Millaista yhteiskuntamallia kommunismi ajaa?
Kommunismi
Kommunismi on sosiaalis-taloudellinen tai poliittinen järjestelmä, joka ajaa luokatonta, tasa-arvoista ja yhteisomistukseen perustuvaa yhteiskuntamallia. Kommunismin kannattajat näkevät aatteensa usein sosialismia seuraavana yhteiskuntamuotona. On paljon kiistelty siitä, miten sosialismi ja kommunismi eroavat toisistaan, esimerkiksi kommunismin teoreetikko Karl Marx käytti käsitteitä samaa tarkoittavina, mutta nykyään sosialismia pidetään liberalismi-kommunismi-kirjon välimuotona. Alkuperäisen marxilaisen määritelmän mukaan kommunistinen yhteiskunta on paitsi luokaton yhteiskunta, myös valtioton ja rahaton yhteiskunta. Neuvostoliitto
Neuvostoliiton talous oli suunnitelmatalous, jossa toteutettiin marxilais-leniniläistä sosialismia. Neuvostoliiton perustuslaissa talousjärjestelmän ja koko yhteiskunnan tavoitteeksi sanottiin kommunismi eli luokaton, sosiaalisesti tasa-arvoinen, tuotantovälineiden yhteisomistukselle perustuva yhteiskunta. Kommunismia ei katsottu saavutetun Neuvostoliitossa, vaan ideologisesti vallitsevaa tilannetta pidettiin eräänlaisena siirtymävaiheena uuteen yhteiskuntaan. Virallisesti Neuvostoliitto eli proletariaatin diktatuurin vaihetta siirtymisessä kommunismiin. Laajalle levinneen käsityksen mukaan kysymyksessä oli kuitenkin pikemmin puolue-eliitin diktatuuri, millä saattoi olla merkitystä koko järjestelmän romahdukseen.
Vasemmistokommunismi
Vasemmistokommunismi on marxilainen suuntaus ja poliittinen liike, joka erkani Kominternista 1920-luvun alussa Leninin ja bolsevikkien kanssa käytyjen kiistojen seurauksena. Vasemmistokommunismia ei voi pitää yhtenäisenä teoreettisena suuntauksena vaan pikemmin kollektiivisena nimikkeenä erilaisille järjestöille ja teoreetikoille jotka kritisoivat Kominternia ja Neuvostoliittoa keskusjohtoisuudesta ja "porvarillisuudesta". Vasemmistokommunistit hylkäävät yleisesti ottaen parlamentaarisen toiminnan ja tähtäävät vallankumouksen kautta syntyvään proletaarisen diktatuurin valtaan. Neuvostoliiton talous
Neuvostoliiton talous oli suunnitelmatalous, jossa toteutettiin marxilais-leninististä sosialismia. Neuvostoliiton perustuslaissa talousjärjestelmän ja koko yhteiskunnan tavoitteeksi sanottiin kommunismin, eli luokattoman, sosiaalisesti tasa-arvoisen ja tuotantovälineiden yhteisomistukselle perustuvan yhteiskunnan, luomisen. Kommunismia ei katsottu saavutetun Neuvostoliitossa, vaan ideologisesti sitä pidettiin eräänlaisena siirtymävaiheena uuteen yhteiskuntaan. Perustuslain mukaan kommunismin periaatteena oli ""kultakin kykyjensä mukaan, kullekin tarpeittensa mukaan"", mutta niin kauan kuin kommunismi oli saavuttamatta, periaatteena, ideologian mukaan, oli "kultakin kykyjensä mukaan, kullekin panoksensa mukaan", jolla viitattiin pyrkimykseen työpanosta vastaavaan palkkaukseen. Neuvostoliiton talousjärjestelmää on kuvailtu myös valtiokapitalismiksi. Suomen Kommunistinen Puolue (1996)
SKP:n nykyinen, vuonna 2007 uudistettu, puolueohjelma hyväksyttiin alun perin SKP:n toimintaa jatkaneessa edustajakokouksessa vuonna 1994. Ohjelman johdannossa SKP:n kerrotaan haluavan rakentaa maailmaa, joka olisi ”vapaa rahan vallasta, työttömyydestä, eriarvoisuudesta, ympäristön tuhoutumisen uhkista ja sodista.” Puolueen päämääriksi ilmoitetaan ”suomalainen hyvinvointiyhteiskunta, demokraattinen ja solidaarinen Eurooppa, uudenlainen inhimillinen sivilisaatio, sosialismi ja kommunismi.” Sosialistinen patriotismi
Sosialistinen patriotismi on käsite, jossa sosialismi ja patriotismi yhdistyvät. Sosialistisella patriotismilla tarkoitetaan patriotismia sosialistista isänmaata kohtaan. Kommunistit katsovat sosialistisen isänmaan olevan "tukikohta" maailmanvallankumoukselle. Tämä tarkoittaa, että sosialistinen patriotismi on samalla sekä sosialistisen isänmaan puolustamista, että internationalistista maailmanvallankumouksen tukemista. S. Albert Kivinen
S. Albert Kivinen on tutkinut ontologiaa, muun muassa universaalien ongelmaa. Hän asettuu realistiselle kannalle ja kannattaa ”onttista kommunismia”, jonka hän tiivistää sanoin: ”Maailmassa on monia yksilöitä. Näillä yksilöillä on erilaisia yhteisiä (ja erottavia) piirteitä.” Kivisen mukaan onttinen kommunismi on terveen järjen universaaliteoria, eikä sillä ole mitään tekemistä poliittisen kommunismin kanssa. Myös mielen ja ruumiin ongelma on kiinnostanut Kivistä. Deng Xiaoping
Deng väitti että Kiina oli sosialismin päävaiheessa ja siten velvollisuutenaan oli kehittää "sosialismia kiinalaisilla erityispiirteillä". Tämä tulkinta kiinalaisesta marxismista vähensi ideologian roolia taloudellisessa päätöksenteossa ja päätti linjaukset todistetusta tehokkuudesta. Vähentäen kommunistisia arvoja, muttei välttämättä marxilais-leniniläisiä, Deng painotti, ettei sosialismi tarkoita jaettua köyhyyttä. Sosialistinen patriotismi
1920-luvulla kävi ilmi, ettei maailmanvallankumous tule toteutumaan niin nopeasti kuin kommunistit olivat otaksuneet. Stalinin aikana ruvettiin ajattelemaan, että Neuvostoliitto toimisi lopulta koittavan maailmanvallankumouksen keskuksena ja airuena. Hakiessaan kansansuosiota vielä epävakaalle järjestelmälle Stalin alkoi palauttaa kansallishenkeä. Porvarillinen nationalismi säilyi yhä vastavallankumouksellisena käsitteenä, mutta sosialistisesta patriotismista tuli nyt yksi edellytyksistä mallikansalaisuudelle. Näin Marxin ja Engelsin ajatus isänmaattomasta proletariaatista korvattiin uudella lauseella "Neuvostoliitto on maailman proletariaatin isänmaa". Hoxhalaisuus
Toisin kuin monet muut kommunismin suuntaukset, hoxhalaisuus suhtautuu myötämielisesti Josif Staliniin ja hänen aikakautensa Neuvostoliittoon. Käytännössä kaikki muut sosialistiset valtiot ja kommunismin suuntaukset se katsoo revisionistiksi. Esimerkiksi eurokommunismin hoxhalaisuus laskee jopa antikommunismiksi. Enver Hoxhan mukaan ainoastaan Albania oli vuoden 1956 jälkeen aidosti marxilais-leniniläinen valtio. Stalinin jälkeisen Neuvostoliiton, Kiinan kansantasavallan ja Jugoslavian Hoxha katsoi edustavan "sosiaali-imperialismia" ja tuomitsi jyrkästi Varsovan liiton toimenpiteet Tšekkoslovakiassa 1968 ja erosi vastalauseena Varsovan liitosta. Hoxhan mukaan jokaisella kansalla oli oikeutensa valita oma tiensä sosialismiin, alueen olosuhteista riippuen. Kommunitarismi
Kommunitaristien mielestä yksilön vapaus johtaa vieraantumiseen, jonka estämiseksi kommunitaristit korostavat perinteisen moraalin merkitystä. Heidän mielestään se pitää yhteiskunnan koossa. Myös muutokset moraalissa kommunitaristit rajoittavat omaan yhteisöön. Sosialismi
Sosialismi on aatesuunta, joka pyrkii luomaan tuotantovälineiden yhteisomistukseen perustuvan yhteiskuntajärjestyksen, tai nimitys tällaiselle järjestelmälle. Sosialismi syntyi Euroopassa teollisen vallankumouksen aikana 1800-luvulla vastareaktiona tehdastyötä tekevien ihmisten huonoon asemaan. Michel Aflaq
Aflaq oli sitä mieltä että arabien olisi lopetettava valtiollinen hajaannus ja yhdistyttävä, sillä ainoastaan yhtenäinen arabivaltio takaisi yhteiskunnallisen kehityksen. Hän kritisoi sekä kapitalismia että kommunismia ja arvosteli Karl Marxin dialektiikkaa yhteiskunnallisen kehityksen ainoana totuutena. Marxin ajatuksia aineellisesti hyvän elämän merkityksestä hän piti kuitenkin oikeina. Vaikka hän kannatti maallistumista, hän ei kannattanut ateismia. Kansallissosialismi
Kansallissosialismin ihanteelliseen perhemalliin kuului selkeästi rooleihin jaettu perhe. Kulttuurielämä ja taide korostivat voimakkaasti miehen miehekkyyttä, kun taas naisen osa kansallissosialistisessa Saksassa oli pitää huolta kodista ja huolehtia lapsista. Saksassa kotiäitiyden korostaminen liittyi myös korkeaan työttömyyteen toista maailmansotaa edeltävänä aikana – palauttamalla työssä käyvät naiset takaisin huolehtimaan kodista vapautettiin työpaikkoja miehille ja vähennettiin siten työttömyyttä. Sosialismi
1900-luvulla suuressa osassa maailmaa hallitsivat marxismi-leninismiä aatteenaan pitäneet puolueet, joita nimitetään kommunistisiksi. Ensimmäisenä maailman maana sosialismiin julisti siirtyneensä vuonna 1917 Venäjä. Maassa vallinnutta järjestelmää kutsuttiin sosialistiseksi, kommunistiseksi tai reaalisosialismiksi. Itse tämä maa katsoi olevansa yhteiskunnalliselta kehitykseltään sosialistinen. Sosialistinen markkinatalous
Myös Kiinaa, Vietnamia ym. on kutsuttu markkinasosialistisiksi maiksi, mutta niitä voidaan pitää kapitalistisina talouksina, joita hallitsevat kommunistiset puolueet. Jugoslaviaa pidettiin pitkään esimerkkinä markkinasosialismista, mutta kommunistinen puolue puuttui voimakkaasti sen talouden toimintaan, eikä esimerkiksi osavaltojen välistä kilpailua sallittu. Lisäksi Jugoslavian talouteen sisältyi markkinoille vieraita ominaisuuksia, kuten työläisten itsehallinto, joka lainasi oppejaan pikemminkin anarkismista kuin markkinoitten soveltamisesta sosialistiseen talouteen. Kommunismi
Leninismi tarkoittaa Vladimir Leninin marxilaisuudesta johtamaa kommunistista aatetta. Marxilaisuudessa keskeinen periaate on, että kommunismi syntyy historiallisen kehityksen luontaisena jatkumona. Lenin ei suhtautunut näin toiveikkaasti, vaan linjasi pienen etujoukon johtaman (kommunistinen puolue) vallan­kumouksen olevan ainoa keino siirtymässä proletariaatin diktatuuriin. Leninin mukaan kommunistipuolueen tulee pysyä johdossa siihen asti kunnes työväenluokka tulee aidosti luokkatietoisiksi, jolloin puolue voidaan lakkauttaa. Neuvostoliitossa tätä tulkintaa kutsuttiin marxismi-leninismiksi ja siitä tuli valtion virallinen järjestelmä. Marxismi-leninismi on ollut aatteena muissakin kommunistipuolueiden hallitsemissa valtioissa. Autoritarismi
Totalitarismi tarkoittaa yleensä ideologiaan perustuvaa hallintoa, joka ulottuu kaikille elämän aloille (kommunismi, kansallissosialismi, ääri-islamismi, esimerkiksi Hitlerin, Maon ja Stalinin hallinnot). Autoritarismilla yleensä tarkoitetaan suppeampaa hallintoa, jossa valtio jättää tiettyä vapautta yksityiselämään ja talouteen. Se ei välttämättä perustu ideologiaan, mutta yleensä tällaiset valtiot luetaan autoritaarisiksi, vaikka ne olisivatkin ideologisia, kuten sosialistiset Chávezin ja Maduron Venezuela, Nasserin Egypti, Gaddafin Libya tai Sosialistisen ohjelman puolueen Burma (ks. luettelot tällä sivulla). Kristillisdemokratia
Kristillisdemokratia on ihmiskeskeinen ja korostaa elämänmyönteisesti yksittäisen ihmisen hyvinvointia. Se kuitenkin asettuu liberalistista individualismia vastaan ja on näin ollen yhteisöllisyyden korostamisessaan kommunitaristinen. Tärkeimmät aatteet ovat ihmisyyden, ihmisoikeuksien ja elämän korostaminen, sosiaalinen oikeudenmukaisuus sekä yhteisvastuullisuus. Eri maissa kristillisdemokraattiset puolueet ja liikkeet tulkitsevat näitä aatteita omalla tavallaan ja pyrkivät niihin eri keinoin. Esimerkiksi yhteisöllisyyden pohjalta saatetaan vastustaa individualismia, kun taas toisessa maassa kristillisdemokraatit ihmisyyteen vetoamalla profiloituvat liberaaleihin korostaessaan yksilön oikeuksia ja vastuuta. Hyvinvoinnin nimissä saattavat kristillisdemokraatit kannattaa toisessa maassa valtiojohtoista talouspolitiikkaa, kun taas toisessa maassa vastaava puolue vastustaa tätä yksilön vapauksien ja yrittämisen vapauden nimissä. Kristillisdemokraatit saattavat toisessa maassa kannattaa valtiojohtoista sosiaalipolitiikkaa, kun taas toisaalla luotetaan paikalliseen yhteisvastuuseen, rajoitettuun hyvinvointivaltioon, hajautettuun hallintoon ja subsidiariteettiperiaatteeseen. Joissain maissa kristillisdemokraatit ovat profiloituneet vihreänä puolueena korostaessaan ihmisen vastuuta luonnosta ja ympäristöstä. Saksan sosialistinen yhtenäisyyspuolue
Puolueohjelmaltaan uusi KPD oli huomattavan vapaamielinen. Kun Weimarin tasavallan aikuinen KPD oli esittänyt tavoitteekseen siirtymisen sosialistiseen yhteiskuntaan ja ”Neuvosto-Saksan” ("Sowjetdeutschland") perustamisen, nyt uudelleen perustettu KPD selitti tämän tavoitteen vääräksi. Sen mukaan Saksan talouselämä ja yhteiskunta ei vielä ollut kypsä neuvostojärjestelmään siirtymiseen; ensiksi tulisi toteuttaa vuoden 1848 porvarillisen vallankumouksen edistykselliset periaatteet. Kommunistit vannoivat nyt vapaan kansalaisyhteiskunnan ja yksityisyritteliäisyyden nimiin. Länsimaisen filosofian historia
Marxilainen filosofia perustuu Karl Marxin tulkintaan Hegelistä, ja on luonteeltaan voimakkaan materialistista ja poliittisesti suuntautunutta. Marxismi näytteli suurta osaa 1900-luvun poliittisessa liikehdinnässä, vallankumouksissa ja valtiossa, koska se oli virallinen valtionfilosofia esimerkiksi Neuvostoliitossa ja maolaisuutena muun muassa Kiinassa. Marxilainen filosofia on menettänyt asemaansa kommunismin romahdettua useissa maissa, mutta monet marxilaisuuden innoittamat suuntaukset elävät edelleen. Neuvostojen kommunismi
Neuvostojen kommunismin pääperiaatteita ovat sen vastakohtaisuus leninististen aatteiden mukaisen demokraattisen sentralismin ja puolueen käsittämisen vallankumouksen etujoukkona ja sen väite, että työpaikoilla syntyvät demokraattiset työläisten neuvostot ovat työväenluokan luonnollinen järjestäytymis- ja hallinnoimistapa. Neuvostojen kommunismi on myös vastakohtaista sosiaalidemokratialle, koska se ei kannata reformismia eikä parlamentarismia. Jotkin neuvostojen kommunismin ajatukset ovat saaneet vaikutteita anarkosyndikalismilta. Jälkikapitalistinen yhteiskunta
Marxin mukaan kapitalismi tulee korvautumaan sosialismin välivaiheella jota seuraa niukkuudesta vapaa kommunismi, jonka luonnetta hän ei kuitenkaan ennustanut ja kuvaillut tarkasti. Marx määritteli kommunismia sen kautta mitä se ei sisällä, eikä sen kautta mitä se sisältää. Marx luonnehti kommunismia sanoin ""Jokaiselta kykyjensä mukaan, jokaiselle tarpeittensa mukaan."" Sosialistinen markkinatalous
Markkinasosialismi on lähinnä läntisten marxistien Neuvostoliiton mallin mukaisen suunnitelmatalouden kriisin jälkeen kehittämä oppi, jossa toteutuisi tasa-arvon periaate taloudessa, kuitenkin markkinoiden säädellessä yhteiskuntaa. Anarkismi
Anarkokommunismi painottaa ihmisten keskinäistä yhteistyötä ja tuotantovälineiden sosiaalista omistamista. Perustulo
Belgialainen ekonomisti Philippe van Parijs on perustellut perustuloa marxilaisin perustein. Hän kannattaa perustuloa, jonka määrää kohotettaisiin vähitellen yhdessä verotuksen kanssa, niin että ihmiset saisivat lopulta lähes kaikki tulonsa perustulosta. Näin saavutettaisiin kommunismi, eli yhteiskunta, jossa jokainen antaisi kykyjensä mukaan ja saisi tarpeittensa mukaan. Palkkatyö lakkaisi ja työtä tehtäisiin lähinnä harrastuksena. Parijs näkee, että nyky-yhteiskunnassa työstä on tulossa harvojen etuoikeus ja joidenkin työssäkäyvien haluttomuus huolehtia työtä tekemättömistä muistuttaa 1800-luvun kapitalistien haluttomuutta ratkaista työläisten köyhyyden kysymys. Mitään vallankumousta tai sosialismia Parijsin "kapitalistinen tie kommunismiin" ei edellyttäisi. Sittemmin Parijs on vaimentanut marxilaisia perusteluita perustulolle. Fasismi
Toinen määritelmäluokka on fasismin ideologiaa ja päämääriä koskevat analyysit. Fasismiin liittyvät autoritarismi, imperialismi, totalitarismi, valtion säätelemä kansantalous sekä uudenlainen kulttuuri-ilmapiiri. Fasismi vastustaa esimerkiksi luokkataistelua, parlamentaarista järjestelmää, ammattijärjestöjä sekä poliittisia puolueita. Natsismi vastusti erityisesti juutalaisuutta, kommunismia ja Versaillesin rauhansopimusta. Fasismiin kuuluu nationalismi, rasismi, ekspansionismi, kommunitarismi eli yhteisöideologia sekä johtajuusaate. Fred Schwarz
Schwarzin antikommunismi perustui kristilliseen arvopohjaan ja vastusti kommunismin jumalattomuutta ja materialismia. Schwarzille kommunismi oli jakamaton monoliitti, jossa ei ollut sisäisiä riitoja ja joka oli vääjäämättä pyrkimässä kohti maailmaherruutta. Schwarz piti kehitysapua ja aseapua kolmannen maailman maille haitallisena ja kannatti niiden lakkauttamista, koska tällöin Neuvostoliitto joutuisi tukemaan näitä maita, mikä kuluttaisi sen resursseja. Sen sijaan hän kannatti uskonnollisten lähetyssaarnaajien värväämistä levittämään antikommunismin sanomaa.
Schwarz piti myös 1980-luvun euro-ohjuksia vastustavaa rauhanliikettä ja vihreää liikettä kommunistien salajuonena heikentää kapitalistista leiriä. Sosialismi
Marxilaisessa teoriassa sosialismi viittaa yhteiskuntaan, joka korvaisi kapitalismin, ja kehittyisi myöhemmin kommunismiin, kun tarve sosialistiselle rakenteelle katoaisi. Näin ollen marxilaisuudessa oli anarkismin kaltainen käsitys valtiottomasta tilasta, joka seuraisi yhteiskunnan kehittyessä riittävän pitkälle. Marx itse kutsui sosialismia kommunismin ensimmäiseksi vaiheeksi, josta kehityksen edetessä seuraa toinen vaihe, joka yleisimmin tunnetaan kommunismina. Sosialismin ja kommunismin välistä siirtymätilaa kutsuttiin Neuvostoliitossa kehittyneeksi sosialismiksi, missä sosialismin vaiheelle tyypillisistä pakoista pyrittiin luopumaan. Egoistinen anarkismi
Egoistinen anarkismi oli Saksalaisen Max Stirnerin filosofia, joka on radikaali anarkoindividualismin muoto, joka vastustaa tavallisen anarkismin tapaan, kapitalismia, nationalismia ja valtiota, mutta myös kommunismia, sosialismia ja marxismia. Egoistisessa anarkismissa otetaan käyttöön amoraalisuus, eli moraali hylätään. Egoistiset anarkistit kannattavat nominalismia ja subjektiivisuutta ja vastustavat universalismia, objektivismia ja kollektivismia.
Stirnerin filosofian mukaan kaikki maailmassa, myös toiset ihmiset, ovat otettavissa omaisuudeksi. Stirner kirjoitti yksityistä omaisuutta vastaan, sanoen, ""hän joka osaa ottaa, joka osaa puolustaa, se asia, kuuluu hänelle"" ja ""omaisuus ei ole fakta". Se on laillinen fiktio". Stirner kannatti radikaalia individualismia ja materialismia, ja hänen mukaansa ainoa asia joka estää ihmisen ottamasta mitä hän haluaa, on hänen kykynsä tehdä niin. Stirnerin mukaan, monet asiat kuten moraalisuus, humanismi, valtio ja kapitalismi ovat vain illuusioita mielessä, ikään kuin ""haamuja"" (Strnerillä en. spook, de. spuk). Vasemmistonuoret
Vasemmistonuorten mielestä hyvässä yhteiskunnassa kenenkään ei tarvitse pelätä, ja kaikilla on mahdollisuus opiskeluun, työhön ja puhtaaseen ympäristöön varallisuudesta riippumatta. Vasemmistonuoret kannattaa pohjoismaisen hyvinvointivaltiomallin vahvistamista. Vasemmistonuoret tukee työtaisteluita, kansalaistottelemattomuutta ja muuta suoraa toimintaa maailman parantamiseksi. Vasemmistonuorten mielestä yhteiskuntaa määrittää työn ja pääoman välinen ristiriita. Kapitalistisessa yhteiskunnassa ihmiset jakaantuvat luokkiin, jossa valtaosa joutuu myymään työvoimaansa elantonsa eteen, samalla kun pieni vähemmistö elää omistuksistaan ja sijoituksistaan saamillaan voitoilla. Vasemmistonuoret on osa punavihreää ympäristöliikettä. Kommunismi
Kommunistisia tai sosialistisia maita on syytetty toisinajattelijoiden vainoamisesta ja ihmisoikeuksien rikkomisesta. Ranskalaisen professori Stéphane Courtois'n toimittama Kommunismin musta kirja (Le Livre noir du communisme – Crimes, terreur, répression) on vasemmistolaisiksi leimattujen eri alojen lähinnä ranskalaisten tutkijoiden, kirjoittama kommunistivaltioiden ja kommunistien rikoksia raportoiva 863-sivuinen kirja (1997, suom. 2001). Kirjassa arvioidaan kommunismin toteuttaman väkivallan ja kommunistimaiden nälänhätien aiheuttaneen sata miljoonaa uhria.
"Marxilaisuus" eli "marxismi" on Karl Marxin kirjoituksiin pohjautuva sosialistinen oppijärjestelmä sekä siihen perustuva yhteiskunnallinen aatesuuntaus. Marxilaisuudessa on monta toisistaan selvästi poikkeavaa suuntausta. Keskeinen jako kulki aiemmin länsimaisen akateemisen marxilaisuuden ja Neuvostoliitossa kehitetyn marxismi-leninismin välillä. Länsimaiden akateeminen marxilaisuus sanoutui suurelta osin irti jälkimmäisestä. Neuvostopropaganda
”"Uskoni kommunismiin on kuin uskoni uskontoon: se on lupaus ihmiskunnan pelastuksesta. Jos minun pitäisi uhrata elämäni, jotta se onnistuisi, tekisin niin epäröimättä."” Fasismi
Fasistit tavoittelivat totalitaristista, valtion kontrolloimaa ja puolueen johtamaa valtiota, missä heistä varsinaisesti onnistui vain Hitler. Muissa fasistisissa maissa puolue-eliitti valvoi kansaa yhdessä armeijan ja poliisin kanssa. Fasistiset puolueet liittoutuivat porvarillisen eliitin: suurteollisuuden, pankkien, virkamiesluokan ja armeijan kanssa. He sopeutuivat vallankumouksellisuudestaan huolimatta perinteisiin valtarakenteisiin käytännön syistä ja saivat asemastaan epävarman yläluokan kesytettyä tuekseen. Fasistinen talous perustui korporatistiseen kapitalismiin, joka oli valtion valvonnassa. Talous oli usein tähdätty sotaan tai vahvojen asevoimien ylläpitoon. Kommunistinen puolue
Neuvostoliitto dominoi kommunistista maailmaa toisen maailmansodan loppuun saakka. Jugoslavia haastoi tämän hegemonian 1948 ja myöhemmin he alkoivat kokeilla markkinasosialismia 1960-luvulla.. Myös Kiina meni omille teilleen 1950- ja 1960-luvuilla. Kollektivismi
Kollektivismia ovat sosiaalidemokratia sekä vieläkin voimakkaammin fasismi ja etenkin kommunismi, jossa ”yksityisomistus on minimissään ja suunnitelmatalous maksimaalisena”. Kollektivismia ovat myös Jean-Jacques Rousseaun vaatimus yksilöiden alistumisesta ”yleistahdolle” ja G.W.F. Hegelin vaatimus yksilön alistumisesta kansallisvaltion instituutioille. Saksan jälleenyhdistyminen
Saksan liittotasavalta kehittyi länsimaiseksi monipuoluedemokratiaksi ja avoimeksi markkinataloudeksi, kun taas Saksan demokraattisessa tasavallassa vallitsi kommunistinen yksipuoluejärjestelmä ja valtion suunnitelmatalous. Vaikka Itä-Saksa olikin poliittisen Itä-Euroopan suhteellisesti vaurain maa, monet sen asukkaat hakeutuivat länteen haaveillessaan poliittisesta vapaudesta ja taloudellisesta menestyksestä. Itä-Saksassa kuin myös Itä-Berliinissä asuneiden kasvava virta Länsi-Berliiniin ja sen kautta länteen, ennen kaikkea läntiseen Saksaan, sai Saksan demokraattisen tasavallan kommunistisen puolueen eli Saksan sosialistisen yhtenäisyyspuolueen perustamaan rajavalvontajärjestelmän, jonka näkyvin osa oli Berliinin muuri. Valtio ja vallankumous
Kommunistisen yhteiskunnan korkeammassa vaiheessa valtio(koneisto) kuoleentuu. Valtion sijaan on kommuuni, yhteisö, jossa saattaa olla vielä jäljellä joitakin valtiokoneistolle ominaisia piirteitä, kuitenkin ilman porvareita, sortoa tai luokkavastakohtia. Kommunismin voi tiivistää sanoihin: ""Jokaiselta kykyjensä mukaan, jokaiselle tarpeittensa mukaan""."" Vapaus on valtion vastakohta. Anarkokapitalismi
Anarkokapitalismi on poliittisen filosofian oppi ja yhteiskuntajärjestelmän malli, jossa valtiota ja muita poliittisia julkisyhteisöjä kuten kuntia ja maakuntia ei ole ja ihmiset kuuluvat valtioiden sijasta yksityisiin, itsenäisiin oikeusjärjestelmiin ja jossa yksityinen omistusoikeus ja sopimusvapaus ovat vahvoja ja kattavia eli vapaa markkinatalous vallitsee. Anarkokapitalismin synonyymi on "markkina-anarkismi". Sosialistinen markkinatalous
Markkinasosialismia on haukuttu sekasikiöksi ja toisaalta vain askeleen päässä kapitalismista olevaksi järjestelmäksi. Se muistuttaakin paljon esimerkiksi Pierre-Joseph Proudhonin ajatusta kansanpankista, jota vastaan Karl Marx suuntasi ajatuksensa. Sosialismi yhdessä maassa
Sosialismi yhdessä maassa on käsite, jota käytettiin Neuvostoliitossa varsinkin ennen toista maailmansotaa. Stalin kehitteli teorian syksyllä 1924 ja pian käsite alkoi tarkoittaa Neuvostoliiton kohtalon riippumattomuutta maailmanvallankumouksesta. Sosialismin ja kommunismin rakentamisesta tuli ensisijaisesti valtioon sidottu projekti. Sosialismi
Viimeistään reaalisosialismin lopulta romahtaessa 1990-luvulle tultaessa, monet katsoivat sosialismin (sanan vahvassa merkityksessä) olevan lyöty ja kapitalismin voittaneen. Joukko nykyisiä valtioita julistautuu kuitenkin edelleen sosialistiseksi. Kommunistisen yksipuoluejärjestelmän hallitsemia valtiososialistisia maita ovat Kiina, Pohjois-Korea ja Kuuba sekä vielä jossain määrin Vietnam ja Laos. Pohjois-Afrikassa sijaitseva Libya edustaa "islamilaista sosialismia". Kaikissa näissä maissa on siirrytty talousjärjestelmässä kohti markkinataloutta, joskin esimerkiksi nopeasti kasvanutta Kiinaa pidetään 2000-luvun alussa yhä "hybriditaloutena", koska valtionyritysten panos tuotannosta oli yli 50 prosenttia, eivätkä muut maat ole tunnustaneet Kiinaa virallisesti markkinataloudeksi. Venezuela on presidenttinsä Hugo Chávezin mukaan siirtymässä demokraattiseen sosialismiin. Suuri yhteiskunta
Suuri yhteiskunta () on konservatiivisen poliittisen ajattelun mukainen idea, jonka mukaan ihmisten tulisi itse ottaa vastuu itsensä ja lähiympäristön hyvinvoinnista. Valtio ei olisi samassa määrin vastuussa asiasta kuin perinteisessä hyvinvointiyhteiskunnan mallissa. Kehityssuunta sai alkunsa pääministeri Margaret Thatcherin aikana. Pääministeri David Cameron toi siihen uuden sävyn, kun alettiin korostaa yhteisöjen vastuuta palveluiden tuottamisessa. Ajatus esitettiin ensi kerran Britannian konservatiivipuolueen vaaliohjelmassa 2010. Demokraattinen sosialismi
Demokraattinen sosialismi on ideologia, joka korostaa kansanvaltaan perustuvaa valtiojärjestystä sosialistisen talouspolitiikan rinnalla. Kansan kolme periaatetta
Sekä Tšiang Kai-šekin johtama Kuomintang, Mao Zedongin Kiinan kommunistinen puolue että Wang Jingwein johtama japanilaismielinen hallitus ottivat kansan kolme periaatetta perustakseen. Guomindang ja Kommunistinen puolue olivat pitkälti samaa mieltä nationalismista, mutta heidän näkemyksensä erosivat kysymyksissä demokratiasta ja kansan hyvinvoinnista, jotka Guomindang tulkitsi länsimaisena sosiaalidemokratiana ja KKP marxilaisuutena ja kommunismina. Japanilaismieliset hallitukset tulkitsivat nationalismin Japanin tukemiseksi aasialaisten etujen ajamiseksi. Teollisuusyhteiskunta
Historiassa ei ole niinkään kiistelty teollisuustuotannon tarpeesta, vaan siitä kuka omistaa tuotantovälineet. Kapitalismin mukaan tehtaanomistajien tulee omistaa tuotantovälineet ja tämä onkin ollut vallitseva käytäntö teollisuusyhteiskunnan alusta alkaen. Sosialismin mukaan tehtaanomistajien sijaan valtion pitäisi omistaa tuotantovälineet. Pierre-Joseph Proudhonin kehittämän mutualismin mukaan tehtaanomistajien sijaan työntekijöiden pitäisi omistaa tuotantovälineet yhdessä. Proudhonin anarkististen ajatusten pohjalta syntyi myöhemmin ammattiyhdistystoimintaa kannattava syndikalismi. Yhdysvaltain kommunistinen puolue
CPUSA on ideologialtaan edelleen marxistis-leninistinen puolue. Sen virallisena tavoitteena on vallankumous ja sosialistinen Yhdysvallat, mutta se on torjunut kaikki väkivaltaiset keinot tavoitteidensa saavuttamiseksi. Se on kuitenkin käytännössä omaksunut hyvin pragmaattisen lähestymistavan politiikkaan, eikä sen aiemmasta, ajoittain jopa stalinistisesta kurista puolueideologian suhteen ole paljoakaan jäljellä. Demokraattiselle puolueelle antamansa tuen lisäksi CPUSA:n johtaja Sam Webb on muun muassa ylistänyt Kiinan Kansantasavallan markkinataloudellisia saavutuksia. Kiina
Kiina on hallitusmuodoltaan kansantasavalta, jota hallitsee Kiinan kommunistinen puolue (KKP). Talousjärjestelmältään se ei enää kuitenkaan ole kommunistinen, vaan ”sosialistinen markkinatalous”, joka on eräänlainen yhdistelmä suunnitelmataloutta ja markkinataloutta. Ihmisoikeudet ovat Kiinassa yhä heikkoja. Lehdistön suoja on olematon, aktivisteja ja juristeja katoilee ja ainakin satojatuhansia uiguureja on kadonnut uudelleenkoulutusleireille, joilla uiguureja kidutetaan ja pidetään nälässä. Sosialismi
Vaikka marxismi-leninismin ulkopuoliset radikaalit sosialismin muodot olivat poliittiselta kannatukseltaan toisen maailmansodan jälkeen syrjässä, monet vasemmistolaisittan asennoituneet mutta marxismia vastustaneet intellektuellit, kuten vaikkapa Albert Einstein, Erich Fromm ja Bertrand Russell kannattivat toisen maailmansodan jälkeen demokraattista sosialismia. He sanoivat, että kapitalistinen talousjärjestelmä on haitallinen hyvinvoinnin, maailmanrauhan ja demokratian kannalta. Kansallissyndikalismi
Kansallissyndikalismi on yksi kolmannen tien ratkaisuista ja aatteista, joita kehiteltiin vaihtoehdoiksi epäonnistuneiksi katsotuille kapitalismille ja kommunismille. Kansallissyndikalismissa syndikalismiin on yhdistetty nationalistista korporativismia, mutta muuten sen katsotaan olevan radikaalimpi ja vallankumouksellisempi järjestelmä kuin korporativismi. Erich Fromm
Frommin teoriaan kuuluu kolme erilaista tapaa, joiden avulla ihmiset yrittävät paeta ”vaikeasta” vapaudesta.Erich Frommin yhteiskunnallisen ja poliittisen filosofian eräänlainen kulminaatio oli hänen kirjansa "Terve yhteiskunta" ilmestyminen vuonna 1955. Kirja käsittelee humaania demokraattista sosialismia. Vaikka perusrakenteena on Karl Marx niin Fromm on kuitenkin ensimmäinen teoreetikko, sosiaalinen ja poliittinen kommentaattori, joka tuo keskeisesti esille henkilökohtaisen vapauden ajatuksen ja vaatimuksen, saman jota perinteisesti tavataan klassisen liberalismin teoreetikkojen ajatuksissa. Frommin oma sosialismi hylkää länsimaisen kapitalismin ja neuvostokommunismin, jonka hän näkee ja kokee epähumaanina, byrokraattisena yhteiskunnallisena rakenteena, joka toteuttaa universaalisti poissulkemisen ilmiötä. Kommunistinen vallankumous
Karl Marxin "Kommunistisen manifestin" ja hänen myöhempien kirjoitusten johtoajatuksena oli luokkataisteluteoria ja materialistinen historiakäsitys. Marxin mukaan historian edetessä omistajien ja työtätekevien välille oli kärjistynyt taistelu. Marxin mukaan teollistuminen johti omaisuuden keskittymiseen harvojen käsiin ja työläisten olot jatkuvasti heikkenivät. Kriisi tulisi lopulta johtamaan vallankumoukseen, jonka tuloksena olisi kommunistinen yhteiskunta ilman luokkaeroja. Kapitalismin korvaaminen kommunismilla mielletään yhteiskunnalliseksi parannukseksi. Gulassikommunismi
Gulassikommunismi tai kadarismi on nimitys Unkarissa 1960-luvulta lähtien harjoitetusta kommunismin muodosta, johon sisältyi mm. yrityksien yksityistämistä ja kansalaisten sallittiin lomailla länsimaissa. Puoluejohtaja János Kádárin mukaan: "Se, joka ei ole meitä vastaan, on meidän kanssamme". Nationalismi
Sosialisteille kansakunta on usein ihmiskunnan keinotekoinen jakaja, ja siksi poliittisella kuuliaisuudella tulisi heidän mukaansa olla kansainvälinen eikä kansallinen luonne. Tärkeimpiä kansallisuusaatteen kriitikoita olivatkin sosialistiset teoreetikot kuten Karl Marx ja Friedrich Engels. Useimpien marxilaisten mukaan porvarillinen valtio on yksi historiallinen välivaihe, ja kansakunnat ja nationalismi häviävät lopulta kokonaan. Lenin salli kansakuntien kuten Suomen vielä erota Venäjästä, jotta ne yhdistyisivät myöhemmin vallankumousten kautta sosialistiseen maailmanvaltioon tai internationaaliin. Stalinin aikana Neuvostoliiton valtion symboliikka kuitenkin omaksui kansallisvaltioilta tuttuja tunnuksia, hyödynsi kansankulttuuria valtiollisessa propagandassaan ja sovelsi omaa kieli- ja kulttuuripolitiikkaansa. Myös kolmannessa maailmassa valtaan nousi useita nationalistisia sosialististen valtioiden päämiehiä. Valtiomuoto
Kansallissosialismi – natsi-Saksan muodostanut äärikansallismielinen, rasistinen, populistinen ja johtajakeskeinen absolutistinen diktatuuri, joka lainasi fasismilta joitain piirteitä ja käytäntöjä ja sosialismilta komentotalouden jääden todellisuudessa hallintomuotona sekavaksi ja keskeneräiseksi johtajanpalvontakultiksi. Maailmankommunismi
Maailmankommunismi on lähellä ilmaisua kansainvälinen kommunismi. Sille voidaan antaa myös uusia ulottuvuuksia kapitalistisen järjestelmän seuraajana, raaka-aineisiin ja kierrätykseen perustuvana taloudellisena systeeminä, jossa ei käytetä rahaa. Tällainen merkitys termille annetaan myös marxilaisessa teoriassa: yhteiskunnan viimeinen ja korkein kehitysaste. Vasemmistopuolue (Ruotsi)
Vasemmistopuolue perustaa politiikkansa kolmeen periaatteeseen: sosialismiin, feminismiin ja ympäristöajatteluun. Omasta mielestään Vasemmistopuolue on vallankumouksellinen puolue, mikä heidän mielestään tarkoittaa sitä, että yritetään muuttaa yhteiskuntaa sen rakenteista alkaen eli kamppaillaan sosialistisen yhteiskunnan puolesta ilman marxilaisia ideoita. Kommunistinen manifesti
II osassa ”Proletaarit ja kommunistit” määritellään kommunistit proletariaatin puolueeksi ja käydään läpi kommunisteja vastaan esitetyjä syytöksiä. II osan lopussa manifesti esittää myös kymmenen kohdan ohjelman proletariaatin toteutettavaksi sen saavutettua poliittisen herruuden.Yllä olevista vaatimuksista Marx kirjoittaa tosin jo vuoden 1872 esipuheessaan: ”Tämän kohdan tulisi nykyisin kuulua monessa suhteessa toisin. – – Tämä ohjelma on nykyään paikoitellen vanhentunut.”
III osa ”Sosialistinen ja kommunistinen kirjallisuus” arvostellaan tuolloisista sosialistisista suuntauksista ja kirjoituksista niitä, joita Marx ja Engels pitivät virheellisinä. Kristillisestä sosialismista manifesti toteaa: ”Kristillinen sosialismi on vain se vihkivesi, jolla pappi siunaa ylimyksen kurkun.” Pikkuporvarilliseksi sosialismiksi manifesti sanoi sellaista sosialistista ajattelua, joka vaati paluuta menneisyyden tuotantosuhteisiin ja ammattikuntalaitokseen. Manifesti arvosteli myös Pierre-Joseph Proudhonin yksilöanarkismia. Utopistista sosialismia manifesti piti hyvin tehottomana. Kommunistinen puolue
Kommunistinen puolue on organisoitunut joukkojärjestö, joka pyrkii muuttamaan yhteiskunnan kapitalistisesta sosialistiseksi ja lopulta kommunistiseksi. Puolueiden periaatteet kehittivät Marx ja Engels ja niitä muokkasivat Lenin, Stalin ja muut. Ne ovat omistautuneet kommunismin perustamiseen. Primitiivinen kommunismi
Hiljattain syntynyttä suuntausta, joka tavoittelee lähes primitiivikommunistisia olosuhteita, kuitenkin vielä enemmän yhteisöllisyyden merkitystä korostaen ja sivilisaation ja viranomaisten taantumuksellisuutta painottaen kutsutaan luolastokommunisteiksi. Pohjoismainen Vastarintaliike
Pohjoismainen Vastarintaliike kannattaa valkoista ylivaltaa, kansallissosialismia ja pohjoismaisen valtion perustamista. Perustettavan valtion hallintomuoto olisi tasavalta. Järjestön mukaan tulevan valtion on toimittava sopusoinnussa luonnon kanssa, ja järjestö julkaiseekin usein artikkeleita koskien luontoa ja luonnonmukaisesti tuotettua ravintoa. Liike vastustaa monikulttuurisuutta, islamia, maahanmuuttoa, rotujen sekoittumista, huumeita, homoseksuaalisuutta, Euroopan unionin jäsenyyttä ja sionismia. Liike on perinyt Adolf Hitleriltä aatteen ”juutalaiskapitalistista” järjestelmää vastaan. Liikkeen tavoitteena on edistää vapaiden kansojen maailmaa, jossa rodut elävät toisistaan erillään kyeten silti yhteistyöhön. Marxismi-leninismi
Kommunismi eli luokaton yhteiskunta on marxilais-leniniläisten tavoite ja marxilaisen historiakäsityksen mukaisesti koko yhteiskunnallisen kehityksen suunta. Viime kädessä kaikki marxilais-leniniläinen politiikka on oikeutettava kommunismin päämäärällä. Kommunistinen yhteiskunta on marxilais-leniniläisille tulevaisuuden järjestys, jota yhdessäkään marxilais-leniniläisten hallitsemassa valtiossa ei ole katsottu saavutetun. Neuvostoliitto sen sijaan tulkitsi jo 1930-luvulla saavuttaneensa sosialismin. Kommunismiin siirryttäessä tarvitaan "proletariaatin diktatuuria" ja ohjausta oikeaoppiselta marxilais-leniniläiseltä puolueelta. Käsitykset vaihtelevat siitä, millä tavoin siirtymisen kommunismiin ja sosialismiin tulisi tapahtua. Osa on painottanut aseellisen vallankumouksen merkitystä toisten tyytyessä rauhanomaisempiin keinoihin. Kiinan kommunistinen puolue
Toukokuun neljännen päivän liikkeen aikoihin 1919 kommunismia ja marxilaisuutta esiteltiin Kiinan lehdistössä. Vastaperustettu Neuvostoliitto lupasi luopua imperialismista Kiinassa. Kommunismi oli uusin ja selitysvoimaisin yhteiskuntateoria, jonka avulla saattoi kritisoida myös länsimaita. Pekingin yliopiston professori Li Dazhao julistautui kommunistiksi ja sai oppilaakseen mm. Mao Zedongin. Komintern lähetti myös edustajiaan Kiinaan 1919 ja järjesti siellä opintopiirejä. Kommuuni
Kommuunit perustuvat yleensä asukkaiden yhteiselle maailmankatsomukselle, oli se sitten uskonnollinen, poliittinen tai vaikkapa ekologinen. Joskus kommuunit liittyvät kommunismiin ja sosialismiin. Tunnettuja kommuuneja ovat olleet muun muassa Neuvostoliiton valtionkommuunit, Kiinan kansantasavallan kansankommuunit, ja esimerkiksi israelilaiset kibbutsit. Suomen Kristillisdemokraattiset Nuoret
Vielä 1970-luvulla liittohallitus lähti hyvin jyrkästi siitä, että kristillinen maailmankatsomus ei hyväksy muita katsomuksia samanarvoisiksi totuuden suhteen. Uusin periaateohjelma vuodelta 2015 ottaa etäisyyttä totalitäärisiin kristillisiin ideologioihin. Nuorisojärjestön ideologiaksi on muodostunut eräänlainen liberaali kommunitarismi. Kommunitarismissa korostetaan kristillistä etiikkaa ja lähiyhteisöä, perhettä ja sukua yksilön eettisen kasvatuksen, moraalisen identiteetin sekä oikeuksien toteutumisen edellytyksenä. Puoluetta liberaalimman painotuksen muodostavat vaatimukset tasa-arvosta, ihmisoikeuksista sekä sosiaalisesta vastuusta. Liberaali suuntaus ottaa huomioon, että postmodernissa, moniarvoisessa ja sekularisoituneessa yhteiskunnassa eettisiä kysymyksiä tulkitaan yhä useampien maailmankatsomusten ja aatteiden kontekstista. Näin ollen nuorisojärjestö hyväksyy yhteistyökumppaneikseen moniarvoisen yhteiskunnan kristillisen maailmankatsomukselle vieraat ideologiat ja elämäntavat, samalla pyrkien oman näkemyksen esille tuomiseen demokraattisessa keskustelussa.Lähde: Opetus- ja kulttuuriministeriön tarkastuskertomus 2012: http://web.archive.org/web/20160304201221/http://minedu.fi/export/sites/default/OPM/Julkaisut/2012/liitteet/tr21.pdf Kiinan ja Neuvostoliiton välirikko
Neuvostoliittolaiset olivat rauhanomaiseen sosialismiin siirtymisen kannalla, kun kiinalaiset puolustivat vallankumousta ja katsoivat sen olevan välttämättömän siirryttäessä sosialismiin. Kiinalaiset syyttivät neuvostoliittolaisia revisionismin kannattajiksi. Revisionismi oli Eduard Bernsteinin kehittämä opinsuunta. Kiinan puoluejohtaja Mao tuomitsi Nikita Hruštšovin rauhanomaisen rinnakkaiselon politiikan kapitalistimaiden kanssa ja sanoi Stalinin olleen 70-prosenttisesti oikeassa ja 30-prosenttisesti väärässä. Maolaisuus
Maolaisuus nosti kolmannen maailman maaseutuväestön keskeiseen rooliin sosialistisessa vallankumouksessa. Puolifeodaalisten ja alistettujen maiden menestyksellisen vallankumouksen mallina pidettiin pikemminkin sissien maaseudun köyhien tuella käymää pitkitettyä kansansotaa kuin kaupunkien tehdastyöläisten kapinaa. Puolue piti kuitenkin oleellisena, että työväenluokka on vallankumouksen johtava voima kommunistisen puolueen kautta. Kommunitarismi
Kommunitarismi arvostelee yhteisön (lat. communitas) puuttumista liberalistisesta teoriasta. Kommunitaristien mielestä oikeudenmukaisuus ei ole sillä tavalla perustavanlaatuinen kuin John Rawls väittää. Kommunismi
Maolaisuus on Kiinan kansantasavallan perustajan, Mao Zedongin luoma marxismi-leninismin suuntaus. Maolainen liike sai kansainvälistä suosiota 1960-luvun alussa, kun Mao katkaisi välit Neuvostoliittoon. Vuonna 1976 Maon kuoltua Kiinan kommunistinen puolue alkoi toteuttamaan taloudellisia reformeja Deng Xiaopingin johdolla, ja maolaisuus jäi sivuun. Nykyään osa maolaisista on avoimesti Kiinaa tukevia, kun taas osa syyttää Kiinaa revisionismista ja kapitalismista. Kullervo Manner (kirja)
Kullervo Manner – Kumouksellisen muotokuva on dosentti Matti Lackmanin kirjoittama elämäkerta 1900-luvun alkupuolen sosialidemokraattisen työväenliikkeen vaikuttajasta Kullervo Mannerista, joka sittemmin siirtyi Neuvostoliittoon ja mukana perustamassa Suomen Kommunistista Puoluetta. Kirjan on julkaissut Amanita vuonna 2017. Teos on ensimmäinen Mannerista kirjoitettu varsinainen elämäkerta. Lackman on perehtynyt sekä suomalaisiin että venäläisiin arkistoihin ja löytänyt niistä uutta tietoa. Sosialismi
Sosialismi elää myös erilaisten radikaalien poliittisten liikkeiden aatteissa. Usein nykyiset marxilaiset sosialistiliikkeet kritisoivat voimakkaasti 1900-luvun "reaalisosialistisia" valtioita esimerkiksi demokratian puutteesta. Samoin radikaalien liikkeiden piirissä elää yhä "libertaris-sosialistinen" anarkismiin ja sen sukuisiin aatteisiin liittyvä sosialismin traditio, joka on saanut myös uusia muotoja, kuten ekoanarkismi, joskaan tällaiset liikkeet eivät usein korosta olevansa juuri sosialistisia, vaikka niiden päämääränä onkin suuren mittakaavan yksityisomistuksen lakkauttaminen. Radikaalien sosialistien kesken siis on edelleen leimaavaa jako valtiososialisteihin sekä anarkismin tapaisiin valtiota pienempiin yksiköihin perustuvaa sosialismia ajaviin liikkeisiin. Yhdysvaltojen vasemmistolaisessa keskustelussa radikaaleilla libertaris-sosialisteilla, kuten Noam Chomskyllä ja hänen ystävällään Michael Albertilla on hyvin merkittävä asema, ja heidän tekstejään luetaan laajalti ympäri maailmaa. Albert on myös kehittänyt talousjärjestelmää nimeltä osallisuustalous, joka voidaan mainita esimerkkinä nykyaikaisesta sosialismin hahmotelmasta. Marxilais-leniniläinen yhteiskuntatieteen seura
Seura julkaisi teesinsä, joissa pyrittiin analyysiin nykyisestä yhteiskunnasta ja sille vaihtoehtoisen yhteiskunnan hahmottamiseen:
MLYS:n näkemyksen mukaan kommunistisen liikkeen jatkuvana ongelmana on oikeisto-opportunismi eli revisionismi ja vasemmisto-opportunismi. MLYS:n näkemyksen mukaan Neuvostoliiton kommunistinen puolue siirtyi revisionistiselle linjalle Hruštšovin otettua vallan ja Kiinan kommunistinen puolue taas Maon kuoltua ja Deng Xiaopingin noustua johtoon. Karl Marx
Vaihemallissa väkivalta ja näkyvä riisto vähenevät uusien tuotantomuotojen myötä, mutta riiston kokonaismäärä säilyy. Marx ja Engels katsoivat, että kapitalistisen(kin) tuotantomuodon ristiriidat johtavat väistämättä vallankumoukseen, jonka seurauksena on luokaton yhteiskunta. Marx kuitenkin kirjoittaa vain hyvin vähän siitä, millainen tämä uusi yhteiskuntarakenne on. Sosiaalidemokratia
Se kuinka laajalti yhteiskunnan tulisi puuttua talouselämän toimintaan, on aina ollut sosiaalidemokraattien itsensä parissa vilkkaan keskustelun kohteena. Yleisesti ottaen nykyiset sosiaalidemokraatit kannattavat laajoja maksuttomia tai edullisia julkisia palveluita, kuten koulutusta ja terveydenhuoltoa, sekä ihmisten toimeentulon turvaamista julkisesti maksettavilla tuilla sellaisissa elämäntilanteissa, joissa perustoimeentulo olisi muuten uhattuna. Historiallisesti jotkut sosiaalidemokraatit ovat nähneet liikkeen lopullisena tavoitteena yhteiskunnan, jossa Marxin oppien mukaisesti tuotantovälineet olisivat yhteisesti omistettuja ennemmin kuin yksityisomaisuutta. Nykyisin harvat sosiaalidemokraattiset liikkeet kuitenkin pitävät tätä tavoitteenaan edes pitkällä aikavälillä; sen sijaan ne pitävät tavoiteltavana yhteiskuntamallina hyvinvointivaltiota. Primitiivinen kommunismi
Primitiivisellä kommunismilla voidaan tarkoittaa sitä yhteiskuntarakennetta, joka vallitsi varhaisten metsästäjä-keräilijä heimojen keskuudessa. Primitiivisessä yhteiskuntarakenteessa erottuivat periaatteessa kaikki nykyisen kommunismin tavoitteet. Avoin yhteiskunta
Totalitarismi tukeutuu kollektivismiin vaatimuksenaan se, että yksilön tulee luopua itsekkyydestä ja toimia yhteishyvää silmällä pitäen. Oikeudenmukaisuus samaistetaan ryhmän etuun. Kommunistinen vallankumous
Marxin mukaan kommunistinen vallankumous edellyttää kehittyneen kapitalisen maan. Marxin mukaan kommunismi ei onnistu jos sitä harjoitetaan vain yhdessä maassa. Siten kommunistisen vallankumouksen on oltava kansainvälinen, useampia maita käsittävä. Kommunistista vallankumousta onkin edistetty internationaalien avulla. Kansalaisyhteiskunta
Kansalaisyhteiskunta tarkoittaa yleisimmän määritelmän mukaan kaikkea vapaaehtoisesti järjestäytynyttä inhimillistä toimintaa ja instituutioita, jotka eivät kuulu julkiseen sektoriin eli lähinnä valtioon ja kuntiin. Yleensä myös virallinen voittoa tavoitteleva taloudellinen toiminta jätetään siitä pois. Kansalaisyhteiskunnan käsitteen on kehittänyt saksalainen filosofi Georg Wilhelm Friedrich Hegel. Kansalaisyhteiskunnasta on myös kirjoittanut Hegeliä tulkiten ja käsitettä uudelleen määritellen filosofi Karl Marx. Vladimir Lenin
Lenin arveli, että hänen vaatimansa ”proletariaatin demokraattinen diktatuuri” (ks. proletariaatin diktatuuri) vetoaisi erityisesti alempaan yhteiskuntaluokkaan. Hänen mielestään se olisi samalla myös tehokkain tapa yleisten kansalaisvapauksien ja taloudellisen kehityksen turvaamiseksi. Lenin kannatti alun perin Venäjän marxistien yleisesti esittämää kaksivaiheisen vallankumouksen mallia: ensin demokraattinen ja kapitalistinen valtio, jota seuraisi sosialistinen vallankumous ja lopulta kommunismi. Vallankumouksen edetessä hän ei kuitenkaan sitoutunut tähän, vaan siirtyi nopeasti toteuttamaan Venäjällä omaa sosialismin malliaan. Kommunismi
Yhteisomistukseen perustuvasta yhteiskunnasta on keskusteltu jo antiikin Kreikassa, keskiajalla ja uudella ajalla muun muassa Englannin sisällissodan aikana, mutta ensimmäiset nykyaikaiset kommunistiset ajatukset syntyivät valistusajalla ja teollisen vallankumouksen aikana 1800-luvulla kapitalismin ja työväenluokan olojen arvostelun myötä. Tärkeimmät arvostelijat olivat Karl Marx ja Friedrich Engels, jotka usein nähdään kommunismin perustajina. Marx näki kommunistisen yhteiskunnan syntyvän lopulta ”historian lakien” mukaisesti. Marxin mielestä kommunistinen yhteiskunta tulisi suunnitella kansanvaltaisesti sen ajan ihmisten tahdon mukaisesti, hän ei ollut halukas ”kirjoittamaan reseptejä tulevaisuuden keittiöihin”. Kurdistanin työväenpuolue
Alun perin PKK oli ideologialtaan marxilais-leniniläinen ja sen tavoitteena oli itsenäinen kurdivaltio. Vuonna 2004 PKK siirtyi kohti libertaarisosialismia, johon liittyy myös muun muassa feminismi sekä niin sanottu sosiaalinen ekologia. Samalla se asetti tavoitteekseen kurdien itsehallinnon ilman omaa valtiota. Euroopan Unioni ja Yhdysvallat ovat luokitelleet sen terroristijärjestöksi. Sveitsi, Kiina, Intia ja Venäjä eivät ole lisänneet järjestöä terroristilistalleen monista Turkin yrityksistä huolimatta. Yhdistyneet kansakunnat on myös kieltäytynyt lisäämästä järjestöä terroristilistalleen. Suomen Kansallissosialistit
Puolue halusi kumota vapaaseen kilpailuun perustuvan kapitalismin. Työelämässä SKS kannatti korporatistisia ajatuksia. Puolueohjelman suomalainen erityispiirre oli maanviljelyn merkityksen korostaminen. Ohjelman lisäksi SKS:n ajatuksia tuotiin esiin Raikkaan kirjasessa "Demokratia ja kansallissosialismi" (1942). Kommunismi
Encyclopaedia Britannican mukaan kommunismi on oppi yksityisomistuksen ja voittoon perustuvan talouden korvaamisesta ainakin suurtuotantovälineiden (kaivokset, myllyt, tehtaat) julkisella omistuksella ja hallinnalla. On kiistanalaista, miten se eroaa muusta sosialismista, mutta erona on lähinnä Marxin sosialismin vallankumouksellisuus. Kommunitarismi
Toisin kuin klassinen marxismi, kommunitaristit eivät etsi parannusta jostain tulevaisuuden yhteiskunnasta vaan olemassa olevan yhteiskunnan kulttuurista ja perinteistä. Esimerkiksi orjuutta vastaan voitiin länsimaisessa yhteiskunnassa argumentoida oman kulttuurin arvojen pohjalta (esimerkiksi kristillisyyden tai valistusajan perinnön pohjalta). Kommunitaristit väittävät, että olemme läpeensä yhteisöllisiä olentoja ja että minuutemme ja itseymmärryksemme on sidottu yhteisöihin, joissa elämme. Marxismi-leninismi
Kun kävi ilmeiseksi, ettei sosialistinen vallankumous ollut voittamassa muualla kuin Venäjällä, alkoi Neuvostoliitto rakentaa "sosialismia yhdessä maassa", mitä esimerkiksi trotskilaiset voimakkaasti kritisoivat. Stalin kehitti teorian syksyllä 1924 ja pian käsite alkoi tarkoittaa Neuvostoliiton kohtalon riippumattomuutta maailmanvallankumouksesta. Sosialismin ja kommunismin rakentamisesta tuli ensisijaisesti valtioon sidottu projekti. Sosialisoiminen tarkoitti valtiollistamista ja suunnittelu keskusjohtoisia 5-vuotissuunnitelmia. Neuvostoliitto pyhitettiin esimerkiksi muiden maiden kommunisteille, vaikka kansallisia erityispiirteitä aina korostettiin. NKP:n linjan seuraamisesta tehtiin varsin onnistuneesti ainoan oikean kommunismin osoitus. Sosialistinen markkinatalous
Sosialistista markkinataloutta on kokeiltu muun muassa Kiinan kansantasavallassa ja Valko-Venäjällä. Aikaisemmat kehitetyt mallit olivat Enrico Baronen (1908) ja Oscar R. Langen (1936). Muita sosialistisen markkinatalouden kokeiluja olivat Jevsei Libermanin Neuvostoliitossa ja Erich Apelin DDR:ssä 1960-luvun alussa. Unkarissa tutustuttiin markkinasosialismiin "gulassikommunismin" nimellä sekä Tšekkoslovakiassa ja Jugoslaviassa 1970- ja 1980-luvuilla. Myös Vietnam ja Laos ovat kutsuneet itseään markkinasosialismin järjestelmiksi. Nykyisin termillä on vain vähäinen merkitys. Kansallissosialismi
Natsipuolueen ainoaksi jäänyt puolueohjelma julkaistiin vuonna 1920. Natsismiin on liitetty kollektivismi, totalitarismi, pangermanismi, rasismi, eugeniikka, antisemitismi, antikommunismi sekä vapaan markkinatalouden ja liberalismin vastustaminen. Hitlerin julistama puolueohjelma painottaa erityisesti äärimmäistä nationalismia, vahvaa valtiota, rotupolitiikkaa, saksalaisen työväestön asiaa, keskiluokan oikeutta omaisuuteensa ja kapitalismin vastustamista. Ekvivokaatio
Toisen esimerkin tarjoaa sana 'sosialismi'. Esimerkiksi Yhdysvalloissa Pohjoismaista yhteiskuntamallia kutsutaan monesti 'sosialismiksi' tai 'demokraattiseksi sosialismiksi'. Toisaalta sanalla viitataan Neuvostoliiton ja muiden reaalisosialistimaiden valtiomalliin. Näin joku voi päätellä, että koska neuvostososialismi oli toimimaton talousjärjestelmä, näin myös pohjoismaisen 'sosialismin' (joka on markkinatalouden eräs muoto) täytyy olla toimimaton talousjärjestelmä. Päättelyvirhe perustuu ekvivokaatiolle sanan 'sosialismi' suhteen. Täysin automatisoitu luksuskommunismi
Täysin automatisoitu luksuskommunismi (engl. "fully automated luxury communism", "FALC") on konsepti tulevaisuudentilasta, jossa automaatio on vapauttanut ihmiset työnteosta tai pienentänyt työnteon 10-12 viikkotuntiin ja kaikille on tarjolla luksusta yltäkylläisyydestä johtuen. Konsepti tarkoittaa jälkikapitalistista yhteiskuntaa, jossa ei enää kärsitä niukkuudesta. Yhdysvaltain kommunistinen puolue
Viime vuosina puolue on esiintynyt kärkkäänä Bushin hallinnon ja sen harjoittaman politiikan kritisoijana, leimaten sen ajoittain jopa "fasistiseksi". Se on tuominnut muun muassa sosiaaliturvan heikennykset tai sen yksityistämisen sekä vaatinut vähimmäispalkan nostoa ja universaalia terveydenhuoltoa. Puolue on ollut myös aktiivinen Irakin sodan vastaisessa liikkeessä. Se on ottanut vahvan kannan rasismia, seksismiä ja homofobiaa vastaan. Kansallissyndikalismi
Kansallissyndikalistit uskoivat muiden 1930-luvun kapitalismin epäilijöiden tapaan, että liberaalidemokraattinen poliittinen järjestelmä romahtaisi suuressa talouskriisissä, minkä jälkeen kansakunnan talous siirtyisi korporatiiviseen yhteiskuntaluokkien yhteistyöhön perustuvaan malliin marxistisen luokkataistelun sijaan. Luokkavastakkainasettelun oli tarkoitus poistua ja syntyä kansanyhtenäisyys tai kansankokonaisuus, kuten kansallissosialistisessa Saksassa vastaavaa tavoitetta kutsuttiin. Tämä oli yhteistä muiden tuon ajan nationalististen ja korporativististen työväenaatteiden kanssa. Anarkokommunismi
Anarkistinen kommunismi (joskus myös anarkokommunismi tai kommunistinen anarkismi) on poliittinen ideologia, joka vastustaa hierarkiaa ja auktoriteetteja, tärkeimpinä viranomaiset ja kapitalismi. Anarkististen kommunistien mielestä omistusoikeus ja valtio ovat molemmat lähinnä haitallisia instituutioita. Kommunistinen vallankumous
Kommunistinen vallankumous on marxilaisuuteen liittyvä vasemmistolainen vallankumous, jossa kehittynyt kapitalistinen yhteiskunta muuttuu kommunistiseksi ihanneyhteiskunnaksi. Kommunistista vallankumousta voi edeltää sosialismin välivaihe. Kommunistisesta vallankumouksesta kirjoittanut Karl Marx näki kommunistisen yhteiskunnan yhteiskunnallisen kehityskulun huipentumana ja vääjäämättömänä. Kiina
Kiinan kansantasavalta on sosialistinen marxismi-leninismin ja maolaisten ajatusten ohjaama valtio, jota hallitsee Kiinan kommunistinen puolue. Kiinan perustuslaki kuvaa maata sosialistiseksi valtioksi, joka on työväenluokan johtama kansan demokraattinen diktatuuri ja perustuu työläisten ja talonpoikien liitolle. Vuodesta 2012 lähtien kommunistisen puolueen puhemiehenä ja vuodesta 2013 lähtien presidenttinä toimii Xi Jinping. Aiemmin presidentteinä ovat toimineet: Mao Zedong (Mao Tse-Tung), Liu Shaoqi, Li Xiannian, Yang Shangkun, Jiang Zemin ja Hu Jintao. Presidentti edustaa Kiinaa ulkomailla, allekirjoittaa kansainvälisiä sopimuksia ja nimittää edustajia valtioneuvostoon. Nykyisin Kiinassa vallitsee kollektiivinen johto ja presidentti on suoraan kansankongressin alaisuudessa. Avoin yhteiskunta
Avoimen yhteiskunnan vastakohta on suljettu yhteiskunta. Avoimessa yhteiskunnassa yksilöt tekevät henkilökohtaisia päätöksiä. Suljetussa, maagisessa eli heimokantaisessa eli kollektiivisessa yhteiskunnassa yksilön etu on toissijainen. Suljetun yhteiskunnan piirteitä ovat totalitarismi ja autoritarismi. Kommunismin hävittämislaki
Kommunismin hävittämislaki () oli Etelä-Afrikassa vuonna 1950 voimaan tullut laki, jolla maan kommunistinen puolue kiellettiin. Laissa kommunismi määriteltiin "toiminnaksi, jonka tarkoituksena on aikaansaada minkä tahansa kaltainen poliittinen, teollinen, sosiaalinen tai taloudellinen muutos unionissa epäjärjestystä tai häiriötä edistämällä ... tai joka lisää vihamielisyyttä eurooppalaisten ja ei-eurooppalaisten rotujen välillä". Primitiivinen kommunismi
Primitiivisessä kommunismissa kaikki yhteisön jäsenet osallistuivat yhteisesti ja tasavertaisesti ruoan hankintaan. Ruoka myös jaettiin yhteisesti kaikkien jäsenten kesken. Yksityisomaisuutta primitiivisissä yhteisöissä ei ollut, lukuun ottamatta vaatteita ja mahdollisia pieniä henkilökohtaisia esineitä kuten koruja. Aseet, työkalut ja vastaavat olivat primitiivisessä yhteisössä yhteisomistuksessa, ja niitä käytettiin vain yhteisön tarpeen mukaan. Juuri minkäänlaista materiaalin ylijäämää ei primitiivisessä yhteisössä päässyt syntymään. Valtiota ei ollut. Primitiivisessä kommunismissa yhteisö teki kaiken oman hengissä säilymisensä eteen, mutta suhtautui vihamielisesti muihin yhteisöihin, koska yleensä katsoi niiden kaventavan omia elinmahdollisuuksiaan. Kansallissosialismi
Puolueen 25-kohtaisessa puolueohjelmassa esitettiin kymmenen sosialismille ominaista vaatimusta, kuten ”tulot muusta kuin työstä on lakkautettava”, ”kaikki yritykset on kansallistettava”, ”sotavoitot konfiskoidaan”, ”suurten yritysten voitot jaetaan”, ”laajennetaan eläkkeitä”, ”maareformi”). Hitler julisti: ”Me olemme sosialisteja, me olemme nykypäivän kapitalistisen talousjärjestelmän vihollisia”, mutta hän korosti, ettei hänen sosialisminsa ole marxilaista sosialismia, jota hän vastusti. Hitlerin puheita on pidetty ristiriitaisina ja tilanteeseen ja yleisöön sovitettuina. Kommunismi
Ihmiskunnan historian alkuvaiheessa ihmiset elivät pienikokoisissa ryhmissä, joiden selviytyminen perustui hankitun ruoan yhteisomistukseen, joten esimerkiksi eläimen kaatanut yksilö ei saanut yksinoikeutta lihaan, vaan jakoi sen koko ryhmän kesken. Yhteisomistus oli tehokkain tapa selviytyä teknisesti kehittymättömissä oloissa. Tätä elintapaa ei kuitenkaan voi pitää nykyaikaisen kommunismin edeltäjänä. Ensimmäisenä yhteisomistusta filosofiselta kannalta tutki Ateenassa vaikuttanut Platon. Hän loi "Valtiossaan" ihanneyhteiskunnan, jossa ihmiset jaoteltiin hierarkkisesti eri luokkiin kykyjensä mukaisesti. Hän näki yksityisomistuksen poistamisen tarpeelliseksi siirryttäessä laatimaansa tasapainoon perustuvaan yhteiskuntaan. Marxilaisuus
Marxilaisuus eli marxismi on Karl Marxin kirjoituksiin pohjautuva sosialistinen oppijärjestelmä sekä siihen perustuva yhteiskunnallinen aatesuuntaus. Marxilaisuudessa on monta toisistaan selvästi poikkeavaa suuntausta. Keskeinen jako kulki aiemmin länsimaisen akateemisen marxilaisuuden ja Neuvostoliitossa kehitetyn marxismi-leninismin välillä. Länsimaiden akateeminen marxilaisuus sanoutui suurelta osin irti jälkimmäisestä. Kommunismi Suomessa
Kommunismi Suomessa on ollut usean puolueen ja ryhmittymän tavoittelema poliittinen järjestelmä. Valtio ja vallankumous
"Valtio ja vallankumous" esittelee Leninin idean ja bolševikkien pyrkimykset varsin selkeästi. Porvarillinen valtio voi vaihtua proletaariseen valtioon ainoastaan väkivaltaisen vallankumouksen kautta, väkivaltainen vallankumous on kiertämätön. Sosialismi, tuotantovälineiden ottaminen valtion haltuun, on vasta kommunistisen yhteiskunnan ensimmäinen, alempi vaihe. Siirtymäkaudella sosialismista kommunismiin tarvitaan proletariaatin diktatuuria, jossa enemmistö joutuu lannistamaan vähemmistön eli sorrettu kukistaa sortajansa. Pyrkimyksenä on mahdollisimman laaja demokratia, mutta se on vain eräs välimuoto ja valtiomuoto. "Demokratia ei kuitenkaan ole minkään raja, jota ei tulisi ylittää, demokratian sisältö koskee yhdenvertaisuutta luokkien hävittämisen mielessä". Itse asiassa parlamentarismi on hävitettävä Marxin kirjoitusten mukaisesti. Kommunismi kuitenkin tähtää ”pidemmälle” eli koko valtion hävittämiseen.