Mitä histologia tarkoittaa?
Histologia
Histologia eli kudosoppi on tieteenala, joka tutkii kudoksia. Histologian tutkimusongelmat siis sijoittuvat organologian ja solubiologian välimaastoon, joten tutkimusvälineeksi soveltuu parhaiten elektronimikroskoopin sijasta valomikroskooppi. Histologista tutkimusta on harrastettu niin kauan kuin hyviä valomikroskooppeja on ollut käytettävissä, ja varsin aktiivista se on ollut myös siitä syystä, että moderni lääketiede nojaa pitkälti histologiseen tietämykseen ihmiskehosta.
Hermeneutiikka
Nykyaikaisen hermeneutiikan perustajana pidetään Wilhelm Diltheytä (1833–1911), joka laajensi hermeneutiikan aluetta edelleen liittämällä tulkitsemisen tekstien lisäksi kaikkeen historiallisiin kohteisiin ja kaikkeen inhimilliseen toimintaan. Hänen filoso­fiassaan hermeneutiikka on ”eläytyvää ymmärtämistä”, jossa ymmärryksen tuli siirtyä inhimillisen toiminnan ja tuotteliaisuuden ulkoisista ilmentymistä kohti niiden sisäistä merkitystä. Eläytyvä ymmärtäminen on Diltheyn mukaan menetelmä, joka erottaa niin sanotut hengentieteet () eli ihmistieteet luonnontieteistä. Diltheyn hermeneutiikassa keskeistä oli järjestelmällisten ja tieteellisten tulkintojen tuottaminen sijoittamalla tutkittava teksti sen syntykontekstiin. Diltheyn mukaan hengentieteiden keskeinen metodi on eläytyminen tutkimuskohteen ajatusmaailmaan ja toisaalta tukeutuminen (tutkijan omaan) sisäiseen kokemukseen. Tämä ajatus on keskeinen myös modernin historiantutkimuksen menetelmäopin kannalta. Siten diltheyläinen hermeneutiikka on edelleen ajankohtaista humanististen tieteiden menetelmäopin kannalta. Antologia
Antologia (< , 'kukkakokoelma', 'kukkakimppu' tai 'kukkaseppele') on teos, johon on koottu eri tekijöiden teoksia, alun perin runoja. Tietyn kirjallisuuden lajin piirissä, esimerkiksi science fictionissa, antologiaksi sanotaan kokoelmaa, johon on koottu julkaistavaksi novelleja tai pienoisromaaneja. Sienitiede
Mykologian piirissä on alun perin kehittynyt myös "kasvipatologia" eli oppi kasvitaudeista, joka on nykyisin itsenäinen biologian osa-alue. Suomen yliopistoissa mykologian opetus ja tutkimus on järjestetty kasvitieteen oppiaineen yhteydessä, vaikka sienet eivät olekaan kasveja. Mykologia on toisaalta myös lääketieteen osa-alue, joka tutkii sieniä, hiivasieniä ja homeita erilaisten tautien ja vaivojen aiheuttajina. Tällöin voidaan puhua "lääketieteellisestä mykologiasta". Sienitautien tutkimuksella on ollut tärkeä osuus lääketieteellisen mikrobiologian kehityksessä. Eskatologia
Eskatologia on uskontoihin liittyvä oppi maailman viimeisistä tapahtumista. Viimeisillä tapahtumilla tarkoitetaan yleensä nykyisen maailman päättymistä ja uuden maailman syntymistä. Termi on muodostettu kreikan sanoista "eskatos" ’äärimmäinen’ ja "logos" ’tieto’. Kliininen kemia
Kliinisissä laboratorioissa tutkitaan myös veren soluja ja hyytymisjärjestelmää. Nämä tutkimukset kuuluvat kuitenkin lääketieteen osa-alueeseen, jota kutsutaan hematologiaksi. Alalta on v. 2010 ilmestynyt uudistettu suomalainen oppikirja "Ilmari Palvan VERITAUDIT 2010" (). Tylypahka
Numerologia () on taikahaarauma, jossa opiskellaan numeroiden taikaominaisuuksista. Harry ja Ron eivät kumpikaan valitse ainetta, eikä siitä tiedetä lähes mitään. Se on kuitenkin Hermionen lempiaine. Numerologian kerrotaan olevan erittäin vaikeaa, koska sen parissa työskennellään suurien numerolistojen muistamisen kanssa. Numerologiaa opettaa professori Septima Vektor. Historia
Historia () tarkoittaa paitsi yhteisön menneisyyden vaiheita, myös menneiden tapahtumien kuvausta tai tutkimusta, historiatiedettä ja sen tuloksia. Tieteenalaan viitataan usein sanalla historiantutkimus. Fenomenologia
Ontologinen olemassaolo ja eksistentiaalinen olemassaolo ovat kuitenkin erillisiä kategorioita, joten näiden asioiden yhdistäminen Heideggerin tavoin oli Husserlin näkemyksen mukaan Heideggerin tekemän virheen alku ja juuri. Husserl syytti Heideggeria siitä, että tämä nosti esille ontologian kysymyksen, mutta epäonnistui siihen vastaamisessa, alkaen sen sijaan puhua Daseinista, ainoasta olevasta jolle Oleminen on jokin kysymys. Husserlin mukaan tämä ei ollut sen enempää ontologiaa kuin fenomenologiaakaan, vaan pelkkää abstraktia antropologiaa. Heidegger vastasi kritiikkiin esittämällä, että eksistentiaalit ovat aina edellytettyinä kaikessa antropologiassa, eikä niitä eksistenssin johdoksina voida abstrahoida antropologian struktuureista. Ontologia
Ontologia sai alkunsa antiikin kreikkalaisessa esisokraattisessa filosofiassa. Olemassaolon, pysyvyyden ja muutoksen ongelmat askarruttivat erityisesti Parmenidesta ja Herakleitosta. Parmenides liitetään ajatukseen, jonka mukaan olemassaolo tuli todistaa ja ei-oleminen kieltää ja sitä tuli välttää. Hän sanoi: ("esti gar einai, mēden d' ouk estin") — ”olemista näet on, ja ei-mitään ei ole”. Parmenides kielsi, että kaikkeudessa tapahtuisi mitään muutosta. Herakleitos taas oli täsmälleen päinvastaista mieltä pitämällä jatkuvaa muutosta todellisuuden perimmäisenä piirteenä. Narratologia
Narratologia tarkoittaa narratiivien eli kertomusten ja narratiivisten rakenteiden sekä niiden vaikutusten teoriaa ja tutkimusta. Termin "narratologie" esitti ensimmäisen kerran Tzvetan Todorov vuonna 1969 julkaistussa teoksessaan "Grammaire du Décaméron". Narratologia voi tutkia kaikenlaisia kertomuksia tai tekstejä, vaikka usein narratologia keskittyykin kaunokirjallisten tekstien tutkimukseen. Sitä on kuitenkin joskus sovellettu uutisteksteihin ja sairauskertomuksiin. Tutkimuksen kohteina siinä erotetaan tarina (tapahtuma-aines) ja diskurssi (kertomuksen muoto). Kaksiluonto-oppi
Kaiken kristillisen uskon ydin on oppi Kristuksesta, eli kristologia. Kristologia määrittelee Jeesus Nasaretilaisen paikan käsitekartalla ja pyrkii sijoittamaan hänet ajan ja ikuisuuden, ihmisyyden ja jumalallisuuden sekä erityisyyden ja universaalisuuden koordinaatteihin. Kristologia pyrkii vastaamaan kysymykseen, mikä on Kristuksen suhde Jumalaan. Jeesuksen kuolema toi kristinuskoon materiaalia, joka selittyy ylösnousseen Jeesuksen ilmestyksillä ja niihin liitetyillä tulkinnoilla.
Uuden kristillisen liikkeen ihmiset olivat vakuuttuneita siitä, että mies, joka hetki sitten oli elänyt heidän keskuudessaan, olikin jumalallinen hahmo. Tämän miehen, jota seurakuntalaiset palvoivat jumalallisena hahmona, lähisukulaiset, äiti ja sisarukset olivat vielä eläneet samaan aikaan. Sama mies oli äskettäin kärsinyt häpeällisen ristinkuoleman. Anatomia
Oppia eläinten anatomiasta kutsutaan "zootomia"ksi, oppia kasvien anatomiasta "fytotomia"ksi ja "ihmisen anatomia" tutkii ihmisen rakennetta. "Vertaileva anatomia" taas vertailee eri eläinten sisäistä rakennetta selvittääkseen eri lajien välisiä sukulaisuussuhteita. Anatomia voidaan jakaa makroanatomiaan, joka tutkii esimerkiksi lihasten ja luiden rakenteita sekä mikroanatomiaan, johon kuuluvat histologia ja sytologia. Patologinen anatomia tutkii anatomiassa esiintyviä poikkeavia rakenteita. Etymologia
Etymologian tutkimuskohteena ei siis ole ainoastaan yksittäisen sanan alkuperä jossakin tietyssä kielessä vaan myös sanan historia kaikissa kielissä, joihin se on historiansa aikana kuulunut. Lisäksi etymologia tutkii myös sanaluokkien historiaa. Fylogenetiikka
Fylogenetiikka on lajien polveutumishistoriaa eli fylogeniaa selvittävä evoluutiobiologian tutkimushaara. Fylogeneettinen systematiikka eli kladistiikka puolestaan tarkoittaa eliöiden luokittelua niiden polveutumishistorian perusteella. Histoni
Histoni on merkittävin kromatiinissa esiintyvä proteiini, jonka ympärille DNA kiertyy muodostaen nukleosomeja. Histoneita ei esiinny bakteereilla mutta kylläkin joillain arkeilla. Immunologia
Immunologian keskeinen piirre on tutkia soluja ja molekyylejä, niiden toimintaa ja interaktiota. Immuunijärjestelmä jakautuu "synnynnäiseen" ja "hankittuun" immuunipuolustukseen, hankittu puolestaan "humoraaliseen" ja "soluvälitteiseen" immuniteettiin. Klassista immunologiaa ei voi ymmärtää tuntematta "antigeenin" ja "vasta-aineen" ("antibody") vuorovaikutusta. Immunologia on kasvanut ulos klassisesta viitekehyksestään 2000-luvulla. Geologian historia
Geologian historia alkoi nykyaikaisessa mielessä 1700-luvun jälkipuolella, kun skotlantilainen tutkija James Hutton pystyi selittämään fossililöydöt, joita tehtiin kaukana merestä. Huttonin ajatussuuntaa kutsuttiin aluksi "plutonismiksi". Sen mukaan luonnonvoimat muokkaavat maakerroksia jatkuvasti. Hutton havainnoi eroosiota ja päätteli, että jos se olisi ainoa maakerroksia muuttava voima, niin maanpinta olisi täysin tasainen. Hutton oivalsi, että vuorien huipulle joutui merieliöiden fossiileja, koska vuori nousi meren pohjasta. Hän esitti myös, että maan sisällä vaikuttava kuumuus synnytti uusia vuorijonoja ja kallioita. Nämä prosessit olivat Huttonin mielestä niin hitaita, että maapallon ikä oli laskettava uudelleen ja se on huomattavasti pitempi kuin 1700-luvulla luultiin.
Hutton esitti ajatuksensa vuonna 1795 ilmestyneessä teoksessa "Theory of the Earth". Se oli vaikeatajuinen ja laaja teos. Laajempaan tietoon ajatus levisi, kun Huttonin elämäkerran kirjoittaja, Edinburghin yliopiston matematiikan professori John Playfair, julkaisi 1802 teoksen "Illustrations of the Huttonian Theory of the Earth". Teos sai Britanniassa innostuneen vastaanoton ja asiaa edistämään syntyi monisatajäseninen Geologinen seura. Geologiasta tuli muotitiede, joka ei aluksi pyrkinyt taloudelliseen hyötyyn. Oppineiden miesten harrastukseksi tuli kävely maaseudulla "kiviä rikkoen". Museologia
”Museologia”-termin rinnalla käytetään joskus ”heritologia”-termiä. Etenkin Jyväskylän yliopiston museologian professori Janne Vilkuna on useissa yhteyksissä nostanut heritologia-nimeä esille kuvaavampana vaihtoehtona oppiaineen nimeksi, koska se viittaa selkeämmin kulttuuriperintöön (engl. cultural heritage) käsitteeseen, joka on tieteenalan kannalta museoinstituutiota keskeisempi käsite. Skientologia
Skientologia (engl. "scientology", latinan verbistä "scire" 'tietää, ymmärtää' ja kreikan kielen sanasta "logos" 'oppi' – siis "tietämisen oppi") on uskomusten ja oppien järjestelmä, joka perustuu yhdysvaltalaisen tieteiskirjailijan L. Ron Hubbardin ajatuksiin. Hubbard perusti skientologian 1950-luvun alussa. Skientologian oppien näkyvin harjoittaja ja sen tavaramerkkien yksinoikeudellinen käyttäjä on yhdysvaltalainen "Church of Scientology" (). Kirkon oman virallisen määritelmän mukaan skientologia on "käytäntöön sovellettu uskonnollinen filosofia". Skientologit uskovat ihmisen olevan kuolematon henkiolento, "thetan" ("tetaani"), jolla on rajattomat kyvyt. Skientologit pyrkivät palautumaan henkiolennoiksi eli irtautumaan ajan, materian, tilan ja energian kahleista ja näin pelastumaan.
Skientologiaan liittyy muun muassa oppi hengen suhteesta itseensä, sosiaaliseen ympäristöön, maailmankaikkeuksiin ja hengen käsittelyä. Hengen palauttaminen korkeampaan tilaan tapahtuu auditoinneissa, istunnoissa. Skientologit uskovat oppiensa parantavan sitä harjoittavan ihmisen elämää lisäämällä henkisiä kykyjä ja näin takaavan tien onneen. Fenomenologinen psykologia
Fenomenologia psykologiassa viittaa myös vastaavaan kuin frenologia 1800-luvulla. Frenologia oli epätieteellinen oppi, jossa kallon muodot kertoivat ihmisen persoonan. Fenomenologia psykologiassa liittyi siis oppiin, jossa oletetaan ihmisen liikkeiden, eleiden, raajojen mittasuhteiden, vartalon muodon ja kasvonpiirteiden ilmentävän yksilön luonnetta. Esimerkiksi 1900-luvun alusta aina 1900-luvun puoliväliin asti oli vallalla muun muassa rikollisten kasvonpiirteiden tunnistaminen ja määrittely. Tällä tavoiteltiin varkaiden ja väkivaltarikollisten ennakoivaa tunnistamista. Tiettävästi ei kuitenkaan ainakaan Suomessa ole langetettu tuomioita kasvonpiirteiden perusteella. Hilary Putnam
Ontologiassa Putnam on tunnettu erottelustaan metafyysiseen realismiin ja sisäiseen realismiin. Metafyysinen realisti ajattelee, että on todella olemassa ulkoinen todellisuus, jolla on tietty meistä riippumaton rakenne. Todellisuudesta voidaan esittää yksi ja vain yksi tosi kuvaus, totuus on korrespondenssi- eli vastaavuussuhde kielen ja todellisuuden välillä. Putnam arvosteli tätä ja kannatti sisäistä realismia, jonka mukaan todellisuudesta on mahdollista esittää useita yhtä tosia kuvauksia. Metafyysinen realismi on "Jumalan näkökulma", jollaista ei ihmisellä voi olla. Myöhemmin Putnam hylkäsi tämän erottelun, mutta arvosteli edelleen kiivaasti sitä, mitä hän kutsui Ontologiaksi. Ontologia on paitsi mieletöntä, myös oleellisesti epäeettistä. Näin Putnam lähestyi Emmanuel Levinas'n ajatusta etiikasta ensimmäisenä filosofiana. Arkeologia
Arkeologia (< kreikk. "arkhaios", 'muinainen' + "logos", 'tieto'), joskus myös muinaistutkimus tai muinaistiede, on humanistinen tiede tai oikeammin joukko tieteitä, jotka tutkivat ihmisen menneisyyttä analysoimalla muinaisjäännöksiä eli niitä jälkiä, joita ihmisten toiminta on jättänyt maaperään tai vesistöjen pohjaan. Tällaisia ovat esimerkiksi vanhat rakennukset ja niiden perustukset, esinelöydöt eli artefaktit, ihmisten hyödykseen käyttämien eläinten ja kasvien jäännökset (kuten makrofossiilit), haudat ja ihmisten jäännökset, laivanhylyt sekä ihmisen maisemassa aiheuttamat muutokset. Arkeologisen tutkimuksen lähdeaineisto saadaan useimmiten arkeologisista kaivauksista. OWL
Ontologia-pohjaisella kehityksellä on tietotekniikassa pitkä historia. Käsitteenä ontologia on peräisin filosofiasta, jossa se merkitsee oppia olevaisesta. Filosofiasta tekoälytutkimuksen kautta muuhun tietojenkäsittelyyn tuodulla ontologia-termillä tarkoitetaan käsitteiden ja niiden välisten suhteiden toimialakohtaista formaalia mallinnusta, jonka avulla tiedon pohjalta voidaan tehdä päätelmiä ja tulkintaa. Historiografia
Historiografia eli historiankirjoitus on historiasta kertovien tekstien ja historiantutkimuksen metodien käytön tutkimusta. Se käsittelee esimerkiksi kirjoittajaa, lähteitä, tulkintaa, tyyliä tai lukijakuntaa. Historiografiasta puhutaan usein aihealueittain, kuten esimerkiksi "katolisuuden historiografiasta" tai "Kiinan historiografiasta". Geologia
Geologia (kreikan sanoista γη- ("ge-", "maa") ja λογος ("logos", "tiede")) on tieteenala, joka tutkii Maata ja sen historiaa, rakennetta, koostumusta sekä sen muotoutumiseen vaikuttavia tapahtumia. Tutkimuksen kohteena ovat maankuoren kivet ja kiviä synnyttävät prosessit. Geologian sovelluksilla on taloudellista merkitystä etenkin malmien, mineraalien ja fossiilisten polttoaineiden etsinnässä. Narratiivi
Narratologia tarkoittaa narratiivien eli kertomusten ja narratiivisten rakenteiden sekä niiden vaikutusten teoriaa ja tutkimusta. Kudos
Kudos muodostuu vierekkäisistä, samalla tavoin toimivista soluista. Näiden avulla kudokset voidaan luokitella neljään päätyyppiin: epiteeli-, tuki-, hermo- ja lihaskudokseen. Usein veri ja imuneste katsotaan omiksi ryhmikseen tai tukikudokseksi, jossa soluväliaine on poikkeuksellisesti nestemäistä. Yhteen liittyneet kudokset muodostavat elimiä. Kudoksia tutkii kudosoppi eli histologia. Assyriologia
Assyriologia (alkuaan kreikan Ἀσσυρίᾱ, Assyria, ja -λογία, logia) on tiede, joka tutkii Lähi-idän ja lähialueiden kansojen muinaista historiaa. Tutkittaviin muinaisiin valtioihin kuuluvat mm. Assyria, Babylonia ja Sumeri eli muinainen Mesopotamia kokonaisuudessaan, joista on löydetty nuolenpääkirjoituksella kirjoitettuja savitauluja. Savitaulujen lisäksi assyriologia tutkii muinaista keramiikkaa, rakennustaidetta jne. Muita tutkittavia kansoja tai valtioita ovat mm. Ebla, Akkad, Ugarit, Elam, heettiläiset, hurrilaiset. Hydrologia
Hydrologia voidaan jakaa kolmeen alueeseen sen mukaan, mitä vesikehän osaa tarkastellaan. Hydrometeorologia tutkii ilmakehän vettä, pintavesihydrologia ilmakehän ja maanpinnan välissä olevan veden alkuperää ja esiintymistä ja geohydrologia maanalaisia vesiä. Hydrometeorologia käsittelee erityisesti ilmakehän veden alkuperää, esiintymistä ja määrää sekä sen vaihtelua. Pintavesihydrologia voidaan jakaa edelleen kryologiaan, joka tutkii lunta ja jäätä, potamologiaan, joka tutkii virtaavia vesiä, ja limnologiaan, joka tutkii järviä. Limnologian lasketaan käsittävän usein myös virtaavien vesien ja murtovesien tutkimisen. Geohydrologia tutkimuskohteisiin kuuluvat sekä vedellä kyllästyneen kerroksen että sen yläpuolelta maanpintaan ulottuvan kerroksen vedet. Ala on läheistä sukua geologialle ja pedologialle. Stemmatologia
Stemmatologia tutkii miten käsin kirjoitetut vanhat tekstit ovat muotoutuneet vaikkapa antiikista tai keskiajasta tähän päivään. Tutkimusala muotoilee tekstin tuhansista versioista sen sukupuuta. Metodeja se lainaa kehitysbiologiasta, filologiasta ja tietojenkäsittelytieteestä. Stemmatologia soveltaa muun muassa matemaattisia ja laskennallisia työkaluja kuten algoritmisia menetelmiä. Kansatiede
Kansatiede eli etnologia on ihmisyhteisön henkisen ja aineellisen kulttuurin tutkimusta Arkeologia
Arkeologia voi tutkia lähihistoriaa ja siten täydentää historiantutkimusta, joka perustuu kirjallisiin lähteisiin. Usein arkeologia tutkii kaukaista menneisyyttä, varhais- tai esihistoriaa, josta ei ole kirjallisia lähteitä. Ajanlasku
Ajanlasku tai kronologia tarkoittaa menneiden ja tulevien tapahtumien ajallisten suhteiden määrittämistä arjen ja historian näkökulmasta. Ajanlaskentaan käytettävää järjestelmää kutsutaan kalenteriksi. Ajanlaskennalla on ollut suuri merkitys kaikille järjestäytyneille yhteiskunnille. Sitä käytetään ennustamaan jaksoittain toistuvia luonnon tapahtumia ja kiertoja sekä ihmisten välisen yhteistyön suunnitteluun. Ajanlasku toimii myös kulttuurisen identiteetin rakentajana, sillä ajanlasku aloitetaan aina jostakin kulttuurin itseymmärrykselle merkittävästä tapahtumasta. Sosiologia
Vaikka historiantutkijat tutkivat pääasiassa menneitä tapahtumia ja sosiologit useimmiten keskittyvät oman aikansa yhteiskuntaan, nämä näkökulmat risteävät molemmissa tieteissä. Hieman tarkemman rajan näiden välille tekee yleinen orientaatio tutkimuskohteeseen, ihmisyhteiskuntaan. Historiatiede on kiinnostunut todenmukaisesti kuvaamaan tapahtuneita asioita, kun taas sosiologi on historiaa tutkiessaan kiinnostunut yleisistä kehityskuluista, säännönmukaisuuksista ja teoretisoinneista. Tätä eroa on kuvattu nimittämällä sosiologiaa nomoteettiseksi tieteeksi, kun taas historia on idiografinen tiede. Mytologia
Mytologiaksi nimitetään myös myyttien tutkimusta, joka on uskontotieteen laji. Paleontologia
Paleontologia on geotieteiksi kutsuttujen luonnontieteiden osa-alue, joka tutkii Maan esihistoriallisten aikojen elämää. Tutkimuskohteena ovat erityisesti fossiilit, joiden perusteella voidaan rekonstruoida yksittäisiä eliöitä, niiden edustamien lajien evolutiivisia kehityslinjoja ja joskus jopa kokonaisia ekosysteemejä. Paleontologian lähitieteitä ovat geologia ja biologia. Termi tulee kreikan kielestä: "παλαιός (palaios)" tarkoittaen "vanha, muinainen", "ὄν, ὀντ-" ("on, ont"-), tarkoittaen "olento" ja "λόγος (logos)", tarkoittaen "tutkimus". Terminologia
Terminologia on tieteenala, joka tutkii erikoiskielten käsitteitä, termejä ja termistöjä. Terminologia-sanaa käytetään usein virheellisesti viittaamaan tiettyyn erikoisalaan kuuluvien termien joukkoon eli termistöön . "Termi" eli "ammattisana" on jollakin erikoisalalla yleiskäsitteen nimityksenä käytettävä kielellinen ilmaus. Termi voi olla esimerkiksi sana, sanaliitto tai lyhenne. Farmakologia
Hyvin erikoinen luku lääketieteen ja farmakologian historiassa on homeopatia. Saksalainen lääkäri Samuel Hahnemann vierasti 1700-luvun vahingollisia lääketieteen hoitoja, kuten suoneniskua, oksettamista ja ulostuslääkkeitä. Hän huomasi kiniinin aiheuttavan kuumetta joillekin potilaille, ja päätteli virheellisesti, että lääkkeet parantavat samanlaisia oireita kuin ne itse aiheuttavat. Nykyään kiniinin aiheuttama kuume tiedetään tyypilliseksi sivuvaikutukseksi. Hahnemann loi kuitenkin koko hoitoajatuksensa tämän havainnon pohjalle. Hän päätyi käyttämään niin pieniä annoksia, ettei lääkeannoksessa ole nykytiedon mukaan ainuttakaan molekyyliä lääkettä. Homeopatia osoittaa selvästi lumevaikutuksen voiman. Rostislav Holthoer
Holthoer oli Helsingin yliopiston egyptologian dosentti vuodesta 1979 ja Uppsalan yliopiston egyptologian varsinainen professori vuodesta 1980. Holthoer oli Suomen ensimmäinen egyptologi. Hän tuli tunnetuksi taitavana tieteen popularisoijana. Monet muinaista Egyptiä käsittelevät lehtiartikkelit ja radioesitelmät ovat hänen tekemiään. Hän osallistui monen televisio-ohjelman tekemiseen ja kokosi alan näyttelyitä Suomessa. Kansatiede Suomessa
Kansatiede eli etnologia tutkii ihmisten elämää, kansankulttuuria ja ilmiöitä. Elinympäristö voi vaihdella työyhteisöstä kyläyhteisöön tai tietyn ammattikunnan sisäiseen yhteisöön. Tutkimuskohteena voi olla maaseutu tai kaupunki eivätkä yhteiskuntaluokat rajoita tutkimuksen tekoa. Kansatieteessä tutkittavaa asiaa lähestytään ihmisen näkökulmasta käsin. Tieteenala ei ole aikasidonnainen, vaikka on erityisesti aikaisempina vuosikymmeninä ollut vahvasti historiapainotteinen. Nykyisin kansatieteellinen tutkimus kohdistuu yhtä hyvin historiaan ja nykyisyyteen, jopa tulevaisuuteenkin. Topologia (matematiikka)
Topologia on matematiikan alue, joka käsittelee topologisiksi avaruuksiksi kutsuttuja piste­joukkoja ja niiden sellaisia ominaisuuksia, jotka säilyvät homeo­morfis­meissa, toisin sanoen sellaisissa jatkuvissa bijektiivi­sissä kuvauksissa, joiden käänteis­kuvaukset ovat myös jatkuvia. Arkeologia
Typologiassa jokainen esine luokitellaan yhteen tyyppiin. Typologia perustuu erilaisten esineiden yhteisiin piirteisiin ja sen perusteella tapahtuvaan ryhmittelyyn. Typologian avulla esineiden absoluuttinen tai suhteellinen ikä voidaan määritellä ja sitä kautta esihistoriaa jaksottaa. Typologista tutkimusta tekevä arkeologi vertailee löytöjä aiempiin löytöihin ja luokittelee esineet samankaltaisten kanssa samoihin tyyppeihin. Seriaatio tarkoittaa aineistojen ryhmittämistä kronologisesti. Siinä esinetyypin elinkaari kuvataan sen ilmaantumisesta esineiden määrän lisääntymisen kautta esinetyypin katoamiseen. Klimatologia
Klimatologia eli ilmastotiede on tiede ja maantieteen ja luonnonmaantieteen haara, joka tutkii eri paikkojen ja alueiden ilmastoja eli keskimääräisiä säätiloja keskipitkien tai pitkien ajanjaksojen puitteissa. Klimatologia tutkii samoja ilmakehän prosesseja kuin meteorologia, mutta siihen kuuluvat lisäksi näihin hitaasti vaikuttavat ympäristötekijät kuten merivirtojen tai auringon säteilyn muutokset. Hyvejohtajuus
Havardin johtajuusmalli perustuu oppiin hyveistä. Hyveoppi eli aretologia (kreikan "arête" (suom. "hyve") on kirjoittajan mukaan lähtöisin antiikin kreikkalaisilta filosofeilta, erityisesti Platonilta ja Aristotelesiltä (384–322 jaa.). Sitä kehittivät edelleen kristityt filosofit ja teologit, kuten Augustinus (354–430 jaa.) ja Tuomas Akvinolainen (1225–1274 jaa.). Fenomenologia
Ensimmäisessä merkittävässä teoksessaan "Logische Untersuchungen" (”Loogisia tutkimuksia”, 1900/1901) Husserl käsitteli fenomenologiaa edelleen deskriptiivisenä eli kuvailevana psykologiana, edelleen Brentanon vaikutuksen alaisena. Husserl analysoi mentaalisten aktien intentionaalisia rakenteita ja sitä, kuinka ne ovat suuntautuneet sekä todellisuuden että ajatuksen objekteihin. Tavoitteena oli paluu ”asioihin itseensä” . "Logische Untersuchungen" alkaa voimakkaalla loogisen psykologismin kritiikillä. Teoksessa Husserl perusti erillisen logiikan, filosofian ja fenomenologian tutkimusalueen, joka oli erillinen empiirisistä tieteistä. Folkloristiikka
Folkloristiikka on humanistinen tieteenala, joka tutkii ihmisten elämismaailmaa ja kansanomaisia ajattelumalleja, eli kansan tietämystä. Folkloristiikka tunnettiin ennen kansanrunouden tutkimuksena tai kansanrunoustieteenä; sen tutkimuskenttä oli siis kapeampi kuin nykyään. Muualla Euroopassa folkloristiikka luetaan usein kuuluvaksi kansatieteeseen eli etnologiaan, joka Suomessa tarkoittaa aineellisen ja sosiaalisen kulttuurin tutkimusta. Henkisen kansankulttuurin tutkimuksena folkloristiikkaa voidaan pitää kulttuuriantropologian osa-alueena. Habilitaatio
Habilitaatiotutkielman tulee olla tieteellisesti korkeatasoinen, väitöskirjaa laaja-alaisempi ja uutta tieteellistä tietoa tuottava tutkimus, joka osoittaa syvällistä tieteellistä menetelmien hallintaa ja kykyä edistää kyseistä tieteenalaa. Habilitaatiotutkielma voi olla "kumulatiivinen", pohjautuen aikaisempaan tutkimustyöhön (”artikkelikokoelma”) tai julkaisemattomaan "erikoistutkielmaan" (ns. monografia), joka yleensä on pituudeltaan mittava. Kumulatiivinen habilitaatio on vallitseva käytäntö esimerkiksi lääketieteessä ja yleisemminkin luonnontieteissä mutta harvinainen esimerkiksi oikeustieteen, historian tai ylipäätään humanististen tieteenalojen kohdalla. Organologia
Organologia (latinan sanasta "organum" ’soitin’ ja kreikan sanasta λογος ("logos") ’oppi’) eli soitintutkimus on soittimia tutkiva tiede, joka sisältää soittimien historian, eri kulttuurien soittimien ja soittimien teknisen rakenteen tutkimuksen. Organologian, etnomusikologian ja musikologian tutkimuskohteet ovat osittain päällekkäisiä. Herpetologia
Herpetologia (kreikan kielen sanoista "ερπετολογία", jossa "ἑρπετόν", erpetón ’matelija’ ja "-λογία" logia, ’oppi’) on tieteenala, joka tutkii matelijoita ja sammakkoeläimiä eli ”herppejä”. Herpetologi on tämän tieteenalan harjoittaja. Hematologia
Hematologia on sisätautien toimialaan kuuluva erikoisala, joka tutkii ja hoitaa veritauteja. Hematologian alaan kuuluvia testejä tehdään kliinisissä laboratorioissa sekä perusterveydenhuollossa että erikoissairaanhoidossa. Näitä yleensä verestä tehtäviä tutkimuksia ovat esimerkiksi hemoglobiini (B -Hb), perusverenkuva (B -PVK), täydellinen verenkuva (B -TVK) tai valkosolujen erittelylaskenta (B -Diffi). Ontologia
Ontologialla on hyvin läheiset suhteet tietoteoriaan, koska todellisuutta koskevat väitteet perustuvat käsityksiin tiedon hankkimisen mahdollisuudesta ja päinvastoin. Eräs ontologinen ongelma onkin, kuinka olemassaoloa koskeviin kysymyksiin hankitaan vastaus. Ontologia on osin päällekkäistä myös logiikan kanssa; tällöin eräs keskeinen kysymys on, millaisen ontologian olemassaoloon loogiset lauseet sitoutuvat. Helvetin historia
Helvetin historia: Pohjalta pohjalle Homeroksesta Manaajaan on dosentti Kari Kuulan tietokirja vuodelta 2006. Kirja käy läpi helvetin historiaa alkaen antiikin maailman Homeroksesta päätyen pohtimaan aina nykykirkon helvettikäsityksiä. Kirja keskittyy pääsääntöisesti kristinuskon helvettiin, vaikkakin kirjan alkupuoli käsittelee antiikin maailman haadesta. Fundamentaaliontologia
Heidegger katsoi, että fenomenologian (ja kaiken filosofian) ainoa ja varsinainen teema on oleminen. Tämän vuoksi hän pyrki selvittämään olemisen itsensä merkityksen, jonka hän katsoi hautautuneen traditionaalisen kielen alle. Heideggerin mukaan fenomenologinen näkemys olioiden maailmasta tulee ohittaa ymmärtämällä olemassaolo itsessään kaiken olemassa olevan taustalla. Tällaisen fenomenologian tuloksena on ontologia, tiede olemisesta. Heidegger esitteli näkemystään pääteoksessaan "Oleminen ja aika", jonka hän ei kuitenkaan katsonut olevan vielä ontologiaa, vaan fundamentaaliontologiaa — eli ontologiaa edeltävää fundamentaalia tutkimusta. Fundamentaaliontologian tarkoituksena oli toimia johdantona kaikkeen ontologiaan. Museologia
Museologia on tiede, joka tutkii museoiden syntymistä ja sitä, millä perustein esinettä pidetään museossa säilyttämisen arvoisena. Se ei siis sinällään tutki museoita vaan niiden taustalla vaikuttavaa yhteiskuntaa. Museologia voidaan jakaa neljään suuntaukseen, metamuseologiaan, historialliseen museologiaan, teoreettiseen museologiaan ja sovellettuun museologiaan. Frontotemporaalinen dementia
Ruumiinavauksissa on löydetty kolme histologista pääalatyyppiä : FTLD-tau, FTLD-TDP ja FTLD-FUS. Dementia, josta puuttuu erottuva histologia (DLDH), on harvinainen ja ristiriitainen kokonaisuus. Uudet analyysit ovat mahdollistaneet monissa tapauksissa aiemmin DLDH:ksi kuvatun tapauksen uudelleen luokittelun johonkin positiivisesti määritellyistä alaryhmistä. Harvoissa tapauksissa potilailla, joilla on kliininen FTD, havaittiin muutoksia jotka ovat konsistentteja Alzheimerin taudin kanssa ruumiinavauksessa. Kaikkein vakavimmat aivojen surkastumiset näyttävät liittyvän Pickin tautiin, kortikobasaaliseen rappeumaan, ja TDP-patologiaan johon liittyy käyttäytymisvariantti FTD. Kariologia
Kariologia eli kovakudos- ja infektiosairaudet on hammaslääketieteellinen tieteenala, joka tutkii karieksen etiologiaa, epidemiologiaa, patogeneesia, diagnostiikkaa, ehkäisyä ja hoitoa. Lisäksi kariologian alaan kuuluu suun ja leukojen infektiosairaudet.
Karies on tarttuva bakteerisairaus. Ihmisen suussa elää erittäin runsas bakteerijoukko, joka alkaa muodostua heti synnytyksen jälkeen. Ensimmäiset suun normaaliflooran bakteerit ovat peräisin jo äidin synnytyskanavasta. Syntymän jälkeen lapsi on tekemisissä ympäristön bakteereiden kanssa ja osa niistä asettuu pysyvästi suuonteloon. Varhaislapsuuden olosuhteilla on suuri merkitys sille, tuleeko suun bakteerikannasta terveyttä edistävä vai sairautta aiheuttava.
Keskeinen bakteeri karieksen synnyssä on "Streptococcus mutans". Lapsi saa sen yleensä tartuntana läheisiltä aikuisilta.
Kariologiset tutkimukset ovat osoittaneet kaksi tärkeää seikkaa: Etymologia
Etymologian perusoletuksiin kuuluu, että normaalitilanteessa samaan kantakieleen palautuvat sanat ovat kehittyneet säännönmukaisesti äännelakien ohjaamana. Hyvinkin erinäköiset sukukielten sanat ovat siis historiallisesti samaa juurta, jos niissä on tapahtunut säännönmukaisia äänteenmuutoksia. Siksi sanan alkuperän määrittelemisen kannalta äännehistorian tuntemus on keskeistä. Toisaalta äännehistoriallinen tietämys perustuu pitkälti etymologiseen tutkimukseen. Näiden kahden läheisen tutkimusalan välillä on siis jännite: toisaalta ne tuottavat toisilleen materiaalia, toisaalta perustuvat toistensa tuloksiin. Evoluution todisteet
Etologia on biologian tieteenhaara, joka tutkii eläinten käyttäytymistä. Se paljastaa yhtäläisyyksiä eri muotojen, kuten sosiaalisten hyönteisten, muurahaisten, ampiaisten ja mehiläisten pesänrakennustavoissa. On mahdollista osoittaa, miten monimutkaiset käyttäytymisen sarjat ovat erilaisten vaikutusten alaisena muotoutuneet pysyviksi. Pneumatologia
Pneumatologia (< , "henki" ) tarkoittaa kristinuskossa oppia Pyhästä Hengestä ja toisaalta sitä tutkivaa akateemisen teologian osa-aluetta. Akateeminen pneumatologia on osa dogmatiikkaa ja systemaattista teologiaa. Hattelmala
”Hiisi” (Hiidenmäki) on merkinnyt Suomen alueen muinaisilla asukkaille uhrilehtoa ja kalmistoa, mutta käsite on saanut ajan myötä myös lisämerkityksiä: synkkä ja pelottava metsä, jättiläinen ja niin edelleen. Kun kyseessä on aivan kylän vieressä oleva paikka, se on todennäköisesti tarkoittanut kalmistoa ja tässä tapauksessa kalmistomäkeä. Tosin tässä tapauksessa ei alueen tutkimuksissa ole havaittu minkäänlaisia asiaan liittyviä löytöjä. Tietoteoria
Tieto-opista kirjoitti Suomessa jo Gabriel Israel Hartman vuonna 1807 ilmestyneessä teoksessaan "Kunskapsläran". Sana "epistemologia" juontuu kreikan sanasta "epistēmē", joka merkitsee sekä käsitteellistä tietoa että käytännön taitoa. Sana "gnoseologia" puolestaan juontaa juurensa kreikan sanoista "gnosis" eli tieto ja "logos" eli puhe, sana, peruste, oppi. Tätä termiä suositaan erityisesti marxilaisessa filosofisessa kirjallisuudessa. Ontologia
Ontologia voidaan jakaa neljään osaan: (1) sen tutkimiseen, mitä on olemassa, (2) sen tutkimiseen, minkälaisia käsityksiä olevaisesta on, (3) sen tutkimiseen, minkälaisia kaikkein yleisluontoisimpia ominaisuuksia ja suhteita olevaisella on, sekä (4) niin sanotun metaontologian eli ontologian päämäärien ja menetelmien sekä ontologisten kysymysten luonteen tutkimiseen. Ontologian ja muun metafysiikan rajanveto on usein vaikeaa. Aatehistoria
Aatehistoria on ihmiskunnan sivistyksen historiaa: oppia ja tutkimusta siitä, miten eri aatteet ovat syntyneet suhteessa omaan aikaansa ja ympäristöönsä. Sen näkyvin osa on (luonnon)tieteiden historian tutkimus. Laajemmin sen tutkimuksen kohteena on eri aikoina ja eri yhteyksissä syntynyt kirjallisuus ja oppineisuus, sekä kulloinkin käytetyt menetelmät esimerkiksi historian ja luonnontieteiden tutkimuksessa. Ydinestimointi
Ydinestimointi (engl. "kernel density estimation") on parametriton tiheysfunktion estimointimenetelmä. Ydinestimointi voidaan 
käsittää yleistykseksi histogrammista. Dermatologia
Dermatologia eli ihotautioppi on lääketieteen osa-alue, joka tutkii ja hoitaa ihon sairauksia. Sen piirissä käytetään sekä lääkinnällisiä että kirurgisia hoitoja. Dermatologiassa käsitellään sairauksia ja syöpiä, jotka esiintyvät iholla, päänahassa, hiuksissa ja kynsissä. Ontologia (tietojenkäsittelytiede)
Ontologia on tietojenkäsittelytieteissä, erityisesti tietämykseen liittyvässä tutkimuksessa ja kehitystyössä, kuvaus tarkasteltavan sovellusalueen käsitteistä ja käsitteiden välisistä suhteista. Kun filosofinen ontologia on olemisen kategorioita tutkiva tiede, rajautuu ontologia tietojenkäsittelytieteissä tietämysrakenteeksi, siis artefaktiksi, joka mallintaa valittua sovellusaluetta. Tietojenkäsittelytieteiden ja filosofian ontologioita yhdistää toisiinsa niiden koostuminen entiteeteistä, ideoista tai tapahtumista sekä niiden ominaisuuksista ja yhteyksistä tietyn kategorioiden järjestelmän määrittäminä. Arkeologia
Arkeologia on tieteenä hyvin spatiaalinen, eli ilmiöiden sijaintia käsittelevä. Kohteiden sijainti on yleensä hyvin tiedossa, ja löytöjen levintää sekä asuinpaikkojen sijoittumista analysoimalla saadaan niistä arvokasta tietoa. Arkeologi hyödyntää spatiaalisia menetelmiä tunnistaakseen ilmiöihin, niiden sijaintiin ja levintään liittyviä ominaisuuksia ja säännönmukaisuuksia. Hän yrittää myös ymmärtää, mitkä tekijät ovat vaikuttaneet kohteen muotoutumiseen. Spatiaaliseen analyysiin kuuluvat erilaiset sijaintitietoa hyödyntävät analyysit kuten karttojen visuaalinen tarkastelu ja tilastollinen analyysi. Nykyisin siinä käytetään paikkatietojärjestelmiä. Spatiaalisiin analyyseihin liittyvät korologiset menetelmät ja kartografia. Fenomenologia
Sen sijaan, että Heidegger olisi nähnyt fenomenologian ”ensimmäisenä filosofiana” tai perustavana tieteenalana, hän piti sitä metafyysisenä ontologiana: ”Oleminen on filosofian varsinainen ja ainoa teema”. Husserlille oleminen ilmeni vain riippuvuussuhteessa tietoisuuteen, kun taas Heideggerille se oli kaiken lähtökohta. Husserlille meidän olisi tullut abstrahoida pois kaikki empiirisen minämme konkreettiset määritykset, jotta voisimme kääntyä puhtaaseen tietoisuuteen; Heidegger katsoi, että: ”filosofian mahdollisuudet ja kohtalot ovat sidottuja ihmisen olemassaoloon, ja siten ajallisuuteen ja historiallisuuteen”. Havaintopsykologia
Havaintopsykologia on psykologian osa-alue, joka tutkii aisteja ja havaintoja. Tutkimuksen tarkoituksena on selvittää aistimisen ja havaitsemisen ilmiöiden taustalla olevia kognitiivisia ja neuraalisia prosesseja. Havaintopsykologian tutkimusmenetelmiä ovat kokeellisen psykologian ja erityisesti psykofysiikan menetelmät. Koska havaintopsykologinen tutkimus on usein osa monitieteistä hanketta, ei nykyisin useinkaan käytetä termiä ”havaintopsykologia”, vaan käytetään termejä näkötutkimus tai kuulontutkimus. Eläintiede
Eläintiede eli zoologia (kreik. "zoon", eläin; "logos", tieto) on eläinten rakennetta, toimintaa, kehitystä, suhteita, luokittelua ja eläimistöä käsittelevä tieteenala, jonka osa-alueita ovat esimerkiksi eläinekologia, eläinfysiologia sekä -anatomia ja etologia (eläinten käyttäytyminen). Eläintiede on biologian osa-alue, ja se on osaltaan läheisessä yhteydessä solubiologiaan, biokemiaan ja perinnöllisyystieteeseen. Edmund Husserl
Husserlin mukaan fenomenologian keskeinen tehtävä on tutkia "noemaa", sitä tiedostettavan kohteen osaa, joka sijaitsee tietoisuudessa. Jos katselemme kukkaa, verkkokalvoillemme syntyy ainoastaan aistimuksia vihreästä pitkulaisesta varresta eri sävyissä ja valkoisesta kukasta. Tällaista tietoisuuden raakamateriaalia Husserl kutsuu "hyleksi". Fenomenologia tutkii sitä, miten visuaalinen havaintoaines ilmenee meille spatiaalisena, kolmiulotteisena esineenä ja miten tietoisuutemme antaa sille nimen "voikukka". Tietoisuus on siis mentaalista tekemistä ja "noema" on työn tulos. Fenomenologisessa filosofiassa korostetaan havainnoijan näkökulmaa todellisuuteen. Psykopatologia
Psykopatologia on oppi mielenterveyshäiriöiden eli psyykkisten häiriöiden ilmenemismuodoista. Psykopatologia käsittää siten tällaisten häiriöiden tieteellisen tutkimuksen. Psykopatologisen tutkimuksen lähestymistapoja ovat biologinen, psykoanalyyttinen, behavioraalinen ja kognitiivinen paradigma. Kristologia
Kristologia (kr. "Khristos", Kristus ja "logos", tieto) on tutkimusta Kristuksen asemasta teologiassa. Toisaalta termillä voidaan viitata jonkun ajattelijan käsityksiin Kristuksesta. Primatologia
Primatologia on muita kädellisiä kuin ihmistä koskevaa tutkimusta. Ala on poikkitiedettä, ja se hyödyntää esimerkiksi eläintiedettä, antropologiaa ja psykologiaa. Primatologiassa tutkitaan kädellisten kieltä, psykologiaa ja tapoja, mutta myös esiapinoiden anatomiaa. Primatologia auttaa myös ymmärtämään, mikä ihmisten käyttäytymisessä, kulttuurissa ja kommunikaatiossa on luonnollista ja mikä keinotekoista. Gerontologia (lehti)
Gerontologia on aikakauslehti, joka julkaisee tieteellisiä artikkeleita ja katsauksia sekä muita kirjoituksia gerontologian alueelta. Lehti tarkastelee ihmisen elämänkulkua, vanhenemista ja vanhuutta eri tieteiden näkökulmista. Uuden tutkimustiedon lisäksi lehti esittelee kehitystyötä ja alan uutta kirjallisuutta sekä tarjoaa tilaa keskustelulle ja kritiikille. Fenologia
Fenologia on biologian osa-alue, joka tutkii eliöiden toiminnan ja käyttäytymisen vuodenaikaista ja vuosittaista vaihtelua. Siinä tutkitaan toistuvien biologisten vaiheiden ajoittumista sekä niiden syitä ja seurauksia. Tiedot kiinnostavat esimerkiksi kasvi- ja eläintieteilijöitä, maataloustutkijoita ja metsänkasvattajia sekä siitepölyallergian yleisyyden takia jopa kansanterveystieteilijöitä. Esimerkkejä fenologisesta tutkimuksesta ja tiedonkeruusta Suomessa ovat Luonto-Liiton järjestämä kevätseuranta tai eri muuttolintulajien keväisen saapumisajan seuranta. Ontologia
Mitä todellisuus on?Onko todellisuus olemassa?Riippuuko todellisuus meistä, vai onko se itsenäinen?Kuinka monta todellisuuden perustaa on olemassa?Onko kaikki lainalaista vai sattumanvaraista?Eräitä muita ontologian keskeisiä käsitteitä ovat:Ontologia tulee keskeiselle sijalle teologiassa esimerkiksi jumalan olemassaolosta ja ominaisuuksista keskusteltaessa. Tunnetuin ontologian sovellus tällä alalla on Anselm Canterburylaisen ontologinen jumalatodistus, joka määritteli Jumalan ”siksi jota suurempaa ei voida kuvitella”. Anselm katsoi, että jotta tämä määritelmä olisi oikein, Jumalan tuli myös olla olemassa, koska olemassa olevat asiat ovat täydellisempiä kuin sellaiset, jotka eivät ole olemassa. Ontologisia argumentteja on kritisoitu monin perustein, esimerkiksi kehämäisyydestä sekä toteamalla, että olemassaolo ei ole ominaisuus tai predikaatti. Kriminologia
Nykykriminologiassa keskeisenä kehityksenä on ollut lisääntynyt uhrien huomioon ottaminen sekä oikeusjärjestelmässä että teoreettisesti. Uhrien näkökulmaan keskittyvää kriminologiaa kutsutaan joskus viktimologiaksi. Enologia
Enologia on suomeksi viinitutkimus ja viinioppi. Se on viinien ja viinivalmistuksen tutkimusta tai tuntemusta rypäleiden korjaamisesta pullotukseen saakka. Sana on peräisin kreikan kielen viiniä tarkoittavasta sanasta "oenos", (οίνος), johon on liitetty suffiksi "-logia", kreikan λόγος. Enologian asiantuntija on enologi. Etologia
Etologia on biologian tieteenhaara, joka tutkii eläinten käyttäytymistä, yleensä keskittyen käyttäytymiseen luonnollisissa olosuhteissa. Toinen eläinten käyttäytymisen tutkimista kuvaava käsite on behaviorismi, mutta tämä viittaa yleensä opittujen käyttäytymismallien tutkimiseen laboratorio-olosuhteissa. Hahmopsykologia
Hahmopsykologia on psykologian suuntaus, josta humanistiset oppimisteoriat ovat ottaneet vaikutteita. Hahmopsykologia syntyi Saksassa 1920-luvulla vastareaktiona behavioristiselle oppimis- ja ihmiskäsitykselle. Koulukunnan merkittävimpiä edustajia olivat Max Wertheimer, Kurt Koffka ja Wolfgang Köhler. Nykyään koulukunnalla on merkitystä enimmäkseen havaintopsykologian saralla. Sienitiede
Sienitiede eli mykologia () on biologian haara, joka tutkii sieniä ("Fungi") ja niiden fysiologiaa, genetiikkaa, tieteellistä luokittelua ja biokemiallisia ominaisuuksia. Lisäksi sienitieteilijät voivat tutkia sienten hyödyntämistä biotekniikassa, esimerkiksi lääkeaineiden, oluen, viinin, juuston ja muiden maitotuotteiden valmistusprosesseissa, tai sienten käyttöä suoraan ihmis- tai eläinravinnoksi. Tautologia
Tautologia voi tarkoittaa: Tislaus
Kuivatislaus eli "pyrolyysi" ei nimestään huolimatta ole tislaus eikä yksikköoperaatio, vaan pelkistysreaktio, jossa kiinteää orgaanista ainetta kuumennetaan pelkistävässä atmosfäärissä ja siitä vapautuvat reaktiotuotteet otetaan talteen. Puun kaasutus, häkäpönttö, tervan poltto ja biodieselin valmistus käyttävät pyrolyysia. Ali-ilmamäärällä tai hapettomassa tilassa kuumennettu orgaaninen aine reagoi hiileksi ja vedyksi, joita voidaan saattaa esimerkiksi katalyytillä halutuiksi hiilivedyiksi. Tätä käytetään metanolin valmistuksessa, jossa höyryreformaatiota(SMR) voidaan hyödyntää hiilimonoksidin muodostamisessa. Museologia
Alun perin heritologia-termin on esitellyt kroatialainen museologi Tomislav Šola vuonna 1982. Museologia
Historiallisessa museologiassa pyritään kuvaamaan ja selittämään olosuhteita ja edelltyksiä, joista museaalisuus ilmenee. Se tarkastelee museaalisuuden historiallista kehittymistä ja on lähellä aatehistoriaa. Historiallisen museologian tutkimuskohteita ovat museoesineiden lisäksi erilaiset luettelot, pöytäkirjat, säädökset, kirjeet, asiakirjat ja suunnitelmat. Historiallisessa museologiassa pyritään myös jakamaan museaalisuuden aikakausiin, ja lisäksi tutkimuskohteena on museologian historia. Hamartiologia
Hamartiologia on teologian osa-alue, joka tutkii käsityksiä synnistä. Hamartiologia on osa dogmatiikkaa, joka puolestaan usein luetaan osaksi systemaattista teologiaa. Hydrologia
Hydrologia tarkoittaa sananmukaisesti oppia vedestä, kreikan sana "hydor" on suomeksi vesi ja "logos" oppi. Hydrologia käsitteleekin laajassa mielessä veden fysikaalisia ja kemiallisia ominaisuuksia, sen esiintymistä, jakautumista ja kiertoa maapallolla sekä sen yhteyksiä elolliseen ja elottomaan ympäristöön. Osa tähän määritelmään sisältyvistä osa-alueista, kuten meritiede, ovat itsenäisiä tieteitään, ja veden tutkimista on lisäksi monissa muissakin tieteissä. Hydrologia määritellään tästä syystä nykyään suppeammin veden kiertokulun eri vaiheiden ja niiden yhteyksien selvittämiseen erilaisissa ilmastollisissa ja fysiografisissa oloissa. Homografia
Keskeiskollineaatio on homogragia, joka määrittelee ("n"+1) × ("n"+1) -matriisi ("homografiamatriisi"), jolla on "n"-ulotteinen ominaisavaruus. Se on homologia, jos matriisilla on toinenkin ominaisarvo, jolloin se on dia­gonali­soituva. Se on elaatio, jos kaikki ominais­arvot ovat yhtä suuret eikä matriisi ole dia­gonali­soituva. Historisismi (relativismi)
Historisismi on Saksasta lähtöisin olevan historiantutkimuksen filosofinen suuntaus, jonka mukaan kutakin aikakautta tulisi tutkia nimenomaan sen omien arvojen, ideoiden ja kontekstin mukaan, eikä yleispätevistä laeista lähtien. Traumatologia
Traumatologia on lääketieteen ala, joka käsittelee tapaturmien seurauksena syntyneiden vammojen tutkimusta ja hoitoa kirurgisesta näkökulmasta. Traumatologia on usein päivystysluonteista työtä. Potilailla on yleensä onnettomuuden tai muun tapaturman johdosta syntyneitä vammoja tai niihin liittyviä tulehduksia. Tavallisia traumatologian alalla hoidettavia tapauksia ovat lonkan, nilkan, ranteen ja säären alueen murtumavammat, sekä muista esimerkiksi selkävammat, palovammat, monivammapotilaat ja nivel- ja luutulehdukset. Psykiatrinen epidemiologia
Psykiatrinen epidemiologia on lääketieteen ala, joka tutkii sairauksien ja niistä aiheutuvien haittojen yleisyyttä tietyssä väestöryhmässä. Tutkittaessa eri väestöryhmien terveydentilaa saatetaan arvioida yksilöiden mahdollisia riskejä sairastua johonkin sairauteen tai häiriöön. Epidemiologia pyrkii myös löytämään uusia sairauksia jo tunnettujen sairauksien kulkuun liittyvien asioiden ohella, joita ovat esimerkiksi sairastavuuden muutokset eri aikakausina ja terveydenhuoltojärjestelmän toiminnan tarkkailu. Komitologia
Komitologia (, ) on yleisnimitys erityisessä komiteamenettelyssä tapahtuvalle Euroopan unionin lainsäädännön täytäntöönpanolle. Kryptologia
Kryptologia (tai kryptografia; kreikan sanoista κρυπτός "kryptós", "piilossa, salainen"; ja "-logia", "oppi", tai γράφειν "graphein", "kirjoitus") tai salakirjoitustekniikka viittaa turvallisen viestinnän menetelmien tutkimiseen ja harjoittamiseen kolmansien osapuolten (vastustajien) läsnäolossa. Se viittaa yleisemmin vastustajien vaikutusvallan ylittävien protokollien kehittämiseen ja analysointiin. Näissä protokollissa sovelletaan useaa tietoturvan näkökohtaa, kuten datan luottamuksellisuutta, datan eheyttä, todennusta ja kiistämättömyyttä. Modernilla kryptografialla on päällekkäisyyksiä matematiikan, tietojenkäsittelytieteen ja sähkötekniikan tieteenhaarojen kanssa. Kryptografiaa sovelletaan muun muassa pankkiautomaateissa, salasanoissa ja sähköisessä kaupankäynnissä. Analogia ja homologia
Homologia on samankaltaisuutta joka on samansyntyistä. Tämä tarkoittaa sitä että kahden eri eläimen samankaltaisuus johtuu siitä että ominaisuus on kehittynyt kerran molempien yhteiselle kantamuodolla ja molemmat lajit ovat tämän jälkeen perineet sen.
Esimerkiksi ihmisen ja simpanssin käsien samankaltaisuuden katsotaan johtuvan homologiasta.
Ortologinen ("Orthologs") ominaisuus tai geeni ovat samankaltaisia eri lajeilla vaikka niillä onkin hieman eri toiminto. Näiden erilaisten ominaisuuksien geneettinen samankaltaisuuden katsotaan johtuvan sukulaisuudesta; ortologiset geenit ovat eronneet toisistaan lajiutumisessa. Suupatologia
Suupatologia on hammaslääketieteellinen tieteenala, joka tutkii varsinaisten hammassairauksien sijaan etenkin suun ja leukojen alueen limakalvosairauksia. Suupatologian oppisisällöissä on päällekkäisyyttä dermatologian, knk-tautien ja hammassairauksien kanssa. Kinesiologia
Kinesiologia (kreikan sanasta "kinesis" = "liike") on tieteenala, joka tutkii ihmisen liikettä urheilun ja terveydenhoidon tarpeita varten. Kinesiologista tutkimusta tehdään ja kinesiologiaa voi opiskella mm. Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Kroatiassa. Psykoterapia
Hahmoterapia keskittyy nykyhetkeen liittyvän tietoisuuden alueen laajentamiseen. Sen mukaan menneisyyskin on olemassa lähinnä nykyhetkessä palautettujen muistumien ja menneisyyden selitysten kautta; tulevaisuus on olemassa nykyhetkessä tehtävien ennakointien kautta. Luettelo sosiologian käsitteistä
haaremi
– habitus
– habitus
– hegemonia
– heimo (kansatiede)
– henkilöpalvonta (sosiologia)
– henkimaailma
– hermeneutiikka
– heuristiikka
– hierarkia
– historia
– homofobia
– homoseksuaalisuus
– hypoteesi Analyyttinen hermeneutiikka
Analyyttinen hermeneutiikka pyrkii yhdistämään tieteellisen selittämisen ja kulttuurisen ymmärtämisen, ainakin historiallisen ja yhteiskunnallisen selittämisen rajatuilla alueilla. Siitä on kuitenkin jätetty pois varhaiselle hermeneutiikalle tyypillinen psykologinen lähestymistapa, jossa keskeisenä oli eläytyminen. Sen sijaan ymmärtämisessä on kyse kohteen merkityssisällön tajuamisesta. Von Wright ("Explanations and Understanding", 1971; "Causality and Determinism", 1974) ja Winch ("Social Science and Its Relation to Philosophy", 1958) kehittivät toiminnan logiikkaa tämän avuksi.