Milloin Gaius Vibius Trebonianus Gallus syntyi?
Trebonianus Gallus
Gaius Vibius Trebonianus Gallus (noin 206 – elokuu 253) oli Rooman keisari vuosina 251–253. Hän ehti hallita vain kaksi vuotta ja hänen hallintokaudellaan aiemmin alkanut Rooman valtakunnan heikentyminen jatkui. Gallus julistettiin keisariksi kesäkuussa 251 sen jälkeen kun keisari Decius ja hänen poikansa Herennius Etruscus olivat saaneet surmansa gootteja vastaan käydyssä Abrittuksen (nykyinen Razgrad Pohjois-Bulgariassa) taistelussa. Gallus adoptoi Deciuksen Roomaan jääneen pojan Hostilianuksen ja nimitti tämän kanssahallitsijakseen. Hostilianus kuitenkin kuoli jo samana kesänä, jolloin Gallus korotti poikansa Volusianuksen kanssahallitsijakseen. Vuonna 252 sassanidien Persian suurkuningas Sapor I hyökkäsi Armeniaan ja Syyriaan. Kulkutaudin heikentämä Rooman armeija ei pystynyt pysäyttämään hyökkääjiä ja sotilaat menettivät luottamuksensa Gallukseen. Kesällä 253 Moesia Superiorin maaherra Marcus Aemilius Aemilianus kapinoi häntä vastaan ja julistettiin keisariksi. Gallus lähti armeijan kanssa Aemilianusta vastaan mutta pian hänen omat sotilaansa murhasivat hänet ja Volusianuksen.
Antoninus Pius
Caesar Titus Aelius Hadrianus Antoninus Augustus Pius (synt. "Titus Aurelius Fulvus Boionius Arrius Antoninus", yleisesti Antoninus Pius) (19. syyskuuta 86 – 7. maaliskuuta 161) oli Rooman keisari joka hallitsi 10. heinäkuuta 138 – 7. maaliskuuta 161. Antoninus sai lisänimensä Pius ("velvollisuudentuntoinen") noustuaan valtaan vuonna 138. Hän kuului Nerva–Antoninusten hallitsijasukuun ja oli suosittu ja kunnioitettu keisari, joka tunnettiin lempeydestään ja oikeamielisyydestään. Hänen valtakauttaan on usein sanottu Rooman valtakunnan kultakaudeksi, jolloin talous kukoisti, poliittinen tilanne oli vakaa ja armeija vahva. Hän hallitsi pitempään kuin yksikään Rooman keisari Augustuksen jälkeen, ja hänen kautensa tunnetaan erityisen rauhallisena, joskaan ei sodattomana. Antoninus adoptoi Marcus Aureliuksen ja Lucius Veruksen vallanperijöikseen. Hän kuoli vuonna 161. Commodus
Commodus syntyi 31. heinäkuuta 161 nimellä Lucius Aelius Aurelius Commodus silloisen Rooman keisarin Marcus Aureliuksen pojaksi Lanuviumin kaupungissa, Rooman valtakunnassa. Hänellä oli myös vuonna 165 kuollut vanhempi kaksoisveli Titus Aurelius Fulvus Antoninus sekä vuonna 162 syntynyt pikkuveli Marcus Annius Verus, joka menehtyi vuonna 169. Koska Commoduksen molemmat veljet kuolivat jo ollessaan lapsia, Commodus oli Marcus Aureliuksen ainoa perijä, vaikka monet eivät pitäneet häntä tarpeeksi kyvykkäänä ja kunnianhimoisena tullakseen keisariksi. Hän ei ikinä välittänyt koulunkäynnistä, vaan oli paljon kiinnostuneempi erilaisista urheilulajeista. Gaius Octavius
Octavius meni tämän jälkeen naimisiin Julius Caesarin siskontyttären Atia Balba Caesonian kanssa. Pari sai kaksi lasta, tyttären Octavia minorin ja pojan Gaius Octaviuksen, eli tulevan keisari Augustuksen. Yhteyksiensä ansiosta Octavius eteni urallaan ja saavutti kvestorin viran luultavasti vuonna 70 eaa. Tämän jälkeen hänet nimitettiin Makedonian propreetoriksi. Ennen tätä senaatti lähetti hänet kukistamaan orjakapinan Thuriissa. Samat orjat olivat aikaisemmin ottaneet osaa Spartacuksen ja Catilinan kapinoihin. Voittonsa kunniaksi Octavius sai lisänimen "Thurinus". Volusianus
Gaius Vibius Volusianus (k. elokuu 253) oli Rooman keisari vuosina 251–253. Gratianus (keisari)
Flavius Gratianus Augustus (18. huhtikuuta/23. toukokuuta 359 – 25. elokuuta 383) oli Länsi-Rooman keisari 375–383. Hän oli Valentinianus I:n ja Severan poika. Hän syntyi Sirmiumissa Pannoniassa. 4. elokuuta 367 hänen isänsä teki hänestä "augustuksen". Kun Valentinianus kuoli 17. marraskuuta, armeija teki Gratianuksen velipuolesta Valentinianuksesta keisarin. Teutonit
Teutonit (latinaksi "teutoni" tai "teutones") olivat muinainen germaaniheimo, joka asui alun perin Lounais-Jyllannin ja Elben suiston välisellä alueella. Tulvien hävitettyä heidän alueitaan teutonit liittyivät kimbreihin ja ambroneihin noin 120 eaa. ja vaelsivat etelään. Teutonit tunkeutuivat 100-luvulla eaa. yhdessä kimbrien kanssa Galliaan ja pian myös Pohjois-Italiaan. Teutonien raivo ("furor Teutonicus") herätti roomalaisissa kauhua. Gaius Marius löi lopulta teutonien armeijan vuonna 102 eaa. Aquae Sextiaen taistelussa, lähellä nykyistä Aix-en-Provencea.
Myöhemmin teutonit on harhaanjohtavasti samastettu saksalaisiin. Heidän nimeensä sisältyy ehkä indoeurooppalaisen kantakielen "kansaa" tarkoittava sana ("teutā"), josta myös saksalaisten omakielinen nimitys "Deutsche" juontuu. Teutonit olivat germaaneja, kelttejä tai molempia. Vilnan gaon
Elia Ben Salomon Zalman, tunnetaan myös arvonimellä Vilnan gaon, (23. huhtikuuta 1720 Sielec – 9. lokakuuta 1797 Vilna) oli juutalainen rabbi ja arvostettu uskonoppinut. Kunnianimi "gaon" tarkoittaa "ylhäisyyttä" tai "neroa", ja sitä käytetään kaikkein kuuluisimmista rabbeista. Vilnan gaon oli Itä-Euroopan juutalaisten merkittävin johtaja 1700-luvulla, kaikkien juutalaisten tekstien ylin auktoriteetti ja vanhoilla vuosillaan myös herätysliike hasidismin nousun näkyvin vastustaja. Hän ei kuitenkaan koskaan ottanut vastaan virallista asemaa juutalaisessa yhteisössä vaan työskenteli yksin kirjoitusten kommentoijana ja pienten ryhmien opettajana. Aurelianus
Aurelianus syntyi 9. syyskuuta vuonna 214 tai 215. Hänen syntymäpaikastaan ei ole päästy täyteen varmuuteen, sillä antiikin lähteet antavat ristiriitaista tietoa. Eutropius kertoo hänen syntyneen Dacia Ripensiksen provinssissa, keisarien elämäkerta "Historia Augustan" mukaan hän oli kotoisin joko Moesiasta, Dacia Ripensiksestä tai Sirmiumin kaupungista Ala-Pannoniassa nykyisen Serbian alueella. Aurelius Victor taas kertoo, että hän syntyi Daakiassa tai Moesiassa. Todennäköisesti hän kuitenkin syntyi Sirmiumissa. Aurelianus oli kotoisin vaatimattomista oloista. Hänen isänsä oli Aurelius-nimisen senaattorin työläinen, ja hänen äitinsä sanottiin olleen kylänsä "Sol"-jumalan temppelin papitar. Tosin jälkimmäinen saattaa olla puhdasta "Historia Augustan" keksimää sepitettä, sillä myöhemmin Aurelianus otti samaisen jumalan Rooman pääjumalaksi. Thaleen lause
Thaleen lause liitetään antiikin kreikkalaisen mytologian mukaan Thaleen (noin 625 − noin 547 eaa.), joka eli Miletoksessa kauppiaana. Hän on ilmeisesti matkustanut Kaksoisvirran maassa kaldealaisen hallitsijan Nebukadnessarin aikana ja on tutustunut sikäläiseen tähtitieteen taulukoihin ja instrumentteihin. Hän on hämmästyttänyt maanmiehiään esittämällä erilaisia teoreemoja, jotka hän on perustellut pätevästi. Teoreemojen joukossa on perimätiedon mukaan ollut myös puoliympyrän sisään muodostuva suora kulma. Didius Julianus
Marcus Didius Severus Julianus syntyi luultavasti Mediolanumissa (nykyinen Milano) paikalliseen yläluokan perheeseen. Hänen syntymäajankohtansa on epäselvä. Cassius Dion mukaan Didius syntyi 30. tammikuuta 133, mutta "Historia Augustan" mukaan 2. helmikuuta 137, mikä on epätodennäköisempi vaihtoehto. Historioitsija Michael Meckler arvioi syntymäajankohdaksi 29. tammikuuta 137. Didiuksen isän Quintus Petronius Didius Julianuksen suku oli kotoisin Mediolanumista, kun taas hänen äitinsä Aemilia Claran Hadrumetumista, Africasta. Didius oli äitinsä puolelta sukua kuuluisalle juristille Salvius Julianukselle. Nuorena hän sai kasvatuksensa keisari Marcus Aureliuksen äidin Domitia Lucillan hoivissa. Hyvien suhteiden ansiosta Didius teki huomattavan virkauran ja toimi tärkeissä viroissa sekä useiden provinssien maaherrana. Hän palveli 20-vuotiaana tribuunina legioonassa ja oli kvestorina noin vuonna 157. "Historia Augustan" mukaan Marcus Aurelius teki hänestä ediilin noin vuonna 160. Vuoden 163 paikkeilla hän oli preettorina, jonka jälkeen Didius toimi Asian ja African (168–169?) provinssien maaherrojen avustajana. Vespasianus
Titus Flavius Caesar Vespasianus Augustus (synt. "Titus Flavius Vespasianus", yleisesti Vespasianus) (17. marraskuuta 9 – 23. kesäkuuta 79) oli Rooman keisari joka hallitsi 1. heinäkuuta 69 – 23. kesäkuuta 79. Vespasianus oli niin kutsutun neljän keisarin vuoden viimeinen keisari ja päätti valtakunnan epävakauden kauden. Hän oli Flavius-suvun ensimmäinen keisari. Vergilius
Publius Vergilius Maro (15. lokakuuta 70 eaa. Andes – 21. syyskuuta 19 eaa. Brundisium) oli roomalainen runoilija. Hänen kolme tärkeintä teostaan olivat "Paimenlauluja" ("Bucolica", tunnetaan myös nimellä "Eclogae"), "Georgica" ja "Aeneis". Trajanus
Marcus Ulpius Nerva Traianus (yleisesti Trajanus) 18. syyskuuta 53 – 9. elokuuta 117) oli Rooman keisari joka hallitsi 28. tammikuuta 98 – 9. elokuuta 117. Trajanus oli suosittu, sotaisa keisari, jonka aikana Rooman valtakunta oli laajimmillaan. Trajanus valloitti Daakian ja liitti Mesopotamian lyhyeksi aikaa valtakuntaan. Gaius Aurelius Cotta
Gaius Aurelius Cotta (kuoli 73 eaa.) oli roomalainen poliitikko ja oraattori. Hänen veljiänsä olivat Marcus Aurelius Cotta ja Lucius Aurelius Cotta. Julius Caesarin äiti Aurelia Cotta oli hänen siskonsa. Hänet ajettiin maanpakoon liittolaissodan jälkeen. Sullan päästyä valtaan hän palasi ja hänet valittiin vuoden 75 eaa. konsuliksi. Hän sääti lain jonka mukaan kansantribuunit saivat asettua ehdolle korkeimpiin virkoihin, vaikka Sulla vastusti tätä. Konsulikautensa jälkeen hän oli Gallia Cisalpinan maaherrana. Hän olisi saanut triumfin, mutta kuoli yllättäen palattuaan Roomaan. Cicero käytti häntä hahmona "de oratoressa" ja "de natura deorum", jossa Cotta puolustaa platonista filosofiaa. Augustus
Ainut antiikin aikainen lähde, joka kattaa koko Augustuksen hallituskauden, on 200-luvulla eläneen Dio Cassiuksen Rooman historia. Dion historian lisäksi tärkeitä lähteitä Augustuksen elämästä ovat Suetoniuksen Augustuksen ja Tiberiuksen elämäkerrat. Elämäkerrat eivät kuitenkaan kerro tapahtumia kronologisessa järjestyksessä. Myös Plutarkhoksen kirjoittamat Brutuksen ja Antoniuksen elämäkerrat ovat tärkeitä lähteitä. Dio, Suetonius ja Plutarkhos eivät kuitenkaan eläneet Augustuksen aikaan, ja esimerkiksi Dion käyttämät lähteet eivät nykyään ole tiedossa. Aikalaislähteistä tärkeimpiä ovat Augustuksen oma "Res gestae" sekä osia Velleius Paterculuksen Rooman historiasta ja Strabonin "Geografiasta". Appianuksen sisällissotia käsittelevä teos päättyy Sextus Pompeiuksen kukistumiseen. Augustuksen ajoilta on säilynyt paljon piirtokirjoituksia. Augustus
Gaius Julius Caesar Augustus (synt. "Gaius Octavius Thurinus", myöh. "Gaius Julius Caesar", yleisesti Augustus) (23. syyskuuta 63 eaa. – 19. elokuuta 14) oli Rooman ensimmäinen keisari (valtakausi 16. tammikuuta 27 eaa. – 19. elokuuta 14 jaa.). Augustus oli Julius-Claudius-suvun ensimmäinen keisari. Julius Caesar adoptoi hänet vuonna 44 eaa. ja nimitti seuraajakseen. Gaius (lainoppinut)
Gaius eli Hadrianuksen, Antoninus Piuksen, Marcus Aureliuksen ja Commoduksen aikana. Hänen teoksensa on kirjoitettu vuosien 130 ja 180 välillä, jolloin Rooman valtakunta oli vauraimmillaan ja sen hallinto parhaimmillaan. Hänen pääteoksensa on vuonna 161 kirjoitettu roomalaisen oikeuden oppikirja "Institutionum commentarii IV". Se on osa neliosaista "Institutiones"-teosta, joka on ainoa kokonaisena säilynyt klassisen roomalaisen juristerian teos. Se löydettiin Veronasta vuonna 1816. Tiberius
Tiberius vietti Rodoksella seitsemän vuotta, kuluttaen aikansa muun muassa astrologiaa ja kreikkalaista mytologiaa opiskellen. Aluksi oleskelu Rodoksella oli vapaaehtoista, mutta myöhemmin se sai arestin luonteen, sillä Tiberius joutui Augustuksen epäsuosioon eikä saanut lupaa palata Roomaan. Kun lupa viimein heltisi, kiellettiin Tiberiukselta poliittinen toiminta. Augustus oli valinnut vallanperijöikseen tyttärenpoikansa Luciuksen ja Gaiuksen, eikä halunnut Tiberiusta kilpailemaan vaikutusvallasta näiden kanssa. Pian Augustus joutui kuitenkin suunnittelemaan vallanperimyksen uusiksi, sillä Lucius ja Gaius kuolivat. Augustus adoptoi vuonna 4 jaa. Tiberiuksen pojakseen ja teki tästä näin vallanperijänsä. Samalla hän tosin adoptoi myös tyttärenpoikansa Agrippa Postumuksen, mutta käytännössä kaikki valta siirtyi Tiberiukselle, sillä Agrippa Postumus oli vasta 16-vuotias ja käytökseltään jokseenkin kelvoton. Adoption kautta Tiberius ja Postumus tulivat osaksi Juliusten-Claudiusten hallitsijasukua. Luettelo Rooman tasavallan konsuleista
100. L. Valerius Flaccus, Gaius Marius VI
99. Aulus Postumius Albinus, Marcus Antonius Orator
98. Quintus Caecilius Metellus Nepos, Titus Didius
97. Gnaeus Cornelius Lentulus, Publius Licinius Crassus
96. Gaius Cassius Longinus, Gnaeus Domitius Ahenobarbus
95. Lucius Licinius Crassus, Quintus Mucius Scaevola
94. Gaius Coelius Caldus, Lucius Domitius Ahenobarbus
93. Gaius Valerius Flaccus, Marcus Herennius
92. Gaius Claudius Pulcher, Marcus Perperna
91. Sextus Julius Caesar, Lucius Marcius Philippus
90. Lucius Julius Caesar, Publius Rutilius Lupus
89. Gnaeus Pompeius Strabo, Lucius Porcius Cato
88. Lucius Cornelius Sulla I, Quintus Pompeius Rufus
87. Lucius Cornelius Cinna I, Gnaeus Octavius
86. Lucius Cornelius Cinna II, Gaius Marius VII
85. Lucius Cornelius Cinna III, Gnaeus Papirius Carbo I
84. Lucius Cornelius Cinna IV, Gnaeus Papirius Carbo II
83. Lucius Cornelius Scipio Asiaticus, Gaius Norbanus
82. Gnaeus Papirius Carbo III, Gaius Marius Minor
81. Gnaeus Cornelius Dolabella, Marcus Tullius Decula
80. Lucius Cornelius Sulla II, Quintus Caecilius Metellus Pius
79. Appius Claudius Pulcher, P. Servilius Vatia
78. Marcus Aemilius Lepidus, Q. Lutatius Catulus
77. Mamercus Aemilius Lepidus Livianus, Decimus Iunius Brutus
76. Gnaeus Octavius, Gaius Scribonius Curio
75. Gaius Aurelius Cotta, Lucius Octavius
74. Marcus Aurelius Cotta, Lucius Licinius Lucullus
73. Gaius Cassius Longinus, Marcus Terentius Varro Lucullus
72. Gnaeus Cornelius Lentulus Clodianus, Lucius Gellius Publicola
71. Publius Cornelius Lentulus Sura, Gnaeus Aufidius Orestes
70. Marcus Licinius Crassus I, Gnaeus Pompeius Magnus I
69. Quintus Caecilius Metellus Creticus, Quintus Hortensius
68. Lucius Caecilius Metellus, Quintus Marcius Rex
67. Manius Acilius Glabrio, Gaius Calpurnius Piso
66. Manius Aemilius Lepidus, Lucius Volcacius Tullus
65. Lucius Manlius Torquatus, Lucius Aurelius Cotta
64. Lucius Iulius Caesar, Gaius Marcius Figulus
63. Gaius Antonius Hybrida, Marcus Tullius Cicero
62. Decimus Iunius Silanus, Lucius Licinius Murena
61. M. Valerius Messalla Niger, M. Pupius Piso Frugi Calpurnianus
60. L. Afranius, Quintus Caecilius Metellus Celer
59. Gaius Iulius Caesar I, Marcus Calpurnius Bibulus
58. Lucius Calpurnius Piso Caesoninus, Aulus Gabinius
57. Publius Cornelius Lentulus Spinther, Quintus Caecilius Metellus Nepos
56. Cn. Cornelius Lentulus Marcellinus, L. Marcius Philippus
55. Marcus Licinius Crassus II, Gnaeus Pompeius Magnus II
54. Appius Claudius Pulcher, L. Domitius Ahenobarbus
53. Marcus Valerius Messalla Rufus, Gnaeus Domitius Calvinus I
52. Quintus Caecilius Metellus Pius Scipio, Gnaeus Pompeius Magnus III
51. M. Claudius Marcellus, Ser. Sulpicius Rufus
50. L. Aemilius Paullus, C. Claudius Marcellus
49. L. Cornelius Lentulus Crus, C. Claudius Marcellus
48. Gaius Iulius Caesar II, Publius Servilius Isauricus I
47. Q. Fufius Calenus, P. Vatinius
46. Gaius Iulius Caesar III, Marcus Aemilius Lepidus I
45. Gaius Iulius Caesar IV, sine secundo consule
44. Gaius Iulius Caesar V, Marcus Antonius I
43. Aulus Hirtius, C. Vibius Pansa Caetronianus
42. Marcus Aemilius Lepidus II, L. Munatius Plancus
41. P. Servilius Isauricus II, Lucius Antonius
40. Gaius Asinius Pollio, Gnaeus Domitius Calvinus II
39. Gaius Calvisius Sabinus, Lucius Marcius Censorinus
38. Appius Claudius Pulcher, Gaius Norbanus Flaccus
37. Lucius Caninius Gallus, Marcus Vipsanius Agrippa I
36. Marcus Cocceius Nerva, Lucius Gellius Publicola
35. Lucius Cornificius, Sextus Pompeius
34. Marcus Antonius II, Lucius Scribonius Libo, suff. Aemilius Lepidus Paullus
33. Imperator Caesar Augustus II, Lucius Volcacius Tullus
32. Gnaeus Domitius Ahenobarbus, C. Sosius
31. Imperator Caesar Augustus III, Marcus Valerius Messalla Corvinus
30. Imperator Caesar Augustus IV, Marcus Licinius Crassus
29. Imperator Caesar Augustus V, Sextus Appuleius
28. Imperator Caesar Augustus VI, Marcus Vipsanius Agrippa II
27. Imperator Caesar Augustus VII, Marcus Vipsanius Agrippa III Claudius
Claudius, koko nimeltään Tiberius Claudius Caesar Augustus Germanicus (synt. "Tiberius Claudius Drusus", myöh. "Tiberius Claudius Nero Germanicus") (1. elokuuta 10 eaa. – 13. lokakuuta 54) oli Rooman keisari, joka hallitsi vuosina 41–54. Julianus
Julianus syntyi todennäköisesti touko- tai kesäkuussa vuonna 331 Konstantinopolissa. Konstantinus Suuri oli Julianuksen isän velipuoli. Julianuksella oli vanhempi velipuoli Gallus. Kun Konstantinus Suuri kuoli toukokuussa 337, Julianus oli vasta kuusivuotias. Constantius II:n teurastaessa suvun miespuolisia jäseniä Julianus selvisi todennäköisesti nuoren ikänsä vuoksi. Joukkomurhassa kuolivat Julianuksen isä Julianus Constantius, velipuoli Galluksen vanhempi veli, setä Flavius Dalmatius sekä sedän pojat Flavius Julius Dalmatius ja Hannibalianus. Julianus kasvoi isoäitinsä luona Bithyniassa. Julianuksen huoltajana toimi Nikomedian piispa Eusebios. Vuonna 342 Julianus ja hänen elossa selvinnyt velipuolensa Gallus siirrettiin asumaan keisarin maatilalle Kappadokiaan. Siellä pojat olivat käytännössä vankeja ja olivat täysin eristettyjä ulkomaailmasta. Ollessaan Kappadokiassa Julianus luki filosofiaa ja retoriikkaaa, koska lähes kaikki muu paitsi lukeminen oli kiellettyä. Rubellius Plautus
Gaius Rubellius Plautus (33-62) oli roomalainen poliitikko ja keisari Neron poliittinen vihamies. Ajatusmaailmaltaan Plautus oli stoalainen. Hän on yksi kolmesta Neron murhauttamasta ”stoalaisesta marttyyristä” Thrasea Paetuksen ja Barea Soranuksen ohella. He kaikki olivat Musonius Rufuksen oppilaita. Latifundium
Taloudelliset muutokset toi mukanaan myös aitoja uudistajia. Parhaiten tunnettuja olivat kaksi veljestä Tiberius Gracchus ja Gaius Gracchus. Vuonna 133 eaa. Tiberius valittiin tribuuniksi poliittiseen liikkeeseen, jossa pyrittiin jakamaan köyhille maata maareformilla. Odotetusti suurtilalliset Senaatissa vastustivat häntä. Kun Senaatti julisti hänen uudelleenvalintansa laittomaksi hänen seuraajansa mellakoivat ja Tiberius tapettiin väkivallan seassa. Gaius sen jälkeen otti tehtäväkseen isoveljensä uudistukset. Hänestä tuli tribuuni 123 eaa. ja hän laajensi uudistuksia verojärjestelmään ja oikeuslaitokseen. Konservatiivien vastareaktiona hänet tappoi väkijoukko 121 eaa. Hostilianus
Yllättävää kyllä, Trebonianus Gallus ei raivannut Hostilianusta pois tieltään, vaan hyväksyi hänet ensin perijäkseen ("caesar") ja sitten kanssahallitsijakseen ("augustus") ja jopa adoptoi tämän pojakseen. Gallus yritti ehkä osoittaa, ettei ollut vallananastaja ja lievittää ikäviä huhuja, jotka kertoivat Galluksen itse juonineen Deciuksen ja Herenniuksen kuoleman. Galluksen oma poika Volusianus sai tyytyä caesarin asemaan. Tapahtumien kronologia on epäselvää eikä tiedetä, suhtautuiko Gallus Hostilianukseen korkea-arvoisemmin vai kohteliko hän häntä ja Volusianusta samalla tavalla toivoen välttävänsä ongelmia perimysjärjestyksessä. Gaius Julius Avitus Alexianus
Septimius Severuksen vallankaappauksen jälkeen vuonna 193 Alexianus nimitettiin "clarissimus viriksi" eli senaattoriksi preettorin valtaoikeuksin. Hänet nimitettiin myös edesmenneen ja jumalaksi julistetun keisarin Tituksen papiksi sekä Legio IIII Flavia Felixin komentajaksi. Kyseinen legioona oli normaalisti sijoitettu Tonavan rajalle mutta se saattoi osallistua Severuksen sotiin Pescennius Nigeriä ja Parthiaa vastaan. Myöhemmin Alexianus toimi Raetian maaherrana, luultavasti noin vuonna 196 tai 197. Tässä virassa Alexianus pystytti alttarin syyrialaiselle Elagabal-jumalalle, ja se on esillä Augsburgin roomalaisessa museossa. Tetricus II
Gaius Pius Esuvius Tetricus, usein Tetricus II, oli Gallian keisarikunnan viimeisen keisarin Tetricus I:n poika. Hänen syntymä- ja kuolinvuotensa sekä elämänsä vaiheet ennen vuotta 273 ja vuoden 274 jälkeen ovat tuntemattomia tai epäselviä. Tetricus I nimitti hänet caesariksi keväällä tai kesällä 273, mutta on esitetty että nimitys olisi tapahtunut vuonna 271 tai 272. Tetricus II sai myös arvonimen "princeps iuventutis" ('nuorison johtaja'). Tammikuun ensimmäisenä päivänä vuonna 274 molemmat Tetricukset olivat konsuleina. Kesällä 274 heidät kuitenkin kukisti Rooman keisari Aurelianus. Aurelianus esitteli Tetricuksia triumfissaan mutta antoi armahtaa heidät. Tetricus I nimitettiin jopa Lucanian maaherraksi ("corrector Lucaniae") ja Tetricus II pääsi Rooman senaattiin. Tiberius Gracchus vanhempi
Myös hänen poikansa, Tiberius Sempronius Gracchus nuorempi ja Gaius Sempronius Gracchus, olivat mukana politiikassa. Tiberius Gracchus toimi tribuunina vuonna 133 eaa., kun taas Gaius Gracchus oli tribuunina vuonna 123 eaa. Gaius Cassius Longinus
Vuonna 44 eaa. Cassiuksesta tuli Praetor Peregrinus ja hänelle luvattiin Syyrian provinssi seuraavaksi vuodeksi. Hän olisi kuitenkin halunnut toisen preettorinviran (Praetor Urbanus) ja oli syvästi loukkaantunut, kun sen sai Marcus Junius Brutus, joka oli häntä nuorempi. Tämä lisäsi hänen vihaansa diktaattoria kohtaan. Caesar ei näyttänyt luottavan häneen, vaikka julkisesti olikin antanut hänelle anteeksi. Cassius oli aktiivisin salaliittolainen ja voitti puolelleen Caesaria vihaavat senaattorit. Maaliskuussa hän yllytti muita salaliittolaisia ja sai heidät murhaamaan Caesarin. Cassius itse iski Caesaria suoraan kasvoihin. Hän ja muut salaliittolaiset pitivät itseään "vapauttajina". He eivät ehtineet juhlia "vapautta" kovin pitkään, sillä Gaius Julius Caesar Octavianus (Augustus) kaappasi pian vallan. Gall
Gall (heimonimeltään Pizi eli Kiivas, n. 1840 – 5. joulukuuta 1894) oli lakotaintiaanien sotapäällikkö ja yksi niistä päälliköistä, jotka johtivat intiaanien joukkoja Little Bighornin taistelussa vuonna 1876. Licinius
Gaius Valerius Licinianus Licinius (noin 265–325) oli Rooman keisari vuosina 308–324. Licinus oli keisari Galeriuksen ystävä Persian sotaretkellä. Galerius teki Liciniuksesta "augustuksen" 11. marraskuuta 308. Kun Galerius kuoli, valtakunnan jakajaksi tuli Maximinus. Vuonna 313 Maximinus yritti hyökätä Liciniusta vastaan, mutta Licinius voitti ylivoimaisesti. Tämän jälkeen hän hallitsi itää ja hänen lankonsa Konstantinus Suuri länttä. Sisällissota syttyi jälleen vuonna 314. Licinius kärsi tappion, mutta pääsi näennäiseen sovintoon Konstantinuksen kanssa. Vuonna 323 Konstantinus kuitenkin hyökkäsi ja ajoi hänet Bysanttiin. Muutamaa sotilastappiota myöhemmin hän antautui, ja Konstantinus määräsi hänet arestiin. Licinius yritti kuitenkin kerätä joukkoja, ja Konstantinus käski teloittaa hänet. Tacitus (Rooman keisari)
Marcus Claudius Tacitus (noin 200? – kesäkuu 276) oli Rooman keisari vuosina 275–276. Hän nousi valtaan keisari Aurelianuksen murhan jälkeen. Lyhyen hallituskautensa aikana hän soti gootteja ja heruleja vastaan ottaen arvonimen "Gothicus Maximus". Hän kuoli epäselvissä olosuhteissa kesäkuussa 276. Gaius Sulpicius Gallus
Tämän jälkeen Gallus palasi Roomaan, jossa hänet valittiin konsuliksi yhdessä Marcus Claudius Marcelluksen kanssa vuonna 166 eaa. Samana vuonna hän alisti liguurit Rooman valtaan. Vuonna 164 eaa. Gallus lähti lähettiläänä Kreikkaan ja Aasiaan missä hän piti kokouksen Sardessa, jossa käsiteltiin Anatolian kaupunkien syytteitä Pergamonin kuningas Eumenes II:sta vastaan. Pretoriaanikaarti
Tiberiuksen valtakaudella tapahtui myös kunnianhimoisen Lucius Aelius Sejanuksen nousu ja tuho. Sejanus oli toiminut pretoriaanikaartin prefektinä isänsä rinnalla Augustuksen aikana mutta vuonna 15 jaa. hänestä tuli koko kaartin prefekti ilman virkakumppania. Hän oli yksi monista pretoriaaniprefekteistä, jotka käyttivät valtaansa omien tarkoitusperiensä ajamiseksi. Vuonna 23 jaa. Sejanus suostutteli Tiberiuksen antamaan luvan koko kaartin sijoittamiseksi yhteen leiriin Castra praetoriaan Viminalis-kukkulalle Rooman laitamille. Sen jälkeen pretoriaanit ottivat tunnuksekseen Tiberiuksen horoskooppimerkin Skorpionin. Sejanus sai käsiinsä paljon valtaa, ja hän ehkä murhautti Tiberiuksen pojan Drusuksen vuonna 23 jaa. Sejanus yritti taivutella Tiberiusta nimittämään itsensä tämän perijäksi ja oli vähällä onnistua, mutta hänen juonittelunsa paljastuivat vuonna 31 jaa. ja hänet teloitettiin. Hostilianus
Kun Decius ja Herennius lähtivät vuonna 251 sotaretkelle gootteja vastaan, jäi Hostilianus Rooman kaupunkiin yhdessä äitinsä kanssa. Saman vuoden kesällä Decius ja Herennius saivat kuitenkin surmansa Abrittuksen (nykyinen Razgrad Pohjois-Bulgariassa) kaupungin lähellä käydyssä taistelussa, jossa gootit tuhosivat Rooman armeijan miltei kokonaan. Selviytyneet huusivat Moesian maaherran Gaius Vibius Trebonianus Galluksen uudeksi keisariksi, vaikka Hostilianus olikin yhä elossa Roomassa. Maximinus Daia
Gaius Valerius Galerius Maximinus (20. marraskuuta 270? – heinäkuu/elokuu 313) oli Rooman keisari 1. toukokuuta 305 – 313. Hän oli alkujaan illyrialainen paimen nimeltä Daia. Maximinuksen eno oli keisari Galerius. Gaius Caesar
Parthian kuningas Fraates IV murhattiin vuonna 2 eaa. ja Parthian uusi kuningas uhkasi Roomaa sodalla. Augustus päätti lähettää Gaiuksen itään huolehtimaan tilanteesta. Gaiukselle myönnettiin vuonna 1 eaa. koko valtakunnan itäosan käsittänyt käskynvalta eli "imperium". Gaius sai mukaansa myös suuren joukon neuvonantajia. Valtakuntien välille ei kuitenkaan syttynyt sotaa. Gaius soti vuonna 1 jaa. nabatealaisia vastaan Arabiassa. Samana vuonna hänestä tuli poissa ollessaan konsuli. Tämän jälkeen Gaius tapasi Parthian kuninkaan Fraates V:n eräällä Eufratjoen saarella järjestetyssä tapaamisessa. Tämän jälkeen Gaius johti marssia Armeniaan, jossa hän aikoi asettaa Rooman ehdokkaan Armenian valtaistuimelle. Gaius haavoittui kuitenkin eräässä Artagera-nimisessä paikassa, jonka tarkkaa sijaintia ei tiedetä. Haava näytti aluksi paranevan ja Gaius sekä Augustus vastaanottivat imperaattorin arvonimen joukoiltaan. Gaius oli ilmeisesti vakavasti sairas, koska hän lähetti Roomaan kirjeen, jossa hän selitti vetäytyvänsä julkisesta elämästä. Hän oli tuolloin vain 23-vuotias. Gaiuksen veli Lucius oli yllättäen kuollut vuonna 2 jaa. ja Gaius itse kuoli vuonna 4 jaa. Augustus menetti lyhyen ajan sisällä kummatkin seuraajansa. Augustus adoptoi Tiberiuksen ja Agrippa Postumuksen. Horatius
Quintus Horatius Flaccus (8. joulukuuta 65 eaa. – 27. marraskuuta 8 eaa.) oli roomalainen runoilija. Häntä pidetään yhtenä merkittävimmistä latinaksi kirjoittaneista runoilijoista. Horatius oli vapautetun orjan poika. Hän kuului Vergiliuksen tavoin Maecenaksen ylläpitämään kirjailijapiiriin. Parhaiten Horatiukselta tunnetaan nykypäivän yleinen lausahdus "carpe diem" eli "tartu hetkeen" tai kirjaimellisesti "poimi päivä".
Horatius syntyi Etelä- Italiassa, Venusiassa, vapautetun orjan perheeseen. Perheellä oli varallisuutta hankkia pieni maatila ja he halusivat antaa pojalleen parhaat mahdollisuudet omaa elämäänsä varten. Sen tähden vanhemmat lähettivät poikansa Roomaan koulutielle. Vanhemmat eivät halunneet antaa poikaansa vieraiden kasvatettavaksi kouluvuosina ja he vuokrasivat tilansa paitsi saadakseen tuloja, mutta myös voidakseen asua poikansa luona. Horatius muisteli myöhemmin nuoruuttaan ja vanhempiaan suurella lämmöllä. Druidi
Tunnetuimpia antiikin lähteistä on kreikkalainen oppinut, kelttien keskuudessa matkustanut Poseidonios (n. 135 – 51 eaa.), jonka jo kadonneita kirjoituksia myöhemmät kirjoittajat lainasivat paljon. Heihin kuuluivat kreikkalainen Strabon, Diodoros Sisilialainen ja merkittävimpänä Julius Caesar (102 – 44 eaa.), joka kuvaili teoksessaan "Gallian sota" laajasti druideja. Myöhemmin roomalainen historioitsija Plinius vanhempi (23–79 jaa.) keskittyi erityisesti druideihin teoksissaan, jotka perustuivat osin ensi käden tietoon. Constantius I Chlorus
Gaius Flavius Valerius Constantius (31. maaliskuuta 250 Dardania – 25. heinäkuuta 306 Eboracum, Britannia) oli Rooman keisari (305–306). Häntä kutsutaan yleensä lisänimellä Chlorus (kalpea). Hän oli kotoisin Illyriasta ja oli Konstantinus Suuren isä. Aurelianus
Lucius Domitius Aurelianus (9. syyskuuta 214 tai 215 – syyskuu tai lokakuu 275) oli Rooman keisari vuosina 270–275. Aurelianus oli useiden muiden ajan keisareiden tavoin illyrialaista syntyperää ja kotoisin vaatimattomista oloista. Hän nousi keisari Claudius Gothicuksen suosioon ja toimi ratsuväen komentajana. Kun Claudius kuoli vuonna 270, Tonavan armeija huusi Aurelianuksen keisariksi. Kun Aurelianus oli ensin kukistanut kilpailijansa Quintilluksen, hänestä tuli valtakunnan kiistaton hallitsija. Hän oli sotilaiden keskuudessa suosittu ja kyvykäs sotilaskeisari, joka onnistui yhdistämään hajonneen valtakunnan ja rauhoittamaan sitä vuosikausien sisällissotien ja kaaoksen jälkeen. Hän kukisti germaanit ja gootit useaan otteeseen ja pysäytti näiden hyökkäykset Rooman alueille. Hän myös uudisti Rooman hallintoa, otti Sol Invictus -jumalan Rooman pääjumalaksi ja rakennutti suojamuureja Italian kaupunkien ympärille, muun muassa Rooman kaupungin suojaksi kuuluisan Aurelianuksen muurin. Hänen omat sotilaansa murhasivat hänet Traakiassa vuonna 275. Gaius Julius Avitus Alexianus
Alexianuksen ura oli menestyksekäs, ja sen kruunasi konsulinvirka, johon hänet nimitettiin joko vuonna 198, 199, tai 200. Tämän jälkeen Alexianuksen uran vaiheista ei tiedetä mitään moneen vuoteen. On mahdollista, että pretoriaaniprefekti Gaius Fulvius Plautianus vastusti nimittämästä häntä mihinkään virkaan, sillä hän pelkäsi mahdollista kilpailijaa. Näihin aikoihin hänen lapsenlapsensa Varius Avitus Bassianus syntyi Julia Soaemiakselle. Hänet tunnetaan paremmin keisari Elagabaluksena. Plautianuksen kuoltua vuonna 205, Alexianus pystyi jatkamaan uraansa ja hän otti osaa Severuksen Britannian sotaretkeen (208–211). Britanniassa Alexianus sai varmasti tiedon, että hänen tyttärensä Julia Mamaea oli synnyttänyt pojan, Alexianuksen, josta tuli myöhemmin keisari Severus Alexander. Tiberius
Tiberius Julius Caesar Augustus (synt. "Tiberius Claudius Nero", myöh. "Tiberius Julius Caesar", yleisesti Tiberius) (16. marraskuuta 42 eaa. – 16. maaliskuuta 37 jaa.) oli Rooman keisari joka hallitsi 18. syyskuuta 14 - 16. maaliskuuta 37. Galileo Galilein tapaus
Käytössä olleesta aristoteelisesta kosmologiasta oli tullut niin monimutkainen, ettei edes päivämäärää kyetty selvittämään. Koska päivämäärän tietäminen oli tärkeää jo kirkollisten rituaalien oikeana päivänä pitämiseksi, tilasi Trenton kirkolliskokous kalenteriuudistuksen. 1543 Kopernikus julkaisi teoksensa "De revolutionibus orbium coelestium" (), jossa hän esitti huomattavasti Ptolemaioksen maakeskistä maailmankuvaa yksinkertaisemman aurinkokeskisen mallin. Andreas Osiander, joka valvoi kirjan julkaisua, lisäsi siihen allekirjoittamattoman esipuheen, jonka mukaan malli on vain matemaattinen apuväline planeettojen liikkeiden laskennan yksinkertaistamiseksi ja ettei se kuvaa todellisuutta. Valerianus
Publius Licinius Valerianus (ennen vuotta 200 – vuoden 260 jälkeen) oli Rooman keisari vuosina 253–260. Valerianus tunnetaan siitä, että hän on ainut Rooman keisari, jonka vihollinen onnistui vangitsemaan. Valerianus poikkesi muista ajan keisareista, sillä hän kuului vanhaan roomalaiseen senaattorisukuun ja oli toiminut useissa korkeissa viroissa ennen nousuaan keisariksi. Tullessaan keisariksi Valerianus teki pojastaan Gallienuksesta augustuksen eli kanssahallitsijansa. Valerianus otti vastuulleen valtakunnan itäosat, kun taas Gallienuksen vastuulle tulivat valtakunnan läntiset osat. Valerianuksen kerrotaan aloittaneen uudelleen kristittyjen vainoamisen, mutta hänen poikansa lopetti ne hänen kuoltuaan. Valerianus soti hallituskautensa aikana persialaisia ja gootteja vastaan ja vuonna 260 hän jäi persialaisten vangiksi. Tarinan mukaan Persian kuningas Sapor I nöyryytti Valerianusta muun muassa käyttämällä häntä jalkatuolina hevosen selkään noustessaan. Gallienus
Vakavin kapina puhkesi Galliassa, missä sotilaat julistivat touko-heinäkuussa 260 Ala-Germanian maaherran Postumuksen keisariksi. Zosimoksen mukaan Postumus aikoi jakaa frankeilta saadun sotasaaliin sotilailleen, mutta sitä eivät pretoriaaniprefekti Silvanus ja Gallienuksen poika Saloninus kuitenkaan hyväksyneet. Vihastuneet sotilaat julistivat Postumuksen keisariksi, jolloin tämä lähti Silvanusta ja Saloninusta vastaan. Postumuksen armeija piiritti heidät Colonia Agrippinassa. Saloninus yritti saada kaupungin asukkaiden ja joukkojen tuen puolelleen, mutta turhaan. Muutaman viikon piirityksen jälkeen kaupunkilaiset päättivät murhata Silvanuksen ja Saloninuksen, minkä jälkeen he avasivat ovensa Postumukselle. Gallienus, jolla oli tuolloin kädet täynnä töitä germaanien ja lukuisten usurpaattoreiden vuoksi, ei pystynyt tekemään mitään piiritettyjen hyväksi. Loppukesällä Postumus hallitsi jo Gallian, Germanian, Raetian ja Britannian provinsseja, ja vuonna 261 myös Hispania siirtyi Postumuksen puolelle. Hänestä tuli uuden valtakunnan keisari, ja hän nimitti pretoriaanikaartinsa, senaatin ja kaksi konsulia. Postumuksen perustamaa keisarikuntaa kutsutaan Gallian keisarikunnaksi. Autuas Gregorius X
Gregorius X (syntymänimeltään Theobald Visconti; n. 1210 – 10. tammikuuta 1276) oli paavina 1. syyskuuta 1271 – 10. tammikuuta 1276. Visigootit
Visigootit säilyivät Rooman foederateina vuoteen 475, jolloin Teoderik I:n poika Eurik julistautui itsenäiseksi kuninkaaksi. Eurik julkaisi myös visigoottien lakikokoelman, latinaksi kirjoitetun Eurikin koodeksin. Hänen aikanaan visigoottien Gallian kuningaskunta saavutti suurimman laajuutensa, ja ulottui Loiresta Pyreneille. Eurikia seurasi valtaistuimella hänen poikansa Alarik II, joka sai surmansa Vouillén taistelussa vuonna 507, jolloin Klodvigin johtamat frankit löivät Gallian visigootit lopullisesti. Espanjassa visigoottien valtakunta vielä säilyi Toledo pääkaupunkinaan, mutta Vuonna 711 arabit tuhosivat viimein myös sen. Herennia Etruscilla
Kesäkuussa 251 Decius ja Herennius saivat surmansa Abrittuksen (nykyinen Razgrad Pohjois-Bulgariassa) taistelussa gootteja vastaan. Eloonjääneet sotilaat huusivat Gaius Vibius Trebonianus Galluksen keisariksi. Yllättäen Hostilianusta ei surmattu, vaan hän sai jakaa vallan Galluksen kanssa. Etruscilla sai myös pitää Augustan -arvonimensä. Hostilianus kuitenkin kuoli jo heinäkuussa 251 ehkä kulkutautiin tai Galluksen murhauttamana. Etruscillan kohtalosta ei ole varmaa tietoa, mutta hän luultavasti kuoli Galluksen aikana. Gnaeus Pompeius
Gnaeus Pompeius (myös Pompeius nuorempi, 75 – 12. huhtikuuta 45 eaa.) oli Rooman tasavallan myöhäiskauden poliitikko ja kenraali. Hän oli Gnaeus Pompeius Magnuksen ja hänen kolmannen vaimonsa Mucia Tertian lapsi. Gnaeus syntyi vuonna 75 eaa. ja kasvoi yhdessä nuoremman veljensä Sextus Pompeiuksen kanssa isänsä varjossa. Caesarin aloitettua kansalaissodan vuonna 49 eaa. hän seurasi isänsä mukana itään kokoamaan legioonia. Gnaeus Pompeuis vanhemman hävittyä Farsaloksessa ja kuoltua Egyptissä vuonna 48 eaa., Gnaeus ja Sextus liittyivät Afrikan provinsissa toimiviin konservatiivisiin senaattoreihin. Caesarin lyötyä hajalle heidän joukkonsa, Gnaeus pakeni jälleen. Tällä kertaa hän pakeni Baleaarien kautta Espanjaan, jossa hän yhdessä veljensä ja Titus Labienuksen kanssa kokosi jälleen armeijan. Heidät lyötiin äärimmäisen verisessä Mundan taistelussa. Hän pakeni jälleen ja jäi kiinni, jolloin hänet teloitettiin. Sextus pääsi karkuun ja jatkoi toimintaansa Caesarin kuoltua. Gallus Guggumos
Gallus Guggumos (noin 1590 - 1666 tai myöhemmin) oli saksalainen säveltäjä ja urkuri. Noin vuosina 1610-1612 hän opiskeli työnantajansa Albrekt VI Baijerilaisen taloudellisella tuella Venetsiassa Giovanni Gabrielin johdolla. Vuonna 1612 Guggumokselta julkaistiin hänen ainoa tunnettu painettu sävellyskokoelmansa, latinankielisiä motetteja 4-6 lauluäänelle ja basso continuolle sisältävä "Mottecta IIII. V. et VI vocum" (Venetiis: apud Hæredem Angeli Gardani, MDCXII; näköispainos: Stuttgart: Cornetto-Verlag, ©1996. ISMN M-700032-45-6). Neljä vuotta myöhemmin ilmestyi lisäksi "Siren coelestis" -kokoelmassa (München: Alban Berg, 1616; 2. painos: München: Berg Witwe, 1622) yksittäinen vokaaliteos. Otho
Nero muuttui viimeisinä hallitusvuosinaan yhä välinpitämättömämmäksi armeijaa ja senaattia kohtaan. Senaattoreita teloitettiin ja karkotettiin, ja talous taantui. Lopulta Nero menetti pretoriaanikaartin ja senaatin tuen. Tammikuussa 68 Gaius Julius Vindex lähetti useille provinssien maaherroille kirjeitä, joissa hän kannusti heitä nousemaan kapinaan Neroa vastaan. Huhtikuussa 68 armeija huusi keisariksi Lusitanian naapuriprovinssin Hispania Tarraconensiksen maaherran Servius Sulpicius Galban. Galba vaali vanhoja tasavaltalaisia perinteitä, eikä suostunut ottamaan nimitystä vastaan, ennen kuin senaatti hyväksyisi hänet. Galba sai pian myös Othon tuen. Otho oli tuolloin ollut Lusitaniassa lähes yhdeksän vuotta. Poppaea oli kuollut, eikä Otholla ollut enää mitään hävittävää, jos Nero syrjäytettäisiin. Galba oli jo lähes 70-vuotias, eikä hänellä ollut perillisiä. Otho oli vain 37-vuotias, ja hänellä oli hyvät mahdollisuudet päästä Galban seuraajaksi. Galban tukijoihin kuului myös VI legioonan komentaja Titus Vinius. Kesäkuussa senaatti julisti Neron valtion viholliseksi. Otho lähti Galban kanssaan Roomaan. Nero teki itsemurhan 9. kesäkuuta, ja Galbasta tuli keisari. Otho puolestaan toivoi pääsevänsä hänen seuraajakseen. Gaius Asinius Pollio
Pollion isän nimi oli Gnaeus ja hänen isoisänsä saattoi olla liittolaissodassa taistellut Herius Asinius. Pollio liittyi Julius Caesarin kannattajiin. Vallattuaan Italian Caesar lähetti Pollion Gaius Scribonius Curion kanssa ajamaan Caton Sisiliasta. Tämän jälkeen Pollio ja Curio lähetettiin Africaan, jossa Curio kaatui taistelussa Numidian kuningasta Jubaa vastaan Bagradas-joen taistelussa. Pollio perääntyi joukkoineen Uticaan. Pollio oli paikalla Farsaloksen taistelussa. Vuonna 47 eaa. Pollio oli luultavasti kansantribuuni. Vuonna 46 eaa. Pollio oli Caesarin kanssa Africassa sotimassa. Pollio oli luultavasti yksi vuoden 45 eaa. preettoreista. Tämän jälkeen Caesar lähetti Pollion Hispaniaan maaherraksi. Titus Aurelius Fulvus Antoninus
Titus Aurelius Fulvus Antoninus (31. elokuuta 161 – 165) oli Rooman keisari Marcus Aureliuksen ja hänen vaimonsa Faustina nuoremman poika. Hänen nuorempi kaksoisveljensä oli Lucius Aurelius Commodus, tuleva keisari. Poikien syntymää juhlistettiin useissa kolikoissa mutta Antoninus sairasteli jatkuvasti. Marcus Aureliuksen opettaja Fronto kertoo erässä kirjeessään Antoninuksella olleen yskää, joka oli paranemassa. Hän kuitenkin kuoli vuonna 165, jolloin Marcus Aurelius antoi julistaa hänet jumalaksi. Commoduksella oli myös nuorempi veli Annius Verus mutta hänkin kuoli vuonna 169, jättäen Commoduksen ainoaksi eloonjääneeksi pojaksi ja Marcus Aureliuksen perijäksi. Aurelio Galleppini
Aurelio Galleppini, tunnettu myös taiteilijanimellä Galep, (28. elokuuta 1917 Casal di Pari, Italia – 10. maaliskuuta 1994 Chiavari, Italia) oli italialainen sarjakuvapiirtäjä ja taidegraafikko. Hänet tunnetaan erityisesti Tex Willer -sarjakuvahahmon luojana yhdessä Giovanni Luigi Bonellin kanssa. Hän piirsi Tex Willer -sarjakuvaa yli 40 vuoden ajan. Galileo Galilei
Galileo Galilei (15. helmikuuta 1564 Pisa, Italia – 8. tammikuuta 1642 Arcetri, Italia) oli italialainen tähtitieteilijä, filosofi ja fyysikko. Hänen merkittävimmät saavutuksensa liittyvät tieteellisen menetelmän kehitykseen aristoteelisesta nykyiseen muotoonsa. Häntä on kutsuttu tieteen, klassisen fysiikan ja tähtitieteen isäksi. Jeesuksen historiallisuus
Gaius Suetonius (n. 69–140) kirjoitti vuonna 112 seuraavaa keisari Claudiuksen elämäkerrassaan teoksessa "Kahdentoista keisarin elämä" (suomennettu nimellä "Rooman keisarien elämäkertoja"): Carus
Marcus Aurelius Carus (noin 230 – heinäkuu tai elokuu 283) oli Rooman keisari vuosina 282–283. Hän oli keisari Probuksen pretoriaaniprefekti ja Raetian sekä Noricumin joukkojen komentaja. Hän kapinoi Probusta vastaan syksyllä 282, kun tämä oli matkalla sotaretkelle Persiaa vastaan. Probus lähetti joukkoja kukistamaan Carusta, mutta nämä siirtyivät Caruksen puolelle. Pian omat sotilaat murhasivat Probuksen, ja Caruksesta tuli keisari. Carus soti ensin kvadeja ja sarmaatteja vastaan, jonka jälkeen hän lähti sotaretkelle Persiaan Numerianuksen kanssa. Carus kuoli yllättäen heinä- tai elokuussa 283, virallisen selityksen mukaan salamaniskuun. Claudius jumala ja hänen vaimonsa Messalina
Teokseen viitataan usein lyhyellä nimellä "Claudius jumala", jossa muodossa otsikko esiintyy myös kirjan kansipaperissa. Kirjan nimiösivulla ilmaistu täysi otsikko alanimikkeineen on "Claudius jumala ja hänen vaimonsa Messalina : Rooman keisarin Tiberius Claudius Caesarin, (joka syntyi vuonna 10 e.Kr. ja kuoli A. D. 54) vaivalloinen hallitus hänen itsensä kuvaamana ynnä hänen murhansa surkean kuuluisan Agrippinan (keisari Neron äidin) käden kautta ja hänen sen jälkeen tapahtunut jumalaksi julistamisensa muiden kuvaamina" (). Legio I Italica
Kesäkuussa 68 Rooman senaatti julisti Neron valtionviholliseksi ja nimitti Hispania Tarraconensiksen maaherran Servius Sulpicius Galban keisariksi. Tammikuussa 69 Marcus Salvius Otho kaappasi vallan Galbalta, joka murhattiin. Samaan aikaan Germanian legioonat, Legio I Italica mukaan lukien, olivat jo huutaneet provinssin maaherran Aulus Vitelliuksen keisariksi. Vitelliuksen armeija, joihin kuului Legio V Alaudae, Legio I Italica ja Legio XXI Rapax voitti Othon joukot Cremonan taistelussa 14. huhtikuuta 69. Roomalaisen historioitsija Tacituksen mukaan Legio I Italica taisteli taistelussa urhoollisimmin ja sen kotkaa kannettiin riemusaatossa Rooman kaupungin läpi. Heinäkuussa 69 Juudean legioonat huusivat sotapäällikkö Titus Flavius Vespasianuksen keisariksi ja pian myös Tonavan legioonat siirtyivät hänen puolelleen ja marssivat Vitelliuksen joukkoja vastaan Italiaan. Ratkaiseva taistelu taas Cremonan lähellä, mihin Legio I Italicakin osallistui Vitelliuksen puolella. Vitelliuksen joukot kuitenkin lyötiin ja Vespasianus nousi Rooman keisariksi. Hän lähetti Legio I Italican Tonavan rajalle Novaen kaupunkiin Moesian provinssiin. Talvella 69/70 sarmaatit hyökkäsivät provinssiin, löivät Legio I Italican ja surmasivat maaherra Fonteius Agrippan. Uusi maaherra Rubrius Gallus onnistui kuitenkin rauhoittamaan tilanteen. Julianus
Julianuksen velipuoli Gallus murhattiin vuonna 354. Oli vähällä, ettei Julianuskin menettänyt henkeään. Sen sijaan hänet kutsuttiin Roomaan vastaamaan syytteisiin, joihin kuului vehkeily Galluksen kanssa. Onnekseen Julianus ei joutunut oikeuden eteen, sillä Constantius II:n puoliso Eusebia vakuutti keisarin Julianuksen luotettavuudesta. Julianus sai pitää henkensä ja palata Ateenaan opintojensa pariin. Pian hänen täytyi kuitenkin palata takaisin Roomaan, tällä kertaa hieman mukavammissa merkeissä. Hänelle annettiin Galluksen aikaisemmin saama apulaiskeisarin, "caesarin", arvonimi (keisarin arvonimi oli tuohon aikaan "augustus"). Julianus
Vuonna 348 keisari Constantius II uskalsi tuoda pojat takaisin hoviin. Julianus oli tuolloin 17-vuotias. Koska Julianus oli lukenut paljon ja hänestä oli kasvanut varsin viisas nuorukainen, Constantius II päätti siirtää Julianuksen pois pääkaupungista Nikomediaan jatkamaan opintoja. Vuonna 351 Gallus sai "caesarin" eli apulaiskeisarin arvonimen. Samaan aikaan Julianus vielä jatkoi opintojaan ensin Pergamonissa ja sitten Ateenassa. Julianus tutustui muun muassa uusplatonilaiseen filosofiaan, joka oli niin sanotusti hellenistisen kulttuurin älyllinen vaihtoehto kristinuskolle tuohon aikaan. Erityisesti hän kiinnostui oppi-isänsä Maksimos Efesoslaisen teurgisesta opista, joka oli sekoitus uusplatonilaista filosofiaa ja magiaa. Samana vuonna 351 Julianus luopui kristinuskosta, mutta piti kääntymyksesä salassa Constantius II:lta tämän elinaikana. Valerianus
Valerianuksen urasta ennen keisariutta ei tiedetä kovin paljon. Hän syntyi luultavasti vähän ennen vuotta 200. Hän oli naimisissa Egnatia Marinianan kanssa ja heillä oli kaksi lasta, tuleva keisari Gallienus ja Valerianus Junior. Gallienus syntyi noin vuonna 218. Valerianus mainitaan ensimmäisen kerran lähteissä vuonna 238, jolloin hän jo oli entinen konsuli ja "princeps senatus". Tuolloin hän neuvotteli senaatin nimissä Gordianuksen lähettämän valtuuskunnan kanssa siitä että senaatti antaisi tukensa Gordianukselle Maximinus Thraxia vastaan. "Scriptores Historiae Augustaen" mukaan Decius nimitti Valerianuksen senaatin pyynnöstä kensoriksi vuonna 251, mutta tietoa pidetään epävarmana. Todennäköistä on kuitenkin se, että Valerianus oli tuohon aikaan sekä Deciuksen että senaatin suosiossa. Vuonna 253 Valerianus toimi komentajana Raetiassa ja Noricumissa, josta keisari Trebonianus Gallus lähetti hänet hakemaan joukkoja Galliasta ja Germaniasta sotaan usurpaattori Aemilianusta vastaan. Clemens von Galen
Clemens August Graf von Galen (16. maaliskuuta 1878 Dinklage, Oldenburgin Münsterinmaa – 22. maaliskuuta 1946 Münster, Westfalen) oli toisen maailmansodan aikana Münsterin katolinen piispa Saksassa. Hän vastusti pelkäämättä sekä natsi-Saksan että liittoutuneiden miehitysjoukkojen mielivaltaisuuksia. Hänen urheat puheensa toivat hänelle lempinimen "Der Löwe von Münster", ”Münsterin leijona”. 9. lokakuuta 2005 paavi Benedictus XVI julisti hänet autuaaksi, mikä on katolisessa kirkossa pyhimykseksi julistamisen esiaste. Gallia Cisalpina
Octavianus liitti Gallia Cisalpinan varsinaiseen Italiaan vuonna 42 eaa. Tunnetuin Gallia Cisalpinasta kotoisin ollut henkilö lienee Vergilius. Strabon
Strabon (, n. 63 eaa. — 24 jaa.) oli antiikin kreikkalainen maantieteilijä, historioitsija ja filosofi. Hänen tunnetuin teoksensa on "Geografia", 17 kirjaa käsittävä teos, joka sisältää historian ja kuvauksia kaikista kansoista ja paikoista ympäri maailmaa, jotka hän tunsi. Gaius Julius Vindex
Gaius Julius Vindex (kuoli 69) oli roomalainen poliitikko. Hän oli kuninkaallista sukua, joka oli alkujaan Aquitaniasta. Vindexin isä oli senaattori. Vindex oli Gallia Lugdunensiin maaherrana Neron aikana. Hän kapinoi vuonna 68 ja sai tukea Galbalta. Germania Superiorin maaherra Verginius Rufus kukisti hänet. Tämän jälkeen Vindex teki itsemurhan. Zenobia
Roomassa Aurelianus kukisti Gallian keisari Tetricus I:n, ja vuonna 274 Roomassa pidettiin mahtipontinen triumfi, jonka päänähtävyyksiä Tetricusin ohella Zenobia oli. Triumfi mainitaan useissa eri historiallisissa lähteissä ja niistä ehkäpä värikkäimmin "Historia Augustassa". Sen mukaan Zenobiaa marssitettiin keisarin vaunujen edellä ja hänet oli koristeltu niin raskaasti jalokivillä, että ne hankaloittivat kävelyä. Hänen jaloissaan ja kaulassaan oli kultaiset kahleet, joita kannatteli persialainen narri (). Zenobian lopullisesta kohtalosta on useita eri versioita. Zosimus kirjoitti Zenobian kuolleen jo matkalla Roomaan sairauteen tai nälkälakkoon. Johannes Malalas mainitsee Zenobian teloitetun triumfin jälkeen. Kaikki muut lähteet kertovat Zenobian kuitenkin eläneen triumfin jälkeenkin. Yhden tarinan mukaan Aurelianus antoi Zenobialle hulppean talon Tivolista läheltä Villa Adrianaa, jossa hän vietti loppupäivänsä lastensa kanssa. Joissain lähteissä mainitaan Zenobian tyttären avioituneen keisarin kanssa. Eutropius ja Hieronymus mainitsevat Zenobian jälkeläisten eläneen Roomassa vielä kauan tämän kuoleman jälkeen. Marius
Vuonna 105 eaa. kimbrit ja teutonit tunkeutuivat joukolla Gallia Narbonensiksen provinssiin. Roomalaiset kokosivat yhden kaikkien aikojen suurimman roomalaisarmeijan tavoitteenaan lopettaa germaanien uhka välittömästi. Armeijan komentajat Gnaeus Mallius Maximus ja Quintus Servilius Caepio eivät kuitenkaan tulleet lainkaan toimeen keskenään jonka seurauksena germaanit löivät roomalaisarmeijan täydellisesti Arausion taistelussa. Aikalaislähteiden mukaan Arausiossa sai surmansa 80 000 legioonalaista ja 40 000 apujoukkojen sotilasta. Roomalaiset oli vallannut nyt kimbriläiskauhu. Nyt roomalaiset käänsivät katseensa Jugurthan voittaneeseen Mariukseen. Marius lähtikin sotaan. Mariuksen uudistettu armeija kukistikin teutonit Aquae Sextiaessa vuonna 102 eaa. Mariuksen juhlat jäivät lyhyiksi kun tuli tieto, että Alppien solia puolustanut konsuli Quintus Lutatius Catulus oli epäonnistunut tehtävässään; hänen miehensä joutuivat pakokauhun valtaan nähtyään germaanit ja pakenivat. Kimbrit olivat asettuneet Pohjois-Italiassa sijaitsevaan Vercellaen kaupunkiin. Marius jyräsi muurit tieltään ja tuhosi 170000 miehen vahvuisen kimbriarmeijan. Taistelun jälkeen ei kaupungista ollut juuri mitään jäljellä. Carl Friedrich Gauss
Johann Carl Friedrich Gauss FRS (, , ; 30. huhtikuuta 1777 Braunschweig – 23. helmikuuta 1855 Göttingen) oli saksalainen matemaatikko, tähtitieteilijä ja fyysikko. Hänen työnsä koskivat muun muassa tilastotiedettä, lukuteoriaa, analyysiä, differentiaaligeometriaa, maanmittausta, sähköstatiikkaa, tähtitiedettä ja optiikkaa. Gauss oli aikansa merkittävin matemaatikko ja on saanut lisänimen "princeps mathematicorum" (latinaa, ). Hän esitti muun muassa pienimmän neliösumman menetelmän, jolla pystytään sovittamaan jatkuvia käyriä havaintoaineistoon ja todisti algebran peruslauseen ja aritmetiikan peruslauseen, jonka mukaan jokainen luonnollinen luku voidaan esittää yksikäsitteisesti alkulukujen tulona. Gauss osoitti myös, että jokainen positiivinen kokonaisluku voidaan esittää korkeintaan kolmen kolmioluvun summana. Hän julkaisi tuloksiaan niukasti. Eräs julkaisematta jäänyt tutkimus koski epäeuklidista geometriaa – hän oli tutkinut tätä geometrian aluetta jo ennen Bolyaita ja Lobatševskiä. Claudius Gothicus
Pretoriaaniprefekti Aurelius Heraclianus, Lucius Domitius Aurelianus, Claudius sekä monet muut suunnittelivat Gallienuksen salamurhaamista. Zosimos kertoo, että kun keisari oli ilta-aterialla teltassaan, dalmatialaisten ratsuväkijoukkojen komentaja Cecropius juoksi telttaan kertomaan Gallienukselle, että vihollisen joukot olivat hyökkäämässä. Gallienus ryntäsi nopeasti ulos ilman henkivartijoitaan, jolloin Cecropius surmasi hänet. Salaliittolaiset julistivat nyt Claudiuksen keisariksi. Tämä lienee tapahtunut syyskuun alussa vuonna 268. Aurelius Victor kertoo, että Gallienus nimitti kuolinvuoteellaan Claudiuksen seuraajakseen, mutta tämä on epävarmaa. Avidius Cassius
Gaius Avidius Cassius (noin 130 – heinäkuu 175) oli roomalainen usurpaattori joka yritti kaapata vallan vuonna 175 Marcus Aureliuksen ollessa Rooman keisari. Hänet tunnetaan etupäässä Dio Cassiuksen historiassa ja Historia Augustassa olevien tietojen perusteella. Valens (caesar)
Gaius Aurelius Valerius Valens (hallitsijanimeltään "Gaius Aurelius Valerius Valens Pius Felix Augustus", kuoli tammi-helmikuussa 317) oli Rooman keisari yhdessä Liciniuksen kanssa 8. lokakuuta 316 alkaen kuolemaansa saakka. Ennen keisariksi tuloaan hän oli toiminut Daakian rajajoukkojen komentajana Liciniuksen alaisuudessa. Aegyptus
Ensimmäinen roomalainen prefekti Gaius Cornelius Gallus sai Ylä-Egyptin Rooman valtaan. Toinen prefekti Aelius Gallus yritti vallata Arabian, mutta epäonnistui. Kolmas prefekti Gaius Petronius puolestaan antoi kunnostaa kastelukanavat ja elvytti näin maanviljelyä. Luettelo Rooman tasavallan konsuleista
200. P. Sulpicius Ser.f. Galba Maximus II, C. Aurelius C.f. Cotta
199. L. Cornelius L.f. Lentulus, P. Villius Ti.f. Tappulus
198. T. Quinctius T.f. Flamininus, Sex. Aelius Q.f. Paetus Catus
197. C. Cornelius L.f. Cethegus, Q. Minucius C.f. Rufus
196. L. Furius Sp.f. Purpureo, M. Claudius M.f. Marcellus
195. M. Porcius M.f. Cato, L. Valerius P.f. Flaccus
194. P. Cornelius P.f. Scipio Africanus Maior II, Ti. Sempronius Ti.f. Longus
193. L. Cornelius L.f. Merula, A. Minucius Q.f. Thermus
192. L. Quinctius T.f. Flaminius, Cn. Domitius L.f. Ahenobarbus
191. M'. Acilius C.f. Glabrio, P. Cornelius Cn.f. Scipio Nasica
190. L. Cornelius P.f. Scipio (Asiaticus), C. Laelius C.f
189. Cn. Manlius Cn.f. Vulso, M. Fulvius M.f. Nobilior
188. C. Livius M.f. Salinator, M. Valerius M.f. Messalla
187. M. Aemilius M.f. Lepidus I, C. Flaminius C.f.
186. Sp. Postumius L.f. Albinus, Q. Marcius L.f. Philippus I
185. Ap. Claudius Ap.f. Pulcher, M. Sempronius M.f. Tuditanus
184. P. Claudius Ap.f. Pulcher, L. Porcius L.f. Licinus
183. Q. Fabius Q.f. Labeo, M. Claudius M.f. Marcellus
182. L. Aemilius L.f. Paullus, Cn. Baebius Q.f. Tamphilus
181. P. Cornelius L.f. Cethegus, M. Baebius Q.f. Tamphilus
180. A. Postumius A.f. Albinus (Luscus), C. Calpurnius C.f. Piso, "Suff.": Q. Fulvius Cn.f. Flaccus
179. L. Manlius L.f. Acidinus Fulvianus, Q. Fulvius Q.f. Flaccus
178. M. Iunius M.f. Brutus, Aulus Manlius Cn.f. Vulso
177. C. Claudius Ap.f. Pulcher, Ti. Sempronius P.f. Gracchus
176. Cn. Cornelius Cn.f. Scipio Hispallus, Q. Petillius. "Suff.": C. Valerius M.f. Laevinus
175. P. Mucius Q.f. Scaevola, M. Aemilius M.f. Lepidus II
174. Sp. Postumius A.f. Albinus Paullulus, Q. Mucius Q.f. Scaevola
173. L. Postumius A.f. Albinus, M. Popillius P.f. Laenas
172. C. Popillius P.f. Laenas, P. Aelius P.f. Ligus
171. P. Licinius C.f. Crassus, C. Cassius C.f. Longinus
170. A. Hostilius L.f. Mancinus, A. Atilius C.f. Serranus
169. Q. Marcius L.f. Philippus II, Cn. Servilius Cn.f. Caepio
168. L. Aemilius L.f. Paullus II, C. Licinius C.f. Crassus
167. Q. Aelius Paetus, M. Junius Pennus
166. C. Sulpicius Gallus, M. Claudius Marcellus I
165. Ti. Manlius Torquatus, Cn. Octavius
164. Aulus Manlius Torquatus, Q. Cassius Longinus
163. Ti. Sempronius Gracchus II, M. Juventius Thalna
162. P. Cornelius Scipio Nasica Corculum I, C. Marcius Figulus I
161. M. Valerius Messalla, C. Fannius Strabo
160. M. Cornelius Cethegus, L. Anicius Gallus
159. Cn. Cornelius Dolabella, M. Fulvius Nobilior
158. M. Aemilius Lepidus, C. Popillius Laenas II
157. S. Julius Caesar, L. Aurelius Orestes
156. L. Cornelius Lentulus Lupus, C. Marcius Figulus II
155. P. Cornelius Scipio Nasica Corculum II, M. Claudius Marcellus II
154. L. Postumius Albinus, Q. Opimius
153. Ti. Annius Luscus, Q. Fulvius Nobilior
152. L. Valerius Flaccus, M. Claudius Marcellus III
151. Aulus Postumius Albinus, L. Licinius Lucullus
150. Ti. Quinctius Flaminius, M' Acilius Balbus
149. Manius Manilius, Marcius Censorinus
148. Spurius Postumius Albinus Magnus, L. Calpurnius Piso Caesoninus
147. P. Cornelius Scipio Aemilianus Africanus I, C. Livius Drusus
146. Gnaeus Cornelius Lentulus, Lucius Mummius Achaicus
145. Q. Fabius Maximus Aemilianus, L. Hostilius Mancinus
144. Servius Sulpicius Galba, L. Aurelius Cotta
143. Appius Claudius Pulcher, Q. Caecilius Metellus Macedonicus
142. Q. Fabius Maximus Servilianus, L. Caecilius Metellus Calvus
141. Cn. Servilius Caepio, Q. Pompeius
140. Q. Servilius Caepio, C. Laelius Sapiens
139. Cn. Calpurnius Piso, M. Popillius Laenas
138. P. Cornelius Scipio Nasica Serapio, Iunius Brutus Callaicus
137. M. Aemilius Lepidus Porcina, C. Hostilius Mancinus
136. L. Furius Philus, Sextus Atilius Serranus
135. Q. Calpurnius Piso, Servius Fulvius Flaccus
134. Gaius Fulvius Flaccus, P. Cornelius Scipio Africanus Aemilianus II
133. L. Calpurnius Piso Frugi, P. Mucius Scaevola
132. P. Popillius Laenas, P. Rupilius
131. L. Valerius Flaccus, P. Licinius Crassus Dives Mucianus
130. L. Cornelius Lentulus, M. Perperna
129. Gaius Sempronius Tuditanus, Manius Aquillius
128. Titus Annius Rufus, Gnaeus Octavius
127. Lucius Cornelius Cinna, L. Cassius Longinus Ravilla
126. Marcus Aemilius Lepidus, Lucius Aurelius Orestes
125. M. Fulvius M.f. Flaccus, Marcus Plautius Hypsaeus
124. Gaius Cassius Longinus, Gaius Sextius Calvinus
123. Titus Quinctius Flaminius, Q. Caecilius Metellus Baliaricus
122. Cn. Domitius Ahenobarbus, Gaius Fannius
121. Quintus Fabius Maximus Allobrigicus, Lucius Opimius
120. Gaius Papirius Carbo, Publius Manilius
119. Lucius Aurelius Cotta, L. Caecilius Metellus Delmaticus
118. Quintus Marcius Rex, Marcus Porcius Cato
117. Lucius Caecilius Metellus Diadematus, Q. Mucius Scaevola
116. Quintus Fabius Maximus Eburnus, Gaius Licinius Geta
115. Marcus Aemilius Scaurus, Marcus Caecilius Metellus
114. Manius Acilius Balbus, Gaius Porcius Cato
113. Gnaeus Papirius Carbo, Gaius Caecilius Metellus Caprarius
112. Lucius Calpurnius Piso Caesoninus, Marcus Livius Drusus
111. Publius Cornelius Scipio Nasica Serapio, Lucius Calpurnius Bestia
110. Spurius Postumius Albinus, M. Minucius Rufus
109. Q. Caecilius Metellus Numidicus, M. Iunius Silanus
108. Servius Sulpicius Galba, L. Hortensius
107. Lucius Cassius Longinus, Gaius Marius I
106. Q. Servilius Caepio, C. Atilius Serranus
105. Gnaeus Mallius Maximus, Publius Rutilius Rufus
104. Gaius Flavius Fimbria, Gaius Marius II
103. Lucius Aurelius Orestes, Gaius Marius III
102. Quintus Lutatius Catulus, Gaius Marius IV
101. Manius Aquilius, Gaius Marius V Gaius Julius Caesar Strabo
Strabon ensimmäinen poliittinen tehtävä oli jäsenenä komiteassa jonka tuli valvoa "Lex frumentaria" -lain toimeenpanoa vuonna 103 eaa. Strabosta tuli pontifex vuonna 99 eaa., kvestori 96 eaa. ja ediili vuonna 90 eaa. Legio VI Victrix
Vuonna 67 keisari Neron asema horjui. Senaattoreita karkotettiin ja murhattiin, ja monet provinssien maaherrat punoivat juonta Neron kaatamiseksi. Hispania Tarraconensiksen maaherra Servius Sulpicius Galba huudettiin keisariksi kesäkuussa 68 Legio VI:n leirissä. Galba lähti vastaperustetun Legio VII Geminan kanssa Roomaan ja jätti kuudennen legioonan Hispaniaan. Tammikuussa 69 Germania Inferiorin maaherra Aulus Vitellius huudettiin keisariksi. Samaan aikaan Galba murhattiin, ja Marcus Salvius Otho nousi keisariksi. Vitelliuksen joukot kuitenkin kukistivat hänet maaliskuussa Cremonassa käydyssä taistelussa, minkä jälkeen Otho teki itsemurhan. Heinäkuussa Juudean ja Egyptin armeija huusi Titus Flavius Vespasianuksen keisariksi. Pian Vespasianukselle uskolliset joukot voittivat Vitelliuksen Cremonassa ja Vespasianus nousi keisariksi. Gaius Cestius Gallus
Gaius Cestius Gallus (k. 67 jaa.) oli konsuli ja Syyrian legaatti antiikin Rooman aikana. Hän oli legaattina vuodesta 63 tai 65. Lucilius
Gaius Lucilius (n. 180 — n. 102 eaa.) oli roomalainen runoilija. Häntä pidetään roomalaisen satiirirunouden luojana. Hänen kirjoituksistaan on säilynyt ainoastaan katkelmia.. Valentinianus III
Flavius Placidius Valentinianus tai Valentinianus III (2. heinäkuuta 419 – 16. maaliskuuta 455) oli Länsi-Rooman keisari vuosina 424–455. Hän oli Konstantius III:n ja Theodosius I:n tyttären Galla Placidian poika. Tullessaan keisariksi hän oli vain kuusivuotias. Aluksi hänen äitinsä hoiti valtakunnan hallinnon, mutta vuodesta 433 hänen tilalleen tuli Aëtius. Valentinianuksen aikana valtakunta menetti Rooman Afrikan vandaaleille, Britannia jätettiin lopullisesti ja suuria osia Galliasta ja Hispaniasta menetettiin barbaareille. Aëtius kukisti kuitenkin hunnit Katalaunien kenttien taistelussa vuonna 451. Plinius vanhempi
Gaius Plinius Secundus (23 jaa. – syksy 79), joka tunnetaan paremmin nimellä Plinius vanhempi, oli roomalainen sotilas, kirjailija, oppinut ja luonnontutkija. Hänen merkittävin ja ainoa säilynyt teoksensa on "Naturalis historia". Hän on myös Vesuviuksen vuoden 79 purkauksen kuuluisin uhri. Purkauksesta on kirjoittanut hänen sisarenpoikansa Plinius nuorempi. Germaanit
57 eaa. germaanit (sveebit) löivät kelttiheimon ja ottivat heidän maansa. Seuraavana vuonna Julius Caesar voitti Galliaan tunkeutuneet germaanit. Gallian valloituksen (noin 58–52 eaa.) jälkeen roomalaiset aikoivat valloittaa myös Germanian, joka ulottui Reiniltä Veikselille ja Tonavalle. Siellä oli alituisesti keskenään taistelevia germaaniheimoja. Gnaeus Domitius Corbulo
Gnaeus Domitius Corbulo (noin 7 jaa. – 67) oli roomalainen sotapäällikkö, joka palveli Claudiuksen kaudella Germania Inferiorin legaattina, sekä Asian prokonsulina. Neron hallitessa hän oli Kappadokian ja Galatian legaatti ja osallistui parthialaisia vastaan suunnattuun sotaan Armeniassa vuosina 58–63. Kurinalaisena ja määrätietoisena hän uudelleenjärjesti Rooman legioonat idässä ja valtasi Artaksatan ja Tigranocertan, sekä asetti Tigranes VI:n Armenian valtaistuimelle. Vuonna 63 Corbulo palautti Rooman vaikutusvallan alueelle ja solmi Parthian kanssa rauhansopimuksen, jossa Tiridates I hyväksyi roomalaisen protektoraatin aseman. Gnaeus Domitius Corbulo
Vuonna 52/53 Corbulo nimitettiin Asian provinssin maaherraksi. Claudius kuoli vuonna 54 ja hänen seuraajansa Nero nimitti Corbulon Galatian ja Kappadokian legaatiksi sillä Rooman asema Armeniassa oli uhattuna. Parthian kuningas Vologases I oli syrjäyttänyt Armenian kuninkaan Rhadamistuksen ja nimittänyt veljensä Tiridateen hänen tilalleen. Corbulo saapui Kappadokiaan vuonna 55 ja alkoi seuraavana vuonna kouluttamaan armeijaansa sotaa varten. Roomalaiset vaativat Tiridatesta tunnustamaan Rooman ylivallan Armeniassa ja lähtemään Roomaan hakemaan kruununsa keisari Nerolta mutta hän kieltäytyi ja sota syttyi keväällä 58. Corbulo valtasi samana vuonna Artaksatan ja seuraavana vuonna Tigranocertan. Vuoteen 60 mennessä roomalaiset hallitsivat Armeniaa ja asettivat Tigranes VI:n Armenian valtaistuimelle. Samana vuonna Corbulo nimitettiin Syyrian maaherraksi ja vuonna 61 Armeniaan lähetettiin uusi roomalainen kenraali Lucius Caesennius Paetus. Hän kuitenkin kärsi tappion Rhandeian taistelussa vuonna 62, jonka jälkeen sota annettiin uudestaan Corbulon johdettavaksi. Hän hyökkäsi Armeniaan vuonna 63, jolloin parthialaiset päättivät neuvotella. Tiridates suostui lopulta lähtemään Roomaan ja hakemaan kruununsa Nerolta. Valerianus II
Publius Licinius Cornelius Egnatius Valerianus, usein Valerianus II tai Valerianus Iunior (k. alkuvuonna 258) oli Rooman keisari Gallienuksen ja hänen vaimonsa Cornelia Saloninan vanhin poika. Hänen isänsä nimitti Valerianus II:n seuraajakseen ("caesar") Viminaciumissa vuonna 256 tai 257. Tämän jälkeen Gallienus, hänen isänsä ja kanssahallitsijansa Valerianus, ja Valerianus II taistelivat yhdessä frankkeja vastaan Galliassa ja Germaniassa. Afrodisiaksesta löydetyssä piirtokirjoituksessa kerrotaan, että kaikki kolme olivat vuonna 257 Colonia Agrippinassa. Vuoteen 258 mennessä frankit oli kukistettu ja Valerianus palasi takaisin itään, jättäen Valerianus II:n Illyricumiin. Samoihin aikoihin provinssin joukkojen komentaja, Ingenuus julistautui kuitenkin keisariksi ja kapinoi Gallienusta ja Valerianusta vastaan. Ilmeisesti Valerianus II kuoli kapinan aikana. Toinen vaihtoehto on ennen kapinaa. Gallienus antoi julistaa Valerianuksen jumalaksi ("Divus Valerianus Caesar"), mutta myöhemmin hänen perintönsä kuitenkin kirottiin ("Damnatio memoriae"). Gelasius I
Pyhä Gelasius I (k. 496) oli paavina 1. maaliskuuta 492 – 21. marraskuuta 496. Hän oli kolmas ja viimeinen afrikkalaissyntyinen paavi, tarkemmin sanottuna Kabyliasta. Hän kirjoitti Bysantin keisari Anastasiokselle kirjeen, jossa väitti piispojen vallan olevan yhtä suuri kuin keisarin valta. Pomponius Bassus
Tiberius tai Flavius Pomponius Bassus (200-luku) oli roomalainen senaattori 200-luvulla. Hän oli kotoisin arvostetusta senaattorisuvusta ja oli yksi senaatin vanhimpia ja arvostetuimpia jäseniä 260 ja 270-luvulla. Bassus toimi konsulina vuonna 259 yhdessä Nummius Aemilianus Dexterin kanssa ja samoihin aikoihin hän saattoi olla African provinssin prokonsuli. Myöhemmin hän toimi useissa korkeissa viroissa, muun muassa "comes Augustina". Trebonianus Gallus
Gallus päätti solmia nopeasti rauhan goottien kanssa, jotta hän voisi lähteä joukkoineen Roomaan varmistamaan asemiaan keisarina. Rauha tehtiin häpeällisen huonoin ehdoin: gootit saivat pitää sotasaaliin ja aiemmin vangeiksi saamansa roomalaiset. Lisäksi gooteille alettiin maksaa säännöllisesti rahaa siitä hyvästä, että he pysyvät rauhallisina. Gallus koki olevansa liian heikko jotta olisi pystynyt voittamaan heidät. Gallienus
Gallienuksen elämästä ennen keisariutta ei tiedetä mitään varmaa. Malalaksen ja "Epitome de Caesaribuksen" mukaan Gallienus oli kuollessaan noin 50-vuotias, joten hän olisi syntynyt vuoden 218 paikkeilla. Myös vuotta 213 on arveltu Gallienuksen syntymävuodeksi. Hänen vanhempansa olivat tuleva keisari Publius Licinius Valerianus ja Egnatia Mariniana, joka oli erään Egnatius Victor Marinianuksen tytär. Monet kirjoitukset Gallienuksen kolikoissa viittaavat Faleriin kaupunkiin Etruriassa Italiassa, joten se oli luultavasti Gallienuksen syntymäpaikka, mutta täyttä varmuutta asiasta ei ole. Caesar (arvonimi)
Jollain Julius Caesarin esi-isistä saattoi olla tuuheat hiukset, sillä sana "caesar" tarkoittaa pitkiä hiuksia. Caesarin kuoltua vuonna 44 eaa. hänen ottopoikansa Gaius Octavius Thurinus vaihtoi nimensä Gaius Julius Caesariksi. Normaalin roomalaisen tavan mukaan uuden nimen perään olisi kuulunut myös lisätä Octavianus-nimi, mutta jostakin syystä hän ei tätä tehnyt. Sekaannusten välttämiseksi Caesarin ottopoikaa kutsutaan kuitenkin nykyaikana yleensä nimellä Octavianus aina vuoteen 27 eaa. saakka. Pelkkä nimenvaihdos aiheutti sen, että kokonaiset legioonat siirtyivät tukemaan Octavianusta. Diocletianus
Gaius Aurelius Valerius Diocletianus (noin vuonna 230 – 3. joulukuuta 313) oli Rooman keisarina 20. marraskuuta 284 – 1. toukokuuta 305. Hän syntyi Illyriassa vapautetun orjan poikana nimellä Diokles (). Keisarina Diocletianus vakautti Rooman oloja ja hänen kautenaan saatiin epävakaa 200-luvun kriisi loppumaan. Diocletianus uudisti muun muassa verotusta ja yritti pysäyttää rahan arvon alenemisen. Hän uudisti armeijan, ja maan turvallisuus lisääntyikin niin, etteivät Rooman valtakuntaa uhanneet barbaarien invaasiot eivätkä sisäiset kapinat. Marcus Atilius Regulus
Paras aikakautta käsittelevä säilynyt lähde, kreikkalainen historioitsija Polybios (n. 203–118 eaa.) ei mainitse Reguluksen kuolemaan liittyvistä tapahtumista, mutta se mainitaan vuonna 129 eaa. konsulina toimineen Gaius Sempronius Tuditanuksen fragmenteissa. Jotkut historiantutkijat ovat arvelleet, että kertomus Reguluksen kiduttamisesta olisi keksitty puolustamaan sitä, että Diodoros Sisilialaisen mukaan roomalaiset kiduttivat kahta karthagolaista sotavankia Reguluksen lesken käskystä. Gaius Flavius Fimbria
Gaius Flavius Fimbria (k. 84 eaa.) oli roomalainen sotilas. Hän oli Mariuksen ja Cinnan kannattaja. Trebonianus Gallus
Gallus suoritti pikamarssin Roomaan ja hankki senaatin vahvistuksen keisariudelleen. Korostaakseen ettei ollut vallananastaja, hän säästi Deciuksen nuoren pojan Hostilianuksen hengen ja jopa adoptoi hänet alkaen kasvattaa häntä yhdessä Volusianuksen kanssa. Gallus ei myöskään nimittänyt puolisoaan Baebianaa "augustaksi", koska Deciuksen leski Herennia Etruscilla oli vielä elossa. Tapahtumien kronologia on kuitenkin todella sekavaa eikä ole varmaa pitikö Gallus todella Hostilianusta perintöjärjestyksessä ensimmäisenä vai yrittikö hän välttää ongelmia kohtelemalla kumpaakin poikaa samanarvoisena. Näyttää kuitenkin siltä, että Hostilianus nimitettiin ensin Galluksen perijäksi ("caesar") ja sitten hänen kanssahallitsijakseen ("augustus") samalla kun Volusianus sai tyytyä caesarin arvonimeen. Hostilianus kuitenkin kuoli heinä- tai elokuussa 251 joko Roomassa raivonneeseen kulkutautiin tai mahdollisesti Galluksen murhauttamana. Volusianus korotettiin pian Galluksen kanssahallitsijaksi. Victorinus
Victorinuksen äidin Victorian toimet hänen kuolemansa jälkeen viittavat perheen varakkuuteen. Victorinus palveli ansiokkaasti ensimmäisen Gallian keisarin Postumuksen alaisena. Noin vuonna 266 tai 267 hän oli pretoriaanikaartin tribuuni ("tribunus praetorianorum") ja vuonna 267 tai 268 hän oli konsulina Postumuksen kanssa. Mariuksen kuoleman jälkeen syksyllä 269, sotilaat julistivat Victorinuksen keisariksi Augusta Treverorumissa. Hänet tunnustettiin Galliassa ja Britanniassa muttei Hispaniassa, joka siirtyikin pian takaisin Rooman keskushallinnon alaisuuteen. Myös Augustodonum Haeduorumin kaupunki Galliassa kapinoi Victorinusta vastaan ja siirtyi Rooman puolelle. Victorinus piiritti joukkoineen kaupungin ja valtasi sekä ryösti sen kesällä 270, seitsemän kuukauden piirityksen jälkeen. Galerius
Gaius Galerius Valerius Maximianus (noin 250 – toukokuu 311) oli Rooman keisari 305–311. Keisari Diocletianus teki Galeriuksesta apukeisarinsa, eli "caesarin", vuonna 293. Diocletianuksen luomassa tetrarkiassa Roomaa hallitsi kaksi keisaria (Diocletianus ja Maximianus) ja heidän kaksi apukeisariaan (Galerius ja Constantius). Keisarit jakoivat valtakunnan niin että Diocletianus hallitsi Itä-Roomaa ja Maximianus Länsi-Roomaa. Kun Diocletianus ja Maximianus luopuivat viroistaan vuonna 305 korottivat he Galeriuksen ja Constantiuksen "augustukseiksi". Galeriuksen apukeisariksi nousi samalla hänen veljenpoikansa Maximinus ja Constantiuksen caesariksi nousi Galeriuksen ystävä Severus. Galerius oli kahdesta augustuksesta selvästi vaikutusvaltaisempi. Galeriusta syytetään yleensä Diocletianuksen aikana puhjenneista vainoista kristittyjä kohtaa. Titus
Titus Flavius Caesar Vespasianus Augustus (synt. "Titus Flavius Vespasianus", myöh. "Titus Flavius Caesar Vespasianus", yleisesti Titus) (30. joulukuuta 39 – 13. syyskuuta 81) oli Rooman keisari joka hallitsi 24. kesäkuuta 79 – 13. syyskuuta 81. Hänet muistetaan varsinkin Jerusalemin tuhoamisesta vuonna 70. Hänen keisariutensa aikana Pompejin kaupunki tuhoutui tulivuorenpurkauksessa, ja Roomassa riehui suuri tulipalo. Iloisempi tapahtuma oli Colosseumin amfiteatterin avajaiset vuonna 81. Lyhyestä hallintokaudestaan huolimatta Titus on jäänyt historiaan esimerkillisen hyvänä hallitsijana. Gaius Cassius Longinus
Gaius Cassius Longinus (85 eaa. – 42 eaa.) oli roomalainen senaattori, Caesarin murhan pääsuunnittelija ja yksi sen suorittajista. Caesarin seuraaja Augustus sai kansan suosion kääntymään heitä vastaan ja Cassius teki itsemurhan. Languedoc-Roussillon
Kreikkalaiset Fokaiasta perustivat Agathé Tychén eli Agden siirtokunnan noin 560 eaa. ja perustivat sittemmin alueelle myös useita muita siirtokuntia. Kreikkalaiset toivat alueelle muun muassa oliivit ja viiniköynnökset. Paikalliset asukkaat kopioivat kreikkalaisten rakennustapaa ja alkoivat rakentaa helposti puolustettavia asemia mäkien päälle. Toisen puunilaissodan aikaan Hannibalin joukot kulkivat Languedocin läpi. Roomalaiset valloittivat koko alueen vuoteen 122 eaa. mennessä ja rakensivat sen Roomaan yhdistäneen Via Domitian. Sittemmin roomalaisten merkittävin tukikohta alueella, Narbone, perustettiin vuonna 118 eaa. Siitä tuli myöhemmin Gallia Narbonensisin provinssin pääkaupunki. Gallia Narbonensis jaettiin 284 jaa. kahteen osaan, joista nykyisen Languedoc-Roussillonin käsittäneen nimenä pysyi Narbonensis ja toisesta tuli Provicia Viennoise eli Provence. Hostilianus
Hostilianuksen hengen pelasti ilmeisesti se, että hänen isänsä Decius oli ollut erittäin arvostettu Rooman ylimystön keskuudessa. Trebonianus Gallus ei halunnut ottaa sitä riskiä, että murhaamalla nuoren Hostilianuksen hän joutuisi yläluokan vihan kohteeksi. Gaius Caesar
Gaius Julius Caesar Vipsanianus (20 eaa. – 4 jaa.) oli Marcus Vipsanius Agrippan ja Julia vanhemman vanhin poika. Hän oli keisari Augustuksen tyttärenpoika ja kruununperillinen. Hänet tunnetaan yleisemmin nimellä Gaius Caesar.