Onko norsunluusta tehty pianon koskettimia?
Piano
Valkoiset koskettimet päällystettiin perinteisesti norsunluulla. Myös valaanluuta on käytetty. Nämä eläimet ovat nykyään rauhoitettuja ja kansainvälisin sopimuksin norsun- ja valaanluun 
kauppa, tuonti ja vienti on kielletty. Luun käyttö pianon koskettimiin on tätä kautta tietysti loppunut. Tuonnin ja viennin kieltäminen on aiheuttanut myös sen, että vanhoja norsunluisilla koskettimilla varustettuja soittimia ei voi — ainakaan laillisesti — kuljettaa valtioiden rajojen yli edes muuttokuormassa. Valkoiset koskettimet päällystetään nykyään erilaisilla muoveilla, jotka eivät kaikesta tuotekehityksestä huolimatta ole tuntumaltaan (sileys, huokoisuus, reagointi ihon kosteuteen ja rasvaan) norsunluun veroisia. Norsunluu
Norsunluu on valkoinen, kova mutta joustava aine, jota saadaan norsujen syöksyhampaista. Ennen muovin yleistymistä siitä tehtiin muun muassa biljardipalloja, pianon koskettimia, nappeja ja taide-esineitä.
Hohler Felsin Venus
Schwabenin Juran alueella on luolia, joista on paljastunut mammutinluisia veistoksia myöhäispaleoliittiselta ajalta noin 25 esinettä. Niihin kuuluu Hohlenstein-Stadelin leijonaihminen ja vanhin tunnettu soitin, mammutinluinen huilu. Tämä esinelöytöjen keskittymä 30 000–40 000 vuoden takaa on ainutlaatuinen koko maailmassa, ja Conard arvelee, että silloisten ihmisten ansioksi voidaan lukea paitsi figuratiivinen taide ja musiikki, myös uskonnon alkuvaiheet. Muita samasta luolakerroksesta löydettyjä esineitä ovat piikivisen tulentekovälineen sirpaleet, työstetty luu ja mammutinluu sekä erilaisten eläinten jäännökset, kuten tarpaani, peura, luolakarhu, mammutti ja vuorikauris. Sormiskeittaus
Sormiskeittilautoja (dekkejä) on puisia ja muovisia kuten Tech Deckin tekemät sormiskeittilaudat. Berlinwood on yksi tunnetuimista sormiskeittien valmistajista, jonka työpaja sijaitsee Schwarzenbach An Der Saalessa, Saksassa Blackriver-Ramps yhtiön toimitiloissa. Berlinwoodin sormiskeitit valmistetaan samalla tavalla kuin oikeatkin rullalaudat. Puiset laminaatit liimataan toisiinsa ja niissä on usein myös värjättyjä laminaatteja joukossa, jotta saadaan aikaiseksi ns. oma leima/tunnus alkuperäisyyden tunnistamiseksi. Elias Assmuth työskenteli ja ylläpiti takuuvarman laadun Berlinwoodin dekeissä ja sai myös ansaitusti oman nimikkolautansa. Hän hiljattain siirtyi muihin töihin, mutta on edelleen toiminnassa mukana tavalla taikka toisella. Toiseksi suosituin sormiskeittibrändi lienee Mike Schneiderin perustama Flatface Fingerboards. Mike oli ainoastaan 13-vuotias aloittaessaan toimintansa ja on edelleen myös yksi parhaimmista sormiskeittaajista maailmassa. Paljon on muitakin merkkejä, jotka joko toimivat isomman yhtiön nimen alla kuten Harrier ja Winkler Wheels Blackriverin, tai itsenäisesti toimivia, ei ehkä niin tunnettuja taikka arvostettuja, mutta asiansa osaavia. Näitä ovat esimerkiksi Yellow Wood, Shin, Subtance, Mitt Skateboards ja Aphliksun. Aurignacin kulttuuri
Nykyihmiset tekivät keihäänkärkiä luusta ja sarvesta. Työkalut olivat yleiskäyttöisiä ja Neandertalin ihmisen työkaluja kehittyneempiä. Hampaista, norsunluista ja simpukankuorista tehdyt korut olivat laajan kaupankäynnin vaihtotavaraa. Luuneuloilla ommeltiin yksilöllisesti muotoiltuja vaatteita. Norsunluuta ja luuta kaiverrettiin. Kivityökalut oli tehty ns säletekniikalla, ja terät olivat prismamaisia. Aurignacin kaudelta ei ole löydetty kiinteitä asuin- ja hautapaikkoja. Piri (soitin)
Piri (, hanja 觱篥) on korealainen kaksoisruokolehdykkäsoitin. Oboen kaltainen piri valmistetaan bambusta, ja siinä on seitsemän sormireikää etupuolella ja yksi takapuolella. Pirin kaltaisia soittimia tunnetaan jo yhdistyneen Sillan kaudelta ensimmäiseltä vuosituhannelta. Tybrind Vig
Kaivauksissa löytyi yli 10 ongenkoukkua ja lukuisia keskeneräisiä koukun aihioita. Jopa kolme senttimetriä pitkät koukut on valmistettu saksanhirvien kylkiluista. Yhdestä koukusta löytyi pätkä kasvikuituista siimaa. Tämä löytö valaisi tapaa, jolla koukku kiinnitettiin siiman päähän. Koukuilla on voitu pyydystää esimerkiksi turskaa, jonka luita esiintyi kaivausmateriaalissa kaikista eniten. Muotoiltuja kivisiä siimanpainoja ei löytynyt, mutta ne ovat olleet melko harvinaisia mesoliittisissa kaivauskohteissa. Painoina on saatettu käyttää luonnon muotoilemia kiviä, jotka eivät kaivauksissa erotu muusta kivimassasta. Susiluola
Kivien alkuperän lisäksi muita neanderthalilaishypoteesin väitteitä on kritisoitu: Suuaukon läheltä löytyi nokea. Sen alkuperää ei kuitenkaan ole voitu osoittaa. Luolasta on myös löytynyt painaumia. Ne voivat olla myös merkki eläinten oleskelusta. Susiluolan maakerrosten iän määritykselle ei ole katsottu olevan perusteita. Ei siis voida myöskään sanoa, miltä ajalta peräisin olevassa kerrostumassa kivet olivat. Basil Hiiri – Mestarietsivä
Pianisti on töissä kapakassa jossa hän soittaa pianoa. Hänellä on sikari suusa ja sormessa sininen timanttisormus. Dawsonin putoessa
pianoon pianisti aikoi lyödä häntä, mutta löikin vahingossa isoa hiirikorstoa josta syntyi kapakassa tappelu.
Pianistilla ei ole ääninäyttelijää. Astiahuilu
Astiahuilu kuuluu maapallon vanhimpiin soittimiin. Se oli tunnettu jo kivikaudella ja vanhoissa korkeakulttuureissa kaikkialla maailmassa. Materiaali voi olla keramiikkaa, posliinia, sarvea, puuta, muovia. Tavataan myös näkinkengästä ja hedelmänkuoresta, kuten kookospähkinästä ja kalebassista valmitettuja huiluja. Puikkolaskenta
Puikkolaskentaan tarvittavat välineet ovat kimppu laskentapuikkoja ja laskentapöytä. Laskentapuikot olivat yleensä bambusta tehtyjä, noin 12–15 cm pitkiä ja 2–4 mm paksuja, joskus eläintenluista tai norsunluusta ja jadesta (hyvin varakkailla kauppiailla). Laskentapöytä voi olla pöytälevy, puinen levy, jossa voi olla ristikko ja jota pidettiin pöydällä tai hiekalla.
Vuonna 1971 kiinalaiset arkeologit saivat kaivettua esiin Xinjiangin maakunnasta löydetystä haudasta kimpun hyvin säilyneitä eläintenluista valmistettuja laskentapuikkoja, jotka olivat säilytettynä silkkipussissa. Näiden arvioidaan olevan peräisin Han-dynastian ajalta (206 eaa. — 8 jaa). Vuonna 1975 löydettiin kimppu bambuisia laskentapuikkoja. Norsunluu
Vuonna 1989 norsunluun myynti kiellettiin maailmanlaajuisesti, mutta vuonna 2002 YK salli norsunluun pienimuotoisen kaupan joillekin Afrikan maille. Tonetti
Tonetti on okariinan lähisukulainen, 1940–1950-luvulla Yhdysvalloissa suosittu muovista valettu puhallinsoitin. Tonetissa on 8 sormiaukkoa, joilla voidaan tuottaa nooni. Lautanen (soitin)
Kiinalaisen musiikki-instrumenttejä käsittelevän teoksen "Yo Shu" (vuodelta 1101) mukaan symbaalien käyttö tuli Kiinaan Tiibetistä. Kahden muun lähteen perusteella symbaalin saapui Kiinaan kuitenkin joko Intiasta tai Turkista. Kiinan keisarilliseen palatsiin perustettiin turkkilainen orkesteri jo 384 jaa. ja symbaalien katsotaan kuuluneen tämän orkesterin soittimistoon jo varhaisessa vaiheessa. Yleisesti on arvioitu, että Kiinan varhaisissa pyhänä pidettyissä lautasissa oli 81 prosenttia kuparia ja 19 prosenttia tinaa. Tämä vastaa perinteisten turkkilaisten symbaalien metalliseosta. Nykyiset lautasmallit eroavat kuitenkin turkkilaisista sekä rakenteeltaan, että sointiääneltään. Nailon
Nailon (alkup. "nylon") on polyamideihin lukeutuva tekninen muovi, joka keksittiin 28. helmikuuta 1935 DuPont-yrityksessä Delawaressa, Yhdysvalloissa. Nailon julkistettiin vuonna 1938 ja sen ensimmäinen kaupallinen sovellus oli hammasharja, jonka harjakset olivat nailonia. Vuonna 1940 tuotiin markkinoille nailoniset naisten sukat, joista pian muodostui valtava kaupallinen menestys. Nykyään nailonia käytetään tekokuituna kaikenlaisissa vaatteissa ja kiinteässä muodossa teollisuudessa. Myös kitaran kielet valmistetaan usein nailonista. Flatlands (nykytaideprojekti)
Bambusoitin esiintyy Warner Brothersin vuonna 1938 valmistuneessa Merrie Melodies -animaatioelokuvassa "The Isle of Pingo Pongo". Siinä pianon kaltainen soitin esitetään bambusta valmistettuna alkuperäiskansojen soittimena. Elokuva on ollut esityskiellossa vuodesta 1968 saakka. Komuz
Siinä on päärynän muotoinen kaikukoppa joka on yleensä tehty aprikoosi-, pähkinä- tai kataja-puusta. Kielet ovat perinteisesti olleet suolista tehtyjä mutta nykyisin käytetään myös nailonia ja joskus myös metallia. Ne viritetään kieltenpitimestä tallan ja yli kaulan päähän jossa on viritystapit joilla soitin viritetään. Otelaudassa ei ole nauhoja. Bachi
Bachi (, lausutaan "batši") on isokokoinen plektra eli näppäin, jolla soitetaan japanilaisia soittimia shamisenia () ja biwaa (). Shamisenin bachi on painava, noin 20 senttimetrin pituinen ja se muistuttaa muodoltaan Y-kirjainta. Sen 'varsi' on tavallisesti valmistettu tammesta ja terävä näppäinosa koiranpensaasta eli puksipuusta. Arvokkaimmat bachit on perinteisesti valmistettu norsunluusta. Nykyään käytetään myös muovista valmistettuja näppäimiä.
Bachiksi (), () ("batchi" tai/ja "buchi") kutsutaan myös japanilaisetn Taiko-rumpujen soittoon tarkoitettuja puisia palikoita. Ukulele
Ukuleleja valmistetaan kokopuusta, laminaatista ja muovista. Tavallisimmat puulajit ovat mahonki, kuusi, vaahtera, koa, kirsikka, ruusu, eben, leppä, akaasia ja mango. Laminaatista ja muovista valmistetut ukulelet ovat edullisempia kuin kokopuiset ja kokopuukantiset instrumentit, mutta äänen laatu kokopuusoittimissa on yleensä parempi. Kaikki keskihintaista halvemmat ukulelet tehdään Kaukoidässä. Laadukkaimmat puusoittimet valmistetaan Havaijilla, Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Vaskipuhallin
Vaskipuhaltimet ovat puhallinsoittimia eli aerofoneja, joissa ääni muodostetaan puhaltamalla kuppimaiseen tai pikarimaiseen suukappaleeseen siten, että suukappaleeseen kiinni painetut ja jännitetyt huulet ilmavirran mukana väristessään saavat myös soittimen sisäisen ilmapatsaan värähtelyliikkeeseen. Huulten jännitystä sekä puhallusilman painetta muuntelemalla voidaan tuottaa säveliä, jotka noudattavat soittimen putken pituutta vastaavaa yläsävelsarjaa. Näitä säveliä kutsutaan "luonnonsäveliksi", ja ne ovat oleellinen osa vaskipuhallinten soittotekniikkaa. Luonnonsäveliä käyttämällä voidaan itse asiassa soittaa mitä tahansa huulille sopivaa putkea, esimerkiksi silloin tällöin konserttilavoillakin kuultua "kasteluletkua". Haluttaessa saada aikaan luonnonsävelten väliin sijoittuvia säveliä täytyy putken pituutta muuttaa. Tämä voidaan tehdä ainakin seuraavilla tavoilla:Vaskipuhaltimet valmistetaan yleensä messingistä (josta nimi) tai muusta lejeeringistä. Historiallisia valmistusmateriaaleja ovat olleet erilaiset jalometallit, luu, lasi ja puu. Nykyään käytetään muun muassa muovia ja lasikuitua. Kansansoittimia valmistetaan muun muassa tuohesta ja simpukankuoresta. Lautanen (soitin)
Lautanen eli symbaali on idiofoneihin kuuluva lyömäsoitin, joka valmistetaan miltei poikkeuksetta metalliseoksista, usein kuparista tai pronssista. Kalleimmissa symbaaleissa on kuitenkin pieniä määriä hopeaa. Pronssiseokseen voidaan lisätä myös muita metalleja, kuten alumiinia. Halvat aloittelijatason symbaalit valmistetaan usein messingistä. Lautaset joko prässätään tai vasaroidaan käsin tai koneellisesti sekä sorvataan muotoonsa ja lopuksi viimeistellään. Piano
Vasarahuovan kovuus ja pehmeys, jännityksen ja puristuksen suhde ja huovan laatu vaikuttavat suuresti pianon ääneen. Kielet painavat vasarahuopaan ajan mittaan syvät urat ja tiivistävät huopaa muutoinkin. Urat täytyy hioa aika ajoin pois ja huovan pehmeys palauttaa pistelemällä huopaa neulamaisella työkalulla. Tätä kutsutaan intonoinniksi eli sävytykseksi. Norsut
Suomen sana "norsu" on vanha variaatio sanasta "mursu". Sanan käyttö elefantinkin nimenä edeltänee 1500-luvulla vaikuttanutta Mikael Agricolaa. Sanan siirtyminen tarkoittamaan arktisen merinisäkkään sijasta elefanttia on selitetty siten, että Suomeen tai lähialueille tuodut elefanttien syöksyhampaat olisi käsitetty mursujen eli "norsujen" syöksyhampaiksi, siis "norsunluuksi". Myöhemmin, kun mursun syöksyhampaiden käyttö väheni ja tietoisuus lisääntyi siitä, että norsunluu on joltain oudolta ja eksoottiselta eteläiseltä eläimeltä, alkoi norsunluun tunnetuksi tekemä sana "norsu" tarkoittaa tätä eläintä mursu-sanan jäädessä tarkoittamaan merinisäkästä. Pirunnyrkki
Pirunnyrkki on perinteisesti kuudesta palasta koostuva, ns. kolmiulotteinen palapeli, jonka ratkaiseminen vaatii älyä. On myös useammasta kuin kuudesta palasta koottavia pirunnyrkkejä. Erilaisia pirunnyrkkejä kutsutaan myös nimillä "älypeli" tai "pulmapeli".
Maailman suurimman pirunnyrkin paino on yli 180 kg. Sen voi löytää Oulun Tietomaasta. John Cage
Nuoren John Cagen musiikillisiin aktiviteetteihin kuului muun muassa kokonaisen lyömäsoitinorkesterin perustaminen Seattleen 1938, ja myöhemmin San Franciscossa hän järjesti säveltäjä Lou Harrisonin kanssa sarjan lyömäsoitinkonsertteja. Pianon äänimaailmaa hän laajensi preparoimalla sen sijoittamalla kielten väleihin erilaisia esineitä, kuten puun tai kumin palasia, ruuveja ja niin edelleen. Tällöin pianon sointiväri muuttuu radikaalisti muistuttaen lähinnä eksoottisia lyömäsoittimia. 1940-luvulla hän sävelsi musiikkia lyömäsoittimille ja preparoidulle pianolle sekä äänirautapianolle. Lur
Lur "(lausutaan: lūr)" on pronssista valmistettu puhallinsoitin, jollaisia oli käytössä lähinnä Skandinaviassa ja Pohjois-Saksan alueella. Ne on ajoitettu Skandinavian pronssikaudella noin 1200–800 eaa. eli Monteliuksen periodeille III–V. Jaakko Noso
Noso teki myös muita soittimia: noin 50 mandoliinia, sekä saman verran kitarabanjoja, sata kanteletta sekä kontrabasson. Vuonna 1950 Jean Sibeliukselle lahjoitettiin Noson rakentama 36-kielinen visakoivuinen "Sibelius"-kantele. Soitin on yhä soittokuntoisena Ainolassa, Sibeliuksen työhuoneessa. Fazer Pianotehdas
Fazer-pianoissa käytettiin 1970-luvun alussa saksalaisen Louis Rennerin koneistoja, sitten Schwanderin ja BPA:n sekä 1980-luvun puolestavälistä Herrburgerin koneistoja. Pianojen kaikupohjissa käytettiin Halkinit-nimellä tunnettua materiaalia, jonka sanotaan kestävän ongelmitta ilmankosteuden muutoksia. Sormitus
Koskettimiston mittasuhteet ovat vaikuttaneet merkittävästi sormituksen kehittymiseen. 1800-luvulle asti pianon valkoisten koskettimien etuosa oli niin lyhyt, että peukalon ja pikkusormen käyttäminen oli hankalaa nopeissa kuvioissa, eivätkä sormet tahtoneet mahtua mustien koskettimien väliin. 1500-luku suosi keskimmäisten sormien käyttöä ja peukaloa käytettiin vain vasemmassa kädessä. Sävellysten monipuolistuminen 1600-luvulla toi uusia haasteita ja 1700-luvulla peukaloa ja pikkusormea käytettiinkin jo huomattavasti enemmän. 
Varhaisimpien sormitusten tutkimisen on tapahduttava alkuperäissoittimien äärellä, koska 1800-luvulle saakka sävellyksiin ei juurikaan lisätty soitto-ohjeita. Piano
Itse kosketin tehdään tiheäsyisestä kuusesta, männystä tai muusta havupuusta. Tukipisteen kohdalla on kovemmasta puusta tehty vahvike. Harmonikka
Eri valmistajat ostavat yksittäiset osat niihin erikoistuneilta valmistajilta tai tekevät ne itse. Puuosien valmistus on pitkälle koneistettua, ja erilaisten puutyökoneiden käyttö mahdollistaa osien tarkat mitat ja tehokkaan tuotannon. Muoviosat on perinteisesti valmistettu selluloidista joka on yksi ensimmäisistä muovilaaduista. Selluloidi valmistetaan selluloosasta nitraamalla ja se on erittäin tulenarkaa. Paksuja selluloidilevyjä keitetään vesihauteessa, jolloin ne notkistuvat nahkamaisiksi ja ovat helposti muovattavissa soittimen monimutkaisiin muotoihin muottien päällä. Selluloidin kutistuminen ja asettuminen haluttuun muotoon vie aikaa kolmisen kuukautta. Selluloidi on erittäin kestävä materiaali, satakin vuotta vanhoissa soitimissa saattaa olla alkuperäinen pinnoite. Lisäksi sen muovattavuus on omaa luokkaansa, pintavauriot voidaan korjata vaihtamalla vaurioitunut alue ja sillä saadaan aikaan harmonikoille tyypillinen kaunis loimukuviointi. Metalliosien valmistus vaatii useita vaiheita. Metalli pitää sulattaa, ja osat saavat muotonsa erilaisissa muoteissa jäähtyessään. Metalliset kielten vapaalehdykkäosat lämpökäsitellään, jotta ne tulevat joustavammiksi ja lujemmiksi eivätkä murru helposti.
Kieliä koottaessa vapaalehdykät ruuvataan tai vahataan kielilaattoihin, joissa on kaksi aukkoa. Vapaalehdykkä kiinnitetään aukon molemmille puolille, ja aukko varustetaan nahkaisella tai muovisella venttiilillä. Kielilaatat kiinnitetään edelleen puisiin kielipenkkeihin, jotka asennetaan instrumentin diskantti- ja bassopuolille. Näppäin- ja rekisterimekanismit, joilla ilmankulkua kielipenkkeihin ja kieliin ohjataan, kiinnitetään soittimen tukirakenteisiin. Gravetten kulttuuri
Jotkut lähteet väittävät, että keihäslinko olisi keksitty noin 30 000 vs Gravette-kauden alussa tai ennen sitä. Jousi ja nuoli olisi tunnettu päätellen pienistä kivikärjistä. Gravetten ajalta lienee noin 25 000 vuotta vanha Länsi-Venäjän löytö, jossa on suoristettu keihäänkärki (lenkkiavainta muistuttavalla työkalulla, jollaisia on löydetty muun muassa paleointiaanien varhaisilta asuinpaikoilta).Dolní Věstonice liittyy Itä-Gravetten eli Pavlovin kulttuuriin 29 000–24 000 BP. Dolní Věstonicen 28 000–26 000 (31 000–26 000 vs) vuotta vanha maahan kaivettu nahkamaja-asutus ja sieltä löydetty poltetusta savesta tehty venuspatsas. Se on maailman vanhin keramiikkaesine. Paikalla asuttiin tuhansia vuosia. Sieltä ön löydetty 2000 poltettua savipalloa. Tšekkoslovakian Pavlovin kulttuurin löytöpaikkoja.Gravetten kulttuurin isälinjan haplotyypit ovat I ja C. C on esim C1a2. Muita ovat F, CT,IJK,BT. Äitilinjan tyyppejä ovat U2, U5, U6, U8c, M. Sormio
Sormio tai useampia on mm. uruissa, cembalossa, sähköuruissa ja urkuharmonissa sekä joissain vanhemmissa, harvinaisemmissa kosketinsoittimissa. Pianon koskettimistoa ei yleensä sanota sormioksi, koska pianossa koskettimistoja on vain yksi eikä jalkiota tavallisesti ole (joskin joissain pianoissa jalkiota on käytetty). Sonor
Vuonna 1875 Johannes Link alkoi valmistaa sotilasrumpuja sekä rumpukalvoja. Kaksikymmentä vuotta myöhemmin yritys oli laajentunut valmistamaan kaikkia lyömäsoittimia. Sonor rekisteröitiin tuotemerkiksi vuonna 1907. Johannes Linkin poika, Otto Link, jatkoi Sonor-rumpujen valmistusta toiseen maailmansotaan asti. Maailmansota jakoi Saksan, jolloin tehdas jäi Itä-Saksalle. Otto Linkin poika, Horst, loikkasi länteen ja perusti brittijoukoilta vuokrattuun parakkiin tehtaan, jossa hän alkoi valmistaa kalvoja. Kitara
Kitaran kannen sanotaan olevan sen tärkein elementti, joka vaikuttaa sointiin muita osia enemmän. Legendan mukaan espanjalainen kitaranrakentaja valmisti koko muun kitaran kaulaa lukuun ottamatta paperimassasta mutta valmisti kannen puusta, ja monet kitaristit totesivat soittimen soivan hienosti ja ihmettelivät sen hyvää sointia.Kitarassa voidaan käyttää useita eri virityksiä, mutta yleisin ja perinteisin viritys E-A-D-G-H-E on hyvä kompromissi, joka mahdollistaa helpot sormitukset useille soinnuille ja mahdollistaa yleisimpien sävelasteikkojen ja sointukulkujen soittamisen suhteellisen helposti. Steel pan
Karnevaalien aikaan 1930-luvun Trinidadissa kolisteltiin tyhjiä peltipurkkeja. Ajan kuluessa joku soittajista huomasi, että jos purkissa on lommoja niin siitä saa kuulumaan erilaisia ääniä. Ensimmäinen nykyiseltä nimeltään steelpanina tunnetun soittimen keksijä oli Winston Spree Simon. Ensimmäisiä soittimia valmistettiin muun muassa amerikkalaisten sotilastukikohtiin hylkäämistä tynnyreistä. Äänirautapiano
Äänirautapiano eli adiafoni on pianoa muistuttava kosketinsoitin, jonka sisällä pienet vasarat lyövät metallisuikaleita pianonkielten sijaan. Ensimmäisen mallin, ja nimen adiaphonon, kehitti Wienissä Schuster vuonna 1819. Sen kielet olivat suoria metallitankoja. Philadelphiassa asunut saksalaissiirtolainen Albert Schoenhut keksi vaihtaa tangot haarukkamaisiin äänirautoihin ja kutsui tuotostaan nimellä "adiaphon". Niiden piti säilyä virityksessä jopa paremmin kuin perinteisen pianon, mutta alkuperäinen viritys on yleensä varsin epämääräinen, eikä sitä ole helppoa muuttaa. Äänirautapianoista ei tullut suurta menestystä, mutta rakennetta on käytetty useissa leikkipianoissa. Halvemmissa malleissa ei ole lainkaan mustia koskettimia; vähimmillään koskettimia on kahdeksan, jolloin pianolla voi soittaa yhden oktaavin ilman ylennettyjä tai alennettuja säveliä. Kooltaan ne ovat yleensä alle puoli metriä leveitä. Urut
Puhuttaessa urkujen rakenteesta viitataan yleensä siihen muotoon, jonka soitin oli saavuttanut keskiajan lopulla. Sille luonteenomaista on, että soittajan itsensä ei tarvitse huolehtia ilmanannosta ja että soittaminen tapahtuu sormin koskettimistolla, joka ulkoisesti muistuttaa esimerkiksi cembalon tai pianon koskettimistoa. Useimmissa uruissa on myös jalkiokoskettimisto, joka muistuttaa sormiokoskettimistoa, mutta on luonnollisesti suurempi. Piano
Nykyään valmistettavien ja käytettävien pianojen ääniala on liki poikkeuksetta 7 ¼ oktaavia eli 7 oktaavia ja pieni terssi. Koskettimia on vastaavasti 88, joista 52 valkoista ja 36 mustaa. Matalin sävel, joka pianolla voidaan soittaa, on subkontraoktaavin A (A) ja korkein viisiviivainen c (c). Tama (soitin)
Tama, "puhuva rumpu", on länsiafrikkalaisesta griottien musiikkiperinteestä peräisin oleva rumpu, jonka historiaa voidaan jäljittää 700-luvun Ghanan kuningaskuntaan asti. Gibson S-1
Kaula on kahdesta palasta tehty pulttikiinnitteinen vaahterakaula. Kitaran 22-nauhainen otelauta on vaahterasta tai ruusupuusta riippuen valmistusvuodesta. Ruusupuisella otelaudalla varustettua versiota valmistettiin vuodesta 1975 vuoden 1978 alkuun ja vaahteraotelaudalla vuodesta 1976 valmistuksen loppuun, vuodelle 1979. Soitinluokitus
Soitinten luokitteluperusteet ovat olleet historiallisesti kulttuurisidonnaisia tai käytännön tarpeista lähteneitä. Esimerkiksi suomalaisessa kulttuurissa soittimet jaettiin ennen kanteleisiin, kelloihin, pilleihin ja torviin. Muinaisten korkeakulttuurien luokittelut olivat jo systemaattisemmin järjestettyjä. Esimerkiksi kiinalaiset jaottelivat soittimet kahdeksaan eri luokkaan, perusteinaan soittimien rungon tai soivan osan materiaali (nahka, silkki, metalli, kivi, savi, kalebassi, bambu ja puu). Hindut puolestaan ryhmittelivät soittimensa puhaltimiin, kielisoittimiin, lyömäsoittimiin ja rumpuihin. Antiikin kreikkalaiset ja roomalaiset jaottelivat soittimensa kielisoittimiin soittimen soivan osan pohjalta sekä puhallinsoittimiin ja lyömäsoittimiin soittotavan pohjalta. Eurooppalaiset ottivat käyttöön kyseisen kolmijaon, johon soittotavan mukaan on lisätty kosketinsoittimet. Jalkio
Jalkio on usein (muttei välttämättä aina) mm. uruissa ja sähköuruissa, joskus myös cembalossa. Myös pianosta on joskus tehty jalkiollisia versioita, jotka kuitenkin ovat jääneet lähinnä kuriositeeteiksi. Jalkiolliselle pianolle musiikkia on säveltänyt erityisesti Charles-Valentin Alkan. Tavanomaisia pianon kaiku- ja muita pedaaleja ei kutsuta jalkioksi. Munniharppu
Munniharppu, myös juutalainen/juutalaisen harppu, märistysrauta tai suuharppu, on idiofoneihin kuuluva soitin, joka koostuu äänirautaa muistuttavasta tangosta, joka on taivutettu kehykseksi hevosenkengän tai pikemminkin tatin muotoon. Tangon keskellä on joustavasta metalliliuskasta tehty levy, jonka päähän on tehty taite siten, että sitä on helppo näppäillä. Steel pan
Steel pan on melodinen lyömäsoitin, joka on kehitetty Trinidadissa, Karibialla. Soitin valmistetaan peltitynnyristä. Nykyään yhteen tynnyrinpohjaan saadaan mahtumaan 30 ääntä ja sillä voidaan soittaa kaikissa sävellajeissa. Piano
Niin sanotuissa silent-pianoissa keskimmäinen pedaali laskee vasaroiden ja kielten väliin tavallisesti alumiinisen palkin, joka estää kokonaan vasaroiden osumisen kieliin. Uusimmissa silent-pianoissa on koskettimien alla jokaiselle koskettimelle oma infrapunalla toimiva liikkeen tunnistin. Tämä mittaa kunkin koskettimen lyönnin voimakkuuden ja keston. Lisäksi hiljennys- ja sustain-pedaaleissa on omat tunnistimensa, jotka mittaavat pedaaleiden painallukset. Tieto koskettimen ja pedaalin liikkeistä välitetään midi-tekniikalla äänilähteeseen eli saundimoduliin. Se on yleensä sijoitettu näkyviin koskettimiston alapuolelle, josta sitä on helppo käyttää. Äänilähde kytketään esimerkiksi kuulokkeisiin, jolloin pianolla voi harjoitella äänettömästi. Etuna on lisäksi "oikean" pianon tuntuma verrattuna esimerkiksi sähköpianoihin. Cimbalom
Harry Partch valmisti sarjan sitroja, joita hän kutsui "harmonisiksi kaanoneiksi". Glenn Branca valmisti palikalla soitettivia pöytä­sitroja, joita hän sanoi nuija­kitaroiksi, ja Yuri Landman rakensi Liam Finnille ja The Dodos -yhtyeelle sähkö­käyttöisiä palikoilla soitettavia 24-kielisiä sitroja, joita hän nimitti Tafelberg -rumpu­kitaroiksi. Myös Boredoms-yhtyeellä on konsertti­lavoilla käytettävä soitin, jota käytetään cimbalomin tavoin. Useimmissa tavallisissa cimbalomeissa kutakin säveltä vastaa useampi samalle korkeudelle, unisonoon viritetty kieli. Sitä vastoin Brancan, Landmanin ja Boredomin soittimissa käytetään viritysjärjestelmää, joissa kunkin ryhmän kielet on viritetty oktaavin päähän toisistaan. Täten on luovuttu tavallisissa cimbalomeissa samaa säveltä vastaavista kolmen tai neljän kielen ryhmistä ja myös siitä, miten pianossa kutakin säveltä vastaa yleensä kolme samalle korkeudelle viritettyä kieltä, jotka soivat samaa kosketinta painettaessa. Partchin soittimissa on muutoinkin kokonaan toisenlainen viritys­järjestelmä. Brancan uusi viritys tuli tutuksi myös Sonic Youthille, joka otti vastaavan järjestelmän käyttöön myös sähkö­kitaroissa. Tällä tavalla saatiin aikaan heidän kitaroilleen tyypillinen sointiväri. Sormiluu
Sormien luut ovat luita, jotka muodostavat sormien luisen tukirangan. Ihmisen kaikissa sormissa on kolme luuta paitsi peukalossa, jossa on vain kaksi. Faistoksen kiekko
Faistoksen kiekko (myös "Faistoksen diskos") on Faistoksen palatsikeskuksesta Kreetalta löydetty pyöreä savilevy, jossa on molemmin puolin spiraalin muodossa kohti levyn keskustaa kulkevia kirjoitusmerkkejä. Kiekko on peräisin minolaiselta kaudelta, ajanjaksolta 1800–1625 eaa. Kiekon käyttötarkoitusta ei tiedetä eikä siinä olevaa kirjoitusta ole kyetty luotettavasti tulkitsemaan, mikä tekee siitä yhden arkeologian suurimmista arvoituksista. Tekstistä on esitetty useita eri tulkintoja. Go
Gon pelaamiseen käytetään pelilautaa ("goban") ja valkoisia sekä mustia pelinappuloita, "kiviä" ("goishi"). Kiviä on yleensä 180 valkoista ja 181 mustaa. Kivet valmistetaan perinteisesti liuskekivestä (mustat) ja simpukankuorista (valkeat). Koska ”simpukkakivet” ovat koko lailla arvokkaita, useimmiten pelataan lasista tehdyillä kivillä. Muoviset kivet ovat vielä lasikiviäkin halvempia, mutta niitä käytetään harvoin, koska lasikivet ovat sopivamman painoisia sekä tuottavat napakamman äänen laudalle pelattaessa. Kiviä säilytetään yleensä tarkoitukseen tehdyissä kupeissa ("goke"), mutta mikä tahansa muukin astia käy. Go-lauta on perinteisesti puuta ja siihen on piirretty 19 pysty- ja vaakaviivan (18 × 18 ruudun) muodostama ristikko, jossa on yhteensä 361 viivojen risteyskohtaa. Akustinen kitara
Monen teräskielisen kitaran kannessa on sormisuojus, joka suojelee kantta soittajan plektralta ja kynsiltä. Se valmistetaan perinteisesti kilpikonnanluusta, nykyisin sen jäljitelmästä. Brian Jones
Kitaran lisäksi hän alkoi pian kokeilla erilaisia puhallin- ja kielisoittimia, joihin kuului muun muassa piano, sitar, tanbura, urut, dulcimer, mellotron, ksylofoni, marimba, nokkahuilu ja klarinetti. Kaiken kaikkiaan hänen tiedetään soittaneen ainakin 30 instrumenttia The Rolling Stonesissa. Albumit "Aftermath" (1966) ja "Between the Buttons" ja "Their Satanic Majesties Request" (molemmat 1967) toivat esiin Jonesin lahjakkuuden kauttaaltaan. Hän myös alkoi jo varhain kiinnostua muista musiikkipiireistä ja tutustui esimerkiksi Bob Dylaniin ja ystävystyi Jimi Hendrixin kanssa. Vuoden 1967 Monterey Pop-festivaaleilla Jones kuulutti Hendrixin lavalle ja on mukana The Jimi Hendrix Experiencen legendaarisella All Along the Watchtower -coverlevytyksellä (Brian Jonesin instrumenttina Vibraslap). Brian Jonesin musiikillisesta monipuolisuudesta kertoo myös hänen suuri kiinnostuksensa marokkolaiseen kansanmusiikkiin ja työ sen tallentamisessa ja tuottamisessa levylle. Brian Jones sävelsi, sovitti ja tuotti musiikin Volker Schlöndorffin ohjaamaan, vuonna 1967 julkaistuun elokuvaan "A Degree of Murder ("Alkuperäinen nimi "Mord und Totschlag)." jossa naispääosaa näyttelee Anita Pallenberg. Soundtrackilla Jones soittaa itse valtaosan instrumenteista mm. sitar, urut, nokkahuilu, banjo, mellotron, huuliharppu, dulcimer. Muut muusikot ovat Jimmy Page (kitara), Nicky Hopkins (piano), Kenney Jones (rummut) ja Peter Gosling (laulu ja taustalaulu). Eebenpuu
Eebenpuuta käytetään esimerkiksi pianon koskettimissa, soittimien otelaudoissa ja viritystapeissa. Nykyään sitä harvemmin käytetään koriste-esineissä tai huonekaluissa. Kuitenkin esimerkiksi kansanomaiset afrikkalaiset koristeveistokset on usein tehty eebenpuusta. Plektra
Plektra (kreik. "πλήκτρο[ν]" plektro[n]) on väline, jota käytetään kielisoittimen kuten kitaran, bassokitaran, banjon, mandoliinin ym. kielten näppäilemiseen tai iskemiseen. Plektraa pidetään yleensä etusormen ja peukalon välissä; muunkinlaiset otteet ovat mahdollisia. Cembalossa plektra on kiinteä osa soittokoneistoa. Yleisimmin plektra on muodoltaan kolmio, jossa on pyöreät kulmat. On myös olemassa paljon eri muotoisia plektroja. Plektroja on useita eri paksuuksia 0,2 millimetristä 3,0 millimetriin. Materiaali on nykyisin yleensä muovia tai selluloidia, mutta myös metalliset plektrat ovat yleisiä, varsinkin metallimusiikissa. Aikaisemmin on käytetty myös mm. kilpikonnan kilpeä, luuta ja puuta. Plektroja myyvät soitinliikkeet. Luuttuteokset (Bach)
Luuttuteokset (BWV 996–1000, 1006a) muodostavat hyvin pienen osan Johann Sebastian Bachin yli tuhannesta säilyneestä teoksesta. Lisäksi epäillään, ettei Bach alun perin säveltänyt niitä varsinaiselle luutulle, vaan barokkiluutun ääntä mukailevalle kosketinsoittimelle "Lautenclavicymbel"ille eli luuttucembalolle. Ne ovat kuitenkin muodostuneet tärkeäksi osaksi luutun ja kitaran ohjelmistoa ja niitä esitetään nykyisin laajasti. Norsunkorvat
Norsunkorvat ("Coccoloba") on kasvisuku, joka kuuluu tatarkasvien ("Polygonaceae") heimoon. Siihen sisältyy muun muassa huonekasvina kasvatettu norsunkorva ("Coccoloba uvifera"). Puupuhallin
Puupuhaltimet on puhallinsoitinten ryhmä, johon kuuluvat esimerkiksi huilu, oboe, klarinetti ja fagotti. Näiden perinteisten puupuhaltimien lisäksi sinfoniaorkesteriin on myöhemmin lisätty myös matalaa oboeta muistuttava englannintorvi, pikkolohuilu, bassoklarinetti ja kontrafagotti. Nykyisiä puupuhaltimia yhdistää nimenomaan niiden yhteinen äänenmuodostustekniikka eikä niinkään valmistusmateriaali. Alun perin puiset huilusoittimet valmistetaan nykyään tavallisesti metallisina, ja myös saksofoni luetaan puupuhaltimiin, vaikka sitä ei ole koskaan valmistettu puusta. Carillon
Carillon eli tornikellopeli on kartionmuotoisista eri sävelkorkeuksille viritetyistä kelloista koostuva soitin, jota soitetaan koskettimistolla. Se on suurin ja voimakasäänisin kaikista lyömäsoittimista ja samalla myös maailman painavin soitin. Carillonissa on vähintään 23 kelloa, suurimmissa jopa 76. Normaalikokona pidetään 47-kelloista soitinta eli konsertticarillonia, jonka ääniala on vajaa neljä oktaavia. Soittimet rakennetaan torniin, joka voi olla esimerkiksi kirkon tai raatihuoneen torni, taikka myös yksinään seisova torni. Huilu
Mahdollsesti tätä vanhempi huilu on löydetty Slovakiasta Divje Baben karstiluolasta.
Luolakarhun reisiluusta tehdyssä esineestä on säilynyt vain osa, jossa on kaksi reikää, joten sitä ei ole voinut vahvistaa soittimeksi.
Myös Schwabenin Juran Geißenklösterlesta tehdyt löydöt ovat vanhempia. David Bryan
Kosketinsoitinten lisäksi Bryan on toiminut Bon Jovissa taustalaulajana ja lauluntekijänä. Tunnetuimpana hänen kirjoittamistaan Bon Jovin kappaleista voitaneen pitää vuoden 1992 power balladia ”In These Arms”, joka on eräs yhtyeen tunnetuimmista hiteistä ja konserttien vakituinen ohjelmanumero. Bryan soittaa Yamahan ja Steinway & Sonsin valmistamilla pianoilla ja kosketinsoittimilla. Pianolanka
Pianolanka on erityisen luja teräslankalaatu, jota käytetään pianojen ja kitaroiden kielissä, kalastusvieheissä sekä pienoismalleissa. Sitä valmistetaan karkaistusta hyvin hiilipitoisesta teräksestä, jousiteräksestä. Murtolujuus on erityisen korkea, 2 200–2 482 megapascalia. Langan täytyy olla erittäin vakiolaatuista, koon vaihtelun alle kahdeksan mikrometriä, koska muuten se kuuluu häiritsevästi moderneissa musiikki-instrumenteissa. Pianolangasta voi myös tehdä jousia. Piano
Pianon keskialueella ja diskantissa jokaista säveltä on kohden kolme jäykästä teräslangasta, ns. pianolangasta, valmistettua kieltä, jotka viritetään samalle taajuudelle. Kolmen kielen ryhmää kutsutaan kielikuoroksi tai lyhyemmin vain kuoroksi. Bassoaluetta kohti siirryttäessä kuoron kielien määrä vähenee ensin kahteen, ja alimpia säveliä vastaa vain yksi kieli. Erhu
Erhun kahdeksankulmainen resonaattori on tavallisesti tehty eebenpuusta tai santelipuusta, ja sen etuosan aukko on peitetty pytonkäärmeen nahalla. Käärmeennahka antaa soittimelle sen ainutlaatuisen sointivärin. Kaikukopasta lähtee pystysuora kaula, jonka päässä on kaksi suurta viritystappia. Paul von Jankó
Saksassa Bluthner, Kaps ja Ibach valmistivat Janko-pianoja. Briteissä Hopkinson valmisti ensimmäisen Janko-pianon 1888 ja Broadwood vähän sen jälkeen. Vaikka keksintöä pidettiin tärkeänä ja potentiaalisena, vain harvat olivat valmiita opettelemaan uuden sormituksen Vuosisadan vaihteessa oli selvää, ettei se korvaisi perinteistä koskettimistoa. Vain muutama soitin on säilynyt jälkipolville. Sormus
Toisen maailmansodan jälkeinen vaurastuminen on tuonnut laatusormukset entistä useampien naisten ulottuville. Merkittävimpiä sormusten valmistajia ovat esimerkiksi ranskalaiset Cartier, Boucheron, Chaumet, Mellerio, Van Cleef & Arpels ja Mauboussin, italialaiset Bulgari ja Buccellati, yhdysvaltalaiset Winston ja Tiffany sekä englantilainen Garrard. Modernit sormusvalmistajat käyttävät perinteisten materiaalien ohella myös titaania ja muoveja. Banjo
Banjossa on pyöreä rummun tapaan rakennettu kaikukoppa, pitkä kaula ja siihen kiinnitetty otelauta. Varhaisimmissa banjoissa rumpukehän sijalla saattoi olla esimerkiksi kuivattu kurpitsa, jonka ylle oli viritetty nahkakalvo. Kalvo kiinnitettiin kehään nauloilla tai nastoilla tai nahkanauhalla. Kielet tehtiin joko suonista tai silkistä punomalla. 1800-luvun lopulla Yhdysvalloissa aloitettiin banjojen teollinen valmistaminen, jolloin sen rakennetta vahvistettiin muun muassa metalliosilla. Nahkakalvo kiristettiin puiseen kehään metallisilla kiristimillä, joita saattoi olla jopa yli 30 rinta rinnan. Puisen kehän yläpuolelle nahkakalvon alle kehitettiin erilaisia ääntä kirkastavia metallisia "tone ringejä" ja ennen vuosisadan loppua käyttöön tulivat metallikielet ja metalliset nauhat otelaudan pinnalla. Tsuzumi
Ōtsuzumi on matalaäänisempi ja sen tiimalasia muistuttava runko on noin 30 cm pitkä ja rummunkalvot lehmännahkaa. Ōtsuzumia soitetaan sylissä pitäen yhdellä tai kolmella oikean käden sormella. Stradivarius
Viulujen kaikukopan pohjissa käytetty puu on käsitelty sienieliöitä tuhoavilla kuparin, raudan ja kromin suoloilla. Puunsuoja-aineena käytetyt suolat muuttavat myös instrumenttien mekaanisia ja akustisia ominaisuuksia, minkä on arveltu vaikuttavan niiden ääneen parantavasti. Hirvenpääsauva
Hirvenpääsauva on kivikaudella käytössä ollut sauva, jonka päähän on veistetty hirven päätä muistuttava nuppi. Sauvat on useimmin valmistettu sarvesta ja joskus hirven luusta. Useita hirvenpääsauvoja on löydetty Baltian ja Venäjän kalmistoista ja suoarkeologisilta asuinpaikoilta. Merkkejä niiden käytöstä on löydetty laajalta alueelta, joka kattaa Fennoskandian ja Itä-Euroopan alueet Uralille saakka. Salittu
Salitun kylästä löytyi 1960-luvulla yli viiden miljoonan vuoden ikäiseksi arvioitu norsueläimen luu. Löytö tuli julkisuuteen vasta vuonna 2016. Klavinetti
Klavinetti on kosketinsoitin, jonka suunnitteli saksalainen Ernst Zacharias 1960-luvun puolivälissä. Hän patentoi keksintönsä vuonna 1966. Periaatteessa klavinetti on sähköisesti vahvistettu klavikordi. Ääni tuotetaan pitkälti samalla lailla kuin sähkökitaralla. Klavinetin kirkas staccatomainen soundi on erityisen käytetty funk- ja rockmusiikissa. Tunnetuin klavinettien valmistaja lienee Hohner. Puusarvi
Puusarvi on muodoltaan eläimen sarvea muistuttava trumpettisoitin, jonka pituus vaihtelee 25–35 senttimetrin välillä. Polttaen tai puukolla kaivertaen tehtyjä sormiaukkoja puusarvissa on neljästä kuuteen. Joissakin soittimissa on soittimen alapuolella myös peukaloaukko. Munkers
Kitarat valmistettiin pääosin kotimaisista puista, pyökki- ja ruusupuuotelautoja lukuun ottamatta. Virityskoneet tulivat Ruotsista. Munkers sai myös patentin kaulan tukiraudasta vuonna 1951. Gibson oli julkaissut oman tukirautapatenttinsa jo vuonna 1923, mistä Munkersissa oltiin ilmeisen epätietoisia. Berimbau
Berimbauta voisi kuvailla lähinnä keskiajan jousen näköiseksi. Se koostuu rungosta (verga), kielestä (arame) ja pullokurpitsasta (cabaça). Runko on perinteisesti tehty beriba-puusta, mutta berimbaun runkoja tehdään myös muista puulajikkeista. Kieli on yleensä autorenkaista polttamalla saatavaa rautalankaa, mutta pianon/muun kielisoittimen kieliä voidaan myös käyttää berimbaun kielinä. Pullokurpitsa toimii soittimen kaikukoppana. Se on kuivattu ja koverrettu kalebassin hedelmä. Sormitus
Jousi- ja näppäilysoittimissa sormituksilla säädellään soivan kielen pituutta. Otelaudan nauhat ohjaavat sormien paikkaa muun muassa kitarassa ja sen sukulaissoittimissa. Sormitukseen vaikuttaa myös instrumentin käsittelyasento ja rakenne. Esimerkiksi viulua on pidetty eri kohdissa rinnalla tai leuan alla, jolloin vasemman käden asento on vaihdellut. Erityisesti jousisoitinten moniääninen soitto kaksoisotteilla tuo haasteita sormituksen suunnitteluun. Syömäpuikot
Syömäpuikkoja tehdään puusta, bambusta, metallista, muovista, norsunluusta ja mammutinluusta. Korealaiset syömäpuikot valmistetaan useimmiten metallista, japanilaiset ja kiinalaiset yleensä puusta. Lisäksi japanilaiset syömäpuikot ovat yleisesti lyhyempiä kuin korealaiset ja kiinalaiset. Musikinstrumenten-Museum
Musikinstrumenten-Museumin kokoelmat käsitävät 3 500 esinettä. Näyttelyssä on esillä 800 soitinta 1500-luvulta nykypäivään. Joukossa on muun muassa Fredrik Suuren soittamia poikkihuiluja, aito Stradivarius-viulu vuodelta 1703, kuningatar Sofia Charlottalle lahjoitettu kokoontaitettava cembalo, säveltäjä Carl Maria von Weberille kuulunut fortepiano sekä nimellä The Mighty Wurlitzer tunnetut Euroopan suurimmat teatteriurut. Mellotron
1960-luvulla julkaistu mellotron on analoginen/elektromekaaninen kosketinsoitin, jolla soitetaan laitteen ääninauhoilla olevia soitinääniä. Tätä varten nauhoille on äänitetty muutaman sekunnin mittaisia näytteitä, esimerkiksi lauluääntä. Sointuja soittamalla saadaan aikaan kuoro-efekti. Jos yksittäisille ääninäytteille on kaksi tai useampia esittäjiä samanaikaisesti, äänessä on luonnollinen chorus-efekti.
Mellotroneja on useita malleja ja soitinäänet voivat vaihdella yksilöllisesti. Yksi nauha sisältää vain yhden sävelkorkeuden. Eri näytteitä voi nauhalla olla rinnakkaisilla raidoilla useita. Klarinetti
Klarinetti valmistetaan yleensä puusta. Yleisin puumateriaali nykyään on grenadilla, joskus harvoin ruusupuu. Puksipuuta käytetään 1700- ja 1800-lukujen mallin mukaisten klarinettien valmistuksessa. Oppilasmallisia soittimia valmistetaan myös keinoaineista, esimerkiksi ABS-muovista. Sotilassoittokuntien ulkoilmakäyttöä varten on tehty myös metallisia soittimia. Klarinetti koostuu viidestä pääosasta: suukappale, viritysputki eli päärynä, yläosa, alaosa ja kello-osa. Vain suukappaleen alkuosa sekä kello-osa ovat kartiomaisia, muut osat sylinterimäisiä. Klarinetin suukappale valmistetaan nykyään useimmiten jostakin keinomateriaalista, kuten kovakumista, muovista tai lasista, joskus myös puusta. Puusuukappaleissa ruokolehden kiinnityspinta on yleensä metallipäällysteinen ehdottoman mittapitävyyden varmistamiseksi. Varsinaisen äänen synnyttää suukappaleessa olevan ruokolehden värähtely. Lehti kiinnitetään suukappaleeseen lehdenkiristimellä, "ligatuurilla". Ligatuuri valmistetaan metallista, muovista tai nahan kaltaisista keinoaineista. Saksassa ligatuurin sijasta käytetään vieläkin yleisesti punottua silkkilankaa, jolla lehti kiinnitetään suukappaleeseen varsin kätevästi. Lehden materiaali on sama kuin oboen ja fagotin suuttimissa käytetty eli "Arundo donax" -ruoko. Muovi on jo pitkään ollut tulossa ruo'on rinnalle. Muovi ei ole perinteistä "rööripuuta" kuitenkaan pystynyt syrjäyttämään. Gibson Les Paul
Perinteisesti Les Paul kitaroissa runko sekä kaula ovat mahonkia ja mahonkirungon päälle on liimattu vaahterakansi. Otelauta on yleensä ruusupuuta, mutta joissakin malleissa eebenpuuta. Poikkeuksen muodostavat eräät 1970- ja 1980-luvulla valmistetut kitarat, joissa kaula oli vahteraa ja runko oli ns. sandwich-runko, eli ohuiden mahonkipalojen välissä on vaahteraa. Lisäksi Gibson on valmistanut muutamia Les Paul -malleja joissa on tarkoituksellisesti käytetty muita puulajeja. Warr-kitara
Soitin voidaan virittää monin eri tavoin. Sen kielimäärä ei ole vakiintunut, ja voi käsittää 7-15 kieltä. Otelauta voi olla nauhallinen, nauhaton tai näiden kahden yhdistelmä. Instrumentissä käytetään erikoissuunniteltuja Bartolinin magneettimikrofoneja ja piezomikrofoneja, tai näiden kahden yhdistelmiä. Mikäli käytetään piezo-mikrofoneja, soittimeen voidaan myös rakentaa MIDI-ulostulo, joka muuntaa kitaran signaalin esimerkiksi syntetisaattoreiden ymmärtämään muotoon. Soittimen kaula on rakennettu poikkisahatusta laminaatista, jonka paksuus vaihtelee. Yli kymmenellä kielellä varustettujen kitaroiden kaulassa on kaksi kaularautaa tavanomaisen yhden sijaan, sekä kaksi 1/4-tuuman ulostuloa. Piano
Pianon koneistoa ja vasaroiden liikettä hallitaan koskettimilla. Koskettimet muodostavat kokonaisuuden, jota kutsutaan koskettimistoksi tai klaviatuuriksi. Koskettimiston muoto ja suhteet vakiintuivat jo ennen pianon keksimistä. Pianoon otettiin käyttöön uruissa, klavikordissa, cembalossa ja muissa aikaisemmissa kosketinsoittimissa käytössä ollut valmiiksi kehitetty koskettimisto. Sama klaviatuurijärjestely on siirtynyt moniin uusiin soittimiin, kuten celestaan ja sähköisiin kosketinsoittimiin. Bongorummut
Bongorummut tai bongot ovat rumpusoitin, joka koostuu kahdesta pienestä, puupalikan avulla toisiinsa kiinnitetystä rummusta. Bongorumpujen runkokin on tavallisimmin tehty puusta, mutta rumpuja valmistetaan myös metallista ja komposiittimateriaalista. Rumpujen kansi on tehty joko aidosta nahasta (yleensä vasikkaa) tai tekonahasta. Gibson Les Paul
Kitarasta ei kuitenkaan tullut myyntimenestystä johtuen osittain sen kalliista hinnasta. Vuonna 1956 Gibson päätti uudistaa mallistonsa ja julkaisi toisenkin Les Paul -mallin Les Paul Customin, joka oli väriltään kokomusta. Customin otelautaupotukset olivat helmiäisestä valmisetut ja neliön muotoiset, metalliosat olivat messinkiä ja muoviosat, kuten säätimet ja plektrasuoja olivat mustat. Nauhat tehtiin mataliksi, koska oli tarkoitus saada soittajalle ajatus nauhattomasta kitarasta. Useimmat kitaristit kuitenkin vierastivat tätä ominaisuutta ja vaihtoivat kitaroihinsa tavalliset nauhat. Mullistavin keksintö oli kuitenkin uusi Tune-o-matic-talla, joka mahdollisti kielten korkeuden säädön ja lisäksi jokaisen kielen hienovirettä voitiin säätää erikseen. Tämä tallarakenne on säilynyt sittemmin Les Paul -kitaroiden vakiovarusteena. Pikkurumpu
Pikkurummussa on rumpukalvo puusta, vanerista tai metallista valmistetun rumpukehikon ylä- ja alapinnalla. Alakalvoa vasten on kiristetty suolesta, nailonista, metallisäikeistä tai jousista koottu virvelimatto. Matto värähtelee yläkalvon rummutuksen aiheuttaman ilman liikkeen seurauksena, joka saa aikaan pikkurummulle ominaisen läpitunkevan, teräväsävyisen ja suhteellisen korkeaäänisen pärinän. Pikkurumpua soitetaan tavallisesti puisilla rumpukapuloilla. Myös vispilää käytetään monesti pikkurummun soittamiseen eri soittotyyleissä, tai säveltäjä saattaa ohjeistaa lyömäsoittajaa käyttämään teoksessaan sormiaan, huopakapulaa (mallettia) tai jotain epätavanomaista kapulaa. Conlon Nancarrow
Isänsä kuoltua Nancarrow osti perintörahoilla New Yorkista automaattipianon. Hän alkoi tehdä automaattipianoissa käytettäviä rullia käsin, mikä on erittäin vaikeaa ja hidasta. Hän lisäsi pianon vasaroihin metallipaloja, jotka tekivät soittimesta äänekkäämmän ja perkussiivisemman. Jalkio
Jalkio on useimmiten valmistettu puusta, ja sekä kromaattisen sävelasteikon sävelet c, d, e, f, g, a ja h että sävelet cis/des, dis/es, fis/ges, gis/as ja ais/b ovat puunvärisiä koskettimia. Jälkimmäiset voivat olla myös pianokoskettimiston tapaan mustiksi tai tummiksi värjättyjä tai esimerkiksi valmistettu tummemmasta puulajista. Sormio
Sormio eli manuaali on useissa kosketinsoittimissa sormin soittamiseen käytettävän koskettimiston nimitys. Yksi sormio on yksi rivi koskettimia, joka tavallisesti (mutta ei välttämättä aina) kattaa soittimen äänialan alimmasta ylimpään sävelkorkeuteen. Sormioita voi soittimessa olla yksi tai useampia. Sormio-nimitystä käytetään yleensä vain silloin, kun soittimessa on myös jalkio tai jalkio puuttuu, mutta sormioita on kaksi tai useampia. Usean sormion tapauksessa eri sormioilla yleensä soitetaan soittimen eri äänikertoja. Bandura
Bandura eli kobza on luuttusoittimiin kuuluva kansansoitin. Sen runko on puinen ja ovaalinmuotoinen, ja kaula on ohut. Soittimessa on neljästä kahdeksaan bassokieltä, jotka on sidottu tallaan ja nuppiin, sekä 30 tai enemmän kromaattisesti viritettyjä kieliä kaikukannen päällä. Sitä on käytetty enemmän säestyssoittimena. Banduraa pidetään Ukrainan kansallissoittimena. Piano
Tästä huolimatta käsite kosketus on pianonsoiton keskeisiä käsitteitä. Puhtaan fysikaalisesti ajatellen sillä seikalla, miten soittaja ja koneisto yhdessä soitettaessa toimivat, ei kuitenkaan ole muuta merkitystä kuin se, kuinka suuren liike-energian vasara on löysäyshetkellä koskettimen ja koneiston välityksellä soittajan sormesta saanut eli, koska tietyn soittimen tietyn vasaran massa ja koneiston muut ominaisuudet ovat vakiot, mikä on vasaran loppunopeus. Bosen altaan paleoliittiset kohteet
Paleoliittiset työkalut löytyvät pääasiassa terassilta neljä ja nuoremmat neoliittiset työkalut vastaavasti terassilta yksi. Muilta terasseilta ei tunneta ihmistoiminnan löytöjä. Löydetyt kaksipuolisesti työstetyt käsikirveet herättivät välittömästi kansainvälistä huomiota, koska käsikirveet muistuttavat kovasti Afrikasta ja Euroopasta löydettyjä Acheulin kulttuurin kirveitä. Hiljattain tehdyssä vertailussa Bosen käsikirveet muistuttivat enemmän eurooppalaisia kirveitä kuin kiinalaisia (kaksipuolisesti ja symmerisesti työstettynä tyylilaji "Mode 2"). Koska eurooppalaisten käsikirveiden keskinäiset eroavuudet olivat pienemmät kuin eurooppalaisten ja Bosen kirveiden keskinäiset erot, poikkesivat kiinalaiset kirveet selvemmin toisistaan ja näistä kahdesta muusta ryhmästä. Tästä on voitu päätellä, että käsikirveiden tekijät ovat tuoneet lännestä mukanaan kivenmuokkaustekniikan ja muotoilun, jotka kehittyivät kiinassa "Mode 1" suuntaan. Gongi
Gongi on metallista valmistettu idiofoninen lyömäsoitin. Soittimen keskellä sijaitsee lyöntikuhmu johon lyömällä syntyy ääni. Gongi on aina viritetty tietylle sävelkorkeudelle. Ensimmäiset gongit olivat tiettävästi kiinalaisia ja ne oli valmistettu pronssista. Sormustin
Sormustimia voidaan valmistaa esimerkiksi metallista, nahasta, kumista, puusta, lasista tai posliinista. Varhaiset sormustimet oli usein tehty luusta. Piano
Jännitys ja massa ovat neliöjuuressa, mikä osoittaa, että kielen pituuden muutoksella on värähtelytaajuuden kannalta olennaisesti suurempi merkitys kuin jännityksen tai massan muutoksilla. Pianon ääniala on kuitenkin niin laaja, että jos koko ääniala katettaisiin suhteessa samanmassaisilla ja samassa jännityksessä olevilla kielillä, matalimman ja korkeimman kielen pituuksien suhde olisi noin 150:1, mikä olisi käytännössä mahdotonta. Siksi kielilangan paksuus kasvaa siirryttäessä diskantista bassoon. Basson kielet tulisivat homogeenisesta teräslangasta valmistettuina liian paksuiksi, minkä vuoksi bassoalueella kielet tehdään kiertämällä teräslangan ympärille tiukka kuparilankaspiraali. Alimmissa kielissä kuparilankaa saatetaan lisätä vielä toinenkin kerros. Paul von Jankó
Hänen vuonna 1882 patentoimansa pianokoskettimisto oli suunniteltu siten, että soittajalla olisi suurempi ulottuvuus eri äänialoihin kummallakin kädellä ja että jokainen kosketin olisi yhtä helppo painaa. Koskettimisto oli saanut vaikutteita Conrad Henflingin, Johann Rohlederin sekä William Lunnin aiemmista ideoista. Von Janko järjesti kapeat kosketinnappulat kuuteen riviin. Kullekin riville oli sijoitettu suuren sekunnin etäisyydellä olevat äänet, ensimmäisellä, kolmannella ja viidennellä rivillä alkaen C:stä ja toisella, neljännellä ja kuudennella rivillä alkaen C#:stä. Jokaisen asteikon sormitus onnistui siten samalla tavalla ja oktaavi oli vain viiden tuuman etäisyydellä, kun se tavallisessa pianossa oli 6½ tuumaa.
RW Kurka valmisti pianoja Jankon koskettimistolla 1886 ja Janko itse esitteli uutta malliaan Wienissä soittaen muun muassa Lisztin, Schubertin ja Chopinin teoksia. Kosketinsoitin
Varhaisimpana kosketinsoittimena pidetään urkuja, jotka kehittyivät jo 500-luvulla eaa. Siitä renessanssin alkuun saakka urut olivat ainoa käytössä ollut kosketinsoitin. Renessanssin aikana kehittyivät klavikordi ja cembalo, joista erityisesti viimeksi mainitusta tuli barokin aikana hyvin suosittu. Ensimmäiset pianoa muistuttavat soittimet kehitettiin 1700-luvun alkupuolella. 1900-luvun alkupuolella syntyivät sähköiset kosketinsoittimet, kuten ondes Martenot. Jackson King V
King V -malleja on aikojen saatossa ollut useampia. Niitä on valmistettu ja valmistetaan yhä sekä Japanissa että USA:ssa. Halvimmissa malleissa on yleensä pulttikaula, kun taas kalliimmat ovat neck-thru -tyyppisiä. Myös otelautamerkinnät antavat osviittaa kitaran arvosta. Kalliimmissa on yleensä hainevät ja eebenpuinen otelauta, kun taas halvemmissa malleissa on pisteet ja ruusupuuotelauta. Tosin 1980-luvulla valmistetut ns. student King V:t ovat todellisia huippusoittimia, vaikka niissä on ruusupuuotelauta sekä pisteet. Piano
(1) Kosketin
(2) Pilotti
(3) Pääjäsen
(4) Löysäysnuppi
(5) Työntäjä
(6) Vasaran kapseli ja ruuvi
(7) Pysähdyttäjän (ruuvi)
(8) Vasaran varsi
(9) Repetitio- eli toistojäsen
(10) Vasara
(11) Koppari
(12) Sammuttimen vipu
(13) Sammuttimen nostolista
(14) Lusikka
(15) Sammuttaja
(16) Kieli
(17) (Valurauta)kehys
(18) Agraffi eli kieliruuvi
(19) Viritystappi
(20) Viritystukki
Soittajan painaessa flyygelin kosketinta (1) pilotti (2) nostaa pääjäsentä (3) ja siihen akseloitua työntäjää (5). Työntäjä on suoraan kontaktissa vasaran varressa (8) olevan rullan kanssa, koska repetitiojäsenessä (9) on reikä, jonka läpi työntäjän yläpää pääsee liikkumaan. Työntäjä työntää vasaran liikkeeseen ylöspäin kohti kieliä. Didgeridoo
Suurin osa kaupoista löytyvistä didgeriduista ei ole aitoja soittimia. Ne on yleensä valmistettu teollisesti tai korjattu massoina Australian metsistä, usein muiden kuin aboriginaalien toimesta, mutta joskus myös aboriginaalit ovat mukana toiminnassa. Soitinten valmistuksessa käytetään myös muita kuin perinteisiä materiaaleja, kuten agavea, yuccaa, muovia, nahkaa, lasia ja lasikuitua. Karmivat pianotunnit
Jerry päättää lopettaa pianotunnit, ja hänen vanhempansa pyytävät kertomaan asiasta itse. Jerry kertookin, ja Shreek raivostuu ja alkaa karjua tarvitsevansa Jerryn kädet. Shreek tarttuu Jerryn käsiin ja pakottaa hänet jäämään. Jerry pakenee auditorioon, jossa hän huomaa riveittäin mustia pianoja, joita soittavat ihmiskädet... ja vain ihmiskädet. Shreek sukeltaa ilman halki Jerryn kimppuun ja tarttuu hänen nilkkoihinsa. Muna (tuoli)
Ulkopinnaltaan linnunmunan muotoa muistuttavaa korkeaselkäistä, pyörivää ja kallistuvaa lepotuolia valmistetaan sekä nahka- että kangasverhoiltuna. Tuolin istuinosan sisus muodostuu teräs- ja lasikuituvahvisteisesta polyuretaanirungosta. Tähtimäinen jalkaosa on alumiinia. Jacobsen suunnitteli tuolin lisäksi myös samaa muotokieltä noudattavan korkeaselkäisen sohvan, mutta sitä on valmistettu vain vähän. Tuolin saumattomaan nahkaverhoiluun tarvitaan yksi kokonainen naudanvuota tuolin molemmin puolin, kun taas sohvan verhoilupinnat piti tehdä kahdesta vierekkäisestä vuodasta ja niitä yhdistävästä ommellusta saumasta sohvan keskellä. Tuolin lisäksi on saatavissa samanhenkinen rahi. Niitä, kuten muitakin aitoja Jacobsenin kalusteita valmistaa Fritz Hansen. Tony Iommi
17-vuotiaana hän joutui metallilevytehtaassa onnettomuuteen, jossa menetti oikean käden keski- ja nimettömästä sormesta sormenpäät. Onnettomuus oli erityisen harmillinen, koska se tapahtui vain päivää ennen kuin hän olisi lopettanut työt ja siirtynyt täyspäiväiseksi muusikoksi. Masentunut Iommi harkitsi kitaransoiton lopettamista, mutta tehtaanjohtaja toi hänelle Django Reinhardtin albumin, josta Iommi sai uutta inspiraatiota. Reinhardt oli menettänyt osan sormistaan, mutta jatkanut kuitenkin soittamista. Koska Iommi soittaa vasenkätisesti, kitaran kielet aiheuttivat kipuja kyseisissä katkenneissa sormissa. Hän kokeili myös soittaa oikeakätisesti, mutta opettelu olisi vienyt hänen mielestään liikaa aikaa. Myöhemmin Iommi on harmitellut, ettei jatkanut pitempään oikeakätisen soiton harjoittelua, koska tämä olisi helpottanut kitarointia tulevaisuudessa. Iommi teki sulatetun Fairy-pesuainepullon avulla kotitekoiset proteesit katkenneiden sormenpäiden tilalle. Sitten hän alkoi käyttää ensin erittäin ohuita kieliä ja myöhemmin virittää kitaransa kolme sävelaskelta alemmaksi, jotta kielten jännitykset olisivat pienemmät. Perinteisten sointujen sijaan hän alkoi käyttää yksinkertaisempia voimasointuja. Tämä edesauttoi hänen raskaan ja tunnetun soundinsa kehittymistä sekä riffi-voittoista soittoaan. Hän käyttää nykyään katkenneiden sormien suojana myös erityisiä muovisia suojuksia.