Milloin Luis Buñuel kuoli?
Luis Buñuel
Luis Buñuel Portolés (22. helmikuuta 1900 Calanda, Espanja – 29. heinäkuuta 1983 México, Meksiko) oli espanjalais-meksikolainen surrealistinen elokuvaohjaaja ja runoilija. Hän kritisoi useissa elokuvissaan voimakkaasti porvaristoa ja papistoa. Luis Buñuel
Luis Buñuel kuoli Méxicossa maksakirroosiin 29. heinäkuuta 1983.
Louis Braille
Louis Braille ([]; 4. tammikuuta 1809 Coupvray, Ranska – 6. tammikuuta 1852 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen opettaja ja sokeiden tai voimakkaasti heikkonäköisten käyttämän pistekirjoituksen eli braillekirjoituksen keksijä. Braille sokeutui itse jo nuorena ja opiskeli pariisilaisessa sokeainkoulussa, jossa tutustui erilaisiin sokeiden kirjoitusjärjestelmiin. Hän alkoi kehittää omaa järjestelmäänsä kouluaikanaan ja sai sen valmiiksi 15-vuotiaana. Braille kuoli keuhkotuberkuloosiin 43-vuotiaana, ja braillekirjoituksen leviäminen alkoi vasta hänen kuolemansa jälkeen. Espanjan kulttuuri
Tunnettu espanjalainen renessanssiajan kirjailija oli Miguel de Cervantes (1547–1616), jonka pääteos El Quijote ilmestyi vuonna 1605. Sitä pidetään nykyaikaisen romaanikirjallisuuden perustajana. Kaksitoista vuotta myöhemmin, vuonna 1616 ilmestyi kirjan toinen osa, Don Quijote de la Mancha. Espanjalaisista nykykirjailijoista tunnettu ja palkittu on Antonio Muñoz Molina. Miguel de Cervantes
Cervantes antoi viimeisinä päivinään munkkilupauksen, ja hänet haudattiin fransiskaaniveljen viitassa Madridissa myöhemmin 1600-luvulla perusteellisesti remontoituun trinitaariluostariin, jossa vainajien ruumiit ovat remonttien aikaisten siirtojen vuoksi sekoittuneet ja tunnistamattomia. Cervantesin luiden löytämiseksi on vuonna 2011 perustettu hanke, jonka takana ovat Espanjan kuninkaallinen kieliakatemia, Kuninkaallinen historia-akatemia ja Madridin arkkipiispa. Hankkeeseen on varattu 100 000 euron suuruinen summa, ja sen on tarkoitus valmistua 2016, jolloin Cervantesin kuolemasta on kulunut 400 vuotta. Luis Buñuel
Buñuel suosi koko pitkän uransa ajan samantapaisia tyylejä ja teemoja. Hänen koko uraansa liitetty surrealismi sekä tiedostamattoman ja unimaailman käsittely näkyy ensimmäisen elokuvan "Andalusialaisen koiran" häiritsevästä kuvastosta myös myöhempiin elokuviin, kuten "Tuhon enkeliin" ja "Porvariston hillittyyn charmiin". ”Buñuelilainen” tyyli voi viitata surrealistiseen unen ja todellisuuden sekoittamiseen, mutta myös omalaatuiseen kuvastoon, johon kuuluvat kotieläimet hienostuneessa ympäristössä, leikkaukset eläimiin syömässä toisiaan, omalaatuiset kädet ja erityisesti fetisistiset otokset jaloista ja käsistä. René Barrientos
René Barrientos Ortuño (30. toukokuuta 1919 Tarata – 27. huhtikuuta 1969 Arque) oli Bolivian presidentti sotilasdiktatuurin aikaan 1964–1965 ja 1966–1969.
Barrientos otti osaa 1952 Bolivian kansalliseen vallankumoukseen, joka toi valtaan Movimiento Nacionalista Revolucionarion. Vuonna 1957 Barrientos nimitettiin maan ilmavoimien komentajaksi. Vuonna 1964 MNR:n valta alkoi murentua, mutta Víctor Paz Estenssoro valittiin vielä uudelleen presidentiksi, Barrientos varapresidenttinään. Elokuussa 1964 Barrientos yhdessä armeijan komentaja Alfredo Ovandon kanssa kaatoi Pazin ja nimitti itsensä juntan toiseksi puheenjohtajaksi Ovandon kanssa. Luisinho
Luís Trochillo (7. maaliskuuta 1930 São Paulo, Brasilia – 17. tammikuuta 1998) oli brasilialainen jalkapalloilija, joka tunnetaan parhaiten nimellä "Luisinho" tai "Pequeno Polegar". Luisinho oli pelipaikaltaan hyökkääjä ja hän pelasi lähes koko uransa Corinthiaksen riveissä. Hän voitti kolmesti Campeonato Paulistan. Ponciano Leiva
Presidentti Luis Bográn nimitti Leivan sotaministeriksi maaliskuussa 1891. Syyskuussa järjestetyissä vaaleissa Leiva valitaan presidentiksi, ja hän vannoi virkavalan 30. marraskuuta. Leiva pyrki johtamaan itsevaltiaasti ja hajotti liberaalipuolueen. Leiva vaikuttaa poliittisten vastustajiensa toimia mutta onnistuu myös estämään muutaman vallankaappauksen. Hän joutui kuitenkin syöstyksi vallasta 1893. Leiva kuoli Santa Cruz de Yojoassa 1896. Luis Hernández
Luis Hernández (s. 22. joulukuuta 1968 Poza Rica de Hidalgo, Veracruz, Meksiko) on meksikolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hänet tunnettiin lempinimellä ""El Matador"", "matadori". Hän pelasi 85 maaottelua ja teki niissä 35 maalia vuosina 1995–2002. Legião Urbana
Legião Urbanan ensimmäinen albumi "Legião Urbana" ilmestyi vuonna 1985. Yhtye oli hieman aiemmin tehnyt levytyssopimuksen EMI:n kanssa. Legião Urbana piti viimeisen konserttinsa marraskuussa 1995. Laulaja Renato Russo kuoli aidsiin kuukauden kuluttua "A Tempestade" -albumin julkaisusta vuonna 1996. Laulajan kuoleman jälkeen yhtye hajosi. Yhtye lauloi koko tuotantonsa portugaliksi. Jorge Luis Borges
Jorge Francisco Isidoro Luis Borges Acevedo (24. elokuuta 1899 Buenos Aires, Argentiina – 14. kesäkuuta 1986 Geneve, Sveitsi), joka lyhensi kirjailijana nimensä muotoon Jorge Luis Borges, oli Argentiinan kuuluisin nykykirjailija. Borgesia pidetään laajalti maagisen realismin yhtenä huippunimenä, vaikka itse asiassa hänen kirjoilleen ei ollut kovinkaan tyypillistä sellainen kansanperinteen ja realismin sekoittaminen, joka luonnehtii esimerkiksi Gabriel García Márquezin pääteosta. Rafael López Gutiérrez
Helmikuussa alkanut sisällissota kesti huhtikuulle asti, mutta López Gutiérrez kuoli ennen sodan päättymistä. Hän kuoli marraskuussa 1924. Leopoldo O’Donnell
Liberaalin opposition tukemana O’Donnell johti heinäkuussa 1854 menestyksestä sotilasvallankaappausta, joka kaatoi kreivi San Luisin hallituksen. Espartero onnistui tällöin palaamaan pääministeriksi ja O’Donnellista tuli hänen hallituksensa sotaministeri. Heinäkuussa 1856 O’Donnell sai Esparteron syrjäytettyä ja tuli itse pääministeriksi, mutta hänen ensimmäinen hallituksensa kaatui jo saman vuoden lokakuussa. Hän oli uudelleen pääministerinä heinäkuusta 1858 vuoteen 1863. O’Donnell nojasi maltillisista konservatiiveista muodostuneen Liberaalin unionin tukeen. Hänellä itsellään ei ollut selkeää poliittista ohjelmaa, mutta hän pysyi uskollisena kuningatar Isabellalle ja hänen hallintonsa oli melko konservatiivista. O’Donnell aloitti toisen pääministerikautensa aikana useita sotia määrätessään hyökkäykset Marokkoon, Santo Domingoon ja Meksikoon. Espanjan–Marokon sodassa 1859–1860 hän komensi henkilökohtaisesti espanjalaisia joukkoja ja johdettuuaan espanjalaiset voittoon Tetuánin taistelussa helmikuussa 1860 hänet palkittiin Tetuánin herttuan arvolla. Tämä sota lisäsi huomattavasti hänen suosiotaan kotimaassa. O’Donnell toimi vielä kolmannen kerran pääministerinä kesäkuusta 1865 heinäkuuhun 1866. Tuolloin hän yritti aluksi opposition suuntaan sovittelevaa politiikkaa, mutta joutui lyhyessä ajassa kukistamaan kaksikin kapinaa. Kuningatar Isabella korvasi hänet tiukempaa linjaa edustaneella Ramón Narváezilla. O’Donnell kuoli seuraavana vuonna Ranskassa. Luís Gonzaga Ferreira da Silva
Luís Gonzaga Ferreira da Silva (2. huhtikuuta 1923 – 7. elokuuta 2013) oli portugalilainen jesuiittoihin kuulunut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 11. heinäkuuta 1953 ja nimitettiin Vila Cabralin hiippakunnan piispaksi 10. marraskuuta 1972. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giuseppe Maria Sensi, jota avustivat Francisco Nunes Teixeira ja Augusto César Alves Ferreira da Silva. Kolumbian sisällissota
Kuubassa koulutettu Fabio Vásquez Castaño perusti vuonna 1964 ELN:n. ELN veti puoleensa pääosin yliopistoväkeä, muun muassa opiskelijapastori Camilo Torres Restrepon vuonna 1965. Torresin kirjoitukset olivat alkaneet muuttua vasemmistolaisiksi La Marquetalian tapahtumien jälkeen. Torres oli eräs Latinalaisen Amerikan vasemmistolais-katolisen "vapautuksen teologian" edelläkävijöistä, ellei peräti liikkeen perustaja. Torres kuoli vuonna 1966 taistelussa ja hänestä tuli Che Guevaran kaltainen kuollut vallankumoussankari ja marttyyri. Luis Moya
Luis Rodríguez Moya (s. 23. syyskuuta 1960 A Coruña, A Coruñan maakunta, Espanja) on espanjalainen entinen rallin kartanlukija, joka voitti 24 maailmanmestaruussarjan osakilpailua ja kaksi maailmanmestaruutta (1990, 1992) Carlos Sainzin kanssa. Moya aloitti ralliuransa vuonna 1983 keskeytettyään lääketieteen opintonsa. Hänestä tuli ammattilainen vuonna 1987. Moya oli Sainzin kartturi vuodet 1988–2002. Luis Buñuel
Buñuelin ensimmäinen elokuva oli Salvador Dalín kanssa tekemä lyhytelokuva "Andalusialainen koira". Buñuel joutui jättämään Espanjan 1930-luvulla ja teki seuraavat elokuvansa vasta 1940-luvun puolivälissä Meksikossa. Hänet nosti maailmanlaajuisesti tunnetuksi vuonna 1950 ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla palkittu "Los olvidados – säälikää heitä". Tämän jälkeen hän teki vielä useita elokuvia Meksikossa, kunnes palasi 1960-luvulla Eurooppaan, missä hän ohjasi muun muassa elokuvat "Päiväperho" ja "Porvariston hillitty charmi", joka sai parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon. Luís d’Andrea
Luís d’Andrea (23. helmikuuta 1934 – 8. syyskuuta 2012) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hän kuului konventuaaleihin fransiskaaneihin. Hänet vihittiin papiksi 19. joulukuuta 1959 ja nimitettiin Caxias do Maranhãon hiippakunnan piispaksi 29. lokakuuta 1987. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1988. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Eduardo Martínez Somalo ja Giovanni Battista Re. Silvia Pinal
Silvia Pinal Hidalgo (s. 12. syyskuuta 1931) on meksikolainen näyttelijä, joka esiintyi useissa Luis Buñuelin elokuvissa, kuten "Viridianassa" (1961) ja "El ángel exterminadorissa" (1962). Hän on näytellyt myös telenoveloissa ja luonut toissijaisen uran politiikassa. Louis Botha
Hyökkäys Saksan Lounais-Afrikkaan käynnistyi helmikuussa 1915 Bothan toimiessa jälleen itse ylipäällikkönä. Brittien tuella hän löi saksalaiset, jotka antautuivat heinäkuun alussa. Sota heikensi Bothan kannatusta, mutta hänen hallituksensa säilytti täpärän enemmistön lokakuun 1915 parlamenttivaaleissa. Osoittaakseen lojaaliutensa Isolle-Britannialle hän lähetti eteläafrikkalaisia vapaaehtoisjoukkoja myös Itä-Afrikan taisteluihin, Egyptiin ja lopulta länsirintamalle Ranskaan. Sodan päätyttyä Botha osallistui vuosina 1918–1919 yhdessä Smutsin kanssa voittajavaltioiden neuvotteluihin sekä Pariisin rauhankonferenssiin. Botha toivoi Saksan Lounais-Afrikan yhdistämistä suoraan Etelä-Afrikkaan, mutta hyväksyi kompromissina sen luovuttamisen Etelä-Afrikan valvontaan Kansainliiton mandaattialueena. Muutoin hän kannatti hävinneen Saksan maltillista kohtelua. Botha sairastui pian kotiinpaluun jälkeen espanjantautiin ja kuoli Pretoriassa elokuussa 1919. Luis Buñuel
Buñuel teki Meksikossa 20 elokuvaa, ja vaikka hänet yhdistetään usein surrealistiseen elokuvaan, hän ohjasi siellä myös useita studioelokuvia. Näihin elokuviin kuuluivat "Una mujer sin amor" (1952), "Illuusio matkustaa raitiovaunulla" (1954), "Joki ja kuolema" (1954) ja "Humiseva harju" (1954). Lisäksi " Los olvidadosin" ansiosta Buñuel teki muutamia elokuvia yhteistyössä myös ulkomaalaisten tuottajien kanssa: "Robinson Cruseon seikkailujen" (1952) ja "Neitsytsaaren" (1960) teossa oli mukana yhdysvaltalaisia tuottajia sekä elokuvien "Veri kuohuu" (1955), "Kuoleman puutarha" (1956) ja "Likaiset polut" (1959) ranskalaisia tuottajia. Lucas Luis Dónnelly
Lucas Luis Dónnelly O. de M. (29. heinäkuuta 1921 – 31. elokuuta 2012) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. joulukuuta 1946 ja nimitettiin Deán Funesin prelaatiksi 30. joulukuuta 1980. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1981. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Canestri ja Belchior Joaquim da Silva Neto. Dónnelly asetettiin virkaansa 14. maaliskuuta 1981, ja hän toimi siinä, kunnes jäi eläkkeelle 18. tammikuuta 2000. Simón Bolívar
Bolívar halusi Yhdysvaltojen mallin mukaisesti liittovaltiomuodon, jossa keskushallinto turvaisi ihmisten vapauden, ihmisoikeudet, mutta osavaltioillakin olisi merkittävästi valtaa. Väitetään kuitenkin erityisetuja tavoittelevien tahojen pyrkineen hajottamaan liittovaltiota, mikä johti kapinoihin mm. Venezuelassa ja sai Bolívarin tavoittelemaan "väliaikaisesti" vahvempaa keskushallintoa. Hän julistautui "tilapäisesti" diktaattoriksi 27. elokuuta 1828 pelastaakseen tasavallan, selvisi vammoitta murhayrityksestä muttei saanut (etenkin konservatiivien) kapinointia loppumaan ja erosi 27. huhtikuuta 1830. Vuoden lopussa hän oli aikeissa lähteä Eurooppaan mutta kuoli tuskallisesti tuberkuloosiin 17. joulukuuta 1830. Luis Rubiños
Rubiños edusti Perun jalkapallomaajoukkuetta vuosina 1963-1972 pelaten 38 ottelua. Hän oli maajoukkueen ykkösmaalivahtina vuoden 1970 MM-kilpailuissa Meksikossa, jossa Peru selviytyi puolivälieriin. Puolivälierissä tuleva maailmanmestari Brasilia oli kuitenkin parempi 2-4 -lukemin. Rubiños sai ottaa osan tappiosta omaan piikkiin, sillä kolme Brasilian maalia meni melko helposti hänen selkänsä taakse ja Peru hallitsi peliä suurimman osan ajasta. Tuota peliä lukuun ottamatta Rubiños esiintyi turnauksessa varsin hyvin. Luis Herrera
Luis Alberto "Lucho" Herrera (s. 4. toukokuuta 1961 Fusagasugá) on entinen kolumbialainen maantiepyöräilijä, Espanjan ympäriajon voittaja. Luis de Milán
Luis de Milán (s. noin 1500, Valencia – k. 1561, Valencia) oli espanjalainen säveltäjä ja vihuelisti. Hän julkaisi ensimmäiset sävellyksensä vuonna 1536 kirjassa "El maestro". Nelson Mandela
Mandela sairastui keuhkoinfektioon ja joutui sairaalaan kesäkuussa 2013. Hänellä oli diagnosoitu alkuvaiheen tuberkuloosi jo vankeusaikanaan vuonna 1988. Heinäkuussa lääkärit kertoivat Mandelan olevan koomassa, ja että hänen elintoimintonsa voitaisiin lopettaa. Syyskuussa Mandela siirrettiin kotihoitoon, jossa hän kuoli 5. joulukuuta 2013. Louis Antoine de Bougainville
Maailmanympärimatkansa jälkeen hän hyväksyi jälleen laivastokomennuksen ja osallistui useisiin meritaisteluihin. Hänestä tuli vara-amiraali 1791, ja vuonna 1792, onnistuttuaan lähes ihmeenomaisesti pakenemaan Pariisin verilöylyjä, vetäytyi eläkkeelle Normandian tilalleen. Bougainvillen vanhoilla päivillä Napoleon I teki hänestä senaattorin, imperiumin kreivin ja Ranskan Kunnialegioonan jäsenen. Hän kuoli Pariisissa 31. elokuuta 1811. Hän oli naimisissa ja hänellä oli kolme poikaa, jotka palvelivat Ranskan armeijassa. Ludwig Büchner
Friedrich Karl Christian Ludwig Büchner (29. maaliskuuta 1824 Darmstadt – 1. toukokuuta 1899 Darmstadt) oli saksalainen filosofi ja lääkäri, joka tunnetaan 1800-luvun tieteellisen materialismin kannattajana. Luis de Góngora
Luis de Góngora y Argote (1561–1627) oli espanjalainen barokkirunoilija. Hän oli ylhäisaatelia ja opiskeli teologiaa, mutta uhkapelurina hän menetti kaikki rahansa. Hänen tunnetuimpia runojaan ovat ”Soledades I–II” sekä ”Fabula de Polifemo y Galatea”. Luis Gutiérrez Martín
Luis Gutiérrez Martín CMF (26. marraskuuta 1931 Navalmanzano – 22. kesäkuuta 2016) oli espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 8. syyskuuta 1957 ja nimitettiin Madridin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Tisedin titulaaripiispaksi 15. syyskuuta 1988. Piispaksi vihkimnen seurasi 23. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Angel Suquía Goicoechea, jota avustivat Fernando Sebastián Aguilar ja Elías Yanes Alvarez. Little Ashes
Little Ashes (2008) on espanjalais-brittiläinen tositapahtumiin perustuva draamaelokuva, joka sijoittuu 20- ja 30-lukujen Espanjaan kuvaten aikakauden suurimpien lahjakkuuksien kohtaamista yliopistossa ja näiden aikeita muuttaa maailmaa. Elokuvantekijä Luis Buñuel katsoo toivottomana vierestä, miten taiteilija Salvador Dalín ja runoilija Federico García Lorcan ystävyys muuttuu hitaasti taiteelliseksi intohimoksi ja vähitellen romanttiseksi suhteeksi. Josep Lluís
Lluís oli ensimmäinen Espanjan miesten maajoukkueessa 100 maaottelua pelannut henkilö: yhteensä hän pelasi maajoukkueessa 118 ottelua 1,8 pisteen keskiarvolla. Lluís kuului Espanjan kokoonpanoon muun muassa Rooman kesäolympialaissa 1960 sekä vuosien 1959, 1961, 1963 ja 1965 EM-kilpailuissa. Seuratasolla Lluís edusti muun muassa Real Madridia ja Joventut Badalonaa. Hän toimi pelaajauransa jälkeen muun muassa Espanjan maajoukkueen apuvalmentajana. Lluís kuoli 80-vuotiaana 4. lokakuuta 2018. Getúlio Vargas
Getúlio Dornelles Vargas (19. huhtikuuta 1882 – 24. elokuuta 1954) oli Brasilian presidentti kaksi vuosikymmentä 1930–1945 ja uudelleen vuodesta 1951 itsemurhaansa 1954 asti. Buenos Aires
Perón kuoli vuonna 1974. Vuonna 1976 vallan otti asevoimien muodostama juntta Jorge Rafael Videlan johdolla. Juntan valtakaudella surmattiin tai katosi arviolta 10 000–30 000 argentiinalaista. Argentiinassa tätä vaihetta nimitetään likaiseksi sodaksi. Siviilivaltaan siirryttiin vuonna 1983. Sitä seurasi ennennäkemätön talouskriisi. 2000-luvulla Argentiina maksoi ulkomaanvelkansa. Don Carlos Buell
Don Carlos Buell (23. maaliskuuta 1818 – 19. marraskuuta 1898) oli Yhdysvaltain armeijan ammattisotilas seminolisodissa, Meksikon–Yhdysvaltain sodassa ja Yhdysvaltain sisällissodassa. Luis Aparicio
Luis Ernesto Aparicio Montiel (s. 29. huhtikuuta 1934) on venezuelalainen baseballpelaaja, joka pelasi shorttina Major League Baseball -tasolla vuosina 1956–1973. Hänen joukkueinaan olivat:Aparicio äänestettiin Baseball Hall of Fameen vuonna 1984. Hugo Gunckel Lüer
Hugo Gunckel Lüer (10. elokuuta 1901, Valdivia – 17. kesäkuuta 1997, Santiago de Chile) oli chileläinen kasvitieteilijä, professori ja farmaseutti. Hän opiskeli ensin Concepciónin yliopistossa farmasiaa ja työskenteli sen jälkeen eri apteekeissa. Lüer toimi myös Araucarían alueellisen museon johtajana vuodesta 1940 alkaen. Lisäksi hän oli mukana useissa eri järjestöissä, tuntiopettajana kouluissa ja jopa joidenkin koulujen johtajana. Harrastuksenaan hän keräili kasveja.
"Bromus gunckelii" Matthei Andalusialainen koira
Luis Buñuel lisäsi vuonna 1960 elokuvaan äänen. Hän käytti samaa musiikkia (äänitteinä), jota käytettiin vuoden 1929 näytöksissä: otteita Richard Wagnerin "Tristan ja Isolden" "Liebestodista" sekä kahta argentiinalaista tangoa. Luiz Gonzaga Bergonzini
Luiz Gonzaga Bergonzini (20. toukokuuta 1936 São João da Boa Vista – 13. kesäkuuta 2012) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1959 ja nimitettiin Guarulhosin hiippakunnan johtoon 4. joulukuuta 1991. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. helmikuuta 1992. Pääkonsekraattorina toimi Tomás Vaquero, jota avustivat David Picão ja Dadeus Grings. Bergonzini jäi eläkkeelle 23. marraskuuta 2011. Luís de Camões
Camões kuoli Lissabonissa vuonna 1580. Kirjailijan viimeisinä elinvuosina oli jo nähtävissä, että Portugalin suurvalta-aika päättyy, ja tällöin hän näki kansansa tulevaisuuden varsin pessimistiseksi. Eräässä jälkimaailmalle säilyneessä kirjeessään hän kirjoittaa: ”Minä en kuole ainoastaan isänmaassani, vaan myös sen mukana.” Luis Echeverría Álvarez
Luis Echeverría Álvarez (s. 17. tammikuuta 1922 Ciudad de México) oli Meksikon presidentti 1970–1976. Luis García Meza Tejada
Kenraali Luis García Meza Tejada (8. elokuuta 1932 – 29. huhtikuuta 2018) oli hetken aikaa Bolivian presidentti. Hän otti vallan vuonna 1980 väliaikaiselta presidentiltä Lidia Gueiler Tejadalta niin sanotussa kokaiinivallankaappauksessa 17. heinäkuuta entisen SS-upseerin Klaus Barbien ja italialaisen terroristin Stefano Delle Chiaien tuella. Las Hurdes – Maa ilman leipää
Las Hurdes – Maa ilman leipää on Luis Buñuelin ohjaama dokumenttielokuvan klassikko vuodelta 1933. Luis Enrique Orellana Ricaurte
Luis Enrique Orellana Ricaurte (28. lokakuuta 1914 Quito – 16. joulukuuta 1997) oli ecuadorilainen roomalaiskatolinen piispa. Hän kuului jesuiittoihin. Louis Braille
Braillessa alkoi näkyä 1830-luvun lopulla ensimmäiset merkit keuhkotuberkuloosista, johon hän myös myöhemmin kuoli. Sairaus oli todennäköisesti seurausta kosteista ja vetoisista olosuhteista, jossa hän oli joutunut elämään. Braillen sairauteen ei alkuun suhtauduttu vakavasti, mutta 1840-luvulla hänet lähetettiin toipumaan kotiinsa Coupvrayyn, kun hän alkoi yksiä verta. Braille joutui 1840-luvulla olemaan pitkiä jaksoja kotiseudullaan, mutta aina oireiden helpottuessa hän palasi Pariisiin. Braille menetti lopullisesti työkykynsä 1850-luvun alkupuolella, ja hän kuoli Pariisissa vuonna 1852. Luis Chávez y González
Luis Chávez y González (24. huhtikuuta 1901 – 27. maaliskuuta 1987) oli elsalvadorilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi San Salvadorin arkkihiippakuntaan 16. marraskuuta 1924 ja nimitettiin sen johtoon 1. syyskuuta 1938. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Juan Antonio Dueñas y Argumedo. Lluís Companys
Lluís Companys i Jover (21. kesäkuuta 1882 Tarròs – 15. lokakuuta 1940 Barcelona) oli Katalonian itsehallintoalueen 123. – ja Esquerra Republicana de Catalunya -puolueen johtaja. Hän oli Katalonian itsenäisyyden tunnettu puolestapuhuja, ja siksi Francisco Franco teloitutti hänet pian Espanjan sisällissodan jälkeen vuonna 1940. Luis Hänel
Luis Hänel oli syntynyt Sachsenin Breitenbrunnissa lähellä Dresdeniä. Hänet värvättiin Kymintehtaalle (nykyinen UPM-Kymmene oyj) paperimestariksi ja Suomeen tullessaan hän oli noin 40-vuotias. Kymintehtaan kanssa samasta koskesta sai vesivoimansa Kuusankosken tehdas, jonka paperimestarin Gottlieb Kreidlin kanssa Hänel perusti Verlan puuhiomon ja pahvitehtaan vuonna 1882. Kolmanneksi yhtiömieheksi tuli viipurilainen liikemies Wilhelm Dippell. Alun perin yhtiön voitot ja tappiot jaettiin tasan kolmen yhtiömiehen kesken ja Hänelin tehtäväksi nimettiin Kreidlin kanssa vastata tehtaan käytännön toiminnasta. Mitään viitteitä Hänelin asumisesta Verlassa ei kuitenkaan ole säilynyt ja Hänel muuttikin melko pian takaisin Saksaan, missä hän saattoi toki toimia apuna esimerkiksi koneostoksissa. Kymmenen vuotta myöhemmin uusitussa yhtiösopimuksessa Hänelin osuus voitoista ja tappioista oli enää 3/12. Hänel kuoli Dresdenissä 1905. Dominikaaninen tasavalta
Vuonna 1930 Dominikaanisessa tasavallassa tapahtui vallankaappaus, jonka jälkeen valtaan nousi Rafael Leónidas Trujillo. Hän toimi maan presidenttinä vuosina 1930–1938 ja 1942–1952, käytännössä kuitenkin yhtäjaksoisesti diktaattorina 1930–1961. Trujillon valtakausien välissä maassa oli nimellisesti muita presidenttejä, esimerkiksi hänen veljensä, Héctor Trujillo. Valtakautensa aikana Trujillo murhautti armotta hallintonsa arvostelijat, ja esimerkiksi vuonna 1937 hän käski murhata maassaan olevat haitilaiset. Jopa 20 000 heistä surmattiin. Trujillon yksinvaltius ja rakennushankkeiden suurellisuus ovat herättäneet vertailuja samaan aikaan hallinneisiin Hitlerin, Mussolinin ja Francon tyyppisiin diktaattoreihin. 1950-luvun lopulla kansa ja katolinen kirkko kääntyivät Trujilloa vastaan, samoin Yhdysvallat. Vuonna 1960 Trujillo yritti murhauttaa salaisella palvelullaan häntä julkisesti arvostelleen Rómulo Betancourtin. Tämä käänsi Yhdysvallat Trujilloa vastaan. Trujillo murhattiin 30. toukokuuta 1961, ja Yhdysvaltojen tiedustelupalvelu CIA on yhdistetty murhaan. Vladimir Bukovski
Yhdysvaltain hallitus vaihtoi Bukovskin vuonna 1976 diktaattori Augusto Pinochetin vangitsemaan toisinajattelija-kommunisti Luis Corvalániin. Hiljattain perustetulla ihmisoikeusjärjestö Amnesty Internationalilla oli iso rooli Bukovskin vapauttamisessa, minkä takia vapautusta pidetään yhtenä järjestön alkutaipaleen merkittävimmistä merkkipaaluista. Hugo Banzer
Virkakaudellaan hän aloitti yhteistyössä Yhdysvaltain kanssa ohjelman ("Dignity Plan") kokapensaiden hävittämiseksi osana huumeiden vastaista taistelua. Vuonna 2001 hänellä havaittiin keuhkosyöpä. Hän erosi virallisesti 7. elokuuta 2001, ja hänen varapresidenttinsä Jorge Quiroga ryhtyi hoitamaan presidentinvirkaa. Banzer kuoli 5. toukokuuta 2002. Luis Ocaña
Ocaña syntyi Cuencan maakunnassa. Hän teki itsemurhan Ranskassa kärsittyään hepatiitti C -tartunnasta ja rahahuolista. Francisco Franco
Francisco Paulino Hermenegildo Teódulo Franco y Bahamonde (4. joulukuuta 1892 – 20. marraskuuta 1975) oli espanjalainen kenraali, joka toimi kansallismielisten armeijoiden ylipäällikkönä näiden voittoon päättyneessä Espanjan sisällissodassa ja sen jälkeen Espanjan diktaattorina 1939–1975. Hän johti 36 vuoden ajan äärioikeistolaista falangistihallitusta arvonimellä ”El Caudillo de España”. Espanjasta tuli demokraattinen Francon kuoltua. Louise Michel
Kun Pariisin kommuuni armahdettiin, Michel palasi Ranskaan 1880, missä 10 000 ihmistä vastaanotti hänet riemuiten. Hän osallistui useisiin puhetilaisuuksiin, joissa kertoi sosiaalisesta vallankumouksesta ja anarkismista. Tilaisuuksista kerättiin pääsymaksuja, jotka Michel näki tapana, jolla keskiluokka saattoi rahoittaa työväenluokan kamppailua. Vuonna 1883 Michel vangittiin hänen johdettuaan työttömien mielenosoitusta yhdessä Emile Pougetin kanssa. Seuraavina vuosina hänen elämässään vuorottelivat vankilajaksot ja poliittiset puhekiertueet. Vuonna 1890 hän muutti Lontooseen. Hän matkusteli sieltä käsin Manner-Euroopassa luentomatkoilla, ja kuoli Marseillessa yhdellä näistä matkoistaan. Facundo Cabral
Facundo Cabral (22. toukokuuta 1937 – 9. heinäkuuta 2011) oli argentiinalainen laulaja ja lauluntekijä, joka tunnettiin 1970-luvulla Argentiinan sotilasjuntan vastustajana ja protestilaulajana. Hän oli espanjankielisessä Amerikassa suosittu laulaja. Luis Buñuel
" Los olvidadosin" rinnalla Buñuelin Meksikon-kauden parhaimpia elokuvia ovat yhteiskunnallisesti kantaa ottavat "Nazarin" (1959), "Viridiana" (1961), joka palkittiin Cannesin Kultaisella palmulla, ja "Tuhon enkeli" (1962). "Viridianan" Buñuel teki Espanjassa, kun Francon hallinto ajatteli käyttävänsä maailmanlaajuisesti tunnettua espanjalaisohjaajaa kulttuuripolitiikkansa ajamiseen. Vaikka elokuva palkittiin Cannesissa, se lopulta kiellettiin Espanjassa Vatikaanin hermostuttua sen aggressiivisen rienaavaan sisältöön. "Viridiana" esitettiin Espanjassa ensimmäisen kerran vasta vuonna 1977. Espanja
Mykkäfilmin aikana espanjalaisilla elokuvan tekijöillä oli yhteyksiä lähinnä Ranskaan. 1928 Salvador Dalí ja Luis Buñuel tekivät "Andalusialaisen koiran". Buñuel kuvasi Ranskan lisäksi Yhdysvalloissa, muut aikakauden espanjalaiset ohjaajat jäivät vaille kansainvälistä huomiota. Rafael Rivelles ja Juan Calvo saivat pieniä palkintoja Cannesin elokuvajuhlilla 1950-luvulla. Fernando Rey voitti Kultaisen palmun 1961 elokuvalla "Viridiana", jonka esittämisen Franco kielsi heti. Buñuel muutti Meksikoon 1949, ja muutkin filmintekijät tekivät yhteistyötä meksikolaisten kanssa. Kun spagettiwesternit tulivat muotiin, Espanjassa kuvattiin vuorostaan Meksikoon sijoittuvia elokuvia, kuten "Vain muutaman dollarin tähden". Francon aikana Espanja oli erityksissä eurooppalaisesta kulttuurista. Carlos Sauran "Metsästysretki" sai Berliinin elokuvajuhlilla hopeisen karhun 1966. Francon kuolema 1975 vapautti kokonaisen sukupolven, jonka kärjessä oli Pedro Almodóvar. Almodóvarin läpimurto oli "Naisia hermoromahduksen partaalla", joka toi myös Carmen Mauran ja Antonio Banderasin kansainväliseen tietoisuuteen. Bigas Luna kuvasi Penélope Cruzin ja Javier Bardemin ensikohtaamisen elokuvassa "Kinkkua, kinkkua". Fernando Trueba voitti Oscarin 1992 elokuvalla "Belle Époque – muutosten aika". 2000-luvulla on noussut uusi sukupolvi, joka on erityisen viehtynyt kauhuun ja fantasiaan. Alejandro Amenábarin "Meri sisälläni" (2004) voitti parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon. Hernán Cortés
Vuonna 1541 Cortés palasi Espanjaan, jossa hän sairastui luultavasti Meksikosta saamaan punatautiin. 2. joulukuuta 1547 Cortés kuoli 62 vuoden iässä Castilleja de la Cuestan kaupungissa Espanjassa saatuaan keuhkopussitulehdukseen. Hänen ruumiinsa kuitenkin siirrettiin Hospital de Jesús Nazarenon sairaalan kryptaan Méxicon kaupungissa. Cortésilla oli kuollessaan useita aviottomia jälkeläisiä, ja hänen on myös epäilty sairastaneen kuppaa. Abimael Guzmán
Loistava polku vaikutti aluksi lähinnä yliopistopiireissä. 1970-luvulla se muuttui sissiliikkeeksi, aluksi Ayacuchon alueella. Toukokuussa 1980 ryhmä aloitti sodan hallitusta vastaa polttamalla vaaliuurnia häiritäkseen ensimmäisiä vapaita vaaleja sitten vuoden 1964. Liike sai kannatusta ja hallitsi laajoja alueita maaseudulla ja teki hyökkäyksiä jopa Liman lähellä. Se hyökkäsi paitsi valtion sotilaita, poliiseja ja muita työntekijöitä vastaan, myös muita vasemmistolaisia sissiliikkeitä, kuten Movimiento Revolucionario Túpac Amarua vastaan. Perun totuuskomissio laski sisällissodassa kuolleen 69 280 ihmistä, joista Loistava polku oli vastuussa 12 561:stä. Espanjan kulttuuri
Mykkäfilmin aikana espanjalaisilla elokuvan teijöillä oli yhteyksiä lähinnä Ranskaan. 1928 Salvador Dali ja Luis Buñuel tekivät "Andalusialaisen koiran". Bunuel kuvasi Ranskan lisäksi Yhdysvalloissa, muut aikakauden espanjalaiset ohjaajat jäivät vaille kansainvälistä huomiota. Rafael Rivelles ja Juan Calvo saivat pieniäpalkintoja Cannesin elokuvajuhlilla 1950-luvulla. Fernando Rey voitti Kultaisen palmun 1961 elokuvalla "Viridiana". jonka esittämisen Franco kielsi heti. Bunuel muutti Meksikoon 1949, ja muutkin filmintekijät tekivät yhteistyötä meksikolaisten kanssa. Kun spaghettiwesternit tulivat muotiin, Espanjassa kuvattiin vuorostan Meksikoon sijoittuvia elokuvia kuten "Vain muutaman dollarin tähden". Francon aikana Espanja oli erityksissä eurooppalaisesta kulttuurista. Carlos Sauran "Metsästysretki" sai Berliinin elokuvajuhlilla hopeisen karhun 1966. Francon kuolema 1975 vapautti kokonaisen sukupolven, jonka kärjessä oli Pedro Almodóvar. Almodovarin läpimurto oli "Naisia hermoromahduksen partaalla", joka toi myös Carmen Mauran ja Antonio Banderasin kansainväliseen tietoisuuteen. Bigas Luna kuvasi Penélope Cruzin ja Javier Bardemin ensikohtaamisen elokuvassa "Kinkkua, kinkkua". Fernando Trueba voitti Oscarin 1992 elokuvalla "Belle Époque – muutosten aika". 2000-luvulla on noussut uusi sukupolvi, joka on erityisen viehtynyt kauhuun ja fantasiaan. William Manuel Johnson
II maailmansodan jälkeen Johnson työskenteli 1947 Bunk Johnsonin (ei sukua basistille) kanssa. Hän jatkoi esiintymistä aina 1950-luvulle asti. Tuolloin hän luopui musiikkielämästä ja muutti Meksikoon. Myöhemmin hän asettui Teksasiin, jossa kuoli 100-vuotiaana joulukuussa 1972. Louis Botha
Louis Botha (27. syyskuuta 1862 lähellä Greytownia, Natal – 27. elokuuta 1919 Pretoria, Etelä-Afrikan unioni) oli buurikenraali ja -poliitikko, joka toimi Transvaalin armeijan ylipäällikkönä toisessa buurisodassa 1900–1902 sekä itsenäisen Etelä-Afrikan unionin ensimmäisenä pääministerinä vuosina 1910–1919. Botha vei ensimmäisessä maailmansodassa Etelä-Afrikan sotaan Ison-Britannian rinnalle, mikä vähensi hänen kansansuosiotaan hänen viimeisinä elinvuosinaan. Hän pyrki sovittelemaan Etelä-Afrikan brittiläisen väestön ja afrikaanerien välejä, mutta rajoittamaan ei-valkoisten väestöryhmien oikeuksia. Pepín Bello
José "Pepín" Bello Lasierra (12. toukokuuta 1904, Huesca – 11. tammikuuta 2008, Madrid) oli espanjalainen kirjailija. Hän oli hieman ennen sisällissotaa maineeseen nousseen sukupolven arvostetuimpia edustajia sekä Salvador Dalín, Luis Buñuelin ja Federico García Lorcan läheinen ystävä. Hän vietti 100-vuotispäiväänsä toukokuussa 2004, ja hänen elämästään on tekeillä elokuva. Maria Luisa (Espanjan kuningatar, 1688–1714)
Maria Luisa synnytti Filipille neljä poikaa, joista kaksi eli aikuisiksi. Heistä tuli molemmista aikanaan Espanjan kuninkaita, Ludvig I ja Ferdinand VI. Maria Luisa sairastui vuonna 1711 risatautiin ja kuoli helmikuussa 1714 tuberkuloosiin vain 25-vuotiaana. Filip V nai vielä saman vuoden aikana Elisabet Farnesen, josta tuli edeltäjäänsäkin vaikutusvaltaisempi. Luis Buñuel
Buñuel muutti isänsä kuoltua vuonna 1925 Pariisiin, missä hän alkoi vasta keskittyä elokuviin. Hän kirjautui Jean Epsteinin ja usean apulaisen vetämään yksityiseen elokuvakouluun. Buñuel työskenteli muun muassa Epsteinin apulaisohjaajana elokuvassa "Usherin talon häviö". Epstein erotti Buñuelin koulusta, kun tämä ei suostunut työskentelemään Abel Gancen apulaisena. Louis de Breteuil
Louis Charles Auguste Le Tonnelier de Breteuil (7. maaliskuuta 1730 Azay-le-Ferron – 2. marraskuuta 1807 Pariisi) oli ranskalainen paroni, diplomaatti ja poliittinen vaikuttaja. Hän toimi Ranskan viimeisenä "ancien régimen" aikaisena pääministerinä neljän päivän ajan aivan vallankumouksen kynnyksellä heinäkuussa 1789. José Rizal
Euroopassa opiskellessaan Rizal oli näkyvin uudistusten puolestapuhuja Filippiineillä Espanjan siirtomaa-aikana. Häntä pidettiin virheellisesti Espanjan vastaisen kapinan aloittajana, mikä johti Rizalin teloitukseen 30. joulukuuta 1896. Filippiineillä päivä on nykyään kansallinen vapaapäivä. Vuotta myöhemmin italialainen anarkisti Michele Angiolillo murhasi Espanjan pääministerin Antonio Cánovas del Castillon ja kertoi yhdeksi syyksi Rizalin teloituksen. Luis Buñuel
"Päiväperhon" ja "Porvariston hillityn charmin" välissä Buñuel teki elokuvat "Linnunrata" (1969) ja "Tristana" (1970). "Tristanan" Buñuel pystyi kuvaamaan Espanjassa. "Viridianan" jälkeen Francon hallinto oli onnistunut estämään hänen elokuvien tekemisensä Espanjassa. Buñuelin seuraava elokuva "Porvariston hillitty charmi" voitti Oscarin parhaasta vieraskielisestä elokuvasta. Hän itse oli siitä ehdolla Oscariin parhaasta alkuperäisestä käsikirjoituksesta. Lisäksi hän voitti parhaan käsikirjoituksen Baftan ja oli ehdolla Baftaan parhaasta ohjauksesta ja parhaasta soundtrackista. Federico García Lorca
Saksalaisessa Tageszeitung-lehdessä Ulrike Fokken kertoo 12. elokuuta 2006 Lorcan viimeisistä päivistä ja hänen homoseksuaalisuudestaan. Fokken kertoo, että kun sisällissota Espanjassa syttyi, Lorcan ystävä Luis Buñuel pyysi häntä jäämään Madridiin, koska siellä hän olisi ollut paremmin turvassa. Myös muut ystävät painostivat häntä jäämään pääkaupunkiin tai pakenemaan Ranskaan, mutta ei missään tapauksessa menemään kotiseuduilleen Granadaan. Louis Bonaparte
Louis kuoli 25. heinäkuuta 1846 ja haudattiin Saint-Leu-la-Forêtiin Pariisin lähelle. Louis Bachelier
Louis Jean-Baptiste Alphonse Bachelier (11. maaliskuuta 1870 – 28. huhtikuuta 1946) oli ranskalainen matemaatikko. Hänen vuonna 1900 julkaistu väitöskirjansa "Théorie de la Spéculation" on ensimmäinen tieteellinen julkaisu, joka käyttää edistynyttä matematiikkaa rahoitusvälineiden arvonmääritykseen. Väitöskirja käsitteli erityisesti arvopapereiden arvonmääritystä Brownin liikkeen ja stokastisten prosessien avulla. Luis Buñuel
Buñuel syntyi Calandassa Espanjassa rikkaaseen porvariperheeseen. Hän oli ensimmäinen perheen seitsemästä lapsesta. Perhe asui Zaragozassa, ja Luis sai ankaran jesuiittakasvatuksen. Juan Manuel
Juan Manuel kuoli Córdobassa 13. kesäkuuta 1348 kuudenkymmenenkuuden vuoden ikäisenä. Hänet haudattiin Peñafielin luostariin. Hänen tiedetään kirjoittaneen kolmetoista pääasiassa didaktista teosta, joista kahdeksan on säilynyt meidän päiviimme. Hänen tärkeimpänä teoksenaan pidetään yli vuosisatojen suosionsa säilyttänyttä kertomuskokoelmaa "Libro de los enxiemplos del Conde Lucanor e de Patronio" ("Kreivi Lucanor ja Patronio", 1335). Hugo Banzer
Kenraali Hugo Banzer Suárez (10. toukokuuta 1926 – 5. toukokuuta 2002) oli Bolivian johtaja kahteen otteeseen. Hän kaappasi vallan 22. elokuuta 1971 kukistettuaan presidentti Torresin, johti maata 21. heinäkuuta 1978 asti ja valittiin uudelleen vaaleilla presidentinvirkaan, jota hän hoiti 6. elokuuta 1997 – 7. elokuuta 2001. Luiz Inácio Lula da Silva
Luiz Inácio Lula da Silva eli Lula (s. 27. lokakuuta 1945 Caetés) oli Brasilian presidentti vuodesta 2003 vuoteen 2011 asti. Hänet valittiin 2002 perustamansa työväenpuolueen (Partido dos Trabalhadores) ehdokkaana, mutta nykyisin hänen katsotaan edustavan lähinnä sosiaalidemokratiaa. Alfonso XII
Alfonso XII kuoli tuberkuloosiin vuonna 1885 27-vuotiaana. Hänet on haudattu Madridin El Escorialiin. Rómulo Betancourt
Rómulo Ernesto Betancourt Bello (22. helmikuuta 1908 – 28. syyskuuta 1981) oli venezuelalainen poliitikko, joka tunnetaan ”Venezuelan demokratian isänä”. Hän oli maan presidentti 1945–1948 ja uudelleen 1959–1964 sekä Venezuelan 1900-luvun tärkeimmän puolueen Acción Democrátican perustaja ja johtaja. Little Ashes
García Lorca tuntee saavansa hyväksyntää Dalín perheeltä ja kaksikon kiintymys kasvaa entisestään, kunnes se eräänä yönä muuttuu romanttiseksi. Vaikka he ovat taiteessa läheisempiä kuin koskaan, heidän ystävyytensä on tuhoon tuomittu. Buñuel vierailee heidän luonaan yliopistolla tullen entistä epäilevämmäksi ja kireämmäksi heidän ilmiselvän läheisyytensä vuoksi. Luis Buñuel
Buñuel liittyi 1928 pariisilaiseen surrealistiryhmään, jonka jäseniä hän oli tavannut jo Residencia de Estudiantesissa. Hänen tutkimuksensa surrealismin estetiikasta ja elokuvasta johti hänen ensimmäiseen elokuvaansa, "Andalusialaiseen koiraan". Sitä on kutsuttu eniten analysoiduksi 17-minuuttiseksi elokuvan historiassa. Buñuel ja Dalí kirjoittivat elokuvan uniensa pohjalta. Luís de Camões
Luís Vaz de Camões (n. 1524 – 10. kesäkuuta 1580) oli portugalilainen runoilija, joka kirjoitti muun muassa maan kansalliseepoksen "Os Lusíadasin". Luis Carrero Blanco
Luis Carrero Blanco (4. maaliskuuta 1903 Santoña, Kantabria, Espanja – 20. joulukuuta 1973 Madrid, Espanja) oli espanjalainen amiraali. Diktaattori Francisco Franco nimitti hänet kesäkuussa 1973 pääministeriksi, ja häntä pidettiin Francon todennäköisenä seuraajana. Bourbonin prinssi Juan Carlos aiottiin palauttaa kuninkaaksi Francon jälkeen, mutta häntä oli tarkoitus ohjata Carrero Blancon avulla oikeaan suuntaan Francon politiikan tulevaisuuden turvaamiseksi Espanjassa. ETA surmasi Carrero Blancon pommi-iskussa, mikä saattoi edesauttaa Espanjan siirtymistä demokratiaan, sillä Francon kuollessa kaksi vuotta myöhemmin hänelle ei jäänyt ideologisesti sopivaa seuraajaa. Thomas Gage (dominikaani)
Gagen matkakuvausta voidaan pitää paljastusteoksena, jossa valmistellaan Britannian imperiumin suuruutta Espanjan kustannuksella. Oliver Cromwell halusi Gagen Länsi-Intian saarille suuntautuvalle valloitusretkelle, koska oletti Gagen tietävän paljon noista seuduista, vaikka Gagen tiedot koskivat etupäässä Meksikoa ja Guatemalaa. Hispaniolan valloitusyritys epäonnistui surkeasti, vaikka Gage oli Lontoossa vuonna 1648 julkaistussa kirjassaan todistanut espanjalaisten olevan rappeutuneita ja täysin taistelukyvyttömiä, Espanjan siirtomaiden väestön vain odottaessa englantilaisten saapumista ja vapautumista espanjalaisten ikeestä. Gage kuoli Jamaikalla 1656. Luiz Bueno
Luiz Pereira Bueno (16. tammikuuta 1937 São Paulo, Brasilia – 8. helmikuuta 2011) oli brasilialainen autourheilija. Hän osallistui yhteen Formula 1 -sarjan MM-kilpailuun kaudella . Lisäksi hän osallistui useaan MM-sarjan ulkopuoliseen kilpailuun. Don Carlos (1545–1568)
Carlos, Asturian ruhtinas (tunnettu nimellä Don Carlos; 8. heinäkuuta 1545 Valladolid – 25. heinäkuuta 1568 Madrid) oli Espanjan kuningas Filip II:n vanhin poika ja Espanjan kruununprinssi, joka kuoli vankeudessa salaperäisissä oloissa juoniteltuaan isäänsä vastaan. Hänen kuolemaansa liittyy Filip II:ta koskeva musta legenda, jonka mukaan kuningas olisi surmauttanut poikansa. Tarina on innoittanut myöhempiä kertojia. Luis Carniglia
Luis Antonio Carniglia Canepa (4. lokakuuta 1917 Vicente López, Argentiina – 22. kesäkuuta 2001) oli argentiinalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Marthinus Wessel Pretorius
Kun Iso-Britannia vuonna 1877 liitti Transvaalin väkisin valtapiiriinsä, Pretorius kohosi buurien passiivisen vastarinnan johtohahmoksi ja hänet vangittiin lyhyeksi aikaa. Buurien ryhdyttyä joulukuussa 1880 aseelliseen kapinaan ja julistettua Transvaalin uudelleen itsenäiseksi Pretorius valittiin maan johtoon asetetun triumviraatin jäseneksi. Hän oli yksi vuoden 1881 Pretorian rauhansopimuksen allekirjoittajista. Triumviraatin kausi päättyi toukokuussa 1883 kun Paul Kruger valittiin presidentiksi, minkä jälkeen Pretorius vetäytyi lopullisesti päätöksenteosta. Hän kuoli toisen buurisodan aikana hieman ennen kuin Transvaal menetti lopullisesti itsenäisyytensä. Luis González Bravo
Luis González Bravo (1811 Cádiz – 1871 Biarritz, Ranska) oli espanjalainen poliitikko, joka toimi Espanjan pääministerinä vuosina 1843–1844 ja 1868. Luis González Bravo
González oli alun perin radikaaleja mielipiteitä kannattanut lehtimies, mutta hän siirtyi 1840-luvun alussa maltillisiin. Hän toimi sen jälkeen useissa näkyvissä tehtävissä, kuten lyhyesti pääministerinä sekä vuosina 1844–1847 ja 1854–1864 Espanjan lähettiläänä Lissabonissa. Hän oli myös sisäministerinä Ramón María Narváezin kahdessa hallituksessa vuosina 1864–1865 ja 1866–1868. Narváezin kuoltua huhtikuussa 1868 González tuli hänen tilalleen pääministeriksi. Hänen taantumuksellinen ja hovipiirejä myötäillyt politiikkansa sekä suositun kenraali Francisco Serranon maastakarkotus tekivät hallituksesta hyvin epäsuositun, mikä johti vallankumouksen puhkeamiseen Espanjassa vielä samana vuonna. González pakeni vallankumouksen jälkeen Ranskaan, jossa hän liittyi myöhemmin karlisteihin. Antonio Cánovas del Castillo
Hänen epäonnistunutta siirtomaapolitiikkaansa pidetään merkittävänä syynä siihen, että Espanja lopulta menetti viimeisetkin siirtomaansa Tyynen- ja Karibianmerten alueella. Työväenliikkeeseen kohdistetut toimet sekä vaalivilppi puolestaan olivat osaltaan nostattamassa itsenäisyysliikkeita sekä Kataloniassa että Baskimaalla. Cánovas kuoli elokuussa 1897 Mondragónssa, Baskimaalla sijainneessa kylpylässä, italialaisen anarkistin Michele Angiolillon ampumana. Luis Corvalán
Corvalán joutui vangituksi Augusto Pinochetin sotilasvallankaappauksen jälkeen syksyllä 1973. Vankeusaikanaan hänelle myönnettiin Leninin kansainvälinen rauhanpalkinto. Vuonna 1976 Neuvostoliitto vaihtoi Corvalánin Yhdysvaltojen kanssa Vladimir Bukovskiin. Luís Cabral
Cabral syrjäytettiin pääministeri João Bernardo Vieiran johtamassa vallankaappauksessa vuonna 1980. Kolmentoista kuukauden ajan kotiarestissa pidetty entinen presidentti karkotettiin Kuubaan, josta hän siirtyi Kap Verdelle ja lopuksi Portugaliin. Guinea-Bissaun sisällissodan jälkeen vuonna 1999 Cabral kävi Ansumane Manén kutsumana Guinea-Bissaussa, mutta kieltäytyi osallistumasta politiikkaan ja palasi Portugaliin. Guinea-Bissaun hallitus tunnusti Cabralin merkityksen hänen kuolemansa jälkeen. José Sanjurjo
José Sanjurjo y Sacanell (1872 Pamplona – 20. heinäkuuta 1936 Estoril, Portugali) oli espanjalainen kenraali, joka johti elokuussa 1932 Espanjan toista tasavaltaa vastaan suunnattua epäonnistunutta vallankaappausyritystä ja oli vuonna 1936 yksi Espanjan sisällissotaan johtaneen sotilaskapinan suunnittelijoista. Roberto Bussinello
Bussinello kuoli 71-vuotiaana vuonna 1999. Luis Miguel Dominguín
Luis Miguel González Lucas (9. marraskuuta 1926 – 8. toukokuuta 1996) oli tunnettu espanjalainen härkätaistelija, joka tunnettiin nimellä Luis Miguel Dominguín. La Violencia
Armeija tappoi viimeiset La Violenciaan liittyvät "bandolerojen" johtajat. Jacinto Cruz Usma, eli Sangrenegra ("Mustaveri") kuoli huhtikuussa 1964 ja Efraín Gonzáles kesäkuussa 1965. Mutta toisaalta kommunistississiryhmä MOEC nousi 1959 ja sissiliike FARC alkoi toimia vuonna 1964. Kuuban vallankumous innoitti kommunistisissejä Kolumbiassakin. Näin La Violencia liukui myöhemmäksi Kolumbian sisällisodaksi. Helmikuussa 1966 uudessa sissisodassa kuoli nuori kommunistisissien riveihin kesäkuussa 1965 liittynyt pappi Camillo Torres, josta tuli vallankumouksellisille sankari. Espanjan siirtyminen demokratiaan
Francon kuoltua Juan Carlos kruunattiin Espanjan kuninkaaksi marraskuussa 1975. Falangistit pyrkivät korostamaan, että kyse on uudesta francolaisesta monarkiasta, mutta uusi kuningas katsoi perivänsä vallan 1900-luvun alkupuolelle saakka hallinneelta Bourbonin hallitsijasuvulta. Varovaiset neuvonantajat halusivat kuninkaan pysyvän päivänpolitiikan ulkopuolella, mutta Juan Carlos ei suostunut siihen. Hän ei kuitenkaan voinut rientää suin päin demokratiaan, koska maan hallintokoneisto oli pidettävä toimivana. Hän käytti hyväkseen olemassaolevien lakien tulkinnanvaraisuutta ja hallintokoneistossa esiintyvää uudistushalua. Maan eri poliittiset suuntaukset pyrittiin saamaan yhteiseen ponnistukseen järjestelmän uudistamiseksi, ja se onnistuikin lukuun ottamatta ”bunkkeriksi” ("búnker") nimitettyä francolaista ryhmittymää. Pääministeri Navarro erotettiin kesällä 1976 ja hänen tilalleen valittiin oikeustieteilijä Adolfo Suárez. Manuel Bonilla
Bonilla johti vuonna 1911 vastakapinaa Miguel R. Dávilan kapinaa vastaan. Liikettä rahoitti Cuyamel Fruit Company. Kapinalliset ja hallinto suostuivat lopulta aselepoon, ja tekivät sopimuksen jonka mukaan Yhdysvallat sai valita maan seuraavan väliaikaisen presidentin. Tehtävään valittiin Francisco Bertrand, joka lupasi järjestää vapaat vaalit. Bonilla voitti vuoden 1912 vaalit mutta ehti olla virassa vain reilun vuoden. Hän sairastui vakavasti ja ilmoitti jättävänsä tehtävänsä 20. maaliskuuta vuonna 1913, ja jo seuraavana päivänä hän kuoli. Luis Buñuel
Buñuel meni naimisiin Jeanne Rucarin kanssa vuonna 1934. He saivat kaksi lasta, Juan Luisin ja Rafaelin. Juan Luisista tuli kuvanveistäjä ja elokuvantekijä ja Rafaelista kirjailija ja professori. Buñuelien koti oli useiden vuosikymmenten ajan Méxicon esikaupunkialueella. Luís Cabral
Amílcar Cabralin murhan jälkeen vuonna 1973 Luís Cabralista tuli PAIGC:n varapääsihteeri ja itsenäisen Guinea-Bissaun ensimmäinen presidentti. Hänen aikanaan maa kärsi Sahelin kuivuuden aiheuttamasta nälänhädästä, PAIGC:n sisäisistä ristiriidoista sekä afrikkalaisväestön kapverdeläisiä kohtaan tuntemasta vihamielisyydestä. Cabralia syytettiin myös portugalilaisten sodanaikaisten apurien joukkosurmista. Juice Leskinen
Vuoden 2004 marraskuussa pidetyn "Klassikoiden illan" jälkeen Leskinen esiintyi lähinnä klubikeikoilla kitaristi Ari Kankaanpään kanssa. Hänen viimeiseksi levytyksekseen jäi ”Klovni heittää veivin” -kappaleen uusintanauhoitus tammikuussa 2005. Hän esiintyi vielä Tuuliajolla-kiertueen loppukonsertissa 20. elokuuta 2006 Kuopion satamatorilla, mikä oli tiettävästi hänen viimeinen julkinen esiintymisensä. Esiintymisestä on julkaistu muutaman minuutin tallenne "Tuuliajolla 2006 – rock-elokuva Saimaalta" -DVD-julkaisulla. Juice Leskinen kuoli 24. marraskuuta 2006 56-vuotiaana Tampereen yliopistollisessa sairaalassa. Hän oli kieltäytynyt dialyysihoidosta jonka varassa hänen elintoimintonsa olivat pitkän aikaa jo olleet.