Milloin Korkeajännitys sarjakuvia aloitettiin julkaisemaan Suomessa?
Korkeajännitys
Korkeajännitys (”Korkkari”) () on Egmontin kustantama ja julkaisema sarjakuvalehti, jossa aiheena on useimmiten sota. Korkeajännitys aloitti ilmestymisensä Suomessa vuonna 1953 nimellä Korkeajännityssarja. Lehti sisälsi aluksi salapoliisi-, tieteis-, agentti- ja seikkailusarjoja. 1960-luvun alussa Korkeajännityksessä alettiin julkaista vain sotasarjakuvia, jotka useimmiten käsittelivät toista maailmansotaa brittiläisestä ja fiktiivisestä näkökulmasta. Suomessa Korkeajännityksen ”kulta-aikaa” oli määrällisesti 1970-luku.
Keräilykortit
Suomessa on julkaistu jääkiekkokortteja vuodesta 1965 alkaen, jolloin makeistehdas Hellas julkaisi ensimmäisen sarjan suomalaisista kiekkoilijoista. Sen jälkeen pietarsaarelainen Championin makeistehdas julkaisi myös oman sarjansa. Hellaksen sarjaa löytyy edelleen myynnistä melko usein, mutta Championin sarja on erittäin harvinainen ja hinnat nousevat lähes poikkeuksetta melko korkeiksi. Tämän jälkeen 1970-luvun alkupuoliskolla julkaistiin muutamia sarjoja, mutta suomalaisten mielenkiinto keräilyyn hiipui niin, että 1970-luvun lopulta 1990-luvun alkuun julkaistuja sarjoja oli vain muutama. Mustanaamio
Mustanaamio-tarinoiden huumori ja toimintapainotteinen suoraviivaisuus ovat vedonneet suomalaisiin ja sarjakuva on ollut Suomessa hyvin suosittu sekä sanomalehtistrippinä että omana "Mustanaamio"-lehtenään. Sarjakuva alkoi ilmestyä ensimmäisen kerran sanomalehti "Karjalaisessa" 1. lokakuuta 1940. Voima Kustannus
Voima Kustannus Oy on vuonna 1999 perustettu suomalainen mediakustantamo. Voima Kustannuksen julkaisemia lehtiä ovat joulukuussa 1999 aloittanut "Voima" ja lokakuussa 2008 käynnistetty verkkolehti "fifi.voima.fi". Voima Kustannus alkoi vuonna 2007 julkaista "Le Monde diplomatiquen" suomenkielistä versiota, jota nykyään kustantaa Into Kustannus. Vuonna 2010 Voima alkoi julkaista ilmaista "NHL – Normihomolehteä". Yoko Tsuno
Yoko Tsuno ilmestyi Suomessa aluksi "Ruutu"-sarjakuvalehdessä ja sen seuraajassa "Non Stopissa". Sen jälkeen tarinoita on julkaistu suomennettuina albumeina, tosin eri järjestyksessä kuin alkuperäiset. "Elämän rajoilla" ja "Titaanit" ilmestyivät Yhtyneiden kustantamina Non Stop -albumeina 4/1978 ja 1/1979, vuodesta 1988 albumeja julkaisi Semic aloittaen albumista "Supertykki". Vuodesta 2004 kustantaja on ollut Egmont. Korkea fantasia
Fantasiakirjallisuus koki 1990-luvun alkupuolella Suomessa suuren noususuhdanteen. Otava, Jalava ja Karisto julkaisivat ajan fantasiakirjallisuudelle ominaista eeppistä fantasiaa eli pitkiä, samaan maailmaan sijoitettuja teossarjoja. Yhdysvaltalaisen David Eddingsin "Belgarionin taru" suomennettiin 1991–1993. 1990-luvun jälkipuoliskolla suomennettiin runsaasti muutakin viihdefantasiaa, kuten Terry Brooksin, Robert Jordanin ja Tad Williamsin fantasiasarjoja. Transformers
Vuosikymmenten aikana useat amerikkalaiset kustantajat ovat tuottaneet Hasbron hallinnoimalla lisenssillä Transformers sarjakuvia. Marvel aloitti ensimmäisenä 1984 neliosaisella sarjalla mikä jatkui lopulta 80 numeroa aina vuoteen 1991. Vuonna 1993 G.I. Joe lehden sivuilta sai alkunsa Transformers Generations 2, mikä tosin lopetettiin 12. numeroonsa. 2000-luvun alussa Dreamwave herätti menestyksekkäästi brändin uudelleen ja myi yli miljoona lehteä ennen konkurssiaan 2004. Kehutuimpia Dreamwaven sarjoista on kolme "" -minisarjaa. Devil's Due julkaisi Dreamwaven kanssa samaan aikaan neljä G.I. Joe / Transformers crossoveria. IDW Publishing on julkaissut syksystä 2005 lähtien Transformers sarjakuvia. Sarjakuva Suomessa
Sarjakuva Suomessa alkaa käännettyjen teosten osalta vuodesta 1857, jolloin julkaistiin Rodolphe Töpfferin "Koipeliinin Linnustus". Kotimainen sarjakuva syntyi 1910-luvulla. Mustanaamio (Blackshirt)
Mustanaamio (engl. Blackshirt) alias Richard Verrell on kuvitteellinen sankarihahmo, jota on Suomessa julkaistu sarjakuvana Korkeajännityssarjassa brittiläisestä "Super Detective Library" -lehdestä käännettynä. Sarjakuvalehti (lehti)
Sarjakuvalehti oli suomalainen sarjakuvalehti, joka ilmestyi 1949–1963, 1971–1977, 1990–1996 ja nimellä Sarjakuvalehti Nastasarjat vuosina 1964–1965. Ensimmäisellä ilmestymisjaksollaan lehtiä julkaistiin vuosittain parikymmentä, 1970-luvulla kahdeksan ja 1990-luvulla seitsemästä kahteentoista. Sarjakuvalehdessä oli alkuun joka toinen aukeama värillinen ja joka toinen mustavalkoinen, samoin kuin Pecos Bill:issä. 1990-luvulla julkaisu oli kauttaaltaan värillinen. Herra Koipeliini
Herra Koipeliini ("Monsieur Cryptogame") oli vuonna 1830 alkunsa saanut sarjakuva, jonka kehitti yhtenä sarjakuvan kantaisistä pidetty sveitsiläinen Rodolphe Töpffer. Sen 1845 julkaistu kirjaversio levisi käännöksenä moniin Euroopan maihin. Suomessa osa siitä ilmestyi jatkosarjana "Sanomia Turusta" -lehdessä 1857. Sen mukaan on saanut nimensä suomalainen, käännössarjakuville myönnettävä Herra Koipeliini -palkinto. Courage the Cowardly Dog
Sarjaa esitettiin Yhdysvalloissa vuosien 1999-2002 aikana yhteensä 52 jakson verran neljän tuotantokauden ajan. Sarjaa esitettiin ensimmäisen kerran Suomessa maksullisella Cartoon Networkilla lokakuussa 2000. Kylmä Metalli
Rautakirja Oy otti KM:n maanlaajuiseen levitykseen. KM 1/86 oli ensimmäinen värillistä aineistoa sisältänyt numero. Se painettiin Hyvinkään Kirjapainossa, painos oli jo 11.000 kpl. Tässä numerossa debytoi Jari Rasi värillisellä sarjakuvallaan. Kotimaisista tekijöistä oli mukana myös Pekka A. Manninen, ja Mattila/Nevalainen omalla sarjakuvallaan. Jymy
Jymy oli 1970–luvulla ilmestynyt sarjakuvalehti. Se julkaisi pääasiassa amerikkalaista underground-sarjakuvaa. Keskeisiä piirtäjiä oli mm. Robert Crumb ja Jay Lynch. Jymy ilmestyi vuosina 1973–1975. Päätoimittajana oli aluksi Pekka Gronow ja myöhemmin Kari Kantalainen. Markos – Robottiajan sankari
Markos – Robottiajan sankari oli sci-fi-sarjakuvalehti, joka ilmestyi Suomessa vuosina 1975-1977. Julkaisija oli Kustannus Williams Helsingistä. Sarjakuva perustui yhdysvaltalaisen Tarzan-sarjakuvaakin piirtäneen Russ Manningin piirtämään "Magnus, Robot Fighter" -sarjakuvaan, joka ilmestyi alun perin vuosina 1963–1977. Myöhemmin eri kustantajat ovat julkaisseet "Magnus, Robot Fighter" -sarjaa Yhdysvalloissa 1990- ja 2000-luvulla. Suomen sotien Korkeajännitys
Suomen sotien Korkeajännitys -nimellä kutsutaan vuosina 1998–2008 julkaistuja Suomen historiaa käsitteleviä "Korkeajännitys"-sarjakuvalehtien erikoisnumeroita. (ns. ”Suomi-Korkkarit). Kovaa peliä Pohjolassa
Kovaa peliä Pohjolassa ("Hårt spel i Norden") on suomalainen mustavalkoinen jännityskomedia vuodelta 1959. Tauno Palo teki elokuvassa kaksoisroolin. Naispääosassa on aikansa suosittu televisiokuuluttaja Teija Sopanen. Juoni kulkee täytekyniin piilotettujen atomisalaisuuksien ympärillä. "Kovaa peliä Pohjolassa" kuvattiin Helsingissä syksyllä 1958. Televisiossa se nähtiin ensi kerran 27. syyskuuta 1966. Elokuva on julkaistu DVD:nä (DVD-5, tekstitys: suomi heikkokuuloisille, ruotsi, kuvasuhde 4:3). Heavy Metal (lehti)
Heavy Metal on yhdysvaltalainen sarjakuvalehti, joka tunnetaan pääosin yhdistäessään synkän fantasian/tieteen erotiikan kanssa. Lehden perusti Leonard Mogel vuonna 1977. Myöhemmin vuonna 1992 Kevin Eastmanin osti lehden omistukseensa ja toimii myös lehden toimitusjohtajana. Lehti ilmestyi suomeksi nimellä Kylmä Metalli vuosina 1985–1988. Käännössarjakuva Suomessa
2000-luvun alkuvuosien jälkeen julkaisutoiminta piristyi. Alan Mooren ja Kevin O'Neillin steampunkia ja amerikkalaista toimintasarjakuvaa yhdistävän "Kerrassaan merkillisten herrasmiesten liiga" kaksi ensimmäistä ilmestyivät 2003 ja 2004. WSOY aloitti vuonna 2003 toimittaja Mikael Ahlströmin aloitteesta ranskalaisen laatusarjakuvan albumisarjojen julkaisun. Näihin kuuluivat Lewis Trondheimin "Jussi Jäniksen ihmeelliset seikkailut" sekä Dupuy’n ja Berberianin "Jeanin elämää". Suomessa huomattiin nyt ranskalaisen sarjakuvan 1990-luvulla noussut uusi sukupolvi. Japanilainen sarjakuva aloitti myös tulemisensa Suomen markkinoille. Sarjakuvasivusto Kvaak.fi on äänestänyt vuodesta 2010 Herra Koipeliini -palkintoa parhaalle käännössarjakuvalle. Ensimmäisenä palkinnon sai Hayao Miyazakin "Tuulen laakson Nausicaä". Kauhujen juna
Elokuva julkaistiin 28. helmikuuta 1965 Yhdysvalloissa, jossa Paramount Pictures toimi elokuvan teatterilevityksestä. "Kauhujen juna" julkaistiin myös Ruotsissa 22. marraskuuta 1965, Turkissa joulukuussa 1965, Länsi-Saksassa 21. tammikuuta 1966, Portugalissa 6. toukokuuta 1966 ja Ranskassa 14. huhtikuuta 1971. Suomessa elokuva ei päässyt teatterilevitykseen sen väkivaltaisuuden takia. Elokuvan ikärajaksi määrättiin 19. joulukuuta 1966 "KK" eli kokonaan kielletty, mutta määräys on kumottu. Korkeajännitys
Vaikka lehden nimi on säilynyt samana, kustantaja on usein vaihtunut. Vuonna 1954 lehden aloitti Pecos Bill Oy. Sitten seurasivat Sarjakustannus Oy 1968–1971, UK-lehdet 1971–1976 ja Williams/Semic vuodesta 1976 kunnes Egmont Kustannus Oy alkoi kustantaa Korkeajännitystä vuodesta 1998. Judge Dredd
Suomessa Judge Dreddin seikkailuja nähtiin ensimmäisen kerran sarjakuvana 1980-luvun puolivälissä, kun kustantaja Lehtimiehet toimitti sarjakuvalehteä "Judge Dredd, oikeuden mies" vuosina 1984–1985. Kustannus Oy Jalava julkaisi Judge Dreddiä samannimisessä sarjakuvassa vuosina 1991–1992, ja vuosien 1989-2000 yhtiö toimitti markkinoille myös 30 hahmoa käsittelevää sarjakuva-albumia. Suomi 1920-luvulla
Aikakautta kuvaavia suomalaisia teoksia olivat esimerkiksi vuonna 1924 ilmestynyt Ilmari Kiannon teos Ryysyrannan Jooseppi ja 1928 ilmestynyt Mika Waltarin esikoisteos Suuri illusioni. Suomessa viihdelukemistot tulivat suosituiksi ja yhdysvaltalaisen kirjallisuuden osuus kasvoi. Vuosina 1870–1919 oli sen osuus käännöskirjallisuudesta ollut 4 %, mutta vuosina 1919–1928 se oli jo 17 %. 1920-luvun suosikkeihin kuuluivat Mark Twain, Harriet Beecher Stowe ja Lew Wallace. Myös Edgar Rice Burroughsin Tarzan-kirjat löivät itsensä läpi. Vuosikymmenellä alkunsa saaneita sarjakuvia olivat Tarzan, Buck Rogers, Kippari-Kalle ja Tintti. Kuvitettuja klassikkoja
Sarjakuvat saivat alkunsa Classics Illustrated julkaisuna Yhdysvalloissa jo vuodesta 1941 alkaen, mutta Suomessa ilmestyi tiettävästi Kuvitettuja klassikkoja vuoden 1956 syyskuusta lähtien. Tarkkoja julkaisuajankohtia on vaikea tietää tarkasti sillä itse lehtiin ei ole painettu juurikaan vuosilukuja. Ensin lehtiä painettiin Tanskassa (Dyva & Jeppesens Boktrykkeri, Kööpenhamina), sitten Ruotsissa ja vielä lopuksi myös Puolassa. Sarjaa ilmestyi kaiken kaikkiaan 11 eri kielellä. Battler Britton
Suomessa Battler Brittonia julkaistiin Korkeajännityssarjassa ja Pilotti-lehdessä (Semic Press, 1971–1975) sekä "Siivet"-lehdessä 1962-. Korkeajännityksen aikaisemmat sankarit, kuten Rick Random, olivat peräisin brittiläisestä "Super Detective Library" -lehdestä, mutta Battler Brittonia julkaisi TPL, jonka sarjoja alettiin julkaista Suomessa. Korkeajännitys
Näiden lisäksi Korkeajännitys-nimellä julkaistiin tieteissarjakuvaa Avaruuden Korkeajännitys (1974), vakoilusarjakuvaa Agenttikorkeajännitys (1973–1985) ja western-sarjakuvaa Lännen Korkeajännitys (1973–1984). Korkeajännitys-nimellä ratsasti 1980-luvulla myös Seksikorkkari-niminen pornosarjakuvalehti. Parin numeron verran tehtiin myös seksiä ja absurdia pilaa sekoittanutta Karkeajännitys-lehteä. Vihtori ja Klaara
Vihtori ja Klaara on George McManusin luoma sanomalehtisarjakuva, joka ilmestyi 12. tammikuuta 1913 – 28. toukokuuta 2000. Sen englanninkielinen nimi oli "Bringing Up Father", mutta sitä kutsuttiin yleisesti nimellä "Jiggs and Maggie" kahden päähenkilön mukaan. Suomessa sarjakuvaa julkaisi Uusi Suomi kesäkuusta 1929 lehden viimeiseen numeroon 29.11.1991 saakka.Myös Seura-lehti julkaisi sarjaa 1980-luvun alussa. Manga
Ensimmäinen Euroopassa laajaa huomiota saanut manga oli Keiji Nazakawan "Hiroshiman poika" 1984–1985. Suomessa seuraava käännetty manga oli Katsuhiro Otomon "Akira" 1996. Italiassa 1980-luvulla Kyoko Mizukin ja Yumiko Igarashin "Candy Candy" tuli erittäin suosituksi ja sitä alettiin piirtää paikallisessa studio IF:ssä kysynnän täyttämiseksi jäljitellen huolellisesti alkuperäistä tyyliä.
Sekä Italiassa että Saksassa mangan suosiota edelsivät anime- sarjat. Italiassa anime sai jalansijan valtiollisen televisioyhtiön monopolin päätyttyä oikeuden päätöksellä 1975.
Varsinaisen läpimurron tekivät 1990-luvulla Ranma 1/2 sekä Dragon Ball Z. Pif ja Herkules
Suomessa sarjakuvaa julkaistiin Raketti-lehdessä 1960-luvulta lähtien. Vaikka Pif ja Herkules ilmestyi vasemmistolaisissa lehdissä Suomen ja Ranskan lisäksi muun muassa Britanniassa, ei se ollut poliittinen sarjakuva. Raketti-lehden jälkeen sarjaa julkaistiin myös Jippo-lehdessä. Kapteeni Miki
Kapteeni Miki ("Capitan Miki") on villin lännen sarjakuva, jota julkaistiin Suomessa 1950-luvulta 1980-luvun alkuun. Mikin loivat italialaiset "Pietro Santoris" (1926 - 1989), "Dario Guzzon" (1926 - 2000) ja "Giovanni Sinchetto" (1925 - 1989) yhteisellä taiteilijanimellä "EsseGesse" vuonna 1951. Sarjakuvaa piirsivät 60-luvun jälkeen muutkin, mutta 1980-luvulla sen tekeminen lopetettiin. Kotimaassaan Italiassa sarja oli 50-luvulla Tex Willeriäkin suositumpi. Jet-Ace Logan
Sarjakuvasankari Logan suoritti ensiesiintymisensä "Comet"-lehdessä (n:o 426) 15. syyskuuta 1956. "Comet"-lehdessä hän taisteli avaruusolioita vastaan vuoteen 1959, minkä jälkeen hänen seikkailunsa jatkui lehdessä "Tiger" (1959-68). Näitä sivukooltaan isoja sarjoja on julkaistu Suomessa 1970-luvulla kahdessa kirjassa nimellä "Avaruuden Jättikorkeajännitys". Reima Mäkinen
Ensimmäisen sarjakuvalehtensä Mäkinen julkaisi yhdessä Petri Tuomolan kanssa vuonna 1979. Pian tämän jälkeen kaverukset ryhtyivät puuhaamaan Tampereen Sarjakuvaseura ry:n perustamista ja vuonna 1982 he perustivat vielä Suomen Mikromaakarit ry:n ja alkoivat julkaista sen Micropost-jäsenlehteä. Suomen pelimuseo esittelee keväällä 2019 Mikromaakarien toimintaa otsikolla ”3583 BYTES FREE!”. Noilta ajoilta Mäkinen muistetaan myös Suomen ensimmäisen tietokoneella laaditun sarjakuvan tekijänä. Omakustannelehtiä on Mäkisen kynästä syntynyt tämän jälkeen parisenkymmentä. Mäkinen piirsi Tampereen Sarjakuvaseuran Sarjari-lehteen säännöllisesti vuodesta 1981 vuoteen 2002 asti ja on osallistunut julkaisun tekemiseen tämän jälkeenkin satunnaisesti. Hänen toinen albuminsa Palaneen käryä balkongilla on koottu juuri Sarjarissa julkaistuista tarinoista. Mukana on myös aiemmin Naisten ääni -lehdessä julkaistu ”Vuoden löytö” sekä materiaalia omakustannelehti Zipposta ja mielipidelehti Liberosta. Mäkisen Zippo-lehti sai Lempi-kunniakirjan Kemin sarjakuvapäivillä 1991 vuoden parhaana omakustanteena. Häntä luonnehdittiin väsymättömäksi kokeilijaksi ja pienten tarinoiden suureksi kertojaksi. 1990-luvun loppupuoli kului multimedian parissa. Omakustannesarjakuvadiskettilehti Kuprun jälkeen Mäkinen piirsi ja tuotti perustamansa yhtiön kautta muun muassa interaktiivisia nettisarjakuvia Aamulehden omistamalle Alexpressille, Nokia Communicationsille ja Tampereen Messut Oy:lle. Vuosituhannen vaihteessa Mäkinen innostui japanilaisesta sarjakuvasta. Tämä näkyi hänen omakustannelehdissään sekä Sarjarissa, Anime-lehdessä, Finnmangassa ja Japan Popissa julkaistuissa tarinoissa. Mäkinen on lisäksi ollut piirtäjänä mukana Sangatsu Mangan Vartijat-projektissa (2008-2011) sekä yhtiön vuosina 2010, 2011 ja 2013 julkaisemissa manga-tyyliin piirretyissä seinäkalentereissa. Suomen Posti julkaisee 13.3.2019 Mäkisen suunnittelemat Kaikuja Japanista -postimerkit. Kolmiulotteinen sarjakuva
Suomessa ilmestyi vuonna 1955 ensimmäinen värillisten lasien avulla katsottava kolmiulotteinen sarjakuva "Jännä-Jussi"-lehdessä. Seitsensivuisessa sarjakuvassa seikkaili Munchhausen muun muassa lentäen tykinkuulalla. Sarjakuvan oli piirtänyt Rolf Kauka. Lehden mukana olivat puna-siniset lasit. Lisäksi lehdessä oli sivun mittainen opastus kolmiulotteisuudesta ja lasien käytöstä. Ensimmäinen free view -menetelmällä tehty kolmiulotteinen sarja ilmestyi "Elämäntapainsinöörien ihmeellinen maailma" -albumissa vuonna 2004 aiheena liito-orava. Korkeajännitys
1950-luvulla Korkeajännityksessa julkaistiin agentti-, lännen- ja avaruusseikkailuja. Aineisto saatiin brittiläisen Fleetway-kustantamon lehdistä "Super Detective Library" (SDL) ja "Cowboy Picture Library". Sankareita ja muita hahmoja olivat Sherlock Holmes, Bulldog Drummond, Fu Manchu, Oliver Passinghamin Lesley Shayne, mestarivaras Mustanaamio (ei Lee Falkin Mustanaamio "The Phantom" vaan "Blackshirt"), agentti John Steel ja avaruusetsivä Rick Random. Rick Random seikkaili viimeisen kerran numerossa 12/1960. Mustanaamio perustui Roderic Graemen (Roderic Jefferies) kirjoittamiin lyhyisiin kertomuksiin. Bill Lacey toimi ahkerasti sarjan piirtäjänä. Thriller Picture Libraryn sarjoista Robin Hoodia julkaistiin Suomessa omassa lehdessään. Rick Random
Rick Randomia on julkaistu Suomessa uudelleen Korkeajännityksen erikoisnumeroissa. Suomen sisällissota
Korkeajännitys-sarjassa julkaistiin vuonna 2000 kaksi eri osapuolten näkökulmista tehtyä sarjakuvalehteä "Kansalaissodan valkoinen Korkeajännitys – Vapauden tulikaste" ja "Kansalaissodan punainen Korkeajännitys – Taistoon työkansan puolesta!" Tekijöiden (Asko Alanen, Jouko Ruokosenmäki ja Samson) perehtyneisyys aiheeseen sai kiitosta asiantuntijoilta ja toi kunniamaininnan Vuoden Valopilkku -kilvassa. Ray Moore
Ray Mooren taitavasti varjostusta käyttävää piirrostyyliä on pidetty tunnelmallisena ja salaperäisyyttä korostavana. Moore avusti ensin Phil Davisiä Taika-Jimin piirtämisessä, mutta siirtyi pian täysipainoisesti Mustanaamion piirtäjäksi. Ensimmäisen tarinan alun, "The Singh Brotherhood" (17.2.1936-7.11.1936), piirsi Falk itse, mutta seuraava seikkailu, "The Sky Band" (9.11.1936-10.4.1937) oli jo kokonaan Mooren piirtämä. Ensimmäinen sarjakuva on julkaistu Suomessa Supermustiskirjassa vuonna 1975. G. I. Joe: A Real American Hero (sarjakuvalehti)
Suomessa Semic julkaisi sarjakuvaa nimellä Action Force vuosina 1988–1993 ja alkuperäisellä nimellä G. I. Joe vuosina 1994–1995, noin 10 numeroa vuodessa. Lisäksi siitä julkaistiin yhteensä kolme spesiaalinumeroa. Vanhat herrat
Vanhat herrat on vuosina 1982–2002 ilmestynyt suomalainen sarjakuva. Sen piirtäjänä toimi Pauli Heikkilä, joka myös käsikirjoitti sarjaa yhdessä Markku Paretskoin kanssa. Mustavalkoista sarjakuvaa julkaistiin Pahkasika-huumorilehdessä ja lisäksi vuosina 1998–1999 se ilmestyi viikoittaisena strippinä ilmaisjakelulehti Tamperelaisessa. Tintin seikkailut
Nykyään Tintti kumppaneineen on yleismaailmallisesti tunnettu, mutta maailmanmaine ei kuitenkaan syntynyt hetkessä. Tintti löi itsensä läpi Suomessa ja suuressa osassa muutakin maailmaa vasta 1970-luvulla, vaikka Tinttiä oli yritetty tuoda esiin jo aiemmin. 1950-luvulla sarjakuvaa julkaistiin nimellä "Tim" Uudessa kuvalehdessä. Vuosina 1961–62 WSOY julkaisi suomeksi neljä Tintti-albumia. Nämä kovakantiset sarjakuvakirjat eivät löytäneet suomalaista ostavaa yleisöä ja kustantaja jätti julkaisemisen sikseen. 1960-luvun taitteessa Tinttiä yritettiin markkinoida kansainvälisesti myös ranskaa puhumattomiin maihin - Suomen lisäksi markkinointi epäonnistui muun muassa Ruotsissa ja Yhdysvalloissa. Eräänä syynä saattoi olla väärin arvioitu kohderyhmä: Tinttiä markkinoitiin Suomessa ja Ruotsissa nimenomaan lapsille, mistä syystä esimerkiksi sopimattomaksi katsotun viskin nimi vaihdettiin "malspiikiksi". Kun kovakantisia albumeita kuitenkin myytiin vain kirjakaupoissa, eivät kohderyhmä ja tarjonta kohdanneet. Sarjakuva Suomessa
1980-luvun alussa useisiin kaupunkeihin perustettiin paikallisia sarjakuvaseuroja. Niiden keskeinen toiminta oli omien sarjakuvalehtien julkaisu. Vuonna 1981 pidettiin ensimmäinen Kemin sarjakuvafestivaali ja 1983 ensimmäinen Helsingin sarjakuvafestivaali. Vuonna 1995 perustettiin etujärjestö Sarjakuvantekijät ry. Vuonna 2008 perustettiin Sarjakuvakeskus, joka tarjoaa muun muassa kurssiluonteista koulutusta ja pitää yllä galleriaa. Vuonna 2009 aloitti toimintansa Sarjakuvan tiedotuskeskus. Tampere Kuplii on jakanut vuodesta 2007 Sarjakuva-Finlandia-palkintoa kotimaiselle albumille. Suomen sotien Korkeajännitys
Pekka Haapanen on esiintynyt kuudessa Suomen taisteluista ja konflikteista kertovissa Korkeajännitys-sarjakuvissa, jotka ovat Kansalaissodan korkeajännitys (valkoinen ja punainen), Talvisodan korkeajännitys, Jatkosodan korkeajännitys ja kolme Vaaran vuosien Korkeajännitystä (1948, 1961 ja 1968). Vilho Hannulan ohella, Pekka Haapanen on toinen Suomen sotien korkeajännitysten päähenkilöistä. Sarjakuva Suomessa
Heikki Kaukoranta teki Suomessa ensimmäisen pro gradu -työn sarjakuvasta estetiikan oppiaineessa vuonna 1969. Ensimmäinen sarjakuviin keskittynyt suomalainen tietoteos, Kaukorannan ja Jukka Kemppisen "Sarjakuvat" (1972) vaikutti suuresti tietämykseen sarjakuvan historiasta. Säännöllinen sarjakuvakritiikki sanomalehtien kulttuurisivuilla alkoi 1980-luvun puolivälissä, ensin "Helsingin Sanomissa" ja myöhemmin muissa lehdissä. Viimeistään 2000-luvulla sarjakuvakritiikki vakiintui sanomalehtiin. Kädet ylös!
Kädet ylös! oli osa italialaisen sarjakuvan invaasiota (Tex Willer, Pecos Bill, Kapteeni Miki, Gordon Jim, Viidakko) Suomeen 1950-luvulla. Kädet ylös oli italiaksi ""Mani in alto!"" ja sitä alettiin julkaista Italiassa vuonna 1949. Yleisradion julkaisusarja
Yleisradion julkaisusarja oli Yleisradion vuosina 1966–1986 julkaisema pääosin suomenkielinen kausijulkaisu, jonka kunkin numeron teemana oli yksi yhteiskunnallinen, tieteellinen tai kulttuuriin liittyvä aihe. Sitä käsiteltiin yhdessä tai useammassa artikkelissa, jotka olivat usein Ylen vastikään esittämien radioesitelmien tai muiden käsikirjoitettujen puheohjelmien tekstejä tai litterointeja. Julkaisusarja oli ulkoasultaan vaatimaton, noin A5-kokoisista mustavalkoisista, kuvattomista vihkosista muodostuva. Niteitä julkaistiin vuodesta 1966 vuoteen 1986 kaikkiaan 85 eli nelisen numeroa vuodessa. Käännössarjakuva Suomessa
Albumisarjakuva tuli Suomeen 1970-luvulla. Sanoma-yhtiö alkoi julkaista René Goscinnyn ja Albert Uderzon "Asterix"-albumisarjaa vuonna 1969. Sarjan menestys myös aikuislukijoiden keskuudessa löi ranskalaisen kielialueen laatusarjakuvan läpi Suomessa. Outi Wallin ja Jorma Kaparin suomennokset toivat humoristisen ja parodisen sarjan hengen lähelle suomalaista lukijaa. Otava puolestaan aloitti samana vuonna Goscinnyn ja Morrisin lännenparodian "Lucky Luke". Vuonna 1968 Sanoma-yhtiö alkoi julkaista kokoelmina myös yhtä yhdysvaltalaisen strippisarjakuvan merkittävintä teosta, Charles M. Schulzin "Tenavia". Lukijoiden suosima sarja oli aloittanut "Ilta-Sanomissa" 1959. 1970-luvulla eri kustantajat kokeilivat useiden albumisarjojen julkaisemista, mutta yksikään ei noussut samaan suosioon kuin "Asterix", "Lucky Luke" tai Hergén "Tintti". Esimerkiksi WSOY kokeili Jacques Martinin luomaa "Alixia" 1974–1975 kahdeksan albumin verran. Verkkosarjakuva
Suomen sarjakuvaseura julkaisi vuosien 1994 ja 2001 välillä Viikon verkkosarjakuvaa, englanniksi NetComics Weekly, joka oli ensimmäinen internetissä julkaistu sarjakuva-antologia ja ensimmäinen suomalainen verkkosarjakuva. Super Stardust
Ensimmäiset suomalaiset videopeliyritykset, Terramarque ja Bloodhouse, perustettiin vuonna 1993. Bloodhouse julkaisi heti perustamisvuotenaan arvostelumenestykseksi nousseen "Stardust"-pelin Amiga 500:lle. Vuonna 1995 yritykset fuusioituivat muodostaen Housemarquen, jonka toimisto perustettiin Punavuoreen Helsinkiin. Yritys sai heti julkaisusopimukset "Muukalaisten yöhön" ja "Super Stardustiin". Team 17 julkaisi "Super Stardustin" Amiga 1200:lle, ja peli käännettiin myös Amigan CD32-konsolille – näin siitä tuli samalla ensimmäinen suomalainen konsolipeli. Korkeajännitys
"Air Ace Picture Library" -lehden sarjakuvia julkaistiin Suomessa myös Siivet-lehdessä. Todennäköisesti eri Korkeajännityslehdissä käytettiin myös brittilehtien "Combat Picture Library", "Lion Picture Library" ja "War At Sea Picture Library" sarjakuvia. Korkeajännitys
Korkeajännityssarjan ensimmäinen pääosassa esiintynyt naissankari oli Lesley Shane numerossa 7/1956 (Härkätaistelijan salaisuus). Sarjakuva
Vuonna 1929 sarjakuvassa tapahtui murros, kun sankarihahmot Buck Rogers ja Tarzan aloittivat. Siihen asti sarjakuva oli ollut lähes yksinomaan koomista ja piirrostyyliltään karikatyyristä, kun taas uudet sankarisarjat pyrkivät komiikan sijaan jännitykseen ja realistisempaan piirrostyyliin. Eurooppalaisen sarjakuvan keskeisen belgialaisen Hergen "Tintti" alkoi myös seikkailunsa vuonna 1929. "Sarjakuvalehti" on peräisin 1930-luvun loppupuolelta: aiemmin oli oman lehden muodossa julkaistu vain joitakin kokoelmia sanomalehtistripeistä. Sarjakuvalehden varhaisia edelläkävijöitä olivat vuonna vuonna 1937 aloittanut "Detective Comics" ja vuonna 1938 aloittanut "Action Comics". Edellinen esitteli Batmanin vuonna 1939, jälkimmäinen Teräsmiehen vuonna 1938. Toinen maailmansota kasvatti sarjakuvalehden suosiota: se oli suosittua ajanvietettä amerikkalaisten sotilaiden keskuudessa. Megas XLR
Megas XLR on Jody Schaefferin ja George Krsticin luoma yhdysvaltalainen animaatiosarja, jonka tuotti Cartoon Network Studios. Sarjan piti alun perin alkaa tammikuussa 2003, mutta viivästyksien jälkeen se lopulta teki ensiesiintymisensä 1. toukokuuta 2004 Cartoon Networkilla. Sarja kesti yhteensä 26 jaksoa kahden tuotantokauden verran, mutta vaikka sarja päättyi Yhdysvalloissa. Sen hahmot esiintyivät vielä muutaman vuoden Cartoon Networkin 2D- ja 3D-mainoksissa. Pilipalipilotit
Sarjaa on Suomessa esitetty ensi kerran vuonna 1992 tekstitettynä Kolmoskanavalla, myöhemmin MTV3-kanavalla ja 2000-luvulla Disney Channelin sisarkanavalla, Toon Disneyllä suomenkielisellä dubbauksella sekä suomenkielisellä tekstityksellä. Lokakuussa 2007 MTV3-kanava aloitti sarjan esittämisen uusintana. Piirrossarjan jaksoja on julkaistu Suomessa myös VHS-kasetteina suomenkielisellä äänellä nimellä "Karhu Baloo - Ilmojen sankari" / "Pilipalipilotit". Suomen sähköverkko
Varsinaisen kantaverkon alkuhetki oli Imatrankosken vesivoimalaitoksen ja sen Turkuun ja Viipuriin yhdistävän 563 kilometrin mittaisen Suomen ensimmäisen 110 kV:n suurjännitesiirtojohdon, eli niin sanotun Rautarouva-linjan käyttöönotto 16. tammikuuta 1929. Tähän runkoyhteyteen liitettiin sähköasemien kautta sen varrella sijainneita sähkölaitosten alueverkkoja, muun muassa Helsingin 35 kV alueverkko. Linjan länsipäähän rakennettiin v. 1939 tasaamaan ja varmistamaan sähköntuotantoa Vanajan höyry­voima­laitoksen ensimmäinen yksikkö teholtaan 40 MW. Carl Barks
Yhdysvalloissa sarjakuvasensuuri oli hyvin tarkkaa 1950-luvulla. Suomalainen "Aku Ankan" toimitus on aina ollut sallivampi Carl Barksin sarjakuvien suhteen. Muun muassa "Takaisin Klondikeen" sai ensijulkaisunsa puolta sivua vaille alkuperäisessä asussa Suomessa. Suomi oli ensimmäinen maa, joka julkaisi tuon kuuluisan tarinan kokonaisena, lukuun ottamatta puuttuvaa sivun puolikasta, jonka Barks piirsi ulkomuistista. Toisessa tapauksessa Disney-arkistoista löytyi tarina ”Maitomies”, joka sai ensiesityksensä alkuperäisasussaan Suomen "Aku Ankka" -lehden 40-vuotisjuhlanumerossa. Korkeajännitystä – eli sähköä kotiin kuljetettuna
Korkeajännitystä – eli sähköä kotiin kuljetettuna on 13-osainen suomalainen televisiosarja, joka esitettiin MTV3:lla vuonna 2001. Sarjaa on esitetty uusintana SuomiTV:llä vuonna 2010. Rip Kirby
Suomessa Rip Kirbyä on julkaissut Helsingin Sanomat vuodesta 1948 useita uusintakierroksia, mutta sarjan julkaisu päättyi tammikuussa 2011, koska "nykylukijat vierastavat jatkuvajuonisen sarjan seuraamista pienissä paloissa". Päätoimittaja Janne Virkkunen torjui aikoinaan kulttuuritoimituksen vaatimuksen sarjan lopettamisesta ja sanoi, että sarjaa julkaistaan niin kauan kuin hän on vastaava päätoimittaja. Virkkunen luopui tehtävästä keväällä 2010. Myös Agentti X9 -sarjakuvalehden numeroissa on julkaistu lähes kaikki Rip Kirbyt. Kustannus Oy Jalava julkaisi 1987 albumin Wanhat sarjat 14 - Rip Kirby, jossa oli Alex Raymondin strippejä vuosilta 1947 ja 1948. Ihmesarja
Ihmesarja on Kuvajulkaisut Oy:n vuonna 1967 aloittama julkaisu Marvel-kustantamon supersankareiden, Hämähäkkimiehen ja Ihmenelosten edesottamuksista (vaikkakin myös muutamia Stan Leen ja Jack Kirbyn hirviötarinoita, Hulkin Namorin ja Rautamiehen seikkailuja nähtiin). Nykyään Egmont-kustannus julkaisee mustavalkoista pokkaria, joka esikuvansa hengen mukaisesti julkaisee suomeksi 1960- ja 70-luvun Marvel-sankareiden tarinoita mustavalkoisina. Suomen sotien Korkeajännitys
Vuonna 1961, noottikriisin ollessa kireimmillään, Suomeen saapui CIA:n salainen iskuryhmä, jota johti G. Rock alias Koljatti Kivi. Iskuryhmän tavoitteena oli selvittää kadonneen Neuvostoliittolaisen sotakorvaus kultalastin kohtalo. Iskuryhmään kuului Kiven lisäksi CIA-operaattorit Moodie, Laird, Low ja Cooper. Kapteeni Miki
Ensimmäisen kerran Mikiä julkaistiin Suomessa vuosina 1953 - 1965 yhden rivin liuskamuotoisissa Gordon Jim ja Villi länsi -lehdissä. Vuonna 1978 ilmestyi viisi pokkarimuotoista sarjaa ja vuoden 1979 lopusta vuoden 1981 alkuun yhdeksän A4-lehteä, joiden tarina jäi kesken. Action Force
Sarjakuvaa julkaisi Suomessa Semic vuosina 1988–1995. Carrien päiväkirjat
Sarja kertoo Carrie Bradshaw’n elämästä high schoolissa vuonna 1984. Suomessa sarjaa alettiin esittää Subilla 5. kesäkuuta 2013. Star Wars Legends
Marvel Comics julkaisi "Tähtien sota" -sarjakuvia vuosina 1977–1986. Huomattava osa näistä ilmestyi myös suomeksi vuosina 1978–1987. Marvelin sarjakuvien tekemiseen osallistuneet Archie Goodwin, Russ Manning ja Al Williamson julkaisivat myös yhdysvaltalaisissa sanomalehdissä ilmestyneitä "Tähtien sota" -strippejä. Marvelin käsikirjoittajat, muitten muassa David Michelinie ja Jo Duffy, esittelivät hahmoja, joita muut Expanded Universen kehittelijät eivät varsinkaan aluksi ottaneet millään tavoin huomioon. Näihin hahmoihin kuuluivat senaattori Simon Greyshade, keisarillisen armeijan kenraalin Taggen (ensimmäisen elokuvan sivuhahmo) sisarukset Orman, Silas ja Domina, avaruusrosvot Serji-X Arrogantus ja Rik Duel, mafiajohtaja Drebble, hoojib Plif, iskalonilainen seikkailija Kiro, zeltronit Bahb, Dani, Jahn, Marruc ja Rahuhl, nagai-valloittajien upseerit Veitsi ja Den Siva ynnä monet muut. Huomattavasti myöhemmin eräät Marvelin "Tähtien sota" -hahmot hyväksyttiin mukaan muihinkin Expanded Universe -teoksiin. Esimerkiksi ”Sithin musta valtiatar” Lumiya on esiintynyt romaanisarjassa "Legacy of the Force" ja mandalorelainen kommandosotilas Fenn Shysa eräissä muissa teoksissa. Marvelin "Tähtien sota" -sarjakuvien tekijät ottivat runsaasti vaikutteita 1970- ja 1980-lukujen japanilaisista sarjakuvista, mikä näkyy ainakin Expanded Universen tämän osan sanastossa ja nimistössä ("chiaki", "Fumiyo", "hiromi") ynnä Cynthia Martinin kuvitustyössä. Käännössarjakuva Suomessa
Toisen maailmansodan jälkeen amerikkalaiset ilmiöt tulivat muotiin, mukaan lukien sarjakuvalehdet. Vuonna 1951 Sanoma aloitti "Aku Ankan" julkaisemisen. "Aku Ankasta" tuli poikkeuksellisen suosittu. Se oli ensimmäinen kokonaan nelivärinen sarjakuvalehti, ja sen kohderyhmänä olivat sekä tytöt että pojat. Tärkein tekijä suosion taustalla oli kuitenkin Carl Barksin käsikirjoittamat ja piirtämät sarjat, joita julkaistiin alkuvuosina runsaasti. Suomalaisen "Aku Ankan" kieli oli alusta alkaen huolellista ja rikasta, ja se on tuonut sanontoja yleiskieleen. Parhaita Aku Ankan piirtäjiä, muiden muassa Barksia ja myöhemmin Don Rosaa on julkaistu albumeissa. Megas XLR
Lopulta sarjasta tehtiin seitsemän minuutin kestoinen lyhytanimaatio nimeltä LowBrow, joka esitettiin elokuussa 2002. Se sai paljon kannatusta ja Cartoon Network julkisti joulukuussa 2003 aloittavan sarjan tuotannon, jossa sarjan luojat George Krstic ja Jody Schaeffer yhdessä Cartoon Network Studiosin kanssa tuottivat 13 jaksoa. Sarjan ensimmäisen tuotanto kauden lopulla Cartoon Network julkisti Megas XLR:n saavan mahdollisuuden tuottaa 13 uutta jaksoa, joiden esitys aloitettiin 16. lokakuuta 2004. Roy Rogers
"Roy Rogers ja Trigger" -sarjakuvalehti ilmestyi Suomessa 1959–1961. Vartijat
"Vartijat" julkaistiin Suomessa ensimmäisen kerran vuonna 2006, kaksikymmentä vuotta alkuperäisteoksen jälkeen. Sen on kustantanut Egmont. Arvostellessaan sarjakuvan "Helsingin Sanomissa" 10.12. Jussi Ahlroth sanoi, että "Vartijat" "aloitti psykologisen realismin aikakauden supersankariperinteestä ponnistavassa angloamerikkalaisessa sarjakuvassa. Se näytti, että sarjakuvalla voi olla romaanilta edellytettävää psykologista mittakaavaa." Internetsivusto Kvaak.fi:n toimittajat Sippo Mentunen ja Vesa Kataisto taas kuvailivat "Vartijoiden" olevan "suurta science fictionia, ja useampi kuin yksi rakkaustarina". My Spy Family
Sarjaa esitettiin ensi kerran 1. syyskuuta 2007 Britanniassa ja Suomessa maksullisella Cartoon Networkilla 10. tammikuuta 2008. Salaiset kansiot
Sarja alkoi Suomessa MTV3-kanavalla 31. tammikuuta 1995 Erityisesti ohjelman ensimmäiset tuotantokaudet saavuttivat suuren katsojakunnan. Vuoden 2005 kesällä sarjan uusintaesitys alkoi Subilla. Myös keväällä 2007 alkoi sarjan uusintaesitys Subilla. Korkeajännitystä – eli sähköä kotiin kuljetettuna
Sarja kertoo kahdesta sähköasentajasta Juhnusta ja Jahnukaisesta, jotka joutuvat milloin minkäkinlaisiin kommelluksiin ja noloihin tilanteisiin. Suomen sähköverkko
Suomen ensimmäinen suurjänniteyhteys 7,8 kV:n jännitteellä valmistui 1898 ja yhdisti Laatokan Karjalassa Uuksunjokeen rakennetut vesivoimalat Ylä-Uuksunkoski, Kivikulmankoski ja Jukakoski 7,5 km:n päässä sijainneille E. M. Meyer & Co.:n Pitkärannan kaivoksien uudelle sähkömagneettiselle rikastuslaitokselle. Seuraavana vuonna valmistui samanpituinen suurjännitelinja Läskelän vesivoimalaitokselta Välimäen rautakaivokselle. Täysin suomalaisvoimin toteutetun Lavolankosken vesivoimalan sähköä alettiin siirtää vuoden 1900 syksyltä Viipurin Neitsytniemen muuntoasemalle 33 km:n matkan 15 kV jännitteellä. Monster High
"Monster High"-kirjasarjan on kirjoittanut Lisi Harrison, joka tunnetaan myös Clique-kirjasarjasta. Mattel julkaisi ensimmäisen "Monster High" -romaanin 26. syyskuuta 2010. Suomeksi se ilmestyi samannimisenä vuonna 2011. Yotsuba&amp;!
Suomalainen fanikäännösryhmä Nordic Anime käänsi sarjaa suomeksi muutaman pokkarin verran ennen toimintansa lopettamista 12.12.2005. Punainen Jättiläinen alkoi julkaista sarjaa huhtikuussa 2008. Sarjan yhdeksäs osa palkittiin Suomessa vuonna 2011 DesuTalks-seminaarissa parhaana mangajulkaisuna. Juliet Jonesin sydän (sarjakuva)
Suomessa Juliet Jonesin sydäntä julkaistiin useiden vuosien ajan muun muassa "Etelä-Suomen Sanomissa" (alun perin nimellä ”Eeva ja minä”) sekä "Turun Sanomissa" vuodesta 1953 sarjan tuotannon päättymiseen asti. Yhdysvaltalainen National Cartoonists Society palkitsi sarjakuvan kolme kertaa vuosina 1968, 1970 ja 1972. Cartoon Network
Cartoon Network aloitti toimintansa Yhdysvalloissa vuonna 1992 lokakuussa, joilloin sen ensimmäinen ohjelma oli Looney Tunes. Skandinaviassa kanava aloitti toimintansa vuonna 2000. Cartoon Network aloittaa lähetykset Suomessa toukokuussa 2017. Indiana Jones
Marvel Comics alkoi tuottaa Indiana Jones -sarjakuvia "Kadonneen aarteen metsästäjien" ilmestyttyä 1981. He olivat tyytyväisiä George Lucasin "Tähtien sota" -elokuviin perustuvien sarjakuvien menestykseen, mikä saattoi vaikuttaa päätökseen aloittaa Indiana Jones -sarjakuvien tekeminen. Ensimmäinen sarjakuva oli toisinto elokuvan juonesta, mutta Marvel julkaisi myös nimellä "Further Adventures of Indiana Jones" itsenäisiä tarinoita, joissa Marion Ravenwood esitettiin poikkeuksellisesti Jonesin vakiotyttöystävänä. Lehteä ilmestyi 34 numeroa Yhdysvalloissa, minkä lisäksi Marvel julkaisi kaksi elokuviin "Tuomion temppeli" ja "Viimeinen ristiretki" perustuvaa sarjakuvaa. Suomeksi julkaistiin 17 numeroa vuosien 1984–1986 aikana nimellä "Indiana Jones". Mustanaamio (lehti)
Mustanaamio on 26 kertaa vuodessa ilmestyvä, vuonna 1966 ilmestymisensä aloittanut sarjakuvalehti. Lehti on saanut nimensä päätähden, Lee Falkin luoman Mustanaamion mukaan. Sen painos on nykyisin kolme tuhatta, 1980-luvun lopulla lehden suosion ollessa suurimmillaan painos oli yli satatuhatta kappaletta. Mustanaamio-lehden julkaiseminen lopetettiin Suomessa syksyllä 2010. Viimeiseksi numeroksi jäi 25–26/2010. 18. toukokuuta 2011 Egmont Kustannus kuitenkin ilmoitti verkkosivuillaan alkavansa uudelleen julkaista lehteä. Salapoliisi Conan
Mangasarjan pohjalta on tehty myös animesarja, jossa on jo yli 900 jaksoa ja se jatkuu edelleen. Suomessa mangaa julkaisi Egmont Kustannus.
Lisäksi se on tuttu ainakin Yhdysvalloissa nimellä "Case Closed" ja Japanissa taas "Meitantei Conan". Sarja tunnetaan myös nimellä Detective Conan. Ensimmäinen osa Salapoliisi Conanista ilmestyi Japanissa vuonna 1994. Japanissa sarjaa on ilmestynyt 90 "tankōbonia". Suomessa julkaistiin 77 pokkaria kunnes Egmont lopetti manga- sarjojen julkaisemisen vuoden 2013 lopulla. Sarjasta on tehty 21 anime-elokuvaa. Suomen sotien Korkeajännitys
Urho Pohjonen esiintyy Jatkosodan Korkeajännitys-sarjakuvassa ja on Kansalaissodan loppuvaiheessa kaatuneen Heimo Pohjosen poika. Isänsä tapaan, Urho niin ikään vihasi kansalaissodan punaisia, jotka olivat syyllisiä hänen isänsä kuolemaan sodassa. Vääpeliksi Jatkosotaan mennessä ylentynyt Pohjonen ilmaisikin punavihaansa useaan otteeseen sodan aikana ja hän otti erityisesti sotatoimissa ansioituneen Pekka Halttulan silmätikukseen. Supreme Power
Supreme Power on Marvelin luoma sarjakuvasarja, jota julkaistiin vuodesta 2003 vuoteen 2005. Sen on kirjoittanut J. Michael Straczynski ja piirtänyt Gary Grank. Sarjakuva käsittää 18 numeroa. Supreme Powerissa esiintyy uudelleen herätetty supersankariryhmä Squadron Supreme ja sen tapahtumapaikkana on Supremeverse. Ville Vallaton
Ketcham käytti koko ajan apupiirtäjiä. 50- ja 60-luvulla sarjakuvalehtiin piirsi yksi Ketchamin avustajista, Al Wiseman. "Dennis the Menace" -sarjakuvalehteä julkaisi USA:ssa Standard Pines Comics vuosina 1953-1958, Fawcett 1959-1979 ja Marvel 1981-1982. Ville Vallaton -sarjakuvalehti ilmestyi Suomessa 1960-1978 ja 1987-1989 Semicin julkaisemana. Dell Comics
Dell Publishing siirtyi vuonna 1938 käyttämään Western Printing and Lithographing Companyä, jolla oli hallussaan monien suosittujen hahmojen lisenssejä. Dell käytti hahmoja sarjakuvalehdissään. Sitä kautta aukesi yhteistyö myös The Walt Disney Companyn kanssa. Dell julkaisi 1939 ensimmäisen numeron Four Color -nimistä lehteä. Se ei ollut aiempien julkaisujen tapaan antologia, vaan siinä yksi numero oli omistettu aina yhdelle hahmolle. Sitä kautta esimerkiksi Aku Ankka, Roope Ankka, Gene Autrey, Roy Rogers, Dick Tracy, Felix-kissa ja Pikku Lulu esiintyivät ensimmäisen kerran sarjakuvalehdissä ennen kuin saivat omat lehtensä. Four Coloria julkaistiin yli 1 300 numeroa, ja se on Yhdysvaltain pisimpään julkaistu sarjakuvalehti. Myös Donald Duck One Shots oli Dellin kustantama. Jäätävä polte
Suomessa "Jäätävä polte" kiellettiin kaksi kertaa sekä Valtion elokuvatarkastamossa että Valtion elokuvalautakunnassa raaistavana pidetyn väkivaltaisuutensa ja Neuvostoliiton vastaisen sisältönsä takia. Elokuvan yli 3,5 minuuttia leikattu versio hyväksyttiin esitettäväksi vasta Korkeimman hallinto-oikeuden päätöksellä 29. lokakuuta 1986. Suomen ensi-iltansa elokuva sai lopulta 19. joulukuuta 1986. Elokuva maksoi 16,7 miljoonaa markkaa, ja se oli siihenastisista suomalaisista elokuvista kallein. Avaruuden Korkeajännitys
Avaruuden Korkeajännitys oli brittiläistä alkuperää oleva sarjakuvalehti, jota Semic-kustantamo julkaisi Suomessa 12 numeroa vuonna 1974. Lehti kertoi tulevaisuudesta, jossa Britannian kuninkaalliset ilmavoimat (Royal Air Force) lentää avaruudessa ja taistelee ulkoavaruuden olentoja vastaan. Sarjakuvan päähenkilö oli hävittäjä-ässä Jet-Ace Logan, joka esiintyi suomeksi myös kahdessa "Avaruuden Jättikorkeajännitys" -nimellä julkaistussa albumissa. Power!!
Power!! on Shizuru Seinon luoma manga. Sen päähenkilö, Kyo Aizawa -niminen tyttö aloittaa lukion pojaksi pukeutuneena, että hän pääsisi lukion poikien koripallojoukkueeseen isänsä tahdosta. Suomeksi Powerin kaikki kymmenen osaa ilmestyivät vuosina 2008 - 2009 Egmontin julkaisemina. Avaruuden Korkeajännitys
Nykyisin Avaruuden Korkeajännityksellä on kulttimainetta science fiction -harrastajien keskuudessa. Jet-Ace Loganin seikkailuja on 2000-luvulla julkaistu uudestaan Avaruuden Korkeajännityssarja -nimisinä sarjakuvapokkareina. Suomen MAD
Suomalainen MAD lopetettiin vuonna 1972, mutta vuodesta 1982 lähtien Kustannus Oy Semic ja myöhemmin vuodesta 1998 lähtien Egmont-kustannus julkaisivat MAD:ia uudestaan Suomessa nimellä Suomen MAD. Lehden päätoimittajana toimi vuodesta 1982 lähtien Marjaana Tulosmaa ja 1980- sekä 1990-luvuilla näkyvimpänä toimittajana lehden sivuilla esiintyi the Metsänen (Timo Metsänen). Ensimmäinen spesiaali ilmestyi vuonna 1984 ja oli nimeltään "Kino-MAD". Vili Vilperi (piirrossarja)
Suomessa piirrossarjan 1. ja 2. tuotantokausi ensiesitettiin 1990-luvulla Yle TV1-televisiokanavalla, suomeksi jälkiäänitettynä. Ensimmäinen jakso esitettiin Suomessa 28. elokuuta 1994. Myöhemmin sarjaa on esitetty C More Juniori -maksutelevisiokanavalla vuosina 2006-2011, jolloin sarja on uudelleen jälkiäänitetty. Kolmatta tuotantokautta ei ole esitetty Suomessa toistaiseksi. Sarjasta tehtiin myös uusi tietokoneanimoitu versio "Vili Vilperin seikkailut", jota on esittänyt Suomessa Nelonen ja Ruutu+. Suluissa on mainittu jaksojen alkuperäiset esityspäivät Suomessa.
Listaan on merkitty vain osa hahmoista. Mighty Morphin Power Rangers (1. tuotantokausi)
Mighty Morphin Power Rangersin 1. tuotantokautta alettiin esittämään yhdysvalloissa 28. elokuuta 1993 Fox Kids -kanavalla. Sarjassa seurattiin viittä, myöhemmin kuutta, teiniä joille viisas ja hyväntahtoinen tietäjä Zordon antoi kyvyn muuttua Power Rangereiksi. Näiden teinien tehtävänä oli estää pahaa avaruusnoitaa Rita Repulsaa valloittamasta maailmaa. Sarjan loivat Haim Saban ja Shuki Levy. Ensimmäisellä tuotantokaudella käytettiin lavaste-, asu- ja kuvamateriaalia japanilaisesta Super Sentai -sarjasta Kyōryū Sentai Zyuranger. Ensimmäinen tuotantokausi sisältää yhteensä 60 jaksoa, joista viimeinen esitettiin yhdysvalloissa 23. toukokuuta 1994. Suomessa sarjaa esitettiin PTV-kanavalla 11. huhtikuuta 1995 alkaen. Suomen sotien Korkeajännitys
Talvisodan syttyessä luutnantiksi ylennetty Vilho oli Karjalankannaksella valvomassa Mannerheim-linjan rakennustöitä kun ensimmäiset puna-armeijan hyökkäykset alkoivat. Rintamalla Vilho tapasi sisällissodassa hänen rinnallaan sotilaspoikana toimineen Kiven sekä punaisten puolella sotineen Laurin. Vilhon esimieheksi rintamalle saapuu suhteellisen kokematon kapteeni Jukka Lundberg jonka hengen Vilho pelastaa yhdessä vaiheessa. Sodan lopulla Vilho tapaa lapsuudenystävänsä Pekan, joka oli muuttanut sukunimensä Haapasesta Halttulaksi. Pekan ja Vilhon ystävyys palasi ja heistä tuli hyvät ystävät jälleen. Sarjis
Sarjis oli vuosina 1972–1974 ilmestynyt, pelkästään suomalaista sarjakuvaa julkaissut sarjakuvalehti. Lehden kustantajana oli sittemmin Semiciin yhdistetty Kustannus Oy Williams ja päätoimittajana Veikko Savolainen. Veli Giovanni
Viherjuuri toimitti erilaisia pilalehtiä ja tehtäväkirjoja. Vuonna 1919 ilmestyi "Huvittavia tehtäviä lapsille". Samana vuonna ilmestyi "Jyry-Jaakon päiväkirja" sekä ensimmäiset "Pilajuttuja ja piirroksia" -lehdet. Pilajuttuja ilmestyi 178 lehteä vuoteen 1950 saakka. Hän toimitti myös vuosialbumia "Kalle Viksari" (1924–1950). Otavan julkaisema "Kalle Viksari" oli ensimmäinen säännöllisesti ilmestynyt suomalainen sarjakuvajulkaisu. Viherjuuri toimitti lisäksi sarjoja "Lasten oma kirja" ja "Poikien oma kirja" ja joululehteä Joulukärpänen. Veikko Savolainen
Savolainen jätti oppikoulun kesken 17-vuotiaana, vaikka oli luokkansa parhaita oppilaita. Armeijaan mennessä jo neljä lehteä oli julkaissut hänen pilapiirroksiaan ja sarjakuviaan. Vuonna 1945 aloittaneessa Harrastelija-lehdessä (Tekniikan Maailma -lehden edeltäjä) ilmestyi kolme Savolaisen piirtämää, varsin vauhdikasta sarjaa: "X-tulevaisuuden keksintö" (1947), "Maa meren alla" (1948) ja "Huomio Piippu – täällä Sauhu" (1949). Sarjakuvastrippi "Heikki ja Esa" ilmestyi vuonna 1948 Karjala-lehdessä. Sen jälkeen hän piirsi kymmeniä eri sarjakuvia, joista tunnetuimmat ovat "Joonas" (Helsingin Sanomat, Seura ja Kotiposti 1950–1972), "Unto Uneksija" (Pellervo 1966–2010) ja "Hirnu". Näistä Unto Uneksija oli Savolaisen lopettaessa sen piirtämisen vuonna 2010 eräs pisimpään ilmestyneistä suomalaisista sarjakuvista. Hirnua ja "Sirkus Napoleonia" julkaistiin ainakin viidessä maassa. Muita tuotteliaan Savolaisen sarjoja olivat "Ruutinyrkki", "Toope", "Virnu", "Lepsu", "Kaista", "Peikkomaailma" ja "Tallinjengi". Korkeajännitys
TPL:n aineiston ehdyttyä joskus ennen 1960-luvun puoltaväliä alettiin käyttää lehtien "War Picture Library" ja "Battle Picture Library" aineistoa, jolloin sankarit vaihtuivat sotilaiksi. Kuvitettuja klassikkoja
Kuvitettuja klassikkoja on sarjakuvalehtisarja, joka ilmestyi Suomessa vuodesta 1957 vuoteen 1966, kustantaja vuodesta 1958 Kuvajulkaisut. Lehdessä julkaistiin värikuvina motolla "Kuuluisien kertojain parhaat kirjat" sekä vauhdikkaita seikkailukertomuksia että kuuluisia maailmankirjallisuuden klassikoita nuorille sovellettuna. Suomen videopelialan historia
Ensimmäiset suomalaiset videopeliyritykset, Terramarque ja Bloodhouse, perustettiin vuonna 1993. Bloodhouse julkaisi heti perustamisvuotenaan arvostelumenestykseksi nousseen "Stardust"-pelin Amiga 500:lle. Ilari Kuittisen ja Stavros Fasoulasin perustama Terramarque puolestaan julkaisi vuonna 1994 "Elfmanian", joka ei myynyt odotusten mukaisesti. Terramarque alkoi seuraavaksi työstää Fasoulasin ideoimaa peliä "P.I.D." ("Private Investigator Dollarally"), joka olisi muistuttanut "Grand Theft Autoa". Amigan kehittäjän Commodoren mentyä konkurssiin vuonna 1994 projekti keskeytyi, ja Fasoulas päätti lopettaa pelien ohjelmoinnin. Terramarque alkoi keskustella Bloodhousen kanssa tulevaisuuden näkymistä. Molemmat näkivät PC:n nousevan ja molemmilla oli PC-pelejä kehityksessä. Vuonna 1995 yritykset fuusioituivat muodostaen Housemarquen, jonka toimisto perustettiin Punavuoreen Helsinkiin. Yritys sai heti julkaisusopimukset "Muukalaisten yöhön" ja "Super Stardustiin". Seuraavana vuonna Team 17 julkaisi "Super Stardustin" Amiga 1200:lle, ja peli käännettiin myös Amigan CD32-konsolille – näin siitä tuli samalla ensimmäinen suomalainen konsolipeli. Seuraavaksi Housemarque kehitti "The Reap" -avaruusräiskinnän, joka oli saanut vaikutteita Segan julkaisemasta "Zaxxonista". Näiden kolikkopeleistä ammentavien räiskintöjen jälkeen pelitalo kehitti todellisen läpimurtonsa, lumilautailupeli "Supreme Snowboardingin". Ranskalainen Infogrames tarttui Housemarquen lumilautailupelikonseptiin, ja vuonna 1999 julkaistusta pelistä tuli ensimmäinen yli miljoona kappaletta myynyt suomalainen videopeli. 
Valmistuttuaan kauppaopistosta vuonna 1995 Samuli Syvähuoko halusi perustaa tiimin pelien kehittämistä varten. Hän otti yhteyttä demopiireistä tuntemaansa John Kavaleffiin ja mukaan tuli myös väkeä Future Crew’stä. Remedy Entertainment -nimen saanut yritys perustettiin 1995. Työtilana toimi aluksi Syvähuokon vanhempien autotalli, eikä palkkaa ollut varaa maksaa. Remedyn ensimmäisen pelin "Highspeedin" julkaisijaksi tarjoutui Apogee, joka halusi siihen mukaan aseita. Pelin nimeksi muutettiin "Death Rally", ja se julkaistiin vuonna 1996. Menestyksen myötä Remedy aloitti kolme uutta peliprojektia, joista pian päätettiin keskittyä vain yhteen – kolmannen persoonan ammuntapeliin nimeltä "Dark Justice", joka sai myöhemmin nimen "Max Payne". Yrityksen kunnianhimo kasvoi hankkeen edetessä ja toiminta ammattimaistui. Vuonna 1997 Remedy muutti oikeisiin toimitiloihin Espoon Niittykumpuun. Syvähuoko ei toiminut Max Paynen kehittämisessä – vastuu oli tuottaja Petri Järvilehdolla – vaan toimi yrityksen toimitusjohtajana. Yhtiön perustajien välit olivat kiristyneet, ja Syvähuokon palattua armeijasta kesällä 2000 hallitus erotti hänet virasta. Remedy kehitti myös tietokoneiden suorituskyvyn testaamiseen Final Reality -ohjelman, jonka kehittämiseen perustettiin myöhemmin erillinen yritys Futuremark. Ohjelman nimi oli viittaus Second Reality -demoon. Käännössarjakuva Suomessa
Ensimmäinen todellinen suomenkielinen sarjakuvajulkaisu on "Amerikkalainen kuvakirja" vuodelta 1904. Osakeyhtiö Minervan julkaisemassa 20-sivuisessa kirjasessa nähtiin ensi kerran yhdysvaltalaisia sanomalehtisarjakuvia Suomessa. Nimettömistä ja ilman tekijätietoja julkaistuista sarjoista nykyisin tunnetuin on "Kissalan pojat". 1910–1930-luvuilla Suomessa ilmestyi lehdissä satunnaisesti eri sarjoja. Vuonna 1929 "Uudessa Suomessa" alkoi ilmestyä "Bonzo", "Helsingin Sanomissa" "Felix Kissa" ja sanomalehti "Karjalassa" "Matti Mainio ja Jussi Juonio". George McManusin "Vihtori ja Klaara" aloitti "Uudessa Suomessa" 1930. "Mikki Hiiri" ilmestyi lyhyen aikaa "Aamulehdessä" vuonna 1930 ja myöhemmin "Helsingin Sanomissa". Pian suomalaisissa sanoma- ja aikakauslehdissä ilmestyi kymmenittäin amerikkalaisia sarjakuvia. Suosituimpia sarjoja ryhdyttiin 1930-luvulla kokoamaan myös omiksi julkaisuikseen, jotka enteilivät Yhdysvalloissa keksittyä sarjakuvalehtimuotoa. "Vihtori ja Klaara" -sarjoista koottiin useita albumeja, "Karjala" julkaisi kolme "Pikku Anni" -kokoelmaa ("Little Annie Rooney"). "Suomen Sosialidemokraatti" julkaisi "Helmi ja Heikki" -albumin 1936. Aikakauslehdissä ilmestyneestä Alex Raymondin jatkuvajuonisesta sarjasta "Iskevä Salama" (Flash Gordon) julkaistiin albumillinen seikkailuja 1938. Sarjakuva Suomessa
Sarjakuvantutkimus nousi yliopistoissa esiin 1990-luvulla. Sarjakuvan tutkimus on silti yhä vähäistä. Sarjakuviin liittyviä lopputöitä tehdään vuosittain kymmeniä. Tutkimus on usein kielitieteellistä ja liittyy joko suomen kielen tai sarjakuvakääntämisen alaan. Suomen ensimmäinen sarjakuvista väitellyt oli Pekka A. Manninen vuonna 1995. Kasvatustieteen alan väitöskirja "Vastarinnan välineistö: Sarjakuvaharrastuksen merkityksiä" käsitteli sarjakuvaa kapinan ja vaihtoehtoisten tulkintojen välineenä. Sarjakuvan estetiikkaa ja kerrontaa on Suomessa tutkittu vain vähän. Juha Herkmanin myöhemmin lisensiaatintyöksi laajentama teos "Sarjakuvan kieli ja mieli" (1998) tarkasteli tätä aihealuetta. Herkman hyödynsi kirjassaan etenkin kirjallisuudentutkimuksen ja kulttuurintutkimuksen menetelmiä. Kilroy
Kilroy-sarjakuvalehti ilmestyi Suomessa vuosina 1953–1954. Sitä julkaistiin 32 numeroa. Lehti ilmestyi maanantaisin vuorotellen Kädet ylös! -lehden kanssa. Kumpaakin lehteä julkaisi Suomessa Tähti-Sarjat. Sonic the Hedgehog (pelisarja)
"Sonic the Hedgehog"-sarjakuvaa tekevä Archie Comics aloitti Sonic-sarjakuvan teon "Sonic the Hedgehog"-televisiosarjan jälkeen 1993. Koko sarjakuva on muuttunut erilaiseksi kuin millaisena se alkoi. Sarjakuvalla on erilainen kuvitteellinen maailma kuin mikä itse pelisarjassa on, sillä sarjakuvassa esiintyy paljon amerikkalaisessa piirrossarjasta tuttuja hahmoja. Sarjakuvan yleisenä juonikuviona julma diktaattori tohtori Robotnik yrittää kaapata Mobius-planeetan vallan Acorn-suvun hallinnosta. Myöhemmin Robotnikin kukistuksen jälkeen myös toinen Robotnik eri ulottuvuudesta nimellä tohtori Eggman yrittää myös kaapata Mobiuksen. Sarjakuvassa jatkumo on myös erilainen verrattaessa peleihin. Sarjakuvasta julkaistaan nykyään myös pokkarikokoisia koosteita vanhoista numeroista, jotka sisältävät kymmenen numeroa kukin, lisäksi julkaistaan "Sonic Special" -pokkareita. Sarjakuvaa alun perin julkaistiin myös Suomessa yhdeksän numeroa (alkuperäiset numerot #0-#8), kunnes se lopetettiin pienen lukijamäärän vuoksi, mutta vuodesta 2009 lähtien sarjakuvaa aloitettiin uudestaan julkaisemaan 198. numerosta lähtien alkuperäiskielellään. Archie Comics julkaisi myös Sonic X-animeen perustuvaa sarjakuvaa, joka myöhemmin lopetettiin 40 numeron jälkeen. Sen tilalla oleva "Sonic Universe" on uusin Sonic-sarjakuva. Korkeajännitys
Samsonin piirtämissä seikkailuissa seikkailevat entinen punakaartilainen Pekka Haapanen ja suojeluskuntalainen Vilho Hannula (tähdellä merkityt). Lisäksi he ovat sivurooleissa myös useissa muiden piirtäjien tekemissä Suomi-Korkkareissa.Korkeajännityksen suuren suosion takia parhaina aikoina 1970-luvulla toisilla kustantajilla oli sarjan kanssa kilpailevia tuotteita, jotka joskus olivat lähes täydellisiä kopiota. Esimerkiksi vuonna 1977 aloittanut ”Teräs-sarja” tehtiin samaan kokoon kuin Korkeajännitys, tarinat olivat fiktiivisiä ja tapahtumat sekä hahmot hyvin samankaltaisia. ”Teräs-sarja” ei kuitenkaan ilmestynyt montaa vuotta. 
Hiukan varhempi kilpailija oli ”Suuri sota”. Sen koko oli sama, mutta formaatti oli kuitenkin hiukan eri; tarinat kuvittivat ainakin periaatteessa dokumentaarisesti toisen maailmansodan todellisia tapahtumia. Esimerkiksi yksi lehti saattoi käsitellä Midwayn taistelua, toinen Varsovan kansannousua. ”Pilotti”-sarjakuvalehti vastasi hengeltään ja tarinoiltaan ”Ilmojen korkeajännitystä”. Julkaisua ”Super-RAF” tehtiin sekä A4- että Korkeajännitys-koossa, tarinat nimen mukaisesti fiktiivisiä ilmasota-tarinoita. Lännen-sarja lehti oli saman kokoinen ja tyylinen kuin Lännen korkeajännitys mutta kuvia oli vain yksi sivua kohti. Lisäksi jokaisen numeron lopussa yksi tietosivu tositapahtumasta. Lännen-sarja lehden motto oli "lännen-sarja lehti. Lehti josta pojat pitävät mutta jonka isät lukevat ensin."Yksikään samantyyppisistä kilpailijoista ei saavuttanut yhtä pitkää ikää kuin Korkeajännitys, vaan lopetettiin yleensä muutaman vuoden kuluessa.