Milloin Vadimir Putin aloitti poliittisen uransa?
Vladimir Putin
Kesken Putinin opintojen neljättä vuosikurssia KGB:n värvääjä otti Putiniin yhteyttä keskustellakseen tämän uranvalinnasta. Putin liittyi KGB:hen kesällä 1975 ja aloitti sen Leningradin-päämajan henkilöstöosastolla toimistotöissä. Pian hän meni upseerikoulutukseen, jossa hän oppi kuulustelutekniikoita ja muita tiedustelutoiminnan perusteita. Hän valmistui yliluutnantiksi ja siirtyi KGB:n vastavakoiluosastolle virkamieheksi, jonka tehtävänä oli pitää yllä yhteiskuntajärjestystä ja poliittista kontrollia. Hänen toiminnastaan tuolloin ei tiedetä paljoa, mutta ilmeisesti hän värväsi ja valvoi informantteja.
Vladimir Putin
Putin on omistanut neljä koiraa, kaikki suurikokoisia. Hänen suosikkikoiransa oli labradorinnoutaja nimeltään Koni, jonka sanotaan olleen nimetyn Condoleezza Ricen mukaan. Putin sai Konin lahjaksi Venäjän puolustusministeri Sergei Šoigulta. Vuonna 2010 Putin sai Bulgarian pääministeriltä Boiko Borisovilta lahjaksi bulgarianpaimenkoiran pennun, jonka nimeämiseen hän pyysi kansaltaan apua. Pentu nimettiin lopulta Buffyksi. Vuonna 2012 Putin sai Japanin silloiselta pääministeriltä Yoshihiko Nodalta lahjaksi akitan pennun nimeltä Yume kiitoksena Venäjän avusta Japania piinanneen tsunamin jälkeen. Vuonna 2017 Putin sai Turkmenistanin johtajalta alabai-rotuisen pennun, jonka nimi on Verny. RuLeaks
Alkujaan joulukuussa 2010 avatulla sivustolla julkaistiin Wikileaksin julkaisemia asiakirjoja, mutta viikolla 3/2011 se alkoi julkaista omaa aineistoa. Sivusto on julkaissut kuvan Vladimir Putinin yksityiseksi asumukseksi väitetystä Mustallemerelle rakennetusta palatsista. Sivustoon kohdistui kuvan julkaisun jälkeen useita kaatoyrityksiä. Rakennushankkeessa alkuun mukana ollut yrittäjä on lähettänyt Dmitri Medvedeville avoimen kirjeen, jossa hän kirjoittaa, että hankkeeseen on käytetty valtion varoja ja siihen liittyy korruptiota ja varkauksia. Yhtenäinen Venäjä
Putinin presidenttikauden alkuvuosina Venäjän talous kehittyi vahvasti kasvaen jokaisena vuonna enemmän kuin aiempina vuosikymmeninä koskaan. Hänen kannatuksensa kansan keskuudessa oli reilusti yli 70 prosenttia. Venäjän taloudellinen elpymistä helpottivat huomattavasti tärkeiden vientituotteiden, kuten öljyn, kaasun ja raaka-aineiden, korkeat maailmanmarkkinahinnat. Garri Kasparov
Kasparov lähti politiikkaan 1980-luvulla. Hän liittyi kommunistiseen puolueeseen vuonna 1984, ja vuonna 1987 hänet valittiin puolueen nuorisojärjestön eli Komsomolin keskuskomiteaan. Poliittisesti hän oli Mihail Gorbatšovin puolella aina tammikuuhun 1990 asti. Silloin puna-armeija marssi Azerbaidžanin Bakuun tukahduttamaan azerien ja armenialaisten välille kärjistynyttä konfliktia. Kasparov hylkäsi Gorbatšovin, koska Baku oli hänen kotikaupunkinsa. Kasparov siirtyi Jeltsinin tukijaksi. Hän erosi puolueesta 1990 ja perusti toukokuussa Venäjän demokraattisen puolueen, jonka johtaja hän oli vähän aikaa. Kesäkuussa 1993 Kasparov oli luomassa Venäjän valinta -koalitiota. Kasparov lakkasi tukemasta Jeltsiniä vuonna 1996, jolloin hän tuki tämän haastajaa Aleksandr Lebediä vaalikampanjassa. Putinismi
Putinismi alkoi näkyä erityisen selvästi Venäjällä vuonna 2003. Vladimir Putin
Putin ei käynyt juuri lainkaan presidentinvaalikampanjaa, sillä hän halveksi sellaisia. Hän ei pitänyt puheita tai vaalitilaisuuksia eikä osallistunut väittelyihin vastustajiensa kanssa. Sen sijaan hän hoiti pääministerin ja presidentin tehtäviä ja antoi tekojensa puhua puolestaan. Hän esiintyi tiheään mediassa ja antoi julkaista haastatteluistaan elämäkertakirjan. Hän julkaisi myös manifestin, jossa hän tarjosi Venäjän poliittisten ja taloudellisten ongelmien ratkaisuksi kansallisen yhtenäisyyden, isänmaallisuuden ja vahvan keskushallinnon palauttamista. Hänen kansansuosiotaan kasvattivat päätökset nostaa eläkkeitä ja maksaa palkkarästejä, mutta toisaalta Tšetšenian sodan pitkittyminen ja FSB:hen kohdistetut syytökset edelliskesän kerrostalopommituksista vaikuttivat kielteisesti hänen suosioonsa. Lähes kaikki Venäjän alueiden kuvernöörit asettuivat tukemaan Putinia vaaleissa. Venäjän historia
Venäjän federaatio syntyi Neuvostoliiton hajottua 25.12.1991. Vuosina 1992–1999 maata johti presidentti Boris Jeltsin, jonka jälkeen virkaan nousi Vladimir Putin. Putinin suosikki Dmitri Medvedev voitti vuoden 2008 presidentinvaalit. Venäjän federaation historia 2008 alkaen
Maaliskuun alussa 2008 oli Venäjällä presidentinvaalit, joissa etukäteen suosituin ehdokas oli presidentti Putinin suosittelema Dmitri Medvedev, joka oli taustaltaan pietarilainen lakimies ja liikemies. Medvedev oli niin sanottu teknokraatti, joka kannatti poliittisen eliitin ylhäältä ohjaamaa Venäjää, ja vastusti Putinin tavoin länsimaiden tyylistä hallintomallia. Venäjän teknokraatit uskovat teknis-taloudellisten uudistusten luovan hyvinvointia ja taloudellisten olojen kohentumista kaikelle kansalle. Venäjän historia
Putin käynnisti Krimin kriisin, kun hän lähetti Venäjän armeijan erikoisjoukkoja Ukrainan itsenäisen valtion alueelle Krimille maaliskuussa 2014. Tätä oli edeltänyt Kiovassa tapahtunut kansannousu, jonka seurauksena venäläismielinen presidentti Viktor Janukovytš joutui pakenemaan Ukrainan pääkaupungista 22. helmikuuta 2014. Venäjän valtiollisen mielipidetiedustelulaitoksen 24. helmikuuta 2014 julkaiseman tutkimuksen mukaan 73 prosenttia venäläisistä oli sitä mieltä, että Venäjän ei pitäisi reagoida Ukrainassa tapahtuneeseen vallankumoukseen. Venäjän armeija kuitenkin otti hallintaansa Krimin alueen ja korvasi aluehallinnon 27. helmikuuta 2014 venäläismielisellä hallinnolla, jota johti Krimin uusi pääministeri Sergei Aksjonov. Tämä uusi hallinto järjesti kansanäänestyksen 16. maaliskuuta 2014 liittymisestä Venäjään miehitysoloissa, jossa ei ollut todellista vaihtoehtoa säilyä osana Ukrainaa. Putin ja Venäjän johto valehtelivat kriisin aikana, että tunnuksettomat sotajoukot eivät ole Venäjän erikoisjoukkoja, vaan "Krimin alueen itsepuolustusjoukkoja". Vasta kun Krim oli liitetty Venäjään myönsi Putin Venäjän sotavoimien iskukykyä ylistäneessä puheessaan 28. maaliskuuta 2014, että Venäjän armeija valtasi sotilaallisesti Krimin. Mihail Kasjanov
Kasjanov opiskeli Moskovan auto- ja liikenneinstituutissa ja työskenteli valtion rakennuskomiteassa ja Neuvostoliiton valtion suunnittelukomiteassa Gosplanissa 1981–1990. Kasjanovilla on vaimo Irina Kasjanova, jonka kanssa hänellä on tytär.
Vuonna 1993 hän siirtyi Boris Fjodorovin kutsusta Venäjän federaation valtiovarainministeriöön sopimaan maan ulkomaisista veloista ja hänestä tuli Jeltsinin lähipiirin, ns. "Jeltsinin perheen" jäsen. Kasjanovista tuli varavaltiovarainministeri 1995 ja valtiovarainministeri toukokuussa 1999. Tammikuussa 2000 hänet nimitettiin ensimmäiseksi varapääministeriksi myös presidentin tehtäviä hoitavan pääministeri Vladimir Putinin alaisuuteen. Kasjanov nimitettiin toukokuussa 2000 duuman äänin 325–55 pääministeriksi. Häntä ei pidetty vahvana politiikantekijänä, vaan lähinnä juoksevien asioiden hoitajana. Kun Mihail Hodorkovski pidätettiin lokakuussa 2003, Kasjanov arvosteli päätöstä ja arveli JUKOSin osakkeiden takavarikon vähentävän luottamusta Venäjän talouteen. Vladimir Putin
Vladimir Vladimirovitš Putin (, s. 7. lokakuuta 1952 Leningrad, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen poliitikko, nykyinen Venäjän federaation presidentti ja entinen pääministeri. Häntä tukee Yhtenäinen Venäjä -puolue, jolla on enemmistö Venäjän parlamentissa. Venäjän federaation historia
Maata johti melko pieni virkamiehistä koostuva sisäpiiri, joka on kahminut itselleen suuren osan rahaa tuottavasta teollisuudesta ja vallasta Venäjällä. Vuonna 2004 pääministerin paikalta potkittiin pois viimeinen Jeltsinin ajan liikemies, Mihail Kasjanov. Putinin lähipiirin epäillään hankkineen erilaisin hämärin kaupoin valtiolle ja itselleen suuret määrät omaisuutta. Putin suosi virkanimityksissä pientä ryhmää jossa oli Pietarista kotoisin olevia hallintoihmisiä, joilla on monesti lakimiehen tai turvallisuuspalvelutausta. Putinin aikana nousi yritysten johtoon ministerien sukulaisia. Asevoimat olivat huonossa tilassa yhä Putinin kaudellakin. Vladimir Putin
Pääministeri Putinilla oli paljon sananvaltaa presidentin toimintaan ja julkisiin puheisiin. Hänellä oli veto-oikeus kaikissa hänelle tärkeissä päätöksissä, ja hän myös saneli niiden yksityiskohdat. Kun Venäjän ja Georgian välille syttyi sota elokuussa 2008, Putin toimi julkisuudessa ja Medvedevin taustalla vaikutusvaltaisessa roolissa. Putin sai Medvedevin ehdottamaan perustuslakiin muutosta, joka pidentäisi presidenttikauden neljästä vuodesta kuuteen. Muutos vahvistaisi presidentin asemaa harventamalla vaaleja. Duuma hyväksyi ehdotuksen nopeasti. Kulissien takana Medvedev ja hänen lähimmät avustajansa olivat turhautuneita ja katkeria pääministerin kanslian toimintaan. Putinille uskollista väkeä oli niin monessa paikassa, että Medvedevin oli vaikea värvätä virkamiehistöstä tukijoita. Salaisissa kyselytutkimuksissa myös selvisi, että armeijan johtavat upseeritkaan eivät arvostaneet uutta ylipäällikköään. Vladimir Putin
Putinille uskolliset Venäjän aluejohtajat puhuivat sen puolesta, että Putinille pitäisi antaa oikeus jatkaa presidenttinä perustuslain rajaamien kahden kauden jälkeenkin. Putin ei kiistänyt aikovansa palata politiikkaan vuoden 2012 vaaleissa. Putinin perilliseksi ja seuraavaksi presidentiksi arveltiin Dmitri Medvedeviä tai Sergei Ivanovia, jotka Putin ylensi marraskuussa 2005 apulaispääministereiksi.
Münchenin vuotuisessa turvallisuuskokouksessa helmikuussa 2007 Putin arvosteli suorasanaisesti Yhdysvaltain hegemoniaa ja sotilaallista voimankäyttöä. Puheesta tuli käännekohta Venäjän ja Lännen välisissä suhteissa, ja Putinin näkökulma sai ymmärtäjiä myös Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Yhdysvaltain ohella Putin alkoi suhtautua aiempaa kielteisemmin myös Britanniaan. Vladimir Putin
Putinin vaalilupauksia vuoden 2018 presidentinvaalissa olivat suurempien kannusteiden tarjoaminen yrityksille, korruption vastainen taistelu ja resurssien lisääminen aliresursoiduille julkisille terveydenhuolto- ja koulutusjärjestelmille. Putin voitti maaliskuussa 2018 järjestetyn vaalin 77 prosentin ääniosuudella, ja hänet valittiin näin neljännelle presidenttikaudelleen. Mihail Fradkov
Vladimir Putin nimitti hänet liittovaltion veropoliisiin 2001, jota ennen hän oli ollut Venäjän turvallisuusneuvoston varapääsihteeri. 2003 hänestä tuli Venäjän edustaja Euroopan unionissa. 1. maaliskuuta 2004 Putin nimitti hänet pääministeriksi, Viktor Hristenkon seuraajana. Duuma hyväksyi nimityksen 5. maaliskuuta. Venäjän federaation historia
Medvedev sanoi ennen virkaansa astumista, ettei länsi pääse Venäjän kanssa yhtään helpommalla hänenkään aikana. Putinismi jatkui yhä, ja pääministeriksi ryhtyneen Putinin valta oli vielä vuoden 2010 alussa yhä suurempi kuin Medvedevin. Vuonna 2008 Venäjä kaappasi Georgiasta käytännössä irtautuneet Etelä-Ossetian ja Abhasian sotatoimin irti Georgiasta, sen jälkeen kun Georgia yritti palauttaa nämä valtansa alle. 
Medvedev on puhunut avoimesti monista Venäjää vaivaavista ongelmista. Korruptio ja armeijan huono tila jatkuivat. Opposition pienet mielenosoitukset hajotettiin kovin ottein. Vuonna 2008 Venäjän talous painui taantumaan kansainvälisen talouskriisin myötä. Joidenkin tarkkailijoiden mielestä se uhkasi silovikien valtaa, toisten mielestä vahvisti Putinin valtaa. Taantuma jatkui vielä 2010. Kremlin poliitikot ja virkamiehet olivat jakautuneet kahteen kilpailevaan ryhmään ja nämä taas pieniin aliryhmiin eli "klaaneihin" ja näiden alaisiin "klientteihin". GRU:hon liittyvää Medvedevin ryhmää "sivilikkejä" pidettiin ulkopolitiikassa enemmän länteen, FSB-vetoista Igor Setsinin silovikkiryhmää Kiinaan päin suuntautuvana. . Kesällä 2010 raivosi Venäjällä laajoja metsäpaloja kuivuuden takia. Hallitusta arvosteltiin laajalti varautumattomuudesta metsäpaloihin, ja Putin lupasi valvoa web-kameralla muutamien tuhoutuneiden kylien uudelleen rakennuttamista. Syksyllä 2011 Putin ilmoitti haluavansa presidentiksi, ja hänen uskottiin voittavan vaalit. Yhtenäinen Venäjä menetti paikkojaan vilpillisinä pidetyissä duuman vaaleissa muille suurille puolueille. Maassa oli pitkästä aikaa melko suuria mielenosituksia vaalituloksen tultua julki. Mm. Mironov ja Prohorov aikoivat haastaa Putinin, mutta näiden ei uskottu voittavan vaaleja. Venäjän presidentinvaali 2000
Venäjän presidentinvaali 2000 pidettiin 26. maaliskuuta 2000. Vaalit voitti silloinen pääministeri ja virkaa tekevänä presidenttinä toiminut Vladimir Putin. Boris Jeltsin oli eronnut 31. joulukuuta 1999. Virallisesti puolueista riippumattoman, FSB-taustaisen Putinin lisäksi ehdolla olivat kommunistien Gennadi Zjuganov, Jabloko-puolueen Grigori Javlinski, Amangeldy Tuleyev, äärikansallinen Vladimir Žirinovski, Konstantin Titov, Ella Pamfilova, Stanislav Govoruhin, Juri Skuratov, Aleksander Podberyozkin ja Umar Džabrailov. Näistä vain kommunistien Zjuganov sai merkittävästi ääniä, 29,21 %. Länsimielisenä pidetty Javlinski sai 5,80 %, ja muista esimerkiksi räyhäkansallinen Žirinovski 2,70 %. Vladimir Putin
Putin teki olympiakisoihin valmistautuvasta Sotšista Venäjän suurimman infrastruktuurihankkeen Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen ja keskittyi hankkeeseen muutenkin hyvin tiiviisti. Hän myönsi lisäksi kymmeniä miljardeja myös Vladivostokin ja Kazanin kaupunkien uudistamiseen niissä järjestettäviä kansainvälisiä tapahtumia varten. Putin päätti hakea Venäjälle jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuja 2018, johti hanketta henkilökohtaisesti ja keräsi siihen lahjoituksia oligarkeilta. Putinin hallitus jakeli rakennusurakoita ilman julkisia tarjouskilpailuja ja yhteiskunnallista valvontaa, ja niistä hyötyivät useimmiten Arkadi Rotenbergin kaltaiset Putinin vanhat ystävät. Putinismi
Venäjältä tuettiin 2014 alkaen Euroopan ääriliikkeitä, koska maassa haluttiin hajottaa EU:n pakoterintamaa. Mm. Ranskan Kansallinen rintama sai talousapua Venäjältä, samoin kuin Kreikan äärioikeistolainen Kultainen aamunkoitto ja monet muut äärioikeistoliikkeet. Venäläiset halusivat politiikallaan estää EU:n laajenemista itään ja epävakauttaa Euroopan hallintoja. Maaliskuussa 2015 oli Pietarissa kansainvälinen äärioikeiston kokous.
Syyskuussa Venäjän Rodina-puolue ja keisalillinen liike perustivat äärioikeistolle kansainvälisen kattojärjestön. Monet Euroopan äärioikeistopuolueet puolsivat Putinin toimia esimerkiksi Ukrainan kriisissä. Kun Venäjän hallinnolla ja
Euroopan äärioikeistolla oli samantapainen eurovastainen vanhoillis-itsevaltainen ajatusmaailma, Euroopan äärioikeisto tuki Vanäjän politiikkaa. Monet lännessä uskoivat Putinin ajavan Alexandr Duginin eurasianismia, mutta oli epäselvää missä määrin tämän
ajatuksia kannatettiin Kremlissä. Vladimir Putin
Vladimir Putin varjelee yksityisyyttään hyvin tiukasti eikä puhu perheasioistaan julkisuudessa. "The Moscow Newsin" mukaan Putinin henkilökohtaiset asiat ovat Venäjän lehdistölle kiellettyä aluetta. Putin paljasti vuonna 2017 olevansa isoisä. Venäjän federaatio 1993–1999
Joka tapauksessa Vladimir Putinin johtama "sotapuolue" sai terrori-iskujen ja Tšetšenian sodan takia merkittävää kannatusta ja voitti presidentinvaalit. Putinin voitto merkitsi silovikkien nousua Venäjän johtajiksi. Tämä synnytti maahan 2000-luvulla puoliautoritaarisen poliittisen järjestelmän, jota kutsutaan Venäjällä "suvereeniksi" tai "ohjatuksi" demokratiaksi. Vladimir Putin
Putin houkutteli hyvin aktiivisesti ulkomaisia sijoittajia Venäjälle, jonka talouskasvu jatkui vahvana. Valtio levittäytyi tärkeille teollisuudenaloille, ja Putin ryhtyi rakentamaan kymmenistä yksityisistä yrityksistä jättimäisiä valtionyhtiöitä, joiden johtoon hän asetti Pietarista tuomiaan miehiä. Gazpromia, valtionyrityksistä vahvinta, Putin ohjaili itse yksityiskohtaisesti pääjohtaja Medvedevin ja toimitusjohtaja Aleksei Millerin välityksellä. Putin myös paneutui Venäjän suurimpien yrityskauppojen yksityiskohtiin ja toimi itsekin neuvottelijana ja kiistojen välittäjänä. Venäläiset alkoivat kutsua presidentinhallintoa Kreml Oy:ksi ja Putinia sen toimitusjohtajaksi. Putin oli nostanut Venäjän talouden huipulle Pietarista tutun ystäväpiirinsä, joka valvoi nyt maan luonnonvarateollisuutta, tiedotusvälineitä ja muita tärkeitä kansantalouden sektoreita. Heille oli myös hitaasti kerääntynyt huomattavaa varallisuutta. Dmitri Medvedev
Medvedev nimitettiin presidentti Vladimir Putinin presidentinhallinnon apulaiskansliapäälliköksi vuonna 1999. Hän oli myös Gazpromin hallituksen puheenjohtajana 2000–2001, varapuheenjohtajana vuosina 2001–2002 ja taas puheenjohtajana vuodesta 2002. Venäjän laajan presidentinhallinnon johtajana eli kansliapäällikkönä Medvedev toimi vuosina 2003–2005. Hänet nimitettiin Venäjän ensimmäiseksi varapääministeriksi marraskuussa 2005. Venäjä
Venäjän keisarikunta perustettiin virallisesti Romanovin dynastian ja Pietari I:n ("Pietari Suuri") aikana. Vuosina 1682–1725 hallinnut Pietari löi Ruotsin Suuressa Pohjan sodassa, ja sai siltä Länsi-Karjalan sekä Inkerin (jonka Venäjä oli menettänyt ”sekasorron aikana”), Viron ja Liivinmaan. Nyt Venäjälle avautui pääsy Itämerelle ja kaupankäyntiin meriteitse. Pietari perusti Inkeriin uuden pääkaupungin, Pietarin. Hänen muut uudistuksensa toivat Venäjälle runsaasti kulttuurisia vaikutteita Länsi-Euroopasta. Katariina II ("Katariina Suuri"), joka oli vallassa vuosina 1762–1796, jatkoi pyrkimyksiä nostaa Venäjä yhdeksi Euroopan suurvalloista. Liittolaisinaan Preussi ja Itävalta, Venäjä kohtasi Napoleonin Ranskan ja jakoi kilpailijansa Puola-Liettuan pienemmiksi alueiksi saaden suuria alueita lännestä. Voitoillaan sodassa Turkkia vastaan Venäjä oli saanut 1800-luvun alkuun tultaessa suuria uusia alueita Etelä-Kaukasiasta. Napoleonin valloitusretki Venäjälle epäonnistui osin Venäjän kylmän talven johdosta, ja hän menetti yli 95 % käyttämistään joukoista. Napoleonin sodissa taistelleet upseerit toivat Venäjälle liberalistisia aatteita, ja he yrittivät jopa rajoittaa tsaarin valtaa vuoden 1825 Dekabristikapinassa, jonka jälkeen poliittista liikehdintää pyrittiin tukahduttamaan. Mihail Kasjanov
Kasjanov ilmoitti lokakuussa 2005 osallistuvansa Venäjän presidentinvaaliin 2008 ja syyttänyt Vladimir Putinia demokratian katoamisesta ja itseensä kohdistuvasta poliittisesta ajojahdista.
Hän kirjoitti esipuheen lontoolaisen think tankin "Foreign Policy Centren" elokuun 2005 julkaisuun "Blueprint for Russia", jossa hän arvosteli kovin sanoin Putinin hallintoa ja väittää demokraattisen valtion piirteiden hävinneen Venäjältä lyhyessä ajassa. Näinä merkkeinä hän pitää vallanjaon häviämistä, valtiosta riippumattoman median häviämistä, kuvernöörien nimitysoikeuden siirtymistä presidentille, korruption lisääntymistä ja valtionyritysten merkityksen kasvua. Sergei Ivanov
Syksyllä 2003 puolustusministeri Ivanov osallistui merkittävästi Venäjän ulkopolitiikan muotoilemiseen. 23.10.2003 laajennetulle Venäjän armeijan ja puolustuksen avainhenkilöille esiteltiin presidentti Putinin läsnä ollessa 73-sivuinen dokumentti "Venäjän asevoimien kasvun aktuaariset tehtävät". Pääviestinä oli, että tulevaisuudessa sotilaallista voimaa voitaisiin käyttää kasvavassa määrin turvallisuuden ylläpitämiseen. Puolustusministerin "Ivanov-doktriinin" mukaan Venäjä halusi uusia taloudellisia tavoitteitaan suhteessa Itä-Euroopan entisiin kommunistisiin maihin. Maiden riippuvuutta Venäjän energiasta haluttiin voimistaa. Läntistä vaikutusta näissä maissa haluttiin rajoittaa ja Venäjän omaa etupiiriä pyrittiin laajentamaan. Vuonna 2006 tätä doktriinia laajennettiin ajatuksella Venäjän geotaloudellisesta vaikutuspiiristä, minkä nähtiin merkitsevän uuden aktiivisuuden lisääntymistä esimerkiksi Baltian, Suomen, Puolan, Valko-Venäjän ja Ukrainan suuntaan ("Putin-doktriini"). Sergei Stepašin
Väitetään, että Stepašin oli vuonna 1999 vahva ehdokas Jeltsinin seuraajaksi Venäjän presidenttinä. Putinin sanotaan olleen aluksi vain vaihtoehtona hänelle. Stepašin liittyi pääministerinuransa jälkeen liberaalipuolue Jablokoon ja oli ehdokkaana duuman vaaleissa. Putin nimitti Stepašinin vuonna 2000 valtion auditiokomission (tilintarkastustuomioistuimen) johtajaksi, jota tehtävää hän hoiti vuoteen 2013 asti. Vuodesta 2014 hän on johtanut valtion korporaatiomuotoista kuntatalouden kehitysrahastoa. Venäjän presidentinvaali 2012
Oppositio arvosteli laajalti 2012 presidentinvaaleja, kuten joulukuussa 2011 pidettyjä duuman vaalejakin, vilpillisiksi ja epäreiluiksi ja piti seuraavan päivän iltana Moskovassa yhteisen mielenosoituksen. Oppositio aikoi järjestää uusia mielenosoituksia 8.-10. maaliskuuta. Punk-yhtye Pussy Riot järjesti helmikuussa noin 40 sekuntia kestäneen mielenosoituksen kirkossa, jossa he esittivät Putinia vastustavan laulun. Seurauksena kolme yhtyeen jäsentä pidätettiin ja tuomittiin kesällä 2012 kahden vuoden rangaistuksiin. 
Vladimir Putin varmisti odotetusti voittonsa jo ensimmäisellä kierroksella, saatuaan yli 60% äänistä. Tämä merkitsee hänelle jo kolmatta kautta Venäjän presidenttinä sitten vuoden 2000. Vladimir Putin
Joulukuun 2011 parlamenttivaalit olivat epärehellisemmät kuin mitkään Putinin ajan aiemmat vaalit. Yhtenäinen venäjä sai niukasti alle puolet äänistä mutta ehdottoman enemmistön duuman paikoista. Vaalien jälkeen oppositio järjesti kaduilla suuria protesteja. Putin syytti mielenosoituksista Yhdysvaltain ulkoministeri Hillary Clintonia. Opposition syytökset vaalivilpistä hän leimasi vain seuraavan vuoden presidentinvaalien esikampanjoinniksi. Vladimir Putin
Putinin valtakauden keskeisiä tapahtumia ovat olleet toinen Tšetšenian sota, Georgian sota, Itä-Ukrainan kriisi ja Krimin anneksointi Venäjään vuonna 2014. Hän on usein korostanut Venäjän yhtenäisyyttä, ja hänen hallintatyyliään on usein kutsuttu autoritääriseksi ja epädemokraattiseksi. Venäjällä hänen kansansuosionsa on kuitenkin aina ollut korkea. 1900-luku
Venäjälle vaikutukset sen sijaan olivat katastrofaaliset. Huono sotaonni heikensi mielialaa maassa, jossa kumouksellista liikehdintää esiintyi muutenkin. Venäjällä oli alkanut teollistuminen 1800-luvun loppupuolella, mutta työläisten elintaso oli kehno ja köyhien kaupunkilaisten olot kurjat. Intellektuellit perustivat radikaaleja järjestöjään; 1904 perustettiin Venäjän teollisuustyöläisten ammattijärjestö, ja Vladimir Lenin taas johti omaa sosiaalidemokraattista puoluettaan. Vuoden 1905 tammikuussa Pietarissa alkoi lakkoilu, jossa vaadittiin kahdeksan tunnin työpäivää, työolojen parantamista, naisten palkkauksen parantamista ja edistyksellisempää demokratiaa. Tämä johti lopulta kahden viikon yleislakkoon. Venäjän hallitus vastasi kokoamalla joukkoja kaupungin tärkeisiin paikkoihin. 22. tammikuuta 200 000 hengen joukko esitti Venäjän keisari Nikolai II:lle anomuksen, jossa pyydettiin kansanvallan lisäämistä. Keisarin talvipalatsin eteen kokoontuneita mielenosoittajia ei kuitenkaan otettu vastaan, vaan paikalle kokoontuneet armeijan joukot alkoivat tulittaa heitä. "Verisunnuntaina" tunnettu tapahtuma aloitti Venäjällä laajat levottomuudet, joihin kuului mellakoita, lakkoja ja rähinöitä. Kuuluisaksi on noussut kapina Venäjän laivaston "Potjomkin"-aluksella eli ”panssarilaiva Potemkinilla”. Levottomuuksien tukahduttamiseksi keisari Nikolai II antoi lopulta lokakuun manifestin, jossa luvattiin aloittaa toimet kansalaisoikeudet turvaavan perustuslain laatimiseksi. Kun tilanne rauhoittui, Nikolai perui manifestin ja perustuslaki jäi haaveeksi. Myöhemmin Lenin kutsui 15 000 uhria vaatineita levottomuuksia Venäjän vuoden 1917 vallankumouksen ”kenraaliharjoitukseksi”. Vladimir Putin
Putin meni luonnontieteellisiin aineisiin erikoistununeeseen eliittilukioon. Hän keskittyi humanistisiin aineisiin, kirjallisuuteen ja historiaan, ja hän menestyi erityisesti historiassa ja saksan kielessä. Putin selvisi Leningradin valtionyliopiston pääsykokeista ja aloitti oikeustieteen opinnot syksyllä 1970. Opiskeluvuosinaan Putin työskenteli opiskelun ohessa muun muassa harjoittelijana Leningradin liikenneministeriön rikososastolla. Hän harrasti judoa aktiivisesti ja kävi kilpailumatkoilla Leningradin alueella ja Moldovassa asti. Putinismi
Vuonna 2012 Putinin palattua presidentiksi talouden reformit loppuivat kuin seinään. Putinismi alkoi kiristää otettaan yhteiskunnan eri osissa. Silovikit
Heidän nousunsa voimistui vuoden 1996 presidentinvaalien jälkeen. Yksi esiin nousseista silovikeista oli juuri Vladimir Putin. Silovikit miehittivät Venäjän valtion johtopaikat vuonna 1999 Vladimir Putinin noustua Jeltsinin seuraajaksi. Nykyisin silovikit kontrolloivat myös taloutta valtaamiensa suuryritysten johtopaikkojen kautta. Putin on varmistanut oman asemansa ja Venäjän uuden hallinnollisen mallin nimittämällä hänelle uskollisia silovikeja kaikkiin tärkeimpiin virkoihin politiikassa ja taloudessa. Kaj Stenvall
Keväällä 2014 Stenvall alkoi maalata ankkamaalausten sijaan Vladimir Putin -aiheisia töitä Krimin kriisin inspiroimana. Eräässä teoksessa Venäjän presidentti Vladimir Putin kävelee paidatta Narvajoessa vuonna 2015, ja toisessa hän pysäyttää panssarivaunun paljain käsin. Sauli Niinistö
Niinistö aloitti poliittisen uransa asettumalla ehdolle vuoden 1976 kunnallisvaaleissa Salossa. Hänet valittiin Salon kaupunginvaltuustoon ja kaupunginhallitukseen. Kaupunginhallituksessa hän oli yhtäjaksoisesti vuoteen 1988 saakka, minkä jälkeen hän jatkoi kaupunginvaltuuston puheenjohtajana vuosina 1989–1992. Vuonna 1992 hän jäi pois kaupunginvaltuustosta. Vladimír Mečiar
Vuoden 1989 samettivallankumouksen aikana Mečiar liittyi ensimmäisen ei-kommunistiseen puolueeseen "Verejnosť proti násiliu", VPN ("kansa väkivaltaa vastaan"), joka oli slovakkien vastine tunnetummalle tšekkien Kansalaisfoorumille. Tammikuussa 1990 kun VPN etsi asiantuntijoita Slovakian hallitukseen, Mečiar nimitettiin sisä- ja ympäristöministeriksi hänen tietämyksestään vakuuttuneen Alexander Dubčekin suosituksesta. Venäjän historia
Syksyllä 2011 Putin ilmoitti haluavansa presidentiksi, ja hänen uskottiin voittavan vaalit. Yhtenäinen Venäjä menetti paikkojaan vilpillisinä pidetyissä duuman vaaleissa muille suurille puolueille. Maassa oli pitkästä aikaa melko suuria mielenosituksia vaalituloksen tultua julki. Mm. Mironov ja Prohorov aikoivat haastaa Putinin, mutta näiden ei uskottu voittavan vaaleja. Maaliskuussa 2012 Putin valittiin presidentiksi 63 % ääniosuudella. Arkadi Volski
Volski jatkoi talousneuvonantajan roolissaan Gorbatšovin, Jeltsinin ja Putinin kaudelle asti. Jeltsinin kauden alussa Volskin "Teollisuusliitto" näyttäytyi uusrikkaiden liikemiesten vastustajana, koska sen jäsenien alkuperä oli kommunistipuolueessa. Volski perusti parlamenttiin oman Kansalaisliitto-puolueensa. Yksityistämisen edetessä Volski lähestyi rikkaita oligarkki-liikemiehiä, ja Volskin liitto edisti lopulta suurkaivos- ja energiayrityksiä. Volskin korkeasta asemasta kertoo se, että häntä veikattiin vuoden 1993 alussa Jegor Gaidarin seuraajaksi Venäjän talouteen eniten vaikuttavana henkilönä. Volskin sijasta etualalle nousi kuitenkin Anatoli Tšubais. Putinin kauden alussa vuonna 2001 monet oligarkit liittyivät Volskin liittoon, koska halusivat pitää välinsä kunnossa presidentti Putiniin. Volskin sanojen mukaan valtion piti vakiinnuttaa suhteensa liike-elämään ja puuttua aktiivisesti talouden tapahtumiin Vladimir Putin
Putinin kannatus on Venäjällä aina ollut hyvin korkealla tasolla. Korkeimmillaan se oli riippumattoman Levada-instituutin mukaan Georgian sodan jälkeen vuonna 2008, jolloin Putinia kannatti 88 prosenttia venäläisistä. Myös Krimin kriisin aikaan vuonna 2014 hänen kannatuksensa nousi 80 prosenttiin. Vuoteen 2013 mennessä Putin oli valittu Venäjän vuoden poliitikoksi jo kymmenen kertaa, ja hän on ollut maan suosituin poliitikko kaikissa mielipidemittauksissa uudenvuodenpäivästä 2000 alkaen. Venäjän historia
Putinin harjoittamaa politiikkaa on kutsuttu putinismiksi. Putin on kannattanut valtion harjoittamaa lujaa ohjausta sisäpolitiikassa. Putin raivasi muutamassa vuodessa sivuun poliittiset kilpailijansa, Jeltsinin ryhmittymän, oligarkit ja alueiden johtajat pois politiikasta. Vladimir Putin
Itä-Saksan kommunistivallan kaaduttua KGB poistui maasta, ja Putin palasi perheineen Moskovaan helmikuussa 1990. Hänellä oli aluksi vaikea saada palkkaa ja uusia työtehtäviä. Hän muutti takaisin Leningradiin ja ryhtyi vanhassa yliopistossaan kansainvälisten asioiden rehtorin avustajaksi, jonka tehtävänä oli pitää silmällä opiskelijoita ja vierailijoita. Leningradin kaupunkineuvoston johtaja Anatoli Sobtšak värväsi Putinin neuvonantajakseen, mutta Putin jatkoi edelleen myös KGB:n palveluksessa. Kun Sobtšak oli valittu Leningradin (nyt Pietarin) pormestariksi, Putin siirtyi kesäkuussa 1991 pormestarinkansliaan uuden kansainvälisten asioiden komitean puheenjohtajaksi. Putin erosi KGB:stä elokuussa 1991, kun kovan linjan miesten yrittämä sotilasvallankaappausyritys oli epäonnistunut. Putin oli kyllä kannattanut vallankaappaajien pyrkimystä säilyttää liittovaltio, mutta hän ei enää nähnyt itsellään tulevaisuutta KGB:ssä. Sauli Niinistö
Niinistö sai 28. tammikuuta 2018 järjestetyssä ensimmäisessä vaalissa 62,7 % äänistä ja tuli näin ollen valituksi jo ensimmäisessä vaalissa. Hänen suuri kannatuksensa oli jo sitä ennen ilmennyt gallupeissa. Muun muassa Helsingin Sanomien gallupin mukaan Niinistö olisi saanut 68 % äänistä, mikäli vaalit olisi järjestetty syyskuussa 2017. Gallup-suosionsa huipulla Niinistö olikin kaikkien suurten puolueiden jäsenten parissa suositumpi kuin puolueen oma ehdokas. Marraskuussa 2017 tehdyn Ylen gallupin mukaan Niinistö saisi 80 % äänistä, Haavisto 10 % ja Huhtasaari 4 %. Vaalipäivän jälkeisenä päivänä, maanantaina 29. tammikuuta Venäjän presidentti Vladimir Putin onnitteli Niinistöä vaalivoiton johdosta. Putinin onnitteluviestissä huomioitiin Niinistön suuri kannatus sekä Niinistön rooli Suomen ja Venäjän suhteiden rakentavassa kehityksessä. Venäjän presidentinvaali 2012
Venäjän presidentinvaali 2012 järjestettiin Venäjällä 4. maaliskuuta 2012. Venäjän pääministeri Vladimir Putin sai vaalien ensimmäisellä kierroksella noin 64 prosentin ääniosuuden. Toiseksi eniten ääniä, eli noin 17 prosenttia, sai kommunistien Gennadi Zjuganov. Hän kommentoi vaaleja "kieroiksi, täysin epärehellisiksi ja arvottomiksi", jääden pois maanantaina pidetystä ehdokkaiden yhteisestä tiedotustilaisuudesta. Koko maan äänestysprosentti oli noin 65. RIA Novostin mukaan vaalien suurin yllätys oli liberaalin Mihail Prohorovin menestys ja Zjuganovin toinen sija odotettu. Venäjän federaatio 1993–1999
Kauden alussa luhistumassa ollut talous kääntyi loppupuolella ennen vuoden 1998 kriisiä hienoiseen nousuun. Vuonna 1994 alkanut Tšetšenian sota mustasi Venäjän mainetta. Kommunistien uhka nosti oligarkeiksi kutsutut rikkaat liikemiehet politiikkaan vuonna 1996. Suurliikemiehet ja alueiden johtajat olivat vahvoja politiikassa. Valta luisui sairastelevalta Jeltsiniltä hänen perheeksi kutsutulle lähipiirilleen. Alkoi näkyä merkkejä turvallisuuspalvelun voimistumisesta. Se halusi valtaan, koska pelkäsi Venäjän hajaantumista. Jeltsinin kauden lopussa valtataistelu alkoi näkyä pääministerien vaihtoina. Jeltsinin suosio oli kauden lopussa vähäinen, ja häntä uhkasivat korruptiosyytteet. Turvallisuuspalvelu sai kauden lopussa nostettua pääministeriksi ensin Stepašinin ja sitten Vladimir Putinin, josta tuli myöhemmin presidentti.
Venäjän vuoden 1993 presidentinvaaleissa pärjäsi hyvin muun muassa Vladimir Žirinovskin Liberaalidemokraattinen puolue.
Kun vuoden 1993 duumanvaalit oli pidetty, uudenkin duuman radikaali oppositio yritti puolen vuoden ajan kaataa Jeltsinin. Vladimir Putin
Syksyn 2007 duumavaalien alla Putinin esiintyi julkisuudessa usein paidatta, aseen kanssa, ratsailla tai sotilaskoneen ohjaamossa. Vladimir Putin
Putinin uudelleenvalinnan lähestyessä Putinin-vastaisia protesteja lietsoi myös hänet kohteekseen ottanut Pussy Riot -punkperformanssiryhmä. Kreml teki mielenosoituksia hillitäkseen joitain myönnytyksiä, kuten Putinin lakkauttamien aluevaalien palauttamisen. Putin esiintyi kansakunnan yhteiskunnallisten ja kulttuuristen arvojen suojelijana ja sai Venäjän kirkon tukijakseen. Vladimir Putin
Putin ryhtyi kumoamaan edeltäjänsä tekemiä päätöksiä, vaikka tämä saikin jatkaa pääministerinä. Hän nosti Medvedevin alentaman eläkeiän 70 vuoteen, palautti poistetut aikavyöhykkeet ja kumosi kesäajan poiston. Hän myös vesitti Medvedevin päätöksen aluevaaleista sallimalla ehdokkaaksi vain Kremlin hyväksymiä ehdokkaita. Putin alkoi myös arvostella pääministerinsä hallituksen toimintaa. Yhdysvaltoihin ja presidentti Obaman ehdotuksiin esimerkiksi Syyrian sisällissodan hoitamisen ja Syyrian presidentin Bašar al-Assadin kaatamisen suhteen Putin otti periksiantamattoman kielteisen linjan. Venäjän ja Yhdysvaltain välien huononeminen johti molemminpuolisiin pakotteisiin ja kostotoimenpiteisiin.
Vuoden 2013 lopulla Putin painosti Ukrainan presidentti Janukovytšin torjumaan EU:n tarjoaman kauppasopimuksen, mikä johti Ukrainassa katumielenosoituksiin. Venäjällä duuma armahti vuonna 2013 Putinin aloitteesta tuhansia vankeja, mukaan lukien Mihail Hodorkovskin. Sotšin talvikisoissa helmikuussa 2014 Putin oli näkyvästi paikalla. Samana talvena hän kiristi jälleen otettaan toisinajattelijoista pidätyttämällä mielenosoittajia ja suitsimalla Venäjän mediaa siltä varalta, että Ukrainassa jatkuvat mielenosoitukset leviäisivät Venäjällekin.
Ukrainan katumielenosoitukset muuttuivat helmikuussa 2014 väkivaltaiseksi kriisiksi, ja pian Putinin tukema presidentti Janukovytš luopui vallasta. Putin näki tapahtuneen vallankumouksena, joka oli tehty eurooppalaisten ja yhdysvaltalaisten tuella. Hän vastasi kriisiin muutamassa päivässä valtaamalla Ukrainalle kuuluneen Krimin niemimaan. Hän sai sen jälkeen liittoneuvostolta valtuutuksen hyökätä Ukrainaan, sillä hänen mukaansa Ukraina oli sisällissodan partaalla ja maan etniset venäläiset olivat vaarassa. Krimillä järjestettiin kansanäänestys, jonka seurauksena niemimaa päätti liittyä Venäjään. Äänestystä kutsuttiin laajalti farssiksi, mutta Putin julisti Krimin ja Sevastopolin uusiksi Venäjän federaation alueiksi. Hän perusteli valtausta muun muassa Krimin historialla osana historiallista Venäjän keisarikuntaa. Pian Itä-Ukrainan venäläiset alkoivat vallata kaupunkiensa hallintorakennuksia, ja vaikka Putin ei heitä suorasanaisesti tukenutkaan, hän toisti, että Venäjällä oli oikeus suojella venäläisen maailman etuja. Itä-Ukrainassa järjestettiin kansanäänestyksiä, joissa noin 90 prosenttia äänestäneistä kannatti itsenäisyyttä Ukrainasta. Sen seurauksena maa ajautui avoimeen sotaan, kun Ukraina lähti valloittamaan takaisin kapinoivia alueita. Putin avusti kapinallisia salassa mutta ei ryhtynyt avoimeen väliintuloon. Ukrainan tapahtumien seurauksena Yhdysvallat ja Euroopan unioni asettivat Venäjälle ja etenkin Putinia lähellä olevia henkilöitä kohtaan pakotteita, ja Venäjä erotettiin G8-ryhmästä. Pakotteiden seurauksena Venäjä vajosi talouskriisiin. Krimin valtaus ja pakotesaarto nostivat kuitenkin Putinin kannatuksen Venäjällä pitkäksi aikaa yli 85 prosenttiin. Viktor Zubkov
Vladimir Putin nimitti Zubkovin 2001 talousrikoksia tutkivan viraston johtoon, jonka tärkeimpänä tehtävänä on ollut taistella rahanpesua vastaan. Putin hajotti 12. syyskuuta 2007 Fradkovin hallituksen ja asetti ehdolle uudeksi pääministeriksi Zubkovin. Zubkovin nimitys vahvistettiin duumassa äänin 381–47 14. syyskuuta 2007. Ville Niinistö
Niinistö aloitti poliittisen uransa Kaarinan kaupunginvaltuustossa, johon hänet valittiin varajäseneksi vuonna 2000. Kaudella 2001–2004 hän toimi Kaarinan ympäristönsuojelulautakunnan puheenjohtajana. Niinistö oli vihreiden ehdokas vuoden 2004 eurovaaleissa saaden 7 326 ääntä eikä tullut valituksi. Putinismi
Sijoittajien epäluulo kasvoi jo ennen Venäjän Krimin-valloitusta, Itä-Ukrainan sotaa tai lännen asettamia talouspakotteita. Tällöin yritykset huomasivat, että Venäjän politiikka on muuttunut. Epävarmuus Venäjän taloutta kohtaan kasvoi, samoin nousi epävarmuus Venäjän johdon toiminnasta yrityksiä kohtaan. Epävarmuus puolestaan johtaa talouden investointien pysähtymiseen. Dmitri Medvedev
Vuosina 1993–1999 Medvedev toimi pietarilaisen metsäteollisuusyhtiö Ilim Pulpin palveluksessa lakiasianjohtajana. Vuonna 1998 hänet valittiin niin ikään Bratski LPK -paperitehtaan hallituksen jäseneksi. Vuonna 1999 hän siirtyi Moskovaan Putinin mukana. Venäläinen lehti "SmartMoney" kirjoitti, että Medvedevin vuonna 1999 omistamat Ilim Pulpin osakkeet olisivat 300 miljoonan euron arvoiset, jos hän omistaisi ne edelleen. Medvedevin varoiksi ilmoitettiin presidentinvaalikampanjan alla 76 111 euroa. Perheellä on kuitenkin 364 neliömetrin asunto Minsk-kadulla Moskovassa. Sergei Lebedev
Hän suoritti 1978 tutkinnon ulkoministeriön diplomaattiakatemiasta. Uransa hän aloitti vuonna 1975 KGB:n ulkomaantiedustelussa. Sittemmin presidentiksi valitun Vladimir Putinin hän tapasi heidän palvellessaan DDR:ssä. Lebedev palveli Saksan demokraattisen tasavallan lisäksi myös Saksan liittotasavallassa. 1998-2000 hän oli ulkomaantiedustelun virallinen edustaja Yhdysvalloissa kenraaliluutnantin arvoisena. Putinismi
Putinismi on nimitys Venäjän presidentti Vladimir Putinin harjoittamalle keskusjohtoiselle politiikalle. Putinismi määritellään useasti Venäjän voimaministeriöiden eli turvallisuuspalvelun, poliisin ja armeijan vallaksi. Vaikka Venäjällä on ulkoisesti kaikki demokratian perinteiset laitokset, maata johdetaan presidentin kansliasta käsin muun muassa juuri turvallisuuspalvelun avulla. Putinin aikana poliitikot ovat puhuneet maan monista ongelmista, mutta eivät ole moneenkaan asiaan kyenneet tarttumaan. Venäjän mielenosoitukset 2011
Venäjän Duuman vaalien jälkeinen mielenosoitusliike alkoi vastalauseena 4. joulukuuta 2011 järjestetyille parlamenttivaaleille, joissa vaalitarkkailijat havaitsivat äänestyksen aikana vaalivilppiä. Mielenosoittajat vaativat väärinkäytösten julkista tunnustamista ja vaalien uusimista. Mielenosoitukset jatkuivat vuonna 2012 ja laajenivat 4. maaliskuuta pidettyjen presidentinvaalien jälkeen vastustamaan myös pääministeri Vladimir Putinin asettumista uudelleen presidentiksi. Vladimir Žirinovski
Joulukuun 2003 duuman vaaleissa Žirinovskin puolue sai 11,45 prosenttia listavaalin äänistä, mutta koska sillä ei ollut yhtään paikkaa alueiden enemmistövaaleista, se sai vain kahdeksan prosenttia paikoista. Näin sen ryhmä kutistui 18 edustajan kokoiseksi. Žirinovski julisti haastavansa Vladimir Putinin vuoden 2004 presidentinvaaleissa. Hän kuitenkin taipui Putinin kansansuosion edessä, perui haasteen ja tuki puolueensa ehdokasta Oleg Malyškinia. Heikki Patomäki
Patomäki kirjoitti Helsingin Sanomiin syksyllä 2014 vieraskynäkirjoituksen, jossa hän kritisoi Euroopan unionia ja harkitsemattomien pakotteiden asettamista Vladimir Putinin hallinnolle. Kun Helsingin Sanomat helmikuussa 2015 kysyi "onko oikeasti mielekästä verrata Krimin valtaamista ja Ukrainan sotaa Saksan laajentumispyrkimyksiin 1930-luvulla", Patomäki sanoi, että Venäjä on muuttunut Putinin alaisuudessa yhä autoritaarisemmaksi valtioksi, joka rajoittaa kansalaistensa vapautta monin tavoin. ”Rajoituksista huolimatta siellä vallitsee yhä periaatteessa liberaali ja ihmisoikeudet huomioiva demokratia. Se on vielä aika kaukana Hitlerin Saksasta". Patomäki on Vasemmistoliiton ehdokkaana vuoden 2015 eduskuntavaaleissa ja on vaaliteemoissaan nostanut esiin "puolueettomuuden tilan maksimoinnin, vaikka sitten EU-jäsenenäkin." Patomäen mukaan puolueettomuus ei kuitenkaan riitä. "Akuuttien vastakkainasettelujen taustalla on pitkän linjan poliittisen talouden kehityskulkuja, jotka ovat johtaneet eriarvoisuuden lisääntymiseen, vaurauden kasaantumiseen ja demokratian rapautumiseen niin Venäjällä kuin EU:ssa, itse asiassa melkein kaikkialla. Emme voi olla puolueettomia tällaisen yhteiskunnallisen kehityksen suhteen. On siis osattava katsoa myös akuuttien konfliktien ja vastakkainasettelujen taakse. Paljon on kiinni Euroopan unionin kehityksestä, mutta ennen kaikkea tarvitsemme nykyistä paljon toimivampia, oikeudenmukaisempia ja demokraattisempia globaalin hallinnan järjestelmiä." Venäjän historia
Elisabet jatkoi isänsä uudistuksia, ja hänen aikanaan perustettiin Moskovan yliopisto (1755) ja Pietarin taideakatemia (1757). Mihail Lomonosov, ensimmäinen Venäjän merkittävä tiedemies pääsi kemian professoriksi Pietarin yliopistoon ja nousi myöhemmin sen rehtoriksi ja 1764 sisäministeriksi. Vladimir Putin
Joulukuussa 2004 Venäjän valtio pilkkoi Jukosin ja huutokauppasi sen. Putin piti julkisuudessa etäisyyttä asian oikeuskäsittelyyn. Putin hyväksyi Medvedevin johtaman öljy-yhtiö Gazpromin ja valtionyhtiö Rosneftin fuusion osana laajempaa kehityskulkua, jossa Venäjä muuttui yhä keskusjohtoisemmaksi ja valta kerääntyi Putinin käsiin. Monimutkaisten rahoituskuvioiden jälkeen Rosneft osti Jukosin takavarikoidun tytäryhtiön tavalla, jota Kremlin entinen taloudellinen neuvonantaja Andrei Illarionov kutsui ”vuosisadan puhallukseksi”. Myös ulkomailla Putin joutui arvostelun kohteeksi, vaikka hän totesikin huutokaupan tapahtuneen markkinoiden sääntöjen mukaisesti. Dmitri Medvedev
10. joulukuuta 2007 presidentti Putin lupautui tukemaan Dmitri Medvedevin presidenttiehdokkuutta vuoden 2008 maalisvaaleissa. Putinin lisäksi Medvedevin presidenttiehdokkuuden taakse astuivat samana päivänä Yhtenäinen Venäjä -puolue, Oikeudenmukainen Venäjä, Agraaripuolue ja Kansalaisvoima. 11. joulukuuta presidenttiehdokas Medvedev pyysi Putinia Venäjän pääministeriksi tämän vuonna 2008 päättyvän presidenttikauden jälkeen. Nikolai Buharin
Buharinin poliittinen aktiivisuus alkoi 16-vuotiaana hänen liityttyään opiskelijatoimintaan vuoden 1905 vallankumouksen yhteydessä. Hän liittyi sosiaalidemokraattiseen puolueeseen 1906 ja kannatti bolševikkifraktiota. Buharin opiskeli taloustiedettä Moskovan yliopistossa 1907–1910. Vuonna 1907 hän oli järjestämässä nuorisokonferenssia Moskovassa, mitä pidetään Komsomolin alkuna. 20-vuotiaana hän oli jo puolueen Moskovan komitean jäsen. Komitea oli ohranan soluttama, ja Buharin pidätettiin 1909 ja 1910 ja karkotettiin Arkangeliin 1911. Hän kuitenkin pakeni Saksaan ja tapasi Leninin 1912 ja auttoi Stalinia kirjoittamaan ensimmäisen artikkelinsa kommunismista. Buharin matkusti 1915 Ruotsiin luodakseen yhteyksiä Venäjällä vielä vaikuttaviin kommunisteihin, mutta hänet karkotettiin, joten hän siirtyi Yhdysvaltoihin toimittamaan Lev Trotskin ja Aleksandra Kollontain kanssa venäjänkielistä sanomalehteä "Novyi Mir". Vladimir Jakovlev
Vladimir Anatoljevitš Jakovlev (, s. 25. marraskuuta 1944, Oljokminsk, Jakuuttien ASNT) on venäläinen poliitikko. Hän on ollut syyskuusta 2004 alueellisen kehityksen ministeri. Jakovlev oli 1996–2003 Pietarin pormestari ja varapresidenttinä ja presidentin edustajana eteläisessä liittopiirissä. Jakovlev oli keväästä 1994 Pietarin varapormestari Anatoli Sobtšakin alaisuudessa. Toinen varapormestareista oli Vladimir Putin. Venäjän energiapolitiikka
Boris Nemtsovin ja Vladimir Milovin mukaan Vladimir Putinin tultua valtaan Venäjällä vuonna 2000 sveitsiläinen Gunvor: ryhtyi hoitamaan kolmasosaa öljynviennistä vuosittain, arvolta noin 40 mrd. $, melkein koko Surgutneftegazin tuotantoa ja huomattava osaa Gasprom Neftin, Rosneftin ja muiden öljy-yhtiöiden tuotannosta. Boris Jeltsin
Hänet valittiin Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan korkeimman neuvoston puheenjohtajaksi eli presidentiksi toukokuussa 1990. Samoihin aikoihin kommunistisen puolueen johtava asema purettiin, ja monipuoluejärjestelmä perustettiin. Venäjän julistauduttua itsenäiseksi Jeltsin erosi Neuvostoliiton kommunistipuolueesta heinäkuussa 1990. 12. kesäkuuta 1991 järjestetyssä presidentinvaalissa Jeltsin sai 57 prosenttia äänistä, ja hänestä tuli Venäjän ensimmäinen presidentti 10. heinäkuuta 1991. Vladimir Putin
Putinien perhe asui kahdenkymmenen vuoden ajan 17 neliömetrin kokoisessa huoneessa lähellä Leningradin pääkatua sijainneessa huonokuntoisessa yhteisasunnossa kahden muun perheen kanssa. Putin aloitti koulun seitsemänvuotiaana. Hän oli koulussa aluksi alisuoriutuja, eikä häntä huonon käytöksensä vuoksi hyväksytty kommunistisen puolueen lapsijärjestöön pioneereihin. Hän kokeili isänsä aloitteesta aluksi nyrkkeilyä, mutta murrettuaan nenänsä siirtyi kamppailulaji samboon ja sen jälkeen judoon, mikä muutti hänen elämänsä suunnan. Putin sai kamppailulajeista itselleen uuden filosofian sekä voimaa puolustaa itseään isompia poikia vastaan. Koska urheiluseura vaati jäseniltään kelvollisia kouluarvosanoja, Putin alkoi keskittyä myös koulunkäyntiin, ja hänet hyväksyttiin pioneereihin. Hän nousi nopeasti koulunsa pioneeriosaston johtajaksi, ja hänet valittiin kahdeksannella luokalla ensimmäisten joukossa kommunistisen puolueen nuorisojärjestöön Komsomoliin. Vladimir Putin
Putin näyttäytyy usein julkisuudessa urheilullisten harrastustensa parissa. Putinilla on judossa musta vyö. Hän on myös Euroopan judoliiton ja kansainvälisen judoliiton kunniapuheenjohtaja, ja hän on julkaissut judosta opetusvideon. Vladimir Putin
Helmikuussa 2015 Putin hyväksyi Minskissä muiden maailman johtajien kanssa Ukrainan rauhansuunnitelman. Syyskuussa Putin puhui YK:n yleiskokouksessa ja esitteli näkemyksensä Venäjästä maailmanvaltana sekä Yhdysvalloista ja Natosta vaarana maailman turvallisuudelle. Pian sen jälkeen Venäjästä tuli Syyrian sisällissodan aktiivinen osapuoli, kun se teki ilmaiskun liittolaisensa Assadin vihollisia vastaan. Rahm Emanuel
Emanuel aloitti poliittisen uransa kuluttajaoikeuksia ajavassa järjestössä. Hän oli mukana demokraatti Paul Simonin vuoden 1984 kampanjassa senaattiin, demokraattien kongressin vaalien kansallinen kampanjapäällikkö 1988 ja mukana Richard M. Daleyn kampanjassa Chicagon pormestariksi. Vuonna 1991 hän palveli muutaman viikon vapaaehtoisena Israelin puolustusvoimissa.
Emanuel nimitettiin Arkansasin kuvernööri Bill Clintonin esivaalikampanjan talousjohtajaksi. Tämän jälkeen hän oli Clintonin neuvonantajana valkoisessa talossa 1993–1998. Vladimir Putin
Putin sai maaliskuun 2004 presidentinvaalin ensimmäisellä kierroksella 71 prosenttia äänistä ja tuli näin uudelleenvalituksi. Vaaleissa havaittiin vilppiä, mutta Kreml esti tapausten tutkinnan. Vladimir Putin
Vuonna 2011 Putinin uudeksi haastajaksi nousi juristi Aleksei Navalnyi, joka ryhtyi arvostelemaan Putinin puoluetta ja paljastamaan Venäjän valtionyhtiöiden hämäriä rahavirtoja Kremliin. Vladimir Putin
Putinin palattua presidentiksi vuonna 2012 presidentti Niinistö tapasi hänet ensin Venäjällä ja vuonna 2013 Suomessa. Turussa presidentit osallistuivat Turun ja Pietarin ystävyyskaupunkisopimuksen 60-vuotisjuhlallisuuksiin. Näinä vuosina pinnalle keskusteluissa nousivat kysymykset Natosta ja Venäjän ihmisoikeustilanteesta. Elokuussa 2014 presidentit tapasivat Sotshissa. Presidenttien välisissä puhelinkeskusteluissa käsiteltiin paljon Ukrainan kriisiä. Niinistö tapasi Putinin jälleen kesäkuussa 2015 Moskovassa ja vuotta myöhemmin uudelleen, jolloin presidentit puhuivat Venäjän kautta Suomeen tulleista siirtolaisista. Putin saapui Suomeen seuraavassa kuussa, ja keskustelujen aiheena oli esimerkiksi Itämeren lentoturvallisuus. Vuonna 2017 Putin ja Niinistö tapasivat Arkangelissa ja Suomessa. Putin osallistui heinäkuussa 2017 Suomen 100-vuotisjuhliin ja vieraili Savonlinnan oopperajuhlilla. Venäjän federaatio 1999–2008
Venäjän federaatio vuosina 1999–2008 kattaa Vladimir Putinin molemmat presidenttikaudet. Putin pyrki politiikallaan modernisoimaan maan taloutta ja keskittämään valtaa käsiinsä kutsuen rakentamaansa näkyvästi Kreml-johtoista järjestelmää "vallan vertikaaliksi". Putin ajoi oligarkit pois politiikasta ja nosti turvallisuuspalvelu FSB:n miehet valtaan. Putinin puolue hallitsee Kremliä, duumaa, suurimpia sanomalehtiä ja TV-asemia sekä monia avainasemassa olevia yrityksiä. Kaudella maan talous oli reippaassa kasvussa, mutta monilta osin yhä uudistusten tarpeessa. Putinin lähipiiri kahmi itselleen maan avainteollisuutta. Taloudellinen ja poliittinen valta kietoutuivatkin yhä enemmän yhteen. Putin voitti kapinoivat tšetšeenit ja lopetti puheet Venäjää ehkä uhanneesta hajoamisesta. Korruptio paheni Putinin kaudella, ja rikollisuus jatkoi laajana vaikka Moskova oli turvallisempi Putinin kuin Jeltsinin kaudella. Ulkopoliittisesti Putinin Venäjä etääntyi lännestä, vaikka terrorisminvastainen sota ja ulkomaankauppa loivatkin siltoja Idän ja lännen välille. Vladimir Putin
Putin teki ensiesiintymisensä kansainvälisellä poliittisella näyttämöllä syyskuussa 1999 kun hän osallistui Uudessa-Seelannissa Apec-maiden kokoukseen sairastelevan Jeltsinin sijasta. Kokouksen aikana Putin esitteli Yhdysvaltain presidentti Clintonille suunnitelmansa Tšetšeniaan tunkeutumisesta, jonka oli tarkoitus pysäyttää kansainvälisten terroristien tukema Venäjän alueiden valloitus. Syyskuun lopulla Putin ensin laajensi iskuja Tšetšeniassa, ja sen jälkeen Venäjän armeija ja sisäministeriön joukot tunkeutuivat alueelle. Tämä toinen Tšetšenian maasota oli paremmin hoidettu kuin ensimmäinen, ja se teki Putinista suositun kansan keskuudessa. Lokakuussa 1999 hänen kannatuksensa seuraavaksi presidentiksi oli jo 27 prosenttia. Marraskuussa hän vahvisti asettuvansa ehdolle vuoden 2000 presidentinvaaleissa, ja hänen kannatuksensa mielipidetiedustelussa nousi yli 40 prosenttiin. Joulukuisissa parlamenttivaaleissa Putin ilmoitti yksityishenkilönä tukevansa uutta Yhtenäisyys-puoluetta. Vladimir Putin
Medvedevin ja Putinin linjaerot alkoivat näkyä vähän ennen joulukuun 2011 parlamenttivaaleja, ja Kremlin sisäpiiriläiset valitsivat kumman joukoissa seisoivat. Medvedev esimerkiksi lupasi aloittaa uudelleen maansa WTO-jäsenyysneuvottelut, sanoi ymmärtävänsä arabikevään protestoijien vaatimuksia demokratiasta sekä tuki YK:n turvallisuusneuvoston sotilaallista väliintuloa Libyassa toisin kuin Putin, joka pelkäsi ääri-islamistien vahvistumista. Kun Nato oli alkanut pommittaa Libyaa tavoitteenaan Gaddafin hallinnon kaataminen, Putin ryhtyi arvostelemaan sen takana ollutta päätöslauselmaa. Vladimir Putin
Elokuussa 1999 Jeltsin nosti Putinin Venäjän pääministeriksi. Hän halusi Putinin rakentavan puolueen, joka kukistaisi presidentille selkänsä kääntäneet tahot ja asettuisi sen johtoon. Jeltsin myös suunnitteli Putinista omaa seuraajaansa presidenttinä. Yhtenäinen Venäjä
Puoluekokouksessa 2007 Vladimir Putin valittiin johtamaan Yhtenäistä Venäjää vuoden 2007 duuman vaaleihin. Samalla varapääministerinä toiminut Dmitri Medvedev nimitettiin puolueen ehdokkaaksi tulevaan presidentinvaaliin. Duuman vaalit olivat jälleen menestys Yhtenäiselle Venäjälle, kun se sai 64,3 prosenttia äänistä ja 315 paikkaa. Lisäpaikkoja tuli 92, vaikka kampanjaa kuvailtiin vaisuksi. Vaalien kakkonen oli kommunistinen puolue, joka jäi kauas valtapuolueen taakse 11,57 prosentin ääniosuudellaan. Vladimir Putin oli ainut nimi puolueen ehdokaslistalla, joten hänen suosionsa siivitti myös puolueen voittoon. Vladimir Putin
Ensimmäisen kerran Putin kävi Suomessa virallisella valtiovierailulla presidenttinä syyskuussa 2001. Tapaamisessa keskusteltiin nopean junayhteyden rakentamisesta maiden välille sekä maiden välisestä investointisuojasopimuksesta. Seuraavana vuonna Putin ja Halonen tapasivat kahdesti Pietarissa, ja seuraavien vuosien aikana Halonen tapasi Putinin Venäjällä useita kertoja. Paul McCartney
Lukuun ottamatta esiintymisiä televisiossa ja hyväntekeväisyyskonserteissa, seuraavan kerran McCartney astui lavalle vasta vuonna 2002, jolloin hän käynnisti uuden maailmankiertueen. Kiertue menestyi niin hyvin, että McCartney jatkoi konsertointia vuonna 2003. Hän esiintyi Punaisella torilla Moskovassa 100 000 kuulijalle, joiden joukossa oli presidentti Vladimir Putin. McCartney kävi myös tapaamassa Putinia Kremlissä. Punaisen torin konsertti ilmestyi DVD-levyllä. Venäjän federaation historia
Putin tasapainoili turvallisuusviranomaisten ja liikemiesten välillä. Putinin silovikeja kiinnostivat poliittisen vallan lisäksi tai enemmän taloudelliset omistukset. Jotkut tarkkailijat sanoivat Putinin ratsastavan monella vastakkaisella aatteella joita ovat esimerkiksi kommunismi ja kapitalismi. Toisten mielestä Putinin Venäjä näytteli milloin mitäkin, vapaata markkinataloutta, neuvostoaikoja ja niin edelleen. Putin palautti joitain neuvostoajan tapoja ja hänen ympärilleen syntyi henkilökultti, jossa häntä ylistettiin mm. lauluin. Putin pyrki puheidensa mukaan ajamaan maata kohti laajan keskiluokan omaavaa markkinataloutta. Gazprom
Vuonna 1998 Venäjän presidentti Boris Jeltsin erotti pääministeri Viktor Tšernomyrdinin. Samaan aikaan Venäjän valtion veroviranomaiset alkoivat vaatia verosaatavia Gazpromilta. Yhtiö maksoi siinä vaiheessa, kun viranomaiset olivat jäädyttäneet varat.
Vuonna 2001 Venäjän presidentti Vladimir Putin aloitti Gazpromin johdon vaihdattamisen. Uudeksi toimitusjohtajaksi valittiin Aleksei Miller ja hallituksen puheenjohtajaksi Dmitri Medvedev. Samana vuonna yritys laajeni media-alalle. Kremlin tukemana se osti puoliväkisin Venäjän poliittisen johtoon kriittisesti suhtautuneen televisiokanava NTV:n oligarkki Vladimir Gusinskiltä. Kaupan jälkeen televisiokanavan uutisointi muuttui neutraaliksi. Venäjän federaatio 1999–2008
Putinin valtaannousun on lännessä katsottu kuvastavan turvallisuuspalvelun kasvavaa valtaa Venäjällä. Hän loi valtiojohtoisen puoliautoritaarisen järjestelmän, jossa Kreml hallitsee duuman puoluekenttää, ja alueilta on otettu valtaa pois. Tätä sanotaan ohjatuksi tai suvereeniksi demokratiaksi. Suvereeni tarkoittaa sitä, että ulkomaat eivät saa puuttua Venäjän sisäisiin asioihin. Venäjän johtoeliitti pelkää Ukrainan valtaeliitin kaatanutta oranssin vallankumouksen tyyppistä tapahtumasarjaa, joka oli Putinin mielestä ulkomailta johdettu. Venäjällä vastustetaan myös maan teollisuuden siirtymistä ulkomaisten omistajien haltuun. Putinin puoliautoritaarista tapaa hallita maata sanotaan monesti putinismiksi tai sekurokratiaksi.
Venäjän parlamentin eli duuman puoluekenttä on merkittävästi kaventunut Putinin aikana. Kreml on muuttelemalla äänikynnyksiä saanut aikaan tilanteen, jossa vain suuret puolueet pääsevät duumaan. Länsimieliset Jabloko ja SPS ovat poissa duumasta. Putinin valtapuolueella on nykyään eniten paikkoja duumassa. Putinia tukeva oikeistokonservatiivinen Yhtenäinen Venäjä syntyi, kun kaksi suurta puoluetta yhdistyivät vuonna 2001. Jopa puoluetta luomassa olleen Vladislav Surkovin mukaan puolue luotiin samoilla hallinnollisilla resursseilla kuin NKP, vaikka se ei olekaan samassa asemassa kuin NKP. . Muut duuman puolueet, kuten kommunistit ja Vladimir Žirinovskin äärikansallinen puolue, ovat marginaalisia. Puolueilla ei hallitus- ja paikallistasolla katsota olevan Venäjän poliittisessa kamppailussa niin suurta merkitystä kuin erilaisilla henkilöverkostoilla, "Kremlin klaanit", joihin kuuluu viranomaisia, liikemiehiä ja joskus jopa rikollisiakin. Kuvaavaa on, errä erään kyselyn mukaan kolmannes kansalaisista uskoi mafian hallitsevan heitä, ei keskus- tai paikallishallinnon. Kansalaisyhteiskunta oli Putinin kauden alussa muotoutumaton. Venäjän presidentinvaali 2018
Putin vannoi virkavalansa 7. toukokuuta 2018. Vladimir Putin
Toisin kuin edeltäjänsä Jeltsin, presidentti Putin ei ole ollut halukas poistamaan Neuvostoliiton ajan perinteitä. Hänen mielestään Venäjän kommunistisen hallinnon kausi oli rikoksistaan huolimatta merkittävä osa Venäjän historiaa ja vaikutti suuresti uudenlaisen venäläisen yhteiskunnan syntyyn. Tämä sai laajan parlamentaarisen kannatuksen. Vladimir Putin
Sobtšak nimitti Putinin johtamaan Pietarin ulkomaankauppakomiteaa. Tuolloin antamissaan haastatteluissa Putin teki oma-aloitteisesti KGB-taustansa julkiseksi mutta korosti, ettei ollut osallistunut tiedustelupalvelun tekemiin rikoksiin. Hän kannatti voimakkaasti demokratiaa ja varoitteli totalitarismin paluun vaarasta. Viktor Zubkov
Viktor Aleksejevitš Zubkov (, s. 15. syyskuuta 1941 Arbat, Kušva, Sverdlovskin alue) oli Venäjän federaation pääministeri syyskuusta 2007 toukokuuhun 2008. Tätä ennen hän johti talousrikoksia tutkivaa virastoa, kunnes presidentti Vladimir Putin nimitti hänet pääministeriehdokkaaksi hajotettuaan hallituksen pääministeri Mihail Fradkovin pyynnöstä. Dmitri Medvedev aloittaessa toukokuussa 2008 kautensa Venäjän presidenttinä ja Putinin palattua uudelleen pääministeriksi Zubkov jatkoi Putinin II hallituksessa ensimmäisenä varapääministerinä ja vastuussa maatalouden, kalastuksen ja metsäteollisuuden kansallisista projekteista.
Hänet nimitettiin 2008 Gazpromin hallituksen puheenjohtajaksi. Venäjän historia
Maaliskuussa 1985 Mihail Gorbatšovista tuli maan johtaja. Hän aloitti uudistuspolitiikan, joka tuli tunnetuksi nimillä ”perestroika” (uudistuspolitiikka) ja ”glasnost” (avoimuus) nimillä. Vuonna 1989 uudistuksia vaativat poliitikot voittivat kansanedustajien vaaleissa. Kaivostyöläiset menivät lakkoon. Eri puolilla Neuvostoliittoa syntyi kansallisuuksien välisiä kiistoja. Talous ajautui syvään kriisiin kilpavarustelukierteen takia. Berliinin muuri murtui. Vladimir Putin
Presidentinvaalin ensimmäisellä kierroksella 26. maaliskuuta 2000 Putin sai 52,94 % äänistä ja tuli valituksi. Putinin virkaanastujaiset pidettiin Pyhän Andreaan salissa Kremlin suuressa palatsissa. Hän vannoi virkavalansa 7. toukokuuta 1 500 vieraan edessä. Putin nosti lähimmiksi poliittisiksi avustajikseen luotettavina pitämiään vanhoja ystäviä, monet heistä Pietarista. Presidentinhallinnon apulaisjohtajaksi tuli Dmitri Medvedev ja maan pääministeriksi Mihail Kasjanov. Putin alkoi heti tukea talouden liberalisointia ja alentaa yksityisten ja yritysten veroja. Jeltsinin kauden loppuvaiheissa alkanut bruttokansantuotteen kasvu kiihtyi ja keskiluokka alkoi vaurastua. Sukellusvene Kurskin uppoaminen oli Putinin presidenttikauden alkuvuoden merkittävin tragedia, ja se sai huonosti asian vakavuudesta informoidun Putinin vaikuttamaan välinpitämättömältä. Viimeistään tämän tapauksen uutisoinnin seurauksena Putin otti viimeisetkin oligarkkien johtamat tärkeimmät televisioyhtiöt valtion hallintaan. Vladimir Putin
Yhdysvaltalainen "Time"-lehti nimesi Putinin vuoden henkilöksi 2007. Putinin puolue Yhtenäinen Venäjä sai joulukuun 2007 parlamenttivaaleissa jälleen äänienemmistön, mitä Putin kutsui merkiksi Venäjän demokratian kypsymisestä. Putin ei halunnut muuttaa perustuslakia voidakseen jatkaa presidenttinä kolmannelle kaudelle. Hän viivytteli pitkään päätöstä seuraajastaan. Syyskuussa 2007 pääministeri Fradkov erosi, ja Putin nimitti hänen tilalleen Viktor Zubkovin, jonka hän oli tuntenut jo Pietarin-ajoiltaan. Pian duuman vaalien jälkeen Putin ilmoitti Dmitri Medvedevin valinnasta oman puolueensa ja kolmen muun puolueen presidenttiehdokkaaksi. Medvedev ilmoitti aikovansa nimittää Putinin vakauden tähden pääministerikseen. Vladimir Putin
Marraskuussa 2000 Putin uudisti Venäjän sotilasjohtoa ja vaihtoi puolustusministerikseen Sergei Ivanovin, jonka näkemykset olivat samat kuin presidentillä. Putin järjesteli Venäjän parlamentin ylähuoneen uudelleen niin että siitä tuli Putinin lojalistien miehittämä. Hän loi uusia puolueita, jotka olivat käytännössä riippuvaisia Kremlistä ja allekirjoitti uuden vaalilain, joka käytännössä karsi puolueiden lukumäärää. Presidentin tukema Yhtenäisyys-puolue vahvistui kun se liitettiin toiseen puolueeseen ja sai nimekseen Yhtenäinen Venäjä. Kommunistit syrjäytettiin parlamentin valiokuntapaikoilta.
Ulkopolitiikassaan Putin panosti vahvasti henkilökohtaiseen suhteeseen Yhdysvaltain presidentti George W. Bushin kanssa ja alkoi opiskella englantia päivittäin. Yhdysvallat kuitenkin vetäytyi Putinille tärkeästä, ohjuspuolustukseen liittyvästä ABM-sopimuksesta Putinin vastalauseista huolimatta. Kun Yhdysvallat joutui terrorihyökkäysten kohteeksi 11. syyskuuta 2001, Putin asettui voimakkaasti tukemaan Yhdysvaltain vastatoimia niin sanotussa terrorisminvastaisessa sodassa. Näin Putin saavutti Yhdysvaltain johdon luottamuksen, joka ei murentunut, vaikka hän asettui vastustamaan Yhdysvaltain ja sen liittolaisten hyökkäystä Irakiin. Bushin mukaan Putin ei pitänyt Irakia uhkana eikä halunnut vaarantaa Venäjän tuottoisia öljysopimuksia Irakin kanssa. Sodan seurauksena Putin alkoi suhtautua Yhdysvaltain hegemoniaan aiempaa kriittisemmin. Vladimir Putin
Presidentti Jeltsin suoritti hallinnossaan useita henkilövaihdoksia vuoden 1998 aikana. Toukokuussa 1998 Jeltsin siirsi Putinin presidentinhallinnon ensimmäiseksi apulaisjohtajaksi, jonka vastuulla olivat suhteet maan 89 alueeseen. Putin kertoi tiedotusvälineille aikovansa varmistaa Jeltsinin määräysten täytäntöönpanon alueellisella tasolla. Putin pysyi tässä toimessa vain 61 päivää, sillä Jeltsin nimitti hänet KGB:n tilalle perustetun tiedustelupalvelun FSB:n johtajaksi. Putin kieltäytyi Jeltsinin tarjoamasta kenraalin arvosta ja alkoi johtaa FSB:tä sen historian ensimmäisenä ja viimeisenä siviilijohtajana. Hän vähensi päämajan henkilöstöä kolmanneksella sekä lakkautti vanhentuneita osastoja ja perusti uusia. Uusiksi tiedustelutoiminnan alueiksi Putin otti levottomat muslimialueet, tietokoneturvallisuuden, teleliikenteen ja perustuslain puolustamisen. Garri Kasparov
Maaliskuussa 2005 hän ilmoitti lopettavansa aktiivisen shakinpeluun ja keskittyvänsä politiikkaan ja kirjoittamiseen. Hän perusti Yhdistynyt kansalaisrintama -järjestön ja liittyi Toinen Venäjä -oppositioliikkeeseen. Lännessä monet näkevät hänet Vladimir Putinin vastaisen opposition symbolina, mutta opposition vaikutusmahdollisuudet Venäjällä ovat vähäiset. Putinismi
Putinismi jatkui myös Dmitri Medvedevin valtakaudella, Putinin ollessa Venäjän pääministerinä. Putinilla oli ainakin vuoden 2009 kesän alussa enemmän valtaa kuin silloisella presidentti Medvedevillä. Vladimir Lamsdorff
Lamsdorff kuului alkujaan westfalenilaiseen aatelissukuun, joka oli asettunut 1400-luvulla Kuurinmaalle ja saanut 1817 kreivin arvon Venäjän aatelissa. Lamsdorff aloitti uransa Venäjän ulkoministeriössä 1866 ja yleni vuoteen 1892 mennessä ulkoministerin apulaiseksi. Hänet nimitettiin elokuussa 1900 virkaatekeväksi ja seuraavan vuoden tammikuussa varsinaiseksi ulkoministeriksi. Lamsdorffin ulkoministerikaudella Venäjä ja Itävalta-Unkari saivat lokakuussa 1903 sovittua yhteisestä politikasta Makedoniassa syntyneen kansannousun suhteen niin sanotun Mürzstegin ohjelman muodossa. Hän pyrki myös säilyttämään Venäjän suhteet Japaniin rauhanomaisina, mutta ei kyennyt estämään Venäjän–Japanin sodan puhkeamista helmikuussa 1904. Sodan aikana Venäjän ja Ison-Britannian välille uhkasi syntyä konflikti niin sanotun Doggermatalikon välikohtauksen seurauksena, mutta Lamsdorffin ponnistelujen ansiosta asiaan saatiin rauhanomainen ratkaisu. Tavatessaan toisensa heinäkuussa 1905 Venäjän tsaari Nikolai II ja Saksan keisari Vilhelm II päättivät solmia Koiviston sopimuksena tunnetun puolustusliiton maidensa välillä. Heti kuultuaan sopimuksesta Lamsdorff taivutteli Nikolain hautaamaan sen, sillä Ranska oli Venäjän pääliittolainen. Pavel Miljukov
Miljukov aloitti opinnot Moskovan yliopistossa 1877 ja julkaisi kolmiosaisen teoksen Venäjän kulttuurista. Hänet tunnettiin myös liberaaleista mielipiteistään, joiden vuoksi hänet erotettiin opetusvirastaan 1895. Hän lähti ulkomaille ja matkusteli laajasti. Hän kirjoitti maanalaiseen lehteen "Osvoboždenijaan". Vallankumousvuonna 1905 hän oli perustamassa ammattiliittojen keskusjärjestöä ja Perustuslaillisdemokraattista puoluetta (kadettipuolue). Hän toimi puolueen keskuskomitean jäsenenä ja oli toimittajana sen päivälehdessä. Dmitri Medvedev
Dmitri Anatoljevitš Medvedev (, s. 14. syyskuuta 1965 Leningrad, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on Venäjän pääministeri. Hän oli myös Venäjän kolmas presidentti vuosina 2008–2012. Hänet valittiin 70,3 % kannatuksella presidentiksi Venäjän vuoden 2008 presidentinvaaleissa. Medvedev astui virkaansa 7. toukokuuta 2008 ja luopui virastaan 7. toukokuuta 2012. Sekä hänen edeltäjänsä että seuraajansa on maan nykyinen presidentti Vladimir Putin. Yleisvenäläinen kansanrintama
ONF:aa oli perustamassa 480 henkilöä, joukossa kauppayhteenliittymien aktivisteja, työläisiä, maanviljelijöitä, tiedemiehiä, kulttuurityöntekijöitä, urhelijoita, terveydenhuollon henkilöstöä ja poliitikkoja.
Perustettaessa Putin sanoi, että ONF:n on tarkoitus tarjota Yhtenäiselle Venäjälle uusia ideoita, ajatuksia ja henkilöitä. Putin sanoi, että muut kuin Yhtenäinen Venäjä voivat 
järjestön avulla nimittää Yhtenäinen Venäjä-puoleen ehdokaslistoille omia edustajiaan.
Liikeen johtoon Putin nimitti hallituksen henkilöstöpäällikkö Vlatseslav Volodinin. 12. kesäkuuta 2013 ONF valitsi Putinin johtajakseen.
Liike on ideologialtaan keskusta-oikeistolainen, valtion roolia kannattava ja konservatiivinen.
Venäjän kohtalosta ja puolustamisesta kiinnostunut liike ajaa ilmoitustensa mukaan mm. Venäjän yhtenäisyyttä, kansan tukea nykyiselle hallitukselle, perhearvoja, nopeaa talouskasvua ja voimakasta valtiota jolla on vahva talous. 4. joulukuuta 2013 pidetyssä konferenssissa puhuttiin terveydenhuollon, talouden, yhteiskunnan palvelujen, koulutuksen ja kulttuurin uudistuksista. Venäjän agraaripuolue
Puoluetta johti Mihail Lapšin aina vuoteen 2004. Entinen puolueen jäsen Nikolai Haritonov oli ehdolla vuoden 2004 presidentinvaaleissa kommunistisen puolueen ehdokkaana ja sijoittui toiseksi Putinin jälkeen saaden 13,7 % äänistä. Sergei Ivanov
Sergei Borisovitš Ivanov (, s. 31. tammikuuta 1953 Leningrad) on venäläinen virkamies ja presidentti Vladimir Putinin aiempi luottohenkilö. Hän on ollut elokuusta 2016 alkaen presidentin erityisedustaja luonnonsuojelua, ekologiaa ja kuljetuksia koskevissa kysymyksissä. Tuolloin Putin siirsi hänet syrjään presidentinhallinnon päällikön tehtävistä. Siirto on tulkittu yleisesti potkuiksi. Dmitri Medvedev
Medvedevin poliittinen ura alkoi 1990 Leningradin kaupunginneuvoston palveluksessa Anatoli Sobtšakin alaisuudessa ja hän oli 1991–1996 pormestarin toimiston ulkoasiainvaliokunnan lakiasiantuntijana muun muassa Putinin alaisuudessa.