Kuinka paljon pullokuonodelfiini painaa?
Pullokuonodelfiini
Aikuisten delfiinien pituus voi vaihdella kahdesta neljään metriin ja paino 150 kilogrammasta 650 kilogrammaan. Useimmiten ne kuitenkin painavat noin 200–300 kg. Urokset ovat hiukan pidempiä ja huomattavasti painavampia kuin naaraat. Delfiinin koko näyttäisi riippuvan sen asuinalueesta. Suurin osa tähän liittyvästä tutkimuksesta on suoritettu pohjoisella Atlantilla, missä tutkijat ovat erottaneet kaksi ekotyyppiä. Lämpimämmissä ja matalammissa vesissä asuvat delfiinit ovat pienempikokoisempia kuin kylmien ja syvien vesien serkkunsa. Skotlannissa mitattujen delfiinien keskiarvo oli vähän alle 4 metriä, mutta Floridassa mitattujen vain noin 2,5 metriä. Kylmemmissä vesissä oleskelevilla delfiineillä on myös korkeampi rasvaprosentti ja niiden veri sopeutuu paremmin syviin sukelluksiin.
Pyrstönpäät ja selkäevä ovat muodostuneet tiheästä kudoksesta, eikä niissä ole luuta tai lihasta. Eläin liikkuu eteenpäin liikuttamalla pyrstöä ylös ja alas. Sivuevät toimivat ohjauksessa. Niissä on samantapainen luusto kuin maanisäkkäillä, joista delfiinit ja muut merinisäkkäät ovat kehittyneet 50 miljoonaa vuotta sitten.
Liemikilpikonna
Liemikilpikonna ("Chelonia mydas") on jopa 1,5 metrin pituiseksi ja 200 kilon painoiseksi kasvava merikilpikonnalaji. Sen kilpi on väriltään yleensä oliivinvihreä tai tummanruskea, eikä se kykene vetämään päätään kilpensä sisälle. Sitä käytetään kilpikonnaliemen raaka-aineena, mistä se on saanut nimensä. Liemikilpikonnia pyydetään myös kilpien, nahan ja rasvan takia. Viirupöllö
Viirupöllön yleisväritys on harmaanruskea ja sillä on pyrstö- ja siipisulissa pitkiä tummia raitoja. Vaaleahkolla vatsapuolella on mustia pitkittäisjuovia. Nokka on keltainen, silmät mustat ja pöllölle tyypillisessä leveässä naamassa on vaaleita kiehkuroita. Sillä on pitkä pyrstö ja leveät siivet. Naaras on huomattavasti koirasta suurempi. Sen pituus on 58–62 cm, ja koiras painaa 570–800 g, naaras 630–1 300 g. Kultasardiini
Kultasardiini on 25 - 30 senttimetriä pitkä. Se on samannäköinen kuin sardiini, vaikkakin sen värit ovat kirkkaampia. Selkä on sinivihertävä ja sivut ovat hopean väriset. Sen paino on noin 229 grammaa ja se voi elää seitsemän vuoden ikäiseksi. Sen vatsa on melko pyöristynyt. Mongoliangerbiili
Aikuisen mongoliangerbiilin vartalo on noin 12 cm pitkä ja häntä voi olla yhtä pitkä. Turkki on ohuehko, luonnonmuodon karvat ovat juuresta harmahtavat, yleissävyltään kellanruskeat ja aivan karvan kärki on musta. Vatsapuolen karva on valkoista ja karvattomissa käpälissä näkyy vaaleanpunainen iho. Koiraat ovat hiukan suurempia kuin naaraat: koiraiden keskipaino on 60 grammaa, naaraiden 50–55 grammaa.Lemmikkigerbiilin paino on uroksilla noin 70-120 grammaa ja naarailla noin 60-90 grammaa.Paino riippuu myös gerbiilin koosta ja rakenteesta,lemmikin ei tulisi olla pulskan(maha osuu kävellessä melkein tai osittain maahan) tai liian laihan(luut tuntuvat selkeästi tai näkyvät)näköinen. Lemmikkigerbiileistä on useita värimuunnoksia, esimerkiksi honey fox, argente cream, capuccino, grey agouti ja siamese. Keisaripingviini
Keisaripingviini voi olla jopa 130 senttimetriä pitkä, mutta yleensä se kasvaa noin 120 senttimetrin pituiseksi. Paino vaihtelee 20 ja 40 kilogramman välillä. Suurin tunnettu yksilö painoi 46 kilogrammaa. Laji on elossa olevista linnuista viidenneksi suurin. Sillä on kaulan sivuilla ja kurkussa samanlaiset oranssinkeltaiset läiskät kuin sen lähisukulaisella kuningaspingviinillä. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Keisaripingviini elää keskimäärin noin 20-vuotiaaksi; vanhimmat tunnetut yksilöt ovat olleet 40-vuotiaita. Poikaskuolleisuus on suuri ensimmäisen elinvuoden aikana, mutta täysikasvuisiksi selviytyneet yksilöt elävät pitkään. Etelänpullokuonovalas
Etelänpullokuonovalas kasvaa noin 8 metriä pitkäksi, koiras on noin metrin pidempi kuin naaras. Selkä ja kyljet ovat kellertävän harmaanruskeat, vatsapuoli vaaleampi. Vanhemmiten valas muuttuu kauttaaltaan vaaleammaksi. Saattaa olla, että valaan pinnan kellertävä sävy johtuu siinä elävästä planktonista. Valaan otsa on pullea ja sen alapuolella on delfiinimäinen kuono. Otsakyhmy on aikuisilla koirailla kulmikkaampi kuin naarailla ja nuorilla yksilöillä. Keltasilmäpingviini
Keltasilmäpingviinin nimi tulee keltaisesta värityksestä sen päässä. Aikuisten yksilöiden koko on noin 65 cm ja paino 5–6 kg. Laji on neljänneksi suurin pingviinilaji. Sukupuolet ovat lähes samannäköiset, tosin uroksella on hieman suurempi pää ja suuremmat jalat. Lyhytkuonodelfiini
Lyhytkuonodelfiini eli sarawakindelfiini ("Lagenodelphis hosei") on delfiinien heimoon kuuluva valaslaji. Se on sukunsa "Lagenodelphis" ainoa laji. Lyhytkuonodelfiini tunnettiin pitkään vain yhden luurangon perusteella, joka löydettiin rannalta Sarawakista. Luuranko lähetettiin Englantiin vuonna 1895 ja Francis Fraser kuvasi sen vuonna 1956. Lajin englanninkielinen nimi "fraser's dolphin" on annettu hänen mukaansa. Luuranko oli noin 2,4 metriä pitkä ja sen kallossa oli sekä valkokuvedelfiinien ("Lagenorhynchus") ja delfiinien ("Delphinus") piirteitä. Vuonna 1971 löydettiin tuntemattomia delfiinejä, jotka pari vuotta myöhemmin tunnistettiin lyhytkuonodelfiineiksi. Puuleopardi
Puuleopardi poikkeaa ulkonäkönsä puolesta monella tapaa muista kissaeläimistä. Se onkin luokiteltu milloin isoksi kissaeläimeksi, milloin pieneksi kissaeläimeksi. Puuleopardin ruumiinpituus on 60–95 senttiä ja sillä on poikkeuksellisen pitkä, tasapaksu häntä suhteessa ruumiin kokoon. Hännällä voi olla pituutta jopa 110 senttiä eli se voi olla yli puolet eläimen koko pituudesta. Puuleopardi on huomattavasti tavallista leopardia pienempi: pedon paino vaihtelee 15 ja 24 kilon välillä ja uros on naarasta kookkaampi. Sen kallo on kissaeläimelle lyhyt ja sillä on ruumiin kokoon nähden kaikista kissaeläimistä suurimmat kulmahampaat. Lyhyteväpallopää
Lyhyteväpallopää on delfiiniksi isokokoinen, ja se tunnetaan erityisesti suuresta pallomaisesta päästään. Koiraiden pää kehittyy erityisen isoksi. Vanhojen koiraiden otsakyhmy voi lerputtaa eläimen suun edessä. Delfiinin vartalo on tummanharmaa tai musta, ja siinä on vaalea läikkä leuassa ja vatsapuolella. Läikkä on ankkurin muotoinen, ja vaaleampi nuoremmilla yksilöillä. Lehtopöllö
Lehtopöllön pituus on noin 37–45 cm ja siipiväli 95–105 cm. Uros painaa noin 500 grammaa, naaras noin 600 grammaa. Sterletti
Sterletti on noin yleensä 50–70 cm pitkä (suurimmillaan 125 cm) ja painaa enimmillään noin 15 kiloa. Suipon kuonon alla on kaksi viiksisäiettä. Selkäpuoli on tummanruskea ja vatsa kellertävä. Meksikondoggilepakko
Meksikondoggilepakko ("Tadarida brasiliensis") on keskikokoinen lepakkolaji. Lajin yksilöt ovat tavallisesti noin yhdeksän senttiä pitkiä ja painavat noin 12 - 30 grammaa. Väriltään meksikondoggilepakot ovat tumman ruskeita tai harmaita. Pyöriäiset
Kaikilla pyöriäisillä on pyöreä nokka ja paljon hampaita. Ne ovat kooltaan pienempiä kuin delfiinit. Suurimmat voivat kasvaa 2,5 metriä pitkiksi. Pienin lajeista, "Phocoena sinus", kasvaa vain 1,5-metriseksi. Uudenseelanninhaukkapöllö
Linnun pituus on noin 29 cm ja paino noin 175 g. Suklaanruskea pienehkö pöllö, jonka puvun selkäpuolella on valkeita pilkkuja ja vatsapuolella tummia viiruja. Silmät ovat keltaiset ja pyrstö pitkähkö. Laulu on kuuluva "moo-poo" eli "more-pork" englanniksi. Saalistaessaan kirkuu "krii". Läikedelfiini
Läikedelfiini eli vanhoilta nimiltään ohjasdelfiini tai hoikkadelfiini ("Stenella attenuata") on noin kahden metrin pituinen hammasvalaslaji. Laji on saanut nimensä ihoa kirjovista tummemmista täplistä, joita tosin poikasilla ei vielä ole. Läikedelfiinit elävät Atlantin melko lämpimissä vesissä ja ovat muiden delfiinien tavoin hyvin leikkisiä ja älykkäitä. Ne liikkuvat usein melko pienissä, alle 20 yksilön parvissa.
Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on täplädelfiini. Punailves
Punailves on Pohjois-Amerikan pienin luonnonvarainen kissaeläin – noin kaksi kertaa tavallisen kesykissan kokoinen. Sen pituus kuononpäästä hännäntyveen on 65–105 senttimeriä, minkä päälle tulee töpäkkä, 11–19 senttimetrin mittainen häntä. Säkäkorkeus on yleensä 45–58 senttimetriä ja paino 4–15 kilogrammaa. Kuningaspingviini
Kuningaspingviinit voivat kasvaa 90 sentin pituisiksi ja 11–15 kilon painoisiksi, ja laji on toiseksi suurin pingviinilaji keisaripingviinin jälkeen. Kuningaspingviinin selkä on harmaa ja posket oranssit, kun keisaripingviinillä on musta selkä ja keltaiset posket. Sukupuolet ovat samanvärisiä, naaras on kooltaan hieman pienempi. Intiansarvikuono
Intiansarvikuono on suurin nykyisin elävistä sarvikuonolajeista. Sen paino on 1 800–2 700 kiloa, säkäkorkeus 175–200 cm ja pituus 350–380 cm. Urokset ovat suurempia kuin naaraat. Mindanaonpöllönen
Se painaa 61,7 grammaa. Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset ylävät vuoristometsät, ja vaikka niitä ei toistaiseksi ole kaadettu, metsänhakkuut voivat olla sen uhkana, koska sitä on tavattu vain muutamilta seuduilta, ja siksi se on luokiteltu silmälläpidettäväksi. Kiharapelikaani
Linnun pituus on 160–180 cm, siipien kärkiväli 270–320 cm ja paino 10–13 kg. Hieman pelikaania suurempi, harmahtavan valkoinen suuri lintu. Lisääntymisaikana kurkkupussi on väriltään punertava ja rinnassa on vaaleankeltainen läikkä. Vanhan linnun niskassa on kiharoista höyhenistä muodostunut töyhtö. Lennossa näkyy harmaa siiven kärki. Nuoret linnut ovat yläpuolelta harmaanruskeita ja alapuolelta valkoisia. Atlantinfregattilintu
Atlantinfregattilinnun pituus on 90–95 senttiä ja paino 1,3 kiloa. Siipiväli on kaksi metriä. Koiraan höyhenpuku on täysin musta, mutta siinä on vihreää ja violettia kiiltoa. Sen kurkkupussista tulee pesimäaikaan kirkkaanpunainen, sydämen muotoinen pallo. Naaras on enemmänkin ruosteenruskea etenkin kauluksen ja rinnan kohdalta. Joillain naarailla on myös valkoisia laikkuja vatsassa ja rinnassa. Nuoret yksilöt muistuttavat naaraita, mutta niiden pää on valkoinen. Muiden fregattilintujen tapaan atlantinfregattilinnulla on haaroittunut pyrstö, koukkunokka ja teräväkärkiset siivet. Koiraspuolisia atlantinfregattilintuja ja keisarifregattilintuja on väitetty mahdottomiksi erottaa toisistaan, mutta atlantinfregattilintunaaraat eroavat sukulaisistaan siinä, että niillä ei ole valkoista päässä tai ruumiissa. Etelänkirkupöllönen
Lintu painaa keskimäärin 88,35 grammaa. Fellponi
Fellponi on hyvin kestävä ja kokoonsa nähden huomattavan voimakas. Säkäkorkeus vaihtelee 132–142 cm välillä: rotumääritelmä ei salli yli 142,2 cm korkeita yksilöitä. Dalesponiin verrattuna fellponi on pienempi ja kevyempi. Rotumääritelmän ihanteen mukaisesti fellponin tulisi olla terveydeltään erittäin kestävä, laadukas, hyväluinen, eloisa ja valpas poni, joka osoittaa selkeästi vuoristoponityypin piirteitä. Uudenseelanninmerileijona
Uudenseelanninmerileijonakoiraat ovat noin 2,5 metrin pituisia ja painavat 320–450 kilogrammaa. Naaraat ovat selvästi pienempiä, alle kaksimetrisiä ja 90–165 kilon painoisia. Hylkeet voivat elää noin 25-vuotiaiksi. Koiraat tulevat sukukypsiksi 5-vuotiaina, naaraat 3–4 vuoden iässä. Kantoaika on 12 kuukautta. Poikaset syntyvät vajaan metrin pituisina, 8-10-kiloisina; niiden pitkä kuuttikarva alkaa vaihtua normaaliin karvoitukseen noin kahden kuukauden iässä. Pullokuonodelfiini
Populaarikulttuurissa pullokuonodelfiinien tunnetuin edustaja on useissa tv-sarjoissa ja elokuvissa esiintynyt Flipper-delfiini, jota ehti esittämään vuosien varrella useampi yksilö. Juovadelfiini
Juovadelfiini on keskikokoinen laji. Naarailla on painoa 150 kg ja uroksilla 200 kg. Pituutta on noin kaksi ja puoli metriä, naaraat ovat parikymmentä senttiä uroksia lyhyempiä. Kuningasmerikotka
Linnun pituus on 86,5–105 cm ja siipien kärkiväli 203–241 cm. Naaras on huomattavasti kookkaampi, ja se painaa 6,8–9 kg, kun koiraan paino on 4,9–6 kg. Epävirallinen painoennätys on itsensä lohilla lihottaneella naaraalla, joka painoi 12,7 kg. Kuningasmerikotka on keskimäärin maailman painavin kotka, mutta jäänee harpyijan ja filippiinienkotkan jälkeen kolmanneksi muilla mitoilla kuvattuna. Kultakulmapöllö
Se painaa keskimäärin 481 grammaa. Nokkaeläimet
Aikuinen vesinokkaeläin painaa parin kilon (1,5–2,5 kg) verran ja on alle 60 senttimetriä pitkä, mistä hännän osuus on noin 15 senttiä. Nokkasiilit ovat selvästi vesinokkaeläimiä kookkaampia. Nokkasiili ("Tachyglossus aculeatus") painaa kuutisen kiloa, ruumiinpituus on puoli metriä ja häntä alle kymmenen senttiä pitkä. "Zaglossus"-suvun nokkasiilit ovat nokkaeläimistä kaikkein kookkaimpia ja painavat noin 10 kilogrammaa. Niiden pituus vaihtelee 45 ja 75 sentin välillä ja niiden nokka on selvästi pitempi verrattuna "Tachyglossus aculeatus" -lajiin. Kaikkia nokkaeläimiä yhdistää se, että urokset ovat suurempia kuin naaraat. Punanflamingo
Punanflamingon ruumiinpituus on 90–92 senttiä ja paino 2 kiloa. Siipiväli on melkein metrin. Se on pieni ja siro flamingolaji. Muiden flamingojen tapaan punanflamingolla on pitkät jalat ja kaula sekä alaspäin kaartunut nokka. Punanflamingolta puuttuu kuitenkin muille lajeille tyypillinen taaksepäin suuntautunut varvas. Nokka on pienempi kuin useimmilla muilla flamingoilla, mutta on pieneen päähän verrattuna kookas. Höyhenys on lähinnä vaaleanpinkki, käsisulista musta, kaulasta ja kirkkaan karmiininpunainen. Väri muuttuu kaulaa kohti mentäessä pinkimmäksi. Nokka on kirkkaankeltainen, lukuun ottamatta sen riippuvaa päätä, joka on musta. Jalat ovat punaiset Silmiä ympäröi kirkkaanpunainen iho. Aikuisille kehittyy pesimäaikaan joukoittain ristikkäin meneviä vaaleanpunaisia juovia. Punainen väri on peräisin ravinnosta. Nuoret linnut ovat harmahtavia. Chilenflamingo on punanflamingoa pinkimmän värinen ja sen nokka on pidempi ja vaaleampi. Andienflamingo eroaa siinä, että sen jalat ovat keltaiset, siivissä ja nokassa on enemmän mustaa. Lisäksi se on punanflamingoa suurempi Pullokuonodelfiini
Pullokuonodelfiineiden väritys on harmaa. Se vaihtelee selkäevän tummanharmaasta hyvin vaaleanharmaaseen ja vatsanalusen melkein valkoiseen. Tämä väritys tekee delfiinistä hyvin vaikean erottaa niin ala- kuin yläpuoleltakin. Ylä- ja alaleukojen pituus antaa delfiinille sen pullokuono-nimen. Eläimen oikea kuono eli nokka eli nenä on kuitenkin pään päällä oleva puhallusaukko, missä näkyy nenän rakenne sen ollessa avoinna. Pullokuonodelfiinin kasvoilla on tunnusomainen ”hymy”. Lyhytkuonodelfiini
Lyhytkuonodelfiini on aikuisena 2–2,6 metrin pituinen ja painaa 160–210 kiloa. Lajilla on hyvin pienet sukupuolielimet. Kääpiövesikauris
Kääpiövesikauris on heimonsa kookkain laji. Arviot ruumiin pituudesta vaihtelevat 60 ja 102 senttimetrin välillä ja säkäkorkeudesta 30,5 ja 55 senttimetrin välillä. Lyhyen, pörröisen, alhaalta valkoisen hännän pituus on 7,5–17 senttimetriä. Aikuisen yksilön paino vaihtelee 7–16 kilogramman välillä. Koiraan keskipaino on 9,7, naaraan 12 kilogrammaa. Kääpiövesikauris on niitä harvoja sorkkaeläimiä, joilla naaraat ovat koiraita suurempia. Vastasyntyneen poikasen painoa ei tunneta. Delfiinit
Pullonokkadelfiinin aivojen massa on noin 1800 grammaa, kun ihmisellä 1300 grammaa. Valaiden suurempia aivoja selittää suurempi tarve lämmönsäätelyyn. Delfiinin aivot ovat ihmisen aivoihin verrattuna yksinkertaiset ja heikosti kehittyneet. Pullokuonodelfiini
Laji on tunnettu sen ystävällisestä luonteesta ja uteliaisuudesta vedessä tai veden lähellä olevia ihmisiä kohtaan. Sukeltajille delfiinien tutkimukset eivät ole ollenkaan tuntemattomia tilanteita, ja usein eläimet sallivat taputuksia tai silityksiä. Tiedossa on tapauksia, jolloin delfiinit ovat nostaneet haavoittuneita sukeltajia pintaan turvaan, tapa mitä eläimet tekevät myös omille haavoittuneilleen. Tällaiset tapaukset ovat ansainneet niille lisänimen ”ihmisen paras ystävä meressä”. Marraskuussa 2004 Uudessa Seelannissa pullokuonodelfiinien ryhmä suojeli kolmea rantavahtia valkohailta noin 40 minuutin ajan ja auttoivat sitten heidät rantaan. Ghanankalapöllö
Se on 46–51 cm pitkä, ja se painaa keskimäärin 788 grammaa. Se on suurikokoinen, oranssinvärinen pöllö. Sen silmät ovat tummat, eikä sillä ole korvatupsuja.. sen jalat ovat paljaat. Kääpiönuoliainen
Kääpiönuoliainen ("Yasuhikotakia sidthimunki", vanh. "Botia sidthimunki") on pienikokoinen aasialainen kala, jota pidetään myös akvaariossa. Se jää noin viisi senttiä pitkäksi. Vaaleanruskealla pohjalla on musta ruutukuvio. Sopivat vesiolot ovat lämpötila 25 - 30 °C , pH 6,5-6,9 ja kovuus dGH alle 8. Pachydyptes
"Pachydyptes" oli pituudeltaan 140 ja 160 sentin väliltä ja sillä oli painoa 80 ja mahdollisesti 100 kilon väliltä. Se oli siis toiseksi pisin pingviini, sen päihitti vain "Anthropornis nordenskjoeldi", mutta saattoi kuitenkin olla sitä painavampi. "Pachydyptes" oli hiukan suurempi kuin "Icadyptes salasi", parhaiten tunnettu jättipingviini. Valkokulmapingviini
Valkokulmapingviinin tunnistaa helposti leveästä valkoisesta raidasta päässä. Aikuisten yksilöiden koko on 75–90 cm. Koiras painaa 5,5–8 kiloa ja naaras 5–7,5 kiloa. Amazonindelfiini
Uros voi kasvaa kolme metriä pitkäksi ja painaa 100–150 kg, naaras on pienempi. Amazonindelfiinillä on jokidelfiineille ominainen pitkä kuono, jossa on paljon hampaita. Sillä on otsassaan eräänlainen pullistuma ("otsameloni"), joka voi muuttaa muotoaan. Amazonindelfiini on nuorena vaaleanharmaa, mutta muuttuu vanhemmiten vaalean sinivihreästä vaalean punertavaksi. Amazonindelfiineillä ei ole varsinaista selkäevää, vaan lihainen harjanne selässä. Sangihenpöllönen
Se painaa 76 grammaa. Persianpöllönen
Linnun pituus on 20–21 cm, siivenkärkien väli on 54–64 cm ja paino 100 gramman molemmin puolin. Höyhenpuvultaan ja kooltaan muistuttaa suuresti paljon yleisempää kyläpöllöstä, josta sen voi erottaa harmaamman ja heikommin tummaviiruisen yleisvärityksen sekä vaaleamman naaman perusteella. Sen puvussa ei koskaan esiinny punaruskeaa väritystä. Sukupuolet ovat samanvärisiä mutta naaras on hieman kookkaampi. Koiraan soidinääni on pehmeä, hidas puputus. Tarponi
Tarponi ("Megalops atlanticus") eli tarpooni on hieman yli kahden metrin pituiseksi kasvava petokala. Suurimpien tiedetään painaneen n. 160 kg. Riukiunpöllönen
Se painaa 124 g. Se on väriltään ruosteenruskea, ja sillä on ruskea naamakiehkura jossa on kanelinruskea reunus. Nokka on harmaanvihreä ja silmät keltaiset. Eteläamerikanpöllönen
Polymorfisena lajina sen väri vaihtelee suuresti. Se voi olla kokonaan harmaanruskea tai joskus ruskea tai punaruskea, mutta aina siinä on selvästi musta reuna naamassa ja sen silmät ovat keltaiset. Sen pituus on 21–23 cm. Se painaa 97–160 grammaa. Brasiliantapakulo
Linnun pituus on noin 11 cm ja paino noin 19 g. Se on selkäpuolelta tummanharmaa ja vatsapuolelta vaaleampi, kupeet ovat ruskehtavat ja koivet kellanpunertavat. Juovavaraani
Useimmat aikuiset yksilöt eivät yleensä ylitä 1,5-2 metrin pituutta mutta jotkin yksilöt voivat saavuttaa maksimissaan jopa 3 metrin pituuden. Juovavaraanin pituusennätys mitattiin olevan 321 senttimetriä. Yleensä aikuinen Juovavaraani painaa noin 19,5 kiloa. Joidenkin lajin yksilöiden on raportoitu saavuttavan 75-90 kilon painon, vaikka useimmat tällaiset kertomukset ovat vahvistamattomia ja voivat olla epäluotettavia. Juovavaraani on maailman toiseksi painavin lisko, painavin lisko maailmassa on Komodonvaraani.Juovavaraanit ovat lihansyöjiä. Niiden tiedetään syövän kalaa, sammakoita, jyrsijöitä, lintuja, rapuja ja käärmeitä. Niiden tiedetään syöneen myös kilpikonnia, nuoria krokotiileja ja krokotiilien munia. Kuten Komodonvaraani, Juovavaraanit syövät usein myös raatoja. Pullokuonodelfiini
Naaraat elävät yleensä noin 40 vuotta. Nähtävästi stressaavampi elämä verottaa uroksien elämästä niin paljon, että ne elävät harvoin yli 30-vuotiaiksi. Koirarotu
Korkeimpana FCI-rotuna pidetään usein irlanninsusikoiraa, vaikka periaatteessa tanskandoggin minimisäkäkorkeus (narttu 72 cm, uros 79 cm) on korkeampi kuin irlanninsusikoiran minimisäkäkorkeus (narttu 69 cm, uros 78 cm). Maksimisäkäkorkeutta ei kummallakaan ole määritelty, mutta tanskandoggi painaa enemmän. Maailman kaikkein korkeimmat yhä elossa oleva koirarodut ovat bully kutta ja pakistaninbulldoggi - molemmat 91,4-106,7 cm korkeita. Suurin koskaan elänyt koirarotu lienee kreikkalainen sulioottikoira, jonka säkäkorkeus oli 120 cm. Toinen nykyisiä rotuja kookkaampi koira oli "saksalainen villisikakoira", jonka korkeus ylsi vähintään 110 cm:iin. Painavimpana koirarotuna pidetään yleensä mastiffia jonka maksimipaino on 110 kiloa, mutta myös bernhardinkoira (50–91 kg), espanjanmastiffi (60–90 kg), kaukasiankoira (40–100 kg) ja afganistaninmastiffi (maksimissaan 91 kg) lukeutuvat painavimpien joukkoon. Ranskanspanieli
Ranskanspanieli on keskikokoinen, atleettinen, lihaksikas, elegantti ja jalo lintukoira, jolla on normaalit mittasuhteet. Se kuuluu yhdessä picardienspanielin ja sinisen picardienspanielin kanssa kaikkein kookkaimpiin spanieleihin (mikäli isomünsterinseisojaa ei lasketa mukaan varsinaisiin spanieleihin) ja on samalla mm. englanninspringerspanielia, kookkainta brittiläistä spanielia, suurempi. Keskimääräinen säkäkorkeus on uroksilla 56-61 cm ja nartuilla 55-59 cm, mutta myös 2 cm poikkeama yli ja 1 cm poikkeama alle näiden mittojen luetaan sallituksi kooksi. Paino on noin 20-27 kg. Kaniini
Villikaniini on noin 34–50 senttimetriä pitkä ja hännän pituus on 4–8 senttimetriä. Se painaa 1,3–2,2 kilogrammaa. Kaniini on jänikseen verrattuna pieni, pyylevä ja lyhytkorvainen. Tummat (melanistiset) villikanit ovat tavallisia, mutta kaikki poikkeavan väriset kaniinit ovat villiintyneitä kesykaneja tai niiden jälkeläisiä. Kesykaniinien väri ja koko vaihtelevat huomattavasti. Villikaniini kesytettiin varhain, jo muinaiset roomalaiset ja foinikialaiset pitivät kaneja. Yleistä kaninkasvatus oli luostareissa ja monet kanirodut ovat saaneet alkunsa luostarikasvatuksesta. Pussioravat
Pussioravat ovat kooltaan 20–48 senttimetriä pitkiä ja painavat 0,7–2 kilogrammaa. Pussioravat ovat sopeutuneen hyvin elämään puussa. Niillä on karvattoman tarttumahännän lisäksi kaksi "peukaloa", sillä kaksi eturaajan varpaista on kääntynyt vastakkaiselle puolelle parantamaan otetta, kuten koalalla. Pussioravien turkki on pehmeä ja selkäpuolelta yleensä harmaa tai ruskea ja vatsasta kellertävä. Pakistaninbulldoggi
Pakistaninbulldoggi on kookkaampi kuin muut pakistanilaiset koirarodut. Se on lihaksikas, erittäin voimakas, vahvarakenteinen ja roteva molossi. Se on kuitenkin atleettinen ja yllättävän ketterä. Sen rintakehä on syvä ja kallo massiivinen. Karvapeite on lyhyt, sileä ja tasainen. Värivaihtoehtoja on monia, esimerkiksi valkoinen, musta ja juovikas. Säkäkorkeus on vähimmillään 76,2 cm ja enimmillään 106,7 cm, mikä tekee siitä yhden kaikkein kookkaimmista yhä elävistä koiraroduista bully kuttan, tanskandoggin ja irlanninsusikoiran ohella. Tämä massiivinen taistelukoira painaa 40,8-63,5 kg. Dugongi
Dugongi ("Dugong dugon") on sireenieläinten lahkon pienikokoisin jäsen, lahkon muut edustajat ovat manaatit ja sukupuuttoon kuollut stellerinmerilehmä. Aikuiset yksilöt ovat yleensä alle kolme metriä pitkiä, ja painavat suurimmillaan 420 kilogrammaa. Syntyessään dugongi painaa 20–35 kilogrammaa, ja on 100–120 senttimetrin pituinen. Nimi dugongi tulee malaijin kielen sanasta ”duyung”, joka tarkoittaa merenneitoa. Vesipuhveli
Vesipuhvelilla on suuret sarvet, jotka kaartuvat tyvestä taakse- ja ulospäin sekä kärjestään vähitellen sisäänpäin. Vesipuhveli on isokokoinen ja voimakas eläin, jota ihmiset ovat pitäneet kotieläimenä tuhansia vuosia, ja siitä on haarautunut erillinen kesy vesipuhveli, joka on villinä luonnossa elävää pienikokoisempi. Kesystä vesipuhvelista on jalostettu päärodut jokipuhveli ja suopuhveli. Kesy ja villi vesipuhveli voivat lisääntyä keskenään. Aikuisen kotieläimenä pidetyn vesipuhvelin paino voi vaihdella 300–600 kg:n välillä. Villinä luonnossa elävän puhvelilehmän paino voi olla jopa 800 kg ja sonnin 1 200 kg. Villinä luonnossa elävän vesipuhvelisonnin keskimääräinen paino on 900 kg, pituus 2,4–3 metriä ja korkeus hartioiden kohdalta 1,7 metriä. Valkokuvedelfiini
Valkokuvedelfiinit synnyttävät kahden tai kolmen vuoden välein. Raskaus kestää kymmenisen kuukautta, ja poikaset syntyvät yleensä kesä- tai heinäkuussa. Tavallisesti emo saa yhden poikasen, joka on noin 107–122 cm pitkä ja painaa 25 kg. Emo imettää sitä 18 kuukautta. Sukukypsyyden valkokuvedelfiinit saavuttavat noin kaksitoistavuotiaina, jolloin koiraan pituus on keskimäärin 2,1–2,4 m ja naaraan 1,94–2,22 m. Koiraat voivat elää kaksikymmentäkaksivuotiaiksi ja naaraat kaksikymmentäseitsemänvuotiaiksi. Tropiikkivarpuspöllö
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat ja vuoristometsät, kosteat pensastoalueet ja hyvin ylävät pensastoalueet. Se painaa keskimäärin 87,4 grammaa. Gasellikotka
Gasellikotka on pituudeltaan 76–90 senttimetriä, painoltaan keskimäärin 5,2 kiloa ja sen siipiväli on 190–260 senttimetriä, joten se on varsin suurikokoinen lintu. Aikuisen linnun höyhenet ovat ruumiin yläosassa, rinnan yläosassa ja päässä tummanruskeat, alaosassa valkoiset ja mustaraidalliset. Naaras on yleensä koirasta suurempi ja raidallisempi. Nuoret yksilöt ovat päältä vaaleampia, eikä niillä ole mustia raitoja. Täysikasvuisen linnun väritys kehittyy seitsemän vuoden iässä. Helmipöllö
Helmipöllön pituus on 22–27 cm. Selkäpuoli on ruskea ja valkotäpläinen. Rintapuolelta se on vaalea ja rinnassa on epäselvärajaisesti ruskeita laikkuja. Pää on iso, silmät ovat keskikokoiset ja keltaiset. Nuoret linnut ovat suurimmaksi osaksi ruskeita, mutta naamassa niillä on vaihtelevasti valkoista. Täysikasvuisen linnun paino on noin 120–200 grammaa. Helmipöllön lentotapa on suora ja voimakas. Nelivarvassiili
Nelivarvassiilit kasvavat noin 15–20 cm:n pituisiksi ja painavat noin 300–550 g. Naaraiden ja urosten koossa tai luonteessa ei ole eroja, mutta yksilöeroja esiintyy. Kääpiösiilit saattavat elää luonnossa jopa yli kahdeksanvuotiaiksi, mutta lemmikkinä ne elävät yleensä vain noin 3-6-vuotiaiksi. Poikkeuksellisesti lemmikitkin voivat saavuttaa 7-9 vuoden iän. Lepakot
Suurimmat lepakkolajit ovat kilogramman painoisia, ja niiden siipiväli voi olla lähes puolitoista metriä. Suurimpien lajien ruokavalio koostuu hedelmistä. Lihan- ja hyönteissyöjälepakoiden koko on selvästi pienempi. Suurin hyönteisiä syövä laji on 250 grammaa painava kaljulepakko ("Cheiromeles torquatus"), kun suurin lihaa syövä laji, vampyyrileikko ("Vampyrum spectrum"), on vieläkin pienempi, alle 200 grammaa. Siankuonolepakko eli kimalaislepakko ("Craseonycteris thonglongyai") on kaikista lepakoista pienin, painaen vain kaksi grammaa ja kilpaillen näin myös pienimmän nisäkkään sijasta etruskipäästäisen kanssa. Suurin osa lepakoista painaa alle 50 grammaa, ja yli 100 grammaa painavat lajit kuuluvat vähemmistöön. Muihin nisäkkäisiin verrattuna kaikki lepakkolajit ovat keskimääräistä pienempiä, mutta kaikista nisäkkäistä niiden sydän on ruumiinkokoon suhteutettuna kaikkein suurin. Rasituksessa sydän voi pumpata sekunnin aikana 20 ja levossakin viisi kertaa. Juovadelfiini
Naaraat saavuttavat sukukypsyyden 7 vuoden ikäisenä. Tiineysaika on yksi vuosi. Niiden elinikä on reilut 40 vuotta. Korvahylkeet
Korvahylkeet eroavat varsinaisista hylkeistä siinä, että ne käyttävät uidessaan ennen kaikkea rintaeviään. Takajalat ovat säilyneet rakenteeltaan melko käyttökelpoisina maalla liikkumiseen. Korvahylkeillä on pienet mutta kuitenkin ulospäin näkyvät korvat, toisin kuin varsinaisilla hylkeillä. Korvahylkeet ovat sekä rakenteeltaan että käyttäytymiseltään muita hylkeitä yhtenäisempi ryhmä. Kaikkien korvahylkeiden urokset ovat naaraita huomattavasti kookkaampia, mikä liittyy urosten moniavioisuuteen. Suurimmat korvahylkeet, stellerinmerileijonat, voivat painaa jopa yli 1 000 kiloa ja saavuttaa 3,5 metrin pituuden. Pullokuonodelfiini
Delfiinin pitää nousta pintaan hengittämään 5–8 minuutin välein, mutta useimmin ne ovat veden alla vain muutamia minuutteja. Eläinten uni on hyvin kevyttä. Tiedemiehet ovat ehdottaneet, että delfiinin aivopuoliskot vuorottelisivat unirytmiä keskenään. On myös ehdotettu, että delfiineillä olisi lyhyitä "mikrounen" hetkiä. Pullokuonodelfiini
Pullokuonodelfiini on laajalle levinnyt ja elinvoimainen laji. Sitä tavataan kaikissa maailman valtamerissä, varsinkin lämpimissä vesissä. Pohjoisessa lajin levinneisyysalue ulottuu Färsaarille ja eteläisellä pallonpuoliskolla Uuden-Seelannin tasalle. Jääpingviini
Pituus: 46-71 cm Paino: 4-5,5 kg Andienkondori
Täysikasvuisen andienkondorin pituus on suunnilleen 1–1,3 m. Sen siipien kärkiväli on jopa yli 3 m. Sen paino on 11–15 kg. Andienkondorin höyhenväritys on pääosin tumma, mutta sen siivissä on valkoiset laikut. Lajin kaula on höyhenetön, mutta koirailla on päässään heltat. Andienkondorilla on koukkunokka. Ponderosapöllönen
Ponderosapöllösen koko on noin 15 cm ja siipiväli 36 cm. Uroksen ja naaraan erottaa painosta. Naaraat ovat suurempia, 62–65 grammaa, koiraat noin 50–52 grammaa. Tieteellinen lajinimi "flammeolus" johtuu siitä, että sillä on liekkimäisiä merkkejä naamallaan (Bremiller, 2003). Viirukalapöllö
Sen paino on keskimäärin 637 grammaa. Sepelpöllönen
Se painaa 126 g Valkokuonodelfiini
Valkokuonodelfiinin pullea ruumis painaa keskimäärin 200 kilogrammaa, mutta suurimmat yksilöt voivat kasvaa 350 kg:n painoisiksi. Lajilla on lyhyt, leveä kuono, joka on 5–8 senttimetriä pitkä. Koko ruumis on noin 2,8 metrin mittainen. Suhteellisen pitkä, kaareva selkäevä on kärjestä pyöreä ja sijaitsee keskellä selkää. Sekä selkä- että rintaevät pienenevät iän myötä suhteessa muun ruumiin kokoon. Toisin kuin valkokuvedelfiinillä, valkokuonodelfiinin paksu pyrstö kapenee haarojen tyveä kohti. Rusoposkikerttuli
Rusoposkikerttuli on 12-13 senttimetriä pitkä ja sen siipiväli on 19-22 senttimetriä. Se painaa 9-12 grammaa. Koiraalla on pesimäaikaan ruskea poskilaikku, jota ympäröi keltainen niska ja kaula. Vatasapuoli on keltainen ja siinä on tummia viiruja. Selkäpuoli on oliivinvihreä ja siinä on mustaa raidoitusta. Siivellä on valkoinen alue. Naaraalla on olivinvihreänharmaa pää ja selkä. Kula, kurkku ja vatsaouli ovat koirasta vaaleammankeltaiset ja vatsan viirutus kapeampaa. Peruspuvussa värit ovat molemmilla sukupuolilla himmeämpiä. Namibianfrankoliini
Namibianfrankoliini on kanalinnuksi pienehkö. Koiraan pituus on 28 cm ja naaraan 25 cm. Paino on 210-290 g, koiras on painavampi. Höyhenpuvultaan lintu on pääosin ruskea, koiraalla on valkoinen vatsapuoli ja musta otsa sekä valkoinen silmäkulmajuova ja sen pyrstön alapeitinhöyhenet ovat mustavalkoisen kirjavat. Naaras on yksivärisempi. Sokokenpöllönen
Sokokenpöllönen on hyvin pienikokoinen pöllölaji. Sen ruumiinpituus on 15–18 senttimetriä ja paino 45–50 grammaa. Lajista tunnetaan kolme eri värimuotoa: tummanruskea, harmaanruskea ja punaruskea. Höyhenpuvussa on tiheässä myös juovia ja täpliä. Naaman höyhenten väri vaihtelee vaalean punaruskeasta ruskeaan ja ruskeankeltaiseen. Sokokenpöllösen "kulmakarvat" ovat ruskeankeltaiset tai valkeahkot. Päässä olevat korvamaiset töyhdöt ovat heikosti erottuvat. Sokokenpöllösen isot, keltaiset silmät auttavat sitä näkemään ja saalistamaan yöllä. Sokokenpöllö muistuttaa akaasiavarpuspöllöä, mutta lajit erottaa siitä, että akaasiavarpuspöllö on suurempi ja sillä on vatsassa voimakkaat, sokokenpöllösen vastaavista selvästi eroavat juovat. Gangesindelfiini
Gangesindelfiini kasvaa keskimäärin kolme metriä pitkäksi ja painaa 50-90 kg. Sen kuono on kapea ja pitkulainen ja saattaa olla viidesosan koko eläimen pituudesta. Suussa on 26–32 hammasta. Silmät ovat erittäin pienet. Rintaevät ovat suuret, selkäevä surkastunut pieneksi kolmiomaiseksi harjanteeksi. Väriltään gangesindelfiini on vaalean harmaanruskea, mukana usein häivähdys vaaleanpunaista. Hyönteiset
Painavimmasta hyönteisestä ei olla yksimielisiä, mutta useimmin sellaiseksi mainitaan afrikkalainen "Goliathus"-suvun goljatkuoriainen, joka voi toukkana painaa 90–100 grammaa. Muita hyvin painavia hyönteisiä ovat "Megasoma acteon", "Megasoma actaeon", "Macrodontia cervicornis", titaanijäärä ("Titanus giganteus") sekä jättijäärä ("Xixuthrus heros"). Eräs uusiseelantilainen wetasirkka, "Deinacrida heteracantha", voi painaa 71 grammaa. Mustadelfiini
Mustadelfiini on keskikokoinen tai pieni muihin delfiineihin verrattuna. Eri alueiden yksilöillä on kuitenkin havaittu merkittäviä kokoeroja. Suurimmt yksilöt löytyvät Perun rannikolta, missä ne ovat jopa 210 cm pituisia ja 100 kg painoisia. Uudessa-Seelannissa asustavat pienimmät yksilöt; siellä niillä on mittaa 165–178 cm ja painoa 69–85 kg. Urokset ovat naaraita hivenen kookkaampia. Muita sukupuolten välisiä eroja ei juurikaan ole, vaikkakin urosten selkäevä on kaarevampi ja niiden rakenne on laajempi. Kiinanjokidelfiini
Kiinanjokidelfiinillä on pitkä ja kapea nokka. Kiinanjokidelfiini painaa noin 125–230 kg, joidenkin lähteiden mukaan enimmäispaino olisi kuitenkin 160 kg. Pituutta uroksilla saattaa olla jopa 2,5 metriä ja naarailla 2,3 metriä. Useimmat yksilöt ovat 2,0-2,5 m pitkiä. Väritykseltään baiji on yläpuolelta siniharmaa ja alapuolelta valkoharmaa. Andienpöllönen
Laji on samankokoinen kuin valkokurkkupöllönen. Sen kokonaispituus on 25–29 cm. Uroksen paino on 134–190 g, naaraan 140–273 g. Se on päältä hiekanruskea, paikoin tummempi, ja naamakiehkura on hiekanruskea ilman selvää reunusta. Lentosulat ovat kanelinruskeajuovaiset ja tummasävyiset, ja pyrstö on kaneliruskea ja siinä on tummemmanruskeita raitoja. Päälaessa on nahanruskea reuna. Silmät ovat hunajanväriset ja korvatupsut pienet. Nilkoissa on höyhenystä varpaiden pohjaan saakka. Vuonopingviini
Vuonopingviinit ovat noin 60 senttimetriä pitkiä ja painavat noin 4 kilogrammaa. Vuonopingviinin tunnistaa nokan juuresta alkavasta keltaisesta raidasta, joka on kummallakin puolella päätä. Selän ja kylkien väritys on tumman sinisenharmaa, vatsa valkoinen. Pingviineillä on oranssi nokka, joka on aikuisilla urospingviineillä hieman muita pidempi. Helmikana
Helmikana on melko suuri lintu (53-58 cm) ja sen keho on muodoltaan pyöreä ja pää on pieni. Laji painaa noin 1,3 kg. Väritykseltään helmikana on teräksen musta ja sen kehossa on tiheässä pieniä valkoisia pilkkuja. Helmikanan pää on sulaton ja nokan ympärillä on punaiset heltat ja kurkussa kukoilla siniset heltat. Helmikanan siivet ovat lyhyet kuten myös pyrstökin. Pyöriäisdelfiini
Pyöriäisdelfiini ("Stenella longirostris"), jonka uudeksi nimeksi on ehdotettu suippokuonodelfiini, on noin kahden metrin pituinen hammasvalaslaji. Se on kolmivärinen: tummanharmaa selkä, helmenharmaat kyljet ja lähes valkoinen vatsa. Tyypillinen paino on 55–75 kg, koiras on suurempi kuin naaras. Pyöriäisdelfiinejä tavataan niin Atlantin, Tyynenmeren kuin Intian valtamerenkin trooppisissa osissa. Nokipöllö
Nokipöllöjen päässä on pieniä valkoisia pilkkuja ja siivissä siellä täällä valkoisia pilkkuja. Naaraat ovat vaaleampia kuin koiraat. Naaraiden pituus on 37–43 cm ja ne painavat 750–1 000 g. Koiras on pienempi. Sen pituus on 37–43 cm ja se painaa 500–700 g. Siiven pituus on 30–40 cm. Silmät ovat suuret ja tummat, naama suuri ja pyöreä. Naama on tummanharmaa tai noenmusta, ja siinä on paksut mustat reunat. Nokipöllön yläosa on musta tai tummanharmaa, sen alaosa on vaalemapi. Pyrstö on lyhyt ja jaloissa on höyhenten peittämät suuret mustat kynnet. Filippiinienpöllönen
Tämän pöllön pituus on 20 cm, ja se painaa 180–310 g. Sen isot eteenpäin suuntautuvat silmät ovat tummat, ja niissä on oranssi reunus. Kruunu, korvatupsut ja höyhenpeite ovat tummanruskeat tummin raidoin. Naamakiehkurassa on tumma reunus. Otsa on lähes valkoinen. Korvat ovat suuret ja pystyt, ja siitä nimi "megalotis". Kääpiömiekkavalas
Kääpiömiekkavalas eli hoikkapallopää ("Feresa attenuata") on huonosti tunnettu delfiinilaji. Sillä on hoikka, sikarinmuotoinen ruumis, joka kaventuu pyrstöevään päin. Pää on pyöreä ja tylppä, eikä sillä ole delfiineille tyypillistä kuonoa. Kääpiömiekkavalaan väri on tummanharmaasta mustaan, sen kyljet ovat vaaleammat, ja sillä on tumma ”viitta” selässä. Sen huulet ovat valkoreunaiset ja sen kohtalaisen pitkät evät ovat reunoiltaan pyöristyneet. Lajilla on pituutta 214–259 senttimetriä. Pulmunen
Lentävät pulmuset on helppo tunnistaa valkeista siipiläikistään. Soidinasuisella koiraalla on valkea vatsa ja musta selkä. Muut höyhenpuvut ovat selästä vaaleanpunertavia, vatsapuolelta valkoisia. Linnun pituus on noin 16–18 cm, paino 35 g. Euroopan vanhin rengastettu pulmunen on ollut 9 vuoden 6 kuukauden ikäinen islantilainen lintu. Pullokuonodelfiini
Yleensä delfiinit elävät enintään 12 yksilön ryhmissä. Ne ovat pitkäaikaisia sosiaalisia ryhmiä. Yleensä naaraat ja niiden poikaset elävät näissä ryhmissä ja nuoret delfiinit omissaan. Useimpia ryhmiä voi liittyä yhteen ja muodostaa sadan tai useamman yksilön ryhmän. Urokset elävät useimmiten yksin tai pienessä 2–3 yksilön ryhmässä ja liittyvät naaraiden seuraan vain lyhyiksi ajoiksi kerrallaan. Ilves
Ilves painaa tavallisesti 8–25 kilogrammaa. Uros on naarasta kookkaampi. Suomessa aikuiset urokset painavat keskimäärin noin 18 kilogrammaa ja naaraat 14 kilogrammaa. Galapagosinkyyhky
Galapagosinkyyhkyn ruumiinpituus on 18–23 senttimetriä ja paino noin 90 grammaa. Yläruumis on punertavan ruskea, kaula ja rinta vaaleanpunertavat. Siivet ovat pääosin ruskeat, mutta pääsiipisulat ovat mustat ja niissä on valkoiset reunat. Siipien alahöyhenet ovat tumman sinertävänharmaat. Pyrstön sulat ovat tummanruskeat ja niiden reunat harmaat, pyrstön kärjen läheltä mustat ja kärjestä harmaat. Jalat ovat kirkkaanpunaiset. Pään väritys on huomiota herättävä. Tummia silmiä ympäröi kirkkaansininen rengas ja silmien alla ja takana kulkee kermanvalkoinen juova, jota reunustavat mustat juovat. Kummallakin puolella kaulaa on pinkin- tai pronssinhohtava läikkä. Nuoret galapagosinkyyhkyt ovat laimeavärisempiä kuin aikuiset linnut. Naaraan väritys on hieman koirasta laimeampi ja sen kaula on hohtavampi. Nokka on musta ja alaspäin käyrä. Galapagosinkyyhkyn nokka on käyrempi ja suurempi kuin useimmilla muilla kyyhkyillä. Taigauunilintu
Pituus noin 10 cm, paino 6–8 g, väritys harmaanvihertävä. Selkäpuoli vihertävä, vatsa valkoinen. Silmäjuova musta ja silmäkulmajuova voimakas, harmaanvihreällä päälaella voi olla hyvin himmeä päälaenjuovan aihe. Siivellä kaksi vaaleaa voimakasta siipijuovaa – isoilla ja pienillä peitinhöyhenillä – joita ympäröivät tummemmat alueet, jotka korostavat juovien räikeyttä. Yläperä samanvärinen kuin selkä. Tertiaalien reunat vaaleat. Jalat ja nokka vaaleat. Keisaripingviini
Tavallisesti naaras palaa ennen poikasen kuoriutumista, mutta jos poikanen syntyy aikaisemmin, koiras ruokkii sitä oksentamalla kuvustaan maitomaista nestettä. Naaras palaa koiraan luo noin kahden kuukauden kuluttua ja löytää kumppaninsa äänten perusteella. Se ottaa huolehtiakseen poikasesta ja koiras lähtee merelle syömään. Vastakuoriutunut poikanen painaa 120–160 grammaa ja on 15 senttimetrin pituinen. Naaras ruokkii poikasta oksentamalla sille sulanutta ruokaa vatsastaan. Muutaman viikon kuluttua koiras palaa perheensä luo ja kumpikin emo hoitaa poikasta. Pari kuukautta kuoriutumisen jälkeen, säiden alkaessa kylmetä, poikaset kerääntyvät tiiviiksi parveksi lämmönhukan vähentämiseksi, ja emot jatkavat niiden ruokkimista. Parvea vartioi muutama aikuinen. Emot tunnistavat poikasensa äänestä, joka voi kuulua yli kilometrin päähän. Lopulta emot ja poikanen lähtevät merelle ja viettävät siellä loppukesän. Lisääntyvät yksilöt aloittavat syksyllä taas vaelluksensa lisääntymispaikalle ja nuoret lisääntymiskyvyttömät yksilöt jäävät mereen jäänreunan läheisyyteen. Lisääntymiskykyisiä keisaripingviinit ovat 4–8-vuotiaina.
Keisaripingviinin suurimpia uhkaajia ovat miekkavalas, merileopardi ja hait, poikasia ja sairaita yksilöitä saalistavat myös isokihu ja isomyrskyliitäjät. Myös Antarktikselle tuodut ja villiintyneet koirat olivat niiden uhkana, mutta nyttemmin ne on poistettu alueelta. Amerikansarvipöllö
Se on keskikokoinen pöllö, jolla on suuret korvatupsut ja ruskeavalkoinen naamakiehkura, jossa on musta reunus. Sen nokka on musta, ja sen silmät ovat kanelinruskeat. Sillä on lyhyemmät ja pyöreämmät siivet kuin useimmilla lähisukuisilla lajeilla. Yläpuolelta amerikansarvipöllö on kanelinruskea mustin kiemurakuvioin ja levein juovin. Alapuoli on vaaleanruskea tummin juovin. Se on 30–38 senttimetriä pitkä ja painaa 320–546 grammaa. Amerikanviirupöllö
Linnun pituus on noin 44 cm ja siipien kärkiväli 112 cm. Se painaa 500–1 050 grammaa, naaras keskimäärin 779 g ja koiras 617 g. Se muistuttaa suuresti pienikokoista viirupöllöä, josta sen erottaminen höyhenpuvun perusteella on vaikeaa. Kooltaan lähempänä lehtopöllöä, joka on väritykseltään ruskeampi ja tummajuovaisempi. Silmät ovat mustat tai tummanruskeat ja nokka on keltainen. Sukupuolet ovat samannäköiset mutta naaras on huomattavasti suurempi. Nuori lintu on poikassulkasadon jälkeen aikuisen linnun näköinen. Huhuilee melko aktiivisesti läpi vuoden, joskus myös päivällä. Mustaposkidelfiini
Syntyessään mustaposkidelfiini on yhden metrin pituinen, ja täysikasvuisena 2,1 metriä. Painoa on noin 115 kg. Sillä on tummanharmaat kasvot ja leuka. Selkä on pitkälti musta, jonka poikki menee yksi luonnonvalkoinen kaareva raita, joka jakautuu selän kummallekin puolelle. Vatsa ja evien takaosat ovat valkoiset. Kylkievät ovat melko pienet ja pyrstöevän välissä on lovi. Suolinkainen
Aikuiselle suolinkaiselle tyypillistä on sen melko suuri koko. Aikuinen koirassuolinkainen on keskimäärin 2–4 mm paksu ja 15–31 cm pitkä. Väriltään suolinkainen on vaalean kellertävä. Naaraat ovat keskimäärin 3–6 mm leveitä ja 20–49 cm pitkiä. Naaraan sukuelimet sijaitsevat kehon loppuosassa, ja sen osuus on noin kolmasosa koko madon pituudesta. Madossa voi olla jopa 27 miljoonaa munaa kerrallaan, ja mato voi munia 200 000 munaa päivässä. Hedelmöitetyt munat ovat soikeahkoja, ja ne ovat 45–75 mikrometriä pitkiä ja 35–50 mikrometriä leveitä. Alligaattorikilpikonna
Alligaattorikilpikonna ("Macrochelys temminckii") on näykkijäkilpikonniin kuuluva vedessä elävä kilpikonnalaji. Se on maailman suurin makeanveden kilpikonna. Alligaattorikilpikonna elää joissa ja järvissä Yhdysvaltojen kaakkoisosissa. Se on raskaasti panssaroitu, hidasliikkeinen ja painaa noin 70–90 kiloa. Se voi kasvaa noin metrin pitkäksi, josta 80 senttiä on kilpeä. Alligaattorikilpikonna hankkii ravintonsa syömällä raatoja sekä vaanimalla saalista. Se houkuttelee kaloja luokseen suupohjan matomaisen ulokkeen avulla. Kun saalis tulee riittävän lähelle, se avaa kitansa, ja kala imeytyy vesivirran mukana syvälle suuhun. Alligaattorikilpikonna syö kalojen lisäksi nilviäisiä, sammakoita, käärmeitä, kotiloita, simpukoita, rapuja, hyönteisiä, vesikasveja, nisäkkäitä ja muita kilpikonnia. Alligaattorikilpikonna elää luonnossa 11–45 vuotta, mutta vankeudessa eräs yksilö eli 70-vuotiaaksi. Se munii noin 10–50 munaa maahan kaivettuun pesäkoloon. Kääpiöluppakani
Kaikki standardin värit ja kuviot ovat hyväksyttyjä kääpiöluppalla. Lupilla esiintyy myös erilaisia turkkimuunnoksia, kuten fuchs (nykyään oma rotunsa Kasmirluppa), rex, satiini ja angora. Kääpiöluppien ihannepaino on 1,4–1,9 kilogrammaa ja niiden ruumis on melko lyhyt ja pää pyöreä. Kääpiöluppa on yleiseltä luonteeltaan melko rento. Villasarvikuono
Villasarvikuono oli nykyisten sarvikuonojen kanssa hyvin samannäköinen, noin neljän metrin mittainen ja säkäkorkeudeltaan 1,80 metriä. Silloin eläin oli nykyistä suurinta sarvikuonoa, valkosarvikuonoa hieman isompi. Painoa otuksella oli noin 3 600 kg. Villasarvikuonoa peitti mustasta punaiseen vaihteleva karvoitus, jossa oli paksu pohjavilla. Sen sarvi saattoi kasvaa jopa metrin mittaiseksi, mutta oli litteä kuin lankku. Venäjänspanieli
Sukupuolesta riippumatta koira painaa noin 9,1-16 kg ja on 38-45,1 cm korkea. Tämän perusteella se on samankokoinen cockerspanielin kanssa tai tätä hieman suurempi. 
Rotu on energinen ja eloisa. Vaikka se on lintukoira, sitä käytetään myös seurakoirana, koska se on mukavuudenhaluinen ja omistajalleen uskollinen. Se on elämäniloinen, aktiivinen koira, aina valmis leikkimään vastaten mihin tahansa huomionosoitukseen iloisella hännänheilutuksella. Rotu on helppo kouluttaa, siitä saa hyvän vahtikoiran ja se tulee erinomaisesti toimeen lasten kanssa.