Mikä on Suomen viljellyin viljakasvi?
Ohra
Ohra on Suomen eniten viljelty viljalaji. Ohra ja kaura ovat ainoat viljakasvit, joita viljellään käytännöllisesti katsoen koko Suomessa. Ohra tarvitsee lajikkeesta riippuen noin 70–85 vuorokauden mittaisen kasvukauden. Suomen maatalous
Viljelykäytössä olevaa maatalousmaata on noin 2 295 000 hehtaaria (2008). Eniten Suomessa viljellään nurmikasveja. Tärkeimmät viljakasvit ovat ohra (614 000 ha), kaura (376 000 ha), vehnä (220 300 ha) ja ruis (24 000 ha). Muita yleisiä kasveja ovat rypsi (53 200 ha), peruna (26 500 ha), ruokohelpi (20 700 ha), kumina (17 500 ha) ja sokerijuurikas (13 600 ha). Suomi on yksi maailman suurimmista kauran tuottajamaista ja viejistä.
Karjataloudessa eniten tuotetaan maitoa (2 287 miljoonaa litraa vuonna 2007), josta pieni osa jalostetaan muun muassa voiksi ja juustoksi. Maidon tuotantomäärät ovat laskeneet n. 6 prosenttia vuodesta 2003 lähtien. Lihatuotteista merkittävimmät vuonna 2007 olivat sianliha (213 miljoonaa kiloa), siipikarja (95 miljoonaa kiloa) ja naudanliha (88 miljoonaa kiloa). Sianlihan ja siipikarjan tuotanto on noussut vuodesta 2000 lähtien. Siipikarjan tuotantomäärät ovat ohittaneet supistuneen naudanlihan tuotannon vuonna 2006. Myös kananmunat (57 miljoonaa kiloa) ovat merkittävä osa tuotantoa. Poronhoidon merkitys elinkeinona on suurin Pohjois-Suomen syrjäisimmissä ja harvaan asutuissa kunnissa. Suomen alkuperäisistä tuotantoeläinten maatiaisroduista maatiaissika on kuollut sukupuuttoon. Nautarodut ovat uhanalaisia; puhdasrotuista itäsuomenkarjaa ja pohjoissuomenkarjaa on vain 350 lehmää kumpaakin. Suomenhevonen väheni maatalouden koneellistumisen myötä. Maatiaiskanoja on noin 1500. Vilja
Suomessa viljellään pääasiassa neljää viljalajia, jotka ovat pinta-alan mukaisessa yleisyysjärjestyksessä ohra (30 % viljelyalasta), kaura (20 %), vehnä (6 %) ja ruis (1 %). Näiden viljelyalat, keskisadot hehtaarilta ja kokonaissadot olivat vuonna 2017 seuraavat:
Raisio (yritys)
1930-luvulle saakka Suomessa käytetty vehnä oli ollut laajalti tuontitavaraa. Vehnänviljelyn kannalta hyvien kesien ja suotuisan maatalouspolitiikan johdosta vehnää alettiin tuolloin viljellä myös Suomessa, etenkin maan lounaisosissa. Vehnän markkinointi oli kuitenkin ongelmallista, sillä sen viljely oli vielä vähäistä muihin viljoihin verrattuna, ja suuret kauppamyllyt sijaitsivat kaukana Lounais-Suomen viljelyalueilta. Vehnän myynti oli vaikeaa ja rahtikustannukset korkeat, koska tullijärjestelmän ansiosta tuontiviljaa, etenkin tuontivehnää, suosittiin kauppamyllyissä kotimaisen leipäviljan sijasta. Boucle du Mouhoun
Väestöstä 90 % harjoittaa maanviljelyä ja karjanhoitoa. Boucle du Mouhoun tunnetaan Burkina Fason ”vilja- ja puuvilla-aittana”. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, durra, hirssi, lehmänpapu, maapapu ja bataatti. Myytäväksi kasvatetaan puuvillan ohella maapähkinää, soijaa ja seesamia. Varsinkin Souroun laaksossa harjoitettava puutarhaviljely tuottaa muun muassa kaalia, sipulia, tomaattia, munakoisoa ja herneitä. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset, aasit, siat ja siipikarja. Luonnonmarjat
Luonnonmarjat ovat luonnonvaraisten kasvien tuottamia marjoja. Suomessa kasvaa 37 luonnonvaraista syötävää marjaa. Ravintokäyttöön näistä hyödynnetään pariakymmentä lajia. Tunnetuimmat ja kaupallisesti arvokkaimmat marjat ovat puolukka, mustikka, variksenmarja, vadelma, suomuurain, karpalo, pihlajanmarja, tyrni, juolukka ja mesimarja. Avomaat
Varhaisimmin viljeltyä viljaa olivat ohra ja vehnä. Viikuna tunnettiin kuitenkin jo ennen viljakasveja. Tärkkelysperuna
EU-maille on jaettu tärkkelysperunan osalta markkinointivuoden 2006-2007 loppuun saakka enimmäiskiintiöt tärkkelysperunantuotantoa varten:Tärkkelysperunaa viljellään Suomessa noin 8 000 hehtaarin pinta-alalla. Sitä tuottaa noin 850 perunanviljelijää pääasiassa Etelä-Pohjanmaalla ja Satakunnassa. Tärkkelysperunanviljely on noin 4-6 kertaa niin työllistävää kuin viljanviljely. Gilakit
Perinteinen elinkeino on maanviljely, johon rannikkoseudulla liittyy kalastus ja vuoristossa karjanhoito sekä metsätyöt. Tärkein viljelykasvi on riisi, jonka ohella kasvatetaan vehnää, ohraa, kenafia (intialaista hamppua), tupakkaa, sokeriruokoa, teetä, sitrushedelmiä ja vihanneksia. Huomattava merkitys on myös luonnonsilkin tuotannolla. Tärkein kotieläin on vetojuhtana käytetty seebu. Lisäksi pidetään lampaita, vuohia, hevosia ja puhveleita. Käsityöammatteja ovat silkin ja huovan käsittely sekä kankaiden ja mattojen kudonta. Tattari
Korkein paikka missä tattaria viljellään on Tiibet, tämä on myös yksi korkeimmalla sijaitsevista viljanviljelypaikoista. Suurimmat tattarin tuottajat ovat Kiina, Venäjä, Ukraina, Ranska, Puola, Brasilia, Kazakstan, Japani ja Kanada. Mustaherukka
Mustaherukkaa viljellään laajalti marjojensa vuoksi. Jos pensaita leikataan joka vuosi, niitä ei tarvitse tukea. Suomessa suosituimpia lajikkeita ovat ’Öjebyn’, ’Melalahti’ ja ’Mortti’. Keskisato vuodessa on noin 3 000 kiloa hehtaarilta. Juovaviljaseppä
Juovaviljaseppä on joillakin alueilla yleisimpiä maatalouden tuholaiseksi tulkittavia kovakuoriaisia ja erittäin kaikkiruokaisena se voi vahingoittaa jokseenkin kaikenlaisia viljelykasveja. Suurinta vahinkoa syntyy toukkien syödessä kylvetyt siemenet, katkaistessa nuoria taimia tai niiden kaivautuessa juurimukuloihin. Vuoroviljely ja torjunta-aineiden käyttö ovat kuitenkin vähentäneet juovaviljasepän ja muiden viljaseppien merkitystä maataloustuholaisina. Pohjois-Amerikassa ne ovat 1990-luvulta alkaen olleet kuitenkin kasvava ongelma. Myllyn Paras
Myllyn Paras suosii kotimaista viljaa: kaura on kokonaan suomalaista samoin kuin lähes kaikki vehnä. Ruista sen sijaan joudutaan tuomaan, sillä sitä ei saada tarpeeksi Suomesta . Vilja
Viljat ovat heinäkasveihin ("Poaceae" eli "Gramineae") kuuluvia siemenkasveja, joita kasvatetaan eli viljellään niiden ravinnoksi kelpaavien siementen eli jyvien vuoksi. Kasvitieteellisesti jyvät ovat kuivia, yksisiemenisiä pähkylähedelmiä. Viljahirssi
Viljahirssi ("Panicum miliaceum") on ympäri maailman viljelty ravinteikas viljalaji. Tavallisesti viljahirssistä puhutaan hirssinä, ja tätä nimitystä käytetäänkin myös monista muista samantapaisista viljoista. Tyrni
Tyrniä viljellään eri puolilla Suomea sen marjojen takia, mutta myös koristekasvina. Useita tyrnilajikkeita on jalostettu viljelyyn erityisesti Venäjällä, mutta myös Suomessa tehdään aktiivista jalostustyötä. Tunnettuja lajikkeita ovat muun muassa "Raisa" ja "Rudolf". Muita tyrnilajikkeita ovat "Tytti", "Terhi" ja "Tarmo". Lajikkeista "Rudolf" ja "Tarmo" ovat pölyttäjälajikkeita. Tärkeimmät tyrnistä saatavat tuotteet ovat mehu ja hillo, mutta siitä tehdään myös likööriä. Tyrniä voidaan käyttää myös värjäyksessä antamaan punaruskeita sävyjä. Peruna
Peruna ("Solanum tuberosum") on koisokasvien (Solanaceae) heimoon kuuluva kasvi, jonka mukulaa käytetään ravintona. Peruna on yksi eniten käytetyistä ravintokasveista Euroopassa ja Etelä- sekä Pohjois-Amerikassa. Peruna kuuluu niiden yhdeksän viljelykasvin joukkoon, joiden avulla tuotetaan 75 prosenttia ihmisravinnosta. Tattari
Suomessa tattari oli yleinen viljelyskasvi 1700–1850, mutta myöhemmin sen viljely väheni ja loppui 1940-luvulle mennessä lähes kokonaan. 1990-luvulla tattarin viljely on Suomessa jälleen yleistynyt, koska tattari on gluteenitonta ja sopii siten keliaakikoille. Ohra
Vuonna 2013 maailman suurimmat ohranviljelijät olivat Venäjä (noin 15 miljoonaa tonnia), Saksa, Ranska, Kanada ja Espanja (noin 10 miljoonaa tonnia kukin). Maailman ohrasta lähes 60% tuotettiin Euroopassa, 15% Aasiassa ja 15% Amerikassa. Parhaat hehtaarisadot saatiin Belgiassa, yli 8,3 tonnia hehtaarilta. Samaan aikaan Suomessa tuotettiin 1,9 miljoonaa tonnia, ja hehtaarisato oli 3,9 tonnia hehtaarilta. Vuoden 2013 ohran hehtaarisato oli Suomessa kaikkien aikojen suurin. Sahan talous
Ilmasto-olosuhteiden vuoksi Sahan maanviljely on keskittynyt eteläosan jokilaaksoihin ja sen tärkeimmät viljelykasvit ovat ohra ja peruna. Jonkin verran viljellään myös vihanneksia ja vehnää. Viljelyskelpoista maata Sahassa on 139 900 hehtaaria, joka on 0,4 hehtaaria asukasta kohden. Vuoden 1993 sato tuotti 23 900 tonnia vehnää, 74 600 tonnia perunoita ja 25 300 tonnia vihanneksia. Maanviljelystuotteiden osalta Saha ei ole omavarainen. Perunantuotanto kattaa noin 40–50 prosenttia, vihannestentuotanto 15–20 prosenttia ja rehuntuotanto 60–70 prosenttia kotimaisesta tarpeesta. Viime aikoina varsinkin rehun tuotannon kehittämiseen on kiinnitetty paljon huomiota. Vehnät
Vehnät ("Triticum") ovat heinäkasveja, joita viljellään joka puolella maailmaa. 
Vehnät ovat maissin jälkeen maailman tärkeimpiä ravintokasveja. Maailman suurimmat vehnäntuottajat ovat Kiina, Intia, Yhdysvallat ja Venäjä. Kumina
Kuminan viljely alkoi Suomessa pienimuotoisena 1990-luvulla. Nykyisin viljelyala on yli 20 000 hehtaaria eli suurempi kuin sokerijuurikkaan. Suomi kuuluu kuminan suuriin viejiin 28 % osuudellaan, ja kasvia viljellään maassa 1 500 tilalla. Suomen valttikortti kuminan viljelyssä on pitkä valoisa kasvukausi, jonka ansiosta eteeristen öljyjen määrä on korkeampi ja kuminan maku mausteena parempi kuin muissa maissa viljellyssä kuminassa. 2016 kumina oli Suomen kannattavin viljelykasvi, mutta ongelmana on puinnin ajoittaminen. Okavangon suisto
Noin 75 prosenttia kotitalouksista viljelee maata. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, hirssi ja durra, ja niiden rinnalla viljellään usein muitakin kasveja. Hirssiä ja maissia viljellään ruoaksi, mutta durraa käytetään erityisesti oluen panemiseen. Suurin osa kotitalouksista käyttää lisäksi sekä ravinnokseen että lääkkeenä villejä kasveja. Köyhät perheet tukeutuvat ravinnossaan usein villikasveihin, joista tärkein on tähtilumme. Länsi-Bengali
Maatalous on Länsi-Bengalin tärkein elinkeino, ja riisi osavaltion tärkein viljelyskasvi. Muita tärkeitä viljelyskasveja ovat maissi, palkokasvit, vehnä, ohra, perunat ja erilaiset vihannekset. Juutti on alueen merkittävin myyntiin viljeltävä tuote. Myös teetä tuotetaan kaupallisesti; Länsi-Bengali tunnetaan laajalti muun muassa Darjeeling-teestä. Maailman toiseksi suurimman teetalon, esimerkiksi Tetley-teebrandiä tuottavan Tata Global Beverages -yhtiön kotipaikka on Kalkutassa. Osavaltiossa kasvatetaan lisäksi tupakkaa ja sokeriruokoa. Palvelusektori tuottaa kuitenkin suurimman osan osavaltion bruttokansantuotteesta: 51 prosenttia verrattuna maatalouden 27 prosenttiin ja teollisuuden 22 prosenttiin. Länsi-Bengalin teollisuus on keskittynyt Kalkutan alueelle ja mineraalirikkaille läntisille ylängöille. Osavaltiossa on yhteensä yli 10 000 rekisteröitynyttä tehdasta. Merkittäviä Länsi-Bengalissa valmistettavia tuotteita ovat elektroniikka, sähkölaitteet, kaapelit, teräs, nahka, tekstiilit, korut, fregatit, autot ja rautatievaunut. Maanviljely
Nykytiedon mukaan maanviljely kehitettiin Lähi-idän lisäksi riippumattomasti Pohjois-Kiinassa (7000 eaa., kasveina muun muassa hirssi ja soijapapu), Etelä-Kiinassa (7000 eaa., muun muassa riisi), Keski-Meksikossa (4000 eaa., kesäkurpitsa, maissi, papu), Saharan eteläpuolisessa Afrikassa (3000 eaa., muun muassa durra, hirssi), Etelä-Amerikan ylängöillä (3000 eaa., muun muassa peruna, kvinoa), Etelä-Amerikan alangoilla (3000 eaa., muun muassa maniokki, bataatti), Pohjois-Amerikassa (1000 eaa.,mm. kesäkurpitsa, auringonkukka, iiva) ja Kaakkois-Aasiassa (ajankohta epävarma, muun muassa riisi, kookospähkinä, sitrushedelmät). Kyssäkaali
Kyssäkaali on viljelykasvina varsin uusi, sillä sen viljely on aloitettu Euroopassa vasta 1500- ja 1600-luvun vaihteessa. Suomessa viljely on aloitettu paljon eteläisempää Eurooppaa myöhemmin, ja se on nykypäivänäkin vähäistä, vaikka kyssäkaali sopisikin käyttömahdollisuuksiensa ja kasvuvaatimuksiensa puolesta viljeltäväksi myös Suomessa. Suurin osa Suomen markkinoilla myytävistä kyssäkaaleista on peräisin Saksasta, missä kasvin viljely on yleistä. Kyssäkaali on nopeakasvuinen, ja siitä voidaan saada vuoden aikana jopa kolme satoa. Valevilja
Valevilja on muuhun heimoon kuin heinäkasveihin kuuluva viljelyskasvi, jonka siemeniä käytetään ravinnoksi viljan jyvien tapaan. Sellaisia ovat tattari, kvinoa ja amarantti. Valevilja ei ole heinäkasvi, joten se ei täytä viljan määritelmää, vaan täten on ns. pseudo- eli valevilja. Lisäksi viljellään myös ns. palkoviljoja, jotka ovat hernekasveja. Käsite "vilja" viitaakin lähinnä kasvin käyttöön ja viljelyyn viljan omaisesti.Taulukossa kahden merkittävimmän valeviljan tattarin ja kvinoan tuotanto vuosina 1961 ja 2010, 2011, 2012, 2013. Maissi
Maissi ("Zea mays") on viljelykasvi, joka on alkujaan kotoisin Amerikasta. Se on korkea heinäkasvi, joka on nykyään yksi tärkeimmistä viljelykasveista. Maissi kasvaa yleensä yli 2,5-metriseksi, mutta pituuteen vaikuttavat olosuhteet ja jotkin lajikkeet kasvavat jopa 7 metrin korkuisiksi. Syötäväksi kelpaavat siemeniksi kehittyneet kukinnot, joissa siemenet ovat tasaisissa riveissä. Kehittyneessä kukinnossa on muutamia satoja siemeniä. Paleoruokavalio
Karjanhoidon ja maanviljelyn uskottiin alun perin levinneen Suomeen Etelä-Baltiasta ja Koillis-Puolasta vuosien 2 500–2 000 eaa. tienoilla nuorakeraamisen kulttuurin saapumisen myötä. Vuonna 2004 Helsingin ja Bristolin yliopistojen tekemän yhteisen tutkimuksen perusteella on selvinnyt, että Suomessa on tuotettu maitoa jo 4 500 vuotta sitten. Helsingin yliopiston siitepölytutkimusta ja arkeologiaa yhdistävän tutkimuksen mukaan ensimmäisistä viljakasveista taas tattaria on viljelty Suomessa jo 5 300 eaa. ja ohraa noin 4 200 eaa. Löydökset osoittavat maatalouden olevan vanhempaa perua kuin on alun perin luultu ja juontuvan aina varhaiskampakeraamiselle kaudelle. Maanviljelyn ja karjanhoidon merkitys pysyi Suomessa kuitenkin vähäisenä vielä kauan kivikauden loppuvaiheiden jälkeenkin. Mordva
Maataloudessa on keskitytty maanviljelyyn. Tärkeimmät viljelykasvit ovat vehnä, ruis, pavut, maissi, hamppu, sokerijuurikas, peruna ja vihannekset. Lisäksi harjoitetaan karjankasvatusta ja mehiläistenhoitoa. Kaali
Kaali ("Brassica oleracea") on ristikukkaisten heimoon kuuluva kasvilaji, jota viljellään vihanneksena. Sen luonnonvarainen kantamuoto kasvaa Pohjois-Afrikan ja Etelä- ja Länsi-Euroopan rannikoilla. Kaalia on viljelty useita tuhansia vuosia, ja siitä on jalostettu koko joukko toisistaan suuresti eroavia viljelymuotoja. Luomuviljely
Suomen peltopinta-alasta oli luomuviljelyssä 8,7 % (197 751 hehtaaria) vuonna 2012.
Suomen viljasadosta luomun osuus oli 2,2 % (82 milj. kiloa) vuonna 2012.
Elintarvikkeiden kokonaismyynnin arvosta luomun osuus oli 1,6 % (202 milj. euroa) vuonna 2012. Myynnin kappale-, paino- tai tilavuusmääräisestä volyymistä luomun osuus on pienempi (alle 1 %) kuin euromääräisestä arvosta johtuen luomun korkeammasta hintatasosta. Luomuna markkinoidaan noin puolet (49,2 %) luomutuotannosta, toinen puoli markkinoidaan tavanomaisena tai käytetään muilla tavoin. Kaskiviljely
Suomen kaskiviljely alkoi Varsinais-Suomessa jo vasarakirveskulttuurin aikoihin, noin 2400–2000 eaa. Suomessa kylvettiin perinteisesti ohraa tai ruista kahden vuoden aikana, myöhemmin yksi tai kaksi satoa naurista, kauraa tai tattaria. Myös pellavaa kasvatettiin kaskissa, koska silloin päästiin vaivalloisesta rikkaruohojen kitkemisestä. Yleistä oli myös useamman kasvin kylväminen yhtä aikaa, esimerkiksi nauriin ja ohran ja jopa ohran, nauriin ja rukiin. Tällöin maa pystyttiin käyttämään tehokkaasti, kun ensin korjattiin ohra, sen jälkeen syksyllä kasvoi nauris, ja seuraavana kesänä saatiin vielä ruissato. Myös tropiikin kaskissa tällainen viljelytapa on yleinen. Viljelyn jälkeen aluetta nimitettiin "ahoksi", ja sitä voitiin käyttää vielä laitumena. Suomessa kaskeaminen oli vielä 1700-luvulla yleisin maanviljelystekniikka. Etenkin Karjalassa ja Savossa se tuotti vielä 1880-luvulla yli kymmeneksen sadosta. Valais
Maatalous työllistää noin 4 prosenttia valais’laisista (tilanne vuonna 2013). Tärkeimmät eläinlajit ovat naudat ja lampaat. Maastonmuotojen ja vuoristoisen maapohjan takia viljanviljely ja metsätalous on vähäistä. Viininviljely tärkein yksittäinen maatalouden alue: Valais'ssa tuotetaan viinejä vajaat 40 % koko maan vuosittaisesta noin 100 miljoonan litran tuotannosta. Valkoviinirypäleistä viljellyin lajike on ikivanha Chasselas, jota Valais’ssa kutsutaan "Fendantiksi". Punaviineistä viljellyin on Pinot Noir. Nalut
Kansan pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, bataatti, maniokki, maissi, vihannekset ja hedelmät. Myytäväksi kasvatetaan kahvia, maapähkinää ja sokeriruokoa. Lisäksi keräillään kookospalmun, öljypalmun ja koolapuiden hedelmiä sekä harjoitetaan kalastusta. Aikaisemmin valmistettiin merivedestä suolaa. Nalut ovat tunnettuja puusta veistetyistä suurikokoisista juhlanaamioistaan. Suurin osa harjoittaa perinteistä uskontoa, osa on muslimeja tai kristittyjä. Koulikoron alue
Väestöstä lähes 90 prosenttia harjoittaa maanviljelyä. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, riisi, maissi ja fonio. Lehmänpavun, maapavun, maniokin, jamssin ja bataatin merkitys on melko vähäinen. Puutarhaviljely tuottaa munakoisoa, paprikaa, sipulia, kurkkua, valkosipulia, tomaattia ja chiliä. Tärkeimmät rahakasvit ovat puuvilla ja maapähkinä. Niiden rinnalla on alettu viljellä seesamia, teehibiskusta, öljyjatropaa, hennaa ja soijapapua. Hedelmänviljely tuottaa varsinkin mangoja ja banaaneja. Ravinnontuotanto
Ravinnontuotanto tarkoittaa ihmisen ravinnon saantia eri puolilla maailmaa. Suurimman osan ravinnosta ihminen saa kasveista, esimerkiksi viljoista, joista yleisimpiä ovat riisi ja vehnä. Vain muutama prosentti ihmisen ruokavaliosta on liharuokaa. Tärkeimpiä tuotantoeläimiä ovat siipikarja, nauta ja sika. Kasvintuotanto
Viime aikoina rehun tuotanto on vähentynyt ja viljan tuotanto lisääntynyt. Puutarhatuotannossa avomaan kasveista eniten viljellään sipulia, porkkanaa, herneitä ja kaalia. Kasvihuonevihanneksista
eniten viljellään tomaattia ja kurkkua ja leikkokukista eniten viljelty on ruusu. Muita kukkakaupoissa myytäviä kukkia tuotetaan myös paljon, kuten ryhmäkasveja, sipulikukkia ja huonekasveja. Kasvintuotantoa valvovat Eu:n viranomaisten lisäksi Evira, varsinkin luomutuotantoa. Luettelo tärkeimmistä viljelykasveista
Tämä on luettelo maailman viidestätoista eniten viljelykasveista mitattuna syötävän kuiva-aineen määrällä. Luvut ovat miljoonia tonneja ja tarkoittavat vuosien 1993-1995 keskiarvoja FAO:n tilastojen mukaan. Koska monia näistä kasveista käytetään myös kotieläinten rehuksi, on tällaisten kasvien suluissa merkitty erikseen myös suoraan ihmisravinnoksi käytetty määrä. Hamppu
Varhaisimmat merkit hampun viljelystä Suomessa ovat samanaikaisia tai hieman varhaisempia kuin viljanviljelyn merkit eli noin 4000 vuoden takaisia. Hampun eli "liinan" kehittynyt viljely Fennoskandiassa ja sen monipuolinen käyttö oli erityisen tyypillistä karjalaislähtöisille väestöille, joihin myös savolaiset osittain kuuluvat. Myös Itä-Venäjän suomensukuiset kansat ovat kuitukasveista viljelleet yleensä vain hamppua. Maatalous
Aroilla maannos on viljavaa mustaamultaa, mutta loppukesästä on kuivaa, mikä rajoittaa viljelyä. Tavallisesti pellot jätetään syksyllä kyntämättä, jottei tuuli veisi multaa mennessään. Kosteilla aroilla viljellään pääasiassa vehnää. Hehtaarikohtainen sato on pieni, mutta pinta-alat ovat laajat, usein tuhansia hehtaareita, ja suuri osa maapallon vehnästä tuleekin kosteilta aroilta. Viljely on pitkälle koneistettua ja työvoiman tarve vähäinen, mikä pitää tuotantokustannukset vähäisinä. Kaikkein kuivimmilla alueilla viljaa kasvatetaan vain joka toinen vuosi. Punaherukka
Punaherukka eli lännenpunaherukka ("Ribes rubrum"), jota kutsutaan usein myös punaviinimarjaksi, on herukkapensaslaji. Punaherukasta tunnetaan useita alalajeja. Suomessa pensasta esiintyy viljeltynä. Suomen suosituin viljelylajike on "Punainen hollantilainen". Punaviinimarja kestää kylmää paremmin kuin mustaherukka, joten sitä voidaan kasvattaa jopa Lapissa. Öljyväkirehu
Öljyväkirehu on proteiinia sisältävää, eläinten ruokintaan käytettävää väkirehua, jota saadaan öljykasvien siemenistä. Väkirehuksi nimitetään rehua, jossa on paljon energiaa painoyksikköä kohti. Öljyväkirehuja saadaan kasviöljypuristamoiden ja -uuttamoiden sivutuotteina. Maailman käytetyin öljyväkirehu on soijarouhe, jota tuodaan Suomeenkin ulkomailta. Suomessa kasvatetuista viljoista valmistetaan rypsi- ja rapsirouhetta. Öljyväkirehuja saadaan myös maapähkinän, pellavan, puuvillan ja auringonkukan siemenistä. Kirjolohi
Suomessa kirjolohi on kalanviljelyssä ylivoimaisesti eniten viljelty kalalaji. Sen tuotantomäärä, 12,2 miljoonaa kiloa, oli vuonna 2013 noin 90 % kaikesta ruokakalaksi viljellystä kalasta. Kirjolohen mätiä tuotettiin 0,4 miljoonaa kiloa. Suurin osa tuotannosta tapahtuu verkkoaltaissa Saaristomeren ja Ahvenanmaan vesillä. Ohra
Suomessa ohra oli tärkein ruokavilja 1800-luvulle asti, jolloin ruis otti sen paikan. Riisi korvasi ohran ruoanlaitossa Suomessa 1950-luvulla. Naantalin viljasiilot
Naantalin viljasiilot ovat suomalaisen valtionyhtiön, Suomen Viljavan omistamat viljasiilot Naantalissa, Naantalin satamassa. Ne ovat Suomen suurimmat viljasiilot 230 000 tonnin kapasiteetillaan. Viljasiilojen korkeus on 85 metriä. Naantalissa varastoidaan viljaa ja viljantyyppisiä tuotteita siiloissa. Naantalin toimipisteessä työskentelee 15 henkilöä. Nauris
Nauris ("Brassica rapa" var. "rapa") on ristikukkaiskasveihin kuuluva kaksivuotinen juurikasvi. Se oli ohran ohella tärkein viljelykasvi aina 1800-luvulle saakka, kunnes peruna yleistyi Suomessa. Kasvi on Suomessa muinaistulokas. Rehuksi viljeltävää naurista kutsutaan rehunauriiksi tai turnipsiksi. Ruis
Yleisesti kevätrukiit ovat olleet maatiaiskantoja. Kylvösiemenen saantia helpottamaan tuli 2000-luvulla kotimainen Juuso-lajike. Tällä hetkellä Juuso on ainoa lajikelistalla oleva kevätruislajike. Juuso oli 2006 eniten viljelty ruislajike 4000 ha:n pinta-alalla mukaan lukien syysrukiit. Virallisissa lajikekokeissa Juuso-rukiista saatiin keskimäärin maalajista riippuen noin 2500–4000 kg:n sato hehtaarilta. Kazakstan
Viljaa viljellään 16,3 miljoonalla hehtaarilla, siitä lähes 14 miljoonaan hehtaaria on vehnää. Se on maailman suurimpia jauhojen vientimaita. Hedelmien ja vihannesten suhteen maa on suunnilleen omavarainen, niiden viljely edellyttää usein kastelua joka toteutetaan mieluiten tihkukasteluna. Maitotaloustuotteet, kuten juustot, eivät ole hinnaltaan kilpailukykyisiä tuontijuustoihin verrattuina. Lihaa tuotetaan paljon mutta kulutetaan vielä enemmän, etenkin siipikarjan lihaa tuodaan ulkomailta. Karjatalous tarvitsee myös ulkomailla tuotettua rehua, etenkin viherrehua. Emmervehnä
Emmervehnä ("Triticum dicoccon") on niukkasatoinen vehnälaji, jota viljeltiin varsinkin maanviljelyn alkuaikoina. Eräillä seuduilla Etelä-Euroopassa sitä viljellään runsaasti edelleenkin. Nykyisin eniten viljelty vehnälaji, "Triticum aestivum", on syntynyt emmervehnän ja erään Keski-Aasiassa kasvavan heinälajin risteytymänä. Riisi
Eräillä alueilla Länsi-Afrikassa viljellään toistakin lähisukuista, mutta eri lajiksi luettavaa viljakasvia, afrikanriisiä ("Oryza globerrina"), mutta sen merkitys on jäänyt paikalliseksi. Tuomikirva
Lämpimissä maissa sekä alueilla, joilla primääri-isäntää ei ole saatavilla, tuomikirvat elävät koko ajan heinäkasveilla. DNA-tutkimusten mukaan Euroopassa yleisimmät tällaiset populaatiot ovat ilmeisesti tuomikirvan ja jonkin tuntemattoman lähilajin välisiä risteymiä.
Suomessa tuomikirva on yleisin viljojen tuholaiskirva ja vahingoittaa etenkin ohraa ja kauraa. Sadonmenetys voi olla jopa 20–30 %. Se on myös kansainvälisesti merkittävin viljan kääpiökasvuviroosin (BYDV) levittäjä. Kirvoja torjutaan kemiallisesti pahoina kirvavuosina. Vehnä
Lounais-Suomessa vehnää on viljelty jonkin verran jo vuosisatoja, mutta yleiseksi vehnän viljely tuli Suomessa vasta 1900-luvun kuluessa. Suomalainen kulttuuri
2000-luvulla juuston, lihan ja viljan kulutus on kasvanut. Jonkun verran on kasvanut myös kasvisten, hedelmien ja marjojen kulutus. Maitojuomien kulutus on laskussa. Pitkälle jalostettujen elintarvikkeiden kulutus on myös lisääntynyt.[[Luokka:Suomalainen kulttuuri|*]]
[[Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit]] Ruis
Ruis ("Secale cereale") on viljelyskasvi. Noin 1,5 % maailman viljellystä viljasta on rukiita. Tästä käytetään ihmisravinnoksi noin kolmannes. Norja
Etelä-Norjassa harjoitetaan intensiivistä sekataloutta, mutta vain kolme prosenttia maa-alasta on viljelyksessä. Eniten viljeltyä maata on eteläosassa ja jokilaaksoissa. Siellä kasvatetaan maito- ja lihakarjaa, viljaa (ohraa, kauraa ja vehnää), sekä perunoita ja vihanneksia. Meksiko
Iso osa Meksikosta on liian kuivaa tai vuoristoista maantaloudelle, ja arviolta vain noin viidennes maasta on viljeltävissä olevaa. Tästä syystä Meksikoon tuodaan huomattava määrä viljaa. Maan merkittävimmät viljelysalueet ovat Meksikonlahden rannikon ja Chiapasin ylängön trooppiset alueet, pohjoisen ja luoteisen seutujen viljelysmaat ja niin sanottu Bajío ylätasangon alueella. Arvokkaimmat viljelyskasvit ovat kahvi ja sokeriruoko. Maa on lisäksi maailman vaniljan tuottajia. Muita tärkeitä viljelykasveja ovat banaani, ananas, papaija, mango, kaakao ja riisi. Meksikon erikoisuuksia ovat agaavet, kuituagaaveita kasvatetaan kuidun takia ja tequila-agaavesta tuotetaan tequilaa. Ruis
Syysrukiisiin kuuluva ruistyyppi on vielä niin sanottu juhannusruis, joka kylvetään juhannuksen tienoilla. Siitä korjataan syksyllä viherrehusato, ja sen jyväsato valmistuu seuraavana kesänä. Kaskissa ja erityisesti huhdissa viljeltiin aikoinaan erityistä kaskiruista, joka on tavattoman pensovaa. Yhdestä siemenestä voi kasvaa kymmeniä korsia. Se on myös herkästi karisevaa villiviljojen tapaan, eikä sen puimiseen välttämättä tarvittu riihtä, vaan jyvien irrottaminen voitiin hoitaa iskemällä lyhteitä varta vasten rakennettuun seinään. Kaskiruis menestyy huonosti pellossa ja on kaskeamisen loputtua hävinnyt lähes sukupuuttoon. Vanhat maatiaisrukiit ovat pitkäkortisia ja pienijyväisiä. Jalosteet ovat lyhytkortisia ja suurijyväisiä. Maatiaisruis ei kelpaa viralliseen viljakauppaan pienijyväisyytensä takia eikä sitä mainita virallisella lajikelistalla, mikä käytännössä tarkoittaa sen viljelyn kieltämistä. Näistä syistä maatiaisrukiiden viljely onkin lähes kokonaan loppunut. Ruis on tuulipölytteinen, ja sen eri lajikkeet ja kannat risteytyvät keskenään, jos niitä kasvatetaan lähekkäin. Pellava
Pellava ("Linum usitatissimum") on yksivuotinen alle metrin korkuinen kuitu- ja öljykasvi. Pellava kuuluu "Linaceae"-heimoon, johon kuuluu noin 300 lajia ympäri maailmaa. Pellava kuuluu maailman vanhimpiin viljelykasveihin. Sen oletetaan olevan peräisin Kaukasukselta ja sitä tiedetään viljellyn jo kivikaudella. Myös antiikin kreikkalaiset ja muinaiset arabialaiset tunsivat kasvin lääkitsevät ominaisuudet. Suomessa ensimmäiset merkit pellavan viljelystä juontavat ainakin pronssikaudelle, eli noin vuosille 1 500 - 500 eaa. Pellavan viljely oli Suomessa suurimmillaan 1700-luvulla, mutta tekokuitujen ilmestymisen myötä viljely miltei loppui kokonaan. Pellavan viljely on kuitenkin vähitellen alkanut saamaan uudelleen suosiota, vaikka vielä onkin verrattain vähäistä. Esimerkiksi, vuonna 2017 pellavan viljelyspinta-ala Suomessa oli arviolta 1 200 hehtaaria, joka käsittää noin 5 promillea kokonaisviljelyalasta. Maissi
Maissia viljellään paljon ympäri maailmaa, ja vuosittain tuotetaan enemmän maissia kuin mitään muuta viljalajia. Maissi ei kestä kylmää, joten lämpimillä alueilla se tulee istuttaa keväällä. Sen juuret eivät tavallisesti yllä kovin syvälle, joten kasvi on riippuvainen mullan kosteudesta. Kuivuudelle maissi on herkimmillään kun kukat ovat valmiita pölytettäviksi. Rehuksi käytettävä maissi korjataan jo, kun kasvi on vihreä ja hedelmä raaka. Ihmisravinnoksi käytettävä maissi korjataan lajikkeesta riippuen myöhään kesällä, syksyllä, jopa talvella tai varhain keväällä. Afrikassa kuivuus johtaa säännöllisesti sadon epäonnistumiseen ja ihmisten nälkiintymiseen. Heinäkasvit
Heinäkasveihin kuuluvat monet kaikkein tärkeimmistä viljelykasveista. Heinäkasveja, joiden jyviä käytetään ihmisten ravinnoksi, kutsutaan viljoiksi. Viljoista tärkeimpiä ovat vehnä, riisi, maissi, ohra, ruis ja kaura. Ne muodostavat tärkeän energian- ja proteiininlähteen ihmisille. Sokeriruoko on sokerintuotannon tärkeä lähde. Vietnam
Riisi on ylivoimaisesti tärkein viljelyskasvi, jota kasvatetaan yli 60 prosentilla viljelyalasta. Riisiä viljellään Mekongin ja Punaisenjoen suistoalueilla. Riisin lisäksi tärkeitä viljelyskasveja ovat bataatti ja kassava. Annamin ylängön rinteillä viljellään plantaaseilla teetä, kahvia ja kumia. Vietnamin karjanhoitoalueet ovat pohjois- ja keskiosien rannikkoseudut. Tärkeitä kotieläimiä ovat siipikarja, sika, vuohi, lammas ja nautaeläimet. Maan eteläosissa harjoitetaan myös kalojen ja äyriäisten kasvatusta. Spelttivehnä
Speltin korvasi suurempia satoja antava (leipä)vehnä ("Triticum aestivum") viimeistään 1800-luvulla. Spelttivehnän viljelypinta-ala ja saatavuus on viime vuosina parantunut merkittävästi lajin tultua suositummaksi. Sitä viljellään Etelä-Saksassa, Sveitsissä ja Belgiassa. Suomessa spelttivehnän viljely aloitettiin uudelleen 1990-luvulla. Speltin viljelyala Suomessa vuonna 2006 oli 860 hehtaaria. Spelttivehnän väitetään kestävän paremmin tuholaisia kuin vehnän, ja se sopisi siksi paremmin luomuviljelyyn. Siinä on runsaasti kuitua ja nykyvehnään verrattuna paljon proteiinia. Talkkuna
Talkkuna on nesteeseen sekoitetuista talkkunajauhoista tehty ruoka. Talkkunajauho on alun perin venäläisiltä sotilailta opittu perinteinen suomalainen jauhovalmiste, joka koostuu paahdetusta, yleensä melko karkeaksi jauhetusta viljasta. Viljana on ohra, ruis tai kaura, harvemmin vehnä. Valmistusaine vaihtelee paikan mukaan, joissain versioissa mukana on myös papuja. Suolaa saattaa olla mukana pieni määrä. Hämeessä käytetään kauraa, jonka lisänä ohraa, herneitä tai papuja. Karjalassa ja Savossa talkkuna on pääasiassa ohraa. Vilja keitetään padassa puolikypsäksi, valutetaan ja kuivataan riihessä tai nykyisin myös muussa sopivassa paikassa. Sakoluku
Viljan ostajat määrittävät ostamastaan viljasta sakoluvun, ja se vaikuttaa viljan ostohinnoitteluun. Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus (MTT) ylläpitää viljelijöille tarkoitettua sakolukupalvelua, jossa sakolukujen kehitystä seurataan kasvukauden loppupuolella kolmella MTT:n koepaikalla läntisessä Suomessa. MTT mittaa sakoluvun syysrukiista, syysvehnästä ja kevätvehnästä useista eri lajikkeista. Balantet
Kansan pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, maissi, maapähkinä, maniokki, bataatti, jamssi, hirssi ja fonio. Öljypalmun hedelmistä valmistetaan öljyä. Lisäksi pidetään karjaa ja sikoja sekä harjoitetaan kalastusta. Perinteisen uskonnon rinnalla harjoitetaan kristinuskoa. Pieni osa on kääntynyt muslimeiksi. Italian talous
Italian maatalous muistuttaa hyvin paljon Länsi-Euroopan maataloutta ja se on jo pitkään ollut kehittynyttä. Ranskan jälkeen Italia on maailman toiseksi suurin viinintuottaja ja samoin toiseksi suurin vehnän tuottaja. Pojoen laaksossa viljellään vehnää, maissia ja sokerijuurikasta. Myös riisiä kasvatetaan, koska tasaisia viljelymaita sekä lämpöä ja kosteutta on riittävästi. Italiassa suurimmat viljasadot saadaan Pojoen tasangolta, jossa viljellään myös paljon viinirypäleitä. Noin joka toisella italialaisella maatilalla on viiniköynnöksiä. Viljaa Italiaan joudutaan ostamaan muualta, koska muita viljoja kuin vehnää ei kasvateta tarpeeksi. Vihanneksia ja hedelmiä riittää kuitenkin vientiin. Italia on maailman johtavia latva-artisokkien ja oliivien tuottajia. Muita merkittäviä tuotteita ovat: tomaatti, peruna, sokerijuurikas, tupakka, mantelit ja pähkinät, sekä sitrushedelmät, jotka menestyvät hyvin maan eteläosassa. Suomen talous
Vuonna 2016 Suomessa oli 50 388 maatilaa, joista noin 86 % ovat perhetiloja. Tilojen määrä väheni noin 600 kappaletta vuodesta 2015. Yleisin tuotantosuunta on viljanviljely ja suurin kotieläinsektori lypsykarja. Tiloilla oli keskimäärin käytössä olevaa maatalousmaata 45 hehtaaria. Vuonna 2013 suomalaistiloilla oli keskimäärin 42 hehtaaria käytössä olevaa maatalousmaata, kun EU:n 28 jäsenmaan keskiarvo oli 16 hehtaaria. Yhdeksässä jäsenvaltiossa (Tšekki, Yhdistynyt kuningaskunta, Slovakia, Tanska, Luxemburg, Ranska, Saksa, Viro ja Ruotsi) tilojen keskikoko on suurempi kuin Suomessa. Durrat
Durrat ("Sorghum") on kasvisuku, joka käsittää noin 60 lajia. Suvun tärkein laji on viljelty durra eli kirjodurra ("Sorghum bicolor"), jota käytetään ihmisten ja kotieläinten ravinnoksi Afrikassa, Intiassa ja Etelä-Amerikassa. Alkujaan durra on kotoisin Afrikasta, missä sen käyttö on edelleen yleisintä. Durra on vehnän, kauran, maissin ja ohran ohella yksi maailman viidestä käytetyimmästä viljasta. Sincina
Sincinan kunta sijaitsee Malin tärkeimmällä puuvillanviljelyalueella. Viljelyn organisoinnista vastaa Compagnie Malienne pour le Développement des Textiles -yhtiö, joka myös ostaa talonpoikien tuottaman puuvillan. Tärkeimmät viljakasvit ovat hirssi, durra ja maissi. Muita viljelykasveja ovat lehmänpapu, maapapu, fonio, seesami ja teehibiskus (dah). Puutarhoissa kasvatetaan vihanneksia ja hedelmiä kuten mangoa ja banaania. Puolukka
Puolukka on yleisesti käytetty marja sekä Suomen tärkein luonnonmarja, myös Etelä- ja Keski-Euroopassa puolukkaa arvostetaan suuresti. Suomessa vuosittainen puolukkasato vaihtelee 180–500 milj. kg paikkeilla. Sitä poimitaan vuosittain noin 100 milj. kg, mutta kaupalliseen käyttöön vain noin 5–10 milj. kg. Tarhapapu
Tarhapapua viljellään kaikissa maanosissa Etelämannerta lukuun ottamatta. Kuivien papujen suurimpia
tuottajia ovat Brasilia ja Intia, kun taas vihreitä papuja tuotetaan ylivoimaisesti eniten Kiinassa. Maailmassa tuotettiin vuonna 2013 kaikkiaan 23,7 miljoonaa tonnia kuivia ja 21,3 miljoonaa tonnia vihreitä papuja. Soijapapu
Soija on riisin ja vehnän jälkeen yksi maailman viljellyimmistä kasveista. Soijaa tuotettiin maailmassa noin 220 miljoonaa tonnia vuonna 2008. Yhdysvallat on soijan suurin tuottajamaa 33 prosentin osuudellaan, seuraavaksi tulevat Brasilia (27 %) ja Argentiina (21 %). Maailman soijasadosta 83 prosenttia käytetään eläinten rehun ja soijaöljyn valmistukseen. Porkkana
Porkkana ("Daucus carota") on juureksena viljelty sarjakukkaiskasvi. Sen paksuuntunut pääjuuri on väriltään tavallisesti oranssi, ja siinä on puunkuorta muistuttava ohut kuori. Juuri sisältää runsaasti A-vitamiinin esiastetta beta-karoteenia, joka antaa sille oranssin värin. Porkkana on perunan jälkeen Suomen suosituin juures; sitä syödään jopa yhdeksän kiloa henkeä kohden vuodessa. Apilat
Apilaa pystytään viljelemään koko Suomessa oikeilla lajivalinnoilla. Käytännössä Suomessa yleisesti viljeltäviä apiloita on neljä: puna-apila ("Trifolium pratense"), valkoapila ("Trifolium repens"), alsikeapila ("Trifolium hybridum") ja persianapila ("Trifolium resupinatum"). Näistä puna-apilasta ja alsikeapilasta löytyy lajikkeita, jotka menestyvät aivan pohjoisinta Suomea (viljelyvyöhyke 5) myöten. Persianapilaan viljely rajoittuu vyöhykkeeseen 4 ja valkoapilan vyöhykkeeseen 3. Persianapilaa käytetään usein viherlannoitukseen ja kesannointiin, koska sillä on hyvä typensidontakyky ja juuristovaikutus. Suomen suuriruhtinaskunta
Maatalouspolitiikka muuttui 1800-luvun aikana, sen alkuvuosikymmenien muun muassa tullisäädösten avulla suojatusta agraarimerkantilismista vapaata markkinataloutta kohti. 1800-luvun lopulta lähtien maatalouden kannattavuus oli täysin riippuvainen kotimaisista ja ulkomaisista markkinoista. Valtiovalta ei suojannut maataloutta tulleilla eikä maksanut viljelijöille hintatukea. Markkinavaikutusten yleispiirre oli, että suomalaisen viljan viljelyn asema heikkeni ja karjatalouden asema vahvistui. Maahan tuotiin emämaasta tullivapaasti viljaa, ja myös Saksasta tuodun halvan viljan osuus oli suuri. Lopulta 1910-luvulla ulkomaisen leipäviljan osuus oli 99 % maan tarpeesta, ja maatalousvaltaisessa suuriruhtinaskunnassa jopa maanviljelijätkin ostivat leipäviljaa. Suomi oli siis hyvin riippuvainen vieraasta viljasta, mutta toisaalta suuntaus mahdollisti siirtymisen hyvin kannattavaan voin tuotantoon. Voilla oli laajat ja tuotteliaat markkinat sekä Venäjällä että Länsi-Euroopassa. Suuriruhtinaskunnasta vietiin voita 1860-luvulla kolme miljoonaa kiloa ja 1880-luvulla kuusi miljoonaa kiloa. Tuolloin voi oli puutavaran jälkeen tärkein vientituote. Voin tuotannon edellytyksenä oli voimakas meijeritekniikan ja -verkoston kehittäminen, ja siten 1890-luvulla maassa oli jo 850 separaattoreilla varustettua meijeriä. Juures
Juureksia viljellään Suomessa myös usein kotipuutarhoissa. Yleisimmät Suomessa viljeltävät juurekset ovat porkkana, lanttu ja punajuurikas. Muita vähemmän viljeltäviä juureksia ovat mukula- eli juuriselleri, palsternakka, nauris, retiisi ja retikka. Centre-Nord
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja osin transhumanssiin perustuva karjanhoito, joita harjoittaa yli 90 prosenttia väestöstä. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, riisi, lehmänpapu, maapapu ja bataatti. Myytäväksi kasvatetaan maapähkinää, seesamia, puuvillaa ja soijaa. Puutarhaviljely tuottaa sipulia, tomaatteja, munakoisoa, kaalia, herneitä, perunaa, vesimeloneja, chiliä, okraa, porkkanaa, valkosipulia, pippuria ja salaattia. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, siat, aasit, hevoset ja siipikarja. Suomen luonto
Suomen kasvistossa on pääasiassa boreaalisia ja lievästi mereisten olojon lajeja. Alueellisesti lajit voidaan jakaa koko maassa esiintyviin kasveihin, lounaisiin kasveihin, pohjoisiin kasveihin ja merenranta-alueiden kasveihin. Niityt ovat kasvistoltaan Suomen runsaslajisimpia alueita ja kangasmetsät, rämeet ja karut kalliot vähälajisimpia. Kaikkiaan Suomessa kasvaa 3 550 putkilokasvia, 892 sammallajia ja 1 832 jäkälälajia. Suomen yleisimmät putkilokasvilajit ovat mustikka, puolukka, metsälauha, hieskoivu ja kotikataja. Jyvä
Jyvä on heinäkasvien pähkylämäinen hedelmä. Käytännössä jyväksi kutsutaan viljakasvien, kuten vehnän, rukiin, ohran, kauran ja maissin, siementä, jota useasti ympäröivät suojuslehdet eli helpeet. Jyvät saadaan viljakasvista puimalla, ja jyvät voidaan jauhaa kuivaamisen jälkeen jauhoiksi. Wolofit
Perinteinen elinkeino on kaskeamiseen perustuva kuokkaviljely, joka on muuttumassa kyntöviljelyksi. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, pavut ja puuvilla sekä kasvimailla maissi, vihannekset, tupakka, kurpitsa, mukulakasvit ja hedelmät. Maapähkinästä tuli 1900-luvun alussa tärkein rahakasvi. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja siipikarja. Wolofien naudat annetaan yleensä fulbejen laidunnettavaksi. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, metsästystä ja keräilyä. Käsityöammatteja ovat metallin, puun ja nahkan käsittely sekä kultasepäntyöt. Naiset tekevät saviastioita ja kehräävät, miehet kutovat kankaita. Wolofit muodostavat suurimman osan Senegalin teollisuustyöväestä, virkamiehistä ja kauppiaista. Vilja
Viljoista vehnän viljelyn historia ulottuu pisimmälle: sen viljelyn katsotaan alkaneen jo 10 000 vuotta sitten. Länsi-Yhdysvallat
Maatalous vaihtelee riippuen sademäärästä, keinokastelusta, maaperästä, korkeudesta ja lämpötilavaihteiluista. Yleensä kuivilla alueilla suositaan karjojen laiduntamista, enimmäkseen lihakarjan. Vehnävyöhyke ulottuu Texasista Pohjois- ja Etelä-Dakotaan, ja siellä tuotetaan suurin osa Yhdysvaltojen vehnästä ja soijapavuista. Niitä viedään myös ulkomaille. Lounaassa keinokastelu mahdollistaa hedelmien, pähkinöiden, vihannesten, sekä vehnän, heinän ja kukkien suuren kasvattamisen. Texasissa kasvatetaan pääasiassa karjaa ja lampaita, ja se on myös maan suurin puuvillan tuottaja. Kalifornia ja Arizona ovat sitrushedelmien päätuottajia, tosin kasvavat metropolialueet vievät viljelyalueilta maata. Riisit
Riisit ("Oryza") on heinäkasvien ("Poaceae") heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 20 lajia, joista tunnetuin on viljelykasvina käytetty riisi ("Oryza sativa"). Hamppu
Suomessa on selvitetty eri viljelykasvien varhaishistoriaa mm. seuraavia tieteenaloja soveltaen:Hampun viljely on levinnyt Suomeen todennäköisesti Kiinasta varhaisella neoliittisellä kivikaudella. Ensimmäiset viljelykasvit ovat olleet tattari, hamppu ja ohra. Kouvolan Huhdasjärven sedimentistä löydettyä hampun siitepölyä on radiohiiliajoitettu vuosiin 4800 eaa., 3600 eaa. ja 2500 eaa. Alueen ensimmäiset metsänraivausvaiheet ajoittuvat samaan yhteyteen. Ensimmäiset pellot ovat todennäköisesti olleet pienikokoisia ja elanto on saatu ensisijaisesti metsästyksestä ja keräilystä. Kuitukasveina ovat toimineet mahdollisesti aluksi enimmäkseen villeinä kasvaneet humala ja nokkonen. Hampun viljelystä on tullut yleisempää maanviljelyn ensimmäisen aallon aikoihin 500-800 jaa. Suosio kasvoi maanviljelyn toisen aallon aikana 1400–1500-luvuilla ja saavutti huippunsa 1700-luvulla ja 1800-luvun alussa, jolloin sitä viljeltiin miltei koko maan alueella. Hedelmä (ruoka)
Banaani on maailman eniten viljelty hedelmä. Toisilleen lähisukuisia sitrus­hedelmiä viljellään kuitenkin yhteen­laskettuina vielä enemmän. Tattari
Tattari eli viljatatar ("Fagopyrum esculentum") on tatarkasveihin ("Polygonaceae") kuuluva kasvi, jonka siemeniä käytetään ruoaksi. Se lasketaan yleensä viljaksi, vaikka se ei ole muiden viljojen lailla heinäkasvi vaan kaksisirkkainen. Viljellyn tattarin kantamuoto oli ilmeisesti köynnöstävä kiertotatar ("Fallopia convolvulus"). Hirssit
Hirssit ("Panicum") on heinäkasvien suku, jossa on noin 470 lajia yksi- ja monivuotisia heiniä. Niitä esiintyy maailmanlaajuisesti. Sukuun kuuluva hirssi eli viljahirssi on yksi maailman tärkeimmistä viljakasveista, mutta hirssi-nimitystä käytetään myös muutamista muihin heinäkasvisukuihin kuuluvista viljalajeista. Hirssejä voidaan viljellä myös yksivuotisina koristeheininä ja käyttää leikkokasvina. Van Gogh (peruna)
Van Gogh on alankomaalainen varhaisperunalajike, joka perustuu ZPC 69 C 239:n ja Glorian risteytykseen. Se on Suomen noin 40 perunalajikkeesta kaikkein suosituin, ja sen viljelyala on 26 prosenttia. Van Gogh on jauhoinen ja sen tärkkelyspitoisuus on 16,8 prosenttia.. Van Gogh luokitellaan ominaisuuksiltaan jauhoiseksi yleisperunaksi. Savon Sanomat kirjoitti 30.3.2013: "Suomen suosituimman perunalajikkeen eli Van Goghin viljely on loppumassa Suomessa, koska sen vastustuskyky virustaudeille on ratkaisevasti heikentynyt." Suomen maatalous
Suomen maatalous tarkoittaa Suomen valtion alueella harjoitettavaa maataloutta. Suomessa on peltoa 2,3 miljoonaa hehtaaria ja pinta-alasta maatalousmaan osuus on 8 prosenttia. Suomessa menestyvät ilmasto-olosuhteista johtuen nopeasti valmistuvat eli lyhyen kasvukauden vaativat viljelykasvit ja lajikkeet. Suomessa laajasti viljeltyjä viljelykasveja ovat nurmikasvit, ohra ja kaura. Suomessa on maitotaloutta. Suomessa on otollisemmat olosuhteet maataloudelle kuin vuoristoisessa Pohjois-Ruotsissa ja kylmässä Venäjän Karjalassa. Viljelykasvi
Suomessa tärkeitä viljelykasveja ovat ruis, ohra, timotei, kaura, vehnä, puna-apila, peruna, sokerijuurikas ja rypsi. Vilja
Haittapuolena on suurempi eroosio kevätviljoihin verrattuna, koska mahdollinen maanmuokkaus pitää tehdä syksyllä ja talvi tuottaa tappiota.
Maailman nykyään kahdestatoista tärkeimmästä viljelyskasvista viisi on viljoja: vehnä, maissi, riisi, ohra ja durra. Nämä viisi viljalajia tuottavat yli puolet ihmiskunnan käytössä olevasta ravintoenergiasta. Suomen Viljava
Viljava käsittelee vuosittain viljaa ja muita tuotteita noin 2 milj. tonnia ja sen varastointikapasiteetti on 1,4 milj. tonnia. Henkilöstöä Suomen Viljavalla on noin 90. Maatalous
Tärkein öljykasvi on soija, josta saadaan puolet maailman kasviöljystä. Muita merkittäviä öljykasveja ovat maapähkinä, puuvilla, auringonkukka, rypsi ja ominaisuuksiltaan samanlainen rapsi, öljypalmu, camelina, pellava ja oliivi. Soijaöljy syntyy sivutuotteena pääasiallisen tuotteen ollessa proteiinipitoinen, eläinten rehuksi käytettävä soijarouhe. Tärkeimpiä soijan tuottajia ovat Yhdysvallat, Brasilia, Argentiina ja Kiina. Maapähkinää kasvatetaan pääasiassa Kiinassa ja Intiassa, öljypalmua trooppisilla alueilla ja auringonkukkaa lauhkeassa ilmastossa, muun muassa Argentiinassa, Venäjällä ja Ukrainassa. Oliivipuun päätuotantoalueet ovat Välimeren seuduilla. Vehnä
Nykyisin eniten viljelty vehnälaji, leipävehnä ("Triticum aestivum"), on ilmeisesti syntynyt emmervehnän ja Kaspianmeren ympäristössä sekä Keski-Aasiassa luonnonvaraisena kasvavan heinälajin "Aegilops squarrosa" risteytymänä. Arkeologisten todisteiden mukaan sitä on viljelty ainakin jo kuudennella vuosituhannella eaa. Antiikin Roomassa leipä oli perusravintoa ja aikuinen mies söi kilon vehnäleipää päivässä. Vihannesportulakka
Alalajeista vihannesportulakka on perinteinen, aikaisemmin yleisesti viljelty vihanneskasvi. Suomessa ja muissa Pohjoismaissa vihannesportulakkaa on viljelty ainakin 1600-luvulta lähtien. Suomessa se kuului 1800-luvulla suosituimpiin keittiökasveihin, mutta sen käyttö on vähentynyt 1900-luvun aikana. Maanviljely
Suomen ensimmäiset viljellyt kasvit ovat tattari 5300 eaa., hamppu 4800 eaa. ja ohra 4300 eaa. Viljely alkoi siis samaan aikaan kuin Keski-Euroopassa. Tattarin ja hampun viljely on levinnyt Suomeen todennäköisesti Kiinasta. Maanviljely on ollut ensin pienimuotoista toimintaa metsästäjä-keräilijäkulttuurin rinnalla.
Tarkkaa tietoa ajankohdista ei ole, koska kasvien domestikaatio on vanhempaa kuin ihmiskunnan kirjoitettu historia. Ohra
FAOn tilastoissa vuosilta 2002-2004 ohra oli maailman neljänneksi laajimmalla alalla (yli 56 miljoonaa hehtaaria) viljelty viljalaji maissin, riisin ja vehnän jälkeen, ja sen tuotanto tonneina oli myös neljänneksi suurin. Ruis
Rukiita viljellään pääasiassa vain Euroopassa, ja suurimmat tuottajamaat ovat Venäjä, Puola ja Saksa. Ruista syödään eniten sen pohjoisilla viljelyalueilla. Suomeen ruista tuodaan vuosittain merkittävä määrä. Palkokasvit
Edellä lueteltujen lisäksi ainakin paikallisesti merkittäviä, ihmis­ravinnoksikin viljeltyjä palko­kasveja ovat lehmänpapu ("Vigna unguiculata"), mungopapu ("Vicia radiata") ja adsukipapu ("Vicia angularis") sekä trooppiset kyyhkyherne ("Cajanus cajan"), siipipapu eli goanpapu ("Psophocarpus tetragonolobus"), hyasinttipapu ("Dolichos lablab") ja "Canavalia ensiformis". Rehuksi viljellään laajalti myös muun muassa apiloita ("Trifolium"), lupiineja ("Lupinus") ja mailasta ("Medicago"). Kaura
Suomessa kauran tuholaisista yleisimpiä ovat tuomikirva ("Rhopalosiphum padi") ja kahukärpänen ("Oscinella frit") sekä harvinaisempia viljakirva ("Sitobion avenae") ja elokirva ("Metopolophium dirhodum"). Kauran tuholaisia ovat myös viljakukko ("Oulema melanopus") ja viljakaskas ("Calligypona pellucida").
Kauran merkittävin kasvitauti Suomessa on kauranlehtilaikku, jonka aiheuttaa "Drechslera avenae" -sieni. Muita kasvitauteja ovat kauranavonoki, jonka aiheuttaa jyvän kuoren alla säilyvä "Ustilago avenae" -sieni. Rengasruosteen eli aikaisemmalta nimeltä sarviruosteen aiheuttaa "Puccinia coronata" -sieni. Rengasruoste vaivaa voimakkaimmin myöhäisiä kauralajikkeita. Kääpiökasvuviroosi on Suomessa yleisin viljojen virustauti ja sitä aiheuttaa viljan kääpiökasvuvirus (BYDV). Kalankasvatus
Valtaosa kasvatuksesta on kirjolohta, jonka tuotanto vuonna 2013 oli 12,2 miljoonaa kiloa. Sen viljely tapahtuu pääasiassa verkkoaltaissa Itämeren alueella, ja puolet siitä Ahvenanmaalla. 
Toiseksi tärkein viljelykalalaji on siika, jonka viljely ruokakalaksi lähti vauhtiin vasta 2000-luvun alussa. Sen tuotanto on noussut noin 1,2 miljoonaan kiloon kymmenessä vuodessa, mikä vastaa nyt noin 9 % koko kalanviljelystä. Väihäisempiä määriä ruokakalalaksi viljeltyjä lajeja ovat taimen, nieriä, sampi ja kuha, mutta niiden tuotanto oli yhteensä vain noin 0,2 miljoonaa kiloa. Kirjolohen mätiä tuotettiin 0,4 miljoonaa kiloa. Kirjolohen tuotannon arvo vuonna 2013 oli noin 47 miljoonaa euroa ja siian 8 miljoonaa. Vuonna 2006 kalankasvatuksen osuus koko kalantuotannon arvosta oli 63%. Ruis
Suomessa rukiin viljely on alkanut viimeistään 500-luvulla eaa. Rukiin suureen suosioon menneinä vuosisatoina on vaikuttanut mm. se, että rukiin puinti on helppoa yksinkertaisinkin välinein, ruumenista puhdistetut jyvät ovat suoraan valmiita jauhettaviksi ja syksyllä kylvettynä se ehtii valmistua lyhyenäkin kesänä, myös siitä tehty leipä säilyy hyvin pitkään. Vuonna 2003 Suomen ruissato oli 72 800 tonnia. Suomi ei ole rukiissa omavarainen: ruista kulutetaan vuosittain noin satatuhatta tonnia. Ruista tuodaan mm. Saksasta ja Puolasta.