudin palaessa syntyvän suuren paineen. Mustan ruudin sisältämästä hiilestä jää kuitenkin aina osa palamatta. Se sekä reaktiossa syntyvät kiinteät jauhemaiset kaliumyhdisteet muodostavat ruudin palaessa savupilven, joka likaa aseen. Osa ruudin sisältämästä rikistä palaa muodostaen rikkidioksidia, joka aiheuttaa mustalle ruudille ominaisen katkun ja lisää aseen piipun sisäpinnan korroosioriskiä. Litium (lääke)
Litiumia käytettiin 1800-luvulla ensin kihdin hoitamiseen sen jälkeen, kun lääkärit olivat todenneet, että ainakin laboratorio-oloissa litiumilla pystyttiin sulattamaan munuaisista eristettyjä virtsahappokiteitä. Ihmisen elimistössä, tähän tarvitiin kuitenkin myrkyllisiä määriä. Koska vallitsevat teoriat yhdistivät ylenpalttisen virtsahappoerityksen tietynlaisiin häiriöihin, joihin kuuluivat masennus ja maaniset häiriöt, tohtori Carl Lange Tanskassa ja William Alexander Hammond New Yorkissa alkoivat käyttää litiumia manian hoitamiseen 1870-luvulta alkaen. 1900-luvun alkaessa litiumin käytöstä psykiatristen potilaiden hoidossa luovuttiin, sillä teoria mielialahäiriöistä kehittyi ja käsitys "aivokihdistä" katosi. On myös ehdotettu, että lääketeollisuus olisi ollut haluton investoimaan lääkkeeseen, jota ei voitu patentoida, edelleen valmistettiin kuitenkin joukkoa litiumvalmisteita munuaiskivien ja "virtsan korkean virtsahappopitoisuuden" kontrollointiin. Kun vähitellen kertyi tietoa liiallisen natriumin käytön merkityksestä korkean verenpaineen ja sydäntaudin synnyssä, litiumsuoloja määrättiin potilaille käytettäväksi tavallisen ruokasuolan sijaan. Kun tämän menettelyn aiheuttamista sivuseurauksista ja kuolemista oli julkistettu yksityiskohtainen selostus, sekä käytänne että itse litiumin myynti kiellettiin vuonna 1949. Rautakeuhko
Rautakeuhko jäi pois käytöstä 1950-luvun puolivälistä lähtien, kun tehokkaammat ja kevyemmät ylipainehengityslaitteet yleistyivät. Suomessa rautakeuhkoja oli 1950-luvulla käytössä Auroran sairaalassa, kunnes ne korvattiin ylipainehengityslaitteilla. Rautakeuhkon kaltaisia alipainehengityslaitteita käytetään kuitenkin yhä joissakin tilanteissa, kuten Ondinen syndrooman hoidossa, jossa joko kurkkuavanteen tekeminen hengityslaitteen letkua varten on epäkäytännöllistä tai jossa tekohengitystä tarvitaan vain vaikkapa yöajaksi. Unettomuus
Unettomuus aiheuttaa alivireyttä, ärtymystä, keskittymisvaikeuksia, muistin pätkimistä, tinnitusta ja oppimisvaikeuksia. Krooninen unettomuus onkin yhteydessä huonontuneeseen elämänlaatuun ja sosiaalisiin suhteisiin. Unettomuus altistaa myös sekä somaattisille että psyykkisille sairauksille. Rautakausi
Maapallolla esiintyvästä meteoriittiraudasta valmistettiin yksinkertaisia rautaesineitä Egyptissä jo 3000-luvulla eaa. Laajamittaisen raudantuotannon edellytys oli kuitenkin rautamalmiin sisältyvän rautaoksidin pelkistäminen eli raudan ja hapen erottaminen toisistaan. Prosessi vaatii huomattavasti tehokkaamman uunin kuin kuparin sulattaminen ja tästä syystä raudanvalmistus saattoi alkaa vasta kun metallurginen osaaminen oli kehittynyt riittävästi helpompien metallien parissa. Raudanpuuteanemia
Raudanpuuteanemian yleisin aiheuttaja on raudan menetys verenvuodon vuoksi. Naisilla tämä johtuu useimmiten kuukautisvuodosta. Muita mahdollisia syitä ovat verenvuodot mahalaukusta, suolistosta tai peräpukamista. Raudanpuuteanemian oireita ovat muun muassa väsymys, kalpeus, hengästyminen, suun alueen kivut, korvien soiminen ja harvinaisempana pica-oire. Raudanpuuteanemian ensisijainen hoito on raudansaannin lisääminen esimerkiksi rautavalmisteita syömällä. Ravinnon paras raudan lähde on liha. C-vitamiini edistää raudan imeytymistä ravinnosta. Ferrosulfaatti on tehokkain ja halvin suun kautta annettavista rautalääkkeistä. Unettomuus
Keston mukaan unettomuus ryhmitellään kolmeen luokkaan: lyhytaikaiseen, akuuttiin ja krooniseen unettomuuteen.Otsalohkon harmaan aivoaineen pienen määrän on todettu korreloivan voimakkaasti vaikean unettomuuden kanssa ja on todennäköistä, että aivoaineen kato aiheuttaa unettomuutta eikä toisin päin. Aivojen harmaata ainetta voivat vähentää muun muassa päihteiden käyttö, traumaattiset lapsuusajan kokemukset, lihavuus ja ykköstyypin diabetes. Myös masennusta, skitsofreniaa, Alzheimerin tautia, MS- ja ME-tautia sairastavilla tavataan harmaan aivoaineen katoa. Raudanpuuteanemia
Raudanpuuteanemia on eräs anemian tyyppi, joka johtuu riittämättömästä raudan saannista tai imeytymisestä suhteessa sen poistumiseen. Elimistön raudanpuute johtaa siihen, ettei punasoluissa olevaa hemoglobiinia pystytä valmistamaan riittävästi. Raudanpuuteanemia on tyypiltään mikrosyyttinen anemia, mikä tarkoittaa, että punasolujen koko on poikkeavan pieni. Ne ovat myös normaalia kalpeampia johtuen niiden sisältämästä vähäisestä hemoglobiinimäärästä. Laboratoriokokeissa nämä näkyvät pieninä MCV (mean cell volume)- ja MCHC (mean cell hemoglobin concentration)-arvoina. Rautaoksidi
Rautaoksidit ovat raudan ja hapen yhdisteitä. Niitä on useita erilaisia. Ne samoin kuin rautahydroksidit ovat luonnossa yleisiä mineraaleja, ja niistä koostuvat myös rautamalmit. Niitä syntyy myös raudan ruostuessa. Vesi nopeuttaa hapettumista huomattavasti. Rautaoksideja on myös mahdollista valmistaa nopeasti elektrolyysillä. Rautakeuhko
Rautakeuhko pelasti monen poliopotilaan hengen 1940- ja 1950-lukujen suurissa polioepidemioissa. Vaikeimmissa paralyyttisissä poliotapauksissa potilaan hengityslihakset halvaantuvat ja ilman tekohengitystä hän kuolee tukehtumiseen: kun potilas sijoitettiin rautakeuhkoon, hänet saatiin pidettyä hengissä kriittisen vaiheen yli. Yleensä tekohengitystä tarvittiin muutamasta vuorokaudesta muutaman kuukauden ajaksi kunnes taudista selvinneet neuronit kehittivät uusia aksoneja ja potilas kykeni jälleen hengittämään omin voimin, mutta joissakin tapauksissa halvaus jäi pysyväksi. Asbesti
Asbestikuidut eivät poistu elimistöstä mitään kautta sinne jouduttuaan, joten lyhytaikainenkin altistuminen voi johtaa sairastumiseen. Yleensä sairastuminen johtuu kuitenkin pitkäaikaisemmasta altistuksesta, ja sairastumisen riski kasvaa altistuksen myötä. Asbesti voi vaikuttaa terveyteen pitkään altistumisen jälkeen, ja monet sen aiheuttamat sairaudet puhkeavat vasta kymmenien vuosien päästä altistumisesta. Pienintä terveydelle haitallista altistusta ei tunneta, ja syöpäriski kasvaa altistuksen lisääntyessä. Asbestin tekee erityisen vaaralliseksi sen poistumattomuus kehosta, joten kerran kehoon joutuessaan asbestikuidut aiheuttavat jatkuvaa ärsytystä solutasolla, mikä altistaa syövälle. Tupakointi ja asbesti yhdessä moninkertaistavat keuhkosyöpäriskin jopa 50-kertaiseksi. Litium
Litiumin vaikutuksen eläinten käyttäytymiseen huomasi australialainen psykiatri John Cade vuonna 1938. Hän tutki orgaanisten anioneiden vaikutusta eläimiin ja tarvitsi hyvin vesiliukoisen yhdisteen, minkä vuoksi hän käytti litiumsuoloja. Litiumyhdiste aiheutti käyttäytymismuutoksia ja Cade arveli litiumin vaikuttavan jollain tavoin aivoihin. Vuonna 1949 hän kokeili litiumkarbonaattihoitoa vaikeasta kaksisuuntaisesta mielialahäiriöstä kärsivään potilaaseen. Potilas sai apua litiumlääkityksestä sairauteensa. Litiumin vaikutus sairauden hoidossa ei ole täysin tiedossa. Yhdeksi taudin syyksi on esitetty liian aktiivisesti toimivaa inositolimonofosfataasientsyymiä, mikä johtaa aivojen välittäjäaineiden epätasapainoon. Litium korvaa entsyymin rakenteessa magnesiumionit ja siten inhiboi sen toimintaa. Litiumkarbonaattihoidon huonona puolena ovat sen haittavaikutukset: muistiongelmat, käsien vapina ja voimakas janon tunne. Kaksisuuntaisen mielialahäiriön hoidossa käytettävä terapeuttinen annos on melko lähellä myrkyllistä annosta. Suomessa on lääkekäytössä lääketehdas Orionin litiumkarbonaattivalmiste "Lito". Paleoruokavalio
Kun ihmiset noin 10 000 vuotta sitten alkoivat siirtyä maanviljelyyn, luurankolöytöjen perusteella on havaittu että ihmisen elinikä lyheni, fyysinen koko pieneni ja useiden tautien ja vaivojen kuten hammas- ja luustovikojen määrä lisääntyi. Evoluutiobiologi Jared Diamondin mukaan yksi syy tälle oli ruokavaliossa: metsästäjä-keräilijöiden ruokavalio oli monipuolisempi kuin vain muutamasta ravintoköyhästä tärkkelyspitoisesta kasvista riippuvaisten maanviljelijöiden. Suomalainen ja pohjoiseurooppalainen perimä on altistunut maanviljelylle vielä tätäkin vähemmän aikaa. Lääketieteellisen "The American Journal for Clinical Nutrition" -julkaisun mukaan mikään metsästäjä-keräilijäyhteisö ei ole luultavasti kärsinyt nykyajan elintasosairauksista. Toisaalta esimerkiksi sellaiset Amazonin luonnonvaraiset intiaanit, jotka saavat suuren osan kaloreistaan viljeltyjen kasvien hiilihydraatista, eivät myöskään ole juurikaan kärsineet elintasosairauksista. Jalostamattomien kasvien ja riistan suojaavan vaikutuksen on arveltu johtuvan niiden alhaisesta energiatiheydestä ja sitä kautta metsästäjä-keräilijöiden saamasta melko niukasta energiamäärästä. J. Bralyn ja R. Hogganin kirjassa "Vaaralliset viljat" väitetään, että metsästäjä-keräilijöillä ei vielä esiintynyt nykyajan kroonisten sairauksien oireita kuten liikalihavuutta, korkeaa verenpainetta, valtimonrasvoittumistautia tai insuliiniresistenssiä, vaan niitä alkoi ilmetä vasta maanviljelyn myötä. Kadmium
Kadmium on myrkyllinen metalli. Kadmium on kemiallisesti hyvin samanlaista kuin sinkki, joten se pääsee sinkin avulla helposti ihmiskehoon ruuan mukana. Ihminen altistuu kadmiumille myös muun muassa vanhojen astioiden, tupakan ja saastuneen veden kautta. Ruuansulatus pystyy suodattamaan suurimman osan kadmiumista pois. Kadmium sitoutuu veressä punasoluihin ja kertyy erityisesti munuaisiin, ja voi olla haitallista kiveksille ja maksalle. Maksassa ja munuaisissa voi olla yhteensä yli puolet koko elimistön kadmiumista. Munuaisten kadmiumpitoisuus suurenee koko eliniän. Jos ihminen kärsii samalla d-vitamiinin puutoksesta, niin kadmium voi heikentää luita ja niveliä, jolloin muun muassa kävelystä tulee kivuliasta. Maailman terveysjärjestön alainen kansainvälinen syöpätutkimuslaitos IARC on todennut kadmiumin ensimmäisen luokan karsinogeeniksi. Pitkäaikainen kadmiumin anto koe-eläimille on aiheuttanut niille verenpainetautia. Tarkkaa myrkytysmekanismia ei tunneta, mutta on epäilty, että kadmium korvaa sinkin joissakin entsyymeissä. Rotilla on todettu LD50-arvoksi, kun kadmium saadaan suun kautta, 225 mg/kg, ja hiirillä suoraan kehoon injisoituna 5,7 mg/kg. Ihmisillä tappava annos on suun kautta 150 mg tai 20 minuuttia hengitettynä 39 mg/m. Skitsofrenia
Skitsofreniaan liittyy suuri itsemurhavaara. Joka toinen skitsofreenikko yrittää itsemurhaa ja noin 5% tekee itsemurhan. Itsemurhien määrä on laskenut kuten muillakin. Skitsofreniaa sairastavilla miehillä on ruotsalaisessa Lundin yliopistossa tehdyn tutkimuksen mukaan 15 vuotta lyhyempi elinaika kuin skitsofreniaa sairastamattomilla miehillä. Saman tutkimuksen mukaan skitsofreniaa sairastavien naisten elinaika on 12 vuotta lyhyempi kuin skitsofreniaa sairastamattomilla naisilla. Eron elinajoissa selittävät sydän- ja verisuonitaudit sekä syövät, mitä skitsofreenikoilla on enemmän kuin muulla väestöllä sekä se, että skitsofreniaa sairastavat saavat muita huonommin ja myöhemmin hoitoa. Osasyy sydän- ja verisuonitauteihin sekä syöpiin sairastumiseen on tupakointi. Skitsofreenikoista 75 prosenttia on tupakoitsijoita. ja tupakoivista suurin osa tupakan suurkuluttajia (25 savuketta tai enemmän vuorokaudessa). Myös neuroleptien käyttö lisää elinikää heikentävien sydän- ja verisuonitautien riskiä. Savu
Monet savun aineet ovat hyvin myrkyllisiä tai ärsyttäviä. Vaarallisin on hiilimonoksidi, joka aiheuttaa häkämyrkytyksen, mitä joskus saattaa vielä vakavoittaa vetysyanidin tai fosgeenin esiintyminen. Savun hengittäminen voi sen vuoksi nopeasti johtaa lamaantumiseen ja tajunnan menetykseen. Rikkioksidit, vetykloridi ja vetyfluoridi muodostavat kosteassa ilmassa rikkihappoa, suolahappoa ja fluorivetyhappoa, jotka syövyttävät sekä keuhkoja että monia materiaaleja. Nukkuessaan ihminen ei aisti savua, mutta ihminen herää, jos sitä kertyy keuhkoihin tietty määrä. Näin ei kuitenkaan välttämättä tapahdu, jos ihminen on lamaantunut taikka alkoholin tai huumeiden vaikutuksen alaisena. Rauta
Rauta on painavin tähdissä nukleosynteesin kautta syntyvä alkuaine. Jaksollisessa järjestelmässä rauta on 26. alkuaine. Se on hopean värinen, kiiltävä ja ferromagneettinen metalli, jolla on useita hyödyllisiä käyttökohteita. Puhtaana se on jokseenkin pehmeää, mutta monet sitä pääaineksenaan sisältävät metalliseokset ovat erittäin kovia. Niitä käytetään muun muassa työkaluihin, rakennustarvikkeisiin, koneisiin, ajoneuvoihin ja aseisiin. Tärkeimpiä rautaseoksia ovat teräkset ja valuraudat. Osteoporoosi
Osteoporoosin riskitekijöitä ovat yli 65 vuoden ikä, naissukupuoli, aikaiset vaihdevuodet, alipaino, laihdutuskuurit etenkin kasvuiän aikana, kuukautishäiriöt, vähäinen liikunta, kalsiumin ja D-vitamiinin puute, vanhemmilla tai sisaruksilla todettu osteoporoosi sekä runsas tupakointi. Myös pitkäaikainen kortisonilääkitys lisää osteoporoosiriskiä. Useat krooniset sairaudet kuten nivelreuma, kilpirauhasen tai lisäkilpirauhasen liikatoiminta, maksa- ja munuaissairaudet, epilepsia, diabetes, syöpä, anoreksia sekä estrogeenin ja testosteronin puute kasvattavat myös alttiutta.. Keliaakikot ja laktoosi-intolerantikot sekä erikoisruokavaliota noudattavat kuuluvat samoin riskiryhmään. Aikuisilla esiintyvään kasvuhormonin puutokseen liittyy osteoporoosia. Kun kasvuhormonihoitoa annetaan aikuiselle pitkäaikaisesti (yli 12–18 kuukautta), alkaa luusto vahvistua ja luun määrä lisääntyä. Lyijymyrkytys
Akuutti lyijymyrkytys liittyy altistumiseen työssä ja on suhteellisen harvinainen. Krooninen lyijymyrkytys on yleisempi ja se tapahtuu veren 40-60 μg/dL lyijypitoisuudella. Vielä 1970-luvun alussa asiantuntijat olivat sitä mieltä, että lyijyaltistus on terveydelle haitallista vain kun kyseessä on akuutti lyijymyrkytys, mutta vuosikymmenen puolivälissä alkoi ilmestyä tutkimustuloksia kroonisesta lyijyaltistuksesta ja suhteellisen matalien veren lyijypitoisuuksien vaikutuksista lapsiin. Vaikutus elimiin aletaan havaita veren 6 μg/dL lyijypitoisuudella. Lyijy kerääntyy ihmisellä pääasiassa luihin, joissa se säilyy pitkään ja josta se voi vapautua luun luonnollisessa mineraalimetaboliassa. Hemokromatoosi
Hemokromatoosin oireet johtuvat raudan kertymisestä eri elimiin ja ilmenevät hitaasti. Oireina voivat olla muun muassa väsymys, impotenssi, nivelkivut ja ihon muuttuminen pronssisen harmahtavaksi. Hemokromatoosi voi aiheuttaa maksan ja haiman toimintahäiriöitä, jotka johtavat taudin edetessä maksakirroosiin ja diabetekseen. Myös sydämen vajaatoimintaa voi ilmetä. Hoitamattomana jopa noin 25 % hemokromatootikoista sairastuu maksasyöpään. Rauta
Rauta reagoi helposti hapen kanssa varsinkin joutuessaan samalla tekemisiin veden kanssa. Tätä hapettumisreaktiota sanotaan ruostumiseksi. Siinä syntyvä aine, "ruoste", on etupäässä rautaoksidien ja rautahydroksidien seosta. Se on huokoista, joten rautaesineet voivat ruostua vähitellen kokonaan, toisin kuin useat muut metallit, jotka hapettuvat vain pinnalta. Epäjalona metallina rauta reagoi myös happojen kanssa vapauttaen samalla niistä vetyä. Nivelrikko
Evoluutio on kehittänyt nivelet toimimaan ja kestämään normaalipainoisilla ja paljon liikkuvilla kivikauden ihmisillä, joiden elinikä oli myös nykyistä paljon lyhyempi. Tutkimuksellinen tieto nivelruston rakenteesta ja aineenvaihdunnallisista "tarpeista" antaa paljon vinkkejä myös ennalta ehkäisevään terveydenhuoltoon ja itsehoitoon. Vaikka nivelrikkoa esiintyisikin nivelissä, voi kivutonta ja liikerajoitteista vapaata elämää jatkaa mahdollisesti vielä vuosia tai jopa vuosikymmeniä, kun vain poistaa elämästään nivelille haitallisia asioita ja lisää siihen nivelterveyttä edistäviä asioita. Rautapitoisuus (limnologia)
Virtaavissa vesistöissä esiintyy myös rautaa. Sitä huuhtoutuu sinne maaperästä pintavalumina, pohjavesivalumina tai virtaavan veden eroosion tuomana. Erityisesti jokien eroosio irroittaa savea ja lietteitä mukaansa ja sameassa vedessä rauta pääsee liukenemaan runsaana veteen. Myös humusta sisältävä vesi on tavallista rautapitoisempaa, koska rauta tarttuu herkästi orgaanisiin happoihin. Veteen liuennut happi pelkistää Fe-ionit niukkaliukoiseksi Fe-ioneiksi. Tämä raudan muoto saostuu rautahydoksidi-ioniksi (Fe(OH)) vesistön sedimentteihin. Rauta pysyy liukoisena varsinkin pohjaveden hapettomissa olosuhteissa. Samoin, jos vesistöstä katoaa happi, hapettuu rauta Fe-ioneiksi ja se liukenee takaisin veteen. Koska rautaa liukenee veteen jatkuvasti ja sitä saostuu pohjalle koko ajan, kertyy rauta järvien ja soiden pohjalle järvimalmiksi tai suomalmiksi. Näitä raudan lähteitä on hyödynnetty Euroopan keski- ja pohjoisosissa jo 3000 vuotta sitten. Hivenaine
Nikkeliä on maankuoressa noin 80 grammaa tonnissa pääasiassa sulfideina. Nikkeli on elintärkeä hivenaine rotille. Nikkelin puutos voi estää raudan imeytymistä ja alentaa veren punasolujen ja hemoglobiinin määrää. Raskasmetalli
Elohopeaa esiintyy kaivostoiminnassa, torjunta-aineissa, paristoissa ja elektroniikka- sekä kemiateollisuudessa. Sitä on hyödynnetty myös lämpö- ja painemittareissa sekä hammaspaikoissa, mutta sen käytöstä on luovuttu myrkyllisten vaikutusten vuoksi. Noin kolmasosa elohopeapäästöistä on ihmisen aiheuttamia. Suurin osa niistä on peräisin hiilivoimaloista, kullankaivuusta ja fossiilisten polttoaineiden, varsinkin hiilen käytöstä. Rautamyrkytys
Rautamyrkytys on elimistön myrkytystila, joka aiheutuu raudasta kehossa. Rauta on veren punasoluissa esiintyvässä hemoglobiinissa hapen sitoja ja siten välttämätön ihmiskeholle. Jos raudan elimistöön imeytymistä säätelevä mekanismi pettää, kudoksiin saattaa imeytyä suuria määriä rautaa. Akuutin rautamyrkytyksen oireita ovat muun muassa vatsakipu, pahoinvointi, oksentelu ja verinen ripuli. Rautapitoisuus (limnologia)
Raudan poistaminen talousvedestä on useitakin menetelmiä. Pelkistynyttä rautaa (Fe) voidaan poistaa ionivaihdolla, mutta silloin vedessä ei saa olla happea. Ilmastus eli ilmakuplien johtaminen veteen, veden sumuttaminen ilmaan tai muu happea lisäävä toimenpide hapettaa raudan (Fe), joka muuntuu lopuksi rautahydroksidina saostuvaan muotoon. Biologinen hapetus tehdään rautabakteerien avulla, jotka käyttävät pelkistynyttä rautaa happipitoisessa vedessä ravintonaan ja tuottavat rautakarbonaattia ja rautahydroksidia, jotka saostuvat vedestä pois. Kotitalouksille myydään pieniä suodattimia, joissa raudanhapetuksen aiheuttaa katalysoiva massa. Anemia
Raudanpuutteen tavallisimpia oireita ovat väsymys, heikotus, huimaus, kalpeus, ihon tai silmävalkuaisten keltaisuus, heikentynyt yleiskunto, hajamielisyys ja keskittymiskyvyn puute, päänsärky, hermostuneisuus, ruokahaluttomuus, hengästyminen ja hengenahdistus, sydänkipu, ihon ja huulten kuivuminen, kynsien halkeilu, hiusten haurastuminen ja hiustenlähtö, ienten vaaleneminen ja nopeutunut pulssi.