Kuka oli Kongon tasavallan toinen pääministeri?
Kongon demokraattinen tasavalta
Itä- ja Kivun maakunnissa puhkesi alkuvuodesta 1964 Simba-kapina, jonka seurauksena Moise Tšombe nimitettiin pääministeriksi. Kapinalliset ottivat 1 600 länsimaalaista panttivankia. Kongo pyysi myös Yhdysvaltain ja Belgian apua, jotka vapauttivat eurooppalaiset panttivangit.
Toinen Kongon sota
Toinen Kongon sota oli vuosina 1998–2003 Kongon demokraattisessa tasavallassa käyty sota. Sodassa kuoli ainakin kolme miljoonaa ihmistä ja se on eniten kuolonuhreja vaatinut sota toisen maailmansodan jälkeisenä aikana. Sodan laajan mittakaavan vuoksi sitä on nimitetty myös ”Afrikan maailmansodaksi”. Belgian Kongo
Belgian Kongoa hallitsi kaikkiaan kymmenen emämaan edustajaa tittelillä Gouverneurs généraux (kenraalikuvernööri). Ibrahim Boubacar Keïta
Konaré nimitti Keïtan Malin ulkoministeriksi marraskuussa 1993 ja pääministeriksi hän nousi vuonna 1994. Keïta nousi Malin pääministeriksi helmikuussa 1994 ja hoiti virkaa vuoden 2000 helmikuuhun. Kongon demokraattinen tasavalta
Ruandasta Ruandan isänmaallisen rintaman voittoa paenneet pakolaiset, lähinnä Ruandan kansanmurhan jälkeisiä tutsien kostotoimia pelänneet hutut, saattoivat Kongon itäosan sekasorron valtaan. Siellä jo 1960-luvulla ilman menestystä kapinoinut Laurent Kabila, jota Che Guevara oli käynyt tukemassa 1960-luvulla, käytti tilaisuuden hyväkseen ja johti ”Demokraattisten voimien liiton Kongon vapauttamiseksi” (AFDL) ensimmäisessä Kongon sodassa (1996–1997) Mobutua vastaan ja onnistui syöksemään hänet vallasta vuonna 1997. AFDL:n joukkojen pääosa oli tutseja. Sitä tukivat Suurten järvien alueen valtioiden johtajat, lähinnä Ruandan Paul Kagame ja Ugandan Yoweri Museveni. AFDL eteni Kongojokea alas kohdaten vain vähäistä vastarintaa Kinhasan armeijan joukkojen vaihtaessa puolta. Kabila sai uskottavuutta ollessaan Mobutun pitkäaikainen vastustaja ja Patrice Lumumban kannattaja. 16. toukokuuta 1997 monikansalliset joukot etenivät Lubumbashin lentokentälle neuvottelujen keskeytyessä ja Mobutu pakeni maasta. Samana päivänä Kabila julistautui presidentiksi. Vuonna 1997 valtion nimi muutettiin Zairesta takaisin Kongon demokraattiseksi tasavallaksi. Patrice Lumumba
Patrice Émery Lumumba (2. heinäkuuta 1925 – 17. tammikuuta 1961) oli afrikkalainen itsenäisyysjohtaja ja Kongon demokraattisen tasavallan ensimmäinen laillisilla vaaleilla valittu pääministeri heti sen jälkeen, kun maa oli hänen johdollaan saavuttanut itsenäisyyden Belgiasta kesäkuussa 1960. Vain kymmenen viikkoa myöhemmin Lumumban hallinto kaadettiin Kongon kriisissä. Hänet vangittiin ja murhattiin epäselvissä olosuhteissa tammikuussa 1961. Patrice Lumumbaa pidetään edelleen Kongossa ja muualla Afrikassa esikuvallisena hahmona ja kolonialismin vastaisen taistelun marttyyrinä. Michael Somare
Sir Michael Thomas Somare (s. 9. huhtikuuta 1936, Rabaul) on papuauusiguinealainen poliitikko. Hän on toiminut maan pääministerinä kolmeen otteeseen: vuosina 1975–1980 ja 1982–1985 sekä 2002-2011. Kaksi ensimmäistä kauttaan hän oli Pangu-puolueen jäsen, nyt hän johtaa Kansallista allianssipuoluetta. Patrice Lumumba
Patrice Lumumban pääministerikausi alkoi huonoissa merkeissä. Jotkut armeijan osastot kapinoivat, Katanga irtautui keskushallinnon otteesta, mitä Belgia käytti heinäkuun alussa tekosyynä lähettää maahan (lähinnä Katangaan) sotilaitaan "länsimaisen väestön suojelemiseksi". Lumumba puhui YK:ssa Kongoa repivästä kriisistä ja vetosi järjestöön, jotta se ajaisi belgialaiset joukot maasta. YK:n pääsihteeri Dag Hammarskjöld lähetti rauhanturvaajia maahan 5. elokuuta 1960, mutta nämä olivat kykenemättömiä toimimaan suurvaltojen vastakkainasettelun halvaannutettua YK:n yleiskokouksen. Lumumba pyysi epätoivoisena Neuvostoliitolta teknistä apua, jotta hän voisi lähettää armeijansa kukistamaan Katangan kapinaliikkeen. Katangan maakunta oli elintärkeä Kongon – ja Lumumban hallinnon – talouden kannalta. Tämä kasvatti lännen epäluottamusta Kongon tulevaan linjaan kylmän sodan rintamien välissä. Yhdysvallat käynnisti Belgian rinnalla oman salaisen operaationsa Lumumban eliminoimiseksi, johon Kasavubu ja Mobutu sitoutuivat. Kongon demokraattinen tasavalta
Kongo itsenäistyi Belgiasta rauhanomaisesti vuonna 1960, joskin Belgia puuttui pitkään sen sisä- ja talouspolitiikkaan. Välittömästi maan itsenäistymisen jälkeen alkoi viisivuotinen "Kongon kriisi", josta tuli yhdistelmä itsenäisyystaistelua, rikkaimpien alueiden separatismia, kylmän sodan Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton proxy-sotaa, vallankaappauksia ja YK:n rauhanturvaoperaatioita. Maa ajautui poliittisesti epävakaaseen tilaan, joka jatkui viisi vuotta. Eri puolilla maata virisi kapinoita ja alueellisia itsenäistymisliikkeitä, jotka kaikki kukistettiin ulkovaltojen ja YK:n tuella.
Maassa pidettiin vuonna 1960 parlamenttivaalit, jotka voitti MNC-L (Kongon kansallisliike). Sen johtajasta Patrice Lumumbasta tuli Kongon ensimmäinen pääministeri. Presidentiksi valittiin Joseph Kasa-Vubu ABAKO:sta. Etelä-Kasain maakunta julistautui itsenäiseksi 14. kesäkuuta. Sen presidentiksi nousi Albert Kalonji. Heinäkuussa 1960 armeija kapinoi ja Katangan maakunta julistautui itsenäiseksi Moise Tšomben johdolla. Tšombe pyysi Belgian asevoimien tukea, mihin Belgia suostui muodollisesti kansalaistensa suojelemiseksi. YK:n turvallisuusneuvosto päätti lähettää maahan joukkoja palauttamaan järjestystä, mutta niiden ei sallittu puuttua maan sisäisiin asioihin. Lumumba pyysi Neuvostoliiton joukkoja Kasaihin, mikä suututti Yhdysvallat, joka alkoi tukea Kasa-Vubua ja armeijan komentajaa Joseph-Désiré Mobutua. 5. syyskuuta Kasa-Vubu ilmoitti radiossa Lumumban erosta, johon Lumumba vastasi ilmoittamalla presidentin pidätyksestä. Viikon kuluttua Lumumban aiemmin johtajaksi nimittämä Mobutu asetti hänet kotiarestiin ja kaappasi vallan CIA:n tuella. Lumumba teloitettiin myöhemmin. Yhdistyneet kansakunnat
Toinen pääsihteeri, ruotsalainen Dag Hammarskjöld (1953–1961), oli myös aktiivinen pyrkien rakentamaan Yhdistyneille kansakunnille itsenäistä roolia. Hän sai surmansa Pohjois-Rhodesiassa lento-onnettomuudessa yrittäessään ratkoa Kongon kriisiä esikuntansa kanssa. Alphonse Massamba-Débat
Massamba-Débatista tuli Kongon pääministeri ja valtionpäämies 16. elokuuta 1963 johdettuaan edellisenä päivänä vasemmistolaista vallankaappausta, joka syöksi antikommunistisen presidentin Fulbert Youloun vallasta ja korvasi presidentin viran väliaikaisesti Kansallisen vallankumousneuvoston puheenjohtajan viralla. Massamba-Débatista tuli virallisesti presidentti 19. joulukuuta 1963 ja hän nimitti Pascal Lissouban uudeksi pääministeriksi. Kongon tasavalta
Kongo valtion virallinen kieli on ranska, jota osataan melko laajasti. Lisäksi kahdella Keski-Afrikan lingua francalla, kituballa ja lingalalla, on virallinen asema kansallisina kielinä. Kitubaa puhutaan maan taajaan asutussa eteläosassa ja se on Kongon puhutuin kieli. Lingalaa puhutaan harvaan asutussa pohjoisosassa, Brazzavillesta ylävirtaan. Abdou Diouf
Abdou Diouf (s. 7. syyskuuta 1935 Louga) on senegalilainen poliitikko. Hän toimi maansa toisena presidenttinä vuosina 1981–2000. Hänen edeltäjänsä oli Léopold Sédar Senghor, ja vuonna 2000 häntä seurasi Abdoulaye Wade. Laurent-Désiré Kabila
Laurent-Désiré (Lawrence) Kabila (27. marraskuuta 1939 – 16. tammikuuta 2001) oli Kongon demokraattisen tasavallan presidentti 1997–2001. Hän nousi valtaan syrjäyttämällä Mobutu Sese Sekon, ja muutti maan nimen jälleen Zairesta Kongon demokraattiseksi tasavallaksi. Laurent Kabila hallitsi maata, kunnes hänet murhattiin 2001. Seuraajaksi nousi hänen poikansa Joseph Kabila. Moise Tšombe
Vuonna 1961 YK:n sotilaat saapuvat Katangaan. Tšombe pakeni Pohjois-Rhodesiaan ja myöhemmin Espanjaan. Vuonna 1963 hän palasi Kongoon uuden hallituksen ministeriksi. Kongon demokraattinen tasavalta
Tulitauosta sovittiin 1999, mutta sotatoimet jatkuivat senkin jälkeen. Laurent Kabila salamurhattiin 16. tammikuuta 2001 Zimbabwessa, minkä jälkeen parlamentti valitsi yksimielisesti hänen poikansa Joseph Kabilan presidentiksi. Rauhansopimus solmittiin uuden presidentin johdolla 2002 Etelä-Afrikassa ja maahan perustettiin siirtymäajan hallitus, joka laati uuden perustuslain. Kongon kuningaskunta
Merkittävä uskonnollinen tapahtuma sattui 1700-luvun alussa, kun sisällissodan repiessä maata Dona Beatriz eli Kimpa Vita yritti yhdistää maan uskonnollisen johdatuksen voimalla. Hän sai tuekseen tuhansien ihmisten muodostaman kansanjoukon marssiessaan pääkaupunkiin, joka oli hylätty taistelujen melskeissä. Kuninkaaksi nouseva Pedro IV kuitenkin vangitutti hänet ja asetti syytteeseen noituudesta. Kimpa Vita poltettiin roviolla vuonna 1706. Jacques Charles Dupont de l’Eure
Jacques Charles Dupont de l’Eure (27. helmikuuta 1767 Neubourg – 2. maaliskuuta 1855 Rouge-Perriers) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi Ranskan toisen tasavallan ensimmäisenä pääministerinä keväällä 1848. Kongon kriisi
Syyskuussa 1961 YK:n pääsihteeri Dag Hammarskjöld oli yksityiskoneella matkalla Kongoon selvittämään Moise Tšomben ja YK:n joukkojen välisiä taisteluita. Tarkoituksena oli saada aikaan tulitauko Katangan kapinallisten ja YK:n rauhanturvaajien välille. Matkalla Elisabethvillestä syyskuun 17:nnen ja 18:nnen päivän välisenä yönä lentokone joutui onnettomuuteen ja tuhoutui lähellä Ndolaa Pohjois-Rhodesiassa nykyisen Sambian alueella. Hammarskjöld ja muut 15 koneessa ollutta kuolivat. Kissima Doukara
Doukara, Bagayoko ja julkisten töiden ministeri Karim Dembélé pidätettiin CMLN:n kokouksessa helmikuussa 1978. Ulkoministeri Charles Samba Sissoko, josta oli väitetysti suunniteltu uutta presidenttiä, pidätettiin maaliskuussa. Doukara tuomittiin kuolemaan poliittisten rikosten ohella muun muassa yhdeksän miljoonan dollarin avustusvarojen kavaltamisesta, mutta korkein oikeus muutti tuomion elinkautiseksi vankeudeksi vuonna 1979. Doukara ja Bagayoko lähetettiin Taoudenin suolakaivoksille, jossa he kuolivat kidutuksen seurauksena vuonna 1983. Kwassi Klutse
Kwassi Klutse (s. 29. heinäkuuta 1945 Agbélouvé) on togolainen poliitikko. Hän nousi vuonna 1996 maansa pääministeriksi ja toimi virassaan, kunnes hän erosi 21. toukokuuta 1999. Klutsen seuraajaksi valittiin Eugene Koffi Adoboli. Kongon tasavalta
Maan poliittinen elämä oli myrskyistä, mutta valta pysyi marxilaisten käsissä. Neuvostoliiton romahdettua maa siirtyi monipuoluejärjestelmään. Pascal Lissouba kukisti Denis Sassou Nguesson vapaissa vaaleissa 1992. Kilpailevat poliittiset ryhmittymät alkoivat koota yksityisiä armeijoita, mikä johti vuonna 1997 sisällissotaan, jossa Sassou-Nguesso otti uudelleen vallan Angolan tuella. Hän voitti vuonna 2002 pidetyt presidentinvaalit 90 prosentin äänisaaliilla, kun päävastustajat Lissouba ja André Kolelas suljettiin pois vaaleista tekaistujen verukkeiden varjolla. Heinäkuussa 2009 oppositio boikotoi vaaleja, ja Sassou-Nguesso valittiin uudelleen. Félix Tshisekedi
Kongon demokraattinen tasavallan vaalit pidettiin joulukuussa 2018. Tulokset julkistettiin tammikuussa 2019. Tshisekedi sai vaalikomission mukaan noin 7 miljoonaa ääntä, kun toiseksi tullut Martin Fayulu jäi 6,4 miljoonaan ääneen. Presidentti Joseph Kabilan henkilökohtaisesti valitsema seuraajaehdokas Emmanuel Ramazani Shadary jäi 4,4 miljoonaan ääneen. Ennakkotietojen perusteella Faylua pidettiin selkeänä vaalivoittajana, ja hän myös kiisti het vaalitulokset. Ranska, Belgia ja Kongon katolinen kirkko ovat myös esittäneet epäilyksensä tuloksista. Moussa Faki
Faki syntyi Biltinessä, Itä-Tšadissa, ja opiskeli Kongon tasavallassa lakia. Palattuaan Tšadiin hänet nimettiin oikeustieteen professoriksi N’Djamenassa sijaitsevaan Tšadin yliopistoon. Faki nimitettiin maansa pääministeriksi 24. kesäkuuta 2003, mutta hän erosi virastaan 4. helmikuuta 2005. Hänen seuraajakseen valittiin Pascal Yoadimnadji. Kongon tasavalta
Kongon tasavalta () on valtio Keski-Afrikassa. Kongon tasavalta sijaitsee alueella, jonka Ranska valloitti itselleen vuonna 1875 Teken ja Luangun kuningaskunnista. Maa itsenäistyi vasta vuonna 1960. Kongon tasavalta oli marxilais-leniniläinen yksipuoluevaltio vuosina 1970–1991. 1990-luku
Zairen presidentti Mobutu Sese Seko luopui vallasta vuonna 1997. Uudeksi presidentiksi tuli oppositiojohtaja Laurent Kabila ja maan nimi muutettiin Kongon demokraattiseksi tasavallaksi. Vallanvaihdoksella ei kuitenkaan ollut vaikutusta maan sisäisiin levottomuuksiin, joihin myös monet naapurivaltiot sekaantuivat. Kongot
Portugalilaiset kukistivat Kongon kuningaskunnan lopullisesti 1500-luvun jälkipuoliskolla, eikä se enää koskaan palannut kukoistukseensa. 1800-luvun lopulla uusia siirtomaavaltoja tunkeutui kongojen asuttamalle alueelle. Portugali sai pitää Angolan ja Cabindan, Ranska otti haltuunsa Kongo-joen pohjoispuolen ja Belgia Keski-Kongon alueen. Siitä lähtien keinotekoiset valtioiden väliset rajat ovat erottaneet kongoja toisistaan ainakin teoriassa. Siirtomaavallan kausi oli taloudellisen hyväksikäytön aikaa, jolloin kongoja pakotettiin pakkotyöhön mm. kantajiksi ja sotilaiksi. Suurten rautatierakennusprojektien (Matadi-Kinshasa ja Pointe-Noire-Brazzaville) takia alueelle tuli ulkopuolista työvoimaa Länsi-Afrikasta, Itä-Afrikasta ja Kongon keski-osista. Kansainvaelluksia on tapahtunut myöhemminkin poliittisten levottomuuksien johdosta, ja pakolaisvirrat kongojen alueen sisällä ovat olleet ajoittain voimakkaitakin. Belgia
Kongo tunnustettiin kuningas Leopold II:n henkilökohtaiseksi omaisuudeksi vuonna 1885 Berliinin konferenssissa, ja hän joutui lahjoittamaan sen Belgialle siirtomaaksi vuonna 1908. Tätä ennen oli brittiläisessä lehdistössä paljastettu Kongon raakuudet, joissa viidennes väestöstä eli kymmenen miljoonaa kongolaista oli kuollut.
Belgian paikka Ranskan ja Saksan välissä on historian saatossa osoittautunut vaaralliseksi. Vaikka suur­vallat olivat vuonna 1839 tehdyllä sopimuksella taanneet Belgian pysyvän puolueetto­muuden, Saksa hyökkäsi sekä ensimmäisessä että toisessa maailmansodassa maan läpi Ranskaan. Belgia oli mukana perustamassa Euroopan unionia ja Natoa. Molempien järjestöjen päämajat sijaitsevat Belgian pääkaupungissa Brysselissä. Roger Casement
Casement sai konsulin viran jo nuorena, ja hän työskenteli useissa viroissa Afrikassa ja Etelä-Amerikassa. Työskennellessään Britannian konsulina Kongossa Casement matkusteli useita kuukausia maassa dokumentoiden Leopold II:n hallitsemassa Kongossa toimeenpantuja väkivaltaisuuksia. Casement auttoi vuonna 1904 Edmund Morelia perustamaan järjestöä Congo Reform Association. Kongon tasavalta
Kongon tasavalta sijaitsee päiväntasaajan molemmin puolin. Sillä on 169 kilometriä pituinen kaistale Atlantin rannikkoa. Kongojoki muodostaa osan maan itärajasta ja pääkaupunki Brazzaville on joen varrella. Korkein piste on Mount Berongou 903 metrissä. Espanjan toinen tasavalta
Syyskuussa Giralin tilalle nimitettiin sosialistisen työväenpuolueen ja UGT-ammattiliiton puheenjohtajana toiminut Francisco Largo Caballero. Hänen hallituksessaan oli mukana myös anarkistinen CNT-ammattiliitto. Largo Caballero toimi sisällissodassa olleen toisen tasavallan pääministerinä kommunistien ja anarkistien välisenä aseellisena valtataisteluna tunnettuun Barcelonan toukokuuhun asti. Sen päätyttyä hän luopui tehtävästään 17. toukokuuta 1937 ja pääministeriksi nousi kommunisteille myötämielinen sosialisti Juan Negrín. Lon Nol
Prey Vengin provinssissa syntynyt Lon Nol kävi ranskalaisten siirtomaaisäntien koulua virkamiestutkintoon asti. Hänestä tuli provinssin kuvernööri 1946 ja myöhemmin maan ensimmäinen poliisin päällikkö sotilasvirkojen lisäksi. Hänestä tuli asevoimien esikuntapäällikkö 1955 ja vuodesta 1960 komentaja ja puolustusministeri. Vuosina 1966–1967 hän oli pääministeri. Kun 1969 Kambodžan kommunistit menivät maan alle, hänestä tuli toisen kerran pääministeri. Joseph Iléo
Filosofian ja sosiologian opettajana ja journalistina toiminut Iléo liittyi 1958 Patrice Lumumban johtamaan Kongon kansallisliikkeeseen (MNC). Seuraavana vuonna hän oli mukana epäonnistuneessa vallankaappauksessa Lumumban syrjäyttämiseksi. Sen jälkeen Iléo liittoutui Joseph Kasa-Vubun johtaman ABAKO-järjestön kanssa. Kongon itsenäistyessä 1960 Iléo nousi senaatin puheenjohtajaksi. Lumumban tultua murhatuksi presidentti Kasa-Vubu olisi halunnut Iléosta pääministeriä, mutta sekavassa tilanteessa valta keskittyi pääesikuntapäällikkö Mobutu Sese Sekolle. Helmikuussa 1961 Iléo nimitettiin uudelleen pääministeriksi, mutta siirtyi elokuussa kulttuuri- ja tiedotusministeriksi. Kongon kriisi
Kone, jolla Tšombe oli matkalla kidnappauksen aikana, oli vuokrattu englantilainen kaksimoottorinen Hawker Siddeley -suihkukone, jota ohjasivat englantilaiset lentokapteenit Trevor Coppleston ja David Taylor. Lentäjät vapautettiin Algerissa ja he palasivat kotimaahansa. Kongon hallituksen mukaan Tšombe oli matkalla Afrikkaan. Hänen väitettiin tehneen belgialaisten upseerien kanssa salaliittosopimuksen Katangan ja Keski-Kongon taloudellisten kohteiden sabotoimiseksi ja presidentti Mobutun kaatamiseksi. Claude Le Roy
Tammikuun alussa 2014 Le Roy aloitti Kongon tasavallan jalkapallomaajoukkueen uutena päävalmentajana. Le Royn johdolla Kongo eteni MM2018-karsintojen kolmannelle ja ratkaisevalle karsintakierrokselle saakka. Menestyksestä huolimatta hän erosi yllättäen tehtävästään marraskuussa 2015. Nicolas Grunitzky
Nicolas Grunitzky (5. huhtikuuta 1913 Atakpamé– 27. syyskuuta 1969 Pariisi) oli vuonna 1960 itsenäistyneen Togon toinen presidentti, virassa vuodesta 1963 vuoteen 1967. Sitä aiemmin hän toimi Togon pääministerinä 1956–1958 maan ollessa vielä Ranskan siirtomaa. Jean-Pierre Bemba
Vuonna 1998 Bemba muodosti Kongon vapautusliikkeen (MLC) Ugandan presidentin Yoweri Musevenin tuella Kabilaa vastaan. Muutamassa kuukaudessa MLC sai haltuunsa koko Pohjois-Kongon. Bemban sotavoima pakotti lopulta Kabilan toinen Kongon sodan päättäneeseen rauhansopimukseen. Hänet nimitettiin yhdeksi neljästä varapresidentistä siirtymäajan hallitukseen 2003–2006. Kolwezin taistelu
Kolwezin taistelu käytiin Kolwezissa toisen Shaban sodan yhteydessä toukokuussa 1978. Zairen (nyk. Kongon demokraattinen tasavalta) johtajan Mobutu Sese Sekon syrjäyttämistä ajanut Kongon kansallinen vapautusrintama ("Front national de libération du Congo", "KNLC") hyökkäsi yhdessä katangalaisten separatistien kanssa Kaakkois-Zairessa sijaitsevan Shaban provinssin (nyk. Katanga) varakkaaseen kaivoskaupunkiin, jonka sadantuhannen asukkaan joukossa asui myös 3 000 eurooppalaista. FNLC toteutti kaupungissä verilöylyn, jonka yhteydessä otettiin zairelaisia ja eurooppalaisia panttivankeja. Ranska päätti puuttua tilanteeseen ja lähetti alueelle muukalaislegioonan 2. laskuvarjojääkärirykmentin, joka teki maahanlaskuoperaation Kolweziin 18. toukokuuta 1978. Etterbeek
Etterbeek muodostettiin 1673, kun Espanjan Kaarle II teki siitä paronikunnan hallitessaan Espanjan Alankomaita. Ranskan valtakaudella Etterbeekin asemaksi vakiintui kunta. Kongon entinen pääministeri Moise Tshombe on haudattu Etterbeekin hautausmaalle. Kongon demokraattinen tasavalta
Maassa järjestettiin 30. heinäkuuta 2006 ensimmäiset monipuoluevaalit 46 vuoteen. Kansainvälisesti valvottuja vaaleja varten lahjoitettiin 460 miljoonaa dollaria ja niitä valvoivat YK:n MONUC-rauhanturvaajat. Kabila sai ensimmäisellä kierroksella eniten ääniä ja voitti toisella kierroksella Jean-Pierre Bemban ja vannoi virkavalansa 6. joulukuuta 2006.
Rauhansopimuksen mukaisesti eri osapuolten yksityisarmeijat piti liittää maan armeijaan, mutta sekä Bemba että Azarias Ruberwa kieltäytyivät tästä. Bemban joukot ja maan armeija taistelivat Kinshasassa 22.–23. maaliskuussa 2007 noin 600 surmanneissa levottomuuksissa ennen Bemban tappiota. Moise Tšombe
Tšombe tuomittiin poissaolevana kuolemaan. Hän asui Espanjassa, mutta 1. heinäkuuta 1968 hänen yksityinen lentokoneensa kaapattiin Ibizasta ja pakotettiin laskeutumaan Algeriin, Algeriaan. Kaappauksen takana väitettiin olleen ranskalainen Francis Bodenanin, joka oli luultavasti lyöttäytynyt maapaossa Madridissa asuneen Tšomben ystäväksi ja houkutellut hänet suuren palkkion toivossa ansaan. Kongon presidentti Joseph Mobutu esitti pääministeri Houari Boumédiènnelle luovutuspyynnön. Tšombea syytettiin Kongossa Katangan siviiliväestön ja kongolaisten pakolaisten surmaamisesta. Lisäksi Tšombe oli kutsunut maahan lukuisia eurooppalaisia, lähinnä Ranskan muukalaislegioonan ja belgialaisia, rhodesialaisia, eteläafrikkalaisia valkoisia palkkasotureita, kaatamaan Mobutun hallinnon. Algerin korkein oikeus käsitteli Tšomben kohtaloa ja antoi päätöksen, jonka mukaan tämä luovutettaisiin Kongoon. Luovutusta ei kuitenkaan tapahtunut, sillä pääministeri Boumédiènne ei kirjoittanut luovutusasiakirjaa. Kongon tasavalta
Maassa vallitsee trooppinen ilmasto, sadekausi kestää maaliskuusta kesäkuuhun ja kuiva kausi kesäkuusta lokakuuhun. Noin 60 prosenttia Kongosta on trooppisen sademetsän peitossa. Nouabal-Ndokin kansallispuisto on Afrikan suurimpia suojeltuja koskemattomia metsäalueita. Patrice Lumumba
Myöhemmin vuonna 1966 Mobutu, joka oli suoranaisesti vastuussa Lumumban surmaamisesta, palautti kilpailijansa maineen Kongon itsenäisyystaistelun sankarina ja marttyyrinä. Lumumban hahmo valjastettiin mobutulaisen propagandakoneiston käyttöön luomaan Kongoon illuusio afrikkalaisesta itsehallinnosta, vaikka tosiasiallisesti Mobutu pysyi vallassa etupäässä lännen tuella. Myös Mobutun seuraajat ovat jatkaneet myytin rakentamista: Joseph Kabila pystytti murhatulle pääministerille patsaan Kinshasan lentokentälle johtavan tien varrelle, joka sekin on nimetty Boulevard Lumumbaksi. Jacques Sylla
Sylla nimitettiin Madagaskarin pääministeriksi vuonna 2002. Tätä ennen hän oli toiminut muina ministereinä, muun muassa ulkoministerinä. Sylla syrjäytettiin vuoden 2009 vallankaappauksessa muun hallinnon kanssa. Hänen korvaajakseen nimitettiin Monja Roindefo. Sylla kuoli joulukuussa 2009 pitkään sairauteen. Kongon demokraattinen tasavalta
Ensimmäinen eurooppalainen tutkimusmatkailija, joka purjehti Kongoon oli portugalilainen Diego Cão. Hänen vaikutuksestaan Kongon kuningas Afonso I kääntyi kristinuskoon ja avasi maan kaupalle ja muulle eurooppalaiselle vaikutukselle. Kongoa ei kuitenkaan yritetty kolonisoida ennen kuin vasta 1800-luvun lopulla, jolloin Belgian kuningas Leopold II sai maan haltuunsa brittiläisen tutkimusmatkailija Henry Stanleyn avulla. António I
António I Nvita a Nkanga oli Kongon kuningaskunnan kuningas ("mwenekongo"), joka hallitsi valtakuntaa vuodesta 1661, kunnes sai surmansa Mbwilan taistelussa 29. lokakuuta 1665. Abdoul Mbaye
Abdoul Mbaye on senegalilainen pankkiiri ja poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 2012–2013. Hän ei edustanut mitään puoluetta. Hän opiskeli hyvissä liikealan oppilaitoksissa Senegalissa ja Ranskassa ja työskenteli ennen pääministeriksi valintaansa Länsi-Afrikan keskuspankissa. Kongon demokraattisen tasavallan yleisvaalit 2018
Kongon demokraattisen tasavallan perustuslain mukaan istuvan presidentin Joseph Kabilan toisen ja viimeisen kauden olisi tullut päättyä jo joulukuussa 2016. Yleisvaalit oli alun perin tarkoitus järjestää 27. marraskuuta 2016, mutta ne viivästyivät. Viranomaiset lupasivat tällöin järjestää vaalit vuoden 2017 loppuun mennessä. Tämäkään lupaus ei toteutunut, ja sekä maan sisäisen että kansainvälisen paineen vaikutuksesta lopulliseksi vaalipäiväksi päätettiin 23. joulukuuta 2018. Niitä jouduttiin kuitenkin siirtämään viikolla vaalimateriaalin ja tuhansien sähköisten äänestyskoneiden tuhouduttua tulipalossa maan pääkaupungissa Kinshasassa. Vuodesta 2001 lähtien hallinneella presidentti Kabilalla ei maan perustuslain nojalla ollut mahdollisuutta kolmanteen kauteen. Kabila ja hänen puolueensa PPRD kannatti vaaleissa maan entistä sisäministeriä Emmanuel Ramazani Shadarya, joka osallistui muodollisesti itsenäisenä ehdokkaana. Fulbert Youlou
Abbé Fulbert Youlou (9. heinäkuuta 1917 – 6. toukokuuta 1972) oli kongolainen poliitikko, joka oli Kongon tasavallan ensimmäinen presidentti, nationalistinen johtaja sekä roomalaiskatolilaisen kirkon pappi. Nigerin vallankaappaus 2010
Djibo julistettiin virallisesti Nigerin uudeksi valtionpäämieheksi maanantaina 22. helmikuuta 2010. Tämän jälkeen hän ilmoitti, että maan uusi pääministeri on Mahamadou Danda, joka oli aiemmin ollut vuoden 1999 vallankaappauksen jälkeisen siirtymähallituksen viestintäministeri. Sotilasjuntta muodosti helmikuun lopussa uuden siirtymähallituksen, johon kuului 20 ministeriä. Philippen toinen hallitus
Philippen toinen hallitus on 21. kesäkuuta 2017 nimitetty Ranskan hallitus, jonka pääministeri on Édouard Philippe. Se on hänen toinen peräkkäinen hallituksensa. Joseph Kasa-Vubu
Kasa-Vubu johti maata seuraavat viisi vuotta heikkojen hallitusten tuella. Vuonna 1964 hän nimitti Katangan johtajan Moise Tshomben pääministeriksi saadakseen kaivoksia turvanneet belgialaiset palkkasotilaat puolelleen idässä kapinoivia Laurent Kabilan johtamia vasemmistolaisia vastaan. Charles Cousin-Montauban
Charles Guillaume Marie Apollinaire Antoine Cousin-Montauban, Palikaon kreivi (24. kesäkuuta 1796 Pariisi – 8. tammikuuta 1878 Versailles) oli ranskalainen kenraali, joka toimi Ranskan toisen keisarikunnan viimeisenä pääministerinä Ranskan–Saksan sodan aikana elo–syyskuussa 1870. Édouard Philippe
Hänet valittiin uuden hallituksen pääministeriksi 15. toukokuuta 2017. Ennen pääministeriksi nimitystä hän toimi Le Havren kaupungin pormestarina. Philippen enimmäinen hallitus hajosi Macronin tukipuolueen MoDemin rahoitusepäselvyyksiin. Philippen toinen hallitus nimitettiin 21. kesäkuuta 2017. Patrice Lumumba
Kongo sai lopultakin itsenäisyytensä Belgian alaisuudesta 30. kesäkuuta 1960. Itsenäisyyspäivän juhlaseremoniaan otti osaa maan eliitti, ulkomainen lehdistö ja Belgian yläluokka kuningas Baudouinin johdolla, mutta Lumumba, maan vaaleilla valittu pääministeri, oli jätetty kutsuvieraiden ulkopuolelle. Siitä huolimatta Lumumba saapui paikalle pitämään kuuluisan itsenäisyyspuheensa, joka erosi radikaalisti muiden arvovieraiden sanahelinästä. Kuningas Baudoinin holhoava puhe ylisti Kongon ja Belgian kohtalonyhteyttä ja siirtomaaherruutta, kun taas Kasavubun puhe ohitettiin harmittomana, mutta Lumumban kiihkomielinen kolonialismin vastainen puhe kaikessa suoruudessaan kosiskeli kongolaisten suosiota nöyryyttäen entisiä siirtomaaisäntiä, jotka päättivät hankkiutua eroon taipumattomasta pääministeristä. Kongon demokraattinen tasavalta
Neuvostoliiton luhistuminen ja kylmän sodan päättyminen pakotti Mobutun muuttamaan politiikkaansa demokraattiseen suuntaan. Vuodesta 1990 alkaen maa siirtyi monipuoluevaltaan, ja perustettiin kansalliskokous, joka nimitti pääministerin oppositiosta ja alkoi järjestellä parlamenttivaaleja. Kuroda Kiyotaka
Kuroda Kiyotaka (, 16. lokakuuta 1840 – 25. elokuuta 1900) oli upseeri ja Japanin toinen pääministeri. Joseph Kasa-Vubu
Joseph Kasa-Vubu (tai Kasavubu, 1910 – 24. maaliskuuta 1969) oli Kongon demokraattisen tasavallan ensimmäinen presidentti vuosina 1960–1965. Boma
Vuonna 1886 Bomasta tuli Kongon vapaavaltion toinen pääkaupunki. Sitä ennen pääkaupunkina toimi vuoden verran Matadin läheisyydessä sijaitseva Vivi. Vuonna 1908 Bomasta tuli Belgian Kongon pääkaupunki, kun siirtomaan hallinta siirtyi kuningas Leopold II:lta Belgian valtiolle. Cheikh Hadjibou Soumaré
Cheikh Hadjibou Soumaré (s. 1951) on senegalilainen poliitikko. Hän toimi maansa pääministerinä 2007–2009.
Ennen pääministerikauttaan hän työskenteli pankkialalla. Kongon kriisi
Jo samana iltana Lumumba kuljetettiin eräiden muiden vankien kanssa viidakkoon. Saattue pysähtyi suuren puun juurelle, jossa oli kolme teloitusryhmää valmiina. Belgialainen työryhmä tuli siihen johtopäätökseen, että teloituksen suorittaisivat katangalaiset, mutta belgialaiset olivat läsnä. Lumumba ja kaksi muuta kohtalotoveria Kongon hallituksesta, Mpolo ja Okito, asetettiin suuren puun eteen. Nämä kaksi kumppania surmattiin, koska heistä olisi ollut Lumumban mahdollisiksi seuraajiksi. Nämä olisivat voineet kiistää Mobutun, Kasa-Vubun ja Belgian tekemän vallanjakosopimuksen. Katangan presidentti Tšombe, kaksi hänen ministeriään ja neljä belgialaista upseeria olivat paikalla teloituksessa, jossa uhrit surmattiin yksitellen. Lumumban ruumis haudattiin teloituspaikan lähettyville. Belgialaisen tutkimuskomission raportin mukaan teloitus tapahtui hyvin todennäköisesti 17. tammikuuta 1961 kello 19.40–19.43 välisenä aikana. Kongon kriisi
Neuvostoliitto arvosteli Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteerin Dag Hammarskjöldin johtamaa YK:n Kongon-politiikkaa. Neuvostoliiton pääministerin Nikita Hruštšovin ja Hammarskjöldin välille syttyi sanaharkka, ja Neuvostoliitto vaati Hammarskjöldin eroa. Hammarskjöld säilytti kuitenkin kokouksen luottamuksen äänin 70–0. Cyrille Adoula
Cyrille Adoula (1922–1978) oli kongolainen poliitikko, joka toimi Kongon demokraattisen tasavallan pääministerinä 1961–1964. Mobutu Sese Seko
Belgian Kongo itsenäistyi 30. kesäkuuta 1960, ja heti maan itsenäistymisen jälkeen pääministeriksi valittu Lumumba nimitti Mobutun Kongon demokraattisen tasavallan armeijan pääesikuntapäälliköksi. Lumumba ja presidentti Joseph Kasa-Vubu joutuivat pian valtataisteluun, jonka päätteeksi Mobutu syöksi Lumumban vallasta sotilasvallankaappauksessa 14. syyskuuta 1960. Mobutun tukijoina toimivat Belgia ja Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu CIA, jotka pitivät Lumumbaa liian vasemmistolaisena, ja Mobutua lännen kannalta parempana liittolaisena. Kongon kriisi
Muutos Kongon poliittiseen tilanteeseen tuli, kun 3. tammikuuta 1963 Moise Tšombe palasi maanpaosta Espanjasta Kongoon. Yhdistyneet kansakunnat oli luvannut Katangan entiselle pääministerille kulkuluvan ja vapauden toimia Kongossa. Mutta palattuaan Tšombe huomasi, että hänet oli lähes syösty vallasta. YK:n joukot vangitsivat Tšomben pääministeri Cyrille Adoulan määräyksestä. 24 tuntia myöhemmin Tšombe ilmoitti YK:n pääsihteeri U Thantille ja pääministeri Aboulalle olevansa valmis luopumaan Katangan itsenäisyyspyrkimyksistä ja Katangan santarmit, jotka olivat Lumumban uskollisia joukkoja, riisuttiin aseista. Alphonse Massamba-Débat
Alphonse Massamba-Débat (1921 – 25. maaliskuuta 1977 Brazzaville) oli vallankaappausjohtaja ja Kongon tasavallan presidentti vuosina 1963–1968. Kongon tasavallan sisällissota
Useita satoja angolalaisia sotilaita taisteli Nguesson puolella.
Denis Sassou Nguesso voitti sisällissodan angolalaisten avulla, ja toimii edelleen maansa presidenttinä. Kongon kriisi
10. heinäkuuta 1964 Moise Tšombe sai presidentti Joseph Kasa-Vubulta tehtäväkseen muodostaa hallitus ja vannoa virkavalansa. Alkoi taistelu kommunistisia kapinallisia vastaan. Siihen liittyi Lumumban entinen kannattaja Antoine Gizenga, joka oli vapautettu kaksi ja puoli vuotta aiemmin. Kuun loppuun mennessä kapinalliset kuitenkin saavuttivat voittoja. Kongon kriisi
Kriisissä kuoli satatuhatta ihmistä. Sen yhteydessä pääministeri Patrice Lumumba murhattiin ja Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeri Dag Hammarskjöld kuoli lentokoneen maahansyöksyssä. Leopold II (Belgia)
Leopold II ("Léopold Louis-Philippe Marie Victor") (9. huhtikuuta 1835 – 17. joulukuuta 1909) oli belgialaisten kuningas vuodesta 1865 kuolemaansa saakka. Hän seurasi hallitsijana isäänsä Leopold I:tä. Belgian ulkopuolella Leopold II muistetaan lähinnä Kongon vapaavaltion perustajana ja ainoana omistajana. Kongon vapaavaltio oli yksityinen hanke – jonka kuningas otti toimekseen – kumin ja norsunluun keräämiseksi. Hanke perustui julmaan orjuuteen ja oli vastuussa miljoonien afrikkalaisten kuolemasta. Kongo (joki)
Ensimmäinen eurooppalainen Kongolla oli portugalilainen merenkulkija Diogo Cão, joka löysi joen suun vuonna 1482. Joen alajuoksulla sijaitsevalla Malebon altaalla kävi todennäköisesti lähetyssaarnaajia 1600-luvulla. James Hingston Tuckeyn johtama retkikunta ei vuonna 1816 päässyt katarakteja pitemmälle joen alajuoksulta, ja joen lähteitä voitiin edelleen vain arvailla. Kongon lähteenä toimivat järvet ja lähdejoki Lualaba löydettiin 1800-luvun puolivälissä, ja ne varmisti Kongon lähteiksi tutkimusmatkailija Henry Morton Stanley matkaamalla vuosina 1876–1877 jokea alas Lualabalta joensuulle. Joen kartan valkoiset alueet saatiin täydennettyä vuonna 1890, kun sivujoki Ubangin yläjuoksu tutkittiin. Ensimmäinen Kongon sota
Kongon itäosiin oli sisällissodan jälkeen paennut Ruandan kansanmurhan toteuttaneita, muun muassa Interahamwe-järjestöön kuuluneita äärihututaistelijoita. Taistelijat käyttivät pakolaisleirejä Ruandaan suorittamiensa hyökkäysten tukikohtina. Lokakuussa Ruandan armeijan joukot hyökkäsivät Zaireen Laurent-Désiré Kabilan johtaman liittoutuman (Alliance des Forces Democratiques pour la Liberation du Congo-Zaire) osana. Ruandan ja Ugandan tukeman liittoutuman tarkoituksena oli Zairen presidentin Mobutu Sese Sekon syrjäyttäminen. Toukokuussa 1997 pidettyjen rauhanneuvottelujen epäonnistuttua Mobutu pakeni maasta ja Kabilan joukot valloittivat Kinshasan 17. toukokuuta 1997. Kabila julistautui maan presidentiksi. Hän nimesi maan pian uudelleen Kongon demokraattiseksi tasavallaksi. Ruandan armeijan joukot jatkoivat yhteistyötään uudelleen nimetyn Kongon armeijan (Forces Armees Congolaises) kanssa. Jean Ping
Diplomaattisen ja poliittisen kokemuksensa ansiosta Jean Ping päätyi 1984 Gabonin presidentin neuvonantajaksi, jona oli 1990 saakka. Tuona vuonna hänet nimitettiin informaatioministeriksi, jossa hän oli vastuussa liikenne-, viestintä- ja matkailuasioista. Virkaan kuului myös hallituksen tiedonantajana toimiminen. Siitä pitäen hän on ollut ministerinä keskeytyksettä jo lähes kahden vuosikymmenen ajan. Ensimmäisen ministeriytensä jälkeen hän oli useissa eri ministerinviroissa, muiden muassa energia- ja teollisuusministerinä sekä talous- ja valtiovarainministerin sijaisena. Lopulta hän oli kaavoitus- ja ympäristöministeri. Tätä virkaa hän piti hallussaan vuoteen 1999 saakka, jolloin hänet nimitettiin "valtioministeriksi" (Ministre d'État) sekä ulkoasiain-, frankofonia-asioiden ja kansainvälisen yhteistyön ministeriksi. Souvanna Phouma
Prinssi Souvanna opiskeli insinööriksi Ranskassa, josta palasi kotimaahansa 1931. Toisen maailmansodan jälkeen hän kuului Vapaan Laosin liikkeen (Lao-issarak) perustajiin. Hän kohosi itsenäistyneen Laosin johtotehtäviin ja toimi ensi kerran pääministerinä 1951–1954 levottomana aikana, jolloin hänen velipuolensa Souphanouvong asettui kommunistisen Pathet Lao -järjestön joukkojen puolelle ja Ranska menetti otteensa Indokiinasta. Mobutu Sese Seko
Korostaakseen afrikkalaista identiteettiä Mobutu nimesi maansa uudelleen Zaireksi lokakuussa 1971. Hän määräsi kaikki luopumaan kristityistä nimistä ja 1972 hän otti itselleenkin uuden afrikkalaisperäisen nimen "Mobutu Sese Seko Kuku Ngbendu Wa Za Bang"a (”Kaikkivoipa voitontahtoinen taistelija, joka kulkee valloituksesta toiseen tulta kylväen”), joka lyheni arkikäytössä muotoon "Mobutu Sese Seko". Länsimaisten pukujen tilalle tuli abacost-niminen vaate, jonka käyttäminen oli pakollista virkamiehille ja ministereille. Lisäksi Kongon suurimmat kaupungit saivat uudet afrikkalaiset nimet – esimerkiksi Léopoldvillestä tuli Kinshasa, Elisabethvillestä Lubumbashi ja Stanleyvillestä Kisangani. Denis Sassou Nguesso
Sassou Nguesso valittiin uudelle seitsenvuotiskaudelle heinäkuussa 2009. Kauden lopulla vuonna 2015 Kongon tasavallassa järjestettiin perustuslain muuttamiseksi kansanäänestys, jotta Sassou Nguesso sai mahdollisuuden kolmanteen perättäiseen kauteen maan johdossa. Tulos oli hänelle suosiollinen ja hän voitti myös seuraavat presidentinvaalit vuonna 2016. Kongon kriisi
Belgian Kongo itsenäistyi rauhanomaisesti 1. heinäkuuta 1960. Pääministeriksi tuli itsenäisyysaktivisti ja MNC-L:n johtaja Patrice Lumumba, jonka puolue voitti vapaat vaalit. Presidentiksi valittiin kilpailevan ABAKO-puolueen Joseph Kasa-Vubu. Charles David Ganao
Ganao sai vuonna 1996 Pascal Lissoubalta nimityksen Kongon tasavallan pääministeriksi, jona hän toimi, kunnes päätyi vuonna 1997 maanpakoon Gaboniin. Hän palasi Kongoon 2005, mutta ei enää osallistunut politiikkaan. Hän kuului teke-kansaan. Joseph Kabila
Kabilasta tuli presidentti 26. tammikuuta 2001, 29-vuotiaana, isänsä salamurhan jälkeen. Häntä pidettiin nuorena ja kokemattomana. Hän otti tehtäväkseen poistaa maasta ulkomaiset joukot ja lopettaa maassa vuosikausia jatkuneen sisällissodan. Vuonna 2002 solmittiin rauhansopimus, joka lopetti Kongon sodan ainakin paperilla. Sopimuksessa Kabila nimitettiin Kongon päämiehenä väliaikaishallituksen johtoon, johon kuului myös kapinallisryhmien ja sekä hallitusta tukevien että vastustavien poliittisten puolueiden edustajia. Moise Tšombe
Tsombe palasi Kongoon vuonna 1964 ja nousi maan pääministeriksi, mutta hänet erotettiin lokakuussa 1965. Sitten pääministeriksi noussut Mobutu alkoi vaatia Tšombea tilille teoistaan ja määräsi tämän pidätettäväksi, mutta Tšomben onnistui paeta Espanjaa. Kongon kriisi
Algerin korkein oikeus käsitteli Tšomben kohtaloa ja antoi päätöksen, jonka mukaan ex-pääministeri luovutettaisiin Kongoon. Luovutusta ei kuitenkaan tapahtunut, sillä vallankumousneuvoston puheenjohtaja Houari Boumédiènne ei kirjoittanut luovutusasiakirjaa. Toinen Kongon sota
Kesäkuussa 2006 pidetyt presidentinvaalit, joissa oli 32 ehdokasta, päättyivät poliittiseen kriisiin. Kapinallisjohtaja Jean Pierre Bemba kieltäytyi hyväksymästä yli 16 prosentin tappiotaan Kabilalle. Kriisi johti kuitenkin vain satunnaisiin aseellisiin yhteydenottoihin ja joulukuussa 2006 Kabila nimitettiin maan presidentiksi. Kongon demokraattinen tasavalta
25. marraskuuta 1965 armeijan komentaja Joseph-Désiré Mobutu, joka tunnettiin paremmin myöhemmällä nimellään Mobutu Sese Seko, kaappasi vallan länsimaiden tuella ja perusti yksipuoluejärjestelmän. Entinen pääministeri Tšombe joutui syytetyksi ja pakeni maasta. Länsimaat pitivät Mobutua takeena kommunismia vastaan. Hänen hallintoaan on syytetty ihmisoikeuksien rikkomisesta, sorrosta, henkilökultista ja rehottavasta korruptiosta, jopa niin paljon, että hallinnolle on annettu pilkkanimi ”kleptokratia”. Elisabeth Domitien
Elisabeth Domitien (n. 1925 Lobaye, Ubangi-Shari – 26. huhtikuuta 2005 Bimbo, Keski-Afrikan tasavalta) oli keskiafrikkalainen poliitikko, joka oli modernin Afrikan ensimmäinen naispääministeri, kun hän toimi Keski-Afrikan tasavallan pääministerinä 1975–1976. Hän ei kuitenkaan ollut varsinaisesti hallituksen päämies, sillä diktaattori Jean-Bédel Bokassa piti aseman itsellään. Bokassa syrjäytti Domitienin, kun tämä ei hyväksynyt Bokassan suunnitelmia keisariudesta. Domitien oli mukana politiikassa vuoden 1979 vallankaappauksen asti. Hän joutui tämän jälkeen kahdeksi vuodeksi vankilaan syytettynä Bokassan tukemisesta. Kongon vapaavaltio
Kongon vapaavaltio () oli Belgian kuninkaan Leopold II:n vuosina 1885–1908 yksityisesti omistama maa-alue Keskisessä Afrikassa. Se vastasi alueeltaan nykyistä Kongon demokraattista tasavaltaa. Antoine Gizenga
Antoine Gizenga (s. 5. lokakuuta 1925) on kongolainen poliitikko ja Kongon demokraattisen tasavallan pääministeri vuosina 2006–2008. Marien Ngouabi
Marien Ngouabi (vaihtoehtoinen kirjoitustapa "N’Gouabi"; 31. joulukuuta 1938 Ombellé – 18. maaliskuuta 1977 Brazzaville) oli Kongon tasavallan valtionpäämies vuosina 1968–1977. Hän sai sotilaskoulutuksen Ranskassa 1960-luvun alussa. Kongon demokraattinen tasavalta
Diktatuurista huolimatta monet länsimaat, erityisesti Yhdysvallat ja Ranska, ja Kansainvälinen valuuttarahasto tukivat Mobutun hallintoa, sillä tämä oli omaksunut aatteekseen antikommunismin. Mobutun kannatuksen takana oli myös länsimaiden halu päästä käsiksi Zairen mittaviin luonnonvaroihin, ja kommunismin uhan patoaminen keskisessä Afrikassa. Erityisesti Yhdysvaltain suhteet Zaireen pysyivät lämpiminä; Jimmy Carterin hallinto antoi puolet Saharan eteläpuoleiseen Afrikkaan varatuista kehitysapuvaroista Kinshasan Kongoon, ja esimerkiksi Ronald Reaganin hallinnon aikana Mobutu vieraili Valkoisessa talossa kolme kertaa. Vuonna 1980 Yhdysvaltain edustajainhuone äänesti sotilasavun lopettamisesta Zairelle, mutta senaatti kumosi päätöksen. Kongon tasavallan sisällissota
Kongon tasavallan sisällissota käytiin vuosina 1997–1999 kahta presidenttiehdokasta kannattavien joukkojen välillä, ja laajeni kansainväliseksi selkkaukseksi, johon sekaantuivat ruandalaiset hutukapinalliset ja Angolan joukot. Kongon demokraattinen tasavalta
Korostaakseen afrikkalaista identiteettiä Mobutu nimesi maansa uudelleen Zaireksi lokakuussa 1971. Hän määräsi kaikki luopumaan kristityistä nimistä ja 1972 hän otti itselleenkin uuden afrikkalaisperäisen nimen "Mobutu Sese Seko Kuku Ngbendu Wa Za Bang"a (”Kaikkivoipa voitontahtoinen taistelija, joka kulkee valloituksesta toiseen tulta kylväen”), joka lyheni arkikäytössä muotoon "Mobutu Sese Seko". Länsimaisten pukujen tilalle tuli abacost-niminen vaate, jonka käyttäminen oli pakollista virkamiehille ja ministereille. Lisäksi Kongon suurimmat kaupungit saivat uudet afrikkalaiset nimet – esimerkiksi Léopoldvillestä tuli Kinshasa, Elisabethvillestä Lubumbashi ja Stanleyvillestä Kisangani. Kongon kriisi
Joukot saapuivat 600 kilometrin päähän pohjoiseen Katangan pääkaupungista Élisabethvilletä. 11. heinäkuuta Belgia lähetti Tšomben tueksi sotilaita ja Kongon keskushallinnon armeija tukahdutettiin. Katanga julistautui itsenäiseksi. Kongon demokraattinen tasavalta
Marraskuussa 2011 järjestettiin parlamentin- ja presidentinvaalit, joissa oli 10 ehdokasta. Joseph Kabilan tärkein vastaehdokas oli Etienne Tshisekendi. Jean-François Ntoutoume Emane
Jean-François Ntoutoume Emane (s. 6. lokakuuta 1939) oli Gabonin pääministeri vuosina 1999–2006. Hänet valittiin virkaan 23. tammikuuta 1999. Häntä seurasi vuonna 2006 Jean Eyeghe Ndong. Jean-François Ntoutoume Emane kuuluu Gabonin demokraattipuolueeseen. Marien Ngouabi
Hän kaappasi vallan vuonna 1968 syrjäyttäen presidentti Alphonse Massamba-Débatin yksipuoluehallinnon. Ngouabi jatkoi edeltäjänsä sosialistista politiikkaa, mutta perustuí oman puolueensa, Kongon työväenpuolueen (PCT). Vuonna 1970 hän julisti Kongon marksilaiseksi kansantasavallaksi, ja PCT:n sen ainoaksi sallituksi puolueeksi. Vuonna 1977 salamurhaaja surmasi Ngouabin 18. maaliskuuta. Kongon tasavalta
Kongo on presidentillinen tasavalta. Pääministerin virka lakkautettiin syyskuussa 2009. Presidentti valitaan suoralla kansanvaalilla seitsemän vuoden kaudelle, sama henkilö korkeintaan kahdelle kaudelle. Parlamentti on kaksikamarinen ja muodostuu 72-paikkaisesta senaatista ja 137-paikkaisesta kansalliskokouksesta. Kongon demokraattisen tasavallan presidentti
Kongon demokraattisen tasavallan presidentti on Kongon demokraattisen tasavallan valtiopäämies ja asevoimien ylipäälikkö. Belgian historia
Kongo tunnustettiin kuningas Leopold II:n henkilökohtaiseksi omaisuudeksi vuonna 1885 Berliinin kongressissa, ja hän joutui lahjoittamaan sen Belgialle siirtomaaksi vuonna 1908. Tätä ennen oli brittiläisessä lehdistössä paljastettu Kongon raakuudet, joissa viidennes väestöstä eli kymmenen miljoonaa kongolaista oli kuollut. Leopold II kuoli 17. joulukuuta 1909. Hänen seuraajakseen nousi Albert I. Basile Ikouébé
Basile Ikouébé (s. 1. heinäkuuta 1946) on brazzavillenkongolainen diplomaatti ja poliitikko, joka kuuluu Kongon työväenpuolueeseen. Hän on toiminut vuodesta 2007 Rodolphe Adadan seuraajana ulko- ja frankofoniaministerinä maansa hallituksessa. Hän on aiemmin toiminut esimerkiksi Kongon tasavallan pysyvänä edustajana Yhdistyneisiin kansakuntiin (1998–2007). Louis Botha
Louis Botha (27. syyskuuta 1862 lähellä Greytownia, Natal – 27. elokuuta 1919 Pretoria, Etelä-Afrikan unioni) oli buurikenraali ja -poliitikko, joka toimi Transvaalin armeijan ylipäällikkönä toisessa buurisodassa 1900–1902 sekä itsenäisen Etelä-Afrikan unionin ensimmäisenä pääministerinä vuosina 1910–1919. Botha vei ensimmäisessä maailmansodassa Etelä-Afrikan sotaan Ison-Britannian rinnalle, mikä vähensi hänen kansansuosiotaan hänen viimeisinä elinvuosinaan. Hän pyrki sovittelemaan Etelä-Afrikan brittiläisen väestön ja afrikaanerien välejä, mutta rajoittamaan ei-valkoisten väestöryhmien oikeuksia. Mamadou Dia
Dia suoritti opintonsa École William Ponty -oppilaitoksessa. Hän aloitti poliittisen uransa Ranskan Länsi-Afrikan (AOF) johtajana vuonna 1948, ennen valitsemistaan senaattoriksi vuonna 1949. Dia jätti paikkansa senaatissa, kun hänet valittiin Ranskan kansalliskokoukseen vuonna 1956.
Mamadou Dia nousi Senegalin ensimmäiseksi pääministeriksi, kun maa saavutti itsenäisyyden Ranskasta vuonna 1960. Dia joutui vuonna 1962 syytteeseen vallankaappauksen suunnittelusta, minkä takia hänet pidettiin vangittuna vuoteen 1974. Kongon demokraattisen tasavallan presidentti
Virka perustettiin alun perin 1960. Presidentti Mobutu Sese Seko muutti maan nimen Zaireksi vuonna 1971 ja virasta tuli Zairen presidentti. Mobutun syrjäyttämisen jälkeen maa sai vanhan nimensä takaisin.