Mistä Suomen nimi tulee?
Suomi
Nimen "Suomi" etymologiasta ei ole täyttä varmuutta. Se on ollut alun perin Suomenlahden ympäristöä ja sittemmin lähinnä Varsinais-Suomea koskeva nimitys ja laajentunut myöhemmin tarkoittamaan koko maata. Sana on selitetty lainasanaksi ja sen yhdeksi mahdolliseksi lähteeksi on esitetty kantabaltin maata (merkityksessä ’seutu’, ’alue’, ’valtapiiri’) tarkoittavaa sanaa "žemē". Toisen selityksen mukaan sana olisi lainattu indoeurooppalaisesta ihmistä tarkoittavasta sanasta (merkityksessä ’väki’, ’kansa’).
Korean tasavalta
Suomessa ja useimmissa eurooppalaisissa kielissä maasta käytetään usein yksinkertaisesti nimeä "Korea", joka on peräisin Goryeo-dynastialta, joka vuorostaan viittasi Goguryeo-kuningaskuntaan. Sauli
Sauli on suomalainen miehen etunimi. Nimi on annettu toukokuun 2017 loppuun mennessä 6 207 suomalaiselle. Nimi tulee Raamatun Saul-kuninkaasta, joka oli Israelin ensimmäinen kuningas noin 1025–1005 eaa. Saima
Saima on alkavan suomalaisuuskauden nimiä ja se on syntynyt mahdollisesti J. V. Snellmanin perustaman "Saima"-lehden mukaan, jonka nimi viittaa Saimaaseen. Aleksis
Aleksis on suomalainen miehen etunimi, joka juontaa juurensa kreikan nimestä "Alexandros" (Ἀλέξανδρος, ). Useissa muissa kielissä nimi esiintyy muodossa Alexis, ja joissakin maissa se on käytössä myös naisen nimenä. Kreikan kielessä nimi merkitsee ’auttajaa, puolustajaa’.. Suomi (nimi)
Nimi Suomi on esiintynyt Suomen väestötietojärjestelmässä etunimenä yhteensä alle 60 miehellä ja alle 35 naisella. Suurin osa heistä, 40 miestä ja alle 20 naista, on syntynyt ennen vuotta 1940. Verneri
Verneri on lähtöisin muinaissaksalaisesta nimestä "Werner", joka merkitsee 'varnilaissotajoukon johtajaa'. Varnit olivat germaaninen kansanheimo. Suomeen nimi Verneri tuli Ruotsin kautta. Veikko
Veikko on suomalainen miehen etunimi. Se on peräisin sanasta "veikko", joka tarkoittaa veljeä tai miestä yleensä tai hyvää toveria "("Terve veikko!" Voi, veikkonen!)". Veikon nimipäivä on ollut Suomessa 9. tammikuuta vuodesta 1928 ja muodossa Weikko vuodesta 1908. Nimi on käytössä myös Virossa suomalaisen kirjoitusasunsa lisäksi muodoissa Veiko ja Veigo. Virossakin nimipäivä on 9. tammikuuta. Viron äänneopin mukaisesti Veiko kuitenkin ääntyy lähes suomalaiseen tapaan sanan keskellä olevan k-äänteen kahdentuessa. Juutinrauma
Nimen vanhimpina esiintymismuotoina pidetään riimukiveen noin vuonna 950 kirjattua sanaa "urasuti", ja vuoden 1353 kirjausta Øræsund. Nimi koostuu sanoista "ør(e)" tai "ör(e)" ’hiekkainen merenranta’ ja sund ’kapea väylä, salmi’; joten nimelle saadaan merkitys ’kapea hiekkainen salmi merenrannan edustalla’. Suomenkielisen nimen juutti viittaa Tanskaan eli Juutinmaahan ja rauman merkitys on ’salmi’. Indonesia
Nimi "Indonesia" on peräisin latinan sanasta "Indus", joka tarkoittaa Intiaa, ja kreikan sanasta "nesos", joka tarkoittaa saarta. Englantilainen kansatieteilijä George Earl ehdotti vuonna 1850 ”Intian saariston tai Malaijin saariston” asukkaille nimiä "Indunesians" ja "Malayunesians". Samassa julkaisussa Earlin oppilas James Richardson Logan käytti nimeä "Indonesia" synonyymina ”Intian saaristolle”. Alankomaiden Itä-Intian julkaisuissa kirjoittaneet hollantilaiset tieteilijät eivät kuitenkaan juuri halunneet käyttää "Indonesia"-nimeä. Sen sijaan he kutsuivat aluetta nimillä "Malaijien saaristo" ("Maleische Archipel"); "Alankomaiden Itä-Intia" ("Nederlandsch Oost Indië"), yleisesti "Indië", "Itä" ("de Oost") ja jopa "Insulinde". Päijänne
Päijänteen nimi kuuluu oletettavasti Suomen vanhimpiin paikannimiin. Eräät muutkin todennäköisesti vanhimpiin kuuluvat paikannimet ovat tärkeiden vesistöjen nimiä, kuten Imatra, Saimaa ja Keitele. Vesistöt ovatkin olleet erityisen tärkeitä muinaisajan ihmisille. ("Katso:" Suomen vesiliikenne) Suuret vesistöt ja vesitiet ovat laaja-alaisia ja tunnettuja maanmerkkejä, joiden nimet eivät helpolla muutu. Päijänteen nimen alkuperää ei tunneta, mutta sen ja edellä mainittujen suurten vesistöjen nimitysten alkuperää on pohdittu paljon. Eri käsitysten mukaan ne voisivat olla suomesta tai saamelaiskielistä, tai näiden yhteisestä kivikautisesta kantamuodosta ”kantasuomalaisesta” kielestä, tai jopa alueella mahdollisesti ennen suomensukuisia kieliä puhutusta hypoteettisesta kielestä. Suomenniemi (niemi)
Suomenniemeksi toisinaan kutsutaan Suomenlahden ja Pohjanlahden väliin jäävää niemimaata, joka on Suomen alueella. Sen alueella sijaitsee valtaosa Suomen väestöstä, muun muassa Suomen suurimmat kaupungit. Tuure
Nimi Tuure tulee Norjan tarustosta. Alkuperäinen norjalainen kirjoitusasu oli "Tyr", josta on nykynorjaksi muotoutunut "Tor". Tästä on tullut Ruotsiin nimi "Tore", josta puolestaan Suomeen nimi Tuure, Ture. Tyr oli Norjan tarustossa sodan ja oikeuden jumala, aseenaan hänellä oli miekka. Anselmi
Anselmi on suomalainen muunnos muinaissaksalaisesta nimestä "Anshelm", joka tarkoittaa 'jumalain suojaamaa'. Anshelm-nimen osat merkitsevät 'aasa-jumalia' sekä 'kypärää, suojaa'. Monissa maissa nimi esiintyy muodossa "Anselm". Suomessa siitä on käytössä myös lyhempi muoto Anssi. Ii
Nimi Ii on Suomen lyhin kunnan nimi ja lyhin suomenkielinen paikannimi. Nimen alkuperästä on tehty useita tutkimuksia. Erään tulkinnan mukaan "ii" voisi olla väännös saamen kielen sanoista iddja tai ijje, mitkä tarkoittavat yötä. Nimen on myös esitetty olevan germaanista tai skandinaavista alkuperää. Sigrid
Sigrid on skandinaavinen naisen etunimi. Nimi on peräisin muinaisnorjalaisesta nimestä Sigríðr, joka muodostuu "voittoa" ja "kaunista" merkitsevistä sanoista. Meri (nimi)
Nimi johtuu todennäköisesti suomen sanasta "meri". On kuitenkin arveltu, että sen käyttöön nimenä olisi vaikuttanut myös sitä äänteellisesti muistuttava Maria-nimen englantilainen muoto Mary. Kirkko (rakennus)
Suomen sana "kirkko" on lainattu muinaisruotsin sanasta "kirkia". Pohjimmiltaan se juontuu kreikan adjektiivista "kȳriakón", joka tarkoittaa ”Herralle kuuluvaa”, ”Herran omaa”. Varsinais-Suomen historiallinen maakunta
Ennen kuin nimi Suomi vakiintui tarkoittamaan laajempaa aluetta ja sittemmin nykyistä Suomen valtiota, se tarkoitti Varsinais-Suomea historiallisena maakuntana tai varsinaissuomalaisten asumaa aluetta. Markus
Markus on miehen etunimi, joka esiintyy myös sukunimenä.
Nimi Markus tulee roomalaisesta nimestä Marcus, joka todennäköisesti juontuu sodanjumala Marsin nimestä. Latinaksi 'Mark' tarkoittaa sotainen, vasara ja puolustaja. Jani
Jani on suomalainen miehen etunimi. Se tulee nimestä Johannes, joka tarkoittaa "Jahve on armollinen". Pulkkinen
Nimi Pulkkinen perustuu ilmeisesti (sota)joukkoa merkitsevään sanaan "pulkka", joka on samaa germaanista kantaa kuin ruotsin "fulka" ja saksan "Volk". Suomen skandinaavisessa lainasanastossa ja nimistössä f on korvattu p:llä. Nimen pohjana olevalla sanalla "fulka"- ’kansa, sotajoukko’ on p:lliset vastineensa myös liettuassa ja slaavilaisella taholla. Suomi
Valtaosa maailman kielistä käyttää Suomesta nimitystä "Finland", joka juontaa juurensa latinankieliseen termiin "fenni". Ensimmäisen kerran nimitystä tiedetään käytetyn roomalaisen historioitsija Tacituksen teoksessa "Germania" vuonna 98. Latinaan nimitys on mahdollisesti lainattu germaanisista kielistä. Yksi vanhimmista säilyneistä vieraskielisistä maininnoista "Finlandista" on riimukivessä U 528, joka on ajoitettu 1030-luvulle. Meeri
Meeri on suomalaisversio englannin Marysta,
joka puolestaan juontaa latinan Mariasta ja edelleen kreikan Mariamista tai Mariasta. Kreikan nimien taustalla taas on heprean Miryam. Miryamin merkitystä ei tunneta varmasti. Mahdollisia merkityksiä ovat "katkeruuden meri", "kapinallisuus" ja "toivottu lapsi". Luultavimmin nimi on kuitenkin tullut hepreaan egyptistä, missä "mry" merkitsi rakastettua ja "mr" rakkautta. Emma (nimi)
Nimi on germaanista perää ja johtuu mahtavaa tai suurta tarkoittavasta sanasta "irmin". Irma on muunnos samasta nimestä. Suomessa Emma voi olla myös lyhennys nimestä Emilia. Laina (nimi)
Laina on 1800-luvulla suomalaisuusaatteen vaikutuksesta syntynyt nimi. Nimestä kuvastuu ajatus lapsesta Jumalan lahjana, mutta siihen samalla sisältyy kasvatusvastuu. Laina tunnetaan myös Virossa. Ari
Ari on suomalainen miehen etunimi, joka pohjautuu nimiin Adrian ja Adrianus. Kantanimenä on latinan Hadrianus, joka tarkoittaa ’adrialaista’ eli ’Adrianmeren kaupungista kotoisin olevaa’. Ari on myös Aarne-, Aaron-, Aarre-, Arnold-, Aaretti- ja Aristarkus-nimistä käytetty puhuttelumuoto. Vanha Suomi
Nimitys Vanha Suomi on suomalaisittain katsottuna hieman epäjohdonmukainen. Ymmärrettäväksi se tulee katsottaessa asiaa venäläisittäin: Vanhan Suomen alue liitettiin keisarikuntaan lähes sata vuotta ennen muuta (Uutta) Suomea. Suomi (nimi)
Suomi on sukunimi. Harvemmin, lähinnä 1900-luvun alussa, se on esiintynyt myös etunimenä sekä miehillä että naisilla. Pellervo (nimi)
Pellervo on suomalainen miehen etunimi. Se tulee sanasta "pelto". Nimi esiintyy myös kalevalaisessa runoudessa, jossa Sampsa Pellervoinen on pellon haltija, sadon ja pellon suojelija. Olavi
Olavi on Suomessa yleinen miehen etunimi. Se on yleinen varsinkin toisena tai kolmantena etunimenä. Se on suomalainen muoto muinaisskandinaavisesta nimestä, joka on esiintynyt muodoissa Aleifr, Anleifr ja Olafr ja tarkoittaa esi-isien jälkeläistä, sukunsa vesaa. Nykyisin nimi esiintyy Ruotsissa ja Norjassa muun muassa muodoissa Olaf, Olav ja Olof. Suomessa nimeä Olavi käytetään myös Ruotsin, Norjan ja Tanskan kuninkaista, joiden omakielinen nimi on ollut Olav, Olof tai Oluf. Tarvo
Nimen alkuperästä on esitetty kaksi erilaista selitystä. Sen on arveltu johtuvan pääasiassa kansanrunoissa esiintyvästä sanasta tarvas, jolla on tarkoitettu villiä alkuhärkää. Koska nimi kuitenkin on yleinen myös Virossa, Julius Mägiste on väittänyt sen johtuvan viron murteissa esiintyvästä sanasta "tarv", joka merkitsee tarmoa, energiaa, ja täten kyseessä olisi Tarmon rinnakkaisnimi. Suomessa nimi on ollut käytössä 1910-luvulta lähtien, ja almanakkaan se otettiin vuonna 1950. Reija
Reija on suomalainen naisen etunimi, joka on syntynyt Rea-nimen suomalaisena vastineena, mutta jonka syntyyn on saattanut vaikuttaa myös etunimenäkin käytetty muinaisskandinaavisen jumalattaren nimi Freija. Nimi Rea (Rhea) taas on roomalaista alkuperää ja esiintyy muun muassa tarunomaisen kuninkaantyttären nimessä Rhea Silvia, mutta saattaa olla myös lyhentymä kuningatarta tarkoittavasta latinan sanasta "regina", joka sekin on käytössä myös naisen etunimenä. Suomi
Suomen tasavalta () eli Suomi () on Pohjoismaihin kuuluva valtio Pohjois-Euroopassa Itämeren rannalla. Se rajautuu idässä Venäjään ja siihen kuuluvaan Karjalan tasavaltaan, pohjoisessa Norjaan ja lännessä Ruotsiin. Etelässä lähin naapurimaa on Viro Suomenlahden eteläpuolella. Suomen pääkaupunki ja suurin kaupunki on Helsinki. Tampere
Paikannimeä "Tampere" on yleensä pidetty lainana skandinaavisista kielistä (muinaisruotsin "damber" ’pato’). Viimeaikaisessa kielentutkimuksessa tätä etymologiaa on kuitenkin alettu pitää epätyydyttävänä, koska kosken nimi on hyvin vanha ja alueella on asunut aikaisemmin saamelaisia eikä ruotsalaisia. Saamelaista alkuperää on esitetty jo 1900-luvun alussa, kun A. V. Koskimies ehdotti, että sana "Tammerkoski" olisi voinut lainautua saamen kielen (pohjoissaamen) sanasta "dabbal" ’koskessa sijaitseva suvantokohta’. 2010-luvulla tätä etymologiaa ovat kannattaneet Pauli Rahkonen ja Mikko Heikkilä. Heidän mukaansa sana "Tampere" juontuisi myöhäiskantasaamen rekonstruoidusta esimuodosta "tḙmpḙl". Pasi
Pasi on suomalainen miehen etunimi. Se on muotoutunut kreikkalaisesta nimestä Βασίλειος (Basileios), joka tulee muinaiskreikan kuningasta tarkoittavasta sanasta βασιλευς (basileus). Samasta sanasta juontuvat myös kirkkoarkkitehtuuriin liittyvä basilika sekä basilika-yrttikasvin nimitys. Alpi (nimi)
Nimet Alpi ja Alvi perustuvat roomalaiseen nimeen "Albinus", joka tulee latinan sanasta "albus", "valkoinen", "kirkas". Samaa alkuperää on myös nimi Alpo. Suomen kielessä alpi merkitsee myös kasvisukua alvet ("Lysimachia"). Suomen muinaisnimet
Tietoja vanhoista suomalaisnimistä löytyy historiallisista lähteistä niukasti. Sen sijaan niitä on säilynyt varsin yleisesti sukunimissä ja usein myös paikannimissä. Vanhoissa asiakirjoissa muinaisnimiä mainitaan esimerkiksi 1200-luvun alussa kirjoitetussa Henrikin Liivinmaan kronikassa, jossa mainitaan suomalainen ristiretkisaarnaaja Kaikewalde (Kaukovalta tai Kaikkivalta). 1300-luvulta vanhoja nimiä on säilynyt Sääksmäen isäntiä koskevassa pannakirjeessä vuodelta 1340 sekä aatelisvaltakirjoissa, joissa on säilynyt kaksi muinaisnimeä, "Hyvälempi" ja "Mielivalta". Vanhan suomalaisen nimijärjestelmän on ajateltu osittain koostuneen joukosta kantanimiä, kuten "Iha", "Hyvä", "Lempi", "Mieli", "Valta" ym. joista on johdettu uusia nimiä joko johtamalla ("Hyvä-ri", "Hyvä-tty", "Mieli-tty", "Mieli-kkä") tai niitä yhdistelemällä ("Ihalempi", "Ihamieli", "Lempivalta", "Valtalempi"). Tämä kaksiosainen nimiperinne on mahdollisesti saanut muinaisina aikoina vaikutteita germaaneilta. Mate (juoma)
Maten nimi tulee eteläamerikkalaisen ketšuan kielen sanasta "mati", joka tarkoittaa juoma-astiaa. Juoma tunnetaan suomen kielessä sen espanjankielisellä nimellä "mate", joka äännetään [mate]. Suomessa juomasta voidaan käyttää myös rinnakkaisnimiä "matee" tai "maté". Ne tulevat mahdollisesti juoman englanninkielisestä nimityksestä "maté", jossa e-kirjaimen aksentilla on pyritty erottamaan nimi toveria tarkoittavasta sanasta "mate", joka äännetään [meit]. Georgian nimi
Eurooppalainen nimi ”Georgia” on luultavasti peräisin sanoista "gurğ" tai "ğurğ", joita persialaiset ja arabit käyttiivät georgialaisista. Länsieurooppalaiset ristiretkeilijät ja pyhiinvaeltajat kohtasivat nimen Pyhällä maalla ja kirjoittivat sen muotoon "Georgia" (myös "Jorgania", "Giorginia" ja niin edelleen). He katsoivat maan saaneen nimensä Pyhältä Yrjöltä (), joka oli georgialaisten keskuudessa suosittu. Tätä selitystä kannattivat muiden muassa Jacques de Vitry ja Franz Ferdinand von Troilo. Toisen teorian mukaan ”Georgia”-nimen merkitys liittyi kreikan ja latinan juuriin "γεωργός" (”maanviljelijä”) ja "georgicus" (”maataloudellinen”). Sen popularisoijiin lukeutui esimerkiksi Jean Chardin. Tämän selityksen kannattajat viittasivat joskus antiikin lähteisiin, kuten Pliniukseen ja Pomponius Melaan. Heidän mainitsemansa ”georgi”-kansat (Plinius, IV.26, VI.14; Mela, "De Sita Orb". i.2, &50; ii.1, & 44, 102.) olivat kuitenkin yksinkertaisesti maata viljeleviä heimoja, jotka piti erottaa vaeltavista ja eläimiä paimentavista naapureistaan Pantikapaion-joen toisella puolella (Tauricassa eli Krimillä). Taika
Taika on viime vuosi­kymmeninä käyttöön tullut suomalainen naisen etunimi. Nimi johtuu suomen kielen sanasta taikuus, joka merkitsee muun muassa "kiehtovaa, sala­peräistä voimaa" tai "lumousta. Satu (nimi)
Satu on suomalainen naisen etunimi. Sadun
alkuperä on suomen kielen sana "satu" (eli tarina). Satu ja Taru ovat suomalaisia vastineita ruotsalaisille nimelle Saga. Väinämöinen
Väinämöisen nimen uskotaan juontuvan väinä-sanasta, joka tarkoittaa suvantoa tai hiljalleen virtaavaa vettä, salmea tai joensuuta. Väinämöisen lisämääreenä esiintyy myös suvantolainen. Väinämeri Viron saaristossa on saanut nimensä väinöiksi kutsutuista meren salmistaan, mutta väinöjä on muuallakin, kuten Väinäjoki, eikä tiedetä, perustuuko Väinämöisen nimi johonkin tiettyyn väinään. Suvi (nimi)
Suvi on suomalainen naisen etunimi. Sen alkuperä on suomen kielen identtinen sana suvi, jolla on useita luontoon liittyviä merkityksiä, tosin nimeä Suvi taivutetaan eri tavoin kuin kesää tarkoittavaa sanaa suvi (esim. Suvin, ei Suven). Nimeksi sana on otettu merkityksessä kesä. Tämän johdosta nimeä Suvi on annettu erityisesti kesällä syntyneille tyttölapsille. Teuvo
Teuvo on suomalainen kansanomainen muoto kreikkalaisesta nimestä Teodoros, joka merkitsee Jumalan lahjaa. Nimi Teuvo esiintyi jo vuonna 1833 Kansanvalistusseuran kalenterissa. Nimi on annettu marraskuuhun 2016 loppuun mennessä 14 329 suomalaiselle miehelle ja ainakin yhdelle naiselle. Suomen muinaiset kuninkaat
Valtaosa Suomen kuninkaita koskevasta kirjallisesta aineistosta on peräisin Norjasta, Islannista ja Tanskasta. Varhaisin lähde Suomen kuninkaasta on kuitenkin muinaisenglanniksi 500- tai 600-luvulla laadittu Widsith-runo. Runossa kerrotaan, että ""Casere hallitsee kreikkalaisia ja Cælic suomalaisia"" (""Casere weold Creacum ond Cælic Finnum""). Cælicin on nähty tarkoittavan Kalevaa, mutta asiasta ei voida sanoa mitään varmaa. Laimi
Laimi on latvialaista alkuperää oleva naisen etunimi, jonka merkitys on "onni". Latviassa siitä tunnetaan myös muoto Laima, Liettuassa Laime. Sillä oli Suomessa nimipäivä 4. toukokuuta vuosina 1929–1949. Suomessa nimeä annettiin lähinnä 1900-luvun alkupuolella. 2010-luvulla 1. kesäkuuta 2015 mennessä nimi on Suomessa annettu vain viidelle lapselle. Säivi
Nimi "Säivi" juontuu saamen kielen sanasta "sävva" joka tarkoittaa "merta" tai "suurta järveä". Sana on sittemmin suomalaistunut ja osittain mukautunut myös ruotsiin siten että siihen on lisätty loppuun "s". Sisko (nimi)
Sisko on suomalainen naisen etunimi. Nimi johtuu lähisukulaisuutta merkitsevästä sanasta sisko eli sisar, joka on tullut käyttöön myös etunimenä samaan tapaan kuin Veli esiintyy miehen etunimenä. Siskon nimipäivä on 26. marraskuuta. Häme
Nimityksen kantasanalle on jo kauan sitten esitetty mahdollinen balttilainen originaali (vrt. liettuan "žẽmė" ’maa’). Toisen, uudemman ehdotuksen mukaan kantasana voisi liittyä germaaniseen sanaan "*sǣma" ’tumma’. Äänteellisesti selitykset ovat yhtä uskottavia. Myös nimeä Suomi on yritetty yhdistää samaan sanueeseen, mutta selityksen kaikki versiot ovat turhan mutkikkaita. Suomi-nimitykselle onkin esitetty muita, uskottavampina pidettyjä indoeurooppalaisia lainaselityksiä. Kauri (nimi)
Kauri on suomalainen miehen etunimi. Sillä on saamelaiset ja venäjänortodoksiset juuret. Se on johdos arkkienkeli Gabrielin nimestä. Kaisa (nimi)
Kaisa on suomalainen naisen nimi. Se on Katariinan yleinen puhuttelumuoto. Nimi tulee kreikankielisestä nimestä Katharina, jonka on tulkittu tarkoittavan puhdasta ja viatonta. Kaisan nimipäivä on 25. marraskuuta. Henrik
Nimi Henrik tulee germaanisesta nimestä "Haimirich". Suomessa siitä ovat käytössä myös muunnelmat Heikki, Henrikki, Henri ja Heino. Nimen naispuolisia vastineita ovat Henrika, Henrietta, Henna ja Henni.Vuosiluvut tarkoittavat hallitsijakausia. Adam
Adam on yleinen etu- ja sukunimi, joka juontaa juurensa Aadamiin, Raamatun mukaan ensimmäiseen Jumalan luomaan ihmiseen. Adam-nimillä ja lyhenteillä tunnetaan myös lukuisia muita asioita. Suomessa nimi on käytössä myös muunnelmana Aatami. Kaisu
Kaisu on suomalainen naisen etunimi. Se oli alun perin Kaisa-nimen hellittelymuoto. Kaisa tulee Katariinan kautta antiikin Kreikan Katharine-nimestä, joka tarkoittaa puhdasta ja viatonta. Kaisu viettää nimipäivää 25. marraskuuta yhdessä Katrin, Kaijan, Katjan, Kaisan, Katin, Kaarinan, Riinan, Katariinan ja Katriinan kanssa. Kaisu on otettu almanakkaan vuonna 1984. Hemming (täsmennyssivu)
Hemming on skandinaavista alkuperää oleva nimi, joka esiintyy monessa maassa sekä etu- että sukunimenä. Etunimenä sen suomalaistettu muoto on Hemminki. Saaga (nimi)
Saaga tai Saga on pohjois­maissa esiintyvä naisen etunimi. Nimi johtuu sanasta "saga", joka merkitsee varsinaisesti Norjan ja Islannin viikinki­ajan ja varhaisen keski­ajan historiaan liittyviä kauno­kirjallisia kertomuksia, saagoja, mutta joka ruotsin kielessä tarkoittaa myös satua. Alun perin sana on merkinnyt näkijää, ja Saga oli skandi­naavisessa myto­logiassa myös runouden ja historian jumalattaren nimi, joka toisinaan on samastettu myös Freijan kanssa. Saaga on nimen suomen­kielinen muoto, muissa kielissä nimi esiintyy muodossa Saga. Kalervo (nimi)
Kalervo on suomalainen miehen nimi. Nimi on peräisin Kalevalasta, jossa se mainitaan Kullervon isän nimenä, ja sen on arveltu syntyneen Kaleva- ja Kullervo-nimien yhdistelmänä. Nimi on annettu maaliskuuhun 2017 mennessä 65 717 suomalaiselle. Kalervon nimi­päivä on 11. maaliskuuta. Suometar (nimi)
Suometar on suomalainen naisen etunimi, joka varsinaisesti tarkoittaa suomalaista naista. Nimenä se on tullut käyttöön virolaisen Salme-kansanrunon vaikutuksesta, jonka Elias Lönnrot 1830-luvulla suomensi nimellä "Suomettaren kosijat". Vuonna 1847 nimi Suometar tuli käyttöön myös tuolloin perustetun suomenkielisen sanomalehden nimenä, joka oli myöhemmän Uuden Suomen edeltäjä. Suomalainen (sukunimi)
Suomalainen on suomenkielinen sukunimi, jolla on eri tapauksissa erilaisia taustoja. Osalla Suomalainen-suvuista nimi on periytynyt ajalta, jolloin Suomi tarkoitti pelkkää nykyistä Varsinais-Suomea ja vastaavasti suomalainen vain tuon alueen asukasta ja sanasta suomalainen on syntynyt sukunimi sitä kautta, että kun sieltä oli muutettu pois, muuttaneita ja näiden jälkeläisiä suvun uudella asuinseudulla sitten ryhdyttiin kutsumaan suvun alkuperän mukaan lisänimellä suomalainen. Karjalassa joskus sanalla suomalainen viitattiin roomalaiskatolilaiseen tai protestanttiin. Vanhan Suomen Venäjään mutta pääosan Suomea Ruotsiin kuuluessa Vanhassa Suomessa sana suomalainen saattoi tarkoittaa tuolloin vielä Ruotsille kuuluneesta Suomesta Vanhaan Suomeen muuttanutta henkilöä. Suomenlahden ulkosaarilla taas suomalainen-sanalla on viitattu mantereelta tulleisiin. Osassa tapauksista Suomalainen on otettu, nuorehko sukunimi. Mm. rokottajan poika Aleksanteri Fennander julistautui "Suomalaiseksi" vuonna 1876, ja Suomalainen oli suosittu nimi vuoden 1906 suurnimenmuutossa. Tunnettuja nimenkantajia ovat: Reino
Reino on suomalainen muunnos nimestä "Reinhold", joka tulee muinais­saksalaisesta nimestä "Reginold", jonka merkitys on 'jumalan neuvolla hallitseva'. Säde (nimi)
Säde on suomalainen naisen etunimi. Nimi johtuu sanasta säde, joka viittaa erityisesti auringon säteilyyn. Santanen
Santanen on suomalainen sukunimi. Se on nuorehko länsisuomalainen sukunimi, joka on johdettu liittämällä vanhojen itäsuomalaisten sukunimien mallista omaksuttu johdin -"nen" luontoaiheiseen sanaan, joka on osassa tapauksista saatu asuinpaikan nimestä. (vrt. esim. Virtanen, Mäkinen ja Nieminen). Turkka
Turkka on suomalainen miehen etunimi. Turkan nimipäivä on 8. heinäkuuta jolloin on myös Turon nimipäivä. Nimi on ollut käytössä jo 1400-luvulla ja on syntynyt muunnoksena joko ruotsalaisista "Tor" -alkuisista nimistä tai mahdollisesti nimestä Tuure, mutta sekä Tor-alkuiset nimet että Tuure johtuvat muinaisskandinaavisesta jumalan nimestä Thor. Taru (nimi)
Nimen alkuperä on suomen kielen sana taru, joka merkitsee esimerkiksi satua, myyttiä tai saagaa.
Nimi on käännetty suomeen ruotsinkielisestä nimestä Saga, jolla on nykyruotsissa vastaava merkitys.
Ortodoksisessa kirkossa Taru liitetään myös nimeen Daria,
joka on feminiinimuoto miehen nimestä Darius.
Darius puolestaan juontaa persialaisesta nimestä, joka on yhdistelmä "omistamista" ja "hyvää" merkitsevistä sanoista. Pessi (nimi)
Pessi on suomalainen miehen etunimi. Se saattaa olla alkujaan Pekan puhuttelumuoto, mutta se tuli tunnetuksi Yrjö Kokon sadusta Pessi ja Illusia, jossa kerrotaan, että Pessi-Peikon nimeksi olisi muuten tullut Pessimisti mutta koska hän jäi niin pieneksi kooltaan, piti nimeä lyhentää. Etunimi
Kristillisissä maissa monet tavalliset etunimet on saatu Raamatusta ja monet niistä ovat heprealaista alkuperää. Suomalaisen almanakan etunimistä noin 40 prosenttia on kirkollista alkuperää (2008). Länsimaissa käytetään myös antiikin kreikkalaisilta ja roomalaisilta saatuja etunimiä (esimerkiksi Markus ja Laura), joista monet ovat samalla pyhimysten nimiä. Yleisiä ovat myös germaaneilta (esimerkiksi Eero ja Emma) ja kelteiltä periytyvät nimet sekä nimet, jotka tarkoittavat jotain asiaa (kuten Satu tai Vuokko). Kansallisromantiikka on toisinaan nostanut esiin myös kansojen vanhoja omia nimiä. Suomessa tällainen nimilähde on ollut Kalevala. Osa suomalaisista muinaisnimistä onkin 1800- ja 1900-luvulla tullut uudestaan käyttöön. Järvenpää (sukunimi)
Järvenpää on suomalainen sukunimi. Se on voinut syntyä sijaintia ilmaisevista talonnimistä. Kuisma
Nimi Kuisma juontaa juurensa pyhimysnimestä Kosmas, josta Karjalassa käytettiin muotoa Kuisma ja Kuosma.
Kosmas ja Damianos (englanniksi Cosmas ja Damian) olivat kaksosveljet, jotka syntyivät noin vuonna 270 nykyisin Turkkiin kuuluvassa Kilikiassa. He olivat kristittyjä lääkäreitä, jotka eivät ottaneet mitään maksua hoidosta. Siten he saivat monet kuuntelemaan evankeliumia Jeesuksesta. He kokivat marttyyrikuoleman Sisiliassa noin vuonna 303. Katolisen kalenterin mukaan heidän juhlapäivänsä on 26. syyskuuta, joka on myös Suomen kalenterissa Kuisman nimipäivä. Monet ovat ottaneet sekä etunimekseen, että sukunimekseen pyhimysten nimiä. Siksi Kosmas-nimen muunnos esiintyy kaikkialla Euroopassa: esimerkiksi venäjäksi se on Kuzma, italiaksi Cosma, portugaliksi Cosme ja ranskaksi Côme. Salminen
Salminen on suomalainen sukunimi. Se kuuluu ns. Virtanen-tyyppiin, 1800-luvun loppupuolella yleisiksi tulleisiin lähinnä länsisuomalaisiin sukunimiin, jotka on muodostettu liittämällä vanhojen itäsuomalaisten sukunimien mallista saatu johdin -"nen"- johonkin kansallisromanttista luontosanastoa edustavaan luontoaiheiseen sanaan, joka ei ole eläinlajin nimi. Nimen taustalla on osassa tapauksista jokin salmi-alkuinen talon tai torpan nimi. Harvinaisempana nimi Salminen, kuten osa muistakin Virtanen-tyypin nimistä oli olemassa jo ennen nimien yleisiksi tuloa. Josefiina
Josefiina on melko vanhanaikainen nimi, joka on feminiininen muoto hepreankielisestä nimestä "Yosef", eli suomalaisittain Joosef. Josefiina on siis Joosefin niin sanottu "sisarnimi". Nimet ovat todennäköisesti tulleet suomen kieleen germaanisina lainoina. Pietari (nimi)
Pietari juontaa kreikan kiveä merkitsevästä nimestä Petros. Petros puolestaan on käännös aramean kiveä merkitsevästä nimestä, Cephaksesta. Raamatun mukaan Jeesus antoi Cephaksen nimeksi apostoli Simonille, joka suomeksi tunnetaan nimellä Pyhä Pietari. Suomen markka
Sana markka on vanha jalometallien painomitta, josta se omaksuttiin rahayksikön nimeksi. Markka ja penninki olivat nykyisen Suomen alueella käytettyjä rahayksikköjä jo niinä aikoina, jolloin Suomi oli osa Ruotsin kuningaskuntaa. Heta
Heta on suomalainen naisen etunimi. Se tulee alun perin saksalaisesta nimestä Hedwig, joka johtuu taistelua ja sotaa tarkoittavista sanoista.. Suomeen se on tullut ruotsin kautta muuttuen samalla lyhyempään muotoon Heta. Samaa alkuperää on myös nimi Helvi. Vuoden 2009 loppuun mennessä nimi Heta on Suomessa annettu 2 218 henkilölle. Tuukka
Tuukka on suomalainen miehen etunimi. Nimen alkuperä on mahdollisesti ruotsalaisissa nimissä "Tore" ja "Tor", mutta toisten tutkimusten mukaan lähtömuoto on ollut "Thoke", ja "Thuki". Nimi on annettu toukokuuhun 2017 mennessä 5 663 suomalaiselle. Suomalaisessa kalenterissa Tuukan nimipäivä on 24. toukokuuta. Liv (nimi)
Liv on alun perin norjalainen naisen etunimi, joka viime vuosi­kymmeninä on varsinkin näyttelijä Liv Ullmannin vaikutuksesta tullut laajalti käyttöön muissakin maissa. Nimi johtuu todennäköisesti joko "suojaa" tai "turvaa" tarkoittavasta sanasta "hlif" tai "elämää" tarkoittavasta sanasta "liv". Vilja (nimi)
Vilja on suomalainen naisen etunimi. Muinaissuomalaisena aikana se oli miehen nimi, mutta tuli 1800-luvun lopulla käyttöön naisen nimenä. Nimi johtuu ilmeisesti sanasta vilja, joka tärkeän viljelyskasviryhmän lisäksi tarkoittaa myös runsautta (esimerkiksi johdannaisessa "viljalti"). Toisaalta nimen alkuperä saattaa Suomessakin liittyä myös ruotsin ja muiden germaanisten kielten sanaan "vilja", joka merkitsee tahtoa ja joka on Keski-Euroopassakin ollut käytössä miehen etunimenä Peik
Nimen alkuperä on epäselvä, mutta ilmeisesti se on peräisin norjalaisista kansansaduista, joissa erään satuhahmon nimi on mahdollisesti syntynyt suomen kielen "pojke"-sanan pohjalta. On myös esitetty, että nimeen voisi sisältyä suomen sana "peikko". Sulho
Sulho on suomalainen miehen nimi, joka johtuu etupäässä runokielessä esiintyvästä, sulhasta tarkoittavasta sanasta "sulho". Nimi on annettu elokuuhun 2018 mennessä 642 suomalaiselle, joista suurin osa on syntynyt 1900-luvun alkupuolella. 2010-luvulla nimi on annettu vain seitsemälle pojalle. Saara
Saara on naisen etunimi, joka lisättiin Suomen almanakkaan vuonna 1852. Nimi tulee heprean hienoa rouvaa tai ruhtinatarta merkitsevästä sanasta. Nimi on ollut lähes alkuperäisessä muodossaan käytössä yli 4 000 vuotta vanha ja tunnetaan lähes kaikkialla maailmassa, useimmissa maissa kuitenkin muodossa Sara tai Sarah. Suomen historia
Suomen historia on ajanjakso, jolta on käytössä Suomea koskevia kirjallisia lähteitä. Ensimmäiset Suomea koskevat kirjalliset lähteet ovat 1100-luvulta. Vanhin tunnettu Suomea koskeva kirjallinen lähde on "Gravis admodum" -nimellä kutsuttu paavi Aleksanteri III:n kirje vuodelta 1171 tai 1172. Tätä edeltävää aikaa kutsutaan Suomen esihistoriaksi. Suomen historia alkaa kristinuskon saavuttua eteläiseen Suomeen, jolloin ensimmäiset kirjalliset lähteet ovat syntyneet. Suomen historian alkaminen aloitti myös Suomen keskiajan. Varhaisimmat historialliset lähteet painottuvat yhteiskunnan ylimpiin kerroksiin ja niistä on mahdotonta luoda kokonaiskuvaa Suomen menneisyydestä ennen 1540-lukua. Helinä
Nimi saattaa polveutua kreikan jumalatar Helenasta, viisauden jumalattaresta. Toisaalta se on myös monta sataa vuotta vanha perinteinen suomalainen nimi, jonka suosio on pikkuhiljaa lisääntymässä. Siiri
Siiri on suomalaisversio skandinaavisesta nimestä Sigrid. Ruotsin kielessä nimi esiintyy kirjoitettuna "Siri". 
Sigrid puolestaan juontaa muinaisnorjalaisesta nimestä Sigríðr, joka muodostuu "voittoa" ja "kaunista" merkitsevistä sanoista. Tor (nimi)
Tor tai Thor on skandinaavinen miehen etunimi, joka johtuu muinais­skandinaavisesta ukkosen- ja sodan­jumalan nimestä Tor. Nimen alkumuoto on ollut "Þórr", joka merkitsee ukkosta. Fennit
Yleisesti nimen on oletettu olevan samaa alkuperää kuin Suomen ruotsinkielinen nimi Finland, ja latinaksi Suomesta onkin käytetty Finlandian ohella myös nimeä Fennia. Kaukinen
Kaukinen on suomalainen sukunimi. Nimi perustuu muinaissuomalaisiin henkilönnimiin "Kauka", "Kauki", "Kaukia" ja "Kaukoi", joiden merkitys lienee ollut ’etäällä asuva’, ’etäinen’. Tästä nimiryhmästä ovat lähtöisin myös muun muassa Kaukiainen, Kaukanen, Kaukonen, Kaukola ja Kauko. Timi
Timi on suomalainen miehen etunimi. Yleisemmän Timo-nimen tavoin se on syntynyt lyhentymänä kreikkalais­peräisestä nimestä Timotheos (Τιμόθεος), joka merkitsee "Jumalaa kunnioittavaa". Irja
Nimi Irja on muodostunut kreikkalaisperäisen, maanviljelijää tarkoittavan Georgios-nimen vanhasta yläsaksalaisesta muodosta "Irg" ja on siten samaa alkuperää kuin miehennimi Yrjö. Suomeen nimi saapui alkujaan Viron ruotsalaisten välityksellä ja oli aikoinaan käytössä miehennimenä, mutta sittemmin on vakiintunut naisennimeksi ja mieheen viittaavana säilynyt vain eräiden paikan- ja sukunimien osana. Suomalaiset nimet
Savilahden tienoilla nykyisen Mikkelin seudulla syntyi jo keskiajalla vahva sukunimijärjestelmä. Nimistöntutkija Sirkka Paikkalan mukaan se oli mahdollisesti maailman ensimmäinen rahvaan käytössä ollut sukunimijärjestelmä. Se säilyi lähes koko Savossa ja Karjalassa läpi Ruotsin vallan ajan sekä suuriruhtinaskunta-ajan. Jo ensimmäisissä kirjallisissa lähteissä 1300- ja 1400-luvuilta itäsuomalaisilla esiintyy sukunimiä ja ne voidaan sukututkimuksen keinoin todistaa vakaasti periytyviksi ainakin 1500-luvun puolimaista lähtien. Yleensä saman vanhan itäsuomalaisen sukunimen nimen pohja on yhtenäinen ja sen kantajat ovat kaikki samaa sukua. Ilmeisesti periytyvyys on ollut itäsuomalaiselle, toisin kuin länsisuomalaiselle, nimijärjestelmälle jo syntyperäinen piirre. Johanna
Johanna kuuluu perinteisiin suomalaisiin etunimiin. Se on Johanneksen sisarnimi. Johannes tulee Raamatun Johanneksesta, Jeesuksen edelläkävijän ja kastajan mukaan. Nimet on johdettu heprean Jochanasta, joka tarkoittaa ’Jahve on armollinen’. Mielenkiintoista on, että Johannan veljesnimi Johannes on ollut yksi suosituimmista kristillisistä etunimistä keskiajalla Suomessa, mutta Johannasta ei ole tältä ajalta mitään mainintoja. Johanna on tullut suomalaisen almanakkaan vasta vuonna 1705 ja nykyisellä päivällään eli 21.7. se on ollut vuodesta 1755 lähtien. Ilkka (nimi)
Ilkka on suomalainen miehen etunimi. Nimi on tunnettu suomalaisen vapauden- ja oikeudentahdon tunnuksena. Tämän maineen nimelle antoi pohjalainen nuijasodan päällikkö Jaakko Ilkka. Nimipäiväluetteloon Ilkka otettiin vuonna 1929. Nimen alkuperää ei tunneta. Suomen muinaiset kuninkaat
Suomen muinaiset kuninkaat ovat varhaisissa historiallisissa lähteissä mainittuja Suomen kuninkaita. Sana "kuningas" on vanha itämerensuomalaisten kielten sana, joka juontaa juurensa muinaisgermaaniseen sanaan "kuningaz". Lähteiden kirjoitusaikaan Suomella tarkoitettiin pääpiirteissään nykyisen Varsinais-Suomen aluetta ja lähteestä riippuen ne saattoivat viitata myös saamelaisiin. Suomi NPP
Suomi National Polar-orbiting Partnership eli Suomi NPP on Nasan, Yhdysvaltain puolustusministeriön ja Yhdysvaltain liittovaltion sää- ja valtamerentutkimusorganisaation NOAA:n (United States National Oceanic and Atmospheric Administration, suomeksi 'Yhdysvaltain kansallinen valtameri- ja ilmakehähallinto.') sääsatelliitti, joka laukaistiin 28. lokakuuta 2011 maata kiertävälle radalle, ja on yhä toiminnassa. Sen koko nimi tarkoittaa (Yhdysvaltain) kansallista, (eri viranomaistahojen) yhteistyöllä tehtyä, (maapallon) navan yli kiertävää (satelliittia), ja nimi "Suomi" tulee suomalaistaustaisen säätieteilijän Verner E. Suomen nimestä. Mimmi
Suomen lisäksi Mimmi tunnetaan Ruotsissa. Siellä nimen lähtökohtana on pidetty Mariaa ja sen ranskalaista kutsumamuotoa Mimi. Yhtä hyvin Mimmi voi kuitenkin viitata Vilhelminaan tai muihin "mi"-tavun sisältäviin nimiin. Suomi
Vanhin säilynyt maininta sanasta "Suomi" on vuosien 741–829 välillä kirjoitetuissa Frankkien valtakunnan annaaleissa. Niissä mainitaan vuoden 811 kohdalla erään rauhansopimuksen yhteydessä Suomi-niminen henkilö. Nykyään nimen "Suomi" vastineita käytetään itämerensuomalaisten kielten lisäksi saamelaiskielissä, latviassa, liettuassa ja gaelissa. Israel
Nimi "Israel" on tavanomaisessa ja liturgisessa käytössä merkinnyt kolmentuhannen vuoden ajan sekä Israelia maana että koko juutalaista kansaa asuivatpa he sitten Israelissa tai diasporassa. Nimi on peräisin Raamatusta, 1. Mooseksen kirjasta 32:28, jossa Jaakob saa uuden nimen Israel (ehkä "śara" + "el" eli kamppailu Jumalan kanssa) kamppailtuaan enkelin kanssa. Nimestä on erilaisia käsityksiä. Joidenkin mukaan nimi juontuu verbistä śarar ("hallita, olla vahva, määrätä"), jolloin nimi merkitsisi ”Jumala hallitsee” tai ”Jumala tuomitsee”. Muita mahdollisia merkityksiä ovat "Jumalan ruhtinas" tai "Ēl taistelee". Tarkasta merkityksestä riippumatta Jaakobin kahdestatoista pojasta polveutui ”Israelin 12 heimoa". Sivi
Sivi on suomalainen naisen etunimi. Nimeä on pidetty skandinaavisen "Siv"-nimen suomalaisena vastineena, mutta sen syntyyn on mahdollisesti vaikuttanut myös muinaissuomalainen nimi Siviä. Skandinaavinen nimi Siv tarkoittaa varsinaisesti sukulaista tai vaimoa, mutta on tunnettu myös muinaisskandinaavisen jumalan Torin puolison nimenä. Georgian nimi
Nimi Georgia on Kaukasiassa sijaitsevasta valtiosta käytetty eksonyymi. Maan georgiankielinen nimi on Sakartvelo (). Eksonyymille on annettu erilaisia etymologioita: sen on sanottu olevan peräisin kreikan kielen sanasta γεωργός (”maanviljelijä”), Pyhän Yrjön nimestä tai todennäköisemmin nimistä, joita muinaiset persialaiset käyttivät georgialaisista. Georgiankielinen nimi on johdettu Kartlin alueelta, joka on Georgian ydinalue ja joka tunnettiin antiikin ja Bysantin lähteissä nimellä Iberia. Georgialaiset heimot yhdistyivät varhaiskeskiajalla kulttuurillisesti ja poliittisesti Kartlin ympärille. Nooa (nimi)
Nooa, monissa kielissä Noah, on heprealaisperäinen miehen etunimi, joka johtuu "lepoa" tai "lohdutusta" tarkoittavista heprean kielen sanoista. Nimi on tullut tunnetuksi Raamatun vedenpaisumuskertomuksesta (1. Moos. 6-9), jonka mukaan Nooa rakensi Jumalan käskystä arkin, jossa hän perheineen pelastui ainoina ihmisinä veden­paisumuksesta. Halonen
Halonen on suomalainen sukunimi. Nimien Halonen, Halinen, Hallila ja Hallinen alkuperä on kahdella taholla: Karjalassa ne ovat kehittyneet ortodoksisesta ristimänimestä Fali, Faleska, Hali, Haloi, Haleska. Länsi-Suomessa taas näiden nimien lähtökohta on germaanisessa nimiryhmässä, josta on säilynyt Suomen nimistössä myös Hali, Halo, Halikka, Halikko, Halla, Halle, Hallikka, Helle ja Hälikkä. Sukunimenä näistä nimistä Halonen on yleisin. Itämaa
Esimerkiksi Mikael Agricola, sen sijaan että olisi kirjoittanut ”Itämaasta”, käytti vuonna 1548 nimeä "Suomi" rinnan sekä vanhassa että uudessa merkityksessä: ”Sille echke teme coco Somen Makunda ombi yxi Hijppakunda [uudempi merkitys!] nin se quitengin Seitzemen Päruchtinan Länein iaetan ninquin Jacobus Zeiglerus Landanus kirioittapi. Joista se Ensimeinen ia ylimeine' ombi se Etele ia pohia Some [so. Varsinais-Suomen etelä- ja pohjoisosa; vanhempi merkitys!].”