Mihin Ludwig van Beethoven kuoli?
Ludwig van Beethoven
24. maaliskuuta 1827 Beethoven vaipui koomaan ja kuoli kaksi päivää myöhemmin. Hänen kaapistaan löytyivät Heiligenstadtin testamentti, kirje ”Kuolemattomalle rakastetulle” ja useita naisten muotokuvia. Testamentissaan hän määräsi Karlin ainoaksi perillisekseen. Kirje Kuolemattomalle rakastetulle on kirjoitettu todennäköisesti Teplitzissä 1812. Sitä, kuka ”Kuolematon rakastettu” oli, ei kirjeessä mainita. Kohteeksi on ehdotettu muun muassa Antonie Brentanoa ja Josephine Brunsvikia.
Ludwig van Beethoven
Kuitenkin testamentinlisäys, jonka Beethoven uskoi kälynsä Johannan tehneen Casparin tietämättä, määritteli, että holhousta hoitaisivat yhdessä setä ja lapsen äiti. Ludwig van Beethoven
Nuori Ludwig esiintyi julkisesti ensimmäisen kerran jo 7-vuotiaana. Beethovenin lahjakkuus ei jäänyt huomaamatta muiltakaan, niinpä hänestä tuli vuonna 1779 Christian Gottlob Neefen suojatti. Neefe kiinnitti Beethovenin vuonna 1782 cembalistiksi hoviteatteriin, tosin palkattomaksi. Vuonna 1784 Bonnin uusi vaaliruhtinas Maximilian Franz palkkasi Beethovenin hovin toiseksi urkuriksi. Johann Strauss nuorempi
Kolmannesta vaimostaan Strauss sai samanlaisen innostavan tukijan kuin ensimmäisestä, ja viimeisinä vuosinaan hän jatkoi väsymättä wieniläisvalssin kehittämistä yhä sinfonisempaan suuntaan. Monet hänen myöhäisistä valsseistaan kuten ”Kaiser-Walzer” (Keisarivalssi) ja Brahmsille omistettu ”Seid umschlungen, Millionen” ovat yhä selvemmässä määrin konserttivalsseja, joita ei ole tarkoitettu tanssittaviksi. Strauss pysyi aktiivisena myös näyttämömusiikin alalla, ja sairastuessaan kuolemaansa johtaneeseen keuhkokuumeeseen hän oli juuri säveltämässä ensimmäistä balettiaan, joka jäi keskeneräiseksi. Strauss haudattiin Wienin Keskushautausmaalle (Zentralfriedhof) Johannes Brahmsin ja Franz Schubertin väliin. Samalle hautausmaalle on haudattu myös Ludwig van Beethoven. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Joulukuussa 1808 Beethoven ilmaantui hänen tukemisekseen järjestettyyn konserttiin, jossa esitettiin ensi kerran hänen viides ja kuudes sinfoniansa sekä kuorofantasia. Harjoituksissa vallitsi sekasorto, ja soittajat ilmoittivat yhdessä välissä, etteivät suostuisi harjoittelemaan, jos Beethoven on paikalla. Beethoven itse kertoi konsertista: ”Soittajat olivat hyvin kiukkuisia ja tekivät huolimattomuuksissaan virheitä kaikkein helpoimmissakin kohdissa. Äkkiä keskeytin ja huusin kovaa 'aloittakaa alusta!' Sellaista ei ollut tapahtunut koskaan ennen, ja yleisö oli tyytyväinen lopputulokseen.” Ludwig van Beethoven
Anton Schindler (1792–1864), Beethovenin ystävä ja tämän elämäkerran kirjoittaja oli yksi Beethovenin elämän merkittävistä henkilöistä. Hän kuitenkin halusi esittää Beethovenin sankarillisena hahmona. Hän meni jopa niin pitkälle, että hävitti yli puolet Beethovenin vuodesta 1818 alkaen viestintään käyttämistä keskusteluvihoista, koska ne eivät hänen mielestään sopineet Beethovenin sankarilliseen henkilökuvaan. Beethoven sai monet asiat tietoonsa Schindleriltä, hän tutustui esimerkiksi Franz Schubertin musiikkiin hänen kauttaan. Beethoven ennusti tämän vielä hämmästyttävän maailmaa ja valitti sitä, ettei ollut tutustunut tähän jo aikaisemmin. Beethoven ja Schindler tutustuivat toisiinsa vuonna 1814. Beethoven ei pitänyt Schindleriä suuressa arvossa. Tämän tavoitteena oli ennen muuta tulla säveltäjän uskotuksi paistatellakseen tämän maineen loisteessa. Vuodesta 1820 alkaen Schindler hoiti palkatta Beethovenin kotiasiat. Ludwig van Beethoven
Tammikuussa 1818 Beethoven päätti viimein ottaa Karlin luokseen. Syyskuussa hän sai luvan lähettää Karl sisäoppilaaksi kuninkaallis-keisarilliseen Konviktiin. Joulukuussa Karl karkasi äitinsä luo. Johanna teki uuden anomuksen. Hän valitti, että häneltä oli lainvastaisesti riistetty hänen oikeutensa, ja että Karlille koituisi korvaamattomaksi vahingoksi, jos Karl jätettäisiin Beethovenin hoitoon. Alkuvuodesta 1819 Johannalle myönnettiin holhousoikeus. Viimeisenä keinonaan Beethoven laati muistion, jossa hän vetosi mahtavien ystäviensä, kuten arkkipiispa Rudolphin vaikutusvaltaan. Hän esitti sen etukäteen kahdelle tuomareista, jotka käsittelivät vastakannetta. Oikeus antoi lopulta periksi Beethovenille huhtikuussa 1820 ja nimitti holhoojiksi hänet ja Karlin opettajan. Ludwig van Beethoven
Säveltäjän ja veljenpojan välit muodostuivat erittäin myrskyisiksi. Karl ei pitänyt siitä, että Beethoven oli raivoissaan hänen äidilleen. Hän piti setäänsä ikävystyttävänä vanhana miehenä, joka ei lainkaan ymmärtänyt, etteivät musiikki ja kirjallisuus voineet merkitä kaikkea elämässä. Beethoven puolestaan huomasi, ettei veljenpojan persoonallisuus vastannut hänen odotuksiaan. Hän oli toivonut saavansa hoitoonsa sivistyneen lapsen, jonka kanssa hän olisi voinut keskustella musiikista, filosofiasta, runoudesta ja politiikasta. Karl päinvastoin osoitti jo varhain voimakasta taipumista taiteen sijasta uhkapeliin ja juoppouteen. Ludwig van Beethoven
Vuodesta 1818 Beethoven ei pystynyt viestimään ihmisten kanssa normaaliin tapaan kuuroutensa vuoksi, ja hän turvautui keskustelukirjoihin, joiden välityksellä hän viesti ihmisten kanssa. Keskustelukirjat ovat olleet korvaamattomia lähteitä Beethovenin elämän ja ajatusten selvittämisessä. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Noin vuonna 1804 Beethoven tutustui 20-vuotiaaseen arkkiherttua Rudolph von Habsburgiin. Tämä oli usein sairaalloinen ja kalpea, mutta luonteeltaan rakastettava ja todellinen musiikin ystävä. Hän otti Beethovenilta sävellystunteja. Hän osoitti epätavallista musiikillista lahjakkuutta ja herätti Beethovenissa suorastaan isällistä hellyyttä. Adolf Hitlerin kuolema
Jonkin ajan kuluttua Hitlerin palvelija Heinz Linge vierellään Bormann, avasi työhuoneen oven. Linge kertoi myöhemmin haistaneensa välittömästi karvasmantelin tuoksun, mikä oli merkki vetysyanidista. Hitlerit istuivat molemmat sohvalla, Eva vasemmalla, Adolf oikealla. Evan ruumis oli lyyhistyneenä poispäin Adolfista. Hitlerin huomattiin ampuneen itseään 7,65-millisellä Walther PPK -pistoolilla, joka oli tipahtanut lattialle hänen jalkojensa viereen. Verta valui haavasta, joka hänellä oli oikeassa ohimossaan. Veri oli tehnyt suuren tahran sohvan vasempaan käsinojaan. Eva ei ollut havaittavasti haavoittunut ja Linge oletti, että hän oli myrkyttänyt itsensä. Antonin Artaud
Artaud koki syvää hengenheimolaisuutta Vincent van Goghin kanssa. Teos Van Gogh, le suicidé de la société (1947, sananmukaisesti "Van Gogh, yhteiskunnan itsemurhaama"), käsittelee yhtä paljon Artaud’ta itseään kuin kuvataiteilijaakin. Kimmo Pasanen on suomentanut esseen nimellä Korpit ja auringonkukka (1974). Esseestään Artaud sai Sainte-Beuve –palkinnon tammikuussa 1948. 
Artaud kuoli 4. maaliskuuta 1948 suolistosyöpään lepokodissa lähellä Pariisia. Artaud löydettiin kuolleena majapaikastaan Ivry-sur-Seinen esikaupunkialueella sijaitsevasta puutarhapaviljongista kenkä kädessään. Kuin hän olisi menehtynyt kesken päivittäiselle kävelylenkille valmistautuessaan. Für Elise
Für Elise (), bagatelli a-molli WoO 59, on Ludwig van Beethovenin säveltämäksi oletettu pianoteos, jonka hän oletuksen mukaan sävelsi vuonna 1810 rakastajattarelleen Therese Malfatille, jonka kanssa hän aikoi mennä naimisiin. Liitosta ei kuitenkaan tullut mitään, koska Theresen isä lääkäri Giovanni Malfatti, joka oli hoitanut Beethovenin sairautta, paheksui liittoa. Therese meni myöhemmin vuonna 1816 naimisiin paroni von Drosdickin kanssa. Beethoven viittaa maaliskuussa 1810 kirjoittamassaan kirjeessä bagatelliin ja toteaa: "Tässä kirjeessä rakas Therese, saat mitä lupasin sinulle." Elise oli Theresen lempinimi. Napoleonin kuolema
Kuolinsyyksi todettiin vatsasyöpä. Napoleon itse oli ennen kuolemaansa epäillyt vatsasyövän lisäksi myös murhayrityksen mahdollisuutta ja olikin toivonut, että hänelle tehdään ruumiinavaus, johon britit eivät saisi osallistua. Napoleonin ruumis avattiin biljardipöydällä. Ruumiinavausta todisti seitsemäntoista henkilöä, joista seitsemän oli britannialaisia lääkäreitä. Britit julistivat Napoleonin kuolleen vatsasyöpään, mutta useat nykypäivän tutkijat pitävät kuolinsyynä myrkytystä arsenikilla tai sitten sitä, että Napoleonin huoneen tapetit alkoivat kosteassa Saint Helenan ympäristössä tuottaa arsenikkia. Napoleonin testamentin viidennessä pykälässä lukee: Victor Braun
Braun kuoli monisysteemiatrofiasta kärsittyään. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Lokakuussa Beethoven muutti toipilasajalle veljensä Johannin luo. Beethovenin vuoden 1812 Johannin luona vierailun jälkeen veljesten välit eivät olleet kovin hyvät. Beethoven itse kutsui Johannia ”epäveljelliseksi veljekseen”. Kerran Johannin käydessä tapaamassa Ludwigia tämän poissa ollessa Johann oli jättänyt tälle käyntikorttinsa, johon oli painettu teksti ”Johann van Beethoven, tilanomistaja”. Kotiin palattuaan Beethoven palautti kortin kirjoitettuaan sen kääntöpuolelle ”Ludwig van Beethoven, aivojen omistaja”. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Paljon myöhemmin hän kulki samassa laaksossa, jossa oli säveltänyt pastoraalisinfonian. Hän kysyi seurassaan olevalta ystävältään, kuuliko tämä puista keltasirkkujen tirskutusta. Ympäristössä vallitsi kuitenkin hiljaisuus. Tämän jälkeen Beethoven sanoi: ”Juuri täällä sävelsin puronrantakohtauksen. Keltasirkut, viiriäiset, satakielet ja käet sävelsivät kanssani”. Ludwig van Beethoven
Mozart oli jo kuollut, kun Beethoven palasi Wieniin vuonna 1792 ruhtinaan avustuksella. Hän hakeutui Joseph Haydnin ohjaukseen ja opiskeli muun muassa pianonsoiton tekniikkaa sekä kontrapunktia. Beethovenin ailahtelevainen luonne ja äkilliset raivonpuuskat eivät kuitenkaan sopineet Haydnin täysin päinvastaiseen luonteeseen, ja niin Beethoven siirtyi muiden opettajien, kuten Johann Georg Albrechtsbergerin ja Antonio Salierin oppiin Haydnin lähdettyä Englantiin vuonna 1794. Beethovenin päätettyä jäädä pysyvästi Wieniin ruhtinas lopetti apurahan, mutta sillä välin Beethoven oli jo ehtinyt saavuttaa suosiota yläluokan salongeissa siinä määrin, että sai riittävästi rahallista tukea rikkailta wieniläisiltä. Ludwig van Beethoven
Vuonna 1782 Ludwigin opettaja Christian Gottlob Neefe joutui lähtemään vaaliruhtinaan matkaan, ja hänen oli saatava poissaolonsa ajaksi joku hoitamaan tehtäviään Bonnissa. Hän valitsi Ludwigin, joka oli vasta yhdentoista ja puolen vuoden ikäinen. Ludwigille rohkaisuksi Neefe painatti hänen yhdeksän muunnelmaansa pianolle, joista syntyi hänen ensimmäinen sävellyksensä, "9 muunnelmaa Dresslerin marssista". ”Tätä nuorta neroa kannattaa auttaa. Jos hän jatkaa samaan tahtiin, hänestä tulee varmasti uusi Mozart”, Neefe vakuutti. Vuonna 1783 hän julkaisi kolme ensimmäistä pianosonaattiaan, niin sanotut "Kurfürst-sonaatit". Myös vaaliruhtinas sai tietää nuoresta lahjakkuudesta ja suostui rahoittamaan tämän musiikkiopinnot. "9 muunnelmaa Dresslerin marssista" ei kuitenkaan tiettävästi ole Beethovenin aivan ensimmäinen sävellys, sillä jo vuotta aiemmin, vuonna 1781 oli ensiesitetty hänen säveltämänsä hautajaiskantaatti. Beethoven tosin itse julkaisi erään kantaattinsa vuodelta 1790 opusnumerolla 1, sillä hän piti tätä ensimmäisenä onnistuneena ja kunnollisena sävellyksenään. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Nuori Ludwig esiintyi julkisesti ensimmäisen kerran jo 7-vuotiaana. Tässä esityksessä isä väitti poikaansa kahta vuotta nuoremmaksi, jotta Ludwigin lahjakkuus tekisi suuremman vaikutuksen. Beethoven sai itse tietää asiasta vasta 40-vuotiaana. Tämän takia Beethoven ei ollut koskaan itsekään varma syntymäajastaan. Beethovenin lahjakkuus ei jäänyt huomaamatta muiltakaan, niinpä hänestä tuli vuonna 1779 Christian Gottlob Neefen suojatti. Neefe kiinnitti Beethovenin vuonna 1782 cembalistiksi hoviteatteriin, tosin palkattomaksi. 15. elokuuta 1784 Maximilian Franzista tuli Bonnin vaaliruhtinas. Hän huomasi heti käytökseltään siivon ja ujon Beethovenin toimineen jo kaksi vuotta palkattomana cembalistina, niinpä hän kiinnitti Beethovenin hovin toiseksi urkuriksi 150 floriinin vuosipalkalla. Gustave Courbet
Courbet sai suosiota hallintoa vastustavien keskuudessa kieltäydyttyään ottamasta vastaan Napoleon III:n myöntämää kunniamerkkiä, ja vuoden 1871 vallankumouksellinen Pariisin kommuuni asetti hänet vastaamaan Pariisin taidemuseoista. Vallankumouksen jälkeen hänen katsottiin osallistuneen Place Vendômen voitonpylvään tuhoamiseen, josta hän sai vankeustuomion syyskuussa 1871. Ranskan uusi presidentti Patrice de Mac-Mahon halusi vuonna 1873 pystyttää pylvään uudelleen, ja Courbet’ta vaadittiin maksamaan kustannukset. Hän muutti Sveitsiin välttääkseen vararikon. Courbet kuoli La Tour du Peilzissä Sveitsissä raskaan juomisen aiheuttamaan maksasairauteen 58-vuotiaana 31. joulukuuta 1877. Wolfgang Amadeus Mozart
Mozart eli kaksi viikkoa sairastuttuaan; viralliseksi kuolinsyyksi merkittiin kuume ja ihottuma. Käly Sophie Haibel kirjoitti liki 33 vuotta myöhemmin Mozartin olleen tajuissaan ja aivojen toimintakykyiset loppuun saakka. Hän sävelsi viimeiseen asti viimeistä teostaan, Requiemia. Koska hän oli ollut seuraelämässä ja hyväntuulinen koko syksyn, ei sairautta uskota krooniseksi vaan äkilliseksi tartuntataudiksi. Säveltäjä laskettiin nimettömänä joukkohautaan, mikä 1700-luvulla oli normaali käytäntö keisari Joosef II:n asettamista säännöksistä johtuen. Yksi Mozartin käyttämistä asunnoista on edelleen olemassa osoitteessa Domgasse 5. Sitä kutsutaan nimellä ”Figarohaus”, koska Mozart sävelsi siellä oopperansa Figaron häät. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Napoleonin veli Jérôme tarjosi vuonna 1809 Beethovenille kapellimestarin paikkaa Kasselissa. Säveltäjä suostui virkaan, jonka vuoksi hän piti suuren jäähyväiskonsertin, jonka ohjelmisto oli seuraava:Beethovenin ystävät eivät kuitenkaan halunneet menettää Beethovenia, niinpä he tarjosivat hänelle elinikäistä vuosittain maksamaa korkoa, jonka vuoksi Beethoven perui Wienistä lähtemisensä. Tämä korko ei kuitenkaan kestänyt kauan: Arkkiherttua Rudolph von Habsburg pakeni Wienistä jo vuonna 1809, Ruhtinas Kinsky kuoli vuonna 1812 pudotessaan hevosen selästä ja ruhtinas Lobkowitz kuoli joulukuussa 1816 antamatta testamentissaan pienintäkään neuvoa perilliselleen jatkaa Beethovenille luvatun rahasumman maksamista. Ludwig van Beethoven
Sävellystyön keskeytti useaan otteeseen säveltäjän alati huonontuva terveys. Hänellä diagnosoitiin pian vesipöhö ja keltatauti, ja hän kärsi kovista kivuista. Viimeisinä kuukausinaan hänen epäillään kärsineen myös pahasta maksakirroosista. Beethovenin maksa oli vaurioitunut jo aikaisemmin lyijyisen alkoholin juomisesta. Sairasvuoteellaan Beethoven tutustui yhä Händelin teoksiin, nautti eräistä nuoren sopraanon laulamista Schubertin lauluista, luki "yhdeksännen sinfonian" oikovedoksia ja puhui "kymmenennen sinfoniansa" säveltämisestä. Pianosonaatti nro 14 (Beethoven)
Ludwig van Beethovenin pianosonaatti nro 14 cis-molli op. 27 nro 2, joka tunnetaan yleisesti nimellä Kuutamosonaatti, on yksi Beethovenin tunnetuimmista sonaateista. Beethoven sävelsi teoksen vuonna 1801, ja se on omistettu Beethovenin oppilaalle, 17-vuotiaalle kreivitär Giulietta Guicciardille, johon Beethoven oli rakastunut. Beethoven ei ole antanut tällekään sonaatille lisänimeä itse, vaan nimen antoi saksalainen musiikkikriitikko Ludwig Rellstab, joka vertasi kappaletta öiseen Luzernjärveen. Sonaatin ensimmäinen osa on erittäin soitettu myös amatöörien parissa, sillä se ei ole teknisesti niin vaikea kuin muut sonaatin osat. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Kesästä 1819 alkaen Beethovenilla oli Karl-pakkomielle, ja saman vuoden helmikuussa hän myös yritti saada tukea lakimies Johann Baptis Bachilta. Lokakuussa esitetty vastakanne hylättiin Johannan hyväksi. Viimeisenä keinonaan Beethoven laati pitkän muistion, jossa hän vetosi mahtavien ystäviensä, kuten arkkipiispa Rudolphin vaikutusvaltaan. Hän esitti sen etukäteen kahdelle tuomareista. Oikeus antoi lopulta periksi Beethovenille huhtikuussa 1820 ja nimitti holhoojiksi hänet ja Karlin opettajan, Karl Peterin. Johanna teki vielä yhden epäonnistuneen yrityksen vedoten keisariin, joka kuitenkin hylättiin, ja 24. heinäkuuta asia oli loppuun käsitelty. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Ludwig van Beethoven (16. joulukuuta 1770 Bonn – 26. maaliskuuta 1827 Wien) oli saksalainen säveltäjä klassismin ja romantiikan siirtymäkaudella. Hän oli aikansa merkittävin säveltäjä ja yksi koko musiikkihistorian vaikutusvaltaisimmista säveltäjämestareista. Asteittaisesta kuuroutumisestaan huolimatta hän kykeni työskentelemään elämänsä loppuun asti. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Huolimatta neroudestaan Beethoven ei koskaan ollut samanlainen musiikin ihmelapsi kuin Mozart (vaikka heistä edelleen puhutaan verraten, kumpi todellisuudessa on maailman suurin säveltäjä), ja myös säveltäminen tuotti hänelle enemmän ongelmia. Hän korjasi sävellyksiään jatkuvasti ja turvautui uuden luomisessa usein vanhoihin ideoihin, joita hän oli saattanut kuljettaa ja kehittää mielessään vuosikausia. Hänellä oli tapana säveltää useita teoksia yhtä aikaa, usein hyvin vaihtelevassa ja sekavassa työympäristössä. Osin kuuroutensa takia hän kehitteli teokset mielessään niin valmiiksi, että lopulta hänen tarvitsi vain kirjoittaa ne paperille (tämä kyky oli myös Mozartilla, jonka muistiinpanot tosin paljastavat, ettei hän ilmeisesti ollut tehnyt yhtä raivoisasti korjauksia töihinsä). Beethovenin työtahti oli usein hurja, eikä hän usein piitannut tauoista saati omasta hyvinvoinnistaan. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Vuonna 1820 Beethoven oli ollut kävelyllä koko päivän Badenissa, kunnes hän huomasi lopulta eksyneensä. Hän alkoi kurkistella talojen ikkunoista sisälle, ja asukkaat ilmoittivat oudosta kulkijasta poliisille. Virkailija kävi kertomassa asiasta poliisipäällikölle, joka vietti samaan aikaan iltaa ystäviensä seurassa. Pidätetty väitti olevansa Beethoven, mitä ei uskottu, vaan häntä pidettiin vain kulkurina. Poliisipäällikkö päätti laitattaa Beethovenin putkaan yön yli. Yöllä poliisin oli pakko herättää päällikkönsä. Vanki vaati, että oli ehdottomasti otettava yhteys tunnettuun wieniläismuusikkoon, joka voisi tulla tunnistamaan hänet. Päällikkö käski tuoda vangin luokseen. ”Mutta sehän "on" Beethoven!” hän kauhistui. Hän kutsui säveltäjän kotiinsa ja lähetti tämän seuraavana aamuna virkavaunuissaan Wieniin. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Giuletta kuvasi Beethovenin erittäin ankaraksi. Vuonna 1802 Beethoven sävelsi Giuletalle omistetun "Kuutamosonaatin". Beethoven ja Giuletta alkoivat myös suunnitella avioliittoa, jonka Giuletan äiti olisi hyväksynyt mutta isä ei: Giuletta ja Beethoven erosivat toukokuussa 1802. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Beethovenin luonne oli välillä hyvin ristiriitainen: Vuonna 1795 Beethoven kirjoitti ystävälleen, Johann Nepomuk Hummelille lapun, jossa hän sanoi ”Älä astu enää jalallasikaan talooni. Olet valehteleva koira. Paha periköön tuollaiset koirat. B.”. Kuitenkin heti seuraavana päivänä hän kirjoitti Hummelille jälleen lapun, jossa puolestaan sanottiin ”Nepomuk, sydänkäpyseni. Olet uskollinen ystävä ja sen lisäksi, on myönnettävä, olet oikeassa. Tule luokseni tänään iltapäivällä. Syleilen sinua. Oma Beethovenisi, jota kutsutaan nimellä Petit-Four”. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Beethoven kuitenkin tuli Stumpffin asunnolle jo seuraavana aamuna ja he lähtivät kävelylle. Stumpff kertoi Beethovenin sinfonioiden menestyksestä Lontoossa. Pastoraalisinfonia oli erityisesti naisten suosikki. Kaikki odottivat hänen kymmenettä sinfoniaansa. Beethoven halusi kiihkeästi nähdä maan, jossa hänen teoksensa olivat niin suuressa arvossa ja lupasi tulla vierailulle ja asua Stumpffin luona. Ennen kuin he erosivat Beethoven otti taskustaan paperin ja antoi sen Stumpffille. ”Se on esittävinään minua, mutta se ei ole kovin hyvä – harjoittelijan työtä.” Sen jälkeen hän otti paperin Stumpffin kädestä, kieritti sen rullalle ja asetti sen vasempaan korvaansa. Stumpff sanoi ”kuulotorveen” ääntäen selkeästi: ”Jos tapaan Lontoossa taiteilijan, täydennämme kuvan yksityiskohdat. Siitä tulee vielä hienoin muotokuva. Sen olen velkaa ihailijoillenne”. Beethoven syleili Stumpffia lämpimästi. Samassa heidät ohitti hautajaissaatto. Beethoven katosi Stumpffin näkyvistä. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Lisäksi hän kirjoitti Schindlerille kerran myös seuraavasti: Pianokonsertto nro 5 (Beethoven)
Ludwig van Beethovenin pianokonsertto nro 5 Es-duuri op. 73 on Beethovenin viimeinen pianokonsertto. Konsertolla on myös lisänimi "Keisari", joka ei ole Beethovenin itsensä antama. Teos on sävelletty pääosin syksyn 1809 ja talven 1810 aikana. Konserton julkaisi Breitkopf & Härtel vuonna 1811 ja se on omistettu Itävallan arkkiherttua Rudolphille. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Wieniin palattua oli vielä löydettävä opettaja, joka valmentaisi poikaa sisäoppilaitokseen, johon Beethoven toivoi hänen pääsevän. Johanna oli jo ehtinyt suunnitella omiaan Karlia varten. Syyskuussa hän sai luvan lähettää Karl sisäoppilaaksi kuninkaallis-keisarilliseen Konviktiin, jossa Karl aloitti koulunkäyntinsä. Keskiyöllä 3. joulukuuta Karl karkasi äitinsä luo. Beethoven osoitti jälleen hellyytensä puuttumisen sekä ankaruutensa lähettämällä välittömästi poliisin Karlin perään. Tämän jälkeen Johanna teki jälleen uuden anomuksen. Hän valitti, että häneltä oli lainvastaisesti riistetty hänen oikeutensa, ja että Karlille koituisi korvaamattomaksi fyysiseksi ja moraaliseksi vahingoksi, jos Karl jätettäisiin Beethovenin hoitoon. Kun Beethovenilta tiedusteltiin Karlin kasvatuksesta, hän sanoi vahingossa: ”Jos hän vain olisi syntyperältään aatelinen...” mikä veti huomion hänen omaan aateluuskuvitelmaansa ja flaamilaisen ”vanin” ja saksalaisen "vonin” sekoittamiseen keskenään. Koska hän ei voinut todistaa sellaista arvoasemaa, paitsi väittämällä aateluutensa olevan sydämessään, juttu siirrettiin aatelittomien rauhantuomarille 18. joulukuuta, Beethovenin suureksi nöyryytykseksi ja Johannan eduksi. Alkuvuodesta 1819 Johannalle myönnettiin holhousoikeus. Hän lähetti kesäkuussa 1819 Karlin kouluun, jota johti Joseph Blöchlinger. Beethoven teki kaikkensa saadakseen Blöchlingerin Johannaa vastaan, josta ei kuitenkaan ollut mitään apua, ja 17. syyskuuta rauhantuomari vahvisti, että holhous on jaettava Johannan ja Leopold Nussböck-nimisen kaupungin virkamiehen kesken. Lee Van Cleef
Van Cleef kuoli sydänkohtaukseen vuonna 1989. Sinfonia nro 10 (Beethoven)
Sinfonia nro 10 on Ludwig van Beethovenin sinfonia, jota hän luonnosteli vuosina 1826–1827. Beethoven kuoli kesken luonnostelutyön eikä saanut teosta valmiiksi. Keskeneräisyydestä johtuen sinfoniaa ei yleensä lueta Beethovenin sinfonioiden joukkoon, vaikka luonnokset ovatkin enimmäkseen säilyneet. Johann van Beethoven
Hänen isänsä Lodewijk van Beethoven oli erinomainen bassolaulaja. Johann aloitti uransa viulistina 12-vuotiaana. Myöhemmin hän äitinsä tapaan alkoholisoitui, ja hän oli jatkuvasti humalassa. Hän menetti pian työnsä viulistina ja siirtyi tenorilaulajaksi Kölnin vaaliruhtinaan hoviin. Johann meni vuonna 1767 naimisiin Maria Magdalena -nimisen nuoren lesken kanssa. Heidän raha-asiansa olivat huonolla tolalla, ja he muuttivat Fischerin perheen vuokralaisiksi Bonniin. Johann ja Maria Magdalena saivat seitsemän lasta, joista vain kolme eli aikuisikään asti: Ludwig (1770–1827), Caspar Carl (1774–1815) ja Nikolaus Johann (1776–1848). Johann oli hilpeä muiden seurassa, mutta kohteli ankarasti vanhinta poikaansa Ludwigia ja pakotti tämän jo nelivuotiaana opiskelemaan musiikkia ja soittamaan päivittäin tuntikausia. 1780-luvun alussa hovin asiakirjoihin tuli maininta, että Johannin ääni oli pilalla, ja vuonna 1789 hänet erotettiin virastaan. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Beethovenin kuuroudelle on esitetty useita selityksiä. Ruumiinavauksessa selvisi, että hänen sisäkorvansa oli laajentunut, mistä oli ajan mittaan seurannut haavaumia. Hänen on myös epäilty sairastaneen syfilistä, joka olisi aiheuttanut myös hänen kuuroutumisensa. Lisäksi hänen hiustensa lyijypitoisuus todettiin myöhemmin jopa sata kertaa normaalia korkeammaksi. Lyijyä käytettiin Beethovenin aikana – tietämättä sen haittavaikutuksista – jopa lääkkeissä ja viinin makeuttamisessa. Beethovenin arvellaan saaneen lyijyä myös lääkärinsä antamien hoitojen vuoksi. Lyijyn tiedetään elimistöön joutuessaan aiheuttavan ailahtelevaisuutta, äkillisiä raivokohtauksia ja jopa kuuroutta. Beethovenin kuuroutumisen syyksi on epäilty myös hänen itsensäkin epäilemiä vatsavaivoja. Ludwig van Beethoven
Vuonna 1784 Ludwig sai työpaikan hovista, ja hän ryhtyi antamaan tunteja saadakseen lisätuloja. Beethovenin perhe koki kuitenkin vaikeuksia: Johannin ääni alkoi pettää, ja häntä uhkasi viraltapano. Myös Marian kunto alkoi heiketä. Oli siis elintärkeää, että Ludwig etsi parempipalkkaisen viran avustaakseen perhettään. Ludwigin lapsuus päättyi hänen ollessaan 14-vuotias, ja paineet jättivät häneen pysyvät jäljet. Beethoven esiteltiin Von Breuningin perheelle, joka pyysi Beethovenia antamaan soittotunteja kahdelle lapselleen. Perheessä puhuttiin taiteesta, tieteestä ja politiikasta, ja Beethoven perehdytettiin antiikin Rooman ja Kreikan kirjallisuuteen. Prometheus (Beethoven)
Prometheus (saks. "Die Geschöpfe des Prometheus", op. 43) on Ludwig van Beethovenin säveltämä baletti. Ludwig van Beethoven
Beethovenin kuuroudelle on esitetty useita selityksiä. Ruumiinavauksessa selvisi, että hänen sisäkorvansa oli laajentunut, mistä oli ajan mittaan seurannut haavaumia. Hänen on myös epäilty sairastaneen syfilistä, joka olisi aiheuttanut myös hänen kuuroutumisensa. Lisäksi hänen hiustensa lyijypitoisuus todettiin myöhemmin jopa sata kertaa normaalia korkeammaksi. Lyijyä käytettiin Beethovenin aikana – tietämättä sen haittavaikutuksista – jopa lääkkeissä ja viinin makeuttamisessa. Beethovenin arvellaan saaneen lyijyä myös lääkärinsä antamien hoitojen vuoksi. Lyijyn tiedetään elimistöön joutuessaan aiheuttavan ailahtelevaisuutta, äkillisiä raivokohtauksia ja jopa kuuroutta. Beethovenin kuuroutumisen syyksi on epäilty myös hänen itsensäkin epäilemiä vatsavaivoja. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Vuodet 1813–1819 eivät olleet Beethovenille kovin tuotteliaita. Häntä vaivasivat taloudelliset ja henkilökohtaiset huolet. Hänen ainoan vuonna 1813 valmistuneen teoksensa, "Wellingtonin voiton", tekijänoikeuksista aiheutui neljän vuoden mittainen oikeustaistelu, koska teos sävellettiin alun perin vastakeksitylle panharmonikonille, jonka kehittäjä Mälzel oli riidan toinen osapuoli. Vihdoin vuonna 1817 he pääsivät sopimukseen tuhlattuaan paljon rahaa ja voimia. Vuonna 1819 Beethovenista oli jo tullut lähes täysin kuuro, eikä hän enää kuullut puhetta eikä musiikkia. Vuonna 1814 Beethoven sävelsi Fidelion kolmannen kerran, jolloin teos saavutti lopulta menestystä.
Kuuroutunut Beethoven esiintyi viimeisen kerran julkisesti pianistina vuonna 1814. Jo ennen tätä jotkut muut pianistit ensiesittivät hänen pianoteoksiaan. Näihin kuuluivat muun muassa Ferdinand Ries ja Carl Czerny, jotka molemmat olivat Beethovenin entisiä oppilaita. Vielä tämän jälkeen hän kuitenkin johti sinfonioitaan hyväntekeväisyyskonserteissa. Pian hän ei kuitenkaan kyennyt enää kapellimestariksi. Marraskuun kolmantena 1822 esitettiin Beethovenin ooppera "Fidelio". Tuon konsertin Beethoven yritti johtaa itse. Kenraaliharjoituksissa tuolloin jo täysin kuuro Beethoven saattoi orkesterin täydelliseen sekasortoon. Kenelläkään ei ollut rohkeutta keskeyttää häntä, kunnes lopulta Schindler antoi hänelle lapun, jossa sanottiin, että hänen olisi parasta lopettaa ja lähteä kotiin. Schindler kirjoitti: ”Kotiin päästyään hän heittäytyi sohvalle, peitti käsillään kasvonsa ja pysyi niin siihen asti, kunnes istuimme syömään. Aterian aikana hän ei päästänyt huuliltaan ainuttakaan sanaa”. Johann van Beethoven
Vuonna 1787 vanhin poika Ludwig lähti Wieniin opiskelemaan Mozartin ohjauksessa, mutta joutui jo kahden viikon kuluttua palaamaan Bonniin. Hän sai isältään kirjeen, jossa tämä kertoi, että äiti Maria Magdalena oli kuolemaisillaan. Äiti oli tuolloin vielä elossa mutta surkeassa kunnossa. Ludwigin palattua Bonniin kaikki oli pahempaa kuin hän oli kuvitellut: Maria Magdalena oli kuolemaisillaan ja Johann tukkihumalassa aamusta iltaan. Maria Magdalenan kuoleman jälkeen perheen taloudellinen asema oli kehnossa kunnossa. Ludwig oli käyttänyt kaikki rahansa Wienin matkallaan ja Johann kaikki rahansa Maria Magdalenan hoitoon. Vaaliruhtinas suostui kuitenkin maksamaan pientä eläkettä Johannille. Ludwig palasi Wieniin marraskuussa 1792. Johann kuoli pian Ludwigin lähdön jälkeen 18. joulukuuta 1792. Franz Schubert
Schubert kuoli veljensä Ferdinandin asunnossa Wienissä 19. marraskuuta 1828 ainoastaan 31-vuotiaana. Hän oli taistellut syfilistä vastaan vuodesta 1822 tai 1823 lähtien. Kuolinsyy oli todennäköisesti lavantauti. Myös elohopeamyrkytystä on epäilty. Schubert haudattiin hänen omasta toivomuksestaan Ludwig van Beethovenin viereen. Vuonna 1888 sekä Beethovenin että Schubertin haudat siirrettiin Wienin keskushautausmaalle, jonne on haudattu myös muita kuuluisia säveltäjiä kuten Johannes Brahms ja Johann Strauss nuorempi. Waldemar Hoven
SS toimitti Hovenin oikeuteen, jossa SS-tuomari Konrad Morgen todisti Hovenin syylliseksi murhiin syöttämällä samaa myrkkyä venäläisille sotavangeille, jotka kuolivat samoihin oireisiin kuin SS-upseerit. Hoven todettiin syylliseksi ja tuomittiin kuolemaan. Tosin hän vietti vain 18 kuukautta vangittuna Buchenwaldissa, ennen kuin natsit armahtivat hänet, lääkärien tarve alkoi olla suuri natsi-Saksassa.
Sodan jälkeen liittoutuneet vangitsivat Hovenin. Hän joutui lääkärioikeudenkäyntiin, jossa hänet todettiin syylliseksi sotarikoksiin ja rikoksiin ihmisyyttä vastaan sekä kuulumisesta rikollisjärjestöön. Hoven tuomittiin kuolemaan ja hirtettiin 2. kesäkuuta 1948 Landsbergin vankilassa. Ludwig van Beethoven
Beethoven jäi historiaan merkittävänä säveltäjänä, jonka maine kasvoi pian legendaariseksi. Hänen vaikutuksensa ulottui lähes kaikkiin häntä seuranneisiin säveltäjiin, erityisesti Schubertiin, Richard Wagneriin, Franz Lisztiin ja myöhäisromantiikankin suuriin säveltäjiin. On keskusteltu runsaasti siitä, edustiko Beethoven klassismia vai romantiikkaa. Säveltäjän elinaikana kyseisiä termejä ei ollut edes olemassa, vaan ne keksittiin jälkeenpäin määrittelemään erilaisia vanhan musiikin tyylejä. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Beethovenilla oli pitkään tukenaan perheitä, joiden seurassa hän oleskeli paljon. Von Breuningien ja von Brunswickien jälkeen hän tutustui Malfattin perheeseen, jonka yhdeksäntoistavuotiasta tytärtä hän kosi huonoin tuloksin. Für Elise on kirjoitettu Therese Malfatille (kappaleen nimessä ”Elise” on seurausta Beethovenin käsialan väärintulkinnasta). Ludwig van Beethoven
Beethovenin tyyli perustuu kontrasteihin, harmonisiin keksintöihin ja yllättäviin käännöksiin, "Sturm und Drang" -henkiseen dramatiikkaan tai kirkkaaseen klassisuuteen ja hienostuneeseen motiivitekniikkaan. Hän loi teoksilleen klassismin ihanteiden mukaisesti laajoja arkkitehtonisia rakenteita. Hänen sävellystensä hitaissa osissa melodiat saattavat olla runollisia, kauniita ja mieleenpainuvia. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Raivokas säveltämistahti vaati pian veronsa. Toukokuussa 1804 hänen voimansa ehtyivät, ja Stephan von Breuning otti hänet hoiviinsa. Beethovenista oli tullut entistä ärtyneempi, koska hän ei voinut huonossa kunnossa purkaa turhautumistaan säveltämiseen, ja häntä saattoi hädin tuskin edes puhutella. Muutaman viikon kuluttua – riidan vuoksi – Beethoven lähti maaseudulle pysytellen kuitenkin Wienin lähistöllä. Siellä hän rauhoittui jälleen ja palattuaan Wieniin tervehtyneenä pystyi taas säveltämään: pianosonaatti ""Appassionata" oli uusi väylä säveltäjän tunteiden purkamiselle. Hän pahoitteli von Breuningille käytöstään ja lähetti tälle itseään esittävän kuvan. Beethovenin tuttavapiiri tiesi, kuinka hyväsydäminen sairauksien, konserttien ja säveltämistyön rasittama säveltäjä pohjimmiltaan oli, ja hyväksyi hänet sellaisena kuin hän oli. Ludwig van Beethoven
Vuoden 1799 loppupuolella Beethoven tutustui Anna von Brunsvikiin. Hän alkoi antaa pianotunteja Annan kolmelle tyttärelle: Thereselle, Josephinelle ja Charlotelle. Heidän välityksellään Beethoven tutustui vuonna 1801 heidän serkkuunsa, 16-vuotiaaseen Giuletta Cuicciardiin, jolle hän ryhtyi myös antamaan pianotunteja. Beethoven rakastui Giulettaan. 16. marraskuuta 1801 Beethoven mainitsi tästä Wegelerille: Ludwig van Beethoven
Kesäkuukaudet 1807 Beethoven vietti Badenissa ja 1808 Heiligenstadtissa, jossa myös syntyi hänen kuudes sinfoniansa (pastoraalisinfonia). Sinfonia oli tulvillaan rakkautta maaseutuun. Beethovenin tarkoitus ei ollut suorasanaisesti kuvailla maalaismaisemia, joskin hän siinä nimesi joitakin osia. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Vuonna 1817 Beethoven kirjoitti ystävälleen Dorothea Ertmannille, jolle hän myös omisti vuonna helmikuussa 1817 julkaistun pianosonaattinsa. Kirjeessään hän valitti huonoa terveyttään; hän oli sairastanut koliikkia ja katarria. Johanna oli suostunut osallistumaan Karlin opintojen kustannuksiin, mutta elokuussa 1817 hän valitti tuomareille Johannan pahansuopaisesta juoruilusta ja vaati, että tämä saisi tavata poikansa vain kahdesti vuodessa. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Suuren surunsa vuoksi Ludwig sai vaikean kohtauksen, jota hän epäili astmaksi, ja pelkäsi äitinsä tavoin sairastavansa tuberkuloosia. Eräälle ystävälleen hän valitti: ”Lisäksi tulee vielä alakuloisuus, joka on miltei yhtä paha kuin itse sairaus”. Tämä on ensimmäinen maininta syvästä masennuksesta, joka vaivasi häntä koko hänen elämänsä ajan. Perheen taloudellinen asema oli erittäin huono, sillä Ludwig oli kuluttanut kaikki rahansa Wienin-matkallaan, ja Johann kaikki säästönsä Marian hoitoon.
Sitten tuli uusi isku; neljän kuukauden kuluttua kuoli Ludwigin seitsenkuukautinen sisar. Ludwig ei ollut vielä seitsemäätoista, mutta hänellä oli aikuisen miehen huolet. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Beethovenin kuulo oli alkanut heikentyä eräänä hellepäivänä, pian hänen ainoan kiertueensa jälkeen. Eräässä harjoituksessakin Beethoven oli raivoissaan eräälle tenorille menettäessään tilapäisesti kuulonsa. Kaikesta päätellen vaurioituneet valtimot eivät kestäneet kiivaudesta johtuvaa korkeaa verenpainetta. Emanuel Schikaneder
Tänä aikana Schikaneder tutustui Ludwig van Beethoveniin, joka koetti jonkin aikaa säveltää Schikanederin librettoa "Vestas Feuer ()". Beethoven asui tuolloin Theater an der Wienin huoneistossa Schikanederin kutsumana ja jatkoi asumistaan vaikka luopuikin Schikanederin libretosta säveltääkseen "Fidelion". Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Karl piti setäänsä ikävystyttävänä ja ilkeänä vanhana miehenä, joka ei lainkaan ymmärtänyt, etteivät musiikki ja kirjallisuus voineet merkitä kaikkea elämässä. Beethoven puolestaan huomasi, ettei veljenpojan persoonallisuus vastannut hänen odotuksiaan. Hän oli toivonut saavansa hoitoonsa herkän ja sivistyneen lapsen, jolle hän olisi voinut uskoa musiikillisen kielensä salaisuuksia ja jonka kanssa hän olisi voinut keskustella filosofiasta, runoudesta ja politiikasta. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Keväällä 1797 Beethoven sairastui vakavasti pilkkukuumeeseen. Sairaus jätti pysyvät jäljet Beethoveniin, mutta hän jatkoi opiskelua ja säveltämistä tuntiessaan itsensä olevan paremmassa kunnossa.
Eräs Beethovenin oppilaista oli pikkupoika nimeltään Carl Czerny, joka oli mennyt isänsä kanssa tapaamaan Beethovenia todennäköisesti vuonna 1800, sillä Czerny kertoi muistelmissaan kavunneensa monet portaat viidenteen tai kuudenteen kerrokseen Tiefen Grabenissa, jossa Beethoven asui vuosisadan vaihteessa: Ludwig van Beethoven
Keväällä 1809 Napoleonin joukot piirittivät Wieniä, ja tykkien äänestä kiusaantunut säveltäjä vetäytyi veljensä Caspar Carlin kellariin, jossa tilanteesta huolimatta sävelsi "Keisarikonserton" nimellä tunnettua viidettä pianokonserttoaan. Pianosonaatit (Beethoven)
Ludwig van Beethoven oli ensimmäisiä, jotka rikkoivat kolmiosaista sonaattimuotoa. Beethoven kirjoitti sonaatteihinsa usein neljännen osan, mistä tuli romantiikan ajan vallitseva käytäntö. Beethoven tilasi pianonvalmistajilta suurempiäänialaisia soittimia "Waldstein-sonaattia" varten, mistä johtuu pianoihin vakiintunut lopullinen koskettimien määrä. Ludwig van Beethoven
Keväällä 1797 Beethoven sairastui vakavasti pilkkukuumeeseen. Sairaus jätti pysyvät jäljet Beethoveniin, mutta hän jatkoi opiskelua ja säveltämistä tuntiessaan itsensä olevan paremmassa kunnossa.
Eräs Beethovenin oppilaista oli pikkupoika nimeltään Carl Czerny, joka oli mennyt isänsä kanssa tapaamaan Beethovenia todennäköisesti vuonna 1800, sillä Czerny kertoi muistelmissaan kavunneensa monet portaat viidenteen tai kuudenteen kerrokseen Tiefen Grabenissa, jossa Beethoven asui vuosisadan vaihteessa: Ludwig van Beethoven
Beethovenin vanhempi pikkuveli Caspar Carl kuoli 15. marraskuuta 1815. Testamentissaan veli oli esittänyt Ludwigia poikansa Carlin huoltajaksi. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Säveltäjän ja veljenpojan välit muodostuivat erittäin myrskyisiksi. Heidän oli vaikea ymmärtää toisiaan. Karl piti Beethovenia sangen erikoisena persoonallisuutena. Tätä vaikutelmaa eivät parantaneet ne tilanteet, jossa Beethoven silmät raivosta leiskuen nimitteli kälyään ”kurjaksi vaimoksi” ja ”luonnottomaksi äidiksi”. Näiden solvausten vuoksi Karl ei halunnut muuttaa tämän ”kauhean setänsä” luokse. Ludwig Mies van der Rohe
Vuonna 1958 niveltulehdus pakotti Miesin käyttämään loppuelämänsä pyörätuolia ja kainalosauvoja. Vuodesta 1966 Mies taisteli ruokatorven syöpää vastaan, ja hän kuoli keuhkokuumeeseen 17. elokuuta 1969. Hänen ruumiinsa tuhkattiin, ja hänet haudattiin Gracelandin hautausmaalle Chicagoon. Ludwig van Beethoven
Vuonna 1794 Ranskan vallankumousarmeija valloitti Reinin länsirannan, jonka vuoksi monet Beethovenin ystävistä muuttivat Wieniin. Beethovenin veli Caspar Carl ansaitsi elantonsa musiikinopettajana Wienissä ja Johann pääsi Wieniin apteekkiapulaiseksi. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
24. maaliskuuta 1827 Beethoven vaipui koomaan ja kuoli kaksi päivää myöhemmin. Kerrotaan, että ulkona riehuneen lumimyrskyn keskellä välähti yhtäkkiä salama ja kuului voimakasta jyrinää. Tällöin Beethoven avasi silmänsä, kohotti nyrkkiin puristetun oikean kätensä, laski sen jälleen vuoteelle ja menehtyi pian sen jälkeen. Tällaiset romanttiset tarinat säveltäjän kuolemasta olivat tyypillisiä 1800-luvulla, jolloin luovien ihmisten koko elämän ja vielä kuolemankin nähtiin heijastelevan epätavallisuutta ja neroutta. Beethovenin kuolinaamuna hänen vaatekaappinsa salalokerosta löytyivät Heiligenstadtin testamentti, kirje Kuolemattomalle rakastetulle ja useita naisten muotokuvia. Testamentissaan hän määräsi Karlin ainoaksi perillisekseen. Beethovenin viimeiset kirjoittamat rivit, joissa hän nimitti Karlia serkukseen, kuuluivat seuraavasti: Klassismin musiikki
Ludwig van Beethovenin ura sijoittui klassismin ja romantiikan aikakausien kuohuvaan taitekohtaan. Hän oli perehtynyt valistuksen ajatteluun ja omaksunut Mozartin ja Haydnin musiikin. Hän eli myös Ranskan suuren vallankumouksen ajan ja ensin ihastui ja myöhemmin pettyi Napoleoniin. Hänen musiikissaan oli sekä klassismin että romantiikan piirteitä, ja säveltäjänä hänen sijoittamisensa yksiselitteisesti kumpaakaan kategoriaan ei ole mahdollista. Beethovenin työurakin kuvasi muuttuvaa maailmaa: hän oli ensimmäinen säveltäjä, joka työskenteli koko elämänsä vapaana säveltäjänä oppilaiden, konserttien ja tilaustöiden varassa eikä ollut virkasuhteessa mihinkään hoviin tai kirkkoon. Felix Mendelssohn Bartholdy
Viimeisinä elinvuosinaan Mendelssohn kärsi jatkuvan matkustamisen ja ylitöiden aiheuttamasta liikarasituksesta. Kun Fanny kuoli veljensä oratorion harjoituksissa toukokuussa 1847, Mendelssohn masentui syvästi. Hän kärsi värinä- ja päänsärkykohtauksista, ja kuoli sydänkohtaukseen marraskuussa 1847 Leipzigissä, Saksin kuningaskunnassa vain 38-vuotiaana. Häntä suremaan jäi erityisesti Robert Schumann, joka oli nähnyt hänessä mahdollisen Beethovenin seuraajan. Ludwig van Beethoven
Vuonna 1826 Beethovenin ja Karlin välit muuttuivat entistä huonommaksi. Karl ei kestänyt Beethovenin jatkuvaa holhoamista ja 31. heinäkuuta 1826 hän yritti itsemurhaa ampumalla. Kuultuaan Karlin yrittäneen itsemurhaa Beethoven joutui suunniltaan ja seurasi tämän toipumisen kaikkia vaiheita. Anton Schindlerin moittiessa Beethovenia siitä, että hän oli liian lempeä poikaa kohtaan joka ei koskaan ollut aiheuttanut hänelle muuta kuin surua, Beethoven vastasi: ”Haluan vain hänen parastaan. Jos hylkään hänet nyt, jotain kauheaa voi tapahtua”. Ludwig van Beethoven
Beethoven muutti 64 kertaa niiden 34 vuoden aikana, jotka hän vietti Wienissä. Hänet sanottiin aina irti, tai hän irtisanoutui itse. Syynä oli esimerkiksi, että hän piti liian kovaa meteliä, asunto ei ollut hänen mielestään tarpeeksi aurinkoinen, lähistöllä norkoili ihmisiä, jotka halusivat tavata hänet. Hänen kodeissaan vallitsi usein sekasorto, eikä huonekaluja juuri ollut pianon, tuolin ja sängyn lisäksi. Ludwig van Beethoven
Vuonna 1806 Beethoven laati ainoan viulukonserttonsa, joka on nykyään yksi arvostetuimmista viulukonsertoista. Se ei kuitenkaan aluksi saanut suurta suosiota. Hämmästystä yleisössä herätti se, että pitkän avausosan ensimmäiset nuotit antoi patarumpu. Pianisti Muzio Clementi kuitenkin piti viulukonsertosta niin paljon, että pyysi Beethovenia sovittamaan teoksen pianokonsertoksi. Näin syntyneelle D-duuri-pianokonsertolle ei annettu numeroa. David Livingstone
Livingstone kuoli Chitambon kylässä, Ilalassa, Sambiassa (tuolloin Koillis-Rhodesiassa) lähellä Bangweulujärveä 1. (tai 4.) toukokuuta 1873 malariaan ja punataudin aihettamaan sisäiseen verenvuotoon. Kolmenkymmenen Afrikassa vietetyn tutkimusvuotensa aikana Livingstone ehti taivaltaa liki 50 000 kilometriä. Hänen uskolliset seuraajansa "Susi" ja "Chuma" hautasivat hänen sydämensä puun alle, ja hänen kuivattu ja suolattu ruumiinsa kuljetettiin Sansibarin ja Adenin kautta Englantiin, missä se haudattiin 24. huhtikuuta 1874 Westminster Abbeyn kirkkoon Lontooseen. Ludwig van Beethoven
Beethovenilla oli pitkään tukenaan perheitä, joiden seurassa hän oleskeli paljon. Von Breuningien ja von Brunswickien jälkeen hän tutustui Malfattin perheeseen, jonka yhdeksäntoistavuotiasta tytärtä hän kosi huonoin tuloksin. Für Elise on kirjoitettu Therese Malfatille (kappaleen nimessä ”Elise” on seurausta Beethovenin käsialan väärintulkinnasta). Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Vuonna 1823 Beethovenin luona pistäytyi saksalainen Lontoossa asuva soittimien rakentaja Johann Andreas Stumpff. Tavatessaan Stumpffin Beethoven oli loistavalla tuulella. ”Tänään olen onnellinen”, hän sanoi ja kysyi Stumffilta pitikö tämä Wienistä ”Jossa ihminen voi syödä, juoda ja nukkua hyvin”. Ludwig van Beethoven
Vuonna 1803 Beethoven alkoi säveltää oopperaa "Vestas Feuer", jonka hän kuitenkin hylkäsi tyytymättömänä. Lopulta vuonna 1805 Beethoven sai valmiiksi ainoaksi jääneen oopperansa "Fidelion". Kun teos esitettiin marraskuussa, se ei saanut kovin suurta menestystä. Seuraavana vuonna hän sävelsi teoksen uudestaan, mutta sekään ei saavuttanut suosiota. Fidelion toisen version lisäksi Beethoven sai valmiiksi "Razumovski-kvartetot", jotka oli tarkoitettu omaa jousikvartettiaan ylläpitävälle kreivi Razumovskille. Lisäksi valmistui neljäs sinfonia. Mullistava viides sinfonia alkaa kuuluisilla ”kohtalon koputuksilla”, jotka olivat ennenkuulumattomia ajan yleisölle. Sinfonian finaaliosa oli ensi kerran koko teoksen huipentuma, kun se tähän asti oli säveltäjien teoksissa ollut merkitykseltään vähäisempi. Sinfonia nro 5 (Beethoven)
Ludwig van Beethovenin sinfonia nro 5 c-molli (op. 67) valmistui vuosina 1804–1808 ja kantaesitettiin 22. joulukuuta 1808. Sinfoniasta on käytetty myös lisänimeä "Kohtalonsinfonia", mutta toisin kuin kolmannessa sinfoniassa, tämä lisänimi ei ole Beethovenin antama. Lisänimi on tullut siitä, että hän sanoi kerran ystävälleen sinfonian ensimmäisistä nuoteista: "Näin kolkuttaa kohtalo ovelle." Beethoven saikin inspiraationsa Kohtalonsinfoniaan unestaan, jossa kuolema koputtaa hänen oveensa. Teos on yksi länsimaisen taidemusiikin tunnetuimmista sinfonioista, ja se koostuu neljästä osasta. Kuuluisa on varsinkin ensimmäisen osan pahaenteinen c-molli-teema. Se on hyvin tunnettu. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Maaliskuussa 1795 Beethoven esiintyi ensimmäisen kerran Wienissä julkisesti. Hänen intohimoisesti ja dynaamisesti esittämänsä toinen pianokonsertto nosti hänet kaupungin johtavaksi pianistiksi. 1790-luvun tuotantoon kuuluivat pianokonserton lisäksi muun muassa piano-, viulu- ja sellosonaatit, kaksi serenadia, "Adeleide"-kantaatti ja Jena-sinfonia. Beethoven oli Wienin menestynein vapaa säveltäjä, eikä hän Bonnin-vuosien jälkeen enää koskaan palvellut hovissa vaan omisti maksusta sävellyksiään varakkaille ylimysystävilleen ja kenties myös rakastajilleen. Soluttautuminen seurapiireihin sujui osittain sen vuoksi helposti, vaikka Beethoven oli vaatimatonta syntyperää. Hänellä kerrotaan olleen erikoisia tapoja konserteissaan; esimerkiksi konsertin päätyttyä hän saattoi nousta seisomaan ja ulvoa naurusta tai jopa huudahtaa ”Millaista typerää joukkoa!” Ludwig van Beethoven
Beethoven pyrki pitämään täysin itse huolta pojasta ja kulutti runsaasti aikaa ja rahaa tämän eteen. Hän laati anomuksen holhouksen siirtämiseksi yksin hänelle. Vuonna 1816 hän sai Karlin itselleen. Hän alkoi välittömästi etsiä Karlille sisäoppilaitosta, jossa hän olisi turvassa Johannan yrityksiltä ottaa hänet. Beethoven yritti väittää Johannan myrkyttäneen miehensä. Tämän jälkeen hän sai päähänsä, että hän oli itse Karlin biologinen isä. Ajoittain hän yritti estää kaiken kontaktin toisiinsa Karlin ja Johannan välillä, kun taas joskus hän vei Karlin katsomaan äitiään tai järjesti tapaamisen asunnossaan. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Kuultuaan Karlin yrittäneen itsemurhaa Beethoven joutui täysin suunniltaan. Hän kiirehti Karlin vuoteen viereen ja seurasi tämän toipumisen kaikkia vaiheita hellänä ja levottomana. Schindlerin moittiessa Beethovenia siitä, että hän oli liian lempeä poikaa kohtaan joka ei koskaan ollut aiheuttanut hänelle muuta kuin surua, Beethoven vastasi: ”Haluan vain hänen parastaan. Jos hylkään hänet nyt, jotain kauheaa voi tapahtua”. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Ero Giuletasta palautti synkkyyden Beethovenin elämään. Lääkärinsä neuvosta hän muutti viideksi kuukaudeksi pieneen kylään, Heiligenstadtiin. Täällä hän tuon vuoden lokakuussa kirjoitti veljilleen Karlille ja Johannille kirjeen, joka tunnetaan "Heiligenstadtin testamenttina". Siinä Beethoven purkaa epätoivonsa ja kertoo, kuinka hänen ailahteleva käytöksensä on ymmärretty väärin pelkäksi pahanhenkisyydeksi, mutta todellisuudessa se johtui vain kuuroutumisen aiheuttamasta ahdistuksesta. Samalla hän toteaa, että on valmis hyväksymään kohtalonsa, ja päättää kaikesta huolimatta viimeistellä ne teokset, jotka hänen päässään yhä olivat ja jotka hän koki elämäntehtäväkseen. Vladimir Lenin
Toukokuussa 1922 Lenin sai ensimmäisen sydänkohtauksensa, joulukuun kohtauksen jälkeen hän jätti aktiivipolitiikan. Toukokuussa 1923 Lenin siirtyi lääkärin neuvojen mukaan huvilalle Gorkiin lähellä Moskovaa. Kremlissä hän kävi vain muutaman kerran ennen kuolemaansa tammikuussa 1924. Kuolinsyynä oli ilmeisesti aivoverisuonten kovettuma, ateroskleroosi, ja osasyynä siihen oli hänen niskassaan säilynyt Kaplanin luoti. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Beethovenin tiedetään ihastuneen herkästi useisiin nuoriin naisiin, joiden kanssa hän ei kuitenkaan kyennyt kehittämään pysyvää ihmissuhdetta. Onnettomien rakkauksien jälkeen Beethoven päättikin omistautua yksinomaan musiikille, jota hän piti jalompana tavoitteena kuin oman perheen saamista. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Mozart oli jo kuollut, kun Beethoven palasi Wieniin vuonna 1792 ruhtinaan avustuksella. Hän hakeutui Joseph Haydnin ohjaukseen ja opiskeli muun muassa pianonsoiton tekniikkaa sekä kontrapunktia. Beethovenin ailahtelevainen luonne ja äkilliset raivonpuuskat eivät kuitenkaan sopineet Haydnin täysin päinvastaiseen luonteeseen, ja niin Beethoven siirtyi muiden opettajien, kuten Johann Georg Albrechtsbergerin ja Antonio Salierin oppiin Haydnin lähdettyä Englantiin vuonna 1794. Beethovenin päätettyä jäädä pysyvästi Wieniin ruhtinas lopetti apurahan, mutta sillä välin Beethoven oli jo ehtinyt saavuttaa suosiota yläluokan salongeissa siinä määrin, että sai riittävästi rahallista tukea rikkailta wieniläisiltä. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Beethoven yritti väittää Johannan myrkyttäneen miehensä, kunnes lääketieteelliset todisteet osoittivat päinvastaista. Tämän jälkeen hän sai päähänsä, että hän oli itse Karlin biologinen isä. Ajoittain hän yritti estää kaiken kontaktin toisiinsa Karlin ja Johannan välillä, kun taas joskus hän vei Karlin katsomaan äitiään tai järjesti tapaamisen asunnossaan. Kesällä 1816 hän suunnitteli ottavansa Karlin kokonaan itselleen, mutta lykkäsi asian kunnes Karl parantuisi tyräleikkauksesta. Vuosi 1816 oli alkanut erittäin myrskyisänä oikeustaistelusta, ja päättyi tietoon Ruhtinas Lobkowiztin kuolemasta 15. joulukuuta. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Schindler oli ollut myös Beethovenin oppilas, mutta todellisuudessa hänellä ei koskaan ollut muuta kunnianhimoa kuin tulla säveltäjän uskotuksi paistatellakseen tämän maineen loisteessa sekä halusi ennen kaikkea tulla kohdelluksi Beethovenin henkisenä perillisenä. Vuodesta 1820 alkaen Schindler hoiti Beethovenin jokaisen kotiasian, mutta ei saanut koskaan pienintäkään kiitosta tai palkkaa. Lisäksi Beethoven väitti, että Schindlerillä oli paha silmä. Heinrich Heine oli Beethoveniakin armottomampi Schindleriä kohtaan, jonka hän tapasi Pariisissa vuonna 1841: Ludwig van Beethoven
Beethovenin hautajaiset pidettiin Wienissä 29. maaliskuuta. Niihin osallistui noin 20 000 henkilöä, ja mukana hautajaissaattueessa oli paljon kuuluisuuksia, kuten Franz Schubert. Beethoven on haudattu Wienin Zentralfriedhofiin, jossa hänen ympärillään ovat viimeisen leposijan saaneet myöhemmin monet muutkin säveltäjät. Ludwig van Beethoven
Beethoven syntyi Bonnissa perheeseen, jonka seitsemästä lapsesta vain Ludwig ja kaksi hänen pikkuveljeään, Caspar Carl ja Nikolaus Johann, elivät aikuisikään asti. Ludwigin isä yritti tehdä pojastaan Wolfgang Amadeus Mozartin kaltaista kuuluisaa lapsineroa ja pakotti tämän jo nelivuotiaana soittamaan päivittäin tuntikausia. Vaikka leikit jäivät vähiin, Ludwig oli hyväntuulinen, lempeä ja päättäväinen lapsi. Hänen huumorintajunsa säilyi koulupoikamaisena elämänsä loppuun asti. Ludwig van Beethoven
Beethovenin edelleen kehittämä sonaattimuoto toimi vertailukohtana tuleville säveltäjäpolville. Beethovenin sonaattimuodossa johdannolla oli aiempaa suurempi merkitys. Hän käsitteli teoksiaan aiempaa enemmän yhtenäisinä kokonaisuuksina, ja hän valmisteli ensin kokonaisuuden päässään, jonka jälkeen hioi yksityiskohdat sitä mukaileviksi. Hän käytti teoksissaan keksimäänsä "alkumotiivia", josta ikään kuin huomaamatta luodaan motiiveja ja teemoja koko teoksen aikana. Siten kaikki teoksen teemojen alkuperä voidaan johtaa takaisin alkumotiiviin. Esimerkiksi "kahdeksannen sinfonian" ensimmäiset säkeet luovat temaattisen aineiston koko sinfonialle. "Viidennen sinfonian" ensimmäisen osan kuuluisa neljän sävelen motiivi toistuu muunnelmina koko osan halki. Beethoven saattoi joskus yhdistää alkumotiivilla myös useita teoksia toisiinsa. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Kymmenvuotiaana Ludwigilla oli hyvät perustiedot monesta soittimesta, mutta erityisesti häntä kiehtoi urkujen ääni. Hän meni esiintymään eräälle munkille, joka oli etevä urkuri. Ludwigin into miellytti munkkia. Ludwig edistyi harvinaisen nopeasti, ja munkin veli Willibald Koch otti hänet apulaisekseen. Jo tällöin Ludwig oli paljon taitavampi kuin 20-vuotias opiskelutoverinsa. Ludwig van Beethoven
Beethovenin merkittävimpiä teoksia ovat yhdeksän sinfoniaa (lisäksi kymmenes keskeneräinen), viisi pianokonserttoa, viulukonsertto, jousikvartetot (erityisesti kuusi viimeistä), pianosonaatit, pianoteos "Diabelli-muunnelmat", ooppera "Fidelio" sekä messu "Missa solemnis". Sinfonioista tunnetuimpia ovat kolmas ("Eroica"), viides ("Kohtalonsinfonia"), kuudes ("Pastoraalisinfonia"), seitsemäs ja yhdeksäs ("Koraalisinfonia"). Pianosonaateista tunnetuimpia ovat nro 8 ("Pateettinen sonaatti"), nro 14 ("Kuutamosonaatti"), nro 21 ("Waldstein-sonaatti"), nro 23 ("Appassionata") sekä nro 29 ("Hammerklavier-sonaatti"). Ludwig van Beethoven
Kertomuksen mukaan Beethoven ja Goethe tapasivat päiväkävelyllä keisarin ja keisarinnan, jolloin Goethe kumarsi heille, mutta Beethoven vain käveli kädet selän takana pysähtymättä. Beethoven julisti: ”Goethe pitää liian paljon hovi-ilmastosta – enemmän kuin runoilijalle on sopivaa.” Kumpikaan ei enää ehdottanut uutta tapaamista. Victor Herbert
Victor Herbert kuoli sydänhalvaukseen toukokuussa 1924. Hänet valittiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1970. Viulusonaatti nro 9 (Beethoven)
Viulusonaatti nro 9 on Ludwig van Beethovenin viululle ja pianolle säveltämä kamarimusiikkiteos, joka tunnetaan myös nimellä Kreutzer-sonaatti. Teos julkaistiin vuonna 1802. Klassismin musiikki
Viimeisinä elinvuosinaan Beethoven eristäytyi enenevässä määrin ympäristöstään lähes täydellisen kuurouden, perhe- ja terveysongelmien ja taloudellisten vaikeuksien vuoksi. Napoleonin sotien päättyminen vuonna 1815 johti vaikeaan sodanjälkeiseen taantumaan, jonka vuoksi suurten julkisten teosten tilaukset vähenivät. Moninaiset ongelmat myös hidastivat Beethovenin sävellysvauhtia, ja viimeisinä kahtenatoista elinvuotenaan Beethoven tuotti vain kaksi suurta julkista teosta: "Missa solemniksen" ja yhdeksännen sinfonian. Muita merkittäviä ajanjakson sävellystöitä olivat Diabelli-muunnelmat, viisi viimeistä pianosonaattia ja jousikvartettoa. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Ludwig myös sävelsi. Hänen sävellystensä kerrotaan olleen niin vaikeita, ettei hän pystynyt soittamaan niitä pienillä käsillään. Hänen opettajansa sanoi hänelle ”Sinä et pysty soittamaan sitä, Ludwig!”, johon Ludwig vastasi ”Pystynpäs, sitten kun olen isompi”. Ludwig van Beethoven
Beethovenin kuulo oli alkanut eräänä päivänä heikentyä, pian hänen ainoan kiertueensa jälkeen. Beethoven alkoi myös kuulla korvissaan häiritsevää suhinaa eikä pian enää kyennyt kunnolla hoitamaan pianistin uraansa. Heinäkuussa 1801 hän kirjoitti Wegelerille: ”Jotta saisit oikean kuvauksen kuuroudestani, sanon, että teatterissa minun on mentävä aivan orkesterin viereen saadakseni selvää näyttelijöiden puheesta. Jos astun hiukankin kauemmaksi, en kuule mitään puheesta tai soitosta”. Vuonna 1802 alkoi käydä selväksi, että Beethovenin pahin pelko oli hitaasti käymässä toteen. Hän käytti monenlaisia kuulokojeita ja sai lääkärin määräyksestä muun muassa manteliöljyä korvakäytäviin, mikä kuitenkin vain pahensi tilannetta.Brown 1996, s. 35. Basile 1984, s. 39. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Vuonna 1826 Beethovenin ja Karlin välit muuttuivat entistä huonommaksi. Karl valitti, että Beethovenilla oli mahdoton luonne ja että hän oli väkivaltainen. Edellisenä vuonna omaan asuntoon muuttanut Karl ei kestänyt Beethovenin jatkuvaa holhoamista, niinpä hän 31. heinäkuuta 1826 yritti itsemurhaa ampumalla. Poliisille tekonsa syyksi hän ilmoitti, että hänen setänsä rääkkäsi häntä liikaa. Hieman ennen itsemurhayritystään Karl kirjoitti Beethovenin keskusteluvihkoon: ”Itse asiassa olen jo kahdenkymmenen. Sinun mielestäsi on loukkaus, kun sen jälkeen kun olet moittinut minua tuntikausia ilman mitään syytä, en voi hetkessä muuttaa katkeria tunteitani leikinlaskuksi. En ole niin hilpeä kuin luulet.” Samoihin aikoihin, 1825–1826, Beethoven sävelsi myöhäisiä jousikvartettojaan, jotka jäivät myös hänen viimeisiksi teoksikseen. Ne olivat käänteentekeviä teoksia, joiden uskalias ja ainutlaatuinen tyyli oli viety pitemmälle, kuin mitä monet pystyivät ymmärtämään. Vincent van Gogh
Van Goghin suvussa ei ollut varsinaista sukurasitusta mielisairauksiin tai epilepsiaan. Hänen pikkusiskonsa Wilhelmien tosin sairastui skitsofreniaan. Theon kuolemaan johtaneiden terveysvaivojen takana oli ehkä hermoston syfilis. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Vuonna 1796 Beethoven teki kiertueet Berliiniin, Prahaan ja Dresdeniin. Näihin matkoihin suurin osa vuodesta 1796 Beethovenin kannalta kuluikin. Beethovenin soitto oli saavuttanut prahalaiset ymmälleen. Eräs lehtimies kirjoitti: ”Se hivelee kyllä korviamme, mutta ei sydämiämme”. Berliinissä Beethoven sai suurellisen vastaanoton ja lahjaksi kultaisen nuuskarasian, joka oli täynnä kultarahoja. Tämän kiertueensa jälkeen Beethoven ei enää koskaan tehnyt kiertueita, joka saattoi johtua hänen vastaanotostaan tällä ainoalla kiertueellaan, josta hän kertoi J. W. von Goethelle vuonna 1812: ”Olin tehnyt parhaani ja toivoin kaunista menestystä. Mutta ei suosionosoitustakaan! Yleisö oli nimittäin liikuttunut kyyneliin saakka ja kiitollisuutensa osoitukseksi kastellut nenäliinansa”. Ludwig van Beethovenin elämäkerta
Vuonna 1784 Ludwig sai työpaikan hovista, ja hän ryhtyi antamaan tunteja saadakseen lisätuloja. Beethovenin perhe kuvitteli elämänsä helpottuneen, mutta ilo jäi lyhytaikaiseksi; Johannin ääni alkoi pettää, ja Marian kunto heikkeni vähitellen. Oli siis elintärkeää, että Ludwig etsi parempipalkkaisen viran avustaakseen perhettään. Koko perheen selviytyminen näytti riippuvan siitä, pystyisikö Ludwig löytämään parempipalkkaisen työpaikan. Ludwigin lapsuus päättyi hänen ollessaan 14-vuotias, ja paineet jättivät häneen pysyvät jäljet. Ludwigista käytettiin yhä nimitystä "Der Spagnol". Hän oli vankkarakenteinen, milteipä kömpelö, ja erittäin päättäväinen. Hän kulki etukumarassa, erittäin määrätietoisena. Päättäväisyys olikin tarpeen. Johann juopotteli entistä enemmän ja Marian terveys heikentyi entisestään. Hovin asiakirjoihin tuli maininta, että Johannin ääni oli pilalla. Häntä uhkasi viraltapano. Ludwigista taas mainittiin, että hän oli ”lahjakas, vielä nuori, hiljainen ja hyväsydäminen”. Ludwig van Beethoven
Vuosina 1825–1826 Beethoven sävelsi myöhäisiä jousikvartettojaan, jotka jäivät myös hänen viimeisiksi teoksikseen. Ne olivat käänteentekeviä teoksia, joiden uskalias ja ainutlaatuinen tyyli oli viety pitemmälle, kuin mitä monet pystyivät ymmärtämään.