Missä Drayson Bowman aloitti ammattilaisuransa?
Drayson Bowman
Juniorina Bowman pelasi neljä kautta WHL-joukkue Spokane Chiefsissä. Hän voitti Chiefsissä Memorial Cupin vuonna 2008 ja hänet nimettiin WHL:n toiseen tähdistökentälliseen 2009. Hänen ammattilaisuransa alkoi kaudella 2009-2010, kun hän pelasi Carolinan AHL-yhteistyöjoukkueissa Albany River Ratsissa ja Charlotte Checkersissä. Kansainvälisellä tasolla Bowman on edustanut Yhdysvaltoja alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskisoissa 2009.
Brendan Rodgers
Rodgersin pelaajaura alkoi Pohjois-Irlannin Valioliigan Ballymena Unitedissa, josta siirtyi pian Readingiin. Hän ei kuitenkaan ehtinyt pelata yhtään liigaottelua ennen kuin hänen uransa päättyi 20-vuotiaana loukkaantumiseen. Richard Kingson
Kingson aloitti ammattilaisuransa ghanalaisessa Great Olympicsin joukkueessa vuonna 1996. Vuonna 1998 Kingson siirtyi Turkkiin, jossa pelasi eri seuroissa aina vuoteen 2007 asti, jolloin hän siirtyi ruotsalaiseen Hammarbyhyn. Hammarbystä Kingson siirtyi Englannin Valioliigaan Wigan Athleticsin joukkueeseen. Kingson jumittui joukkueessa kolmosvahdiksi, ja sai pelata vain satunnaisia Cup-otteluja. Kolmen vuoden aikana Kingson pelasi Wiganissa vain neljä ottelua. Wigan purki Kingsonin sopimuksen 2010, ja hän oli pitkään ilman seuraa, ennen kuin Valioliigaan noussut Blackpool FC tarjosi Kingsonille sopimusta. Kingson syrjäytti skotlantilaisen Matthew Gilksin ykkösvahdin paikalta, ja pelasi 20 Valioliiga-ottelua, putoamista vastaan taistelleessa Blackpoolissa. Lopulta Blackpool putosi Valioliigasta kauden päätteeksi, ja Kingson lähti seurasta. Kingson oli pitkään ilman seuraa ja palasi vuonna 2012 harjoittelemaan vanhan seuransa Wigan Athleticin joukkueen kanssa. Heinäkuussa 2013 hän teki sopimuksen Kyprokselle Doxa Katokopias joukkueen kanssa. Sopimus päättyi tammikuussa 2014 ja Kingson siirtyi turkkilaiseen Balıkesirsporin joukkueeseen. Tämä sopimus umpeutuu 2014 kesäkuussa. Bryce Lampman
Lampman pelasi ennen ammattilaisuraansa muutamassa eri yliopisto- tai junioriliigassa, USHL:ssä, NCAA:ssa sekä WHL:ssä. New York Rangers varasi Lampmanin kesällä 2001. Ammattilaisuransa hän aloitti kaudella 2002–2003 Rangersin farmijoukkue Hartford Wolf Packissa AHL:ssä, ja oli siellä joukkueensa tukipilari. Lampman pelasi viiden kauden ajan Rangersin organisaatiossa. Hän pääsi pelaamaan kaiken kaikkiaan kymmenen NHL-ottelua, mutta pääosin hän pelasi farmiseura Hartfordissa. David Letterman
Letterman valmistui Indianapolisin Broad Ripple High Schoolista, jonka jälkeen hän lähti opiskelemaan Ball Staten yliopistoon, josta hän myös valmistui. Letterman aloitti uransa opiskelijoiden ylläpitämällä radioasemalla, WAGO-AM 570:lla (nykyisin WCRD, 91.3). Sixten Boström
Boström aloitti uransa vuonna 1981 Helsingin Jalkapalloklubissa, missä pelasi kolme kautta ja siirtyi sen jälkeen BK Häckeniin Ruotsin Allsvenskaniin. Häckenissä Boström pelasi kaksi kautta. Hän palasi HJK:iin kaudeksi 1986 ja pelasi joukkueessa kaksi kautta. Urallaan Boström ehti pelata vielä lahtelaisessa FC Kuusysissä, singaporelaisissa Geylang Internationalissa ja Jurong Townissa sekä Finnairin Palloilijoissa, jossa hän lopetti ammattilaisuransa vuonna 1993. David Nyman
Debyyttinsä liigatasolla Nyman teki kaudella 2013, jolloin hän pääsi kentälle neljä kertaa; kahdesti avauskokoonpanoon sekä kahdesti vaihdosta. Jaro-kauden jälkeen hän pelasi JBK sen ollessa Kakkosessa 2014 ja 2015 sekä kauden 2016 seuran pudottua Kolmoseen. Dave Bautista
Batista aloitti WWE-uransa 9. toukokuuta 2002 "SmackDown!"-jaksossa esiintyen Deacon Bautistana, Reverend D-Vonin heel-apurina. Batistan debyyttiottelu oli tag team -ottelu D-Vonin kanssa Faarooqia ja Randy Ortonia vastaan. Batistan joukkue voitti Batistan tehtyä Ortonille "spinebuster"in. Tästä seurasi monien viikkojen pituinen vihanpito näiden kyseisten kilpakumppanien kesken, jonka aikana Orton yritti voittaa D-Vonin sekä Batistan useiden eri kumppanien avulla, mutta hävisi joka kerralla. Batista kärsi kahdeksannen tappionsa Rikishiä vastaan. Ottelussa D-Von vahingossa löi häntä ja antoi Rikishille mahdollisuuden voittaa Batistan. Batistan ja D-Vonin välille syntyi tästä riitaa seuraavien viikkojen aikana, ja lopulta Batista käänsi D-Vonille selkänsä. Tämän jälkeen hän siirtyi Raw'hon ja hänet nimettiin uudelleen Batistaksi. Hän muodosti liiton Ric Flairin kanssa ja aloitti "feudin" Kanea vastaan, jonka hän päihitti ppv-debyytissään Armageddon 2002 -tapahtumassa. Dylan Bronn
Ammattilaiseksi Bronn päätyi kaudella 2016–2017 siirryttyään Ligue 2 tasolla pelanneeseen Chamois Niortais'iin. Hän pelasi avauskaudella 30 sarjaottelua ja onnistui maalinteossa kahdesti. Bradley Malone
Ensimmäisen Coloradon harjoitusleirinsä jälkeen Malone palasi farmijoukkue Lake Erieen, jossa aloitti kauden 2011–2012. Malonen rooliksi Lake Eriessä muodostui kolmoskentän fyysinen taklaaja. Hän teki 13 pistettä 24 pelissä. Avalanchen hyökkääjä Kevin Porterin loukkaannuttua Malone kutsuttiin ylös NHL:ään. Hän teki seuraavana päivänä 9. joulukuuta 2011 NHL-debyyttinsä, kun Avalanche hävisi Edmonton Oilersille lukemin 4–1. Ensimmäinen piste syntyi viidennessä pelissä syötön muodossa Philadelphia Flyersia vastaan 19. joulukuuta. Seuraavassa ottelussa hän pelasi jouluaattona ensimmäisen kerran ammattilaistasolla Tampa Bay Lightningia edustanutta serkkuaan Ryan Malonea vastaan. Malone syötti yhdeksässä pelaamassaan ottelussa kaksi osumaa ennen paluutaan Lake Erieen, jossa hän teki tulokaskaudellaan 36 pistettä 67 pelissä. Drayson Bowman
Bowman pysyi Charlottessa kauden 2011-2012 alussa hänen epäonnistuttuaan Carolinan harjoitusleirillä. Marraskuussa 2011 hänet kutsuttiin viideksi päiväksi Carolinaan. Seuraavassa kuukaudessa hänet kutsuttiin jälleen ylös ja hän teki kaksi maalia ottelussa Vancouver Canucksia vastaan 15. joulukuuta 2011. Maalit olivat hänen ensimmäiset NHL:ssä yli vuoteen ja kahdeksaan kuukauteen. Tämän jälkeen hän sai vielä kaksi NHL-komennusta ennen kauden loppua. 37 NHL-pelissä Bowman teki 13 pistettä Carolinassa ja AHL:ssä Charlottessa hän pelasi 42 peliä, joissa teki 26 pistettä. Kesäkaudella Bowman ei tehnyt Carolinan kanssa pidempää sopimusta säilyäkseen rajoitetusti vapaana agenttina sopimuksensa loppuessa. Bobby Zamora
Bobby aloitti ammattilaisuransa kaudella 1999–2000 Bristol Roversissa, jossa hän ehti pelata 4 ottelua ennen kuin siirtyi Bath Cityyn. Bathissa Bobby teki 8 maalia kuudessa ottelussa ennen kuin siirtyi lainalle Brighton & Hove Albion FC:hen. Kuuden lainaottelun jälkeen Albions osti Zamoran pelaajaoikeudet 100 000:lla punnalla. Kolmen kauden ja 70 maalin jälkeen Tottenham osti Zamoran 1,5 miljoonalla punnalla. Kaudet 2004–2008 Zamora on pelasi West Hamissa. Kaudeksi 2008–2009 Zamora siirtyi Fulhamiin yhdessä joukkuekaverinsa John Paintsilin kanssa. Kaupan arvo oli 6,3 miljoonaa puntaa. Zamora siirtyi Queens Park Rangersiin tammikuun 2012 siirtoikkunan viimeisen tunnin aikana. Hänen sopimuksensa on kahden ja puolen vuoden mittainen. Maddie Bowman
Bowman kilpaili freestylehiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Copper Mountainin osakilpailussa joulukuussa 2011 sijoittuen half-pipessa neljänneksi. Hän on voittanut urallaan kolme half-pipen maailmancupkilpailua. Ensimmäisen voittonsa hän otti Copper Mountainissa tammikuussa 2013, toisen Park Cityssä helmikuussa 2013 ja kolmannen Breckenridgessä tammikuussa 2014. Rick Bowness
Bowness sai NHL-varauksen, kun Atlanta Flames varasi hänet numerolla 26 toisella kierroksella. WHA-seura Indianapolis Racers varasi hänet samana vuonna numerolla 62 WHA:n varaustilaisuuden viidennellä kierroksella. Bowness aloitti ammattilaisuransa NHL-varausta seuraavana kautena, joka kului pääasiassa Central Hockey Leaguen mestaruuden kauden päätteeksi voittaneessa Tulsa Oilersissa. Hän pelasi kauden 1975–1976 aikana myös viisi runkosarjaottelua Atlanta Flamesissä NHL:ssä ja kaksi runkosarjaottelua Nova Scotia Voyageursissa AHL:ssä. Kauden 1976–1977 Bowness pelasi puoliksi Flamesissä NHL:ssä ja puoliksi Oilersissa CHL:ssä. Jason Akeson
Akeson teki Philadelphia Flyersin kanssa kolmen vuoden tulokassopimuksen, joka julkaistiin 2. maaliskuuta 2011. Hän pelasi ensimmäiset kaksi ammattilaiskauttansa AHL:ssä Adirondack Phantomsissa, jossa hän oli molempien kausien aikana joukkueen sisäisen pistepörssin ykkönen. Hän pääsi tekemään NHL-debyyttinsä 27. huhtikuuta 2013 Flyersin kauden viimeisessä runkosarjaottelussa Ottawa Senatorsia vastaan. Hän teki ottelussa myös ensimmäisen maalinsa ohittaessaan NHL-uransa ensimmäisellä laukauksessa Senatorsin maalivahtina olleen Craig Andersonin. Hän pelasi myös kauden 2013–2014 Adirondackissa lukuun ottamatta kauden viimeistä runkosarjaottelua, johon hänet nostettiin Philadelphiaan. Hän jäi Philadelphiaan pelaamaan myös pudotuspeleihin, joissa joukkue tippui ensimmäisen kierroksen jälkeen New York Rangersille Akesonin tehtyä kaksi maalia. Sam Bowie
Bowie pelasi yliopistokoripalloa Kentuckyn yliopistossa. Hän siirtyi kouluun jo vuonna 1979, mutta joutui jättämään kaudet 1981–1983 väliin loukkaantumisen takia. Bowie osallistui vuoden NBA:n varaustilaisuuteen, jossa Portland Trail Blazers varasi hänet toisena pelaajana ennen Michael Jordania. Myöhemmin muun muassa ESPN on kirjoittanut Bowien varaamisen olleen historian epäonnistunein pelaajavaraus. Bowie pelasi Portlandissa viisi kautta, mutta joutui jättämään kauden 1987–1988 kokonaan väliin. Hän ei pystynyt pelaamaan yhdenkään kauden aikana kaikkia otteluita. Vuosiksi 1989–1993 Bowie siirtyi New Jersey Netseihin, jossa hän teki parhaimmillaan 15,0 pistettä ottelua kohden. Hän lopetti uransa Los Angeles Lakersin paidassa kaudella 1994–1995. Nicklas Grossmann
Grossmann pelasi ensimmäisen miesten pelinsä Södertälje SK:ssa kaudella 2003–2004. Dallas Stars varasi hänet varaustilaisuuden toisella kierroksella. Seuraavalla kaudella hän pelasi 31 ottelua ja oli myös Ruotsin kapteeni alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Kaudeksi 2005–2006 Grossmann teki sopimuksen Dallas Starsin kanssa. Hän debytoi NHL:ssä seuraavalla kaudella. Scotty Bowman
Bowman oli alkujaan itsekin jääkiekkoilija, mutta kärsittyään päävammasta hän joutui lopettamaan uransa. Kaksi vuotta myöhemmin, 1956 hän toimi Ottawa Junior Canadiensin valmentajana QMJHL:ssä. Kahden vuoden kuluttua joukkue voitti Memorial Cupin. Bowman siirtyi OHL:ään, ja sieltä 1966 NHL:n laajenemisen yhteydessä valmentamaan St. Louis Bluesia, joka jo seuraavana vuonna pääsi Stanley Cup -finaaliin. David Brabham
Brabhamin ammattilaiskilpaura alkoi Australiassa vuonna 1983. Siellä hän ajoi kartingia kaksi vuotta. Sen jälkeen hän siirtyi Touring car -sarjaan yhdeksi vuodeksi. Vuonna 1986 hän vaihtoi Formula Ford 1600 -sarjaan ja sen jälkeen Formula Atlantic -sarjaan vuodeksi 1987. Muutto Australiasta Eurooppaan Camel-sponsorin alla vuonna 1989 auttoi häntä liittymään Bowmanin talliin ja voittamaan Britannian Formula 3 -mestaruuden. Bryan Young
Kesäkuussa 2006 Young teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Edmonton Oilersin kanssa. Hän pelasi kaudella 2006–2007 kolmella sarjatasolla neljässä eri joukkueessa. Young aloitti kautensa AHL-joukkue Milwaukee Admiralsissa, josta hän siirtyi 22 pelaamansa ottelun jälkeen ECHL-joukkue Stockton Thunderiin. Loppukaudesta Young nousi takaisin AHL:ään, tällä kertaa Wilkes-Barre/Scranton Penguinsin joukkueeseen. Yhteensä hänen tulokaskautensa AHL:ssä toi 32 runkosarjaottelussa yhden syöttöpisteen, kuten myös neljässä playoff-ottelussa. Young debytoi kauden aikana myös Oilersin NHL-joukkueessa, jossa hän pelasi 15 runkosarjaottelua jääden niissä ilman tehopisteitä. Young pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 9. maaliskuuta 2007 vieraissa Anaheim Ducksia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 14.19 minuuttia. Sean Backman
Backman pelasi yliopistojääkiekkoa Avon Old Farmsissa Connecticutissa. Backman aloitti junioriuransa pelaamalla vuoden USHL-joukkue Green Bay Gamblersissa, josta hän siirtyi pelaamaan ECACiin Yalen yliopiston joukkueeseen, jossa teki 126 pistettä 122 pelissä nelivuotisen Yale -uransa aikana. Hänet valittiin ECAC:n toiseen tähdistöön vuonna 2009 ja ensimmäiseen tähdistöön vuonna 2010. Hänet valittiin myös NCAA:n toiseen tähdistöön vuonna 2010. Matthew Ebden
Ebden teki ATP-turnausdebyyttinsä vuonna 2010 Brisbanen turnauksessa, johon hän pääsi mukaan karsintojen kautta. Hän selviytyi toiselle kierrokselle voitettuaan Jürgen Melzerin. Samana vuonna Ebden kilpaili ensimmäistä kertaa Grand Slam -turnauksessa, osallistuttuaan Australian avoimiin. Hän hävisi turnauksen ensimmäisellä kierroksella Gaël Monfilsille. Vuonna 2011 Ebden pääsi kolmessa ATP-turnauksessa puolivälieriin. Nelinpelissä Ebden voitti Newportin ATP-turnauksen Ryan Harrisonin kanssa ja Atlantan turnauksen Alex Bogomolov Jr.:n kanssa. Stephen Ward (jalkapalloilija)
Ammattilaisuransa Bohemiansissa vuonna 2003 aloittanut Ward edusti seuraa vuoteen 2007 asti. Vuonna 2007 hän siirtyi Englannin Mestaruussarjassa tuolloin pelanneeseen Wolverhampton Wanderersiin, jonka hän auttoi ylös Valioliigan kaudeksi 2009-2010. Kauden 2011-2012 jälkeen Wolves kuitenkin putosi Mestaruussarjaan ja heti seuraavana vuonna Englannin Ykkösliigaan, joten Wolverhampton-urallaan käytännössä kaikkia kenttäpelaajan paikkoja pelannut Ward siirtyi lainalle Mestaruussarjan Brighton & Hove Albioniin kaudeksi 2013-14. Hän oli Brightonin avainpelaaja, kun seura selviytyi nousukarsintojen välieriin. Don Beauman
Beauman teki nimeä itselleen urheiluautokilpailuissa, ja lähti Formula 1:siin vuonna 1954 Connaught A-Type -autolla, jota sponsoroi rikas Sir Jeremy Boles. Hän sijoittui 1954 Britannian Grand Prix:ssa Silverstonen radalla. Hän saavutti kohtalaista menestystä Formula 2:ssa, kuten useita kolmansia ja neljänsiä sijoja toisen sijan Madgwick Cup -kilpailussa Goodwoodin radalla. Vuonna 1955, viikonloppuna ennen Britannian Grand Prix:ta, hän menehtyi onnettomuudessa Leinster Trophy -kilpailussa. Barret Jackman
Jackman sai NHL-varauksen vuonna 1999, kun St. Louis Blues varasi hänet numerolla 17 varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella. Hän pääsi pelaamaan ensimmäiset ammattilaisottelunsa jo keväällä 2000, jolloin hän pelasi kaksi pudotuspeliottelua Bluesin silloisen farmiseuran Worcester Ice Catsin riveissä AHL:ssä, mutta ensimmäisen täyden ammattilaiskautensa Jackman aloitti puolitoista vuotta myöhemmin, syksyllä 2001. Suurin osa kaudesta kului Worcesterin riveissä, jossa hän pelasi 75 runkosarjaottelua tehoin kaksi maalia ja 12 syöttöpistettä ja keräsi jäähyminuutteja eniten seuransa sisällä, 266; kauden jälkeen hänet nimettiin AHL:n tulokkaiden tähdistökenttään. Jackman pääsi pelaamaan kaudella 2001–2002 myös kaksi NHL-ottelua Bluesin riveissä, yhden runkosarjaottelun ja yhden pudotuspeliottelun. Edson Buddle
Buddle aloitti ammattilaisuransa vuonna 2000, kun hän liittyi Long Island Rough Ridersiin. Hän auttoi joukkuetta voittamaan koillisdivisioonan tehden 11 maalia ja neljä syöttöä. Buddle oli myös ehdolla vuoden tulokaspalkinnon saajaksi mutta jäi äänestyksessä toiseksi. Shawn Myers
Myers opiskeli yhdysvaltalaisessa yliopistossa ja siirtyi tämän jälkeen ammattilaiseksi Eurooppaan. Hän aloitti ammattilaisuransa Liettuasta ja siirtyi kaudeksi 1998–1999 suomalaiseen pääsarjajoukkue Pyrbasketiin. Pyrbasketissa Myers pelasi runkosarjassa 22,2 pisteen (runkosarjan 2. korkein), 10,3 levypallon ja 2,3 riiston (3. korkein) ottelukohtaisilla keskiarvoilla, ja joukkue selviytyi pudotuspeleihin. Suomen-vuotensa jälkeen Myers siirtyi kahdeksi kaudeksi islantilaiseen UMF Tindastólliin ja tämän jälkeen loppu-uransa ajaksi Yhdistyneeseen kuningaskuntaan muutamia Uuden-Seelannin ja Australian-visiittejään lukuun ottamatta. Robert Nyholm
Nyholm aloitti jääkiekon IFK Lepplaxissa. Hän pelasi juniorina myös Kokkolan Hermeksessä, josta Nyholm siirtyi kaudeksi 2004–2005 Helsingin IFK:n A-nuoriin. Kaudella 2005–2006 hän oli joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä 11 osumallaan. Columbus Blue Jackets varasi Nyholmin viidennellä kierroksella 129. pelaajana . Samana kesänä myös OHL-joukkue Kingston Frontenacs varasi hänet . Darryl Maggs
Chicago Black Hawks varasi Maggsin NHL:ään vuorolla 48 neljännellä kierroksella. Hän aloitti ammattilaisuransa seuraavana vuonna farmijoukkue Dallas Black Hawksissa CHL:ssä ja valittiin kauden päätteeksi sarjan toiseen tähdistökentälliseen. Hänen ensimmäinen NHL-kautensa oli kausi 1971–1972. Joulukuussa 1972, kesken kauden 1972–1973, hän siirtyi California Golden Sealsiin, joka antoi Black Hawksille vaihdossa Dick Redmondin sekä WHA:han siirtyneen Bobby Sheehanin NHL-oikeudet. Toni Dahlman
Dahlman aloitti jääkiekkoilun 8-vuotiaana Jokereissa. Hän siirtyi B-juniori-ikäisenä Karhu-Kissoihin, jossa Dahlman pelasi myös ensimmäisen ottelunsa miesten II-divisioonassa kaudella 1996–1997. Hän teki siinä myös maalin. Kaudeksi 1997–1998 Dahlman siirtyi Jokereiden A-nuoriin, joissa hän voitti Suomenmestaruuden vuosina 1999 ja 2000 sekä SM-hopeaa vuonna 1998. Kaudella 1998–1999 Dahlman kuului myös joukkueen kapteenistoon ja debytoi myös Jokereiden SM-liigajoukkueessa, jossa hän pelasi viisi runkosarja- ja kolme playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Kauden 1999–2000 Dahlman vietti suurimmaksi osaksi lainalla I-divisioonajoukkue Kokkolan Hermeksessä ja sai kauden aikana tililleen yhden SM-liigaottelun. Kevätkauden hän vietti lähinnä Jokereiden A-nuorissa. Cody Hodgson
Hodgson aloitti NHL-uransa kaudella 2010–2011, jolla hän edusti hänet ensimmäisellä kierroksella varannutta Vancouver Canucksia kahdeksassa runkosarja- ja kahdessatoista pudotuspeliottelussa. Suurimman osan kaudesta hän pelasi Canucksin silloisessa farmijoukkueessa Manitoba Moosessa AHL:ssä. Hän oli pelannut Moosessa ensimmäisen kerran jo kevään 2009 AHL-pudotuspeleissä. Bradley Malone
Malone syntyi newbrunswickilaisessa Chathamissa, jossa hän pelasi juniorijoukkueessa. Hän lähti 15-vuotiaana kotoaan Cushing -akatemiaan. 17-vuotiaana Malone liittyi USHL-joukkue Sioux Falls Stampedeen tehden 33 pistettä 57 pelissä, jonka jälkeen Colorado Avalanche varasi hänet 105. pelaajana . Sen jälkeen Malone pelasi neljä kautta Pohjois-Dakotan yliopistossa, jossa teki sinä aikana yhteensä 85 pistettä. Yliopistouransa jälkeen Malone teki Coloradon kanssa kahden vuoden tulokassopimuksen 12. huhtikuuta 2011. Malonen ammattilaisura alkoi heti, kun hän liittyi Coloradon farmijoukkue Lake Erie Monstersin mukaan pelaamaan AHL:n pudotuspelejä. Malone teki pelaamissaan kolmessa ottelussa yhden pisteen. Dennis Wideman
Hän aloitti myös työsulun jälkeisen NHL-kauden 2005–2006 AHL:ssä Peoria Rivermenissä, mutta marraskuussa 2005 hänet kutsuttiin Bluesin NHL-miehistöön, jossa hän pysyi koko loppukauden. Wideman pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 9. marraskuuta, jolloin Blues kohtasi Columbus Blue Jacketsin. Ensimmäisen pisteensä Wideman teki NHL:ssä 12. marraskuuta (syöttöpiste ottelussa, jossa Blues kohtasi Nashville Predatorsin) ja ensimmäisen maalinsa 1. joulukuuta ottelussa Blue Jacketsia vastaan. Hän pelasi ensimmäisellä NHL-kaudellaan 67 runkosarjaottelua, joissa hän teki 24 tehopistettä, kahdeksan maalia ja 16 syöttöpistettä, eniten kaikista Blues-puolustajista. Jääaikaa hän sai keskimäärin 21 minuuttia ja 41 sekuntia ottelua kohden, mikä oli kolmanneksi eniten St. Louisin sisäisessä tilastossa Christian Bäckmanin ja Eric Brewerin jälkeen. Kesken kauden 2006–07 Wideman kaupattiin Boston Bruinsiin, joka etsi uutta hyökkäävää puolustajaa vaihdettuaan Paul Maran pois vaihdossa hyökkääjä Brad Boyesiin. Brad Boyes
Boyes pelasi ensimmäisellä täydellä NHL-kaudellaan, kaudella 2005–2006, kaikissa Boston Bruinsin 82:ssa runkosarjaottelussa, joissa hän teki yhteensä 69 tehopistettä, 26 maalia ja 43 syöttöpistettä. Hän oli Bruinsin toiseksi paras pistemies Patrice Bergeronin jälkeen ja joukkueen sisäisen plusmiinustilaston kärkinimi lukemalla +11. NHL:n tulokkaiden pistepörssissä Boyes sijoittui 2005–2006 kolmanneksi Aleksandr Ovetškinin ja Sidney Crosbyn jälkeen. 27. helmikuuta 2007 NHL:n siirtorajan viimeisenä päivänä Boyes kaupattiin St. Louis Bluesiin vaihdossa puolustaja Dennis Widemaniin. Bolo Yeung
Yeung alkoi 10-vuotiaana harrastaa kamppailulajeja, muun muassa taijita, ja kiinnostui myöhemmin myös kehonrakennuksesta. Hän saavutti kehonrakennuksessa Mister Hongkong -tittelin, jota hän piti hallussaan kymmenen vuotta. Sittemmin 1970-luvun alussa hongkongilainen Shaw Brothers Studio elokuvayhtiö kiinnitti Yeungiin huomiota ja tarjosi hänelle näyttelijän työtä. Yeung esiintyi fyysisen olemuksensa vuoksi useimmiten roiston rooleissa. Hänen ensimmäiset elokuvat olivat "The Wandering Swordsman" ja "The Heroic Ones". Yeung esiintyi hongkongilaisten elokuvien lisäksi 1970-luvun puolessa välissä muutaman kerran japanilaisten tuotannoissa, kuten televisiosarjassa "Fight! Dragon". Vuonna 1973 Yeung esiintyi Bruce Leen kanssa elokuvassa "Lohikäärmeen kidassa" ja vuonna 1985 Sammo Hungin ja Jackie Chanin kanssa elokuvassa "My Lucky Stars – onnen lohikäärmeet". Vuonna 1988 Yeung päätyi ensimmäistä kertaa Yhdysvaltain elokuviin sitten vuoden 1973 esiinnyttyään yhdessä Jean-Claude Van Dammen kanssa elokuvassa "Bloodsport – viimeiseen asti". Kaksi vuotta myöhemmin hän esiintyi toistamiseen Van Dammen kanssa elokuvassa "Kaksoisisku", jossa Yeungilla oli edellisen tapaan roiston rooli. Sittemmin hän esiintyi koko 1990-luvun pääosin yhdysvaltalaisissa elokuvissa, kuten "Breathing Fire", "Tiger Claws", "Ironheart", "Shootfighter" ja "Shootfighter II". Rick Bowness
Bowness aloitti valmentajauransa Sherbrooke Jetsin pelaaja-valmentajana vuonna 1982. Hän toimi kauden 1982–1983 seuran päävalmentajan tehtävässä. Marraskuussa 1983 hän siirtyi Winnipeg Jetsin apuvalmentajaksi Barry Longin ollessa päävalmentaja. Hän toimi Jetsin apuvalmentajana kauden 1986–1987 loppuun, jolloin Jetsin päävalmentajana oli Dan Maloney. Vuonna 1987 Bowness aloitti AHL-seura Moncton Hawksin, Winnipeg Jetsin silloisen farmijoukkueen päävalmentajana ja general managerina. Hän valmensi joukkuetta puolitoista kautta. Helmikuussa 1989 hänet nimettiin Jetsin väliaikaiseksi päävalmentajaksi Maloneyn tilalle. Hän toimi tehtävässä loppukauden 1988–1989. Evander Holyfield
Ensimmäisen ammattilaisten maailmanmestaruutensa hän voitti raskaassa keskisarjassa vuonna 1986 kukistamalla härkämäisen Dwight Braxtonin äärimmäisen tasaväkisessä ja täydet 15 erää kestäneessä kamppailussa. Asiantuntijoiden mukaan tuo ottelu oli vuoden parhaita. Holyfield puolusti titteliään neljä kertaa ennen siirtymistään raskaaseen sarjaan, jossa hän kohosi kiistattomaksi mestariksi tyrmäämällä James Douglasin. Tämä oli Holyfieldin lopullinen läpimurto nyrkkeilyväen tietoisuuteen. Hän puolusti mestaruuttaan Bert Cooperia, Larry Holmesia ja George Foremania vastaan ennen kuin menetti sen Riddick Bowelle 12 erän pistetappiolla vuonna 1992. Bowe osasi kookkaampana estää Holyfieldia käyttämästä taitojaan ja iski hänet kanveesiin 11. erässä. Uusintaottelussa vuonna 1993 Holyfield otteli eri taktiikalla eikä lähtenyt iskujenvaihtoon vahvemman Bowen kanssa. Sen sijaan hän liikkui joustavasti ympäri kehää ja teki jatkuvia osumia etukäden suoralla ja nopeilla iskuyhdistelmillä. Holyfield otti pistevoiton ja voitti samalla WBA ja IBF-liittojen maailmanmestaruuden. Drayson Bowman
Bowman aloitti kauden 2006-2007 WHL:n yhdeksänneksi parhaaksi rankattuna lupauksena. Hän pelasi CHL:n parhaiden lupausten otteluun. Kauden puolessavälissä Bowman oltiin listattu pohjoisamerikkalaisten pelaajien 44. pelaajaksi. Hän paransi pistemääräänsä tehden 24 maalia ja 43 pistettä 61 ottelussa. Hän pelasi ensimmäisen kerran WHL:n pudotuspelejä Chiefsin sijoituttua neljänneksi U.S. Divisioonassa. Kuudessa pudotuspeliottelussa Bowman kirjautti tehot 2+5=7. Chiefsin tiputti ensimmäisen kierroksen jälkeen Everett Silvertips. Ennen Bowman oli noussut ennakkoarvioinneissa pohjoisamerikkalaisten kenttäpelaajien sijalle 36. Carolina Hurricanes varasi Bowmanin lopulta numerolla 72. Dustin Boyd
Maaliskuussa 2006 Boyd teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Calgary Flamesin kanssa. Hän siirtyi seuran organisaatioon kaudeksi 2006–2007. Boyd pelasi suurimman osan kaudestaan AHL-joukkue Omaha Ak-Sar-Ben Knightsissa, jossa tulokaskausi toi 66 runkosarjaottelussa tehot 27+33=60 ja kuudessa playoff-ottelussa tehot 1+1=2. Hän jakoi runkosarjassa joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Carsen Germynin ja Andrei Taratuhinin kanssa. Boyd pelasi kauden aikana ssa. Hän debytoi kauden aikana myös Flamesin NHL-joukkueessa, jossa Boyd pelasi 13 runkosarjaottelua tehopistein 2+2=4. Hän teki NHL-debyyttinsä 1. marraskuuta 2006 vieraissa Detroit Red Wingsiä vastaan. Boyd sai ottelussa jääaikaa 13.19 minuuttia. Hänen NHL-uransa avausmaali syntyi 6. tammikuuta 2007 Dallas Starsin Marty Turcon taakse. Boydin osuma jäi Flamesin 4–2-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. George Foreman
Foreman aloitti ammattilaisuransa voittamalla Don Waldheimin tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä, minkä jälkeen hänen kehitystään seurattiin tarkasti. Vuonna 1970 hän voitti Gregorio Pereltan ja George Chuvalon Madison Square Gardenissa. Foreman voitti MM-haastajana olleen Chuvalon teknisellä tyrmäyksellä kolmannessa erässä. Vuonna 1971 Foreman voitti kahdeksan ottelua, muun muassa uusintaottelun Pereltaa vastaan kymmenennessä erässä Oklahomassa, Kaliforniassa. Foreman voitti myös Charlie Politen neljännessä erässä, Boone Kirkmanin kolmannessa erässä ja Leroy Caldwellin toisessa erässä. Hän oli vasta 22-vuotias vuonna 1972, kun hänet nimettiin maailmanmestarin ensimmäiseksi haastajaksi sekä WBA:n että WBC:n listoilla. Brazen Abbot
Nikolo soitti bulgarialaisessa cover-yhtyeessä, joka kiersi ympäri Eurooppaa 1980-luvun lopulla. Vuonna 1989 Nikolo muutti Maarianhaminaan, Ahvenanmaalle, missä hän tapasi ruotsalaisen Björn Lodinin ja liittyi Lodinin yhtyeeseen nimeltä Baltimoore, joka julkaisi kaksi levyä: "Double Density" (1992) ja "Thought For Food" (1994). Erottuaan bändistä vuonna 1994 hän aloitti oman sooloprojektin Brazen Abbot, johon liittyi pian Rainbow'sta tunnettu Joe Lynn Turner ja Deep Purplen Glenn Hughes. Red Holzman
Holzman syntyi Lower East Siden alueella New Yorkissa. Palveltuaan toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltain laivastossa hän aloitti 1940-luvulla ammattilaisuransa Rochester Royalsissa, jonka pelaajana hän oli mukana voittamassa NBA:n mestaruutta kaudella 1950–1951. Ronald Dorsey
Dorsey aloitti ammattilaisuransa kaudella 2005–2006 I-divisioonassa pelanneesta Kauhajoen Karhusta. Hän oli 23,0 pisteen keskiarvolla sarjan kolmanneksi paras korintekijä. Lisäksi hän otti ottelua kohti 7,7 levypalloa ja antoi 1,5 koriinjohtanutta syöttöä. Dorseyn riistokeskiarvo 3,0 riitti sarjan riistotilaston voittoon. Karhu sijoittui I-divisioonassa kolmanneksi ja pääsi siten SM-karsintasarjaan. Karsintasarjassa Dorsey pelasi 19,8 pisteen, 6,0 levypallon, 3,5 syötön ja 2,3 riiston keskiarvoilla. Yannick Bolasie
Englantilaisessa Rushden & Diamondsissa uransa aloittanut Bolasie siirtyi vuonna 2007 maltalaiseen Floriana FC:hen, jossa hän teki pääsarjadebyyttinsä. Vain kauden Maltalla pelattuaan Bolasie palasi takaisin Englantiin, nyt Plymouth Argylen riveihin. Hän edusti seuraa vuodesta 2008 vuoteen 2011, jonka aikana hän oli kerran lainalla kasvattajaseurassaan Rushden & Diamondsissa ja kaksi kertaa Barnet FC:ssä. Plymouthissa pelejä kertyi 51 ja maaleja kahdeksan. Stan Bowman
Stan Bowmanin ura Chicago Blackhawksin organisaatiossa alkoi vuonna 2001, jolloin hän toimi toimitusjohtajan avustajana. Vuodet 2005-2007 hänen tittelinsä oli "Director of Hockey Operations" ja vuodet 2007-2009 Bowman oli joukkueen varatoimitusjohtaja. Stan Bowman nimettiin Blackhawksin toimitusjohtajaksi 14. heinäkuuta 2009 ja samalla edeltävä toimitusjohtaja Dale Tallon siirrettiin seuraorganisaation sisällä muihin johtotehtäviin. Bowmanin ensimmäinen kausi toimitusjohtajana päättyi NHL-historian nuorimpana toimitusjohtajana Stanley Cup -mestaruuteen, kun Blackhawks oli NHL:n paras joukkue 49 vuoden tauon jälkeen. 7. syyskuuta 2010 Bowman ylennettiin toimitusjohtajan tehtäviensä lisäksi seuran varapresidentiksi. Mestaruuden jälkeen Blackhawks joutui kireän palkkakattotilanteen vuoksi luopumaan useista pelaajistaan. Bowman onnistui kuitenkin pitämään joukkueen pelaajamateriaalin kilpailukykyisenä. Muutaman kauden pettymyksen jälkeen Blackhawks juhli jälleen mestaruutta keväällä 2013 ja 2015. Bowmanin sopimusta pidennettiin 11. syyskuuta 2013 ulottumaan aina kevääseen 2018 asti. Bruce Dickinson
Dickinsonin laulajan ura alkoi yhtyeissä Styx (1976, ei samanniminen amerikkalaisyhtye), Speed (1977–1978) ja Shots (1979). Toden teolla ura lähti käyntiin yhtyeessä nimeltä Samson, jonka riveissä hän oli kahden albumin ajan ennen liittymistään Iron Maideniin syksyllä 1981. Samsonissa Dickinson esiintyi vielä taiteilijanimellä "Bruce Bruce". Sarah Brightman
Brightman aloitti uransa Hot Gossip -tanssiryhmän jäsenenä, ja julkaisi useita diskomusiikin singlejä sooloartistina. Vuonna 1981 hän teki West End -debyyttinsä musikaalissa "Cats" ja tapasi säveltäjä Andrew Lloyd Webberin, jonka kanssa meni naimisiin. Hän tähditti monia West End- ja Broadway-musikaaleja, mukaan lukien The Phantom of the Opera, jossa hän oli ensimmäinen Christine Daaén roolissa. Musikaali julkaistiin CD:nä vuonna 1987, ja se myi maailmanlaajuisesti 40 miljoonaa kappaletta. Bobby Ryan
Ryan voitti mestaruuden pienenä Los Angeles Junior Kingsin riveissä, jonka jälkeen hänet kutsuttiin pelaamaan Yhdysvaltojen alle 18-vuotiaiden joukkueeseen. Ryan varattiin OHL:ään Owen Sound Attackin joukkueeseen ollessaan seitsemäs varaus vuoden 2003 varaustilaisuudessa. Hän oli vakuuttunut pelaamaan joukkueessa ja välittömästi aloitti laajan junioriuransa 39 pisteellä kaudella 2003–2004 tulokkaana. Seuraavalla kaudella Ryan keräsi 89 pistettä ja hänet varattiin Anaheim Ducksiin toisena varauksena vuoden vain Sidney Crosby edellään. Ryan poistui OHL:stä kauden 2006–2007 jälkeen siirtyessään Anaheim Ducksin organisaatioon. Bow Wow
Bow Wow aloitti musiikkiuransa 5-vuotiaana, jolloin hän käytti nimeä "Kid Gangsta". Vuotta myöhemmin, 1993, hän piti keikkakiertueen kotikaupungissaan Columbuksessa. Hänen lahjakkuutensa huomasivat Snoop Dogg ja Dr. Dre, jotka antoivat hänelle lempinimen "Lil' Bow Wow". Myöhemmin Dr. Dren vaikutuksella hän pääsi levy-yhtiö Death Row Recordsin listoille. "Lil' Bow Wow" esiintyi myös Snoop Doggin Doggystyle-albumin musiikkivideolla "Gin And Juice". Carlos Alomar
Carlos Alomar (s. 7. toukokuuta 1951 Ponce, Puerto Rico) on puertoricolaissyntyinen yhdysvaltalainen kitaristi, joka tunnetaan parhaiten brittimuusikko David Bowien taustayhtyeen pitkäaikaisena rytmikitaristina. Hän on soittanut yhteensä 11:llä Bowien studioalbumilla, joista ensimmäinen oli vuoden 1975 "Young Americans". Lisäksi hän on soittanut muun muassa Iggy Popin, Paul McCartneyn ja Mick Jaggerin albumeilla. Alomar on julkaissut myös yhden sooloalbumin, "Dream Generatorin", vuonna 1988. Bryce Salvador
Salvador pelasi ennen ammattilaisuraansa viisi kautta juniorisarja WHL:n Lethbridge Hurricanesissa. Keväällä 1997, viimeisen juniorikautensa päätteeksi, hän oli voittamassa WHL:n mestaruutta. Tampa Bay Lightning varasi Salvadorin kuudennella kierroksella numerolla 138 . Hän jäi kuitenkin ilman sopimusta Lightningin kanssa. Salvador aloitti ammattilaisuransa syksyllä 1997 St. Louis Bluesin silloisessa farmijoukkueessa Worcester IceCatsissä AHL:ssä. NHL:ssä hän aloitti kaudella 2000–2001. Drayson Bowman
Spokane Chiefs varasi Bowmanin WHL:ään kahdeksantena. Hän debytoi Chiefsissa neljässä pelissä kaudella 2004-2005, josta hän vietti kuitenkin suurimman osan alemmalla sarjaportaalla KIJHL-joukkue Kimberley Dynamitersissa. Dynamitersissa hän teki 47 pelissä 29 maalia ja yhteensä 59 pistettä. Hänet nimettiin Eddie Mountain -divisioonan vuoden tulokkaaksi. Bowman liittyi Chiefsiin kokonaan kaudeksi 2005-2006 ja teki 34 pistettä (17+17) 72 pelissä (WHL:n pistepörssin 17. eniten pisteitä tehnyt tulokas). Hänet nimettiin vuoden tulokkaaksi. Chiefs sijoittui läntisen konfrenenssin viimeiseksi, eikä päässyt pudotuspeleihin. Brandon McMillan
McMillan aloitti junioriuransa BCMML-sarjassa Vancouver Rangersin paidassa. Kaudeksi 2006–2007 hän siirtyi WHL-sarjassa pelaavaan Kelowna Rocketsiin. NHL-seura Anaheim Ducks varasi McMillanin kolmannella kierroksella 85. pelaajana . Kaudella 2008–2009 hän voitti Rocketsin paidassa WHL-mestaruuden. Seuraavalla kaudella hän teki 55 ottelussa tehot 25+42=67 ja hänet nimettiin idän tähdistökentälliseen. Ruben Bover
Ruben Bover aloitti uransa RCD Mallorcan junioriakatemiassa josta siirtyi Englantiin Kidderminster Harriersiin vuonna 2009. Jukka Gustavson
Gustavsonin ensimmäisiä yhtyeitä olivat porvoolainen Hollymakers ja Toj Limited, joita seurasi vuosina 1967–1969 The Roosters. Kesällä 1969 Gustavson liittyi Wigwamiin, joka oli alun perin perustettu Kristianin taustayhtyeeksi. Ronnie Österbergin, Mats Huldénin ja Nikke Nikamon trioon oli liittynyt laulajaksi englantilainen Jim Pembroke. Gustavson soitti Wigwamissa vuosina 1969–1974 ja oli mukana yhtyeen neljällä ensimmäisellä levyllä. Wigwamin vuoden 1974 "Being"-levyä on luonnehdittu joskus Gustavsonin ensimmäiseksi soololevyksi, sillä hän on säveltänyt ja sanoittanut suurimman osan sen materiaalista. Vuonna 1977 Gustavson vieraili Wigwamin "Dark Album" -levyllä ja on soittanut Wigwamin joillakin paluukeikoilla. Craig MacTavish
Ennen ammattilaisuraansa MacTavish pelasi vuodesta 1977 vuoteen 1979 yliopistojääkiekkoa Lowellin yliopiston joukkueessa Chiefsissä. Boston Bruins varasi hänet NHL:ään vuorolla 153 yhdeksännellä kierroksella. MacTavish aloitti NHL-uransa kaudella 1979–1980, josta pelasi osan myös AHL:n Binghamton Dustersissa. Seuraavat kaudet hän pelasi suurimmaksi osaksi AHL:ssä, Springfield Indiansissa ja Erie Bladesissä, kunnes vakiinnutti paikkansa Bostonin NHL-kokoonpanossa kaudella 1982–1983. Rick Bowness
Bruins-pestin jälkeen Bowness palkattiin kesällä 1992 laajennusjoukkue Ottawa Senatorsin päävalmentajaksi. Hän toimi tehtävässä kolme täyttä kautta ja osan neljännestä ennen kuin hänet erotettiin marraskuussa 1995 kesken kauden 1995–1996. Uudeksi päävalmentajaksi tuli loppukaudeksi Dave Allison. Senatorsin alkutaival oli vaikea, kuten useimmilla muillakin 1990-luvulla NHL:ään liittyneillä laajennusjoukkueilla. Joukkue jäi Bownessin sitä valmentaessa joka vuosi NHL:n viimeiseksi. Joulukuussa 1995 hänet palkattiin New York Islandersin apuvalmentajaksi silloisen päävalmentajan Mike Milburyn alaisuuteen. Tammikuussa 1997, kesken kauden 1996–1997, Milbury, joka oli päävalmentaja-aikanaan myös Islandersin GM, astui syrjään päävalmentajan paikalta ja Bowness nimitettiin hänen seuraajakseen. Bowness toimi Islandersin päävalmentajana maaliskuuhun 1998, jolloin hänet erotettiin. Clarence Goodson
Goodson aloitti ammattilaisuransa, kun hänet varattiin Major League Soccerin varaustilaisuudessa 2004, kun silloinen Dallas Burn varasi hänet. Tulokaskaudellaan hän sai pelata vain 247 minuuttia viidessä ottelussaan. Goodson pääsi avauskokoonpanoon vuonna 2005, jolloin joukkueen nimeksi vaihtui FC Dallas. Mikkel Beckmann
Beckmann aloitti ammattilaisuransa Lyngby BK:ssa 2004. Joukkue nousi Tanskan Superliigaan kaudella 2007−2008. Fanit kutsuivat häntä ja toista Lyngbyn luottohyökkääjää Kim Aabechia "Aabeckmanin" kaksikoksi. Beckmann pelasi joukkueessa yhteensä 105 ottelua ja teki niissä 20 maalia kesään 2008 mennessä. Hän ei kyennyt pelaamaan kylmissä oloissa, joten loppukauden hän istui lähinnä vaihtopenkillä runsaan lumentulon takia. Dennis Wideman
Wideman sai NHL-varauksen kesällä 2002, jolloin Buffalo Sabres varasi hänet numerolla 241 uusien pelaajien varaustilaisuuden kahdeksannella kierroksella. Hän ei kuitenkaan saanut seuraavien vuosien aikana sopimusta Sabresiin, joten kesällä 2004 hän solmi vapaana pelaajana sopimuksen St. Louis Bluesin kanssa. Hän teki ammattilaisdebyyttinsä myöhemmin samana vuonna St. Louisin silloisen farmiseuran Worcester IceCatsin riveissä AHL-liigassa. Hän pelasi IceCatsin riveissä 79 AHL:n runkosarjaottelua, joissa syntyi tehot 13 maalia ja 30 syöttöpistettä. Wideman sijoittui Worcesterin sisäisessä pistepörssissä sijalle kolme Jay McClementin ja Jon DiSalvatoren jälkeen, AHL:n tulokkaiden pistepörssissä sijalle seitsemän ja AHL-puolustajien pistepörssissä sijalle kolmetoista. Doyle Brunson
Brunson syntyi Longworthissa Teksasissa - kylässä, jossa asui noin sata ihmistä. Hän oli nuorin perheen kolmesta lapsesta. Longworthin pienen koon takia Brunson juoksi toisinaan pitkiä matkoja toisiin kyliin ja hänestä tuli lupaava urheilija. Hän pelasi All-State Texas -koripallojoukkueessa ja harjoitteli kausien välissä mailin juoksua. Vaikka hän oli kiinnostunut enemmän koripallosta kuin juoksemisesta, hän osallistui vuonna 1950 Texas Interscholastic Track Meet -kisoihin ja voitti mailin ajalla 4:38. Hän sai tarjouksia useilta korkeakouluilta ja päätyi lopulta Hardin-Simmonsin yliopistoon, koska se sijaitsi lähellä hänen kotiaan. Minneapolis Lakers (nykyisin Los Angeles Lakers) oli myös kiinnostunut Brunsonista, mutta hänen kesätöissä saamansa polvivamma lopetti peliuran. Brunson oli ollut purkamassa tonnin painoista lastulevylastia, kun kuorma oli pudonnut hänen jalkansa päälle murtaen sen kahdesta kohdasta. Hän piti kipsiä kaksi vuotta, mutta loukkaantuminen lopetti kerralla hänen ammattilaiskoripallohaaveensa. Vielä nykyäänkin hän tarvitsee ajoittain kainalosauvaa. Loukkaantumisen jälkeen Brunson keskittyi urheilun sijasta opiskeluun ja valmistui hallintotieteen maisteriksi. Craig Noone
Noone aloitti uransa alasarjojen Skelmerdale Unitedissa, jota hän edusti vuodet 2005-2007. Vuodet 2007-2008 hän pelasi puolestaan Burscoughissa, jossa pelejä kertyi 24 ja maaleja neljä. Heinäkuussa 2008 Noone siirtyi Southportiin, jossa hän pelasi vain yhden ottelun, ennen kuin siirtyi elokuussa 2008 Englannin mestaruussarjan Plymouth Argyleen. Craig Bellamy
Hyökkääjänä pelaava Bellamy aloitti ammattilaisuransa kaudella 1996–1997 Norwich Cityssä. Bellamy pelasi yhteensä neljä kautta Norwich Cityssä, maaliennätyksenään 17 maalia kaudelta 1998–1999. Kauden 2000–2001 Bellamy pelasi Coventry Cityssä, mutta siirtyi jo seuraavalla kaudella Newcastle Unitedin riveihin. Kolmen ja puolen kauden aikana Newcastle Unitedissa Bellamy pääsi pelaamaan muun muassa Mestarien liigassa. Jalkapalloilijan taitojensa lisäksi Bellamy on kerännyt huomiota myös vaikeilla luonteenpiirteillään. Kesken kauden, tammikuussa 2004–2005, Bellamy joutui vaihtamaan seuraa riitaannuttuaan silloisen valmentajansa Graeme Sounessin ja joidenkin joukkuekavereidensa kanssa. Uudeksi seuraksi Bellamylle tuli Blackburn Rovers. Drayson Bowman
Viimeisen WHL:ssä pelatun kauden jälkeen Bowman kutsuttiin Carolinaan kesken heidän pudotuspelien. Carolina eteni itäisen konfrenenssin finaaleihin asti, jossa Pittsburgh Penguins tiputti sen suoraan neljässä ottelussa. Seuraavalla kaudella Bowman pelasi Carolinan AHL:ssä pelaavassa yhteistyöseura Albany River Ratsissa. Ensimmäisen ammattilaismaalinsa hän teki heti debyytissään Albanyssa 3. lokakuuta 2009, kun joukkue hävisi 6-3 Manchester Monarchsille. Kauden keskellä Carolina kutsui Bowmanin ylös ja hän teki debyyttinsä NHL:ssä 16. tammikuuta 2010. Hän pelasi kymmenen minuuttia ja laukoi kerran maalia kohti, kun Carolina hävisi lukemin 5-3 Atlanta Thrashersille. Bowman palasi AHL:ään ja Albanyyn, josta hänet kutsuttiin takaisin ylös NHL:ään 24. maaliskuuta Tuomo Ruudun loukkaantumisen vuoksi. NHL-komennuksen aikana Bowman teki ensimmäisen ja toisen NHL-maalinsa 6. huhtikuuta Tampa Bay Lightningin maalivahti Antero Niittymäen selän taakse, kun Carolina voitti Tampa Bayn maalein 8-5. Ottelu oli Bowmanille uran seitsemäs NHL:ssä. Kauden 2009-2010 aikana hän teki yhdeksässä pelissä kaksi maalia ja pelasi keskimäärin 12 minuuttia per ottelu. Carolinan päävalmentaja Paul Maurice kehui Bowmanin ensimmäisen NHL-komennuksen aikana hänen omaavan hyvät kädet ja loistavan peliälyn. Carolina sijoittui itäisen konfrenenssin 11. joukkueeksi, eikä päässyt pudotuspeleihin. Bowman palasi River Ratsiin pelaamaan pudotuspelejä. AHL:ssä hän teki runkosarjan 56 pelissä 17 maalia ja 32 pistettä. Hän oli 31. tulokkaiden pistepörssissä ja 10. River Ratsin joukkueen sisäisessä pistepörssissä. Bowman teki kahdeksassa pudotuspeliottelussa yhdeksän pistettä. Hän sijoittui tulokkaiden pistepörssin viidenneksi ja oli River Ratsin eniten pisteitä tehnyt pelaaja. Hershey Bears tiputti River Ratsin toisella kierroksella. Birdman (artisti)
Bryan ”Baby” Williams, taiteilijanimeltään Birdman, (s. 15. helmikuuta 1969 New Orleans, Louisiana, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rap-artisti, -tuottaja ja yrittäjä. Hän aloitti räppäämisen koulusta erottamisen jälkeen oltuaan 15-vuotias. Williamsin ura ei lähtenyt nousuun vasta kuin ollessaan 28-vuotias, kun hän nauhoitti ensimmäisen menestysalbuminsa Juvenilen kanssa. Andrew Bynum
Bynum aloitti ammattilaisuransa Los Angeles Lakersissä, joka varasi hänet ensimmäisen kierroksen sijalla kymmenen. Samana vuonna Bynum syrjäytti Jermaine O'Nealin kaikkien aikojen nuorimpana NBA-pelaajana. Kauden 2007–2008 Bynum oli sivussa loukkaantumisen vuoksi, mutta palasi seuraavalla kaudella loukkaantuakseen jälleen. Hän kuitenkin toipui ja pelasi Lakersin miehistössä sen voittaessa mestaruuden. Hän oli voittamassa NBA:n mestaruutta myös vuonna 2010. Ari Ahonen
Ahonen aloitti uransa Jyväskylässä ja 18-vuotiaana hän siirtyi HIFK:hon. Ahonen ehti pelata kolme kautta SM-liigassa, kunnes siirtyi Devilsin organisaatioon, jossa hän pelasi kaikkiaan viisi kautta Devilsin farmijoukkue Albany River Ratsissä saaden vain muutamia ottelukomennuksia NHL:n puolelle. Hän ei pystynyt syrjäyttämään Martin Brodeuria, jota pidettiin yhtenä maailman parhaista maalivahdeista, eikä onnistunut myöskään pääsemään tämän varamieheksi ohi Corey Schwabin tai Scott Clemmensenin. Ahonen sai silti osallistua Devilsin mestaruusjuhliin keväällä 2003 vaikkei häntä tilastoidakaan Stanley Cupin voittajaksi. Edson Barboza
Barboza muutti yhdysvaltoihin tammikuussa 2009 harjoittelemaan vapaaottelua ja otteli ensi kerran 17. huhtikuuta 2009 Real Fighting Championships organisaatiossa. Hän voitti ensimmäisen ottelunsa Aaron Steadmania vastaan ensimmäisessä erässä hyppypolvipotkulla ja lyönnein johtaneella teknisellä tyrmäyksellä. Rob Bowman
Rob Bowman (s. 15. toukokuuta 1960) on yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvaohjaaja sekä tuottaja. Hän on työskennellyt muun muassa televisiosarjoissa "Star Trek – uusi sukupolvi", "Salaiset kansiot" ja "Castle". Hän on ohjannut elokuvat "X-Files – taistelu tulevaisuudesta" (1998), "Tulen valtakunta" (2002) ja "Elektra" (2005). Dave Bautista
Batista aloitti painiuransa WCW Power Plantissa, jossa Sgt. Buddy Lee Parker kertoi Batistalle, ettei hän koskaan menestyisi alalla. Tämän jälkeen Batista meni WWF:ään, josta hänet lähetettiin Afa Anoa'in painikouluun Wild Samoan Training Centreen. Terence Crawford
Crawford siirtyi ammattinyrkkeilijäksi vuonna 2008. Vuonna 2013 Crawford voitti vapaana olleen NABO liiton mestaruuden voittamalla Alejandro Sanabrian kudennessa erässä teknisellä tyrmäyksellä. Crawford ei puolustanut mestaruuttaan kertaakaan vaan kohtasi seuraavana vuonna silloisen kevytsarjan WBO liiton mestari Ricky Burnsin jonka voitti kaikin tuomariäänin kaksitoistaeräisen ottelun päätteeksi. Crawford puolusti mestaruutta kaksi kertaa: Ensimmäisellä kerralla Crawford voitti yhdeksännen erän teknisellä tyrmäyksellä Yuriorkis Gamboan johdettuaan ottelua sitä ennen kaikin tuomariäänin. Toisessa puolustusottelussa Crawford kukisti Raymundo Beltran kaikin tuomariäänin. Tämän jälkeen Crawford siirtyi ylempään kevytsarjaan jossa kohtasi suoraan Thomas Dulormen ottelussa jonka panoksena oli väliaikainen WBO liiton mestaruus. Crawford voitti ottelun kuudennessa erässä kaadettuaan Dulormen kuudennessa erässä kolmesti lattiaan. WBC ja WBO liittojen mestari Crawfordista tuli vuonna 2016 jolloin hän kukisti WBC ja WBO liittojen vöiden yhdistämisottelussa Viktor Postolin yksimielisellä tuomaripäätöksellä kaksitoistaeräisen ottelun päätteeksi. Tämän jälkeen Crawford on puolustanut mestaruusvöitä John Molina Junioria vastaan tyrmäten tämän ottelun kahdeksannessa erässä. 19. elokuuta 2017 Crawford voitti tuolloin IBF ja WBA liittojen mestaruusvöitä hallussaan pitäneen Julius Indongon tyrmäämällä tämän kolmannessa erässä vartaloiskulla. Crawford oli käyttänyt Indongoa luvunlaskussa jo toisessa erässä päättäen ottelun seuraavassa erässä. Dwayne Bowe
Ennen ammattilaisuraansa Louisianan osavaltionyliopiston joukkueessa pelannut Bowe varattiin NFL:n vuoden 2007 varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella, 23. pelaajana. Dave Duerson
Ennen ammattilaisuraansa Duerson pelasi Notre Damen yliopiston amerikkalaisen jalkapallon joukkueessa, ja suoritti taloustutkinnon. Hän sai NFL-varauksen vuonna 1983, jolloin Chicago Bears varasi hänet varaustilaisuuden kolmannella kierroksella. Hän vakiinnutti paikkansa seuran avauskokoonpanossa kolmannella ammattilaiskaudellaan, kaudella 1985, ja oli voittamassa tuolla kaudella ensimmäistä Super Bowlin mestaruuttaan (Super Bowl XX). Hänet valittiin Chicagon-vuosinaan neljästi peräkkäin NFL:n tähdistöotteluun eli Pro Bowliin, kausina 1985–1988. Rick Bowness
Ennen uraansa ammattilaissarjoissa Bowness pelasi vuodet 1972–1975 LHJMQ-junioriliigassa. Aluksi hän edusti Québec Rempartsia, josta siirtyi kesken kauden 1973–1974 Montreal Bleu Blanc Rougeen. Hänen pisteiden valossa paras kautensa LHJMQ:ssa oli kausi 1974–1975, jolla hän teki sata tehopistettä, 24 maalia ja 76 syöttöpistettä. Hän sijoittui tuolla kaudella joukkueensa sisäisessä pistepörssissä sijalle kaksi ja koko liigan syöttöpörssissä jaetulle sijalle kuusi. Dwayne Roloson
Edmontonissa Roloson pelasi lopulta kolme ja puoli kautta. Hänen viimeisekseen kaudekseen Edmontonissa jäi kausi 2008–2009, joka sujui häneltä hyvin. Roloson olisi halunnut jäädä joukkueeseen, mutta Edmonton olisi halunnut tehdä vain vuoden sopimuksen. Roloson siirtyi kesällä 2009 New York Islandersiin, jonka kanssa teki kaksivuotisen sopimuksen. Kesken kauden tammikuussa 2011 Roloson siirtyi Tampa Bay Lightningiin vaihdossa Islandersin nuoreen puolustajaan Ty Wishartiin. Kauden jälkeen Roloson teki vielä seuraavan kauden kattavan sopimuksen Lightningin kanssa. Tämän kauden jälkeen hän päätti lopettaa uransa, ja hänet palkattiin samantien Anaheim Ducksin farmijoukkueen Norfolk Admiralsin konsultiksi. Marcus Hahnemann
Hahnemann aloitti ammattilaisuransa vuonna 1994 Seattle Soundersin joukkueessa. Kolme vuotta myöhemmin hän siirtyi Major League Soccer -liigan Colorado Rapidsiin. Vuonna 1999 hän teki sopimuksen Englannin 1. divisioonassa pelanneen Fulhamin kanssa. Fulhamissa Hahnemann ei saanut peliaikaa, vaan lainattiin vuonna 2000 ensin Rochdaleen ja sitten Readingiin, jonne hän myöhemmin siirtyi pysyvästi. Hahnemann on ollut Readingin ykkösmaalivahti siitä lähtien. Hän on noussut Readingin kannattajien suosioon muun muassa heittämällä pelipaitansa joka ottelun jälkeen katsojille. Kun joukkueen johto kielsi Hahnemannia tekemästä tätä säästösyihin vedoten, hän alkoi ostaa paitansa omilla rahoillaan ja jatkoi tapaansa. Vuonna 2006 kauden päätteeksi hänet valittiin Mestaruussarjan tähdistökentälliseen Readingin noustessa Valioliigaan. Damon Severson
Ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan Severson ansaitsi harjoitusleirin jälkeen paikan Devilsin avauskokoonpanossa kaudella 2014–2015. Hän teki NHL-debyyttinsä 9. lokakuuta 2014 Philadelphia Flyersia vastaan Wells Fargo Centerissä. Ensimmäisen pisteensä hän sai syöttöpisteen muodossa 11. lokakuuta Florida Panthersia vastaan. Hän teki myös ensimmäisen maalinsa samassa ottelussa kuusi minuuttia myöhemmin iskiessään kiekon ohi Roberto Luongon. Tulokaskaudellaan Severson joutui joulukuussa kuukaudeksi sivuun, kun hänen nilkkansa murtui hänen blokattuaan Aleksandr Ovetškinin laukauksen. Edson Barboza
Barboza aloitti harjoittelemaan thainyrkkeilyä kahdeksan vuotiaana ja aloitti kilpailemaan 16-vuotiaana. Hän saavutti ammattilaisena tilastot 25–3, joissa 22 voittoa tuli tyrmäyksellä ja niistä 17 päättyi ensimmäisessä erässä. Barboza voitti muun muassa kolmesti Rio de Janeiron osavaltion mestaruuden ja kahdesti Demolition Fight mestaruuden São Paolossa. Hän lopetti uransa thainyrkkeilyssä ja siirtyi vapaaotteluun managerinsa neuvosta. Brasiliassa tuona aikana thainyrkkeilijöiden oli hankala saada sponsoreita, eikä hän voinut näin siirtyä ottelemaan Japaniin K–1 turnauksiin. Tony Tuominen
Tuominen aloitti sulkapallouransa Badmintonklubben Smashin riveissä vuonna 1975. Ensimmäisen aikuisten Suomen-mestaruutensa hän voitti 17-vuotiaana vuonna 1981. Samana vuonna hän edusti ensimmäisen kerran Suomen miesten maajoukkuetta Helvetia Cupissa Norjassa. Uransa aikana hän pelasi maajoukkueessa 79 kertaa, viimeisen kerran vuonna 1996. Hän voitti 15 Suomen-mestaruutta vuosina 1981–1997, kolme kaksinpelissä, kymmenen nelinpelissä ja kaksi sekanelinpelissä. Maailmanlistalla hän sijoittui parhaimmillaan 22:nneksi syksyllä 1991. Alison Lohman
Lohman syntyi ja kasvoi Palm Springsin kaupungissa Kaliforniassa. Hän harrasti teatteria ja muutti high schoolin jälkeen Los Angelesiin. Siellä hän sai ensimmäisen elokuvaroolinsa trilleristä "13. kerros" ja esiintyi televisiosarjoissa "Pasadena" ja "Safe Harbor". Lohmanin läpimurto tapahtui vuoden 2002 elokuvassa "Valkoinen oleanteri", jonka jälkeen hän sai roolit Ridley Scottin "Pelimiehissä" (2003) ja Tim Burtonin "Big Fishissä" (2003). Carlos Bocanegra
Bocanegra aloitti ammattilaisuransa MLS-seura Chicago Firessa, josta hän siirtyi neljän kauden jälkeen Fulham FC:n paitaan. Lontoolaisseuraa jenkkitoppari edusti kaikkiaan neljän kauden ajan. Kesällä 2008 päävalmentaja Roy Hodgson ei ollut halukas jatkamaan Bocanegran sopimusta, joten mies joutui etsimään uusia haasteita Ranskasta, Stade Rennes'n joukkueesta. Sittemmin hän pelasi muun muassa AS Saint-Étiennen joukkueessa. Tristan Bowen
Bowen aloitti uransa Los Angeles Galaxyssä, jonka edustusjoukkueessa Major League Soccerissa hän pelasi vuosina 2009-2010 18 ottelua tehden kaksi maalia. Vuonna 2009 hän oli lainalla sekä Hollywood United Hitmenissä että nykyisin Fort Lauderdale Strikersinä tunnetussa Miami FC:ssä. Vuodet 2011-2013 hän edusti MLS:n Chivas USA:a, jossa otteluita kertyi 30 ja maalejakin kaksi. Kauden 2011-2012 hän oli kokonaan lainassa Belgian kakkosdivisioonan KSV Roeselaressa, jossa hän teki 24 ottelussa kolme maalia. Vuonna 2014 Bowen edusti MLS:n Seattle Soundersia seitsemän ottelun verran, ennen kuin New England Revolution varasi hänet MLS:n uudelleenvaraustilauksessa. Revolution purki hänen sopimuksensa heinäkuussa 2015. Drayson Bowman
Ensimmäisen kerran kokonaisen kauden NHL:ssä 2013-2014 pelannut Bowman siirtyi vapaaksi agentiksi, jonka jälkeen hän teki harjoitusleirillä try out -sopimuksen 2. syyskuuta 2014. 2. lokakuuta Bowman teki yhden vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen Montrealin kanssa. Amy Dumas
Dumas aloitti painiuransa nähtyään Rey Mysterio Jr.:n painivan World Championship Wrestlingin "Monday Night Nitro"-ohjelmassa; hän halusi tietää lisää showpainista, ja matkusti Meksikoon katsomaan paikallisia esityksiä ja opettelemaan painia. Työskenneltyään jonkin aikaa ns. "independent"-promootioissa Dumas'lle tarjottiin sopimusta Extreme Championship Wrestlingin kanssa 1999. Hän debytoi ECW:ssä kehätyttönä nimellä Miss Congeniality, ja myöhemmin esiintyi nimellä Angelica. ECW:n suuri tähti Rob Van Dam esitteli Dumas'n Dory Funk nuoremmalle, joka kutsui hänet oppimaan painia perheensä perustamaan Funking Conservatoryyn Floridassa loppuvuodesta 1999. Koulutuksen päätteeksi Funkit tekivät hänen esiintymisistään videon ja lähettivät sen silloiselle World Wrestling Federationille. WWF palkkasi hänet saman vuoden lopussa, ja Lita debytoi helmikuussa 2000. Eddie Alvarez
Alvarez aloitti vapaaottelussa kilpailemisen ammattilaisena joulukuussa 2003, jolloin hän kohtasi Anthony Ladonnan Ring of Combatissa. Alvarez voitti kamppailun tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Alvarez otteli myös muissa vapaaottelujärjestöissä, kuten Reality Fighting, Euphoria ja BodogFight. Reality Fighting 7 -tapahtumassa Alvarez voitti uransa ensimmäisen mestaruuden vasta kolmannessa ammattilaisottelussaan. Hän voitti Chris Schlesingerin luovutuksella minuutissa ja hänet palkittiin Reality Fightingin välisarjan mestaruudella. 2006 Alvarez siirtyi ottelemaan MFC järjestöön, jossa hän saavutti välisarjan mestaruuden joulukuussa 2006. Tuolloin hän kohtasi uransa yhdeksännessä kamppailussa Aaron Rileyn, jonka Alvarez voitti tyrmäyksellä noin minuutissa. MFC-järjestö muutti nimensä BodogFightiksi, kun Alvarezin oli määrä puolustaa ensimmäistä kertaa mestaruuttaan Nick Thompsonia vastaan. Huhtikuussa 2007 Venäjällä käyty kamppailu päättyi Alvarezin tekniseen tyrmäys tappioon ja näin menetti mestaruutensa. Se oli samalla Alvarezin uran ensimmäinen tappio. Sitä ennen hän oli voittanut kymmenen kamppailua peräkkäin. Dwayne Roloson
Loistavan viimeisen yliopistokautensa jälkeen Roloson sai sopimuksen Calgary Flamesiin kaudeksi 1994–1995. Kaksi ensimmäistä vuottaan Calgaryssä Roloson pelasi farmiseura Saint John Flamesissa. Toisella kaudellaan AHL:ssa Roloson oli liigan voittotilastojen ykkönen 33 voitollaan. Kaudeksi 1996–1997 hän nousi Calgaryyn Trevor Kiddin varamaalivahdiksi. Kahden Calgaryssä pelatun kauden jälkeen Roloson teki sopimuksen Buffalo Sabresin kanssa. Buffalossa hän torjui Dominik Hašekin kakkosmaalivahtina. Travis Hansen
Hansen aloitti ammattilaisuransa vuonna 2003 NBA-seura Atlanta Hawksissa. Hän pelasi siinä yhden kauden, jonka jälkeen hän on ollut Saski Baskoniassa ja MBK Dynamo Moskovassa. Michael Tarver
Evans teki debyyttinsä World Wrestling Entertainmentin (WWE)'n kehitys territoriossa Florida Championship Wrestlingissa 3. toukokuuta, 2008 häviten Atlas DaBonelle. FCW:n uran alussa Evans käytti nimeä Tyrone Jones. 21. heinäkuuta, Tyrone hävisi RAW'n dark matsissa Jamie Noblelle. Tyrone vaihtoi kehänimensä 25. syyskuuta, Tyson Tarveriksi. Tarver sitten liittyi Saxton Conglomerate ryhmään, mihin kuului Black Pain, Lawrence Knight, ja johtaja Byron Saxton. Tarverilla oli ensimmäinen matsi Conglomeraten riveissä 30. lokakuuta, missä hän, Pain ja Drew McIntyre hävisivät Johnny Primelle, Kafulle, ja Kizarnylle. Pian Primealoitti feudin Conglomeraten kanssa. 16. joulukuuta Tarver ja Saxton hävisivät Primelle ja Ralph Moscalle. Conglomeraten vähäinen menestys jatkui, kun Tarver ja Knight taas hävisivät Primelle ja Kaleb O'Nealille. Kuitenkin, O'Neal liittyi Conglomerateen. 22. tammikuuta, 2009, O'Neal ja Knight hävisivät Tyler Reksille ja Johnny Curtisille, matsissa mikä käytiin Florida Tag Team Mestaruuksista. Myöhemmin samana iltana, Tarver, O'Neil ja Knight hävisivät Ricky Ortizille, DJ Gabrielille ja Kizarnylle. Conglomerate hajosi pian tämän jälkeen. Robbie Savage
Savage aloitti uransa juniorina Manchester Unitedissa, mistä hän siirtyi Crewen junioriakatemiaan. Heinäkuussa 1997 hän siirtyi Leicesteriin, missä vietti viisi vuotta ja voitti kahdesti Liigacupin. Hän pelasi ensi kerran myös Walesin maajoukkueessa. Leicesterin pudottua Valioliigasta kauden 2001–2002 päätteeksi hän siirtyi Birminghamiin, missä hän pelasi 88 ottelua ja teki 12 maalia. Tammikuussa 2005 Savage siirtyi Blackburniin, jossa hän pelasi kolme vuotta ja tammikuussa 2008 Derby hankki miehen kahden miljoonan euron siirtokorvausta vastaan . Savage lopetti uransa kauden 2010–2011 jälkeen. Perry Bauman
Bauman muutti vuonna 1920 Dorsetiin, Ohioon. Hän soitti lapsena saksofonia ja opiskeli myöhemmin (1937–41) oboensoittoa Curtis Institutessa Marcel Tabuteaun johdolla. Bauman asui 1940-luvun alusta lähtien Kanadassa, jossa hän toimi vuoteen 1956 Toronton sinfoniaorkesterin ensioboistina. Hän palasi orkesteriin vuonna 1964. Lisäksi hän soitti muun muassa ssa ja Toronto Woodwind Quintetissa sekä Philadelphian orkesterin ja Cincinnatin orkesterin kanssa. Hän osallistui moniin kamari- ja orkesterikonsertteihin Stratfordin festivaalilla. Häntä pidettiin yhtenä Kanadan johtavista oboisteista, ja hänelle oli suuri kysyntä. Dubbie Bowie
Bowie pelasi hyökkääjänä lukuisissa Montrealin amatöörijoukkueissa jo 1890-luvulla teini-ikäisenä ja sekä Montreal Victorias -seurassa Kanadan amatöörikiekkoliiga CAHL:ssa että itäisen Kanadan amatöörisarja ECAHA:ssa vuodesta 1896 vuoteen 1908. Hän saavutti maalikuninkuuden viidesti ja viimeisteli ennennäkemättömät 234 osumaa 80 virallisessa liigapelissä. Bowie pelasi Victoriasin Stanley Cupin voittajajoukkueessa 1898. Etevänä mailankäsittelijänä, nimenomaan epätavallisen lyhyen mailan käyttäjänä, tunnettu Dubbie Bowie on valittu moniin 1900-luvun alkupuolen tähdistöjoukkueisiin ja parhaiden hyökkääjien gallerioihin. Rowan Atkinson
Ennen koomikonuraansa Atkinson ehti opiskella sähköinsinööriksi Oxfordin yliopistossa. Opiskeluaikanaan hän alkoi työskennellä lupaavan käsikirjoittajan Richard Curtisin kanssa. He kirjoittivat ensin teatteriarvosteluja ja sitten omaa materiaalia Edinburgh Fringe-festivaalille. Atkinson aloitti televisiossa Ei yhdeksän uutisissa, ja vuonna 1983 hän ja Curtis keksivät hahmon nimeltä Musta Kyy, joka yritti turhaan päästä Englannin kuninkaaksi Tudorien aikana. BBC:llä Musta Kyy -sarjaa mainostettiin tilannetragediana. Myös nolojen tilanteiden mies, Mr Bean, on Curtisin ja Atkinsonin yhteinen luomus. Alexa Bliss
Lexi Kaufman aloitti showpainiuransa "WWE NXT:ssä", WWE:n ”farmisarjassa”. Hän teki sopimuksen WWE:n kanssa toukokuussa 2013 ja otteli ensimmäisen ottelunsa "NXT:ssä" vuosi myöhemmin, toukokuussa 2014. Hänen hahmonsa Alexa Bliss oli alun perin kimallehilettä käsistään puhaltanut iloinen cheerleader, mutta läpimurtonsa hän teki muuntauduttuaan heelin eli pahiksen rooliin. Hahmosta tuli heel vuonna 2015, alettuaan esiintyä yhdessä Blake and Murphy -tag teamin kanssa. Toni Dahlman
Ottawa Senators varasi Dahlmanin yhdeksännellä kierroksella 286. pelaajana . Hän on kaikkien aikojen kolmanneksi suurimmalla numerolla NHL:ään varattu suomalainen Lauri Kinoksen (293. varaus vuodelta ) ja Juha-Pekka Ketolan (287. varaus vuodelta 2001) jälkeen. Dahlman teki jo saman kesän heinäkuussa kaksivuotisen tulokassopimuksen joukkueen kanssa. Hän pelasi kauden 2001–2002 suurimmaksi osaksi Senatorsin farmijoukkue Grand Rapids Griffinsissa, AHL:ssä. Lokakuussa 2001 Dahlman joutui peleistä noin kahdeksi kuukaudeksi sivuun saatuaan joukkuetoverinsa Jason Doigin lyöntilaukauksen leukaansa. Hän debytoi kauden aikana myös NHL:ssä, jossa Dahlman pelasi kymmenen runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen. Hän pelasi Senatorsissa ensimmäisen NHL-ottelunsa 3. tammikuuta 2002 Washington Capitalsia vastaan. Dahlmanista tuli kaikkien aikojen suurimmalla numerolla NHL:ään varattu liigassa pelannut suomalainen. Dennis Rodman
Vuonna 1986 Detroit Pistons valitsi 25-vuotiaan Rodmanin NBA:n varaustilaisuuden toisella kierroksella 27. vuorolla. Rodmanin tulokaskauden tunnetuin hetki oli hänen sanottuaan Pistonsien hävittyä NBA:n pudotuspeleissä Boston Celticsille Celticsin seuraikoni Larry Birdin olevan arvostettu vain, koska hän on vaaleaihoinen. Rodmanin toisella NBA-kaudella 1987–1988 Pistons nousi sarjan finaaleihin asti mutta hävisi Los Angeles Lakersille. Kausi oli samalla Rodmanin läpimurto joukkueen kokoonpanoon. Kevin Wortman
Wortman pelasi Massachusettsin paikallisia juniorisarjoja Mass-Bay Chiefsin joukkueessa, jonka jälkeen hän kävi vuodet 1987–1991 American International Collegea. Calgary Flames varasi Wortmanin kahdeksannella kierroksella 168. pelaajana . Hän aloitti ammattilaisuransa IHL-joukkue Salt Lake Golden Eaglesissa kaudella 1991–1992, jolloin Wortmanin tulokaskausi liigassa toi 82 runkkosarjaottelussa tehot 12+34=46 ja viidessä playoff-ottelussa yhden maalin. Hän oli runkosarjassa joukkueensa tehokkain puolustaja ja neljänneksi paras pistemies. Wortman sijoittui IHL:n puolustajien pistepörssissä neljänneksi. Hänet palkittiin kauden päätteeksi liigan parhaana yhdysvaltalaissyntyisenä tulokkaana Ken McKenzie Trophylla. Kaudella 1992–1993 Wortman oli Golden Knightsin tehokkain puolustaja ja hän sijoittui IHL:n puolustajien pistepörssissä neljänneksi tehoilla 13+50=63. Wortman valittiin kauden päätteeksi liigan toiseen tähdistökentälliseen. Ville Nieminen
Niemisen ammattilaisura käynnistyi Tapparassa kaudella 1994–1995, ja hän teki lopullisen läpimurtonsa seurassa kaudella 1996–1997, jonka jälkeen NHL-seura Colorado Avalanche varasi hänet NHL:ään numerolla 78. Niemisen ura Pohjois-Amerikan ammattilaissarjoissa käynnistyi jo seuraavalla kaudella Coloradon farmijoukkueessa, AHL-liigan Hershey Bearsissa. NHL:ssä Nieminen debytoi kaudella 1999–2000, ja jo seuraavalla kaudella hän vakiinnutti pelipaikkansa NHL:ssä ja oli kauden päätteeksi Coloradon mukana voittamassa NHL:n Stanley Cup-mestaruutta. Nieminen pelasi NHL:ssä seitsemän kauden ajan ja edusti Coloradon ohella Pittsburgh Penguinsia, Chicago Blackhawksia, Calgary Flamesia, New York Rangersia, San Jose Sharksia ja St. Louis Bluesia. Rick Bowness
Vuonna 1989 Bowness siirtyi Boston Bruinsin organisaatioon. Hän toimi Bruinsin silloisen farmijoukkueen, AHL-seura Maine Marinersin päävalmentajana kaksi kautta, joista ensimmäisellä joukkue jäi pudotuspelien ulkopuolelle ja jälkimmäisellä putosi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella. Kauden 1991–1992 hän toimi Boston Bruinsin päävalmentajana ja johdatti joukkueen konferenssifinaaleihin asti. Bownessin valmentama Bruins voitti kevään 1992 pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Buffalo Sabresin voitoin 4–3 ja toisella kierroksella Montreal Canadiensin suoraan neljässä ottelussa, mutta hävisi silloisen Prince of Wales -konferenssin finaalissa Pittsburgh Penguinsille voitoin 0–4. Huolimatta pudotuspelimenestyksestä, Bowness ei saanut jatkaa Bruinsin päävalmentajana ja hänet korvasi Brian Sutter. Joey Maxim
Maxim ryhtyi ammattilaiseksi 18-vuotiaana vuonna 1941. Ensimmäisissä 11 ottelussaan hän voitti pisteillä muun muassa Nate Boldenin ja Red Burmanin. Seuraavana vuonna hän kärsi tappion Jimmy Bivinsille ja kahdesti Ezzard Charlesille. Tappioista huolimatta hän jatkoi kulkuaan kohti painoluokkansa maailman huippua ja otteli myös raskaassa sarjassa, jossa hän voitti vuonna 1946 Jersey Joe Walcottin – häviten tosin seuraavana vuonna tälle kahdesti. Vuonna 1948 Maxim hyvitti aikaisemman tappionsa raskassarjalaiseksi siirtyneelle Bivinsille voitettuaan jo aikaisemmin syksyllä luoteisen Tyynenmeren raskaan sarjan mestaruuden Bill Peterseniltä. Vuonna 1949 hän kärsi jälleen tappion Ezzard Charlesille, mutta seuraavassa ottelussaan hän voitti nimiinsä Amerikan alemman raskassarjan mestaruuden 15 erää kestäneessä ottelussa Gus Lesnevichiä vastaan. Paul Parker
Keskuspuolustaja Parker aloitti uransa Fulhamissa, josta siirtyi Queens Park Rangersiin. Intensiivisenä puolustajana tunnettu Parker vakuutti Englannin maajoukkueen valmentajan Bobby Robsonin taidoistaan ja debytoi Englannin paidassa vuonna 1989 ottelussa Albaniaa vastaan. Matt Beleskey
NHL:ään Beleskey varattiin numerolla 112. Hänen ammattilaisuransa alkoi vuonna 2008 neljän vuoden junioriuran jälkeen. Hän teki NHL-debyyttinsä kaudella 2008–2009, kun esiintyi Ducksissa kahdessa pelissä. Hän pelasi kuitenkin suurimman osan kaudesta AHL-joukkue Iowa Chopsissa. Beleskey pelasi 2012–2013 työsulun aikana EIHL:ssä pelaavassa Coventry Blazessa.