Milloin Karen Smith väitteli tohtoriksi?
Karen Smith
Karen Smith väitteli Michiganin yliopistossa tohtoriksi 1993. Hänen väitöskirjansa ("Tight Closure of Parameter Ideals and F-Rationality") käsittelee kommutatiivisen eli vaihdannaisen algebran teemoja. Hän esittelee siinä niin kutsutun tiukan sulkeuman periaatetta ja sen soveltamista parametrisiin ideaaleihin ja F-rationaliteettiin. Tiukan sulkeuman käsitteen keksivät aikanaan matemaatikot Melvin Hochster ja Craig Huneke.
Karen Barad
Karen Barad on yhdysvaltalainen fyysikko, tieteenfilosofi ja feministi. Hän väitteli teoreettisesta fysiikasta Stony Brookin yliopistosta New Yorkissa. Wilbur Smith
Kiinnostuksen kirjoja kohtaan Smith omaksui äidiltään jo nuorena; hänen isänsä puolestaan ei arvostanut kirjallisuutta vaan piti sitä turhuutena. Smith opiskeli Natal Universityssä ja Rhodes Universityssä. Hän valmistui vuonna 1954 Bachelor of Commerceksi. Auvo Kurvinen
Kurvinen oli Karkun evankelisen opiston johtajien rovasti Pietari J. I. Kurvisen ja Ilma Maria Konkolan tytär, seitsenhenkisen sisarusparven keskimmäinen. Hän kirjoitti vuonna 1934 ylioppilaaksi Tyrvään yhteiskoulusta ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1941. Kurvinen opiskeli British Councilin tukemana stipendiaattina pari vuotta Englannissa Oxfordin yliopiston St Anne’s Societyssa (nykyään St Anne's College) ja suoritti Bachelor of Letters -tutkinnon vuonna 1949. Kotimaassa hän valmistui lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1951. Hän jatkoi myös Oxfordin-opintojaan valmistellen sikäläistä tohtorinväitöskirjaansa aiheenaan pyhän Katariina Aleksandrialaisen elämä keskienglanninkielisissä teksteissä. Väitöskirjaansa varten Kurvinen kokosi Katariinan pyhimyselämäkerran tekstikriittisen edition seitsemän käsikirjoituskappaleen perusteella. Väitöskirjan ohjaajana toimi professori J. R. R. Tolkien, joka oli ohjannut myös hänen aiempaa opinnäytetyötään. Väitöskirja valmistui vuonna 1962. Eeva Kangasmaa-Minn
Kangasmaa-Minn palasi Suomeen vuonna 1956. Seuraavana vuonna hän aloitti työt suomen kielen lehtorina Turun yliopistossa, jossa hän myös väitteli vuonna 1966. Väitöskirjan otsikkona on "The Syntactical Distribution of the Cheremis Genitive I". Työuransa aikana Kangasmaa-Minn hoiti apulaisprofessorin virkaa useaan kertaan, suomen kielen professuuria ja fennougristiikan professuuria, sekä toimi myös kausia yliopiston luottamustehtävissä, laitoksensa johtajana ja humanistisen tiedekunnan varadekaanina. Vuonna 1980 hänet nimitettiin henkilökohtaiseksi ylimääräiseksi fennougristiikan ja yleisen kielitieteen professoriksi. Tästä toimesta hän siirtyi eläkkeelle vuonna 1986. Eläkkeelle jäätyäänkin hän toimi aktiivisesti kielentutkimuksen parissa, ja häneltä julkaistiin vielä useita teoksia. Kangasmaa-Minn osallistui aktiivisesti myös Suomen Kielen Seuran toimintaan ja toimi seuran sihteerinä vuosina 1964–69. Kaino Oksanen
Oksanen oli ensimmäinen suomalaisessa yliopistossa kasvatusopin saralla väitellyt nainen. Hän valmistui filosofian tohtoriksi vuonna 1919 väitöskirjallaan "Yhteiskasvatuksesta 1: Silmälläpitäen oppilaiden, etenkin naispuolisten, terveydellisiä oloja ja älyllisiä saavutuksia muutamissa Suomen kouluissa". Tätä ennen hän oli ehtinyt jo kirjoittaa oppikirjan "Meteorologian eli Sää-opin ja ilmatieteen opetuksesta". Oksanen työskenteli matematiikan ja fysiikan, sittemmin myös maantieteen opettajana Viipurin suomalaisessa yhteiskoulussa ja Helsingin uudessa yhteiskoulussa, Ilmatieteellisen keskuslaitoksen palveluksessa ja Helsingin suomalaisen jatko-opiston sielutieteen ja kasvatusopin opettajana. Pekka Hämäläinen (tutkija)
Hämäläinen on väitellyt tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2001. Hän sai vuonna 2002 comancheja käsittelevästä väitöskirjastaan "The Comanche Empire: A Study of Indigenous Power, 1700–1875" yliopiston väitöskirjapalkinnon, joka myönnetään kolmelle edellisvuoden ansiokkaalle väitöskirjalle. Vuonna 2009 ilmestyi hänen palkittu teoksena "The Comanche Empire", jota pidetään vuoden 2008 merkittävimpänä historiateoksena Yhdysvalloissa. Teokselle on myönnetty muun muassa Bancroft-palkinto, Kate Broocks Bates -palkinto (2008) ja Merle Curti -palkinto. Carsten Anckar
Anckar valmistui ylioppilaaksi vuonna 1988, valtiotieteen maisteriksi 1994 ja lisensiaatiksi 1995. Tohtoriksi hän väitteli Åbo Akademista vuonna 1998. Hänen väitöskirjansa "Storlek och partisystem. En studie av 77 stater" käsitteli eri maiden poliittisia järjestelmiä. Osmo Kivinen
Kivinen valmistui Turun yliopistosta luokanopettajaksi 1975, kasvatustieteiden maisteriksi 1977 ja valtiotieteen maisteriksi (sosiologia) 1979. Sosiologian lisensiaatintutkinnon hän suoritti vuonna 1983 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1988; hänen väitöskirjatutkimuksensa aiheena oli Koulutuksen järjestelmäkehitys: Peruskoulutus ja valtiollinen kouludoktriini Suomessa 1800- ja 1900-luvuilla. Sixten Korkman
Korkman valmistui ylioppilaaksi vuonna 1967, valtiotieteiden kandidaatiksi vuonna 1970 ja lisensiaatiksi 1974. Hän väitteli valtiotieteen tohtoriksi kansantaloustieteestä Helsingin yliopistosta vuonna 1980. Leena Saraste
Saraste opiskeli Taideteollisen korkeakoulun kamerataiteen laitoksella, josta hän valmistui 1965. Sen jälkeen hän opiskeli taidehistoriaa Helsingin yliopistossa, ja väitteli tohtoriksi 2004. Hänen väitöskirjansa otsikko oli: "Valo, muoto vai elämä, Kameraseurat kohti modernia 1950-luvulla". Saraste on julkaissut 1980 valokuvauksen perusteoksen "Valokuva, pakenevan todellisuuden kuvajainen", jota on käytetty oppikirjana. Teoksesta on ilmestynyt kaksi täysin uudistettua laitosta nimillä "Valokuva tradition ja toden välissä" (1996) ja "Valokuva, muisto – viesti – taide" (2010). Karl Taylor Compton
Compton sai valmistumisensa jälkeen tarjouksen Koreasta lähetyskoulun tiedeopettajana, mikä olisi ollut hänen isänsä mielestä paras paikka pojalleen. Compton ei ollut kuitenkaan vielä valmis opettajaksi, ja isänsä kannustamana hän päätyi kuitenkin vuonna 1910 Princetonin yliopistoon jatkamaan opintojaan. Princetonissa hän sai osa-aikaisen apulaisopettajan paikan. Tohtorin tutkintoa Compton alkoi suorittaa Owen Willans Richardsonin alaisuudessa. He julkaisivat useita artikkeleita, ja Richardson sai myöhemmin Nobel-palkinnon tutkimuksista, joissa Compton oli ollut apuna. Compton valmistui tohtoriksi vuonna 1912. Lawrence Klein
Valmistuttuaan Kalifornian yliopistosta, Berkeleysta, 1942, Klein opiskeli MIT:ssa taloustieteilijä Paul Samuelsonin johdolla. Hän väitteli tohtoriksi (PhD) 1944. Karen Steele
Karen Steele (20. maaliskuuta 1931 Honolulu, Havaiji – 12. maaliskuuta 1988 Kingman, Arizona) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hän esiintyi uransa aikana yli 60 televisiosarjassa – kuten "Star Trekissä" vuonna 1966 – ja elokuvassa, kuten "Marty" (1955) ja "Lainsuojattoman jäljillä" (1959). Susanna Fellman
Susanna Fellman kirjoitti ylioppilaaksi Gymnasiet Grankulla samskolasta. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa (valt.maist. 1989) ja väitteli talous- ja sosiaalihistoriasta vuonna 2000. Hänen ruotsinkielinen väitöskirjansa "Uppkomsten av en direktörsprofession : industriledarnas utbildning och karriär i Finland 1900-1975" käsitteli yritysjohtajajuutta ammattina ja urana suomalaisen aineiston pohjalta. Hän valmistui valtiotieteen tohtoriksi 2001. Hän sai Svenska Litteratursällskapet i Finlandin väitöskirjapalkinnon helmikuussa 2002; hänet hyväksyttiin Helsingin yliopiston talous- ja sosiaalihistorian dosentiksi samana vuonna. Kalle Virtanen (professori)
Tohtoriksi Virtanen väitteli vuonna 1950 P.J. Myrbergin ohjauksessa, työskennellessään Helsingin yliopiston matematiikan laitoksen assistenttina. Matematiikan dosentiksi Helsingin yliopistoon hänet nimitettiin 1950. Hänen dosenttina pitämänsä luentosarja 1957–1958 oli avaus niin sanottuihin kvasikonformikuvauksiin perustuvaan funktioteorian tutkimuksen uudistamiseen Suomessa. Virtanen ja tuolloinen apulaisprofessori, myöhempi akateemikko Olli Lehto pitivät seminaarisarjan kvasikonformikuvauksista 1958–1959 ja julkaisivat niitä koskevan monografian saksaksi 1965. Englanniksi se ilmestyi 1973 ja on ollut alan perusteos vuosikymmeniä. Virtasella oli huomattava vaikutus useisiin jatko-opiskelijoihin ja sitä kautta laajasti matematiikan tutkimukseen Suomessa. Funktioteorian ohella hän luennoi muun muassa topologiasta ja algebrallisesta geometriasta. Opettajana Virtanen jakoi kernaasti ajatuksia opiskelijoiden ja kollegoiden kanssa, mutta tutkijana hän ei julkaissut pelkästään omissa nimissään enää mitään vuoden 1958 jälkeen eikä hakenut avoinna olleita virkoja. Kaikkiaankin Virtasen julkaisuluettelossa on vain 12 nimikettä. Helsingin yliopiston henkilökohtaisen ylimääräisen professorin virkaan (jollaista ei täytetä hakemuksen perusteella) hänet nimitettiin 1966. Virtasella oli toistakymmentä väitellyttä tohtoriopiskelijaa. Eläkkeelle jäätyään 1984 Virtanen vetäytyi kotiinsa Sipooseen ja omistautui matematiikasta kokonaan erillään oleville harrastuksille. Kaarina Kailo
Kailo väitteli vuonna 1990 Toronton yliopistossa vertailevassa kirjallisuustieteestä. Hän asui Kanadassa 17 vuotta ennen paluutaan Suomeen, toimien Toronton yliopistossa yliopisto-opettajana ja apulaisprofessorina Quebecin yliopistossa, Chicoutimissa. Hän sai vakituisen viran myös Concordian yliopiston Simone de Beauvoir -instituutissa toimien muun muassa instituutin määräaikaisena johtajana 1992–1999. Kailo palasi Suomeen ja toimi Oulun yliopiston naistutkimuksen professorina 1999–2004, ja sen jälkeen Suomen Akatemian varttuneena tutkijana 2005–2007. Kailo on julkaissut kirjoja suomeksi ja englanniksi, ja tiedeartikkeleita myös ranskaksi. Hänen kirjoituksiaan on käännetty ruotsin, espanjan ja italian kielille. Kailoa on kutsuttu pari kertaa vuodessa ulkomaille luennoimaan sekä osallistumaan seminaareihin tai konferensseihin. Hänen tärkein tutkimusverkostonsa vuodesta 2001 on the International Network of Feminists for a Gift Economy. Kailo on myös Quebecin Montrealin yliopiston Le Nord imaginaire- tutkimusverkoston ja -laitoksen jäsen. Jaana Sandström
Jaana Sandström on väitellyt 2001 tohtoriksi aiheenaan strateginen johdon laskentatoimi Lappeenrannan teknillisessä yliopistossa. Sandström aloitti yliopiston palveluksessa 1991 laskentatoimen lehtorina. Karen Smith
Tieteellisten artikkeleiden ohella Smith on kirjoittanut muutamia kirjoja matematiikan alalta. Vuonna 2000 ilmestyi algebrallisen geometrian perusoppikirja, jonka hän kirjoitti Lauri Kahanpään, Pekka Kekäläisen ja William Travesin kanssa. Karoliina Honkala
Karoliina Honkala väitteli vuonna 2001 tohtoriksi fysikaalisen kemian alalta Oulun yliopistossa. Hänen väitöskirjansa ("Ab initio-tutkimuksia O:n, O:n, CO:n ja NO:n adsorptiosta Al(111) ja Pd(111)-pinnoille" ()) aiheena oli happiatomien, hiilimonoksidin ja typpioksidin adsorptoituminen metallipinnalle. Tutkimuksessa käytettiin kahta eri metallia (palladium ja alumiini). Honkala sovelsi työssä tutkimusmetodina laskennallisen kemian menetelmiä. Heidi Schauman
Schauman on koulutukseltaan kauppatieteiden tohtori Hankenilta. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 2006 aiheenaan työmarkkinoiden kohtaanto. Karolina Eskelin
Karolina Sidonia Eskelin (3. huhtikuuta 1867 Helsinki – 16. marraskuuta 1936 Helsinki) oli ensimmäinen nainen, joka väitteli Suomessa tohtoriksi (1895). Kaari Mattila
Mattila on koulutukseltaan valtiotieteiden tohtori. Hän väitteli Helsingin yliopistossa vuonna 2011 aiheenaan Intian kotien työsuhteet. Kenneth Geddes Wilson
Wilson suoritti perustutkintonsa Harvardissa ja väitteli California Institute of Technologyssä eli Caltechissa vuonna 1961.
Väiteltyään Wilson vietti vuoden Euroopassa CERNissä. Vuonna 1963 hän asettui Cornellin yliopistoon, missä hän työskenteli eri viroissa yli 20 vuoden ajan ennen kuin hän siirtyi Ohion yliopistoon vuonna 1988. Matti Klinge
Klinge väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistosta 1967 väitöskirjalla "Kansalaismielen synty". Hän toimi Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan historiantutkijana 1960–1968 ja kirjoitti "Ylioppilaskunnan historian" osat I–IV. Yliopistohistoria sekä kansallisuusaate kuuluvat Klingen uran keskeisiin tutkimuskohteisiin, ja hän palasi samoihin aiheisiin muun muassa yliopistohistoriikissä "Helsingin yliopisto 1917–1990" (1990). Markku Kivinen
Kivinen valmistui ylioppilaaksi Tapiolan yhteiskoulusta vuonna 1970. Hän opiskeli sosiologiaa ja filosofiaa Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa ja valmistui maisteriksi vuonna 1977. Hänen pro gradu -tutkielmansa aiheena olivat valtion käsitteellisen tutkimisen ongelmat. Lisensiaatitutkielma työn autonomiasta keskiluokan määrittämisen lähtökohtana valmistui 1986. Tohtoriksi Kivinen väitteli vuonna 1989. Kivinen promovoitiin valtiotieteellisen tiedekunnan priimustohtorina vuoden 1990 promootiossa. Leea Virtanen
Virtanen suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1959 ja filosofian lisensiaatin tutkinnon 1962 Helsingin yliopistossa. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1967 tutkielmalla "Suomalais-virolainen arvoitussarja". Karen Smith
Tutkimusansioistaan Karen Smith sai vuonna 2001 Ruth Lyttle Satter-palkinnon. Kyseisen palkinnon perusti Joan S. Birman sisarensa, professori Ruth Lyttle Satterin muistoksi vuonna 1990. Palkinnon myöntää joka toinen vuosi Amerikan matemaattinen yhdistys ("American Mathematical Society") matematiikan alalla ansioituneelle tutkijalle. Karen Smith on ansioitunut kommutatiivisen algebran tutkijana ja hän on lisäksi soveltanut tutkimustensa tuloksia algebrallisen matematiikan alalla. Kenny Smith
Kenneth ”Kenny” Smith (s. 8. maaliskuuta 1965 Queens, New York) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä. Hän edusti kymmenen ammattilaiskautensa aikana kuutta eri NBA-seuraa ja voitti kahdesti sarjan mestaruuden pelatessaan Houston Rocketsin riveissä. Karen Smith
Lukuvuonna 2002–2003 Smith oli virkavapaalla vakituisesta virastaan, koska hän organisoi Berkeleyssä Kaliforniassa matemaattisten tieteiden tutkimusinstituutissa (MSRI) kommutatiivisen algebran teemavuoden, jonka järjestelyihin saatiin taloudellista tukea Clayn säätiöltä. Vuonna 2012 Smith oli jälleen vierailevana luennoitsijana matemaattisten tieteiden tutkimusinstituutissa (MSRI), joka järjesti vuonna 2012 jälleen kerran kommutatiivisen algebran teemavuoden. Hän luennoi eräässä teemavuoden tapahtumassa kurssin niin kutsutuista F-singulariteeteista. Karen Walker (jalkapalloilija)
Walker pelasi lähes koko uransa Doncaster Bellesissä. Hän liittyi seuraan 15-vuotiaana ja pelasi seurassa vuoteen 2004 asti. Walker voitti Doncasterissa mestaruuden kahdesti ja FA Cupin viisi kertaa. Uransa viimeiset vuoden hän pelasi Leeds Unitedissa, jossa hän voitti uransa viimeisessä ottelussa jälleen FA Cupin. Walker pelasi cupin finaalissa ennätykselliset 12 kertaa ja eräänä vuonna hän onnistui hattutempussa jokaisella cupin kierroksella. Kristiina Huttunen
Huttunen on koulutukseltaan valtiotieteiden tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2005 otsikolla "Empirical studies
on Labour Demand, Wages and Job Displacements". Tapani Hietaniemi
Hietaniemi oli Tutkijaliiton "Tiede & edistys" -lehden toimittajana vuosina 1983–1997 ja Vihreän Sivistys- ja Opintokeskuksen "Viridis"-verkkolehden päätoimittajana 1998–1999 ja 2001. Hietaniemi väitteli tohtoriksi vuonna 1998 teoksellaan "Max Weber ja Euroopan erityistie: Vertailevia sivilisaatiohistoriallisia tutkielmia". Hietaniemi suomensi ja toimitti suomeksi Weberin teksteistä julkaistut kokoomateokset "Maailmanuskonnot ja moderni länsimainen rationaalisuus: kirjoituksia uskonnonsosiologiasta" (1989) ja "Tiede ja politiikka: Kutsumus ja ammatti" (2009, yhdessä Risto Hannulan kanssa) sekä teoksen "Pörssi" (1990). Karen Susman
Susman muistetaan parhaiten Wimbledonin tennisturnauksen naisten kaksinpelin mestaruudestaan vuodelta 1962. Hän löi tuolloin Věra Pužejová Sukován loppuottelussa lukemin 6–4, 6–4. Susman myös voitti kolme Grand Slam -mestaruutta naisten nelinpelissä. Jokaisessa niistä hänen parinaan oli Billie Jean King. Leo Joseph
Joseph valmistui Adelaiden yliopistosta 1979, ja väitteli filosofian tohtoriksi Queenslandin yliopistosta 1994. Hänen väitöskirjansa käsitteli Itä-Australian sademetsien lintujen evoluutota ja monimuotoisuutta molekulaarisella tasolla ("A molecular approach to species diversity and evolution in eastern Australian rainforest birds"). Joseph teki väitöksen jälkeen tutkimusta Unversidad de la Republicassa Uruguayssa vuosina 1994–1997, tutkimus käsitteli eteläamerikkalaisten rantalintujen fylogeniaa, muuttokäyttäytymistä ja yhteisön rakennetta ("Phylogeny, evolution of migration and population structure in South American migratory shorebirds"). Tämän jälkeen hän toimi Philadelphian luonnontieteiden akatemian lintuosaston johtajana Yhdysvalloissa seitsemän vuotta, kunnes palasi Australiaan 2005. Karen Pritzker
Pritzker on suorittanut alemman korkeakoulututkinnon (B.A.) Northwestern-yliopistossa. Hän on naimisissa sijoittaja Michael Vlockin kanssa, heillä on neljä lasta. Pariskunta on tehnyt rahalahjoituksia muun muassa Yalen yliopistolle, Teach for America -hankkeelle ja Michael J. Foxin säätiön Parkinsonin tautia koskevaan tutkimukseen. Karen Spärck Jones
Jones syntyi 26. elokuuta 1935. Hän opiskeli Girton Collegessa. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1964 ja hänen väitöskirjansa julkaistiin myöhemmin teoksessa "Synonymy and Semantic Classification". Karen Smith
Matemaatikkona Smith on erikoistunut vaihdannaiseen eli kommutatiiviseen algebraan ja algebralliseen geometriaan. Hän tekee alojen tutkimusta Michiganin yliopistossa. Jane Goodall
Goodallin työ saavutti nopeasti laajempaa huomiota, ja Cambridgen yliopisto hyväksyi hänet vuonna 1962 tohtoriopintoihin, vaikka hänellä ei ollut aiempaa korkeakoulututkintoa. Hänen väitöstyön ohjaajana toimi Robert Hinde. Goodall väitteli 1965 tohtoriksi etologiasta.
National Geographic Society rahoitti vuonna 1965 alumiinisten tutkimusrakennusten pystyttämisen, jolloin Gombeen nousivat ensimmäiset pysyvät rakennukset. Tästä muodostui Gombe Streamin tutkimuskesus. Goodallin tutkimustyö jatkui Gombessa, ja 1970-luvun puolivälissä hän aloitti yhteistyön Stanfordin yliopiston kanssa. Sen ansiosta Gombeen tuli monia opiskelijoita avustamaan tai tekemään omaa tutkimusta. Kari Lagerspetz
Lagerspetz kirjoitti ylioppilaaksi 1948, valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1954, maisteriksi 1955, lisensiaatiksi 1958 ja väitteli tohtoriksi Turun yliopistossa 1960. Lisäksi hän teki opinto- ja kokousmatkoja useaan Euroopan maahan sekä Intiaan ja Yhdysvaltoihin. Karen Smith
Karen Smith oli vuodesta 1991 naimisissa matemaatikko Juha Heinosen (k. 2007) kanssa. Avioliitosta syntyi kolme lasta: Sanelma (s. 1998) ja kaksoset Tapio ja Helena (s. 2003). Karen perheineen asuu Ann Arborissa vuonna 1910 rakennetussa talossa. Barbara Liskov
Liskov väitteli tohtoriksi Stanfordin yliopistosta vuonna 1968. Hänen väitöskirjansa aihe käsitteli shakin loppupelejä ja sen ohjasi John McCarthy. Liskov oli yksi ensimmäisistä naisista Yhdysvalloissa, jolle myönnettiin tohtorin tutkinto tietojenkäsittelytieteestä. Tohtorin-tutkinnon saatuaan hän jatkoi työskentelyä Mitressä, jossa hän kehitti Venus-tietokonejärjestelmän. Pentti Mälkönen
Pentti Mälkönen väitteli tohtoriksi 1964 Helsingin yliopistossa. Hänen orgaanisen kemian alaan kuuluva väitöskirjansa ("Beiträge zur Stereochemie der Grignard-Reaktionen in der Bicyclo [2.2.1]heptan-Reihe : Grignard-Addition an Campher und Dehydrocampher") käsitteli Grignard-reaktioita. Markku Kataja
Tohtoriksi Kataja väitteli vuonna 1989 fysiikan alalta Jyväskylän yliopistossa. Hänen väitöskirjansa ("Hydrodynamics in high-energy nuclear collisions", ) liittyy hydrodynamiikan alaan. Väitöskirjan ohjasi professori Vesa Ruuskanen. Väitöstutkimuksessaan Kataja laajensi jo lisensiaattitutkielmassa aloittamaansa tutkimusaihetta eli raskaionitörmäyksien hydrodynamiikan tarkastelua hiukkasfysiikan kontekstissa. Kataja viimeisteli Jyväskylässä aloittamansa väitöstutkimuksen Massachusettsin Teknillisessä Korkeakoulussa (MIT). Väitöskirjaprojektin aikana hän laati neljä tieteellisiä artikkeleita yhteistyössä ohjaajansa (Ruuskanen), professori Keijo Kajantien sekä amerikkalaisen Larry McLerranin kanssa. Artikkelit ilmestyivät sarjajulkaisuna vuonna 1986. Michael Smith
Smith sai filosofian tohtorin arvon Manchesterin yliopistosta vuonna 1956. Valmistuttuaan hän siirtyi Gobind Ghoranan laboratorioon Brittiläisen Kolumbian yliopistoon. Hän työskenteli siellä kuolemaansa saakka. Marja-Leena Sorjonen
Sorjonen valmistui filosofian kandidaatiksi 1985. Hän on väitellyt väitöskirjalla "Recipient activities: particles nii(n) and joo as responses in Finnish conversations" Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa. Brian May
Kesäkuussa 2007 May viimeisteli 35 vuotta kesken olleen astrofysiikan tohtorinväitöskirjansa, joka koskee eläinratavalon Doppler-ilmiötä. Hän sai tohtorin arvonimen astrofysiikasta 2008. Hän on kirjoittanut myös yhdessä Sir Patrick Mooren ja Chris Lintottin kanssa kirjan "Bang! Maailmankaikkeuden historia" (engl. "Bang! The History of Universe", suomeksi kustantanut Ajatus Kirjat 2007), joka käsittelee kosmologiaa. Kaksi Brian Mayn kirjoittamaa tieteellistä artikkelia on lisäksi julkaistu "Nature"-tiedelehdessä. Karl Taylor Compton
Compton valmistui College of Woosterista filosofian kandidaatiksi vuonna 1908. Opiskelujen ohessa hän työskenteli laboratoriossa ja tätä kautta kiinnostui fyysiikasta. Vuonna 1909 hän valmistui maisteriksi. Hänen gradunsa julkaistiin seuraavana vuonna "Physical Review" -lehdessä. Sinikka Salo
Salo on opiskellut Helsingin yliopistossa matematiikkaa, tilastotiedettä ja kansantaloustiedettä. Hän valmistui luonnontieteiden kandidaatiksi matematiikka pääaineena vuonna 1970 ja valtiotieteen maisteriksi tilastotiede pääaineena vuonna 1974. valtiotieteen lisensiaatin tutkinnon hän suoritti pääaineena kansantaloustiede vuonna 1985 ja tohtorin tutkinto valmistui vuonna 1990. Kansantaloustieteen väitöskirja käsitteli asuntojen kysynnän, tuotannon ja hintojen muodostumisen teoriaa sovellutuksena Suomen asuntomarkkinat. Brian Greene
Greene valmistui Harvardin yliopistosta vuonna 1984, ja pääsi Rhodesin stipendillä Oxfordiin. Siellä hän kiinnostui supersäieteoriasta. Hän väitteli vuonna 1987 ja palasi Harvardiin. Vuonna 1990 hän siirtyi Cornellin yliopistoon New Yorkissa, missä hänestä tuli professori vuonna 1995. Kari Eskola
Eskola kirjoitti ylioppilaaksi Käpylän yhteiskoulusta vuonna 1957. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1962, maisteriksi 1964, lisensiaatiksi 1967 ja tohtoriksi 1969. Hänen ydinfysiikan alaan kuuluvan englanninkielisen väitöskirjatyönsä tarkasteli siirtymämetalleihin kuuluvan raudan isotoopin 53 tuottamista ja ominaisuuksia. Väitöskirjan otsikkona oli "A study of the production and properties of Fe." Kari Penttinen
Penttisen vanhemmat olivat Martti Edvard Penttinen ja Elina Maria Nummelin ja puoliso vuodesta 1943 hammaslääkäri Marja Hellevi Rantanen. Penttinen tuli ylioppilaaksi Suomalaisesta normaalilyseosta 1935 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1945. Tohtoriksi hän väitteli seuraavana vuonna. Penttinen oli Helsingin yliopiston bakteeriopin ja serologian dosentti vuodesta 1950, sisätautien erikoislääkärin pätevyyden hän sai 1952. Hän työskenteli uransa alkuvuosina sekä yliopiston että Helsingin yleisen sairaalan, mutta myös muun muassa Valtion seerumilaitoksen, lääkeyritys Orionin ja Henkivakuutusyhtiö Salaman palveluksessa. Vuonna 1952 alkanut vakuutuslääkärin ura jatkui Suomi-Salaman palveluksessa aina Penttisen eläköitymiseen vuonna 1983 saakka. Janne Saarikivi
Saarikivi valmistui ylioppilaaksi Kallion lukiosta vuonna 1992 ja väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 2006. Väitöskirjassaan "Substrata Uralica: Studies on Finno-Ugrian Substrate in Northern Russian Dialects" hän käsitteli kuolleiden suomalais-ugrilaisten kielten jälkiä venäjän kielen pohjoisissa murteissa ja pyrki kehittämään kuolleiden kielten tutkimuksen menetelmiä. Vuosina 2006–2008 hän toimi tutkijana Helsingin yliopistossa. Mary Douglas
Douglas aloitti vuonna 1939 yliopisto-opinnot Oxfordissa, mutta ne keskeytyivät sotavuosiksi, ja hän työskenteli siirtomaavirastossa vuodesta 1943 vuoteen 1947. Tänä aikana hän tutustui useisiin antropologeihin ja antropologisiin tutkimuksiin. Toisen maailmansodan loppupuolella Douglas palasi suorittamaan opinnot loppuun. Hän valmistui sosiaaliantropologia pääaineenaan vuonna 1948. Tämän jälkeen Douglas otti tutkimuskohteekseen Belgian Kongossa elävät lelet ja teki heidän parissaan etnografista kenttätyötä vuosina 1949, 1950 ja 1953. Douglas väitteli tohtoriksi vuonna 1951. Väitellessään tohtoriksi hän oli Edward Evans-Pritchardin ja M. N. Strinivasin oppilas. Väitöstutkimus julkaistiin kaksi vuotta myöhemmin nimellä "A Study of the Social Organization of the Lele of Kasai". Mainittujen opettajien lisäksi Douglasin ajatteluun vaikutti suuresti myös Oxfordissa opettanut tšekkoslovakialainen juutalaispakolainen Franz Baermann Steiner, joka käsitteli luennoillaan kulttuurien tabu-käsityksiä. Aira Kemiläinen
Kemiläinen valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1943 ja kouluttautui sen jälkeen tutkijaksi. Talvi- ja jatkosodan aikana hän toimi Lotta Svärd -järjestössä. Hän pätevöityi myös historianopettajaksi ja toimi Helsingissä Käpylän yhteiskoulun historianopettajana 1945–1950 sekä Töölön yhteislyseon vanhempana lehtorina 1957–1962. Kemiläinen teki väitöskirjatutkimustaan 1950-luvun alussa apurahan turvin Saksassa ja väitteli 1956 Helsingissä tohtoriksi aiheenaan saksalaisten ajattelijoiden tulkinnat saksalaisuudesta. Hän oli ensimmäinen yleisen historian oppiaineesta suomen kielellä väitellyt nainen. Kemiläinen siirtyi 1962 Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun historian lehtoriksi. Kun korkeakoulusta tuli Jyväskylän yliopisto, hänet nimitettiin yleisen historian apulaisprofessoriksi 1965 ja professoriksi 1971. Kemiläinen oli pitkään Suomen ainoa naispuolinen historian professori. Hänen johdollaan Jyväskylän yliopistossa aloitettiin Yhdysvaltain historian tutkimus, mistä valmistui sittemmin useita väitöskirjoja. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1986. Jyväskylän professuurinsa ohella Kemiläinen oli myös Helsingin yliopiston dosentti. Sara Heinämaa
Heinämaa valmistui ylioppilaaksi vuonna 1980, filosofian kandidatiksi 1988 ja lisensiaatiksi 1992. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1996. Heinämaa oli tuntiopettaja Helsingin yliopistossa 1984–2001 ja yliopistonlehtorina 2001–2013. Vuodesta 1997 hän on ollut Helsingin yliopiston teoreettisen filosofian dosentti. Pia Katerma
Katerma valmistui kuvaamataidon opettajaksi vuonna 1927 ja filosofian kandidaatiksi 1947. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1954. Väitöskirjan aiheena oli taiteilija Maria Wiik. Katerma toimi kuvaamataidonopettajana Nurmeksen yhteiskoulussa vuosina 1928–1929, Hämeenlinnan lyseossa vuosina 1929–1955 ja Helsingissä Tyttönormaalilyseossa vuosina 1955–1960. Myöhemmin hän oli Helsingin Taideteollisuusopiston taidekasvatuksen yliopettajana vuosina 1960–1970. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 1975. Kari Heimonen (taloustieteilijä)
Heimonen on koulutukseltaan kauppatieteiden tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 1996 otsikolla "Studies on
Currency Substitution: Empirical Evidence on its Significance". Karen Smith
Amerikan matemaattinen yhdistys (AMS) myönsi vuonna 2016 Smithille kunnianimityksen "Fellow of the American Mathematical Society (AMS)". Kunniajäsenyys on vuosittainen tunnustus ammatillisista ja tieteellisistä ansioista. Vuonna 2016 naismatemaatikkojen yhdistys ("The Association for Women in Mathematics" (AWM)) ja Amerikan matemaattinen yhdistys (American Mathematical Society (AMS)) valitsivat Smithin pitämään arvostetun Noether-luennon matemaatikkojen kokouksessa, joka pidettiin 6.–9. tammikuuta 2016 Seattlessa. Noether-luento on saanut nimensä amerikkalaiselta Emmy Noetherilta (1882–1935), joka oli aikakautensa etevimpiä naispuolisia matemaatikkoja. Marilynne Robinson
Vuodesta 1962 Robinson opiskeli Brownin yliopiston Pembroke Collegessa uskontotiedettä ja kirjallisuutta. Hän valmistui vuonna 1966 ja suoritti jatko-opintoja Seattlessa Washingtonin yliopistossa, missä hän opiskeli englantia. Robinson väitteli tohtoriksi vuonna 1977. Karen Smith
Vuoteen 2016 mennessä professori Smith on ohjannut kaikkiaan 16 väitöskirjaa. Samuel Francis Smith
Smith valmistui Harvardin yliopistosta vuonna 1829 ja opiskeli sen jälkeen teologiaa Andoverin pappisseminaarissa. Vuosina 1834–1842 hän toimi pappina Watervillen ja Newtonin baptistiseurakunnissa. Smith oli päätoimittajana bostonilaisessa baptistisanomalehdessä "The Christian Review’ssä" ja myöhemmin muissa baptistiseurakunnan julkaisuissa. Pappisuransa jälkeen hän opetti kieliä Waterville Collegessa. Saara Cantell
Cantell väitteli taiteen tohtoriksi Aalto-yliopiston taideteollisesta korkeakoulusta toukokuussa 2011 aiheenaan lyhytelokuvan kerrontakeinot. Karl-Erik Michelsen
Vuonna 1993 Michelsen väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa Kansallisen tutkimusjärjestelmän kehityksestä. Hän on työskennellyt muun muassa tutkijana ja tutkimusohjelman koordinaattorina Suomen Akatemiassa sekä Suomen historian professorina Helsingin yliopistossa. Hän toimii myös konsulttina. Karen Black
Karen Blanche Black (o.s. Ziegler; 1. heinäkuuta 1939 Park Ridge, Illinois, Yhdysvallat – 8. elokuuta 2013 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista "Easy Rider – matkalla" (1968), "Rajut kuviot" (1970), "The Great Gatsby" (1974), "Heinäsirkat" (1975), "Nashville" (1975), "Perintö" (1976), "Suljettu ovi" (1976), "Dogtown" (1996), "Fallen Arches" (1998) ja "Firecracker" (2005).
Black oli naimisissa neljä kertaa: Charles Blackin, Robert Burtonin, L.M Kit Carsonin ja Stephen Eckelberryn kanssa. Hänellä oli kaksi lasta, yksi biologinen poika ja adoptoitu tytär. Maryam Mirzakhani
Mirzakhani valmistui 1999 maisteriksi Sharifin teknillisestä yliopistosta. Jatko-opintojaan hän lähti tekemään Harvardin yliopistoon. Mirzakhan valmistui 2004 filosofian tohtoriksi Curtis T. McMullenin ohjauksessa. Mirzakhanin väitöskirja käsitteli Riemannin pintoja. Hän ratkaisi väitöskirjassa useita hyperbolisiin pintoihin liittynyttä ongelmaa, ja siitä julkaistiin artikkeli kolmessa matematiikan alan tunnetussa lehdessä. Veli-Matti Kerminen
Kerminen kirjoitti ylioppilaaksi Lauttakylän lukiosta vuonna 1986. Hän valmistui Helsingin yliopistosta pääaineenaan teoreettinen fysiikka ensin filosofian kandidaatiksi 1992, sitten filosofian lisensiaatiksi 1993 ja edelleen filosofian tohtoriksi 1995. Hänen englanninkielinen väitöskirjasa käsitteli troposfäärin alaosassa tapahtuvaa vesi-rikkihappohiukkasten muodostumista homogeenisella nukleaatiolla; työ oli otsikoitu "On the formation of sulfuric acid-water particles via homogeneous nucleation in the lower troposphere". Hän on ollut Helsingin yliopiston fysiikan dosentti vuodesta 1997 ja Kuopion yliopiston (nyttemmin Itä-Suomen yliopiston) ympäristöfysiikan dosentti vuodesta 2000.
Hän toimi Ilmatieteen laitoksen ilmanlaadun tutkijana vuosina 1990–1995, josta 20 kuukauden ajan vierailevana tutkijana Delawaren yliopistossa Yhdysvalloissa (1993-1995), ja erikoistutkijana 1996–2002. Hän toimi Helsingin yliopiston fysiikan laitoksen professorina 9 kuukauden jakson 2009-2010. Professori Kermisen tutkimuskohteena ovat ilmakehän pienhiukkaset ja niiden ilmastovaikutukset; aerosolien, kaasumaisten yhdisteiden ja pilvien väliset vuorovaikutukset sekä ilmakehän aerosoli-ilmiöiden matemaattinen mallittaminen. Karen Smith
Karen Ellen Smith (s. 9. toukokuuta 1965 Red Bank, New Jersey) on yhdysvaltalainen matemaatikko ja professori. Hän toimii matematiikan professorina Michiganin yliopistossa. Syksyllä 2016 hän työskenteli vierailevana professorina Jyväskylän yliopistossa. Karen Marie Moning
Moning on suorittanut Bachelor-tutkinnon yhteiskunta- ja oikeusalalta Purduen yliopistossa. Useiden käsikirjoitusten jälkeen kustantamo Bantam Dell julkaisi kirjan Beyond the Highland Mist. Sen jälkeen useat hänen kirjoistaan ovat olleet bestseller-listoilla ja saaneet alan ehdokkuuksia sekä palkintoja. Katariina Mustakallio
Mustakallio väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1994 antiikin Roomaa käsitelleellä väitöskirjalla. Hän on sosiaali- ja kulttuurihistorioitsija, joka on tutkinut erityisesti uskontoja ja uskonnollisuutta antiikin maailmassa, sekä naisten ja lasten asemaa erityisesti antiikin Roomassa että keskiajalla. Kaarina Määttä
Määttä kirjoitti ylioppilaaksi Heinolan lyseosta vuonna 1970 ja valmistui 1974 kasvatustieteen maisteriksi Jyväskylän yliopistosta ja 1974 edelleen luokanopettajaksi. Hän jatkoi opintojaan ja valmistui Lapin korkeakoulusta 1985 kasvatustieteen lisensiaatiksi ja 1988 erityisopettajaksi sekä Lapin yliopistosta 1989 kasvatustieteen tohtoriksi. Vuonna 1991 hän sai kasvatustieteen, erityisesti opettajankoulutuksen dosentin pätevyyden (Lapin yliopisto). Karen Spärck Jones
1950-luvun loppupuolella Jones aloitti työskentelyn tutkijana. Hänen ensimmäinen tutkijantyönsä oli Cambridgen kielten tutkimusyksikössä. Jones aloitti tutkijatohtorina Newnham Collegessa vuonna 1965 ja siirtyi kolme vuotta myöhemmin tutkijatohtoriksi Royal Societyyn. Hän työskenteli eri tehtävissä Cambridgen yliopistossa saavuttaen professorin aseman vuonna 1999. Marja-Terttu Kivirinta
Marja-Terttu Kivirinta on suomalainen taidekriitikko ja filosofian tohtori. Hän toimi Helsingin Sanomissa kulttuuritoimittajana 1981–2008, jolloin hän jäi eläkkeelle, ja freelance-kriitikkona 1976–80 ja vuodesta 2009. Kivirinta on väitellyt vuonna 2014 Helsingin yliopistosta taidehistorian alalta tutkimuksella "Vieraita vaikutteita karsimassa. Helene Schjerfbeck ja Juho Rissanen – Sukupuoli, luokka ja Suomen taiteen rakentuminen 1910–20-luvulla" Barbara Creed
Creed suoritti alemman korkeakoulututkinnon Monash-yliopistossa. La Troben yliopistossa hän suoritti ylemmän korkeakoulutukinnon ja kirjoitti väitöskirjansa, joka käsitteli kauhuelokuvaa, feminismiä, ja psykoanalyysiä. Se on julkaistu nimellä "The Monstrous-Feminine: Film, Feminism, Psychoanalysis", ja siitä on otettu viisi uusintapainosta. Creedin muita teoksia ovat "Pandora’s Box: Essays in Film Theory", jossa on esseitä elokuvateoriasta, ja "Phallic Panic: Film, Horror and the Primal Uncanny", joka käsittelee kauhua ja kammottavaa. Aarne Heino
Heino työskenteli vuosina 1919–1964 lääninkirjaajana Viipurin läänin ja sittemmin Kymen läänin lääninhallituksessa. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1970 Helsingin yliopistossa, väitöskirjan aiheena oli runoilija Otto Mannisen Homeros-suomennoksissaan käyttämä kuvakieli. Karen Dior
Karen Dior (14. helmikuuta 1967 – 25. elokuuta 2004) oli yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Hän toimi pornonäyttelijänä aktiivisesti vuosina 1989–2003. Karen Dior menehtyi vuonna 2004 sairastamaansa maksakirroosiin 37-vuotiaana. Francis Harper
Vuonna 1925 Harper väitteli Cornellissa filosofian tohtoriksi vuonna 1914 keräämästään aineistosta. Väitöskirjan nimi oli "A faunal reconnaissance in the Athabaska and Great Slave Lakes region". Vuosien 1920 ja 1947 välisenä aikana Harper työskenteli useissa biologiaan liittyvissä organisaatioissa. Hän oli luonteeltaan äkkipikainen ja omapäinen, eikä kyennyt työskentelemään sellaisten ihmisten kanssa, joista ei pitänyt tai ei arvostanut. 1945 hän julkaisi teoksen "Extinct and Vanishing Mammals of the Old World" ja 1958 teoksen "The Travels of William Bartram". 1947 Harper palasi Kanadan tutkimusalueilleen, nyt lentokoneella, kun hän edellisillä kerroilla oli liikkunut kanootilla ja lotjalla. Mukanaan hän toi nuoren eläintieteilijän Farley Mowatin Toronton yliopistosta. Harper keräsi jälleen mittavan kokoelman ja julkaisi useita kirjoituksia retkensä tuloksista. Vuonna 1953 hän teki viimeisen retkensä samoille alueille. 1963 hän julkaisi teoksen "Caribou and Eskimos". Kaikkiaan hän julkaisi noin 135 tieteellistä kirjoitusta. George Smith (kemisti)
Smith aloitti heinäkuussa 1975 Missourin yliopiston biologisten tieteiden dosenttina. Hänestä tuli apulaisprofessori kesäkuussa 1981. Smith piti vuosina 1983–1984 sapattivapaata, jolloin hän oli vierailevana tutkijana Duken yliopistossa. Siellä hän aloitti pohjatyönsä, joka johti niin sanotun faaginäyttötekniikan kehittämiseen. Smith tutki bakteriofageja ja keksi vuonna 1985 faaginäyttötekniikan. Sen avulla bakteriofageja pystyi käyttämään uusien proteiinien tekemiseen. Karen McCarthy
Karen McCarthy (18. maaliskuuta 1947 Haverhill, Massachusetts – 5. lokakuuta 2010 Overland Park, Kansas) oli yhdysvaltalainen poliitikko demokraattisesta puolueesta. Hän toimi vuosina 1995–2005 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Missourista. Matti Virén
Virén on koulutukseltaan valtiotieteiden tohtori. Hän opiskeli taloustiedettä Chicagon yliopistossa ja väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1982 väitösotsikolla "Human Capital and Wage Differentials in a Dynamic Theory of the Firm". Suomalainen kodin taloustiede
Kodin taloustieteen laitoksessa oli tavallista enemmän opetuksessa avustavia henkilöitä lukuvuoden 1956–57 aikana. Fulbright-professori Mary Brown Allgood Pennsylvanian valtionyliopistosta (USA) työskenteli kodin taloustieteen laitoksessa lukuvuoden 1956–57 ajan ja hänen assistentteinaan toimivat tohtori Anitra Karsten (1902–1988) ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatti, koti-talouden työopin opettaja Eila Palsanen. Tohtori Karsten oli anonut elokuussa 1956 nimitystä kodin taloustieteen laitoksen vapaaehtoiseksi assistentiksi. Professori Saurio oli ehdottanut kandidaatti Palsasen määräämistä professori Allgoodin tilapäiseksi assistentiksi, koska kandidaatti Palsanen sopi hyvin tehtävään oltuaan vuoden ajan stipendiaattina Michiganin yliopistossa Yhdysvalloissa. Karen Susman
Susmanin ja Kingin muodostama sijoittamaton joukkue voitti Wimbledonin nelinpelitittelin 1961 lyömällä kolmanneksi sijoitetut Jan Lehane O’Neillin ja Margaret Courtin loppuottelussa 6–3, 6–4. Susman ja King puolustivat menestyksekkäästi mestaruuttaan 1962 voittamalla Renee Schuurman Haygarthin ja Sandra Reynolds Pricen muodostaman eteläafrikkalaisen joukkueen finaalissa 5–7, 6–3, 7–5. Susman ja King pääsivät Wimbledonin naisten nelinpelin loppuotteluun myös 1964 mutta hävisivät ykköseksi sijoitetulle Court–Lesley Turner Bowrey -parille 7–5, 6–2. Karen Smith
Professori Smith on kehitellyt niin kommutatiivisessa algebrassa kutsuttuja tiukkoja sulkeumamenetelmiä (), jotka professorit Melvin Hochster ja Craig Huneke olivat aikoinaan esitelleet. Jo Smithin väitöskirja käsitteli kyseistä tutkimusaihetta. Hän on soveltanut tutkimustuloksiaan algebrallisessa geometriassa. Smith on julkaissut tutkimuksistaan useita kymmeniä tieteellisiä artikkeleita, joista monet arvostetuissa matematiikan lehdissä ja julkaisuissa. Alexander Hanchett Smith
Alexander Hanchett Smith (1904–1986) oli yhdysvaltalainen agronomi ja sienitieteilijä. Hän teki poikkeuksellisen pitkän uran Michiganin yliopistossa, ja julkaisi kymmeniä artikkeleita ja sienikirjoja vuosina 1939-1984. Hänen vaimonsa Helen Vendler Smith ja tyttärensä Nancy Smith Weber ovat myös sienitieteilijöitä, ja perheenjäsenet julkaisivat yhdessä sienikirjoja ja yleistajuisia määritysoppaita. Sune K. Bergström
Bergström väitteli vuonna 1944 Karoliinisessa instituutissa Tukholmassa. Vuosina 1969–1977 hän oli saman laitoksen rehtori. Anu Koivunen
Koivunen valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1992 ja lisensiaatiksi vuonna 1994 Turun yliopistosta pääaineenaan elokuva- ja televisiotiede. Hän väitteli tohtoriksi mediatutkimuksesta Turun yliopistossa 2003; väitöskirjan aiheena oli " Performative Histories, Foundational Fictions. Gender and Sexuality in Niskavuori Films". Koivunen on ollut vuodesta 2004 mediakulttuurin dosentti Tampereen yliopistossa ja elokuva- ja televisiotutkimuksen sekä naistutkimuksen dosentti Helsingin yliopistossa. Karen Wetterhahn
Wetterhahn aloitti vuonna 1976 Dartmouth Collegessa. Hän oli Dartmouthin ensimmäinen naispuoleinen kemian professori. Hän oli innokas opettaja, joka halusi motivoida oppilaita luonnontieteiden pariin. Wetterhahn perusti Women in Science -projektin, jonka tarkoituksena oli rohkaista naisopiskelijoita valitsemaan luonnontieteellisen pääaineen. Anneli Kanto
Kanto valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1976 pääaineenaan lehdistö- ja tiedotusoppi. Vuosina 1996–1997 hän opiskeli käsikirjoittamista Teatterikorkeakoulun koulutusohjelmassa. Kanto on työskenteli toimittajana vuosina 1978–1997. Hän oli vapaa toimittaja vuodesta 1992. Vuosina 1987–1997 hän oli "Uusi Nainen" -lehden päätoimittaja. Suomen freelancer-journalistit valitsi Kannon vuoden 2006 freelance-journalistiksi vuonna 2007. Vuonna 2017 Kanto suoritti TAMK:ssa tutkinnon Master of Culture and Art. Hän ollut vapaa kirjailija ja käsikirjoittaja vuodesta 1997 lähtien. Jani Kaaro
Kaaro jätti lukion kesken. Hänellä ei ole tieteellistä loppututkintoa, vaan hän tutustui tiedemaailmaan harrastuneisuuden kautta. Vuonna 2008 Kaaro julkaisi NeuroReport-tiedejulkaisussa Harvardin yliopiston tutkija Nouchine Hadjikhanin kanssa tieteellisen artikkelin, joka esittää uuden teorian migreenin synnystä. Anthony D. Smith
Smith syntyi keskiluokkaiseen juutalaisperheeseen ja hänen sukujuurensa olivat pääosin Saksassa ja Puolassa. Hän opiskeli klassisia aineita Oxfordin yliopistossa ja vuoden ajan College of Europessa Bruggessa Belgiassa. Valittuaan oman tieteenalansa Smith opiskeli London School of Economicsissa muun muassa Ernest Gellnerin oppilaana, vaikka onkin myöhemmin ollut yksi Gellnerin ajatusten näkyvistä kriitikoista. Smithin ensimmäinen selkeästi nationalismia käsitellyt teos oli 1971 ilmestynyt "Theories of Nationalism". Kaksi vuotta myöhemmin ilmestyneessä teoksessaan "The Concept of Social Change" hän kritisoi vahvasti Gellnerin edustamaa funktionalistista katsontakantaa, jossa yhteiskunnallinen muutos selitetään modernisaation luomilla uusilla tarpeilla. Smith työskenteli 1970-luvulla opettajana Yorkin ja Readingin yliopistoissa. Vuonna 1980 hänet nimitettiin London School of Economicsiin ensin sosiologian ja sittemmin etnisyyden ja nationalismin tutkimuksen professoriksi. Smithin laaja kirjallinen tuotanto keskittyy pääosin nationalismia ja etnisyyttä koskeviin kysymyksiin, ja hän oli yksi melko harvoja nimenomaan tähän aiheeseen erikoistuneita tutkijoita. Hän toimi "Nations and Nationalism" -nimisen tieteellisen aikakausjulkaisun päätoimittajana ja osallistui kansainvälisen Etnisyyden ja nationalismin tutkimisyhdistyksen (ASEN) perustamiseen. Smith oli lisäksi perehtynyt taidehistoriaan. Kari Sajavaara
Sajavaara teki lisensiaatintutkintonsa 1965 ja väitteli tohtoriksi 1967 Helsingin yliopistossa. Hän toimi Suomen Akatemian tutkimusassistenttina vuoteen 1969, jolloin hänet nimitettiin apulaisprofessoriksi Jyväskylän yliopistoon, jossa hän teki 37 vuoden mittaisen uran, vuodesta 1979 alkaen professorina. Hän vieraili tutkijana Johns Hopkinsin yliopistossa Yhdysvalloissa 1992 ja Macquarie-yliopistossa Australian Sydneyssä 1994. Carl Eric Sonck
Vuonna 1924 Carl Eric Sonck kirjautui Turun yliopistoon suorittamaan lääketieteen kandidaatin tutkintoa edeltävää medikofiilitutkintoa, jonka hän sai valmiiksi vuonna 1926. Sonck siirtyi seuraavaksi Helsingin yliopistoon suorittamaan jatko-opintoja. Kandidaatintutkinnon hän sai valmiiksi vuonna 1927. Sonck valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1933 ja iho- ja sukupuolitautien erikoislääkäriksi vuonna 1938. Vuonna 1941 Sonck väitteli tohtoriksi, ja vuonna 1944 hän sai dosentin arvonimen. Tämän jälkeen hän toimi Helsingin yliopistossa dermato-venerologian dosenttina vuoteen 1957 saakka. Tapio Tamminen
Tamminen väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1994 tutkielmalla "Edistyksen myytti: Kertomus modernin yhteiskunnan kulttuurisesta paradigmasta", joka kuuluu kulttuuriantropologian ja käytännöllisen filosofian alaan. Hän on käsikirjoittanut ja ohjannut "feature"-ohjelmia Yleisradioon ja julkaissut ja toimittanut useita tietokirjoja, joista "Kansankodin pimeämpi puoli" palkittiin Tieto-Finlandia-palkinnolla vuonna 2015. Paul Krugman
Krugman suoritti kandidaatin tutkinnon Yalen yliopistossa 1974 ja väitteli tohtoriksi MIT:ssä vuonna 1977. Janne Holmén
Viiden vuoden urakan päätteeksi Holmén väitteli 28-vuotiaana tohtoriksi Uppsalan yliopistossa. Hänen väitöskirjansa: ”Den politiska läroboken: Bilden av USA och Sovjetunionen i norska, svenska och finländska läroböcker under Kalla kriget” on vertailututkimus, jossa selvitetään eroja Pohjoismaiden koulukirjojen tavoissa käsitellä Yhdysvaltoja ja Neuvostoliittoa. Väitöstilaisuus oli 5. toukokuuta 2006. Holmén on jatkanut tutkijan uraa. Anna Mauranen
Mauranen on valmistunut 1979 Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi aineinaan englantilainen filologia, yleinen kielitiede, psykologia ja väitellyt 1992 University of Birminghamista tohtoriksi (PhD). Jouko Kauranne
Kauranne valmistui ylioppilaaksi 1948 ja kansakoulunopettajaksi 1951. Hän valmistui kasvatustieteiden kandidaatiksi Jyväskylästä 1953 ja filosofian lisensiaatiksi 1956. Kauranne väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1972 Helsingissä. Hänen väitöskirjansa aiheena olivat kansakoulun opetussuunnitelmien integraatiopyrkimykset 1912–1939. Thorstein Veblen
Veblen sai alemman korkeakouluasteen tutkinnon taloustieteessä Carleton Collegesta vuonna 1880 opettajanaan John Bates Clark, joka oli tuolloin vielä nuoren uusklassisen taloustieteen johtavia teoreetikkoja. Ylemmän tutkinnon Veblen suoritti Johns Hopkinsin yliopistossa filosofi C. S. Peircen johdolla. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 1884 Yalen yliopistossa laissez-faire-talouspolitiikkaa kannattaneen William Graham Sumnerin johdolla. Ehkä tärkein intellektuaalinen vaikutus Vebleniin oli tähän aikaan Herbert Spencerillä, jonka työt käsittelivät evoluutioaspektien soveltamista yhteiskunnan tutkimiseen. Minna Suni
Filosofian tohtoriksi Suni väitteli suomen kielen alalta Jyväskylän yliopistossa vuonna 2008. Väitöskirja käsitteli maahanmuuttajien suomen kielen oppimista ja käyttöä. Väitöstutkimuksessa tarkasteltiin, miten äidinkielenään vietnamin kieltä puhuvat henkilöt oppivat suomen kieltä. Valmistumisen jälkeen Suni on toiminut erilaisissa opetus- ja tutkimustehtävissä Jyväskylän yliopistossa. Viimeksi ennen professuuria hän työskenteli yliopistonlehtorina. Lawrence Leighton Smith
Smith valmistui Portlandin valtionyliopistosta (1956) ja Mannes College of Musicista (1959). Hän sai tohtorinarvon Louisvillen yliopistosta vuonna 1992. Hänelle myönnettiin Ditsonin kapellimestaripalkinto vuonna 1988. Maija Nissinen
Filosofian tohtoriksi Nissinen väitteli Jyväskylän yliopistosta huhtikuussa 2001. Hänen orgaanisen kemian alaan kuuluvan väitöskirjansa aiheena oli heikkoihin, ei-kovalenttisiin vuorovaikutuksiin perustuvien supramolekulaaristen yhdisteiden rakenteen röntgentutkimus. Väitöstutkimuksessaan Nissinen tutki erilaisia kruunueettereitä, syklofaaneja, kaliksareeneja ja resorsinareeneja, jotka ovat tärkeimpiä supramolekulaarisen kemian tutkimuskohteisiin kuuluvia yhdisteitä.