Mihin Aadolf Fredrik kuoli?
Aadolf Fredrik
Aadolf Fredrik kuoli kuninkaanlinnassa 12. helmikuuta 1771 halvaukseen syötyään valtavan illallisen, joka sisälsi kuninkaan kuolemasta annetun virallisen tiedotteen mukaan ""laskiaispullia, hapankaalia, naurista, hummeria, kaviaaria, savusilakkaa ja samppanjaa.""
Fredrika Bremer
Fredrika Bremer kuoli vuonna 1865 uudenvuodenaattona vilustuttuaan joulukirkossa. Hänet on haudattu Österhaningen kirkon hautausmaalle. Hänen Suomeen ja Venäjälle suunnittelemansa matka jäi toteutumatta. Bremerin esimerkki innosti silti monia suomalaisia naiskirjailijoita ja naisasianaisia. Esimerkiksi ensimmäisen suomen kielellä kirjoittaneet naiskirjailijan Theodolinda Hahnssonin teoksissa on ilmeisiä vaikutteita Bremerin perhekuvauksista, ja hän myös suomensi Bremerin esikoisteoksen nimellä "Kuvauksia jokapäiväisestä elämästä". Ruotsissa Bremer on nostettu kirjallisuushistorioissa erääksi merkittävimmistä ruotsalaisista kirjailijoista. Sigmund Freud
Marie Bonaparte kuului Bonaparten aatelis-ja kuningassukuun ja oli naimisissa Kreikan kuninkaan Yrjö I:n pojan kanssa. Marie Bonapartella oli vaikutusvaltaa, joten hän pystyi hankkimaan Freudille sekä tämän perheelle passin ja viisumin. Freud matkusti perheineen Ranskaan 4. heinäkuuta vuonna 1938. Sieltä matka jatkui Pariisiin kautta Lontooseen, ja Freud pääsi ”kuolemaan vapaudessa”. Lontoossa hän lakkautti vihdoin vastaanottonsa, jonka oli perustanut huhtikuussa 1886. Syövästään huolimatta hän viimeisteli Mooses-kirjan painatuskuntoon ja ryhtyi saman tien valmistelemaan teosta "Psykoanalyysin suuntaviivoja", jonka oli määrä esittää psykoanalyysin keskeiset perusteet. Vaikka kirja jäi Freudilta kesken, se sisältää yhteenvedon hänen käsityksistään ja ennakoi analyysitekniikan muutoksia. Syyskuussa 1939 syövästä kärsinyt Freud vetosi lääkäriystävänsä Max Schurin lupaukseen, ja tämä avusti Freudia päättämään elämänsä morfiinin avulla. Freudin tuhkat on haudattu Lontoossa sijaitsevaan Golders Green Crematoriumiin. Fredrik III (Saksa)
Fredrikin tullessa valtaan hänen syöpäsairautensa oli edennyt jo pitkälle. Suurimman osan lyhyestä valtakaudestaan hän oli puhekyvytön ja kommunikoi kirjelapuilla. Sairaudestaan huolimatta hän yritti parhaansa mukaan hoitaa hallitsijan velvollisuuksiaan. Saksan liberaalit piirit asettivat häneen suuria toiveita, mutta ne raukenivat keisarin kuoltua. Hänen lakiesitystään keisarin valtaoikeuksien rajoittamisesta ei toteutettu. Leopold von Gerlach
Gerlach osallistui nuorena Napoleonin sotiin ja konservatiivinen, romanttis-isänmaallinen henki tarttui häneen loppuiäksi. Hän kuului Preussin kruununprinssin, tulevan kuningas Fredrik Vilhelm IV:n ystäväpiiriin ja oli pietistinen harras uskovainen. Gerlach perusti poliittisen konservatisminsa Karl Ludwig von Hallerin ja F. J. Stahlin opetuksille. Gerlachin poliittinen vaikutusvalta alkoi kasvaa Fredrik Vilhelmin noustua vuonna 1840 valtaistuimelle. Suurimillaan hänen vaikutusvaltansa oli vallankumousvuotta 1848 seurannena vuosina, jolloin hänestä tuli kuninkaan merkittävä neuvonantaja ja vastavallankumouksellista politiikkaa kannattaneen hovin kamarillan johtava toimija. Kuningas nimitti hänet vuonna 1850 kenraaliadjutantikseen. Gerlach muun muassa suositteli Fredrik Vilhelmiä kieltäytymään Frankfurtin kansalliskokouksen hänelle tarjoamasta Saksan keisarin kruunusta ja pyrki vuonna 1850 saamaan aikaiseksi valtiosäännön muuttamisen konservatiivisempaan suuntaan. Krimin sodan aikana hän neuvoi kuningasta pitämään Preussin puolueettomana. Gerlach kuoli vuonna 1861 vain kahdeksan päivää kuningas Fredrik Vilhelmin jälkeen. Aadolf Fredrik (Mecklenburgin herttua)
Vuosina 1912–1914 Aadolf Fredrik toimi Saksan Länsi-Afrikassa sijainneen Togon viimeisenä kuvernöörinä. Erikoisuutena voi mainita, että hänet kutsuttiin vuonna 1960 itsenäistyneen Togon itsenäisyysjuhlaan virallisena vieraana. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen hän toimi saksalaisen siirtomaayhdistyksen varapuheenjohtajana. Fredrik
Fredrik (myös Frederik) on miehen etunimi, joka esiintyy eri muodoissa monissa kielissä. Se on ikivanha indoeurooppalainen henkilönimi, joka esiintyy myös sanskritissa. Fredrik merkitsee suomeksi rauhanruhtinasta, hallitsijaa, jonka valtakunnan rajoilla vallitsee rauha. Katolisen almanakan Fredrik on Utrechtin piispa, joka kuoli marttyyrina vuonna 838. Nimen alkuosan "Fred-" taustalla on muinaissaksan "fridu", joka tarkoittaa käännettynä suojaa, suojelijaa ja rauhaa, sekä loppuosan "-(e)rik" taustalla "rich", joka on suomennettuna ’valta-alue’ tai ’mahtava’. Fredrik IV
Fredrik kuoli tuberkuloosiin vuonna 1730 Odensen linnassa, ja hänet haudattiin Roskilden katedraaliin. Adolf
Aadolfin nimipäivä on Ruotsissa ja Suomessa 1700-luvulta lähtien ollut 23. kesäkuuta kuningas Aadolf Fredrikin muistoksi, joka sanottuna päivänä vuonna 1743 valittiin kruununperilliseksi. Lisäksi almanakassa on Kustaa Aadolfin päiväin kuningas Kustaa II Aadolfin kuolinpäivänä 6. marraskuuta. Alfred Jodl
Alfred Jodl todettiin syylliseksi kaikkiin neljään syytekohtaan ja tuomittiin kuolemaan. Hänen pyyntöään saada kuolla ampumalla ei otettu huomioon, vaan hänet hirtettiin 16. lokakuuta 1946. Jodl pyysi ja sai viimeiseksi asukseen saksalaisen jalkaväkisotilaan puvun ja saappaat. Viime töikseen hän itse äärimmäisen pikkutarkasti silitti pukunsa, kiillotti saappaansa ja siivosi vankisellinsä. Jodl käveli sotilaallisesti marssien viimeisen matkansa hirttolavalle. Ennen kuolemaantuomion täytäntöönpanoa hän lausui viimeisiksi sanoikseen: ”"Ich grüße Dich, mein ewiges Deutschland".” (”Tervehdin sinua, ikuinen Saksani”). Juhana Fredrik
Kun Schmalkaldenin sodaksi kutsuttu uskonsota keisarillisia joukkoja vastaan vuonna 1546 puhkesi, Juhana Fredrik sai tuekseen vain osan Pohjois-Saksan protestanttisista ruhtinaskunnista. Kun hän lähetti joukkonsa Tonavalle kohtaamaan keisarin armeijan, Moritsin armeija hyökkäsi suojattomaksi jääneeseen vaaliruhtinaskuntaan. Liittoutuneet Kaarle V ja Morits löivät lopulta Juhana Fredrikin 24. huhtikuuta 1547 ratkaisevassa Mühlbergin taistelussa, jonka päätteeksi hän jäi haavoittuneena vihollistensa vangiksi. Juhana Fredrik tuomittiin 10. toukokuuta 1547 kapinallisena kuolemaan, mutta keisari armahti hänet sen jälkeen kun hän oli 19. toukokuuta luovuttanut vaaliruhtinaan arvonsa ja pääosan valtakunnastaan Moritsille. Hän sai pitää vain osan Thüringenistä ja Saksin herttuan arvon. Juhana Fredrikiä pidettiin vankina vuoteen 1552, jolloin hänet vapautettiin Moritsin ajauduttua vuorostaan sotaan keisaria vastaan. Aiden Ford
Wraithien hyökätessä Atlantikseen Ford jäi eräiden muiden sotilaiden kanssa saarroksiin. Wraith alkoi syödä Fordia kädellään, mutta samalla hetkellä tapahtuneen räjähdyksen takia molemmat sinkoutuivat alla olevaan mereen. Myöhemmin Ford löydettiin elossa, vaikka hänen olisi kaiken järjen mukaan täytynyt olla kuollut viruttuaan kylmässä vedessä yli tunnin kasvot alaspäin. Tohtori Beckett sai selville, että kuollessaan wraithin elimistöstä oli siirtynyt Fordiin entsyymiä, jonka avulla wraithit pitävät uhrejaan pidemmän aikaa elossa syömisprosessin aikana. Tämän takia Fordista oli tullut tavallista ihmistä kestävämpi ja voimakkaampi. Sivuvaikutuksena oli kuitenkin, että entsyymi aiheutti Fordille huumeiden käyttöön verrattavia vieroitusoireita ja muutti tämän persoonallisuuden aggressiivisemmaksi. Ford pakeni Atlantiksesta hyökättyään henkilökunnan kimppuun ja katosi. Fredrik V
Fredrik V (31. maaliskuuta 1723– 14. tammikuuta 1766) oli Tanska-Norjan kuningas vuodesta 1746 alkaen. Hän kärsi alkoholismista ja jätti vallan pätevien ministeriensä käsiin. Nämä onnistuivat pitämään Tanskan Euroopassa velloneiden sotien ulkopuolella Fredrikin kaksikymmenvuotisen hallituskauden ajan. Olli Tiainen
Olkijoella tehdyn sopimuksen jälkeen Tiainen joutui hajoittamaan joukkonsa ja hän pakeni itse Ruotsin puolelle. Hänet esiteltiin Tukholmassa kuningas Kustaa IV Aadolfille, joka antoi Tiaiselle kultaisen urhoollisuusmitalin ja lupasi hänelle vielä eläkkeenkin. Tiaisen elämä Ruotsissa oli kuitenkin hankalaa puuttuvan ruotsin kielen taidon takia, ja lopulta hän päätyi rajavartijaksi Haaparantaan. Tiainen palasi Suomeen 1818, mutta hän säilytti itsellään Ruotsin kansalaisuuden eikä suostunut vannomaan uskollisuudenvalaa Venäjän keisarille. Tiainen kuoli 1833 kotitilallaan lavantaudin uhrina. Kolmikymmenvuotinen sota
Kustaa Aadolf suuntasi Baijeriin, ja armeija saavutti maaliskuussa Tonavan. Lechvirralla käytiin voittoisa Rainin taistelu Göran Wrangelin ja Kustaa Hornin johdolla, Tilly sai surmansa 30. huhtikuuta 1632, ja ruotsalaiset valtasivat Münchenin. Ferdinand II:n oli turvauduttava tappion edessä uudelleen epäilyttävän Wallensteinin apuun, joka hätäisesti keräsi uuden palkkasoturijoukon ja hyökkäsi Saksiin syksyllä 1632.
Wallenstein ja Kustaa II Aadolf kohtasivat Lützenin taistelussa 6. marraskuuta 1632. Protestantit voittivat, mutta Kustaa II Aadolf sai surmansa, samoin katolisten Pappenheim. Protestanttien armeijan johtajaksi tuli Bernhard Weimar, joka voiton jälkeen valtasi Baijerin. Tällä välin Wallenstein hyökkäsi Ruotsin tukialueille Sleesiaan. Wilhelm Gustloff
4. helmikuuta 1936 David Frankfurter, Gustloffin entinen opiskelutoveri, surmasi Gustloffin neljällä pistoolinlaukauksella. Frankfurter oli juutalaisen rabbiinin poika, ja murhan motiivit olivat selvästi poliittiset. Kansallissosialistisen puolueen propaganda kohotti Gustloffin ”veritodistajaksi”. Hänet haudattiin suurellisin menoin synnyinkaupunkiinsa Schweriniin, hautajaisissa olivat paikalla niin Adolf Hitler kuin Joseph Goebbelskin. Hitlerin määräyksestä KdF-laivaston uusin ja suurin lippulaiva, joka oli tarkoitus nimetä ”Adolf Hitleriksi”, kastettiinkin Gustloffin mukaan ”Wilhelm Gustloffiksi”. Gustloffin murhaaja Frankfurter tuomittiin verrattain lievään 18 vuoden vankeusrangaistukseen. Kansallissosialistisen puolueen toiminta Sveitsissä sen sijaan kiellettiin levottomuuksien pelossa. Kustaa IV Aadolf
Kustaa IV Aadolf (1. marraskuuta 1778 Tukholma, Ruotsi – 7. helmikuuta 1837 Sankt Gallen, Sveitsi) oli Ruotsin kuningas 1792–1809. Hän oli viimeinen Suomea hallinnut Ruotsin kuningas. Fredrik IX
Fredrik IX (Christian Frederik Franz Michael Carl Valdemar Georg) (11. maaliskuuta 1899 – 14. tammikuuta 1972) oli Tanskan kuningas 20. huhtikuuta 1947 alkaen aina kuolemaansa asti. Hän oli Tanskan kuninkaan Kristian X:n ja kuningatar Alexandrinen poika. Aadolf Fredrik
Vuonna 1727 Aadolf Fredrik peri Lyypekin ruhtinaspiispan viran, mutta Ruotsin kruununprinssi hänestä tuli vasta vuonna 1743. Ruotsi ja Venäjä solmivat tuolloin Turun rauhansopimuksen, jossa oli yhtenä ehtona, että Aadolf Fredrik valitaan Ruotsin kruununprinssiksi. Venäjän keisarinna Elisabet halusi näin varmistaa, että Ruotsin hallitsijaksi tulisi Venäjälle myötämielinen mies. Aadolf Fredrikin uskottiin olevan tällainen mies: hän oli sukua Elisabetille ja toimi myös Venäjän kruununprinssi Karl Peter Ulrikin (myöhempi keisari Pietari III) holhoojana. Ruotsin kuningassukuun Aadolf Fredrikin liitti se, että hän oli Ruotsia 1599–1611 hallinneen Kaarle IX:n jälkeläinen. Kustaa II Aadolf
Saksassa oli vuonna 1618 syttynyt sota, joka aikanaan venyi kestämään kolmekymmentä vuotta, ja Kustaa II Aadolf suostui vuonna 1628 auttamaan Stralsundin kaupunkia katolisia vastaan. Hän nousi 1630 armeijansa kanssa maihin Saksassa. Ruotsin armeija kukisti helposti kaikki sitä vastaan lähetetyt joukot. 7. syyskuuta 1631 käydyssä Breitenfeldin taistelussa Kustaa II Aadolfin joukot löivät kenraali Johann Tillyn johtamat viholliset. Fredrik V
Fredrik V kuoli 42-vuotiaana. Hänet haudattiin Roskilden tuomiokirkkoon. Breitenfeldin ensimmäinen taistelu
Breitenfeldin tappion myötä keisari Ferdinand II:n piti unohtaa unelma helposta voitosta sodassa. Kaikki aikaisemmat viholliset lyönyt armeija oli tuhoutunut. Tilly kuoli myöhemmin Baijerissa Rainin taistelussa saamiinsa vammoihin, minkä jälkeen keisari kutsui pakon edessä Albrecht von Wallensteinin takaisin ylipäälliköksi kokoamaan uuden armeijan. Ruotsalaisten sotaonni kääntyi seuraavana kesänä Kustaa II Aadolfin kaatuessa Lützenin taistelussa, ja kolmikymmenvuotinen sota jatkui vielä 16 vuotta. Adolf Ivar Arwidsson
Opiskellessaan Turun akatemiassa laukaalaisen papin poika Arwidsson liittyi radikaaliin opiskelijapolveen, joka pyrki uudistamaan kirjallista ajattelua romanttiseen suuntaan. Opiskellessaan Uppsalassa 1817–1818 Arwidsson kiinnostui kansallisromantiikasta ja perusti Suomeen palattuaan "Åbo Morgonblad" -nimisen lehden vaalimaan kansallista herätystyötä. Lehden kritiikki valtiollista johtoa vastaan johti sen lakkauttamiseen keisarin päätöksellä 30. syyskuuta 1821. Hänet myös karkotettiin Turun akatemiasta vuonna 1823. Arwidsson muutti Ruotsiin 1823. Vuonna 1843 hänestä tuli Tukholman kuninkaallisen kirjaston johtaja. Arwidsson kuoli 1858 matkalla kotipitäjäänsä Laukaaseen. Hattupuolue
Vuosina 1741–1743 käyty sota tunnetaan historiassa nimellä hattujen sota. Se tunnetaan myös yhtenä Ruotsin sotahistorian suurimmista epäonnistumisista. Hatut pystyivät kuitenkin taitavin poliittisin manööverein säilyttämään poliittisen johtoasemansa, varsinkin kun oppositiossa olevat myssyt olivat huonosti järjestäytyneitä. Vuoden 1746 säätyvaltiopäivillä hatut onnistuivat hiljentämään myssyt jopa niin tehokkaasti, että tätä on myöhemmin tulkittu hattujen vallankaappaukseksi. Myöskään kuninkaista ei ollut vastusta heille: Fredrik I oli vanha ja välinpitämätön mies, ja vuonna 1751 valtaistuimelle noussut Aadolf Fredrik oli luonteeltaan liian lempeä, jotta olisi pystynyt menestymään kovissa poliittisissa vehkeilyissä. Fredrik II (Tanska)
Fredrik II kuoli 53-vuotiaana 4. huhtikuuta 1588. Hänet haudattiin Roskilden tuomiokirkkoon. Kuninkaana häntä seurasi hänen vanhin poikansa Kristian IV. Fredrik VI
Sen jälkeen kun Tanska menetti Norjan Ruotsille Napoleonin sotiin liittyneessä Kielin rauhansopimuksessa 1814, Fredrik otti konservatiivisemman linjan ja korosti itsevaltiuttaan, jota vastustettiin maassa laajasti. Kuningas yritti rauhoittaa liikehdintää perustamalla neuvoa-antavia elimiä. Entisestä suurvallasta tuli Fredrikin hallituskaudella yksi Euroopan pienistä valtioista. Adam Gottlob Moltke
Moltke oli Fredrik V:n vaikutusvaltaisin neuvonantaja ja myös kuninkaan luotettu ystävä. Hänellä oli suuri vaikutusvalta valtion asioissa ja hän vastusti voimakkaasti talonpoikien vapauttamista kartanolaitoksen alaisuudesta. Moltke yritti myös huonolla menestyksellä hillitä kuninkaan yksityiselämää. Fredrik V kuoli vuonna 1766 kirjaimellisesti hänen käsivarsilleen. Uusi kuningas Kristian VII syrjäytti Moltken, mutta kutsui hänet seuraavana vuonna järjestelemään maatalousuudistusta. Johann Struenseen saatua tosiasiallisen vallan hovissa vuonna 1770 Moltke joutui täysin syrjään ja vetäytyi asumaan tiluksilleen. Ruotsin vallan aika Suomessa
Baltiassa Ruotsi kävi edelleen sotaa Puola-Liettuaa vastaan ja 1629 solmittiin väliaikainen Altmarkin rauha. Saksassa syttyneeseen katolisen keisarin ja protestanttisten ruhtinaiden väliseen kolmikymmenvuotiseen sota Kustaa II Aadolf liittyi 1630 noustuaan maihin Pohjois-Saksassa. Ruotsin tavoitteena sodassa oli tukea Saksan protestantteja ja vahvistaa omaa asemaansa. Kustaa II Aadolf kuitenkin kuoli Lützenin taistelussa 1632 ja hänen tyttärensä Kristiina nousi alaikäisenä valtaistuimelle. Käytännössä valtakuntaa hallitsi tässä vaiheessa Axel Oxenstiernan johtama holhoojahallitus. 30-vuotisen sodan päättäneessä Westfalenin rauhassa 1648 Ruotsi vakiinnutti asemansa suurvaltana. Kolmikymmenvuotinen sota ja muut suurvalta-ajan konfliktit kuitenkin kuluttivat pahoin Ruotsin ja Suomen voimavaroja. Huomattava osa talonpojista joutui palvelemaan armeijassa ja laivastossa, joissa kuolleisuus oli suurta. Friedrich Hölderlin
Hölderlinin henkisestä tilasta huolestunut nuoruudenystävä Isaac von Sinclair järjesti tälle vuonna 1804 muodollisen viran kirjastonhoitajana Homburgista. Sinclair oli kuitenkin sotkeutunut poliittisiin vehkeilyihin, joiden vuoksi Hölderliniä epäiltiin suunnitelmasta murhata Württembergin vaaliruhtinas Fredrik. Hölderlin vältti pidätyksen lääkärilausunnon ja todistajanlausuntojen perusteella, jotka vetosivat hänen henkiseen tilaansa. Vuonna 1806 Hölderlin suljettiin äitinsä aloitteesta tübingeniläiseen mielisairaalaan. Vuonna 1807 Hölderlin muutti asumaan tübingeniläisen puusepän Ernst Zimmerin luokse. Hölderlin vietti loppuelämänsä tämän tornihuoneessa vakavasti mielisairaana ja työkyvyttömänä. Friedrich Hölderlin kuoli 7. kesäkuuta 1843. Fredrik I Barbarossa
Fredrik on monien legendojen aihe, joista kuuluisin on nukkuvan sankarin legenda. Sanotaan, että Fredrik ei ole kuollut, vaan unessa ritareidensa kanssa Kyffhäuserin vuoressa Thüringenissä, ja kun korpit lakkaavat lentämästä vuoren ympärillä, Fredrik herää ja palauttaa Saksan sen muinaiseen suuruuteen. Tarinan mukaan hänen punainen partansa on kasvanut läpi pöydän, jonka ääressä hän istuu. Hänen silmänsä ovat puoliksi suljettuina unessa, mutta silloin tällöin hän lähettää pojan ulos katsomaan, ovatko korpit lakanneet lentämästä. Tätä legendaa Hitler käytti nimetessään Saksan hyökkäyksen Neuvostoliittoon toisessa maailmansodassa vuonna 1941 operaatio Barbarossaksi. Kustaa Aadolf (Ruotsin perintöprinssi)
Kustaa Aadolfin kuoleman aikaan prinssi Carl Gustaf, tuleva kuningas Kaarle XVI Kustaa, oli vuoden ikäinen. Kustaa Aadolf oli kuollessaan toisena kruununperimysjärjestyksessä heti isänsä kruununprinssi Kustaa Aadolfin jälkeen. Fredrik I (Ruotsi)
Fredrikin ja Ulrika Eleonooran avioliitto oli lapseton.
Vuonna 1743 Ruotsi ja Venäjä solmivat Turun rauhansopimuksen, jossa oli yhtenä ehtona, että kruununperijäksi tulee saksalainen prinssi Aadolf Fredrik, jonka arveltiin olevan Venäjälle myötämielinen. Ruotsissa tanskalainen prinssi, tuleva kuningas Fredrik V nautti suurempaa suosiota. Claus von Stauffenberg
Von Stauffenbergillä oli keskeinen rooli Hitlerin surmaamiseen tähdänneessä salaliitossa, johon myös hänen esimiehensä kenraali Olbricht kuului. Hänen päämajaan pääsynsä mahdollisti tämän hankkeen. Von Stauffenbergin tehtävä oli sijoittaa räjähteillä ja ajastimella varustettu salkku lähelle Hitleriä tämän pitäessä neuvonpitoa päämajassaan Itä-Preussin Rastenburgissa sijainneessa Wolfsschanzessa eli Sudenpesässä. Pommi surmasi neljä ihmistä, mutta Hitler oli raskaan tammisen kokouspöydän suojaama ja sai vain vähäisiä vammoja. Stauffenberg pakeni paikalta ennen räjähdystä puhelinsoittoon vedoten. Hän oli varma Hitlerin kuolemasta ja palasi Berliiniin suorittamaan valmisteluja Führerin jälkeistä aikaa varten. Vallankaappausyritys kuitenkin epäonnistui. Vielä samana yönä Stauffenberg teloitettiin ampumalla Bendlerblockin pihalla. Juuri ennen teloitustaan hän huusi ”Eläköön pyhä Saksamme!” Aadolf Nassaulainen
Aadolf Nassaulainen (noin 1250–1298) oli Nassaun kreivi ja Saksan kuningas vuosina 1292–98. Rudolf Habsburgin kuoltua Aadolf Nassaulainen valittiin Saksan hallitsijaksi, mutta yrittäessään laajentaa hallintavaltaansa, joutui erimielisyyksiin joidenkin vaaliruhtinaiden kanssa, jotka sitten asettivat Albrekt Itävaltalaisen ns. vastakeisariksi. Aadolf Nassaulainen kaatui taistelussa Albrekt Itävaltalaista vastaan Göllheimin lähistöllä vuonna 1298. Ada Blackjack
Tilanne muuttui kuitenkin pian huonoksi. Ruoka loppui, täydennystä tuova laiva ei päässyt jäiden vuoksi perille, eikä ryhmä saanut metsästetyksi niin paljon saaren riista, että kaikki olisivat pysyneet sen avulla hengissä. Niinpä 28. tammikuuta 1923 lähti kolme miestä 700 mailin matkan yli jäätyneen Tšuktšimeren Siperiaan hakemaan apua ja ruokaa. Saarelle jäivät Ada Blackjack ja sairas Lorne Knight. Knight kärsi ravinnon puutteesta, ja häntä vaivasi keripukki. Ada Blackjack piti hänestä huolta, kunnes hän kuoli huhtikuussa 1923. Matkaan lähteneet kolme miestä katosivat, joten Ada jäi yksin.
Ada selviytyi äärimmäisen kylmissä oloissa, jääkarhuilta hädin tuskin pelastuneena, kunnes hänet 19. elokuuta 1923 tuli hakemaan "Donaldson"-nimisellä laivalla Stefanssonin aiempi matkakumppani Harold Noice. Joissakin lehdissä häntä sanottiin todelliseksi ”naispuoliseksi Robinson Crusoeksi”. Ada vei säästämillään rahoilla pienen poikansa Bennettin Seattleen saamaan hoitoa tuberkuloosiin. Ada Blackjack meni uudestaan naimisiin ja sai toisen pojan Billyn. Hän palasi myöhemmin arktiselle alueelle, missä hän kuoli 85-vuotiaana. Fredrika Runeberg
Talvella 1863 Johan Ludvig sai aivohalvauskohtauksen ollessaan metsästysretkellä poikansa kanssa. Hän ei enää toipunut siitä kunnolla vaan joutui vuoteen omaksi. Fredrika joutui siten hoitamaan potilasta, joka saattoi parhaina aikoinaan istua pyörätuolissa ja kävellä talutettuna. Puhekyky palautui, mutta kirjoittaminen ei ollut enää mahdollista. Suuri Pohjan sota
Piirittäessään Osloon vievän reitin varrella olevaa Fredrikstenin linnoitusta Kaarle XII kuoli ohimoon osuneesta kuulasta 30. marraskuuta 1718. Ruotsalaiset perääntyivät Kaarlen langon, Hessenin prinssin johdolla Norjasta. Kuultuaan kuninkaan kuolemasta Armfelt lähti myös vetäytymään takaisin Ruotsiin. Huoltoa vailla olevat joukot joutuivat paluumatkalla vuodenvaihteessa 1718–1719 poikkeuksellisen kovaan lumimyrskyyn Ruotsin ja Norjan välisillä tuntureilla lähellä Duvedin kylää, ja 3 000 miestä menehtyi pakkaseen. Heistä kaksi kolmasosaa oli kotoisin Suomesta. Armfeltin joukkojen perääntymistä kutsutaan "karoliinien kuolonmarssiksi". Hattupuolue
Tuloksena oli varustelun keskeyttäminen ja valtion rahapolitiikan vakauttaminen. Sveaborgin loppuun rakentaminen keskeytettiin ja Augustin Ehrensvärd kutsuttiin kotiin. Hattupuolueen politiikasta laadittiin selvityksiä ja 1766 Ruotsissa annettiin sanan vapauttava painovapausasetus, joka lisäsi poliittista kritiikkiä, mutta jota kykenivät käyttämään erityisesti hyväkseen niin hattupuolue kuin hovipuoluekin nyt myssypuoluetta vastaan pyrkien aikaansaamaan Ruotsin valtiopäivien koolle kutsumisen. Kuningas Aadolf Fredrik pyrki myös valtiopäivien koolle kutsumiseen tekemällä lakon ja kieltäytymällä vahvistamasta päätöksiä. Carl Olof Cronstedt
Napoleonin sodan aikana myös useimmat saksalaiset linnoitukset antautuivat lähes taistelutta – linnoitusten aika läheni loppuaan. Cronstedt yritti kuitenkin voittaa aikaa ja solmi venäläisten kanssa aselevon, jonka mukaan Viapori antautuisi, ellei Ruotsista tulisi apua toukokuun 3. päivään mennessä. Kun venäläiset olivat viivyttäneet Cronstedtin lähettämiä lähettejä sopimuksen vastaisesti eikä apua Ruotsista kuulunut, Cronstedt luovutti sopimuksen mukaisesti linnoituksen ja siellä talvehtineen saaristolaivaston osaston venäläisille. Suomalaiset upseerit ja sotilaat saivat sopimuksen mukaan palata koteihinsa, mutta ruotsalaiset vangittiin. Ruotsin etsiessä syntipukkeja hävitylle sodalle Cronstedt ja monta muuta upseeria (muun muassa Fredrik Adolf Jägerhorn, Viapori; Carl Magnus Gripenberg, Svartholman komentaja; Hans Henrik Gripenberg, Suomessa toimivien joukkojen ylikomentaja) tuomittiin kuolemaan maanpetoksesta. Tuomioita ei kuitenkaan pantu täytäntöön, koska Venäjän keisari Aleksanteri I puuttui tuomioihin ja yleinen armahdus tuli voimaan. Ruotsin hävittyä sodan ruotsalaiset ajoivat kuningas Kustaa IV Aadolfin maanpakoon. Samalla hävitty sota merkitsi loppua Ruotsin suurvaltapyrkimyksille. Adolf Hitlerin kuolema
SMERŠ-yksikkö (neuvostoliittolainen vastavakoilun yksikkö 79. kivääriarmeijakunnasta), jolle oli annettu tehtäväksi paikallistaa Hitlerin ruumis, löysi nämä osittain palaneet jäännökset puutarhasta. Johtava patologi tohtori Faust Šerovski suoritti ruumiinavauksen. Käyttäen Hitlerin hammaslääkärin Hugo Blaschken tietoja, Hitler tunnistettiin hammaskarttojen avulla. Kaksi Blaschken pidätetyistä apulaisista (Fritz Echtmann ja Kaethe Hausermann) vahvistivat tietojen luotettavuuden. Ruumiinavauksessa havaittiin syanidijäämiä molemmissa ruumiissa ja viralliseksi kuolinsyyksi vahvistettiin syanidimyrkytys – ampumahaavoja ei mainittu. Neuvostoliitto julkisti havainnot 16. toukokuuta 1945, mutta sekä läntiset että neuvostoviranomaiset kyseenalaistivat ne nopeasti bunkkerista vangittujen väitettyä Hitlerin ampuneen itsensä. Marsalkka Žukov ilmoitti 9. kesäkuuta 1945, ettei Hitlerin jäännöksiä ole löydetty, ja hän saattaa olla vielä elossa. Fredrik II (Tanska)
Fredrik II (1. heinäkuuta 1534 – 4. huhtikuuta 1588) oli Tanskan ja Norjan kuningas vuodesta 1558 aina kuolemaansa saakka. Hän oli edeltäjänsä Kristian III:n poika. Aadolf Fredrikin kirkko
Kirkon alttari ja saarnastuoli ovat peräisin sen alkuajalta. Kirkon alttaritaulun on tehnyt taiteilija Johan Tobias Sergel, ja se kuvaa Jeesuksen ylösnousemusta. Kupolin kattomaalaus on Julius Kronbergin. Sergel on tehnyt kirkkoon myös niin sanotun "Cartesiusmonumentin", joka on pystytetty filosofi René Descartesin (latinalaiselta nimeltään "Cartesius") kunniaksi kuningas Kustaa III:n määräyksestä. Fredrik Adolf Pelander
Sukututkija Anita Tuurala ei ponnisteluistaan huolimatta löytänyt Pelanderin kuolinaikaa tai paikkaa, ja siksi on arveltu, ettei kuolemasta ole jäänyt tietoa asiakirjoihin. Pelander kuoli todennäköisesti pian Runebergin Ruovedeltä lähdön jälkeen. Saattaa olla että Pelander kyllä merkittiin kuolleeksi jonkin paikkakunnan kirkonkirjoihin mutta nämä kirkonkirjat ovat sittemmin tuhoutuneet esimerkiksi tulipalossa. Aadolf Fredrikin kirkko
Kirkko mukailee uusklassismin tyyliä, mutta se omaa myös vivahteita rokokoosta. Sen muoto mukailee kreikkalaista ristiä. Kirkko on ollut ulkopuolelta lähes koskematon 1700-luvulta asti, mutta sisätiloissa on tehty useita muutoksia, eniten 1890- ja 1950-luvuilla. Sisätiloja on restauroitu viimeksi vuosina 1996–1997, jolloin muun muassa puhdistettiin seinät ja holvit sekä tehtiin konservointitöitä. Jacob Rijfin suunnittelema 1785-1789 rakennettu Luodon kirkko sai tyylillisiä vaikutteita Aadolf Fredrikin kirkosta, johon Rijf oli tutustunut. Fredrik Adolf Holm
Fredrik Holmin puoliso oli Carolina Sofia Boman, vihitty Porvoossa 22.3.1829. Fredrik Holm kuoli Pernajassa hengenahdistukseen (ruotsiksi "andtäppa"]. André Sicre
Sicre osallistui Kaarle XII:n vuoden 1718 Norjan-sotaretkeen. Kaarle kuitenkin kaatui kesken sotaretken ja armeija vetäytyi Norjasta. Kaarlea seurasi valtaistuimelle Ulriika Eleonoora ja häntä vuonna 1720 Hessenin Fredrik. Sicre nimitettiin henkirakuunoiden everstiluutnantiksi. Pian kuitenkin alkoi kiertää huhu, jonka mukaan Sicre olisi murhannut Kaarlen. Sicre osasi kuitenkin hillitä itsensä hyvin ja käyttäytyi huhuista huolimatta rauhallisesti. Fredrik lähetti Sicren ulkomaille ja tämä palasi Tukholmaan syksyllä 1722. Sicre oli sairastunut ulkomailla kuumetautiin ja Tukholmassa hän sairastui ilmeisesti murhasyytösten vuoksi myös henkisesti. Hovikonsistorin pöytäkirjan mukaan Sicre oli menettänyt ”täysin järkensä”. Kesällä 1723 Sicre avasi eräänä päivänä huoneensa ikkunan ja huusi Tukholman kadulle, että hän oli Kaarle XII:n murhaaja. Ruotsin valtiovalta yritti vaimentaa tunnustuksen. Sicre parantui ja perui tunnustuksen, mutta huhut levisivät edelleen. Samaan aikaan julkisuuteen astui entinen ruotsalainen luutnantti Schultz, joka väitti Sicren saaneen murhasta palkkioksi 3 000 tai 5 000 dukaattia. Fredrik yritti edelleenkin vaimentaa huhut, mutta epäonnistui. Yrjö Vilhelm
Vaikka Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolf oli Yrjön lanko (naituaan Yrjön sisaren Maria Eleonooran 1620), hän hyökkäsi Brandenburgiin 1631 ja painosti vastentahtoisen vaaliruhtinaan ruotsalaisten puolelle. Maa jaettiin kymmeneen osaan, joista jokaisen tuli maksaa "liittolaisille" 30 000 taaleria kuukausittain. Ruotsalaisten hävittyä Nördlingenin taistelun vuonna 1634 Yrjö koetti vetäytyä sodasta solmimalla keisarin kanssa rauhan. Tämän epäonnistuttua hän jätti Brandenburgin hallitsemisen neuvonantajilleen ja vetäytyi 1637 Königsbergiin, jossa vietti elämänsä viimeiset vuodet. Ruotsalaiset miehittivät Brandenburgia vuoteen 1641 asti käyttäen maan taloutta sodan rahoitukseen. Kustaa IV Aadolf
Isänsä Kustaa III:n tavoin Kustaa IV Aadolf pyrki hallitsemaan itsevaltaisesti. Hän yritti välttää valtiopäivien koolle kutsumista, sillä hän pelkäsi ranskalaisten vallankumousaatteiden tarttuneen myös ruotsalaisiin alamaisiinsa. 1700-luvun lopun katovuodet ja rautamalmin vientivaikeudet ajoivat kuitenkin Ruotsin valtiontalouden niin syvään kriisiin, että kuninkaan oli pakko kutsua valtiopäivät koolle Norrköpingiin vuonna 1800, jotta hän saisi säätyjen suostumuksen lisäveroille. Magnus Heinason
Kesällä 1579 skotlantilainen merirosvo nimeltä Klerck ryösteli Tórshavnilta. Tämän jälkeen Heinason sai luvan pysäyttää englantilaisia ja hollantilaisia aluksia Färsaarten ja Norjan välisellä vesillä. Hän alkoi myös rakentamaan Skansinin linnoitusta Tórshavniin. Heinasonin kiistakumppani, tanskalainen Christoffer Valkendorff pyrki jatkuvasti vangitsemaan Heinasonin. Häntä syytettiin useaan kertaan muun muassa merirosvouksesta ja epärehellisestä kaupankäynnistä. Fredrik II:n kuoleman jälkeen Valkendorff onnistui vangitsemaan hänet. Vain kaksi päivää myöhemmin, 18. tammikuuta 1589 hänet mestattiin Kööpenhaminassa. Aadolf Fredrik
Aadolf Fredrik oli luonteeltaan ystävällinen ja rauhallinen mies. Hänellä oli tiettyä lahjakkuutta sotilasasioissa, mutta muuten hän oli kyvyiltään varsin keskinkertainen. Häneltä puuttui sellaista poliittista kunnianhimoa ja tahdonvoimaa, joka olisi ollut tarpeen valtapoliittisissa juonitteluissa. Monissa asioissa hän oli siten voimakastahtoisen puolisonsa Loviisa Ulrikan vaikutuksen alainen. Kuninkaan vallan palauttaminen jäi hänen lahjakkaan poikansa Kustaa III:n tehtäväksi. Adolf Fredrik Munck
Munckin kohtaloksi puolestaan koituivat liiketoimet väärennetyillä faanejelmeilla. Aidot faanejelmit olivat seteleitä, muodollisesti suunnattuja sotakassan täyttämiseen, ja niitä painettiin Suomen Porvoossa aikaan 1788–1790. Väärennettyjä seteleitä puolestaan tuotti Munck Drottningholmissa apurinaan Charles Appelkvist, ja myös kuningas on saattanut olla sekaantunut toimintaan. Väärennökset kuitenkin huomattiin, ja kuninkaan kuoleman jälkeen 1792 Munck joutui pakenemaan maasta. Hän hankki suurenmoisen palatsin Massan kaupungissa Italiassa, mutta kuoli lopulta köyhtyneenä. Loviisa Ulriika
Loviisa Ulriikan ja Aadolf Fredrikin lapset: Ruotsalaisuuden päivä
Juhlapäivä sai alkunsa, kun vasta perustettu Ruotsalainen kansanpuolue ryhtyi vuonna 1908 viettämään erityistä ruotsalaisuuden päivää, jonka tarkoituksena oli vahvistaa ruotsinkielisen kansanosan yhteenkuuluvuuden tunnetta. Päiväksi valittiin kuningas Kustaa II Aadolfin kuolinpäivä, sillä hän oli kaatunut kolmikymmenvuotisessa sodassa, jonka yhteydessä luotiin pohja Ruotsin suurvalta-asemalle. Alkuvuosina juhla keskittyikin voimakkaasti kuninkaan henkilön ympärille. Ruotsissa samaa päivää on vietetty 1800-luvulta saakka nimenomaan kaatuneen kuninkaan muistoksi ja juhlan nimi on Kustaa Aadolfin päivä ("Gustav Adolfsdagen"). Fredrik I (Saksi)
Fredrikin isä oli Meissenin rajakreivi Fredrik III, jonka kuoltua vuonna 1381 hän hallitsi Meisseniä aluksi yhdessä veljiensä Yrjön (k. 1401) ja Vilhelmin (k. 1424) kanssa ja näiden kuoltua yksinään nimellä Fredrik IV. Hän lisäsi vaikutusvaltaansa auttamalla muita pikkuruhtinaita syrjäyttämään Saksan kuningas Wenzel Luxemburgilaisen. Kun Böömin kuninkaaksi siirtynyt Wenzel karkotti saksalaiset oppineet Prahan yliopistosta, Fredrik kutsui heidät vuonna 1409 pääkaupunkiinsa ja tuli siten perustaneeksi Leipzigin yliopiston. Böömin hussilaissotien aikana Fredrik tuki keisari Sigismundin taistelua kerettiläisinä pidettyjä hussilaisia vastaan. Hän johti keisarilliset joukot voittoon vuoden 1421 tärkeässä Brüxin taistelussa. Kun viimeinen Askania-sukuinen Saksin vaaliruhtinas Albrekt III kuoli ilman perillistä vuoden 1422 lopulla, keisari Sigismund antoi koko Saksin ja vaaliruhtinaan arvon Fredrikille tammikuussa 1423 sillä ehdolla, että tämä jatkaisi sotaa hussilaisia vastaan. Ruotsin historia
Vuonna 1630 Ruotsi tuli mukaan Keski-Euroopassa raivoavaan kolmekymmenvuotiseen sotaan. Pohjois-Saksan protestanttiset ruhtinaat olivat joutuneet ahtaalle taistelussa katolista keisaria vastaan. Huippukuntoon trimmattu Ruotsin armeija tuli apuun ja murskasi keisarilliset useissa suurissa taisteluissa. Vuonna 1632 kuningas Kustaa II Aadolf kaatui Lützenin taistelussa. Tämän jälkeen sota pitkittyi. Vuonna 1648 solmittiin vihdoin Westfalenin rauha, jossa Ruotsille luovutettiin mittavat alueet Saksan pohjoisosasta. Ruotsi oli nyt noussut eurooppalaisen suurvallan asemaan. Sotamenestys oli rahoitettu nostamalla verotus korkeaksi. Armeija oli kerätty väenotoilla, ja suurin osa armeijaan otetuista miehistä kuoli sodassa. Fredrik (Itävallan arkkiherttua)
Fredrik jätti kaikki tärkeimmät päätökset yleisesikunnan päällikkönä toimineen Franz Conrad von Hötzendorfin tehtäviksi. Maan armeijan huono menestys herätti kritiikkiä, ja lopulta uusi keisari Kaarle I syrjäytti Fredrikin. Tultuaan keisariksi Kaarle otti itse ylipäällikkyyden joulukuussa 1916, mutta Fredrik jatkoi vielä apulaisylipäällikkönä, kunnes keisari erotti hänet 17. helmikuuta 1917 julkaistulla päiväkäskyllä. Fredrik ei sen jälkeen enää osallistunut sodanjohtoon millään tavoin, mutta erosi muodollisesti armeijasta vasta sodan päätyttyä marraskuussa 1918. Keisarikunnan romahtaessa Fredrik menetti suuren osan maaomaisuudestaan. Hän sai kuitenkin takaisin joitain maitaan Unkarissa vuonna 1921 ja asettui sinne viettämään eläkepäiviään. Hänen vaimonsa toivoi heidän poikansa Albertin kruunaamista Unkarin kuninkaaksi, mutta näillä suunnitelmilla ei ollut toteutumisen mahdollisuuksia. Fredrik
Nimen sisarnimi Fredrika tuli ruotsalaiseen kalenteriin alun perin Ruotsin kuninkaan Kustaa IV Aadolfin Fredrika-puolison (kuoli 1826) kunniaksi. Otto von Bismarck
Bismarck pystyi yhdistämään Saksan valtiot aloittamalla menestyksekkäitä sotia. Ensimmäinen oli sota Itävallan kanssa Tanskaa vastaan Schleswig-Holsteinin valloittamiseksi.Tanskan kuningas Fredrik VII kuoli vuonna 1863. Tanskan kuningas oli vanhastaan myös Schleswig-Holsteinin herttua. Tanskan kuninkaaksi nousi Glücksburgin herttua, joka otti hallitsijanimen Kristian IX. Asian piti olla selvä myös Schleswig-Holsteinin osalta. Fredrik I (Tanska)
Anna kuoli 1514 26-vuotiaana. Neljä vuotta myöhemmin Fredrik nai 20-vuotiaan Sofia Pommerilaisen (1498–1568). Pari sai kuusi lasta. Daavidin oksa
"Bureau of Alcohol, Tobacco and Firearms" (ATF) järjesti ratsian Daavidin oksan päämajaan Mount Carmelilla Wacon kaupungin lähellä Texasin osavaltiossa 28. helmikuuta 1993. Ratsian perusteina olivat epäily ampuma-aseiden laittomasta hallussapidosta sekä lasten suojeleminen. Eräs entinen jäsen oli väittänyt, että lahkossa käytetään lapsia seksuaalisesti hyväksi. Ratsia kohtasi voimakasta aseellista vastarintaa, jossa kuoli neljä agenttia ja kuusi lahkolaista. Viranomaiset perääntyivät, ja yhteenottoa seurasi FBI:n valvoma piiritys, joka kesti 51 päivää. Lopulta päämaja tuhoutui FBI:n hyökkäyksen jälkeisessä tulipalossa 19. huhtikuuta 1993, ja 72–86 henkeä sai surmansa. Rakennuksessa olleita lapsia oli yritetty suojata kostutetuilla huovilla, ja osassa ruumiita oli luodinreikiä armomurhan merkkejä. Tulipaloa on väitetty ryhmän jäsenten sytyttämäksi tai poliisien käyttämän kyynelkaasun aiheuttamaksi. Ruotsin historia
Vuonna 1788 Kustaa III aloitti sodan Venäjää vastaan valloittaakseen takaisin Ruotsille Itämeren suurvalta-aseman. Tämä sota tunnetaan "" (1788–1790). Värälän rauhassa 1790 Ruotsin rajat jäivät ennalleen.
Sodan jälkeen vastustus Kustaa III:tta kohtaan ylhäisaateliston piirissä voimistui kuninkaan tekemien valtiouudistusten myötä. Näihin kuului muun muassa Yhdistys- ja vakuuskirja vuodelta 1789, jossa aateliston yksinoikeus perintömaihin lopetettiin.
Kuningas murhattiin opperanaamiaisissa Tukholmassa maaliskuussa 1792.
Kustaa III:n kuoleman jälkeen kruunun peri hänen poikansa Kustaa IV Aadolf (1796–1809), joka kuitenkin oli 13 - vuotias, ja siis vielä alaikäinen tullessan kuninkaaksi, joten valtaa piti holhoojahallitus Kustaa III:n veli Kaarle - herttuan ja Gustaf Adolf Reuterholmin johdolla. Fredrik Vilhelm I (Preussi)
Fredrik Vilhelm nai Sophie Dorothea von Braunschweig-Lüneburgin (1687–1757), Ison-Britannian kuninkaan Yrjö I:n tyttären vuonna 1706. He saivat neljätoista lasta, joista viisi kuoli aivan nuorina. Lapsista Fredrik ("Friedrich") nousi myöhemmin Preussin valtaistuimelle Fredrik II:na ja Loviisa Ulriika ("Luise Ulrike") Ruotsin valtaistuimelle kuningas Aadolf Fredrikin puolisona. Yksi lapsista, prinsessa Anna Amalia, oli säveltäjä. Wacon piiritys
Piiritys alkoi Bureau of Alcohol, Tobacco, Firearms and Explosives (, lyh. ATF) -viraston virkailijoiden yritettyä kotietsintää Daavidin oksa -järjestön tiloihin 28. helmikuuta 1993. Etsintä johti tulitaisteluun, jossa kuoli neljä ATF-virkailijaa ja kuusi Daavidin oksa -kirkon jäsentä. Tapauksen jälkeen FBI ryhtyi 51 päivää kestäneeseen piiritykseen, joka päättyi 19. huhtikuuta 1993, kun Daavidin oksa -kirkon tiloissa syttyi tulipalo, jossa kuoli 76 henkilöä, mukaan lukien 20 lasta ja kaksi raskaana ollutta naista. Myös Daavidin oksan johtaja David Koresh kuoli tulipalossa. Kirkon tiloihin varastoidut ammukset ja räjähteet pahensivat tulipaloa. Fredrik Svanström
Aadolf Fredrik Svanström (3. joulukuuta 1885 Parainen – 17. huhtikuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen yleisurheilija, joka kilpaili keskimatkojen juoksuissa. Kustaa IV Aadolf
Ruotsi liittyi Napoleonin vastaiseen sotaan vuonna 1805 ja siirsi joukkoja Pommeriin. Kustaa IV Aadolf johti henkilökohtaisesti sotatoimia, mutta hän ei ollut Napoleonin kaltainen strateginen nero, vaan antoi sodanjohtajana itsestään melko naurettavan vaikutelman. Myös Ruotsin armeija oli heikosti varautunut sodankäyntiin. Napoleonin joukot ajoivat ruotsalaiset nopeasti täydellisen tappion partaalle, ja Ruotsin oli pakko vetäytyä vähin äänin sodasta. Kustaa IV Aadolf ei kuitenkaan ottanut tästä opikseen, vaan uskoi yhä jääräpäisesti siihen, että Ruotsin kannattaa jatkaa jyrkkää Napoleonin vastaista politiikkaansa. Albrekt Mecklenburgilainen
Albrektin aikana todellinen valta oli aatelilla, erityisesti Bo Jonsson Gripillä. Kun herra Bo kuoli vuonna 1386, Albrekt yritti saada vallan (ja vainajan hallussa olleet linnoitukset) omiin käsiinsä, mutta aateliset haluten estää keskusvallan voimistumista liittoutuivat Tanskan kuningattaren Margareetan kanssa. Vuonna 1389 Margareetan joukot löivät Albrektin taistelussa ja hänet vangittiin. Hänet vapautettiin kuitenkin 1395, ja hän palasi ruhtinaskuntaansa Mecklenburgiin. Hänen poikansa ja perijänsä, Ruotsin kruununprinssi Eerik piti vielä hallussaan Gotlantia, mutta kuoli ennenaikaisesti ruttoon 26.7.1397, jonka jälkeen hänen tukijansa vähitellen antautuivat sekä Gotlannissa että Tukholmassa, jonka Margareeta sai haltuunsa 1398 . Sigfridus Aronus Forsius
Uusi kuningas Kustaa II Aadolf nimitti Forsiuksen 1612 kuninkaalliseksi tähtitieteilijäksi ja myönsi hänelle erioikeuden almanakkojen painattamiseen ja myyntiin. Lisäksi Forsiuksesta tuli Tukholman Gråmunkeholmenin (nykyinen Riddarholmen) seurakunnan pappi ja Tukholman konsistorin sihteeri. Särmikäsluonteinen Forsius joutui riitoihin muiden Tukholman pappien kanssa, ja kun Daniel Hjort surmattiin Forsiuksen Tukholman asunnon pihalla, teosta epäiltiin Forsiusta. Hän ja Hjort olivat olleet riidoissa ennen Hjortin kuolemaa. Albrekt Brandenburgilainen
Osianderin kuoleman (1552) jälkeen Albrekt suosi Johann Funck -nimistä saarnaaja, jolla yhdessä Paul Skalic -nimisen seikkailijan kanssa oli suuri vaikutusvalta ja joka pystyi rikastumaan muiden kustannuksella. Uskonnolliset ja poliittiset kiistat yltyivät osittain sekin vuoksi, että Albrektin odotettiin pian kuolevan, ja siinä tapauksessa olisi ollut nimitettävä sijaishallitsija, koska hänen ainoa poikansa Albrekt Fredrik oli vielä alaikäinen. Herttuan oli pakko myöntyä tuomitsemaan Osianderin opit, ja kaiken huipuksi valtiosäädyt ottivat vuonna 1566 yhteyttä Albrektin serkkuun, Puolan kuningas Sigismund II:een, joka lähetti valtuuskunnan Königsbergiin. Skalic selvisi hengissä pakenemalla, mutta Funck teloitettiin. Kysymys sijaishallitsijasta saatiin ratkaistuksi, ja samalla omaksuttiin eräs luterilaisuuden muoto, johon kaikki opettajat ja saarnaajat velvoitettiin sitoutumaan.
Käytännössä valtansa menettäneenä herttua eli vielä kaksi vuotta, kunnes hän kuoli Tapiaussa (nyk. Gvardeisk) 20. maaliskuuta 1568 ruttoon, samoin kuin hänen vaimonsakin. Cornelis Floris de Vriendt suunnitteli hänen hautamuistomerkkinsä Königsbergin tuomiokirkkoon. Leipzig
Kolmikymmenvuotinen sota aiheutti syvän haavan kaupungin kukoistavaan kehitykseen, ja väkiluku putosi 18 000:sta 12 000:een. Vuosien 1631 ja 1642 välillä kaupunki piiritettiin viisi kertaa, ja vuosina 1642-1650 se oli ruotsalaisten miehittämänä. 17. syyskuuta 1631 keisarilliset joukot, johtajanaan marsalkka Johann Tilly, kokivat yhden kolmikymmenvuotisen sodan suurimmista tappioistaan Leipzigin alueella Breitenfeldin taistelussa ruotsalaisia vastaan. Breitenfeld on nykyään Leipzigiin kuuluva entinen ritarisukutila, ja siellä on Ruotsin armeijan johtajan, kuningas Kustaa II Aadolfin muistomerkki. Vuosi taistelun jälkeen, 16.11.1632, Kustaa II Aadolf kaatui Lützenin taistelussa, noin 10 km nykyisestä Leipzigin kaupunginrajasta lounaaseen. Fredrik II (Itävallan herttua)
Fredrik oli herttua Leopold IV:n ja bysanttilaisen prinsessa Theodora Angelinan kolmas poika. Hän oli kuopus, mutta toinen hänen veljistään kuoli syntyessään ja toinen, Heinrich, vuonna 1228. Näin Fredrikistä tuli isänsä perijä tämän kuollessa 1230. Fredrikin hallinto oli sotaisa ja hän perikin lisänimen "der Streitbare" (”Riitaisa” tai ”Sotaisa”). Hän kuoli Leithan taistelussa unkarilaisia vastaan 15. kesäkuuta 1246. Hän oli kahdesti naimisissa, mutta ei saanut poikalapsia. Babenbergin suvun vuonna 976 alkanut hallinto sammui hänen mukanaan. Edvard Marttyyri
Edvard nousi valtaan 13-vuotiaana, vaikka hänen äitipuolensa, Edgarin toinen vaimo kuningatar Elfrida (Ælfthryth) oli sitä mieltä, että hänen poikansa Ethelred sopisi paremmin kuninkaaksi. Entisen kuninkaan neuvonantaja ja Canterburyn arkkipiispa Dunstan sekä East Anglian ealdorman Aethelwin kuitenkin kannattivat Edvardia ja witenagemot vahvisti valinnan.
Edvardin vieraillessa metsästysretkellä Corfen linnassa lähellä Warehamia, Dorsetissa 18. maaliskuuta 979 (tai 978) hänet murhattiin. Legendan mukaan saapuessaan linnaan hänen äitipuolensa tarjosi hänelle kupillisen juotavaa Edvard ollessa vielä ratsailla. Edvardin juodessa Elfridan palvelija puukotti kuningasta ja tämä putosi satulasta osittain jääden roikkumaan jalustimesta. Hevonen raahasi Edvardia mukanaan ja kuningas kuoli tämän ja tikarinhaavan yhteisvaikutuksesta. "Anglosaksien kronikka" ei mainitse salamurhaa, ainoastaan että hänet tapettiin Corfen linnassa. Huntingdonin Henry sanoo, että kuninkaan tappoi hänen oma väkensä. Worcesterin Florencen mukaan hänet tappoi hänen oma väkensä kuningattaren määräyksestä. William Malmesburyläisen mukaan Edvardin tappoi Mercian ealdorman Aelfhere, mutta kirjoittaessaan kuolemasta, hän myös panee rikoksen Elfridan syyksi ja kertoo nykyisin perinteisesti hyväksytyn version tarinoiden kulusta. Ethelredillä tuskin oli mitään tekemistä tapahtuman kanssa, koska hän oli vasta noin kymmenvuotias. Aadolf Fredrik (Mecklenburgin herttua)
Aadolf Fredrik toimi Kansainvälisen olympiakomitean jäsenenä kolme vuosikymmentä vuosina 1926–1956 ja toisen maailmansodan jälkeen Liittotasavallassa muodostetun Saksan kansallisen olympiakomitean ensimmäisenä puheenjohtajana 1949–1951. Aadolf Fredrik (Mecklenburgin herttua)
Adolf Friedrich Albrecht Heinrich Mecklenburg (10. lokakuuta 1873 Schwerin – 5. elokuuta 1969) oli saksalainen tutkimusmatkailija, Togomaan kuvernööri ja Baltian herttuakunnan herttua 5.11.–28.11.1918. Sankt Gallen
Ruotsin kuningas Kustaa IV Aadolf, Suomen viimeinen kuningas, kuoli Sankt Gallenissa vuonna 1837. Hans Axel von Fersen
Vuonna 1809 Kustaa IV joutui luopumaan vallasta sotilasvallankaappauksen seurauksena. Fersen ei ottanut osaa tapahtumiin, mutta hänen oletetaan tukeneen Kustaa IV:n poikaa, prinssi Gustavia. Vuonna 1810 Augustenburgin herttua Kaarle August valittiin Ruotsin kruununperilliseksi, mutta hän kuoli lähes välittömästi. Huhut syyttivät von Fersenin myrkyttäneen kruununperillisen. Vastavalitun kruununperillisen hautajaisissa 20. kesäkuuta 1810 von Fersenin tehtävänä oli valtakunnasmarsalkkana johtaa surusaattoa Tukholmassa. Syntyi mellakka, ja von Fersen kuoli mellakassa kansanjoukkojen kivittämänä ja maahan polkemana. Läsnä ollut Svean henkivartiokaarti ei sekaantunut tapahtumiin. Aadolf Fredrik (Mecklenburgin herttua)
Ensimmäisen maailmansodan aikana Aadolf Fredrik toimi vuonna 1915 Itävalta-Unkarin armeijassa ja osallistui yhteistyöjärjestelyihin keskusvaltojen liittolaisvaltioiden Turkin ja Bulgarian kanssa. Breitenfeldin ensimmäinen taistelu
Kustaa II Aadolf menetti taistelussa yhden parhaista komentajistaan, jalkaväkikeskustan ensimmäisen rivin komentajan Maximilian Teuffelin, joka oli komentanut vuodesta 1627 lähtien kuuluisaa keltaista prikaatia, myöhempää Ruotsin armeijan esikuvaa. Fredrik Suuri
Viimeisenä elinvuotenaan Fredrik Vilhelm I oli jo niin huonossa kunnossa, että hän saattoi liikua vain pyörätuolilla. Hän oli poikansa kehitykseen tyytyväinen ja teki hänen kanssaan sovinnon. Pian sen jälkeen hän kuoli. 
Pian isänsä kuoleman jälkeen vuonna 1740 Fredrik esittätyi kansalle. Kansa oli tyytyväinen, että ankarana kurittajana ja itarana miehenä tunnettu vanha kuningas oli poissa. Uusi hallitsija tuli pian suosituksi nuorekkaalla olemuksellaan ja miellyttävällä käytöksellään. Hän vaikutti monessa tilaisuudessa jopa ujolta. Tarkkasilmäisimmät huomasivat, että tämä oli pelkkää näyttelemistä. Nuori hallitsija osasi kuin huomaamatta taivutella ihmiset puolelleen sopivalla imartelulla ja hänen itseluottamuksensa oli rajaton. Monia ihmisiä hän halveksi pohjattomasti ja todelliset tunteensa hän oppi salaamaan isänsä yliankaran kurituksen pelossa. Naiskauneus ei tehnyt häneen mitään vaikutusta, hän saattoi halveksia naisia avoimesti muun muassa sanomalla että hovinaisille myönnetään eläkkeitä tyhmyysjärjestyksessä, ja moni on päätynyt pitämään häntä homoseksuaalina. Tälle olettamukselle ei ole löytnyt mitään vahvistusta mistään aikalaislähteestä. Fredrika Dorotea
Fredrika Dorotea (12. maaliskuuta 1781, Karlsruhe – 25. syyskuuta 1825, Lausanne, Sveitsi) oli Ruotsin kuningatar vuosina 1797–1809. Hän oli Ruotsin kuningas Kustaa IV Aadolfin puoliso ja Badenin rajakreivi Karl Ludwigin tytär. Kustaa II Aadolf
Kustaa II Aadolf kuoli 6. marraskuuta 1632 käydyssä Lützenin taistelussa. Tarinan mukaan omat joukot löysivät hänet illalla hevosten tallaamana, päähän ammuttuna ja miekan lävistämänä; häneltä oli myös riistetty vaatteet. Sota Saksassa jatkui vielä pitkään, eikä sitä saatu loppuun ennen Westfalenin rauhaa vuonna 1648. Kustaa II Aadolfin seuraaja oli hänen tyttärensä Kristiina. Fredrik IX
Vuonna 1922 Frederik oli kihloissa Kreikan prinsessa Olgan kanssa, mutta he eivät koskaan menneet naimisiin. Hän meni naimisiin Ruotsin prinsessa Ingridin (1910-2000, kruunuprinssi ja myöhemmin Ruotsin kuningas Kustaa VI Aadolfin tytär) kanssa 24. toukokuuta 1935. Tästä avioliitosta syntyi kolme tytärtä:Koska kuninkaalla ei ollut poikia, oletettiin, että hänen nuorempi veljensä Knud perisi kruunun Tanskan sen aikaisten lakien mukaan. Kuitenkin vuonna 1953 lakia muutettiin ja kruununperijän tuli olla verisukulainen. Koska kuninkaalla ei ollut poikia, hänen vanhin tyttärensä, prinsessa Margareeta peri kruunun ja hänestä tuli kuningatar Margareeta II. Aadolf Fredrik (Mecklenburgin herttua)
Vuosina 1910–1911 hän johti tutkimusmatkan Tšadjärvelle sekä Kongon pohjoisosista lähteviä ja Sudanin kohdalla Niiliin virtaavia jokia. Aadolf Fredrik ja hänen matkakumppaninsa tutkivat alueita, jotka olivat olleet siihen mennessä hyvin vähän tutkittuja. Sadan miekan mies
Vuosi on 1634, kaksi vuotta on kulunut siitä kun Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolf kaatui Lützenin kentällä. Sadan miekan mies, ”köyhä mies merien takaa”, ”Ota-henki-Olavi” eli Kaarnojan kapteeni ratsastaa toverinsa Hannu Eerikinpojan kanssa kohti Koskelan aateliskartanoa. Siellä hän kohtaa Krister Kristerinpojan ja päätyy miekkailemaan tätä vastaan kauniin Elisabeth Gyllenskiöldin, Kristerin serkun, neitsytkammiossa. Elisabeth ei pidä serkustaan ja paljastaa Kaarnojan kapteenille serkkunsa salajuonen kapteenin pään menoksi. Kapteenilla on tärkeä kuninkaan kirje eräälle Ståhlhandskelle. Hän luovuttaa kirjeen Elisabethin haltuun ennen lähtöään Koskelasta. Salajuonen mukaan kapteeni ja hänen toverinsa, Hannu Eerikinpoika on tarkoitus yllättää Lehikon autiotorpalla matkalla Turkuun. Kaksikko tietää varoa kyseistä torppaa, eivätkä he lopulta kohtaa siellä muita kuin vuolasta Karjalan murretta puhuvat hyväntahtoiset palkkasoturit Komsin ja Taavetin, jotka ovat elokuvan koomisen hahmon ritareita. Kreivi Olaf
Kreivi Olafiksi "Päivän pilkunviilaaja" -juorulehdessä virheellisesti luullun Jacquesin kuoltua poliisien etsinnät kääntyvät Olafista Baudelaireihin, joita syytetään Jacquesin kuolemasta. Uuden immuniteetinsa turvin Olaf polttaa maan tasalle niin Salojen sairaalan kuin Tivoli Tiritombankin ilman seurauksia. Kun hän Baudelairien avulla polttaa Hotelli Ratkaisun maan tasalle, heidät pakotetaan pakenemaan yhdessä mereen, josta he haaksirikkoutuvat saarelle. Gustav Adolf Fischer
Fischer palasi Saksaan marraskuussa 1883. 1885 hän osallistui tutkimusmatkailija Wilhelm Junkerin veljen rahoittamalle ja varustamalle retkelle etsimään kadonnutta Junkeria ja hänen matkaseuralaisiaan Emin Pashaa ja Gaetano Casatia, muuta retkikunta joutui palaamaan tyhjin käsin päästyään Victoriajärven rantaan. Hän palasi Sansibariin kesäkuussa 1886 ja matkusti sitten Berliiniin, missä hän kuoli sairastamaansa trooppiseen kuumetautiin. Fredrik Edvard Johansson
Johansson oli yksi punaisten komentajista Sigurdsin taistelussa helmikuun 1918 lopulla. Hän oli myös Helsingin puolustuksen todellinen johtaja kansanvaltuuskunnan paettua Viipuriin huhtikuun 1918 alussa lähestyvien saksalaisten tieltä. Johansson yritti 9.–11. huhtikuuta yhdessä miliisipäällikkö Edvard Nyqvistin ja työväentalon komissaari Robert Hurskaisen kanssa useaan otteeseen saada Helsingin joko evakuoitua tai antautumaan, mutta kansanvaltuuskunta määräsi Helsingin punakaartit puolustamaan kaupunkia. Johansson jäi 12.–13. huhtikuuta tapahtuneen Helsingin valtauksen jälkeen saksalaisten vangiksi. Valkoiset ampuivat hänet Santahaminassa ilman oikeudenkäyntiä toukokuun lopulla. Hänet julistettiin kuolleeksi vuonna 1952, jolloin viralliseksi kuolinpäiväksi merkittiin 1. tammikuuta 1922. Joseph-Louis Lagrange
Fredrik II Suuri kuoli 1786, ja tämän jälkeen yleinen ilmapiiri Berliinissä alkoi muuttua kansallismielisempään ja luonnontieteitä karsastavaan suuntaan. Lagrange ei tuntenut enää oloaan kotoisaksi ja jätti eroanomuksensa pian kuninkaan kuoleman jälkeen. Lagrange hyväksyi eron myöntämiseen kuuluvat ehdot, joiden mukaan hän lähettäisi jatkuvasti määrävuosien ajan omia tutkimuksiaan akatemian julkaistavaksi. Tämän jälkeen eronnut hovimatemaatikko otti ilomielin vastaan Ranskan kuninkaan Ludvig XVI:n tarjouksen liittyä Ranskan akatemian jäseneksi ja jatkaa matemaattista työtään siellä. Lagrangelle annettiin asuinhuone Louvresta, jossa hän asui Ranskan vallankumouksen alkamiseen saakka. Marie-Antoinette, Lagrangea 19 vuotta nuorempi kuningatar, teki uudesta hovimatemaatikosta erikoissuosikkinsa, ja yritti tarjota tälle ymmärrystä sekä muuta piristettä helpottaakseen tämän raskasmielisyyttä. Albrekt Fredrik
Vuodesta 1572 lähtien Albrekt Fredrikillä alkoi ilmetä merkkejä mielen­vikaisuudesta, eikä hän enää kyennyt hoitamaan hallitsijan tehtäviä. Vuoden 1578 alussa hallitusvallan otti sijais­hallitsijana käsiinsä hänen serkkunsa, Brandenburg-Ansbachin marrkkreivi Georg I Friedrich (1539–1603). Georg Friedrich kuoli vuonna 1603, ja vuonna 1605 Puolan kuningas Sigismund III Vaasa nimitti Preussin sijaishallitsijaksi Brandenburgin vaaliruhtinas Joakim Fredrikin ja vuonna 1611 tämän pojan, Juhana Sigismundin. Kaarle XII
Kaarle XII:n palatessa Ruotsiin oli Venäjä miehittänyt sen itäiset alueet (isoviha). Kaarle päätti valloittaa Norjan Tanskalta. Ohimoon osunut luoti kaatoi hänet vuonna 1718 Fredrikshaldin (nyk. Halden) piirityksessä. Jälkeenpäin on kiistelty siitä, tuliko luoti norjalaisten vai omien puolelta. Kuninkaan hauta avattiin tutkimuksia varten vuonna 1917. Varsinaisia todisteita sen puolesta, että kuninkaan olisi tappanut maanmies ei ole, mutta epäilyjä on herättänyt esimerkiksi se, miten nopeasti Fredrik I ja tämän liittolaiset osasivat reagoida Kaarlen kuolemasta saatuun tietoon. Aadolf Fredrik (Mecklenburgin herttua)
Aadolf Fredrik oli naimisissa kahdesti. Vuonna 1917 hän meni naimisiin Reuss-Schleizin prinsessan Viktoria Feodoran kanssa. Hän kuoli seuraavana päivänä heidän tyttärensä herttua Woizlawa Feodoran syntymän jälkeen joulukuussa 1918. Aadolf Fredrik avioitui velipuolensa, herttua Juhana Albertin, lesken Stolberg-Rosslan prinsessan Elisabetin kanssa vuonna 1924. Pariskunnan elämä sammui muutaman viikon kuluessa vuonna 1969. Heidät on haudattu Schleswig-Holsteinin Eutiniin. Fredrik Runeberg
Runeberg matkusti vuonna 1875 tuberkuloosin johdosta etelään ja asui mm. Roomassa. Hänen kesällä 1875 ottamansa valokuvat Johan Ludvig Runebergista olivat viimeiset kansallisrunoilijasta otetut kuvat. Fredrik Runeberg kuoli kesäkuussa 1884 ollessaan matkalla Ruotsissa. Bertil (Ruotsin prinssi)
Bertilin vanhimman veljen kruununprinssi Kustaa Aadolfin kuoltua vuonna 1947 lento-onnettomuudessa jättäen jälkeensä alle vuoden vanhan poikalapsen ja muiden kruununperimykseen oikeutettujen luovuttua kruunusta hallitsijaksituloksi estävien avioliittojen vuoksi oli olemassa mahdollisuus, että Bertilistä voisi joskus tulla hallitsija. Kristian II
Kahdeksan vuotta myöhemmin, lokakuussa 1531, Kristian yritti valloittaa kuningaskuntansa takaisin, mutta myrsky hajotti hänen laivastonsa Norjan rannikolla ja Oslon sopimuksessa hän antautui Fredrikille ja vietti 27 vuotta vankeudessa. Hän kuoli tammikuussa 1559. Kustaa Aadolfin leivos
Kustaa Aadolfin leivos () on ruotsalainen ajankohtaisleivonnainen, joka liittyy vuosittain kuningas Kustaa II Aadolfin kuolinpäivänä 6. marraskuuta 1632 vietettävään muistopäivään. Kustaa III
Murhatyön tekijäksi valikoitui kapteeni Jacob Johan Anckarström. Hän ampui 16. maaliskuuta 1792 Kustaata kylkeen Tukholman oopperatalon naamiaisissa. Kuninkaan haavoja ei pidetty ensin hengenvaarallisina, mutta ammuksena käytetty ruostunut rautanaula aiheutti kuolion, ja kuningas kuoli kaksi viikkoa myöhemmin. Uudeksi kuninkaaksi tuli hänen alaikäinen poikansa Kustaa IV Aadolf. Fredrik I Barbarossa
Fredrik oli Svaabian herttua Fredrik II:n ja Judith Baijerilaisen (kilpailevasta Welfin suvusta) poika, mikä teki hänestä hyväksyttävän vaihtoehdon kuninkaaksi. Vuonna 1147 Fredrikistä tuli Svaabian herttua, ja pian tämän jälkeen hän osallistui setänsä, Saksan kuningas Konrad III:n kanssa toiselle ristiretkelle. Retki oli täydellinen epäonnistuminen, mutta Fredrik erottui edukseen ja sai kuninkaan täyden luottamuksen. Vuonna 1152 kuoleva kuningas neuvoi vaaliruhtinaita valitsemaan seuraajakseen oman poikansa sijasta Fredrikin. Fredrik ajoi omaa ehdokkuuttaan voimakkaasti, ja hänet valittiin Saksan kuninkaaksi Frankfurtissa 4. maaliskuuta ja kruunattiin Aachenissa muutamia päiviä myöhemmin. Adolf (Cambridgen herttua)
Adolphus (Adolf) Frederick, Cambridgen ensimmäinen herttua, Tipperaryn kreivi, paroni Culloden (24. helmikuuta 1774 Lontoo – 8. heinäkuuta 1850 Lontoo) oli Ison-Britannian kuningasperheen jäsen ja sotamarsalkka, joka toimi Ison-Britannian kanssa personaaliunionissa olleen Hannoverin käskynhaltijana 1816–1837. Hän oli kuningas Yrjö III:n seitsemäs ja nuorin poika. Fredrik I (Tanska)
Fredrik I (7. lokakuuta 1471 – 10. huhtikuuta 1533) oli Tanskan ja Norjan kuningas vuodesta 1523 kuolemaansa saakka. Fredrika Dorotea
Ruotsin hävittyä Suomen Venäjälle Suomen sodassa vuonna 1809 Kustaa IV Aadolf syöstiin vallasta ja perhe pakotettiin poistumaan maasta. Perhe asettui Fredrika Dorotean kotiseudulle Badeniin. Vuonna 1812 pari erosi. Fredrik III (Tanska)
Prinssi Kristian kuoli 1647 ja isä-Kristian seuraavana vuonna, joten Fredrikistä tuli kuningas lyhyellä varoitusajalla. 
Ruotsin Kaarle X Kustaa hyökkäsi Tanskaan syksyllä 1657, ja hänen armeijansa vyöryi seuraavana talvena jäätyneiden Tanskan salmien yli. Fredrikin oli taivuttava alueluovutuksiin. Ruotsi hyökkäsi uudestaan elokuussa 1658, mutta nyt Alankomaat, Itävalta, Puola ja Brandenburg tukivat Tanskaa, ja ruotsalaiset hävisivät. Kaarle Fredrik
Kaarle XII:n kuollessa lapsettomana vuonna 1718 Ruotsia hallinnut pfalzilainen suku sammui mieslinjalta, jolloin nuoresta Kaarle Fredrikistä tuli ehdokas uudeksi hallitsijaksi. Kun Ruotsin säätyvaltiopäivät kuitenkin valitsivat hallitsijaksi Kaarle XII:n nuoremman siskon Ulriika Eleonooran, Kaarle Fredrik lähti maasta toukokuussa 1719 ja muutti vuonna 1721 Venäjälle tsaari Pietari Suuren kutsumana. Samaan aikaan Ruotsin valtiopäiville syntyi niin sanottu holsteinilainen puolue, joka kannatti Kaarle Fredrikiä vuoden 1720 uudessa kuninkaanvaalissa, mutta kuninkaaksi valittiin Ulriika Eleonooran puoliso, Hessenin prinssi Fredrik. Holsteinilaiset saivat vuonna 1723 valtiopäivillä läpi päätöksen, jolla Kaarle Fredrikille myönnettiin ”kuninkaallisen korkeuden” arvonimi ja 50 000 taalarin vuotuinen eläke. Venäjän avoin tuki alkoi kuitenkin vähentää hänen suosiotaan Ruotsissa ja holsteinilaisen puolueen kannatus romahti vuoden 1727 valtiopäivillä.