Mistä maapallo on syntynyt Kalevalan mukaan?
Kalevala
Kalevalan alussa on luomismyytti, jonka mukaan maailma syntyi sotkan munasta. Kalevala kuvaa muun muassa Kalevalan ja Pohjolan kansojen sekä eri päähenkilöiden välisiä kiistoja, kostoreissuja ja kosiomatkoja sekä Sammon rakentamista ja ryöstöä. Tapahtumat päättyvät kristinuskon tuloon.
Kalevanpoika
1700-luvulla elänyt kansanperinteiden keräilijä Kristfrid Ganander kertoi Mythologia Fennicassa 1785 kalevanpoikien olleen Kalewa-nimisen jättiläisen 12 vahvaa poikaa jotka rakensivat linnoja eripuolille Suomea. Nimeltä Ganander mainitsee kuusi sekä myös heidän asuinpaikkakuntansa: "Hiisi" (Paltamo), "Ilmarinen" (Häme), "Wäinämöinen" (Suomi), "Liekiöinen" (Savo), "Soini" (Liminka) ja "Kihawanskoinen". Myös muita luetteloita Kalevanpojista ovat varhaiset kansanperinteen kerääjät merkinneet muistiin tai luoneet. Erään väitteen mukaan Kalevan kahdestatoista pojasta syntyi kaksitoista eläinradan tähtikuviota. Maailmankartta
Antiikin maailmassa, eli muinaisessa Babyloniassa, Persiassa, Kreikassa ja Roomassa karttojen tärkein tehtävä ei vielä ollut matkojen ja matkareittien suunnittelussa. Koska maailmasta tiedettiin vain vähän, karttojen mittakaava ja yksityiskohdat olivat vielä puutteellisia. Kartoilla sen sijaan yleisemmin ilmennettiin keisarillista maailmankatsomusta, selitettiin maailman syntyä, kuvailtiin taivasta tai havainnollistettiin uskonnollisia uskomuksia. Kuitenkin jo Platonin aikana tiedettiin, että maapallo oli pyöreä, ja Eratosthenes määritti maapallon ympärysmitan lähes oikein jo toisen vuosisadan eaa. alussa. Vain harvoja antiikinaikaisia karttoja on säilynyt. Kalevala
Kalevalaa on käytetty poliittisiin, ideologisiin ja kulttuurisin tarkoitusperiin jo sen ilmestymisestä lähtien, ja teos on valjastettu eri aikoina ja eri suhdanteista riippuen palvelemaan erilaisia aatteita. Kalevalasta on käyty hegemonista kamppailua siitä, kenelle se ja kalevalainen kulttuuriperintö kuuluvat, ja kuka tai mikä ryhmä sen oikeimmin tulkitsee. 1900-luvun alussa Kalevala pyrittiin sisällyttämään kiinteäksi osaksi työväestön kulttuuritoimintaa. 1930-luvulla eri poliittiset rintamat vahvistivat ideologisia tulkintojaan eepoksesta. Toisen maailmansodan jälkeen alkaneessa poliittisessa kamppailussa suomalaisen kansallisen kulttuurin perinnöstä oli Kalevalan tulkinnoilla keskeinen asema. Kalevalalla on ollut myös osansa Suomen ja Neuvostoliiton yhteistyössä elokuvan muodossa. Aluepoliittisesti kalevalaisen maailman perintö on toisinaan nivelletty alueisiin, niiden identiteetin rakennukseen ja elinkeinoelämään. Geologinen ajanlasku
Seuraava taulukko havainnollistaa geologisen ajanlaskun mittasuhteita. Maan historia aloitetaan 4 570 miljoonaa vuotta sitten jolloin Maa-planeetta muotoutuu osana Aurinkokuntaa. Kaikkeus syntyi alkuräjähdysteorian mukaan noin 13,7 miljardia vuotta sitten, eli ”noin 2 vuorokautta” ennen Maan syntymistä. Yksi sekunti vastaa 52 893,5 vuotta. Antiikin tiede
Aristoteleen mielestä maailma oli jatkuvassa muutoksessa ja rakentui tulesta, vedestä, maasta ja ilmasta sekä eetteristä. Eetteri poikkesi muista alkuaineissa käytännössä siinä, ettei siihen liitetty ominaisuuksia kuten muihin ja taivaankappaleet rakentuivat siitä. Aristoteleen mukaan kaikki taivaalla havaittava oli ikuista, eikä siellä tapahtunut vastaavia muutoksia kuin Maassa. Ilma ja tuli olivat Aristoteleen mukaan kevyitä, kun maa ja vesi olivat raskaita, ja että kukin alkuaine pyrki jatkuvasi kohti sen ”luonnollisinta tilaa”. Alkuaineteoriallaan Aristoteles pyrki selittämään sen miksi raskaan kappaleen liike suuntautuu alaspäin ja miksi nuotiolla tuli näytti kulkeutuvan ylöspäin. Mitä enemmän kappaleessa oli maa-alkuainetta, sitä enemmän se Aristoteleen mielestä suuntautui kohti maata, mikä johtaa siihen, että raskaammat kappaleet tippuvat nopeammin kuin kevyemmät (todellisuudessa näin ei käy). Straton oli vuonna 320 eaa. ensimmäisenä esittänyt, että putoava kappale on kiihtyvässä liikkeessä. Kalevala
Kalevala on "Kalevala"-eepoksessa esiintyvien sankarien kotipaikka tai kotimaa. Nimi tulee Kalevasta, suomalaisten myyttisestä esi-isästä ja Väinämöisen isästä. Kalevala on Kalevan jälkeläisten kansakunta, ja Kalevalan sankarit Väinämöinen, Ilmarinen ja Lemminkäinen ovat Kalevan poikia. Kaleva oli varhaisissa muinaishistoriaa käsittelevissä teoksissa ja kirjoituksissa tulkittu myös pahuuden perikuvaksi ja jumalallisen järjestyksen viholliseksi, mutta Lönnrot muutti hänet alkusankariksi runoaineistoa valikoimalla ja tulkitsemalla. Lönnrotin Kaleva on ensimmäinen Suomeen muuttaja ja siten kaikkien suomalaisten eli kalevalaisten, Suomen heimon kantaisä. Kalevalan toisintonimenä esiintyy "Väinölä". Pohjola (Kalevala)
Suomen kansalliseepoksessa Kalevalassa Pohjolasta ryöstettiin Sampo. Laajemmin kalevalaisessa runoudessa Pohjolan ja Sammon yhteydestä on löydettävissä myös toisenlaisia tulkintoja. Eräässä niistä Pohjola sijaitsi Pohjantähden alla, ja Sampo oli Maailmanpylväs, joka kannatteli itsensä ympäri pyörivää taivaankantta. Siitä Sammon toisintonimi Kirjokansi, sekä jauhava toiminta. Maailmanpylvään huippuna oli Pohjantähti. Sammon juuret, jotka Kalevalassa pitivät Sampoa kiinni kivisessä mäessä ja Louhen hallinnassa, pitivat ehkä alun perin maailmanpylvään tukevasti pystyssä. Sampo tarkoittaa erään tulkinnan mukaan sammasta eli pylvästä. Bhairava
Bhairavan alkuperä voidaan jäljittää Brahman ja Vishnun väliseen keskusteluun, josta kirjoitetaan Shiv Mahapuran teksteissä. Siinä Vishnu kysyi Brahmalta: "Kuka on universumin ylin luoja?". Brahma ylimielisesti suositteli Vishnua palvomaan häntä ylimpänä luojanaan. Yhtenä päivänä Brahma ajatteli: "Minulla on viisi päätä. Shivalla on myös viisi päätä. Voin tehdä kaikkea mitä Shiva tekee. Täten minä olen Shiva". Brahmasta tuli tämän seurauksena hieman egoistinen ja lisäksi hän alkoi muokkaamaan Shivan töitä ja puuttui siihen mitä Shivan kuului tehdä. Joten Mahadeva (Shiva) heitti pienen naulan sormestaan, josta muotoutui Kala Bhairavan hahmo. Tämä hahmo pystyi vapaasti leikkaamaan yhden Brahmanin päistä. Kala Bhairava pitää käsissään Brahmanin pääkallosta tehtyä maljaa; Brahma Kapalaa. Tämän vuoksi Brahmanin ego tuhoutui ja sen seurauksena hän koki valaistumisen. Siitä lähtien hänestä tuli hyödyllinen itselleen, maailmalle ja syvästi kiitollinen Shivalle. Shivan onkin sanottu vartioivan jokaista Shaktipeeth temppeliä Kala Bhairavan muodossa. Siksi kaikkia Shaktipeeth temppeleitä täydentää temppeli, joka on omistettu Bhairavalle. Golem
Golem on juutalaisessa tarustossa esiintyvä olento, joka on muodostettu maasta tai savesta Kabbalan oppien mukaan ja herätetty eloon kirjoittamalla sen otsaan heprean kielen sana "emet" ’totuus’. Leukippos
Diogeneen mukaan hän ajatteli, että kaikkeus on rajaton ja muutos on jatkuvaa kaikkien asioiden muuttuessa toisikseen. Kaikkeus koostuu sekä tyhjyydestä että kappaleista eli atomeista ja niiden muodostamista isommista kappaleista. Muutos on jatkuvaa liikettä, jossa kappaleet putoavat, kieppuvat ja törmäilevät tyhjyydessä ja synnyttävät sillä tavalla olemassa olevat maailmat. Tähdet ovat syntyneet liikkeessä ja syttyneet sen vuoksi tuleen. Maa on syntynyt, kun atomit ovat pakkautuneet yhteen keskelle. Kalevala
Niin sanottu "Uusi Kalevala", jota useimmiten kutsutaan pelkäksi "Kalevalaksi", valmistui vuonna 1849. Se sisältää 50 runoa ja 22 795 säettä. Se oli vielä aiempia versioita enemmän Lönnrotin oma luomus. Lönnrot ei enää "Uutta Kalevalaa" rakentaessaan uskonut, että runoja voitaisiin palauttaa alkuperäiseen muotoonsa. Hän tunsi tässä vaiheessa osaavansa runot paremmin kuin runonlaulajat, joten hän yhdisteli runoja ja niiden aiheita oman näkemyksensä mukaan. Kalevala
Kalevalan päähenkilö on tietäjäsankari Väinämöinen, jolla on taianomaiset laulun ja soiton lahjat. Hän on ollut osallisena jo maailman luomisessa. Hän soittaa kanteletta, joista tärkein on tehty hauen leukaluusta. Väinämöisen vaimonetsintä on yksi keskeisistä teemoista. Hän ei kuitenkaan koskaan löydä vaimoa — muun muassa yksi neidoista, Joukahaisen sisko Aino, hukuttautuu mieluummin kuin nai Väinämöisen. Väinämöinen osallistuu Sammon ryöstöön Pohjolasta. Olodumare
Olodumare on Nigerian jorubien tarussa taivaan jumala. Hän lähetti poikansa Obatalan luomaan maa. Mukaan tämä sai pussillisen multaa, kanan ja palmun. Mullan Obatala sirotteli veteen, näin syntyi maaperä. Kanan hän nosti sen päälle. Valkoinen kana kuopsutteli maata, ja näin syntyi Afrikka. Myöhemmin Obatala muovaili ihmiset savesta. Heille taivaan jumalan poika lahjoitti palmun, josta sai mehua, öljyä ja pähkinöitä. Joidenkin tarinoiden mukaan Obatala (Valkoisen kankaan kuningas) perusti Ifen, jorubien ensimmäisen kaupungin. Hänen avujansa olivat puhtaus, rehellisyys ja rauha. Luomiskertomukset
Yleisin materiaali maailman ja ihmisen luomiseen on alkumuna. Kalevalan luomiskertomuksessa sotka muni seitsemän munaa, joiden pudotessa ja rikkoutuessa alkumereen syntyivät maa, taivas, tähdet ja aurinko. Joissain luomiskertomuksissa luojajumala itsekin syntyy aluksi munasta. Prekambri
Kausi voidaan jakaa geologisen ajanlaskun mukaisiin kausiin tai esimerkiksi seuraaviin vaiheisiin:Maapallo syntyi kasautumalla pienemmistä kappaleista 4,5–4,6 miljardia vuotta sitten. Törmäyshypoteesin mukaan nuoreen Maahan törmäsi Marsin massainen planeetta, ja törmäyksen sinkoamasta aineesta muodostui Kuu. Maapallon vakaa kuori syntyi noin 4 400 miljoonaa vuotta sitten. Väitetään 
että eloperäistä hiiltä olisi ajalta 4 000 miljoonaa vuotta sitten. Elämää saattoi olla jo 3 850 miljoonaa vuotta sitten, jolla ajalla syntyi rautamuodostumia.
Varmempia todisteita elämästä on kuitenkin noin 3 500–3 450 miljoonan vuoden takaa. Ensimmäinen jääkausijakso oli 3 000 miljoonaa vuotta sitten. Maailmankaikkeuden metrinen laajeneminen
Diagrammin ruskea viiva tarkoittaa Maan maailmanviivaa, tai varhaisimpien aikojen osalta sen aineen, josta Maa myöhemmin muodostui. Keltainen viiva on kaukaisimman tunnetun kvasaarin maailman­viiva. Punainen viiva on reitti, jota pitkin kvasaarista 13 miljardia vuotta sitten lähtenyt valo nykyisin saavuttaa Maan. Oranssi viiva osoittaa Maan ja kvasaarin nykyistä etäisyyttä, joka on noin 28 miljardia valovuotta, ja on huomattava, että tämä on suurempi kuin maailman­kaikkeuden ikä kerrottuna valon­nopeudella. Maapallon veden alkuperä
Maa syntyi monien tutkijoiden mukaan pikkuplaneettoja muistuttaneista planetesimaaleista. Jotkut tutkijat ovat väittäneet, että Maan vesi olisi peräisin niistä kappaleista, joista kiersi suunnilleen Maan etäisyydellä Auringosta, ja joista Maa syntyi. Teorian rasitteena on, että sen aineen jossa Maa syntyi, uskotaan olleen hyvin kuumaa. On sen vuoksi kyseenalaista, onko vesihöyryä voinut tällöin sitoutua kiinteytyneisiin mineraaleihin riittäviä määriä. Synty (mytologia)
Toisten runojen mukaan alussa oli ilman impi, jonka meri hedelmöitti. Hän synnytti Väinämöisen mereen, josta lintu sitten keksi Väinämöisen polven pesäpaikakseen. Elias Lönnrot on kansanrunojen perusteella kootussa Kalevalassa muuttanut tapahtumien kulkua siten, että sotka munii jo Ilman immen polvelle, eikä siis Väinämöisen. Muutama suorasanainen (ei-runomuotoinen) versio on tallennettu myös Euraasiassa laajalle levinneestä maansukellusmyytistä, tosin Suomesta tallennetut versiot ovat hyvin pelkistettyjä. Sen mukaan alussa oli meri, jossa seisoi kultapatsas. Patsaan päällä istui Jumala, joka käski jotakuta hakemaan maata meren pohjasta. Tästä maasta syntyi maailma. Maan hakija oli esimerkiksi paholainen tai kuikka. Lisäksi joissain kertomuksissa mainitaan, että jokin sankari, kuten Väinämöinen tai Ilmarinen, on ollut takomassa tai asentamassa taivaankantta, viemässä paikoilleen aurinkoa ja kuuta, ja muokkaamassa meren pohjaa ja maan pintaa. Hadeeinen aioni
Maa syntyi muun Aurinkokunnan mukana noin 4,567 miljardia vuotta sitten kasautumalla pienistä asteroideista. Nämä olivat alkujaan syntyneet pienistä mineraalipallosista, jotka kasvoivat hitaissa törmäyksissä ensin kiven kokoisiksi, sitten yhä suuremmiksi. Syntynyttä maapalloa pommittivat satoja miljoonia vuosia meteoriitit, komeetat ja asteroidit. Alussa maa pyöri nykyistä nopeammin ja Aurinko oli nykyistä himmeämpi, kirkkaudeltaan vain 70 prosenttia nykyisestä. Sampo (Kalevala)
Uskontotieteilijä Uno Harva ja kielitieteilijä E. N. Setälä kehittelivät 1900-luvun alkuvuosikymmeninä teorioita, joiden mukaan sammon alkuperäinen hahmo, tai yksi alkuperäisistä hahmoista, on maailmanpylväs, taivaankannen kannattaja. Tähän viittaavat monet piirteet, jotka yhdistävät erilaisia sampotaruja. Sampo esimerkiksi sijaitsee Pohjolassa, jossa maailmanpylvään on ajateltu sijaitsevan. Sammon juuret ovat syvällä maaemässä, kuten maailmanpylväältä sopii odottaakin, ja sammon yleinen toisintonimi on kirjokansi, joka viittaa taivaankanteen. Lisäksi sampo jauhaa, sillä maailmanpylvään on ajateltu kiertyvän taivaankannen mukana. Sanana sampo on sukua "sammakselle" eli pylväälle. Synty (mytologia)
Syntynyt maanpinta oli monissa taruissa vielä tyhjä ja eloton, mutta toisissa siihen kasvoi kuin itsestään kasvillisuutta ja jopa ihmisiä. Erään käsityksen mukaan taruolento Sampsa Pellervoinen on kylvänyt luonnon kasvillisuuden. Maanviljelyn synnytti ihme-esine sampo. Monet keksinnöt keksivät sankarit kuten Väinämöinen tai Seppo Ilmarinen. Isoja kiviä siirsivät ja kasasivat ja saariakin loivat jättiläiset ja muut myyttiset alkuasuttajat. Synty (mytologia)
Maailman syntytarinat ovat olleet tärkeä osa suomalaista muinaisrunoutta ja ilmeisesti samalla tavalla olennainen osa maailmankuvaa, kuin nykysuomalaisille ovat tieteelliset teoriat tai kristilliset kertomukset. Pakanalliset käsitykset maailman synnystä säilyivät vielä pitkään kristilliselle ajalle. Vielä Elias Lönnrot tapasi runonkeruumatkoillaan ihmisiä, jotka ilman muuta ajattelivat maailman syntyneen Väinämöisen polvelle munitusta linnunmunasta.
Maailman synnystä oli useita erilaisia kertomuksia. Itämerensuomalaisille kansoille yleisen käsityksen mukaan maailma oli syntynyt linnun munasta (vrt. Kristillisen opin kyyhky/lintu on Pyhä-Henki). Tätä edeltävistäkin ajoista kerrotaan. Eräät näitä aikoja koskettavat kertomukset limittyvät siten, että toisen loppu esiintyy toisen kertomuksen alkuna. Näin niiden voidaan nähdä aikaisemmin muodostaneen yhtenäisen isomman kertomuksen. Se kulki seuraavaan tapaan. Aluksi oli Iro-neito, joka synnytti kolme poikaa, Joukahaisen, Väinämöisen ja Ilmarisen. Ilmarinen tekee pajan, mutta Väinämöinen ja Joukahainen lähtevät reellä tai ratsain kulkemaan yhtä matkaa. Koska maailmaa ei ole, ei ole maatakaan, joten he ratsastavat kuvaannollisesti "merellä". Heidän tiensä kuitenkin eroavat, mutta he palaavat taas yhteen, ja sananmukaisesti törmäävät toisiinsa. Joukahainen, nuori mies, haastaa riitaa jo tuolloin viisaalle ja vanhalle Väinämöiselle, ja syntyy yhteenotto. Tämä on maailman ensimmäinen vastakkaisuus, ja savolainen runonlaulaja Matti Immonen varmisti tämän sanomalla, että "ei kuka mailmassa on ännen tullut vastattain kuin ukko vanha Väinämöinen ja itte ukko Joutavoinen". Nuoren Maan kreationismi
Nuoren Maan kreationistit eivät hyväksy mantereisten kivilajien vähittäistä syntyä metamorfoosin myötä eivätkä käsityksiä hitaista mannerliikunnoista. Maa luotiin ensimmäisenä luomispäivänä, ja alkeellisten eliöiden sekä dino­saurusten fossiilit, fossiiliset polttoaineet mukaan lukien, syntyivät maailmanlaajuisessa veden­paisumuksessa. Skandinaavinen mytologia
Jumalat loivat ensimmäiset ihmiset merenrantaan ajelehtineista ajopuista. Odin teki saarnesta miehen nimeltään Ask, ja jalavasta naisen nimeltään Embla. Heidän asuinsijakseen jumalat osoittivat maailman keskustan, Midgårdin, jonka ympärille he rakensivat Ymirin kulmakarvoista muurin suojelukseksi. Muurin ulkopuolelle jäänyt alue oli Jotunheim, jättiläisten maa. Raamatun luomiskertomus
Varhais-antiikin Lähi-Idän maailmankuvaan kuului käsitys litteästä maasta, jonka yläpuolella oli taivaankansi. Taivaankannen päällä oli vettä, joka tippui taivaankannen aukoista sateena maahan. Käsitys selitti myös taivaan värin. Raamatun luomiskertomuksessa on siten kuvattu sen ajan yleinen käsitys maailmasta. Suurin ero ympäröivän kulttuurin maailmankuvaan on se, että taivaankappaleita ei pidetä jumalina, vaan Jumalan luomina taivaankannen osina. Maa
Maa alkoi syntyä 4,7 miljardia vuotta sitten, kun Auringon syntyessä ylijääneestä materiaalista syntyneet planetesimaalit alkoivat vetää puoleensa hiukkasia ympäröivästä avaruudesta ja muodostaa planeettoja. Maapallo syntyi 4,6 miljardia vuotta sitten ja se alkoi vähitellen lämmetä. Noin 4,5 miljardia vuotta sitten arvellaan Marsin kokoisen kappaleen törmänneen Maahan. Kiertoradalle irronneesta materiaalista syntyi Kuu, ja samalla maapallon akseli kääntyi 23 asteen inklinaatiokulmaan. Kosmologinen todistus
Kosmologi Stephen Hawkingin näkemyksen mukaan kaikkeus on syntynyt ilman jumalan vaikutusta. Hänen mukaansa voidaan nähdä, että alkuräjähdys on ollut johdonmukainen seuraus fysiikan laeista. Kirjassaan "Ajan lyhyt historia" Hawking pitää jumalan olemassaoloa mahdollisena. Vuonna 1992 löydettiin toisesta aurinkokunnasta ensimmäinen tähteä kiertävä planeetta. Tämä sai Hawkingin tarkistamaan käsitystään sikäli että planeetan löytäminen osoitti Hawkingille, ettei ihmisten aurinkokunta ole kaikkeudessa keskeisessä asemassa. Kaikkeutta ei ole luotu vain palvelemaan ihmistä. Syy (mytologia)
Timo Heikkilän hypoteesin mukaan muinaisaikoina uskottiin, että kaikki olevainen on muodostunut säikeistä eli syistä, ja tähän perustuu myös loitsujen kyky hallita kohteitaan- asioita voidaan hallita syistään hieman kuten vetämällä sätkynukkea naruistaan. Maanpäällinen todellisuus olisi ehkä käsitetty kuin syiden kudokseksi. Kaikkien syiden perimmäinen alkuperä olisi kuitenkin todella tai kuvaannollisesti auringossa, joka on myös (todella tai kuvaannollisesti) maailmankaikkeuden alkutila. Auringon maahan lankeava valo onkin usein koettu säikeeksi, ja elämän on huomattu olevan riippuvaista siitä. Maapallon veden alkuperä
Maapallon veden alkuperä on yhä tutkijoille epäselvä. Monesti Maan veden sanotaan olevan lähtöisin vesipitoisista pikkuplaneetoista tai komeetoista, joita törmäsi Maahan sen syntyessä. Tämän mukaan Maan vesi on vanhempaa kuin itse Maa. Muita mahdollisia rinnakkaisia, toissijaisia ja täydentäviä veden lähteitä ovat hydraattimineraalien hajoaminen, tulivuorista purkautuva vesihöyry sekä purppurarikkibakteerien aiheuttamat kemialliset reaktiot. Väinämöinen
Väinämöinen kelluu vedessä, kun vesilintu, esimerkiksi sotka, pesii hänen polvelleen. Haudonta polttaa kuitenkin polvea, jolloin Väinämöinen vavahduttaa sitä. Linnun munat joutuvat mereen, hajoavat ja synnyttävät maailman. Käsityksiä maailman syntymisestä linnun munasta, alkumunasta, tunnetaan eri muodoissa eri puolilla maapalloa. Väinämöinen myös muokkaa maanpintaa ja vedenpohjaa liikkeillään. Vielä Lönnrot ja muut kansanrunojen kerääjät ovat matkoillaan törmänneet usein ihmisiin, jotka ilman muuta uskoivat maailman syntyneen tällä tavoin. Lisäksi monet odottivat Väinämöisen vielä kerran palaavan ihmisiä auttamaan, kuten hän runoissa lupaa. On merkittävää, että näin ratkaisevia pakanalliseen maailmankuvaan liittyviä uskomuksia on säilynyt pitkälle kristilliseen aikaan. Uskonnonfilosofia (Hick)
Renessanssista lähtien luonnontieteellinen tieto todellisuudesta on jatkuvasti laajentunut esimerkiksi tähtitieteen, fysiikan, kemian, geologian ja eläintieteen aloilla. Tämän tiedon kanssa ristiriidassa olevat, havaintojen ja kokeiden sijasta Raamatun arvovaltaan perustuvat väitteet on hylätty toinen toisensa jälkeen. Tällainen on esimerkiksi Raamatun kolmikerroksinen käsitys kaikkeudesta, jossa taivas sijaitsee pilvien yläpuolella, helvetti maan pinnan alla ja jossa aurinko kiertää maata. Myöskään käsitystä, että kaikkeus luotiin 6000 vuotta sitten ja ihminen ja muut eläinlajit syntyivät samanaikaisesti nykyisen muotoisina, ei voida pitää hyväksyttävänä. Kaikissa näissä tapauksissa kirkon edustajat ovat kuitenkin ensin asettuneet vastustamaan, usein hyvin kiihkeästi, sellaisia luonnontieteen väitteitä, jotka ovat olleet ristiriidassa heidän totunnaisten käsitystensä kanssa. Monet uskovaiset kokevat edelleen tieteelliset tutkimukset uhkaaviksi. Olut
Suomeen olut tuli asutuksen ja kaskiviljelyn mukana. Kalevalan 20. runossa kerrotaan oluen raaka-aineiksi ohra ja humala sekä käymisen käynnistäjäksi mesiheinä. Oluen seppänä on Osmotar ja olutta tuottava jumala on Pellonpekko. Oluen merkityksestä kertoo se, että Kalevalassa kerrotaan oluenpanosta kaksi kertaa vuolaammin kuin maailman luomisesta. Arkhelaos
Arkhelaos opetti myös, että kosmoksen syntymisellä on kaksi syytä, lämpö ja kylmyys. Lämmön vaikutuksesta vesi synnyttää joko ilmaa tai maata, sen mukaan pääseekö se valumaan vapaasti vai sakeutuuko se. Näin maata siis rajoittaa ensin ilma, ja ilman yläpuolella tuli. Kaikki eläimet, mukaan lukien ihmiset, ovat syntyneet lämpimästä maasta, kun se erittää limaa. Maakeskinen maailmankuva
Aristoteleen mukaisesti uskottiin uuden ajan alkuun saakka, että "kuun­ylinen" maailma oli luonteeltaan aivan erilainen kuin "kuun­alinen" maailma. "Kuun­alinen" maailma koostui neljästä klassisesta alku­aineesta, ja siellä kaikki oli jatkuvassa muutoksen tilassa, syntyi, kasvoi, lakastui ja kuoli. Sitä vastoin "kuun­ylinen" maailma, jossa taivaan­kappaleet liikkuivat, oli täydellinen ja muuttumaton, ja siellä esiintyi vain ympyrä­liikettä sekä ympyrä­liikkeistä muodostuvaa episykliliikettä. Taivaan­kappaleiden oletettiin koostuvan viidennestä alku­aineesta. Kalevalan maa
Alkuperäisessä runostossa Kalevala mainitaan vain satunnaisesti, mutta Lönnrot on silti ottanut sen sekä eepoksen että sankarien kotipaikan nimeksi. Valinta ei silti ollut satunnainen - Kaleva on mytologinen hahmo, ja varsinkin Kalevanpojat olivat tunnettuja tarinoiden jättiläisiä niin Suomessa kuin Virossakin. Kalevanpoikien mukaan on nimetty myös Viron kansalliseepos "Kalevipoeg". Maan historia
Varhaisella maapallolla oli jo saatavilla runsaasti energiaa sekä niitä alkuaineita, joista valtaosa elävistä solukoista rakentuu: vetyä, hiiltä, happea ja typpeä. Hapen alhainen pitoisuus ilmakehässä luultavasti edisti kemiallista evoluutiota ennen elämän syntyä. Anaksagoras
Anaksagoraan mukaan maailman on luonut äärettömästä ainemassasta jonkinlainen jumaluus, jota hän kutsuu Järjeksi (kreikaksi "nous"). Massa on ollut olemassa jo kaiken alussa. Alun perin eri kappaleet kuitenkin olivat olemassa mittaamattoman pieninä, lukumäärältään loputtomina osasina ja sekoitettuna eri tavalla tässä kaoottisessa ainemassassa. Nämä osaset muodostivat siemenet ("spermata") tai pienoiskuvat kaikista kappaleista, joita myöhemmin tuli olemaan, mutta ne piti erottaa massasta ennen kuin ne saattoivat saada nimen ja luonteen. Maa
Maa eli maapallo tai Tellus (symboli: ) on aurinkokuntamme kolmas planeetta Auringosta lukien. Se on tunnetun maailmankaikkeuden ainoa planeetta, jolla tiedetään olevan elämää. Maan keskietäisyys Auringosta on noin 149,6 miljoonaa kilometriä eli noin yksi astronominen yksikkö. Maan arvioitu ikä on noin 4,5 miljardia vuotta, ja se on aurinkokuntamme tihein sekä sen viidenneksi suurin planeetta niin läpimitaltaan kuin massaltaankin. Luomiskertomukset
Luomiskertomukset voivat olla kaunokirjallisuutta, myyttejä, osa uskontoa tai perimätietona säilyneitä tarinoita maailman ja ihmisen synnystä. Lähes kaikilla kulttuureilla on ollut omat luomiskertomuksensa, jotka heijastuvat niiden toiminnassa tai muissa myyteissä, ja joiden kautta ne voivat määritellä itsensä. Luominen tapahtuu usein tyhjyydestä, sekasortoisesta tai tuntemattomasta alkutilasta, alkumunasta tai alkuolennon ruumiista. Maailma tai sen ihmiset voivat myös nousta Maan päälle alkumeren pohjasta tai maan alta tai kuten Raamattu kertoo, että Jumala loi sanallaan ihmisen maan tomusta. Joskus luomisessa on mukana vain yksi tai useampi luoja, mutta joissain kertomuksissa luojalla tai luojilla on vastustajia. Luomiskertomuksissa esiintyy joskus vedenpaisumus, jossa luoja saattaa tuhota koko ihmiskunnan ja luoda sen uudelleen. Länsimaissa ja juutalaisuudessa Raamatun luomiskertomus on tunnetuin tarina ja osa uskontoa, mutta Raamatussa vedenpaisumus ei liity luomiseen eikä siinä myöskään jumala tuhoa koko ihmiskuntaa tai luo sitä uudelleen. Kalevalan runon alussa on luomiskertomus, jonka mukaan maailma syntyi sotkan munasta. Virolainen muinaisusko
Vanhin kerros säilyneitä myyttejä sisältyy runonlaulajien teksteihin. Ne kertovat maailman synnystä, maailmanpuusta "('Ilmapuu')" ja siitä miten maa, kuu ja aurinko kuoriutuivat maailmanlinnun munista. Luomiskertomukset
Maailmanvanhemmat-luomiskertomuksessa on ennen maailman luontia aluksi alkumaailma. Se voi olla koostunut kahdesta "vanhemmasta", jotka erotetaan, tai yhdestä vanhemmasta, joka hajoaa kappaleiksi muodostaen näin maailman. Kahden vanhemman muunnelmassa vanhemmat ovat yleensä isällinen Taivas ja äidillinen Maa, jotka ovat näennäisen pysyvästi mutta passiivisesti kiinni toisissaan. Tästä on seurannut pimeä ja ahdas maailma, jossa muulle luomakunnalle ei ole tilaa. Tällaisia luomiskertomuksia on muun muassa kelteillä, japanilaisilla, kreikkalaisilla, egyptiläisillä, Togon ja Ghanan kracheilla, Mikronesian gilbertinsaarelaisilla, polynesialaisilla, Amerikan zuneilla ja Pohjois-Intian minyongeilla. Sampo (Kalevala)
Suomalainen arkeoastronomi Marianna Ridderstad on yhdistänyt aiemman, lähinnä kielitieteelliseen tutkimuksen muinaisen tähtitaivaan tutkimukseen. Hän on päätynyt tulokseen, että sampo tulee kultanaulalla kiinnitetystä taivaan kantta kannattavasta pylväästä, jonka ympäri kirjokansi kiertää. Kultanaulan kohdalla on napatähti, esimerkiksi Pohjantähti tai Vega, joka prekession vuoksi oli 12 000 vuotta sitten Pohjantähden kohdalla. Myös indoeurooppalaisilla kansoilla on maailmanpylväsmyytti. Pylvästä kannatteli kilpikonna esimerkiksi Intiassa. Sampo-sana liittyisi myös sammakkoon. Monien kansojen kaikkeuskäsityksessä kilpikonna kannattelee selässään taivaankantta. Koska Suomessa ei ollut kilpikonnia, sammakko sai sen paikan. Myös taivaannaula, joka kiinnitti kirjokannen sampoon, liittyisi Ridderstadin mukaan arojen indoeurooppalaisiin: pyörivä akseli ja naulatähti, taivaannaula olisivat syntyneet pyörän keksimisen jälkeen. Käsite ja sana olisi lainattu indoeurooppalaisilta 2000-luvulla eaa., jolloin kirkas Thuban oli napatähtenä. Kalevala
Lönnrot kiersi useimmin Kajaanista itään olevilla Vienan Karjalan alueilla. Hän kulki keruumatkoilla myös Suomen puolella, lähinnä kuitenkin Itä-Suomessa. Tämä ei tarkoita, ettei Länsi-Suomella olisi ollut lainkaan osuutta Kalevalan runojen syntyyn; sieltä runonlauluperinne vain katosi aikaisemmin. Runoissa esiintyy myös länsisuomalaisia murrepiirteitä. Länsi-Suomi ei siis ole ”runotonta” aluetta. Muusta Kalevalasta poiketen Kullervo-runon alkuperä on Inkerissä, josta sen keräsi ja toimitti Lönnrotille D. E. D. Europaeus. Monet muutkin keräsivät runoja ja niitä on saatu talteen paljon. Suomen kansanrunousarkisto onkin maailman suurin. Suomalainen muinaisusko
Käsitykset asioiden alkuperästä eli synnystä ovat olleet tärkeä osa muinaissuomalaisten todellisuuskäsitystä. Maailman syntytarinat ovat olleet merkittävä osa runoutta, ja maailman synnystä oli useita erilaisia kertomuksia. Suomalaisessa muinaisuskossa voidaan erottaa kolme erilaista maailmansyntymyyttiä eli kosmogoniaa. Niin sanotussa sukeltajamyytissä maailma luodaan sukeltamalla maata alkumeren pohjasta ja munamyytissä maailma syntyy alkumunasta. Kolmas suomalainen kosmogania on myytti taivaan taonnasta. Maan ulkopuolinen elämä
Avaruusolioita, kuten Maan ulkopuolisia bakteereja, on oletettu elävän aurinkokunnassa ja mahdollisesti myös koko maailmankaikkeudessa. Tämä oletus pohjautuu käsitykseen, jonka mukaan havaittava maailmankaikkeus on äärimmäisen suuri ja joka puolella vallitsevat samat fysiikan lait. Oletuksen mukaan olisi epätodennäköistä, että Maan ulkopuolella ei olisi elämää. Tämän näkemyksen kannattajia ovat mm. tunnetut tiedemiehet Carl Sagan ja Stephen Hawking. Oletus tulee ilmi Kopernikaanisessa periaatteessa, jonka mukaan maapallo ei ole keskeisessä asemassa maailmankaikkeudessa. Toisen näkemyksen mukaan maanpäällinen elämä ei ole ainutlaatuista maailmankaikkeudessa. Elämä on voinut syntyä itsenäisesti eri puolilla maailmankaikkeutta, tai vaihtoehtoisesti kulkeutua elinkelpoiselta planeetalta toiselle panspermian kautta. Vedenpaisumusmyytit
Ilmeisesti hyvin vanhakantaisiin ja laajalle levinneisiin myytteihin kuuluu kertomuksia, joissa maailman alkuajan loppuessa tulvii veri. Tämä "verenpaisumus" seuraa esimerkiksi alkujättiläisen tai maailmanpuun tappamisesta. Verenpaisumus on yleensä myönteinen tapahtuma, joka liittyy maailman luomiseen, ja mahdollistaa myöhemmän elämän. Veri esimerkiksi hedelmöittää maan, ja tekee sen siten viljavaksi. Vedenpaisumusmyyti voi olla "verenpaisumusmyyttien" muunnos, ja siten alkuperältään täysin myyttinen. Myös Kalevalassa vedenpaisumus on myös verenpaisumus, Väinämöisen lyödessä kirveellä varpaaseensa jolloin ihmiskunta hukkuu vereen. Ylipäänsä Kalevalassa luomismyytti ja vedenpaisumusmyytti ovat sekoittuneet, Maailman synty -runossa loputtoman veden päällä lentävä sotka tai hanhi on Raamatussa liitetty Nooan arkkiin. Luku seitsemän korostuu myös muinaiskalevalaisissa kerrostumissa ajalta ennen kristinuskon tuloa, maan synnyttyä seitsemännestä "rautamunasta" jonka sotka tai valkoinen lintu hanhi munii. Väinämöisen veneenveisto on Kalevalan pisin osio, mutta Nooan vastine Kalevalassa on kuitenkin pitkäikäinen ja viisas Antero Vipunen, joka eli vesien alla ja jonka partakin kasvoi jäkälää. Himalaja
Himalaja on syntynyt Intian-Australian ja Euraasian mannerlaattojen törmäyksessä. Mannerlaatat ovat yhä liikkeessä, minkä vuoksi Himalaja nousee 2,5–5 cm vuosisadassa eroosiosta huolimatta. Jumala
Heti Vanhan testamentin alussa kuvaillaan Jumalan luomistekoja. Jumala teki kaiken rakkaudesta ihmisiä kohtaan. Hän loi maapallon kauniiksi kodiksi ihmisperheelle ja maapallolla on kyky tarjota ihmisille monipuolista ja hyvää ravintoa. Luodessaan ihmiset Jumala antoi heille kykyjä ja aisteja, joiden avulla ihmiset voivat nauttia elämästään. Ensimmäiset ihmiset Aadamin ja Eevan Jumala loi kauniiseen puutarhaan. Jumala antoi heille täydellisen terveyden ja mahdollisuuden ikuiseen elämään. Aadam ja Eeva menettivät ikuisen elämän, kun he rikkoivat Jumalan selvää käskyä. Jumala hääti Aadamin ja Eevan paratiisista, mutta teki heille vielä sopivat vaatteet . Maailmanpuu
Kalevalaisen runouden Iso tammi kuuluu maailmanpuu-myytteihin. Suomalaisen taruston maailmanpuu kaadetaan alkuajan lopulla, jolloin aurinko ja kuu vapautuvat. Tällöin maailma on valmis. Iso tammi saattoi olla välttämätön, että taivaankansi olisi voitu valmistaa sen oksien varaan. Vastaavia kertomuksia maailman alkuaikoina kaadettavasta jättiläispuusta tunnetaan maailmanlaajuisesti. Ilmatar ja sotka
Ilmatar ja sotka on suomalaisen kuvanveistäjä Aarre Aaltosen tunnetuimmaksi teokseksi mainittu teos, joka esittää maailman syntyä Kalevalan näkökulmasta. Eeppistä aihetta on kuvattu art decoon ja klassismiin viittaavalla tavalla. Patsas sijaitsee Helsingissä Sibeliuksen puistossa, puiston halkovan Mechelininkadun itäpuolella. Ilmatar
Kansanrunouden pohjalta kootussa Kalevalassa Ilmatar liittyy Väinämöisen ja maailman syntymään. Ilmatar tylsistyy oloonsa impenä taivaalla ja laskeutuu meren selälle. Tuuli hedelmöittää hänet. Sotka etsii pesäpaikkaa ja huomaa Ilmattaren polven, jolle se tekee pesän ja munii siihen munansa. Polvea alkaa kuumoittaa ja Ilmatar heilauttaa sitä, jolloin munat putoavat ja särkyvät. Särkyneistä munankuorista syntyy maailma. Maailmankaikkeus
Alkuräjähdysteoria on käsitys maailmankaikkeuden synnystä ja kehityksestä. Teorian mukaan maailmankaikkeus syntyi äärimmäisen tiheästä ja kuumasta tilasta noin 13,82 miljardia vuotta (=13,82 Ga) sitten ja on siitä lähtien laajentunut jatkuvasti. Mittaukset tukevat tätä teoriaa. Tiedemiehen mietteitä uskosta
Cantell toteaa, että ihmisten asuttama maailma on ”häviävän pieni hitu” galaksien joukossa. Asiantuntijoiksi kutsutut ihmiset sanovat, että tärkein ja varmin tiedon lähde todellisuudesta on kirja nimeltä Raamattu. Raamatun mukaan Jumala loi ”taivaan ja maan”. Cantell katsoo, että ajatus Jumalasta kaikkeuden luojana ei auta häntä henkilökohtaisesti lainkaan kaikkeuden ymmärtämisessä. Päinvastoin se tekee sen entistä vaikeammaksi, kun käsittämätöntä ruvetaan selittämään vielä käsittämättömämmän avulla. Se työntää kysymykset kauemmaksi, antaa ongelmille uuden nimen mutta nostaa samalla esiin uusia kysymyksiä. Syy (mytologia)
Punainen ja sininen lanka (tai voima) ovat syntyneet erkanemalla valkoisesta ja kulkeutumalla alas valonsäteinä. Kulkiessaan ne kuitenkin ottivat yhteen, ja yrittäessään voittaa toisensa ne kietoutuivat toisiinsa ja muodostivat kudoksen. Tästä kudoksesta syntyi maailma, ja kaikki mitä (kudoksessa) tapahtuu, on näiden voimien taistelua. Sininen ja punainen eivät kuitenkaan voi voittaa toisiaan, ja siksi ne myös yhdessä pyrkivät palaamaan takaisin harmoniseen alkutilaan, aurinkoon. Tästä johtuu eläinten ja kasvien kasvu ylöspäin, kohti taivasta. Samasta johtuu myös tulen, oluen kuplien ja lähteen veden nousu ylöspäin. Valkoinen lanka tai voima on edelleen lähinnä taivaalla, varsinkin auringossa, vaikka sitä tuleekin auringon säteinä maahan. Maassa se kuitenkin jakautuu sinisiksi ja punaisiksi säikeiksi ja ottaa osaa maanpäälliseen elämään. Jos auringosta ei säteilisi lisää voimaa, punainen ja sininen voima lopulta ehtyisivät kuluttaessaan toisensa loppuun. Tulikipuna
Tulikipunan uskotaan liittyvän todelliseen tapahtumaan, pronssikaudella Viron Kaalijärven synnyttäneeseen meteori-iskuun. Kalevalan tulikipunan putoaminen nähtiin kaukaa, ja myös oikea meteori luultavasti näkyi ympäri Pohjoisen Euroopan. Samoihin aikoihin vallitsi pimeys, joka johtui törmäyksen aikaansaamasta pölystä. Myös Kalevalassa kerrotaan pimeydestä. Järven kuohunta ja metsäpalot viittaavat myös meteori-iskuun. Meteori-isku tapahtui Nevanjoen takana, kuten myös Kalevalan tapahtuma. Maailmankaikkeudesta (Lucretius)
Viides kirja käsittelee maailmankaikkeutta, taivaankappaleita ja maata. Lucretius torjuu teologiset käsitykset maailman alkuperästä tai siitä, että taivaankappaleet olisivat jumalia tai että jumalat vaikuttaisivat maailmaan. Maailman Lucretius selvittää syntyneen atomien pyörteen satunnaisena muodostelmana. Taivaankappaleita käsittelevässä osassa Lucretius kuvaa maan kaiken keskuksena, sekä selvittää muun muassa taivaankappaleiden kokoa, kiertoliikettä ja rakennetta; päivän ja yön vaihtelua; kuun vaiheita; sekä auringon ja kuun pimennyksiä. Syntiinlankeemus
Syntiinlankeemus on kristinuskon opissa tapahtuma, jossa perisynti saapui ihmiskunnalle ensimmäisten ihmisten, Aadamin ja Eevan kautta. Syntiinlankeemusoppi on kristitty tulkinta Raamatussa esiintyvästä mytologisesta tapahtumasta. Aadam ja Eeva luotiin Edenin paratiisiin, mutta karkotettiin sieltä heidän syötyään kielletyn puun hedelmää. Tapahtumalle on useita erilaisia tulkintoja eri uskonnoissa. Kalevan kirkko
Liisanpuistossa Kalevan kirkon länsipuolella kohoaa 4,5 metriä korkea Kalevala-muistomerkki, jonka on suunnitellut Terho Sakki. Pronssisen veistoksen valmistusta siirrettiin Kalevan kirkon rakennustöiden takia ja se paljastettiin 30. syyskuuta 1973. Veistos kuvaa maailman syntyä sotkan munasta. Sakki sai ajatuksen veistoksensa ulkonäköön sen vieressä kohoavalta kirkolta. Kuvanveistäjä halusi luoda veistoksessaan vastakohdan kirkon pystysuorille pinnoille. Ulkonäkönsä vastakohtaisuuden lisäksi Kalevan kirkossa ja Kalevala-muistomerkissä kohtaavat Kalevala ja luterilainen kristinusko. Kaarle Krohn
Krohn otti myös kantaa Kalevalan Sammon alkuperään ja asettui aluksi tukemaan isänsä käsitystä, jonka mukaan Sampo oli aurinko. Myöhemmin hän tarkisti kantaansa ja päätyi 1920-luvulla tukemaan Uno Harvan teoriaa Sammosta maailmanpuu-myytin ilmentymänä. Sammon ryöstöstä kertova runo kuitenkin perustui Krohnin mielestä Gotlantiin tehtyyn ryöstöretkeen. Maailmankaikkeus
Useissa kulttuureissa kautta historian esiintyy luomismyyttejä tai kertomuksia varhaisina selityksinä maailman tai maailmankaikkeuden synnystä. Näissä myyteissä on usein toistuvia teemoja, joista yksi tyypillisimmistä on pirstoutuvasta alkumunasta syntyvä maailma. Esimerkiksi kiinalaisessa mytologiassa ensimmäinen elävä olento, P'An Ku, kehittyy jättimäisen kosmisen alkumunan sisällä yhdessä luonnon aineiden kanssa. Olento kuitenkin kuolee munan kuoriutuessa, mutta jäänteet viimeistelevät syntyvän maailman, esimerkiksi Aurinko ja Kuu syntyvät olion silmistä. Myytti alkumunasta esiintyy myös Suomen kansalliseepoksessa Kalevalassa. Revontulet
Revontulien alkuperä on Aurinko, 149 miljoonan kilometrin päässä maasta. Auringosta lähtevät hiukkaset kulkeutuvat aurinkotuulena 300–1 000 km/s nopeudella Maapalloa kohti, kantaen mukanaan Auringon magneettikenttää. Maan magneettikenttä suojelee Maata aurinkotuulen hiukkasilta ja säteilyltä. Aurinkotuuli vääristää maan magneettikentän komeetan hunnun muotoiseksi "magnetosfääriksi". Suurin osa varatuista hiukkasista kiertää maan magneettikentän kenttäviivoja pitkin, mutta osa hiukkasista jää magneettikentän vangiksi, varsinkin jos ympäröivä inteplanetaarinen magneettikenttä on Maan magneettikentän napaisuuteen nähden vastakkaissuuntainen hiukkasryöpyn osuessa magnetosfääriin. Hiukkaset kiertyvät magneettikentän mukana kohti napa-alueita ja muodostavat ilmakehään osuessaan revontulia. Voimakkaimpien magneettisten myrskyjen aikaansaamat revontulet yleensä liittyvät auringonpilkkuihin liittyviin roihupurkauksiin, mutta on olemassa monia muitakin Auringon aktiiviseen toimintaan liittyviä aurinkotuuleen vaikuttavia ilmiöitä, kuten CME, korona-aukot tai kadonneet filamentit. Voimakkaimmat revontulet syntyvät noin 100 kilometrin korkeudessa maan pinnasta. Taivaankansi
Myös suomalaisilla ja skandinaaveilla tiedetään olleen monikerroksiset taivaankannet. Suomalaisilla oli erilaisia käsityksiä taivaiden määristä. Skandinaavien taivaankantta kannatteli maailmanpuu, joka tunnetaan myös joiltakin Lähi-idän kansoilta, myös heprealaisilta, kuten myös suomalaisten sukulaisilta. Muinaissuomalaisten taivaankantta piti pystyssä yksi maailmanpylväs taivaankannen keskikohdalta, pohjantähden alta, samaan tapaan kuin kodan keskipylväs. Suomalaiset kutsuivat taivaankantta myös kirjokanneksi. Suomensukuisten uskomus maailman syntymisestä munasta viittaa käsitykseen pyöreästä taivaankannesta. Maailmankaikkeus
Yleinen luomismyyttien teema on myös maailman syntyminen kahden, vastakkaista sukupuolta olevan jumalolennon, joita tyypillisesti kuvataan maana ja taivaana, sukupuolisesta kanssakäymisestä. Maailma saattaa syntyä myös jumalolennon kuolleesta ruumiista, kuten skandinaavisessa mytologiassa, jossa maailma syntyy kuolleen jääjättiläisen Ymirin ruumiinosista. Maailmanpylväs
Ihmiset ovat jo ihmislajin syntymästä saakka halunneet kohota ylemmäs, kohti jumalallisena pidettyä taivasta. Monissa myyteissä taivaan ja maan välillä on yhteysväylä, joka mahdollistaa tämän kohoamisen niin tarusankareilta kuin tietäjiltäkin. Maailmanpylväs lienee kuviteltu aluksi lähinnä yhteysväyläksi, ja vasta myöhemmin sille on tullut myös tukipilarin ja erottajan merkitys. Väinämöinen
Monissa kansanrunoissa Väinämöinen on olemassa jo ennen maailmaa. Hän auttaa maailman luomisessa. 
Väinämöisen syntymästä kerrotaan joko, että hän syntyi yksin, tai että hänet synnytti neito, jonka nimeksi mainitaan joskus Iro. Eräässä yleisessä kansanrunossa Väinämöinen syntyy yöllä, tekee päivällä pajan, takoo rautaisen hevosen ja ratsastaa sillä veden päällä. Katkera lappalainen (sama kuin Kalevalan Joukahainen) ampuu Väinämöisen hevosen selästä alkumereen. Monissa myyttisissä kertomuksissa toistuva pohjoisessa olevan pahan maan (Lapin tai Pohjolan) ja omien sankarien vastakkainasettelu on siis olemassa jo ennen maailmaa. Maapallon veden alkuperä
Komeetat koostuvat enimmäkseen vedestä ja haihtuvista aineista. Myös komeettoja oli paljon Auringon, planeettojen ja Maan syntyaikoina. Usein on väitetty Maan saaneen vetensä komeetoista, jotka tulivat Jupiterin radan takaa Kuiperin vyöhykkeeltä. Aristoteles
Kosmologiassa Aristoteles selvitti maailmankaikkeuden toimintaan, koostumukseen, kokoon ja muotoon liittyviä asioita. Hän opetti, että taivas koostuu sisäkkäin olevista kehistä, sfääreistä, jotka ovat jatkuvassa pyörivässä liikkeessä. Niiden alapuolella sijaitsee kuun alapuolella oleva maailma, joka taas koostuu neljästä peruselementistä, maasta, vedestä, ilmasta ja tulesta. Näillä on neljä ominaisuutta: kuuma, kylmä, kuiva ja kostea. Näiden ominaisuuksien muuttuessa jossakin elementissä se voi muuttua miksi tahansa toiseksi elementiksi. Näiden lisäksi oli viides elementti, josta muodostuivat taivaankappaleet ja jonka liike oli juuri ympyräliikettä. Kaalin kraatteri
Vienankarjalaisessa Kalevalaisessa runoudessa saattaa olla muistumia tuon meteoriitin putoamisesta. Vallitsee pimeys, tulikipuna putoaa ilman immen käsistä ”"läpi kuuden kirjokannen, halki taivahan yheksän"”. Maahan osuttuaan tulikeränen polttaa taloja ja ihmisiä, ja joutuu lopulta järven aaltoihin, ja saa sen veden kuohumaan yli äyräidensä. Tämä tapahtuu ”Nevan joen takana”. Myös virolaisesta mytologiasta arvellaan löytyvän mahdollisia muistumia tapahtumasta. Uskottiin, että Taarapita-sodanjumala syntyi Virumaalla, ja lensi sitten Saarenmaalle. Kraatteria on käytetty jumalten palvontapaikkana. Synty (mytologia)
Maanviljelyksen on kerrottu saaneen alkunsa särkyneen sammon sirpaleista, jotka ajelehtivat rantaan. Sampo on myyttinen, myllyä muistuttava esine, joka luo viljaa ja muuta hyvää. Alun perin sampo on ollut kosminen "rotaatiokone", maailmanpylväs, jonka varassa taivaankansi pyörii, aiheuttaen päivän- ja vuodenkierron. Vuodenkierto onkin merkittävässä osassa maanviljelyssä. Tavallaan kertomus sammosta on myös kertomus siitä, miten vuodenkierto sai alkunsa. Kaarle Krohn
Tutkimuksillaan Kaarle Krohn pyrki selvittämään kysymystä Kalevalan runojen alkuperästä. Krohn päätyi siihen, että runot olivat syntyneet Länsi-Suomessa, josta ne sittemmin olivat levinneet Karjalaan ja Inkeriin. Aikaisemmissa tutkimuksissaan Krohn oli taipuvainen pitämään runoja pakanallistuneina versioina kristillisistä kertomuksista. Vuonna 1918 ilmestyneessä kaksiosaisessa tutkimuksessaan "Kalevalankysymyksiä" hän omaksui uuden käsityksen, jonka mukaan runot suurelta osin perustuivat historiallisiin tositapahtumiin. Pohjola (Kalevala)
Kalevalaisen taruston Pohjolaan on ilmeisesti kasautunut käsityksiä Pohjois-Suomesta ja Lapista. Toisaalta Lappi erottuu Kalevalassa eri paikaksi kuin Pohjola. Pohjolalla on myös täysin myyttinen yhteytensä, jossa se on käsitetty pahan alkulähteeksi, ikikylmäksi paikaksi jossain kaukana pohjoisessa. Pohjolasta ovat monissa käsityksissä peräisin taudit ja pakkanen. Iso tammi
Kalevalassa iso tammi kasvaa maailmaan jo alkuaikana, kun maailmaa vielä muokataan ja luodaan. Tammi peittää kuun ja auringon, ja maailmaan tulee pimeä. Puulle etsitään kaatajaa, ja joku epäonnistuu yrittäessään. Lopulta merestä tulee pieni vaskeen pukeutunut mies, joka kasvaa jättiläiseksi ja iskee kolmella iskulla puun poikki. Taivaanvalot vapautuvat vihdoin, ja maailma on valmis. Puun taikavoimat vapautuvat ihmisten iloksi. Latvan taittaja saa iäisen taian, oksan taittaja iäksi onnen ja lehvän leikkaaja saa ikuisen lemmen. Muinaissuomalaisten kaikkeuskäsitykset
Ikiaikaisten, hyvin laajalle levinneiden käsitysten mukaan maanpinnan peitti taivaankansi valtavana kupuna. Taivaankantta saatettiin verrata padan (tai ehkä aikaisemmin saviruukun) pohjaan. Tästä on viitteitä ainakin saamelaisten uskomuksissa. Taivaankantta tuki keskeltä Pohjantähteen tukeutuva maailmanpylväs. Pohjantähteä kutsuttiin myös Pohjannaulaksi. Ilmeisesti ajateltiin, että Pohjantähti oli kuten naula, joka liitti taivaankannen maailmanpylvääseen. Maailmanpylväs seisoi maassa äärimmäisessä pohjoisessa, ja sen kerrottiin juurtuneen (ehkäpä naiselliseksi koettuun) maaperään eli "maaemään". Erään oletuksen mukaan maailmaa pidettiin joskus varhain kuin suurena telttana, jota kannatti keskeltä maailmanpylväs teltan keskellä olevan tukikepin tapaan. Tähtitaivaan liikkeet sai aikaan taivaankannen pyöriminen, akselinaan maailmanpylväs. Ihme-esine Sampo saattoi pohjimmiltaan olla sama asia kuin maailmanpylväs. Raamatun luomiskertomus
Nuoren Maan kreationismin mukaan Maa on luotu yleensä n. 6000 vuotta sitten. Sekä uskonnolliset juutalaiset että kristityt ovat moneen eri otteeseen ja toisistaan riippumatta pyrkineet laskemaan luomisen ajankohtaa käyttämällä apuna Genesiksessä ja muissa Raamatun osissa annettuja sukupuita ja ihmisten ikiä. Luomisen on yleisesti laskettu tapahtuneen 4000-luvulla eaa., tarkka vuosi on vaihdellut laskutavasta riippuen. Kuuluisin on arkkipiispa James Ussherin 1600-luvulla määrittämä ns. Ussherin–Lightfootin kalenteri, jonka mukaan maailma luotiin sinä iltana joka edelsi päivämäärää 23. lokakuuta vuonna 4004 eaa. Alkuaika
Alkuaikana maailma luotiin, ja monien nykyisten asioiden tila on periytynyt alkuajalta. Esimerkiksi maaston, ihmisten, eläinten ja kasvien ominaisuuksia on selitetty alkuajan tapahtumilla. Uskottiin usein, että alkuaikana jumalallinen ja ihmisten todellisuus olivat yhdessä. Alkuajan uskottiin päättyneen näiden todellisuuksien erottauduttua. Todellisuudet, taivaan ja maan, saattoi erottaa esimerkiksi niitä yhdistävän maailmanpylvään kaataminen. Kristinuskossa jumalan ja ihmisen todellisuudet erotti toisistaan perisynti. Alkuaikana ihmiset elivät paratiisissa, mutta ihminen karkotettiin paratiisista tehtyään syntiä. Kaleva (kansanperinne)
Kaleva tai Kalevi on myyttinen hahmo itämerensuomalaisten kansojen mytologiassa. Kaleva tunnettiin usein muinaisena jättiläisenä, mutta myös kuninkaana. Kalevala-eepoksen nimi tulee sanasta Kaleva. Kalevaa useammin suomalainen ja itämerensuomalainen tarusto tuntevat kuitenkin kalevanpojat, jotka olivat jättiläisiä tai kuninkaan poikia. Kalevala
Kalevalaa ja Pohjolaa on yritetty jo Lönnrotin ajoista alkaen paikallistaa kartalle, ja niiden sijainnista on esitetty useita teorioita. Joidenkin tutkijoiden mukaan kysymys on epäolennainen, ja Pohjola on perustaltaan myyttinen. Jotkut tutkijat kuitenkin näkevät Kalevalassa viitteitä todellisiin paikkoihin. Elias Lönnrot sijoitti Pohjolan Vienanmeren itäpuolelle. Topeliuksen "Maamme kirjassa" arvellaan Väinölän sijainneen Laatokan etelärannalla ja Pohjolan Laatokan pohjoisrannalla. Kalevalan meri oli kierrettävissä lännen puolelta tai kuljettavissa vesitse, kuten Sammon ryöstössä tapahtuu. Pohjolaa on sijoiteltu myös esimerkiksi Lappiin, Satakuntaan ja Etelä-Pohjanmaalle. Näitä sijoituspaikkoja on perusteltu Kalevalasta löytyvillä paikannimillä. On esimerkiksi havaittu, että Louhi-nimeä esiintyy tiheästi Pohjois-Karjalassa. Tutkijoiden mukaan runojen nimistö on kuitenkin voinut aikojen saatossa muuttua tarinoiden levitessä laulajalta ja seudulta toiselle. On myös esitetty, että Pohjoloita on ollut useita, sillä nimi on aina liitetty toisiin, vihamielisiin ryhmiin tai heimoihin. Matti Klingen mukaan Kalevala sijaitsi Pohjois-Virossa ja Lounais-Suomessa, ja Pohjola Satakunnassa ja Itä-Ruotsissa. Näitä yhdistävä meri, jollaista Karjalassa ei ole, on kansanrunoissa paljon esillä. Synty (mytologia)
Maailman siis usein kerrottiin syntyneen yhteenoton seurauksena ikään kuin sattumalta, vaikka Väinämöisen toiminta voikin ohjailla maailman lopullista tilaa. Jotkut tutkijat, kuten Timo Heikkilä, näkevät tässä dualistisen maailmankuvan, jossa Joukahaisen ja Väinämöisen edustavat maailmankaikkeuden vastavoimia, joiden taistelu paitsi aloitti kaiken, myös pitää kaikkea yllä. "(Heikkilän teoria jatkaa huomattavasti pidemmälle. Siitä enemmän artikkelissa Timo Heikkilä)" Nüwa
Nüwa loi ihmisiä savesta, mutta kyllästyi pian pitkäveteiseen työhön. Siksi hän otti köyden, kastoi sen saveen ja pyöritti sitä niin, että savea lensi kaikkialle maailmaan. Nüwan käsin tehdyistä ihmisistä tuli rikkaita ja aatelisia, savipisaroista syntyneistä köyhiä. Nüwa antoi ihmisille myös kyvyn saada lapsia. Demonien taistellessa ja tuhotessa taivaan pilarin, Nüwa korjasi sen suuren kilpikonnan jaloilla ja kiinnitti taivaan seitsemällä erivärisellä kivellä. Taivas jäi kuitenkin hieman vinoon, mikä selittää esimerkiksi taivaankappaleiden liikkeitä. Kalevanpoika
Kalevanpojat eli Kalevinpojat ovat itämerensuomalaisen kansanperinteen tuntemia olentoja, yleensä muinaisia jättiläisiä, mutta toisinaan myös inhimillisempiä hahmoja. Kalevanpoikien toiminnalla selitetään monia poikkeuksellisia maastonmuotoja, kuten kivien sijaintia. Viron kansalliseepoksessa, kalevalamittaa lähellä olevaan runomittaan kirjoitetussa Kalevipoegissa, Kalevanpojat ovat kuninkaanpoikia. Joitain viron muinaislinnoja kutsutaan Kalevanpojan sängyksi ("Kalevipoja säng"). Skandinaavinen mytologia
Maailman alkuperä on myyttien mukaan valtavassa rotkossa, Ginnungagapissa. Rotko rajoittui etelässä Muspelheimiin, tulen sijoille, jota vartioi tulijättiläinen Surt liekehtivällä miekallaan. Pohjoisessa oli kylmä Niflheim. Sen Hvergelmir-kaivosta virtasi 11 virtaa, joiden nimi oli Élivágar. Vedet valuivat Ginnungagapiin, jonka ne täyttivät jäätyessään. Kun jäävuori kasvoi, sen sulatti Muspellin kuumuus. Tästä syntyneessä vedessä alkoi syntyä Ymir-jättiläinen. Sumussa muodostui myös toinen olento, valtava lehmä nimeltä Auðhumla, jonka nisistä valui maitoa neljänä jokena, joista Ymir sai ravintonsa. Kun Ymir ateriansa jälkeen nukahti, se alkoi hikoilla, ja sen kosteista kainaloista kasvoivat esiin mies ja nainen. Samalla Ymirin jalat siittivät keskenään hirviömäisen kuusipäisen pojan, josta tuli jättiläisten esi-isä. Audhumla-lehmä sai ravintonsa nuolemalla jäässä kiinni olevia suolaisia kiviä. Kivestä syntyi vähitellen kolmessa päivässä mieshahmo Búri, josta tuli Odinin isoisä. Odin ja hänen kaksi veljeään Vile ja Ve olivat ensimmäiset jumalat. Maa
Tulivuorista maan pinnalle purkautuneesta laavasta vapautui vetyä ja happea, jotka muodostivat yhdessä muiden kaasujen kanssa vesihöyryä, synnyttäen alkuilmakehän. Kun maapallo jäähtyi, vesihöyry tiivistyi vedeksi ja satoi Maahan. Vesi kerääntyi altaisiin, jolloin syntyivät ensimmäiset valtameret. Suomalainen muinaisusko
Sukeltajamyytissä maailma syntyi kuikan tai paholaisen haettua pohjasta maata. Taontamyyttiin liittyvissä muinaisrunoissa Ilmarinen mainitaan taivaankannen takojana. Taivaantakomismyytti on omaksuttu suomalaiseen kansanuskoon Skandinaviasta. Mahdollisesti Ilmariseen liitettiin luojajumalan asema vasta tässä yhteydessä. Elias Lönnrot
Lönnrot oli ajatellut tehdä useita yhtenäisiä pienoiseepoksia. Suunnitelma kuitenkin muuttui runonkeruumatkoilla saatujen tietojen mukaan. Lönnrotin pyrkiessä saamaan selville kansanrunojen aikajärjestystä ja luontevan jäsentelyn, hän noudatti myös taiteellista näkemystään yhdistellen eri runonlaulajien antamia aineksia ja sepittämällä itse säkeistöjä. Kansanrunojen katkelmien väliin hän rakensi kokonaan uusia runoja eri aineksista ja vaihtoi henkilöihin ja tapahtumiin liittyviä piirteitä. Lönnrot uskoi kansanrunojen tapahtumien olleen todellisia historiallisia tapahtumia ja että niiden sisältö oli ajan mukaan säilynyt samana, vaikka muoto oli muuttunut erilaiseksi. Vanha Kalevala, Kalevalan ensimmäinen painos, rakentuu kahden kansan, Kalevalan ja Pohjolan, vastakkainasetteluun. Kalevalan julkaisun jälkeen syntyi kansallinen innostus. Varsinainen Suomen kansalliseepos on Kalevalan toinen painos eli uusi Kalevala. Johdatus evoluutioon
Helposti syntyvä väärinkäsitys on, että tämä ”yhteinen kantaisä/-äiti” oli yksin maailmassa. Luultavammin se oli vain yksi yksilö jo elämäntäytteisessä valtameressä. Kaikki muut ovat kuitenkin epäonnistuneet jatkamaan sukuaan näihin päiviin saakka. Toinen väärinkäsitys on, että se olisi maapallon "ensimmäinen" eliö. Realistisempi kuva on, että se oli pitkän kehitysprosessin lopputulos, jonka varhaisimmat vaiheet eivät välttämättä olleet edes yksiselitteisesti "eläviä". Varhaisissa vaiheissa elämä on saattanut syntyä yhä uudestaan, mutta siitä emme tiedä nykytietämyksellä kovinkaan paljoa, koska esimerkiksi koskemattomia kerroskivilajeja 3,8–3,5 miljardin vuoden takaa Maan alkuajoilta on lähes mahdotonta löytää (ei tunneta nykyisin) ja tarvittaisiin hapeton ilmakehä muiden epätavallisten olosuhteiden lisäksi. Ihmisillä ei ole nykyisin mitään tietoa elämän 300 ensimmäisen miljoonan vuoden ajalta, eikä laboratorioissa ole vielä pystytty tuottamaan elämää, mutta täysin mahdotonta tekniikan ja tietämyksen kehittyessä se ei luultavasti ole. Jo 3,5 miljardin takaisista kivistä on löydetty rikasta bakteerilajistoa. Taivaanpallo
Taivaanpallo on viimeistään 2500 vuotta sitten kehitetty ajatus pallosta, joka ympäröi maapalloa. Ihmiset ymmärsivät jo antiikin aikoina, että maapallo on pallomainen, ja he hahmottivat tähdet taivaanpallon reikinä tai jollain muulla tavalla taivaanpalloon liittyvinä valoina. Taivaanpalloa ei ole todellisuudessa olemassa, sillä tähdet ovat kaukaisuudessa eri etäisyyksillä sijaitsevia kaasupalloja. Taivaanpallon näennäinen pyörimisliike Maan ympäri taas johtuu Maan omasta pyörimisestä. Taivaanpallo on kuitenkin edelleen käyttökelpoinen käsite, ja ajatus pyörivästä taivaanpallosta helpottaa tähtitaivaan tarkkailua. Jukka Salminen (kuvataiteilija)
Aurassa sijainnut Kalevalapuisto oli Salmisen ideoima veistospuisto, jossa oli kubistisia, voimakkaasti tyyliteltyjä, mutta kuitenkin esittäviä teoksia. Salminen kertoo Kalevalan olevan hänelle hyvinkin rakas mutta myös ristiriitainen maailma. Kalevala
Turun Akatemian professori Henrik Gabriel Porthan ja hänen oppilaansa Christfried Ganander keräsivät 1700-luvulla kalevalaista sanastoa "Mythologia Fennica" -teokseen. 1800-luvulla suomalaiset kiinnostuivat laajemmin vanhojen kansanrunojen muistiinmerkitsemisestä. Lähes kaikilta maailman kansoilta löytyy eeppisen runouden perinne, ja monissa tapauksissa sitä on myös koottu kirjoitetuiksi eepoksiksi. Länsimaissa tunnetuimmat eepokset Kalevalan syntyaikaan lienevät olleet Homeroksen kirjoittamiksi väitetyt Ilias ja Odysseia. Homeroksen esikuva vaikutti ratkaisevasti Elias Lönnrotin eeposajatuksen heräämiseen, ja Kalevalaakaan tuskin olisi syntynyt ilman edeltäneiden eeposten mallia. Jättiläisplaneetta
Yleisimmän teorian mukaan jättiläisplaneetat Jupiter, Saturnus, Uranus ja Neptunus ovat syntyneet niin, että alkuaurinkosumussa kivisiä ja jäisiä kappaleita sulautui törmäämällä toisiinsa pitkän ajan kuluessa noin 10–40 Maan massaiseksi ytimeksi, joka melko lyhyessä ajassa keräsi ympärilleen paksun vetyvaipan. Kilpaileva, mutta tutkijoiden piirissä melko epäsuosittu kiekkoepävakaisuusteoria väittää, että jättiläisplaneetat olisivat tiivistyneet suoraan alkuaurinkosumusta oman painovoimansa ansiosta. Aurinkokunnan jättiläisplaneetat ovat teorioiden mukaan vaeltaneet alkuperäisiltä syntymäpaikoiltaan joissain määrin ulospäin vuorovaikuttaessaan Aurinkoa ympäröivän kaasuista ja planetesimaaleista koostuvan sumukiekon kanssa, sekä häiritsemällä toistensa ratoja siihen asti, kun vakaa tila on saavutettu. Uranuksen ja Neptunuksen synty on nykyisten laskujen mukaan mahdotonta niillä etäisyyksillä, joilla ne nyt ovat. Näillä etäisyyksillähän on vain jäisiä pikkuplaneettamaisia Kuiperin vyöhykkeen kohteita. Jättiläisplaneettojen sisemmät kuut ovat syntyneet jättiläisplaneettoja kiertäneestä jäähitusia ja pölyä ja suurempia kappaleita sisältäneestä kiekosta. Trigrammi
Maailman alussa oli taivas ja maa.Taivas pariutui maan kanssa; näin syntyi kaikki maailmassa.Taivas on qian-gua ja maa on kun-gua.Loput guat ovat niiden poikia ja tyttäriä. Raamatun luomiskertomus
Raamatun luomiskertomus on juutalaisuudelle ja kristinuskolle yhteinen ymmärrys ja usko maailmankaikkeuden synnystä. Tapahtuma kerrotaan Ensimmäisen Mooseksen kirjan alussa kahdessa eri osassa ja myös Johanneksen evankeliumin alku viittaa luomistapahtumaan. Luomiskertomus kertoo, kuinka Jumala luo taivaan ja maan sekä myöhemmin se kertoo Eedenin puutarhasta ja kuvaa ihmisen luomista yksityiskohtaisemmin. Kertomus on lyhyt ja yksinkertainen, mutta se tekee siitä myös monitulkintaisen. Martti Luther kirjoitti jo 1500-luvulla, että jumaloppineet ovat yksimielisiä siitä, että maailma on saanut alkunsa tyhjästä, mutta paljon muusta ei yksimielisyyttä olekaan. 
Luomiskertomuksella voidaan ymmärtää Raamatun alun luominen, mutta siihen voidaan ymmärtää sisältyvän myös Eedenissä tapahtunut syntiinlankeemus. Raamattu ei määrittele ikää maailmankaikkeudelle, maapallolle tai sen mainitsemalle luomiselle, vaikka jollain kreationismin suunnilla siihen on kanta. Apostolinen ja Nikean uskontunnustus alkaa maininnalla Jumalasta, joka on luonut taivaan ja maan. Kalevalan päivä
Kalevalan päivää vietetään 28. helmikuuta, koska Elias Lönnrot allekirjoitti ja päiväsi Kalevalan ensimmäisen version, niin sanotun Vanhan Kalevalan esipuheen 28. helmikuuta 1835. Teos ilmestyi painosta saman vuoden lopulla. Myöhemmin Lönnrot kuitenkin julkaisi laajennetun laitoksen, niin sanotun Uuden Kalevalan vuonna 1849. Vaikka ennen vuotta 2000 helmikuun 24. – 28. päivien nimipäivät siirtyivät karkausvuosina seuraavaan päivään, on Kalevalan päivä aina ollut myös karkausvuosina 28. helmikuuta. Suomalaisen taruston maantiede
Kalevalan maantieteeseen liittyvistä teorioista omaperäisimpiä lienee Paavo Haavikon 1970-luvulla esittämä ajatusleikki, jonka mukaan Pohjola olisi ollut Konstantinopoli, Pohjan Akka Bysantin keisarinna ja Sampo bysanttilainen rahanlyöntikone. Maan historia
Maa alkoi syntyä 4,7 miljardia vuotta sitten, kun Auringon syntyessä ylijääneestä materiaalista syntyneet planetesimaalit alkoivat vetää puoleensa hiukkasia ympäröivästä avaruudesta ja muodostaa planeettoja. Maapallo syntyi 4,6 miljardia vuotta sitten. Maasta tuli kiviplaneetta, koska se sijaitsi niin lähellä Aurinkoa; kauempana Auringosta syntyi kaasuplaneettoja. Kääpiö
Skandinaavisessa mytologiassa kääpiöt olivat ensimmäinen Odin-ylijumalan maailmaa asuttamaan luomista roduista. Ne syntyivät Ymir-jättiläisen kalmoa kaivavista valkoisista toukista. Mustista toukista syntyi pahoja peikkoja, kääpiöiden vihollisia. Koska kääpiöt ja peikot syntyivät toukista, jotka kaivelivat Ymirin ruumista, joka muodosti maankamaran, nämä jatkoivat Odinin luomina lajeina eloaan maan alla. Jos kääpiöt tai peikot tulevat maan alaisesta kodista päivänpaisteeseen, ne kivettyvät välittömästi kivipatsaiksi. Sampo (Kalevala)
Maailmanpylvääksi mielletty sampo säilyi parhaiten metsäsuomalaisten, Keski-Ruotsissa asuneen savolaisperäisen väestön mytologiassa . Vielä vuonna 1932 tai hieman aiemmin, tavoittivat runouden kerääjät Värmlannin Östmarkin pitäjästä 70-vuotiaan Kaisa Vilhusen, kansanparantajan ja verenseisauttajan. Hän kertoi suorasanaisesti (ei runomuodossa) muun muassa seuraavaa. Sammas on patsas, joka kannattaa taivaan kantta. Kultanappi tai kultainen naula ”istu sammon päässä”, tai "se istu samppaassa"; se oli pohjantähti, joka kiinnitti taivaankannen ja maan. Taivaankansi pyöri naulan ympäri. Tästä hän käytti myös ilmaisua ”sammas jauho”. Sammas ulottui yhdeksän sylen syvyyteen maan alle, ja nojautui siellä kupariseen vuoreen. Vilhunen kertoi myös seisauttaneensa verenvuotoja iskemällä puukon seinään Pohjantähteä vasten. Vilhusen kertomus vastasi sitä, mitä tutkijat olivat sammon alkuperästä päätelleet muilta seuduilta löytyneiden tiedonrippeiden avulla. Kenotsooinen maailmankausi
Geologisesti kaudella tapahtui mantereiden siirtyminen nykyisille paikoilleen. Alpit alkoivat nousta, kun Afrikan pohjoispuolella ollut merenpohja painui Euroopan alle. Kun Afrikka törmäsi lopulta Eurooppaan ja Aasiaan, Intian valtameren ja Atlantin yhdistänyt Tethysmeri suurimmaksi osaksi hävisi. Tämä muutti merivirtoja ja viilensi Maan ilmastoa. Himalaja syntyi Intian laatan törmätessä Aasiaan. Skandinaavinen muinaisusko
Skandinaavisessa mytologiassa maailma syntyi Ymir-jättiläisen ruumiista. Yksi Ymirin kolmesta pojasta on Odin, josta tuli jumalten johtaja. Jumalia on kahta eri tyyppiä, aasat ja vaanit. Skandinaavinen mytologia kertoo yleensä jumalten ja ihmissankarien seikkailuista ja taisteluista pahaa tai ihmisille vihamielisiä voimia edustavia jättiläisiä vastaan. Luomisen pilarit
Luomisen pilarit () on viileästä vetykaasusta ja tähtienvälisestä pölystä koostuva muodostelma Kotkasumussa, noin 6 500−7 000 valovuoden päässä Maasta Käärmeen tähdistön suunnalla. Kooltaan pilarit ovat joidenkin valovuosien pituisia. Erityisen tunnettu kohteesta tuli, kun Hubble-avaruusteleskooppi otti siitä kuuluisan valokuvan 1. huhtikuuta 1995. Vuonna 2011 Euroopan avaruusjärjestön Herschel-teleskooppi otti alueesta uuden kuvan pitkillä infrapunan aallonpituuksilla. Filon Aleksandrialainen
Filonin näkemys materiasta, josta maailma oli luotu, oli samanlainen Platonin ja stoalaisten kanssa. Hänen mukaansa Jumala ei luonut maailman rakennusainetta, vaan se oli valmiina. Joskus hän määritteli Jumalan stoalaisten tavoin "vaikuttavaksi syyksi" ja materian "vaikutetuksi syyksi". Hän vaikuttaa saaneen ajatuksen Raamatusta (1. Moos 1:2), jossa Jumalan henki liikkuu vetten päällä.