Mitä ikonoklasmi tarkoittaa?
Ikonoklasmi
Ikonoklastien motiivit voivat olla joko uskonnollisia tai poliittisia. Laajassa mielessä ikonoklasmi koske myös muita kuin uskonnollisia kuvia. Uskonnollinen perustelu ikonoklasmille on usein se, että halutaan estää kuvainpalvonnan tai "idolatrian" syntyminen, jota esimerkiksi joissakin kristinuskon suuntauksissa on pidetty taikauskon piiriin kuuluvaksi. (katso "Idoli" eli jumalankuva)
Ikonoklasmia saattavat toteuttaa eri uskontojen harjoittajat, mutta usein se on seurausta saman uskonnon eri lahkojen välisistä erimielisyyksistä. Bysantin kaksi kuvariitaa olivat epätavallisia, koska niissä pääasiassa väiteltiin kuvien käytöstä, eikä kiista ollut seurausta laajemmista näkemyseroista. Kristinuskossa ikonoklasmi on ollut tavallisesti seuraus kymmenen käskyn sananmukaisesta tulkinnasta, jossa kielletään epäjumalankuvien tekeminen ja palvonta. Raamatussa toisena käskynä on kielto jumalankuvien valmistamiseen. Kuva
Kaikki eivät suhtaudu kuviin myönteisesti. Ikonoklasmi, joka tarkoittaa kuvainraastoa tai kuvien esittämisen kieltämistä, on tapahtunut silloin tällöin historian kuluessa eri kulttuureissa. Se ei ole harvinaista myöskään nykyajan yhteiskunnassa, koska kuvissa saattaa olla vahva ideologinen merkitys. Viimeinen laajamittainen ikonoklasmi tapahtui Afganistanissa ääri-islamilaisen Taliban-ryhmän toimesta ennen heidän valtansa kukistumista vuonna 2001. Myös Pohjois-Euroopan protestantismin traditioon liittyy kuvakielteisyyttä. Ikonoklasmi
Ikonoklasmi eli kuvakielto tai kuvainraasto on uskonnollisten tai muiden kuvien, symbolien ja muistomerkkien tuhoamista tai niiden esittämisen kieltämistä. "Ikonoklasti" on henkilö, joka turmelee kuvia, kuvainraastaja.
Ikonoklasmia on esiintynyt eri syistä johtuen useissa eri historian vaiheissa. Tavallisimmin esitetty esimerkki ikonoklasmista on Bysantin valtakunta, jossa 700- ja 800-luvuilla ikonoklastit halusivat tuhota uskonnollisia patsaita ja kuvia eli ikoneja, joita he pitivät Raamatun kieltäminä jumalankuvina. Tämä oli luultavasti osittain islamin vaikutusta, koska islamin kuvakielto esiintyi samoina aikoina ja sen vaikutus oli suuri myös kristillisillä alueilla. Bysantin kirkko
700-luvulla ja 800-luvun alussa Bysantin valtakunnassa vallitsi ikonoklasmin eli kuvainraaston virtaus, joka tuomittiin lopulta harhaoppina. Ikonoklasmi käynnistyi keisari Leo III:n (keisarina 717–741) valtakauden myötä, kun tämä kielsi ikonit ja niille osoitetun kunnioituksen. Myös Konstantinos V (keisarina 741–775) omaksui ikonoklastisen kannan kautensa loppupuolella. Eräänä syynä ikoneja vastustavan kannan syntyyn oli islamin nousu ja arabien menestyksekkäät valloitukset: bysanttilaiset saattoivat ajatella kuvia vastustaneiden muslimien tekevän siis jotakin oikein. Luonnonmullistukset, kuten Santorinin tulivuorenpurkaus vuonna 726, lisäsivät ajatusta, että Bysanttia rangaistaan jonkin asian tähden.
Ikoni
700-luvulla elänyt Johannes Damaskolainen kiteyttää, että ikoniteologia on yhteydessä Kristuksen lihaksitulemiseen: Stereogrammi
Stereogrammeja laadittiin jo vuosia ennen kuin ne tulivat uudelleen suosituiksi tietokoneiden kehityksen myötä. Klassisissa stereogrammeissa eli stereokuvapareissa syvyysvaikutelma saadaan aikaan ottamalla kohteesta kaksi kuvaa hiukan eri kuvakulmista ja asettamalla nämä vierekkäin (katso stereoskopia). Uudempi stereogrammien laji on yhden kuvan stereogrammi eli autostereogrammi. Päinvastoin kuin klassisissa stereogrammeissa, näissä stereokuvissa katsoja ei yleensä näe kuvaan piilotettua aihetta ennen kuin silmät on kohdistettu oikein. Ikonostaasi
Ikonostaasissa ikonit sijoitetaan Suomessa vallitsevan käytännön mukaan siten, että keskellä olevan Pyhän portin oikealla puolella on Kristuksen ja vasemmalla puolella Jumalansynnyttäjän ikonit. Pyhän portin yläpuolella on ns. "deesis"-ryhmä, ikoni, johon on kuvattu Kristus, Neitsyt Maria ja Johannes Kastaja tai vaihtoehtoisesti siellä voi olla ehtoollisen asettamista kuvaava ikoni. Ikonografia
Taidehistorioitsija Erwin Panofsky oli ikonografisen metodologian ja tutkimuksen edelläkävijä. Hänen sanojensa mukaan ikonografia on ”se taidehistorian haara, joka huolehtii taideteosten aiheesta tai merkityksestä, vastakohtana niiden muodolle”. Lähestymistapa on siis vastapainoa Heinrich Wöllflinin formalismille. Isoglossi
Samantapainen kuin isoglossi on isografi joka tarkoittaa vaihtelua kirjoitusjärjestelmissä. Molemmat käsitteet ovat käytössä myös historiallisessa kielitieteessä. Kristinuskon historia
700-luvulla Bysantin kirkkoa repivät kuvariidat. Ensimmäinen ikonoklastinen kausi eli kuvariita alkoi keisari Leo III:n aikana kun hän kielsi Jeesusta ja pyhimyksiä esittävien ikonien käytön. Kuvariita päättyi Nikean toisen kirkolliskokouksen jälkeen vuonna 787. Kirkolliskokous päätti, että kuvia sai kumartaa ja suudella, mutta ei osoittaa niille jumalallista kunnioitusta. Keisari Leo V aloitti toisen kuvaridan vuonna 813. Se loppui Theofiloksen kuoleman jälkeen vuonna 843, jolloin aiempi päätös kuvien kunnioittamisesta tuli lopullisesti hyväksytyksi. Rasismi
Ksenofobia eli muukalaiskammo, etnosentrismi (oman etnisen ryhmän pitäminen muita parempana) ja endogamia (avioituminen vain omaan etniseen ryhmään kuuluvien kanssa) ovat vanhoja ilmiöitä, joita on esiintynyt ja edelleen esiintyy kaikissa kulttuureissa. Antropologi Pascal Boyerin mukaan ihmiset luovat stereotypioita esimerkiksi roduista, koska heillä on intuitiviinen käsitys, että toisen ryhmän jäsenet edustavat heille uhkaa. Omaa ryhmää halutaan suosia ja vähemmistöt pitää alempiarvoisessa asemassa. Ikonografia
Alun perin sanalla "Iconographia" otsikoitiin kuva-antologioita, joihin oli koottu samanaiheisia kuvia (esimerkiksi muotokuvia tietystä henkilöstä). Ikonografiasta tuli oppi kuva-aiheista 1800-luvun alussa kristillisten kuva-aiheiden tutkimusten myötä. Ikonografista tutkimusmenetelmää on sovellettu muun muassa taiteen, arkeologian, historian ja teologian erikoistutkimuksiin. Sen pääsoveltaja on kuitenkin taidehistoria, jossa se alkoi voittaa alaa tyylihistorialliselta tutkimukselta, joka koettiin riittämättömäksi. 1900-luvun alussa Saksassa taidehistorioitsijat Aby Warburg (1866–1929) ja hänen seuraajansa Fritz Saxl (1890–1948) sekä Erwin Panofsky (1892–1968) laativat yksityiskohtaisen käytännön kuvien aiheiden tunnistamiseen ja luokitteluun. Iisalmen profeetta Elian kirkko
Profeetta Elian kirkossa on neljä suurta ikonia, jotka on sijoitettu pääilmansuuntiin. Ikonit esittävät Helluntaita, Vuorisaarnaa, Jeesuksen syntymää sekä Kristuksen taivaaseenastumista. Kirkon ikonostaasi valmistui vuonna 2000 ja sen veistäjänä toimi bulgarialainen Jordan Ivanov. Ikonostaasin esikuva oli Bulgariassa sijaitsevan Rilan luostarin ikonostaasi. Ikonostaasi "Pyhä Portti" valmistettiin kirkon 50-vuotisjuhlaan vuonna 2007. Kirkossa olevat ikkunalasityöt edustavat 1500- ja 1700-lukujen slaavilaista tyylisuuntaa. Ikonoklasmi
Mekan ikonien tuhoaminen ei kuitenkaan määritellyt muiden muslimien vallan alaisina kalifaatin laajentumisen jälkeen eläneiden yhteisöjen kohtelua. Esimerkiksi monet kristityt, jotka elivät islamin uskonnon vallitessa, jatkoivat ikonien tekemistä ja kirkkojen koristelua haluamillaan tavoilla. Tästä suvaitsevaisuudesta poikkeaa merkittävästi islamin varhaishistoriassa ”Jazidin julistus”, jonka antoi umaijadien kalifi Jazid II vuosina 722–723. Julistuksessa määrättiin tuhottaviksi kalifaatin alueella ristit ja kristilliset kuvat. Sitä noudatettiin jossain määrin erityisesti nykyisen Jordanian alueella. Siellä on arkeologisia todisteita siitä, että joidenkin, tosin ei kaikkien, senaikaisten kirkkojen mosaiikkilattioista poistettiin kuvia. Jazidin vallanperijät eivät jatkaneet hänen ikonoklastista politiikkaansa, ja ikoneiden tuottaminen Levantin kristityissä yhteisöissä jatkui ilman merkittävää keskeytystä 500-luvulta 800-luvulle. Ikoni
Ikonia ei perinteisesti ja osin hengellisistä syistä signeerata, sillä ortodoksisessa maailmassa kuvan ajatellaan maalatun Jumalan kunniaksi ja Hänen myötävaikutuksellaan maalarin käden kautta. Kreikkalaisessa ikonimaalausperinteessä uudelle ajalle tultaessa signeeraukset tai tekijän puumerkit kuitenkin yleistyivät ja tapa on Kreikassa käytössä edelleen. Ikoninurkka
Ikoninurkka (karjalaksi "suuri cupukka" eli suuri nurkka) on ortodoksisessa perinteessä kodeissa tai julkisissa tiloissa oleva nurkka, johon on sijoitettu ikoneja, lampukka ja mahdollisesti karjalaisessa perinteessä käspaikka, eli koristeellisesti kirjailtu pyyhe. Ikoninurkan äärellä toimitetaan pieniä kotihartauksia. Karjalaisessa talossa ikoninurkka oli ulko-ovesta tultaessa oikealla puolella ja sitä pidettiin on talon tärkeinpänä nurkkauksena. Tärkeimmät vieraat ja sairaat laitetettiin nukkumaan ikoninurkkaukseen. Tikkurilan ortodoksinen kirkko
Tikkurilan ortodoksisen kirkon ikonostaasin ja seinien koristemaalaukset ovat Juri Mitroshinin ja ikosnostaasin puuveistokset Grigory Likhterin tekemiä. Vuonna 2001 kirkkoon saatiin myös Alexander Wikströmin lasimaalauksia. Bysantin valtakunta
Keisarinna Irenen vaikutuksesta Nikaiassa pidetty seitsemäs ekumeeninen kirkolliskokous päätti vuonna 787, että ikoneja saa kunnioittaa, mutta ei palvoa. Keisari Leo V palautti ikonoklasmin uudelleen voimaan vuonna 813, koska kuvakiellon katsottiin olevan sodissa saavutettujen voittojen taustalla. Theodora II salli ikonit vuonna 843 patriarkka Methodioksen tuella, ja kirkolliskokous vahvisti Nikean ekumeenisen kirkolliskokouksen päätöksen. Ikonoklasmi sekä paavi Nikolaus I:n ja patriarkka Fotioksen välinen kiista syvensivät entisestään idän ja lännen kirkkojen eroa. Ikoneista
"Ikoneista"-teoksen kolme puhetta ovat sisällöltään hyvin samanlaisia. Johannes pyrkii osoittamaan sekä Raamatun että kirkon vanhan perinteen avulla, että ikonien kunnioittaminen on oikein. Hän esittää, millainen kuvien kunnioittaminen on oikeaa ikonien kunnioittamista ja millainen väärää epäjumalien kuvien palvomista.
Johanneksen pääargumentti puheissaan on, että Vanhan testamentin kuvakielto oli kumoutunut, kun Jumala oli tullut Jeesuksessa ihmiseksi. Näin kuvaamaton oli samalla tullut kuvattavaksi ja kuvan ("eikōn") eli ikonin tekeminen siitä oli sallittua. Ikoni korostaa sitä tosiasiaa, että Jumala tuli ihmiseksi ja kuvattavaksi. Ikonit ovat näin oikeaoppisen, ortodoksisen kristillisen teologian luonnollinen seuraus. Ikonoklasmi
Keväällä 2015 sosiaalisessa mediassa levisi Isis-järjestön video, jossa museossa ja ulkona olevia patsaita ja reliefejä tuhotaan moukareilla. Tuhottujen esineiden on arvioitu olleen peräisin Mosulissa sijaitsevasta antiikin museosta. Osa tuhotuista patsaista on peräisin Mosulin lähellä olevasta muinaisesta Hatran kaupungista, joka on Unescon maailmanperintökohde. Unescon edustaja Irina Bokovan mukaan esineiden tuhoaminen rikkoo YK:n turvaneuvoston päätöslauselmaa. Aiemmin Mosulin ja Tikritin alueilla on tuhottu temppeleitä, kirkkoja ja arvokkaita käsikirjoituksia. Uskonpuhdistus
Vaikka Luther joutui piilottelemaan, eivät hänen kannattajansa jääneet toimettomiksi. Leipzigin väittelyyn osallistunut Andreas Karlstad oli yksi niistä Lutherin kannattajista, jotka yrittivät reformoida kirkkoa Wittenbergissä. Uudistusohjelma oli katolisen kirkon mittapuulla radikaali: maallikoiden ehtoollinen jumalanpalvelusten yhteydessä haluttiin sallia, nunnille ja munkeille taata oikeus poistua luostareistaan ja pappien selibaatti poistaa. Vanhaan testamenttiin vedoten osa halusi kuvainraastoa eli ikonoklasmia, kuvakieltoa myös kirkkoihin. Vaaditut uudistukset eivät kuitenkaan toteutuneet tarpeeksi nopeasti, mikä lisäsi väkivaltaa ja levottomuuksia kaupungissa. 1. maaliskuuta 1522 Luther palasi piilopaikastaan Wittenbergiin. Kuhasalo
Alueella on sijainnut ortodoksinen erämaaluostari. Luostarin paikalla tai lähistöllä on nykyisin muistomerkkinä ikonikatos, jonka arkkitehtuuri kupolikattoineen muistuttaa ortodoksisten kirkkorakennusten arkkitehtuuria. Hesykasmi
Hesykasmi (; sanasta ησυχία ’hiljaisuus’) on erämaan munkkien elämäntavasta 1200–1300-luvuilla syntynyt ortodoksisen kirkon askeettinen liike, jossa korostetaan hiljaisuutta, vaikenemista, sisäisen rauhan etsimistä ja sydämen rukousta eli Jeesuksen rukousta. Innokylä
Innovaatio Apokatastasis
Apokatastasis (kreik. ἀποκατάστασις, "apokatástasis"), ennalleenpalauttamisoppi eli oppi universaalista, yleisestä pelastuksesta. Toisin kuin ikuisen rangaistuksen oppi sekä ehdollisen kuolemattomuuden ja syntisten tuhon oppi (lat. annihilaatio), apokatastaasi lupaa kaikille lopullisen pelastuksen. Oppi tunnetaan myös nimellä universalismi. Kuva
Ikonografia on vertailevaa tutkimusta, jossa pyritään selvittämään taideteoksen aihe, idea, alkuperä ja kehitys. Ikonologia on kuvan yleismerkityksen tulkintaa sen yhteydessä historiaan ja kulttuuriin. Kristillinen taide
Ikoni tarkoittaa kristillisessä merkityksessä ortodoksisella tavalla maalattua pyhää kuvaa (sana tulee kreikan kielestä). Ikonin tarkoitus aikoinaan oli synnyttää rukouksen mieltä ja opettaa lukutaidotonta kansaa. Ikonimaalaus ei ole kopiointia, vaan saman aiheen toistoa (kuvaa voi muokata hieman). Ikoni
Ikoni ei ole perinteinen taide-esine, kuten esimerkiksi taulu, vaan se on uskonnon harjoittamiseen käytettävä esine. Ikonit ovat väreihin puettua teologiaa. Ne välittävät ortodoksista uskonoppia ja sanomaa rukoilijalle tai katsojalleen siinä missä kirjoitettu sanakin. Ortodoksikirkossa ikoneista koostuvaa alttariseinää kutsutaan ikonostaasiksi. Kaldean oraakkelit
Kaldean oraakkelit vaikuttaa olevan synkretistinen kokoelma, joka yhdistelee kreikkalaisen filosofian (erityisesti platonismin) aineksia sellaisiin aineksiin, jotka ovat alkuperältään persialaisia tai babylonialaisia. Myöhemmät uusplatonilaiset filosofit, kuten Proklos ja Iamblikhos, pitivät kirjoituksia korkeassa arvossa. Nimitys ”Kaldean oraakkelit” esiintyy ensimmäisen kerran 400-luvulla. Kun kristilliset kirkkoisät tai muut myöhäisantiikin ajan kirjailijat viittaavat ”kaldealaisiin”, ne puhuvat useimmiten juuri tästä perinteestä. Bysantin kirkko
Ikonikielto johti kapinointiin sekä monien Bysantin taiteen tuotteiden tuhoamiseen. Ikonoklasmi vaikutti kuitenkin lähinnä hoviin, ylimpiin virkamiehiin ja ylimpään papistoon, ei niinkään tavalliseen kansaan. Klassismi (kuvataide)
Jean Auguste Dominique Ingres (1780-1867) oli eräs Jacques Louis Davidin tunnetuimmista oppilaista. Myös Ingres arvosti ehjää veistoksellista muotoa taiteessa. Hänen tunnetuimpia klassistisia alastonaiheitaan ovat "Odolistit", "Turkkilainen kylpy" ja "Lähde". Ingresin lyijykynäpiirustuksia on myös arvostettu, ja ovat nykyisin esillä useissa museoissa. Methodios I
Methodios oli rikkaan perheen poika, joka muutti Konstantinopoliin tavoitteenaan päästä hoviin. Eräs munkki houkutteli hänet kuitenkin kirkolliselle uralle. Tuohon aikaan kirkkoa repivät ikoneihin liittyvät riidat. Patriarkka Nikeforos I syrjäytettiin niiden takia vuonna 815. Methodios lähti Roomaan raportoimaan asiasta, ja mahdollisesti hänet lähetti syrjäytetty patriarkka. Hänen palattuaan Roomasta vuonna 821 ikonoklasmia harjoittanut keisari Mikael II pidätti hänet ja karkotti, mutta hän nousi kuitenkin korkeaan asemaan vieläkin kiihkeämmän kuvainraastajan Theofiloksen hovissa. Ikonoklasmi Bysantin keisarikunnassa
Bysantin ikonoklasmin vaikutukset heijastuivat myös länteen. Ikonoklasmia vastustaneita munkkeja pakeni suurin joukoin Italiaan. Heidän joukossaan 
oli useita ikonimaalareita. Roomaan paavit käyttivät heidän ammattitaitoaan ja maalauttivat freskoja ja teettivät mosaiikkeja kirkkoihinsa. Tältä ajalta peräisin ovat Roomassa mm. St. Prasseden, St. Maria in Domnican ja St. Cecilian kirkkojen mosaiikit. Tuolloin idän ja lännen kirkot eivät vielä olleet eronneet, ja siksi Rooman paavit seurasivat Bysantin kirkon tapahtumia hyvin tarkkaan. Paavi Gregorius II kirjoitti Konstantinopolin patriarkalle kirjeen, jossa hän nuhteli häntä ”pyhien kuvien häpäisemisestä.” Paavi Gregorius III julisti v. 731 ikonoklastit pannaan. Ikonoklastinen riita syvensi idän ja lännen kirkkojen eroja, ja näin ehkä osaltaan myötävaikutti kirkkojen myöhemmin tapahtuneeseen eroamiseen. Ikonoklasmi
Tutkijat ovat päätelleet ikonoklasmin päättyneen siksi, että vaikka kuvat ja patsaat oli poistettu kirkoista, ikoneja oli säilynyt runsaasti kodeissa. Kuvat olivat suosittuja ja ne katsottiin myös tehokkaiksi keinoiksi harjoittaa jumalanpalvelusta. Epigrammi
Epigrammi (< ) on lyhyt runo, jossa on lopussa terävä pisto, tai lakoninen tai kiusoitteleva toteamus. Epigrammit ovat hyvä osoitus runouden voimasta oivallusten ja sukkeluuksien esittämisessä. Ikonoklasmi
Historian kuluessa on esiintynyt myös osittaista ikonoklasmia. Esimerkiksi antiikin Egyptin hallitsijan patsaalta saatettiin hakata nenä irti tahallaan, koska tällä tavalla veistoksen esittämän henkilön aisteja ajateltiin voitavan vahingoittaa ja näin tuhota kuvattu henkilö. Bysantin kirkko
Munkit osallistuivat monesti politiikkaan muun muassa ikonoklasmin aikana sekä erityisesti Bysantin loppuaikoina hesykasmia ja länsisuhteita koskeneissa kiistoissa. Munkit vastustivat usein sekä hallintoa että kirkkopolitiikkaa ja puolustivat ortodoksiaa poliittisia kompromisseja vastaan. Ivironin Jumalanäiti
Perimätiedon mukaan tämänkin ikonin alkuperäisen mallin valmisti apostoli ja evankelista Luukas. Tarinan mukaan ikonoklasmin aikaan 800-luvulla eräs leskinainen laittoi ikonin mereen Nikeassa. Erilaisten vaiheiden ja ihmeiden kautta ikonin sitten löysivät Athoksen munkit, jotka sijoittivat sen vuonna 999 Ivironin luostariin Athokselle, missä se edelleen on. Ikonografia
Ikonografia tutkii taideteosten aiheita, ideoita ja merkitystä. Se on myös aiheiden alkuperän ja kehityksen vertailevaa tutkimusta. Ikonostaasi
Ortodoksisessa kirkossa ei välttämättä ole aina ikonostaasia tai ikonostaasi voi nykyään olla myös matala, aitamainen seinämä. Joissain idän ortodoksisissa kirkoissa ikonostaasin paikalla voi olla myös vedettävä verho tai harso. Andreas Karlstadt
Uskonpuhdistuksen edetessä Karlstadtista tuli Lutherin kannattaja. Kun Luther julistettiin Wormsin valtiopäivillä valtakunnankiroukseen ja joutui pakenemaan Wartburgin linnaan, oli Karlstad yksi niistä Lutherin kannattajista, jotka yrittivät reformoida kirkkoa Wittenburgissa. Uudistusohjelma oli katolisen kirkon mittapuulla radikaali: maallikoiden ehtoollinen jumalanpalvelusten yhteydessä haluttiin sallia, nunnille ja munkeille taata oikeus poistua luostareistaan ja pappien selibaatti poistaa. Vanhaan testamenttiin vedoten osa myös halusi kuvainraastoa eli ikonoklasmia, kuvakieltoa kirkkoihin., lisäksi Karlstadt käytti Lutherin auktoriteettia kiihottaessaan kansaa raastaamaan kuvat kirkoista väkivalloin. Vaaditut uudistukset eivät kuitenkaan toteutuneet tarpeeksi nopeasti, mikä lisäsi väkivaltaa ja levottomuuksia kaupungissa. Näiden toimiensa sekä myös teologisen radikalisoitumisen myötä (Karlstadista tuli uudestikastaja ja hän sotkeutui talonpoikaiskapinoihin) Lutherista tuli Karlstadin kiivas vastustaja Isoglossi
Isoglossi (kutsutaan myös heteroglossiksi) on maantieteellinen raja tietyn kielellisen ominaisuuden, kuten vokaalin ääntämisen, sanan merkityksen tai käyttöä joissakin syntaktisessa ominaisuudessa. Pää-murteet tyypillisesti rajoittuvat isoglossi-ryhmiin, esimerkiksi Benrathin linja erottaa yläsaksan muista länsigermaanisista kielistä, ja La Spezia-Rimini Linja jakaa pohjoisen Italian murteet Keski Italian murteista. Kuitenkin yksittäisen isoglossi ei välttämättä liity kielirajoihin. Blanquismi
Blanquismi oli ranskalaisen sosialistin Louis-Auguste Blanquin vallankumouksellinen oppi. Se tähtäsi taantumuksellisten ja porvarillisten hallintojen kumoamiseen vallankumouksellisen omistautuneen eliitin suorittaman vallankaappauksen kautta, joka sitten muuttaisi yhteiskunnan valtiovaltaa käyttämällä tasa-arvoiseksi. Tämän opin katsotaan siirtyneen Karl Marxin oppirakennelmaan nimellä proletariaatin diktatuuri. Ikonoklasmi
Massamittainen ja järjestelmällinen uskonnollinen kuvainraasto organisoitiin Afganistanissa vuosina 1996-2001. Lokakuussa 1997 Afganistanin valtaa pitävä Taliban-liike julisti kielletyksi kaikki elollisten olentojen kuvat. Kabulin virallisessa radiossa kehotettiin: "Kaikki kaupoissa, taloissa ja muualla seinillä riippuvat eläinten ja muiden elävien olentojen kuvat on tuhottava". Määräys koski radion mukaan myös ”eläviä olentoja esittäviä muovisia lasten leluja”. Helmikuussa 2001 Afganistanin Taliban-johtaja Mullah Mohammed Omar komensi sotilaitaan tuhoamaan kaikki maan veistokset. Näiden joukossa oli muinaismuistoina korvaamattoman arvokkaita, islamia edeltäviä buddhalaisia veistoshahmoja, seinämaalauksia ja arkeologisia kohteita. Talibanin aiheuttamaa tuhoa on myöhemmin yritetty korjata kansainvälisillä pelastustoimilla. Myös televisio, valokuvaus ja musiikki olivat kiellettyjä Talibanhallinnon aikana Afganistanissa. Ikonografia
Panofskyn mukaan: ”Tuon herrasmiehen tekojen merkityksen ymmärtämiseksi minun täytyy olla tutustunut, ei ainoastaan esineiden ja tapahtumien käytännölliseen maailmaan, vaan myös enemmän kuin käytännöllisiin tapoihin ja kulttuuritraditioihin tietyssä kulttuurissa.” Niinpä teolla on kaksi merkitystä, eli ilmeinen ja toissijainen tai sopimukseen perustuva. Viimeksi mainittu viittaa taideteoksessa olevan piilevään merkitykseen. Ikonoklasmi
Irakissa on kaadettu muun muassa Saddam Husseinin patsaita hallitsijan valtakauden kaaduttua vuonna 2003. Virossa siirrettiin keväällä 2007 pois paikaltaan Pronssisotilaaksi kutsuttu Puna-armeijan muistomerkki (patsas oli joutunut aikaisemmin vastustuksen ja ilkivallan kohteeksi). Inkunaabeli
Inkunaabelit ovat yleensä harvinaisia ja hauraita yksittäiskappaleita. Ne jaetaan kahteen tyyppiin. "Xylografiat" on painettu yksittäisillä painolaatoilla, joille sivun teksti ja kuvat on kaiverrettu. "Typografiat" on painettu irtokirjasimilla Johannes Gutenbergin tyyliin. Useat tutkijat käyttävät sanaa 'inkunaabeli' ainoastaan jälkimmäisistä. Kuvainpalvonta
Kuvainpalvonta eli ikonolatria on haukkumanimi sellaisille uskonnollisille ja kulttuurillisille käytännöille, joissa huomion kohteena näyttäisi päällisin puolin tarkasteltuna olevan kuva tai patsas. Kuvainpalvonta voi kohdistua väitettyihin epäjumaliin tai se voi liittyä saman uskonnon toisten lahkojen toimintaan. Ikonologia
Erwin Panofskyn kehittämässä ikonologisessa tulkintamallissa on kolme eri tasoa: primääri- eli luonnollinen taso, ikonografinen analyysi ja ikonologinen tulkinta. Bysantin taide
Ikonoklasmi lähti kehittymään keisari Leo III:n ediktistä, jossa määrättiin että Kristusta, Neitsyt Mariaa, enkeleitä ja pyhimyksiä ei saanut kuvata ja kaikki tällaiset kuvat oli hävitettävä. Jopa niiden omistaminen oli rangaistavaa, saati tekeminen. Ihmisen kuvaaminen oli kiellettyä (vrt. Islam), ja haluttiin estää kaikenlainen kuvainpalvonta. Ikonoklasmi Bysantin keisarikunnassa
Tähän on nähtävissä monia syitä. Itäisessä kristikunnassa on aina ollut runsaasti erilaisia harhaoppeja. Kirkkoisä Johannes Damaskolainen mainitsee Bysantin alueella olleen noin sata erilaista harhaoppista liikettä. Tällaisia olivat muun muassa paulikiaanit, nestoriolaiset, monofysiitit, manikeolaiset ja areiolaiset. Usein näihin liikkeisiin liittyi voimakkaita kuvakielteisiä piirteitä. Turun ortodoksinen kirkko
Kirkon ikonostaasin ikonit on maalannut turkulainen taidemaalari Berndt Abraham Godenhjelm. Muut ikonit ovat peräisin pääasiassa Valamon luostarista. Ikonoklasmi
Videolla esiintyvä taistelija kertoo, että muinaiset veistokset tuhottiin kuvainpalvontana. Korpiselän ortodoksinen kirkko
Kirkon ikonit tilattiin Valamon luostarista ja irtaimistoa lahjoitti korpiselkäläiset sukujuuret omaava sortavalalainen kauppiaan rouva Moldakov. Kirkon ikonostaasi oli matala ja yksikerroksinen. Alttari-ikonin aiheena oli "Kristuksen ylösnousemus". Ikonostaasi koostui neljästä kiilakaarisesta seinämästä. Keskellä olevien kuninkaanovien vasemmalla puolella oli Jeesus-lasta käsivarsillaan pitelevä Jumalanäiti ja oikealla puolella kokovartalokuva siunaavasta Jeesuksesta, joiden lisäksi ikonostaasin sivuosissa oli kuvattu ylienkelit Mikael ja Selafiel, joista jälkimmäinen oli harvinainen aihe ikonostaaseissa. "Ehtoollisen asettamisen" ikonia ei ollut poikkeuksellisesti sijoitettu ikonostaasiin, vaan se oli ikonostaasin yläpuolella kirkkosalin seinässä. "Ehtoollisen asettamisen" sivuilla olivat alttarikaarta myötäillen aiheet: "Kristuksen hautaanlaskeminen" ja "ylösnousemus". Alttarin oikeallapuolella olevassa porrasnurkkauksessa oli kastekappeli, jonka taustalla oli isokoinen "Jeesus siunaa lapsia" taulu. Alttarin vasemmalla puolella oli kärsimyskappeli, jonka taustalla oli isokokoinen Golgata-aihe. Kellotornissa oli kuusi kelloa. Kristillinen taide
Ikonoklasmi eli kuvakielto tai kuvainraasto syntyi Bysantissa 700-luvulla. Sen aloitti keisari Leo III vuonna 730. Perusteena oli väite, että kuvia palvottiin. Kaikki ihmistä esittävät pyhät kuvat tuhottiin ja korvattiin risteillä ja ornamenteilla (=geometrinen ja symmetrinen koriste). Kuvien tekijöitä ja munkkeja vainottiin, jopa munkinpuku kiellettiin. Ravenna ei kuulunut siihen aikaan enää Bysanttiin, joten sen taideaarteet säilyivät. Stalinismi
Etenkin oikeiston kielenkäytössä stalinismi-sanaa on usein käytetty synonyymina taistolaisuudelle ja joskus jopa myöhempienkin aikojen vasemmistolaisuudelle sen sisällöstä riippumatta. Sanan käytöstä ensimmäisessä merkityksessä on tullut tunnetuksi muun muassa Ben Zyskowicz, jälkimmäisessä merkityksessä Aarno Laitinen.
Politiikan tutkija Iivi Masson mukaan ”uusstalinismi” on ollut Suomessa nousussa. Masso syytti vuonna 2008 "Eesti Ekspress" -lehdessä suomalaista vasemmistoa, lähinnä Vasemmistoliittoa ja kommunisteja, ajautumisesta rakentavasta yhteiskunta-arvostelusta kohti ”yksioikoista uusstalinismia”. Masson mukaan ”uusstalinismi” ei ole Suomessa ”niin marginaalista kuin yleisen poliittisen ilmapiirin ja tavallisten kansalaisten enemmistön mielipiteiden kautta voisi olettaa”. Iconclass
Iconclass on saatavana painettuna editiona tai CD-romina (eri kielillä). Lisäksi siihen voi saada verkkoselaimen. Outokummun ortodoksinen kirkko
Kirkkosalin ja ikonostaasin ikonit ovat pääosin 1700-luvulta ja peräisin Viinijärven vuonna 1906 puretusta kirkosta. Ikonostaasin vasemmassa reunassa kiotakaapissa on 1600-luvulta peräisin oleva Korsunin Jumalanäidin ikoni. Ikonin lahjoitti kauppias Isotov, jonka suvun hallussa se oli ollut sukupolvien ajan. Alttarin takaseinällä pääikonina oleva suurikokoinen ja kultataustainen Jumalanäidin ikoni, Pyhällä pöydällä oleva hopeinen papin käsiristi ja osa kirkonkelloista on peräisin Kitelän vanhasta kirkosta, josta ne ihmeellisesti pelastuivat sodan jaloista ja monien vaiheiden jälkeen päätyivät Outokummun kirkkoon. Kirkollishallitukselta saadut Neitsyt Marian ja suurmarttyyri ja parantaja Panteleimonin ikonit ovat peräisin Hyrsylän kylän tsasounasta. Joitakin ikoneja ja muuta kirkollista esineistöä on lahjoittanut Valamon luostari. Occamismi
Koska vain partikulaarit eli yksilöoliot olivat olemassa, tiedon hankkimisen keskeisin menetelmä oli intuitio, ei universaalien abstrahointi todellisuudesta, niin kuin aristoteelisessa ajattelussa. Occamismin mukaan inhimillinen tieto oli näin subjektiivista, eikä peräisin objektiivisesta todellisuudesta. Tämä johti tietoteoreettiseen agnostisismiin. Ikonoklasmi
Yleensä muslimiyhteiskunnat ovat välttäneet elollisten olentojen (eläinten ja ihmisten) kuvaamista pyhissä paikoissa, kuten moskeijoissa ja madrassoissa. Esittävän kuvan vastustaminen ei perustu Koraaniin, vaan pikemminkin Hadithin piiriin sisältyviin perinteisiin. Esittävän kuvan kielto ei ole aina laajentunut maallisille alueille, ja muslimien taiteessa on säilynyt figuratiivisen kuvaesityksen perinnettä. Ikonografia
Ikonografisessa tutkimuksessa selvitetään, mitä kuva esittää, mitä henkilöitä, tapahtumia ynnä muita se kuvaa, sekä mihin kirjallisiin ja kuvallisiin lähteisiin aihe ja sen esitystapa perustuvat. Lisäksi selvitetään erilaisten muotoaiheiden ja kuvatyyppien synty- ja kehityshistoriaa ja levinneisyyttä. Ikoni
Ikonin teologia perustuu kuvan ja alkukuvan suhteeseen. Basileios Suuren maksiimi on tiivistelmä ikoniteologiasta: "Kuvalle (kr. eikon) osoitettu kunnioitus palautuu alkukuvalle (kr. prototypon)." Irene (Bysantin keisarinna)
Seitsemäs ekumeeninen kirkolliskokous avattiin syyskuussa 786 Konstantinopolissa. Irene ja Tarasios olivat kuitenkin aliarvioineet ikonoklastit. Heidän joukossaan oli suuri osa armeijan komentajista, jotka yhdistivät ikonoklasmin aikaisempiin sotavoittoihin. Kirkolliskokous loppuikin mellakkaan, kun sotilaat valtasivat kirkon, jossa kokousta pidettiin. Irene ja Konstantinos VI joutuivat pakenemaan kirkosta keisarilliseen palatsiin. Irene ryhtyi voimakkaisiin toimiin ja päätti lakkauttaa koko ammattiarmeijan ("tagmata"). Armeija käskettiin koolle Malaginassa, Vähässä-Aasiassa, jossa se yleensä kokoontui ennen sotaretkiä arabeja vastaan. Siellä sotilaille maksettiin palkka ja heidät erotettiin tehtävistään. Heidän vaimonsa ja lapsensa karkotettiin Konstantinopolista. Poistettuaan näin vaikutusvaltaisimmat ikonoklastit armeijan johdosta Irene nimitti omia suosikkejaan heidän tilalleen. Kirkolliskokous pääsi nyt uudestaan alkamaan, tällä kertaa Nikeassa. Kokous päätti lopettaa ikonoklasmin ja ikonien kunnioittaminen sallittiin jälleen. Ikonoklasmin vastustajat vertasivat seitsemättä kirkolliskokousta vuoden 325 kokoukseen ja Konstantinosta ja Ireneä itseensä Konstantinus Suureen ja hänen äitiinsä Helenaan. Kohokuva
Upotettu reliefi eli "intaglio" on kuva, joka on tehty kaivertamalla siten, että kuvattavia hahmoja vastaa taustapinnan sisään työntyvä kuoppa. Tällaiset ovat erityisen tyypillisiä muinaisen Egyptin taiteelle, mihin vaikutti se, että Egyptin kirkkaassa auringonvalossa tällaiset kuvat näkyvät erityisen selvästi. Monissa kulttuureissa, muun muassa Euroopassa, upotettuja reliefejä on käytetty ennen kaikkea tekstien kaivertamiseen muistomerkkeihin ja -laattoihin sekä koriste-esineissä. Intellektualismi
Intellektualismiksi tai sokraattiseksi intellektualismiksi on kutsuttu filosofi Sokrateen käsitystä, jonka mukaan ihminen toimii oikein välttämättä, jos hän tietää, mikä on oikein. Ortodoksisuuden sunnuntai
Ortodoksisuuden sunnuntai on Suuren paaston ajalle sattuva ensimmäinen sunnuntai. Nimi johtuu ensimmäisten vuosisatojen ikonienriistäjistä ja ikonoklasmista saadusta voitosta vuodelta 843, jolloin keisarinna Theodora kantoi 11. maaliskuuta 843 suurin juhlallisuuksin ikonit takaisin Konstantinopolin Hagia Sofian kirkkoon. Sunnalaisuus
Sunnalaisuudella niin kuin islamilla ei ole mitään virallista symbolia. Sunnalaisuus on ikonoklastinen eli kuvakielteinen. Profeetta Muhammadin aikana muslimien symboleina eri tilanteissa olivat yksiväriset liput (yleensä musta, vihreä taikka valkoinen). Sunnalaisuuden ja sitä myötä myös islamin epäviralliseksi symboliksi noussut puolikuu (ja tähti) on peruja Osmanien valtakunnan ajoilta. Ikonoklasmi
Länsimaiset asiantuntijat ovat kuitenkin pyrkineet näkemään islamilaisessa yhteiskunnassa ”pitkän, kulttuurin määrittämän ja muuttumattoman väkivaltaisten ikonoklastisten tekojen perinteen”. Esimerkiksi Talibanin Bamyanin valtavien Buddhan patsaiden tuhoaminen Bamiyanin maakunnassa Afganistanissa vuonna 2001 on länsimaisessa lehdistössä yleisesti nähty muslimien kuvakiellon seurauksena. Sellainen selitys sivuuttaa kuitenkin ”Buddhan patsaiden ja niitä yli vuosituhannen hämmästelleen muslimiväestön yhteiselon”. Buddhan patsaita vastaan olivat ennen sitä kahdesti hyökänneet Nadir Šahin ja Aurangzebin jokseenkin tehottomat tykistöt. F. B. Floodin mukaan Talibanin Buddha-patsaita koskevien julistusten analyysi viittaa siihen, että niiden tuhoamisen taustalla oli pikemminkin politiikka kuin teologia. Taliban itse on kuitenkin antanut erilaisia selityksiä tuhoamisen motiiveista. Ikonoklasmi Bysantin keisarikunnassa
Kuvakielteisyydestään huolimatta ikonoklastit eivät suinkaan vihanneet taidetta. Ikonien, seinämaalausten ja mosaiikkien sijaan he koristelivat kirkot erilaisilla kukkia, lintuja ja eläimiä kuvaavilla ornamenteilla. Kristillisistä symboleista sallittiin vain risti. Ikonien puolustajien voittaessa ikonoklastien kirkkojen koristelu yleensä tuhottiin, mutta joitakin on ilmeisesti myös säilynyt. Istanbulin Pyhän Irenen kirkossa ja Tessalonikan Hagia Sofian kirkossa on säilynyt jälkiä ikonoklasmin ajan koristelusta. Lisäksi Naksoksen saarella ja Peloponnesoksen niemimaalla on kappelit, joiden koristelu on säilynyt samanlaisena ikonoklasmin ajoilta saakka. Sarkasmi
Sarkasmi on purevaa ivaa tai purevan ivallinen ilmaus. Se on sanallista ironiaa, joka on tarkoituksellista, peittelemätöntä ja yleensä loukkaavaksi tarkoitettua. Sarkasmilla ilmaistaan kielteistä ja arvostelevaa asennetta tiettyjä henkilöitä tai tapahtumia kohtaan. Ikonoklasmi Bysantin keisarikunnassa
Tutkittaessa ikonoklastien ja ikonien puolustajien kannattajakuntaa eri yhteiskuntaluokkia vasten voidaan heti havaita selviä eroja. Ikonoklasmia kannattivat erityisesti ylemmät yhteiskuntaluokat: ylemmät papit, piispat, sotilaat ja aateliset. Ikonien puolustajien kannatus sen sijaan oli suurinta etenkin alemman papiston, maaseutuväestön ja kuten edellä jo mainittiin, munkkien keskuudessa. On hyvin ymmärrettävää että oppimattomalle ja lukutaidottomalle maaseutuväestölle ikonien ja pyhimysten kunnioittaminen oli hyvin tärkeää, ja että he pitivät siitä lujasti kiinni. Samoin on ymmärrettävää että sivistyneemmälle ja koulutetummalle yläluokkalaiselle ”rahvaan” karkea ikonien kunnioittaminen varmasti muistutti epäjumalanpalvelusta. Jumalankuva
Arkeologisessa kielenkäytössä idoleiksi kutsutaan usein ihmistä tai ihmiskasvoja kuvaavia pienikokoisia patsaita ja muotokuvia, vaikka ei tiedetä, esittävätkö ne ehkä jotakin jumalaa vai eivät. Kenotismi
Kenotismi oli 1600-luvun alussa syntynyt, mutta varsinaisesti Gottfried Thomasiuksen 1850-luvulla esittämä tulkinta Kristuksen jumalallisuuden ja ihmisyyden suhteesta. Inkarnaatioon sisältyy "kenosis", vapaaehtoinen luopuminen kaikista jumalallisista ominaisuuksista (etenkin kaikkitietävyydestä): Kristus alistaa itsensä täydellisesti ihmiskunnan tasolle (Fil. 2:6-8). On siis täysin oikeutettua korostaa Kristuksen inhimillisyyttä ja kärsimystä ihmisenä. Ikonoklasmi Bysantin keisarikunnassa
Häntä seurasi hänen poikansa Theofilos, joka nimitti patriarkaksi tiukan ikonoklastin Johannes Grammatikoksen. Alkoi viimeinen ikonien puolustajien vainojen aika. Se päättyi v. 842, kun keisari Theofilos kuoli. Keisarin alaikäinen pojan holhoojahallitsijaksi tuli leskikeisarinna Theodora. Hän oli ikonien puolustaja. Keisarinna erotti patriarkka Johannes Grammatikoksen, jonka tilalle nimitettiin ikoneja kannattava teologi Meletios. Hän kutsui koolle kirkolliskokouksen, joka palautti voimaan vuoden 787 Nikean kirkolliskokouksen ikonien puolustajia tukevat päätökset. Ikonoklastit julistettiin anateemaan eli kirkonkiroukseen. Näin Bysantin keisarikunnan ikonoklastinen riita oli lopullisesti ratkaistu ikonien puolustajien eduksi. Lyhyitä katkoja lukuun ottamatta riita oli kestänyt yli sata vuotta, ja se jätti syvät jäljet ortodoksisen kirkon historiaan. Kuvainpalvonta
Reformaation aikana protestantit syyttivät katolista kirkkoa kuvainpalvonnasta, sillä sen pyhäköissä on usein runsaasti pyhimysten kuvia ja krusifiksejä. Vaikka katolinen kirkko katsookin palvonnan sijasta vain kunnioittavansa näitä kuvia, liittyi reformaatioon kuvien tuhoamista. Tällöin syntyi ikonoklasmia. Ironia
Sarkasmi on purevaksi ja teräväksi tarkoitettua sanallista ironiaa, ja se koetaan siksi loukkaavaksi ja joskus raivostuttavaksi. Toisin kuin ironia, sarkasmi on aina harkittua ja sillä on selkeä kohde, joka on yleensä ihminen mutta joskus myös esimerkiksi esine tai uskomus. Ihmiset voivat olla sarkastisia tai ironisia, mutta tilanne voi olla vain ironinen. Oklokratia
Oklokratia (, ) viittaa valtiomuotoon, jossa valta on väkijoukolla tai järjestäytymättömällä ihmismassalla. Oklokratian synonyymina käytetään toisinaan sanaa ”rahvaanvalta”. Oklokratiaa pidetään niin sanotun terveen hallitusmuodon, demokratian eli kansanvallan, vastakohtana, rappeutuneena demokratiana. Sanan alkuperä on kreikan sanoissa "okhlos" (), ’(rettelöitsevä) väkijoukko’ ja "kratos" (), ’valta’, ’voima’. Termin toi käyttöön kreikkalainen historioitsija Polybios teoksessaan "Historiai". Ikonoklasmi Bysantin keisarikunnassa
Ortodoksisen hengellisen taiteen kannalta ikonoklastinen riita oli tärkeä tapahtuma. Ikonoklasmin päättäneessä vuoden 842 Konstantinopolin kirkolliskokouksessa tehtiin joitakin myönnytyksiä myös ikonoklasteille. Liian aistillisina pidetyt muun muassa imettävää Jumalanäitiä esittävät ikonit kiellettiin, patsaat kiellettiin ja ikonimaalareiden työtä ohjaamaan muodostettiin tarkka ohjesääntö eli ikonikaanon. Siinä määritellään tarkkaan, minkä näköisiä maalattujen henkilöiden tulee olla, minkälaisia värejä saa käyttää ja niin edelleen. Myös kirkkojen koristelusta annettiin tiukat ohjeet. Luostariliike vahvistui entisestään ikonoklasmin jälkeen, ja sen vaikutusvalta hengellisessä elämässä saavutti yhä suuremmat mittasuhteet. Oikean opin noudattamista alettiin valvoa entistä tarkemmin kirkossa. Kirkkotaide
Romaaninen ja gotiikan kausi suosivat lasimaalausta. Bysantissa taas ikonimaalaus nousi keskeiseksi. 1300-luvun pyhimyskaapeista kehittyi aluksi moniosaisia alttarikaappeja. Ortodoksisen kirkon piirissä sen sijaan 1350-luvun jälkeen matalista kuoriaidoista kasvoi vähitellen ikonostaaseja eli kuvaseiniä. Monokulaari
Monokulaari on muutettu linssikaukoputki, jota käytetään kaukaisten objektien tarkentamiseen lukuisten linssien tai prismojen kautta; prismoja käyttävä monokulaari on kevyt teleskooppi. Voluumi ja paino monokulaarissa ovat vähemmän kuin puolet verrattuna kiikareihin, jonka ansiosta sitä on helppo kantaa mukana. Monokulaarit tuottavat kaksiulotteisen kuvan, kun taas kiikarit kolmiulotteisen. Ikonoklasmi Bysantin keisarikunnassa
Kuten on jo tullut ilmi, ikonoklastit vastustivat kaikkia uskonnollisaiheisia kuvia. Tämän lisäksi he vastustivat pyhimysten ja pyhäinjäännösten palvontaa ja rukoilemista. Se oli heidän mielestään epäjumalanpalvelusta. Muuten heidän oppinsa ei ilmeisesti eronnut tuon ajan kirkon yleisistä oppikäsityksistä. Omasta mielestään ikonoklastit pyrkivät puhdistamaan kirkon vääristä näkemyksistä. Päämääriensä ajamiseen he käyttivät hyvin julmia ja väkivaltaisia keinoja, mikä ei kuitenkaan ollut Bysantin melskeisessä sisäpolitiikassa mitenkään harvinaista. Okkultismi
Eläinradan merkkien lisäksi käytetään myös muita eläinsymboleita, kuten kotka, lohikäärme sekä käärme, joka yleensä on viisauden vertauskuva. Muinaisilta egyptiläisiltä nykyiseen okkultismiin on lainautunut ankh eli silmukkaristi ja kabbalisteilta tetragrammaton eli jumalan nelikirjaiminen nimi. Kaikilla symboleilla voi kuitenkin olla useita eri merkityksiä, jotka eivät helposti avaudu asiaan perehtymättömälle. Länsimaisten okkultistien mukaan symboleja voidaan tulkita seitsemän eri ”avaimen” avulla. Icon Clan
Icon Clan on Jyväskylässä perustettu, englanniksi laulava suomalainen rock’n roll -yhtye. Yhtye on kiertänyt runsaasti Eurooppaa ja levyttää saksalaiselle Whirlwind Recordsille. Icon Clan on julkaissut kolme albumia, "Drive-in Religionin" vuonna 2001 ja "Cottonfield Gospelin" vuonna 2003. Yhtyeen uusin albumi "Rock n' Roll Rodeo" julkaistiin 23. elokuuta 2010. Iconclass
Iconclass on järjestelmä taideteosten (varsinkin länsimaisen, klassisen ja kristityn tradition piirissä) luokittelemiseksi aiheen tai ikonografian mukaan. Järjestelmän keksi ja suunnitteli Henry van der Waal vuonna 1944 ollessaan keskitysleirillä. Sen saattoi loppuun ja toimitti L.D. Couprie ja R.H. Fuchs. Järjestelmän on julkaissut ja sitä pitää yllä Hollannin kuninkaallinen taide- ja tiedeakatemia Amsterdamissa. Occamismi
Occamismi on nimitys, joka on annettu Vilhelm Occamilaisen filosofiselle ja teologiselle ajattelulle ja häntä seuranneelle koulukunnalle. Ikonoklasmi
Iranissa tuhottiin niin sanotun islamilaisen vallankumouksen yhteydessä šaahin kuvat vuonna 1979. 1990-luvun vaihteessa Itä-Euroopassa ja entisessä Neuvostoliitossa poistettiin Neuvostovallan johtajien kuvia ja patsaita (katso Sosialistinen realismi). Jo aikaisemmin Neuvostoliitossa ja muissa sosialistisissa maissa oli poistettu Stalinin kuvia hänen kuolemansa jälkeen 1950-luvun lopun niin sanotun ”suojasään” aikana. Jumalankuva
Jumalankuva eli idoli tarkoittaa jumalaa esittävää kuvaa tai patsasta, jota palvotaan tai jonka kautta jumalaa palvotaan. Kronogrammi
Kronogrammi on lause tai kirjoitus, jossa tietyt kirjaimet muodostavat roomalaisina numeroina tulkittuina tietyn luvun, yleensä vuosiluvun. Sana tulee kreikan kielen sanoista "chronos" ("aika") ja "gramma" ("kirjain"). Kronogrammeissa voi jokainen sana sisältää yhden numeron tai sitten numerot oikeassa järjestyksessä, kuten kirjoituksessa AMORE MATVRITAS (MMVI = 2006). Ikonoklasmi
Jotkut muslimilahkot jatkavat ikonoklasmin toteuttamista, ja islamissa on ollut paljon kiistoja viimeaikaisesta ja ilmeisesti yhä jatkuvasta Mekan wahhabistiviranomaisten historiallisten rakennusten tuhoamisesta (jotka eivät sinänsä ole kuvia), joiden he pelkäävät olleen idolatrian kohteita tai muuttuvan sellaisiksi.
Katolisuuden perinteessä kuvien käyttö kirkoissa on perinteisesti värikästä ja runsasta. Ortodoksikirkoissa taas ikonien asema on keskeinen ja niitä esitetään runsaasti. Suomen ortodoksisen kirkon internetsivuilla todetaan ikonoklasmista, että se oli ”ikoneita vastustavien harhaoppi”. Okkultismi
Okkultismina voidaan pitää sellaista henkistä oppia ja toimintaa, jonka sisältöä tai menetelmiä ei ole päästetty yleiseen tietoon. Sanalla esoteerisuus on samankaltainen merkitys, ja usein niitä käytetään synonyymeina. Okkultismilla voidaan viitata mihin tahansa salassa harjoitettuun maagiseen tai yliluonnolliseen taitoon, kun taas esoteerinen sisältää ajatuksen erityisestä pelastavasta tiedosta ("gnosis") tai yksilön sisäisestä muutoksesta (valaistuminen). Ikoneista
Ikoneista ( eli , "Logos apologētikos pros tous diaballontas tas hagias eikonas"; ) eli "Kolme puhetta ikonien syyttäjiä vastaan" on Johannes Damaskolaisen kirjoittama ortodoksinen teologinen teos, joka käsittelee ikoneiden kunnioittamista. Se pitää sisällään kolme puhetta ikonoklasteja eli ikonien syyttäjiä vastaan. Iconclass
Iconclass on olemassa julkaistuina manuaaleina: (seitsemän volyymiä 1974-1981), bibliografiana (seitsemän volyymiä 1973-1983) ja aakkosjärjestyksessä olevana luettelona. Se on hierarkkisesti järjestetty kokoelma objekteja, henkilöitä, tapahtumia ja abstrakteja ajatuksia, jotka voivat olla kuvan aiheita. Sitä käyttävät taidehistorioitsijat, tutkijat ja kuraattorit kuvatakseen, luokitellakseen ja tarkastellakseen kuvien aiheita eri medioissa, kuten maalauksissa, piirustuksissa ja valokuvissa. Ikoni
Jumalanäidin keskeinen merkitys ikoneissa on johdettavissa kanonisen kuvan dogmaattisesta selityksestä, joka periytyy vuodelta 787 yleisen kirkolliskokouksen ikoneja käsittelevästä opista ja on esitetty tiivistetysti niin sanotussa ´Kontakkiveisussa`, joka kuuluu näin: Ikoni
Ortodoksisessa kirkossa jokaista siunattua ikonia pidetään potentiaalisesti ihmeitätekevänä. Ikonille osoitetaan kunnioitusta, koska siinä kuvatun pyhän uskotaan olevan läsnä kuvissa. Ihmetekojen uskotaan osoittavan pyhän läsnäolon erityisen selvästi näissä kuvissa. Sanatarkasti ihmeitätekevänä Suomen ortodoksinen kirkko pitää kuutta Jumalanäitiä esittävää pyhäinkuvaa, jotka ovat todistetusti toimineet yhden tai useamman ihmeeksi koetun tapahtuman välikappaleena. Nämä pyhäinkuvat luetaan kirkon kallisarvoisimpiin hengellisiin aarteisiin. Yleisemminkin ortodoksisessa perinteessä on paljon juuri Jumaläidin ihmeitätekeviä ikoneita. Kuvien välityksellä toteutuneita ihmeitä pidetään Jumalan rakkauden merkkeinä, vaikka teot olisivat itsessään luonnonlakien mukaisia. Arseni (Joensuun piispa)
Piispa Arseni on tunnettu ikonimaalari ja ikonografian tuntija. Hän on toiminut taidenäyttelyissä myös kuraattorina. Hän on julkaissut aiheesta paljon, tunnetuimpana "Ikonikirjan". Arseni piti yhteysnäyttelyn Kuutti Lavosen kanssa vuonna 2013 Lapinlahden taidemuseossa. Isomorfismi
ja Ikonoklasmi Bysantin keisarikunnassa
Toinen ikonoklastinen kausi alkoi v. 813, kun keisariksi nousi Leo V Armenialainen. Keisarin ensimmäinen ikonien puolustajia vastaan suunnattu toimenpide oli patriarkka Nikeforoksen erottaminen. Hänen tilalleen asetettiin ikonoklastinen teologi Teodotos. Jälleen munkit olivat pääosassa ikonien puolustajina. Konstantinopolin Studionin luostarin arkkimandriitta Theodoros Studites ilmoitti keisarille, ettei hänen valtaoikeuksiinsa kuulu sotkeutua kirkon asioihin. Keisari Leo V kutsui koolle
toisen ikonoklastisen kirkolliskokouksen Konstantinopoliin v. 815. Ikonoklasmista tehtiin jälleen Bysantin valtiokirkon virallinen oppi. Ikonien puolustajien vainot alkoivat jälleen. Esimerkiksi edellä mainittu kirkkoisä Theodoros Studites vangittiin. Vainot kuitenkin päättyivät äkillisesti v. 820, kun keisarillisen henkivartioston upseeri Mikael ”Änkyttäjä” murhautti keisarin. Irene (Bysantin keisarinna)
Samana vuonna Konstantinopolin patriarkka Paulus sairastui ja pyysi eroa virastaan. Ennen kuolemaansa Paulus tuomitsi ikonoklasmin, jota hän oli aina salaa vastustanut. Irene tahtoi siviilihallinnossa työskentelevän Taraosiosin ryhtyvän uudeksi patriarkaksi. Tarasios vastusti aluksi nimitystä esittäen, että hän ei ollut pätevä patriarkan virkaan. Tarasios suostui, kun päätettiin kutsua koolle kirkolliskokous, joka tekisi lopullisen päätöksen ikonoklasmista. Klassismi (kuvataide)
Klassismi (aikaisemmin klassisismi) tarkoitti kuvataiteissa pyrkimystä puhtauteen, paluuta selkeisiin linjoihin rokokoon koristeellisuuden jälkeen. Malleja ja ihanteita haettiin antiikin Kreikasta ja Roomasta. Pompejin vaikutteita haettiin niin väreihin kuin muotokieleen. Klassismi vaikutti voimakkaasti arkkitehtuurissa. Ikonoklasmi Bysantin keisarikunnassa
Leo V Armenialaisen Murhaajasta tuli seuraava keisari nimellä Mikael II. Ilmeisesti keisari Mikael II ei ollut uskonnollisessa mielessä sen enempää ikonoklasti kuin ikonien puolustajakaan. Eräät historioitsijat väittävät hänen kieltäneen sekä Kristuksen ylösnousemuksen että saatanan olemassaolon. Hänen hallitusaikanaan kuvariidassa oli ”aselepo”. Ikonien puolustajille suotiin yleinen armahdus. Luostarilaitos alkoi elpyä. Vuonna 829 keisari Mikael II kuoli. IC-98
Söderlund ja Suonpää tapasivat opiskellessaan kulttuurihistoriaa Turun yliopistossa, ja alun perin ryhmän tarkoitus oli tuoda akateeminen kirjoittaminen julkiseen tilaan. Ryhmän alkuperäinen nimi oli Iconoclast ja siihen kuului kolmantena jäsenenä Juha Vitikainen. Ikoni
Ikoni ( eli kuva) on etenkin ortodoksisen kirkon uskonnollisissa yhteyksissä käyttämä kuva. Myös katolisen kirkon itäisen Euroopan kirkoissa ikoneita kohtaa usein. Ikonoklasmi Bysantin keisarikunnassa
Häntä seurasi hänen poikansa Konstantinos V. Hän oli isänsä tavoin innokas ikonien vastustaja. Konstantinos V aloitti myös järjestelmälliset ikonien puolustajien vainot. Kirkkojen mosaiikkeja, seinämaalauksia, ikoneja ja pyhäinjäännöksiä tuhottiin. Ikoneja kunnioittavia munkkeja, nunnia ja maallikoita vangittiin, kidutettiin ja surmattiin. Koska luostarit olivat ikonien puolustajien tukikohtia, niitä kohdeltiin erityisen ankarasti. Munkkeja karkotettiin, ja luostareita tuhottiin tai muutettiin sotilastukikohdiksi. Riita jakoi valtakunnan kahtia. Itäiset maakunnat olivat ikonien vastustajien hallussa, ja monet läntiset maakunnat ikonien puolustajien hallussa. Konstantinos V saikin ikonien puolustajilta pilkkanimen ”Kopronymos” eli ”Likaniminen”. Vuonna 754 keisari kutsui Hieraan koolle ikonoklastien kirkolliskokouksen. Kokous vahvisti ikonien vastustamisen ortodoksisen kirkon viralliseksi opiksi. Kirkolliskokouksen jälkeen ikonien puolustajien vainoja jatkettiin. Ne laantuivat vasta kun keisari kuoli v. 775. Inari Krohn
Ensimmäisen öljymaalauksia esitelleen näyttelynsä Krohn piti vuonna 1969. 1970-luvulla Krohnin tekniikka siirtyi poliittisista maalauksista luontoaiheisiin akvarelleihin ja grafiikkaan. Taidegrafiikassa Inari Krohn kutsuu teoksiaan vedoskollaaseiksi, joista syntyy jokaisella vedostuskerralla ainutkertainen teos. Hän yhdistää toisiinsa vesiväripuupiirroksen ja viivasyövytyksen tekniikkaa, minkä seurauksena lopputulos on usein akvarellimainen. Krohn valmistaa värit itse pigmenteistä, ja kunkin vedoksen värisävyt voivat olla yksilöllisiä.