Mink maalainen oli Immanuel Kant?
Immanuel Kant
Immanuel Kant (22. huhtikuuta 1724 Königsberg – 12. helmikuuta 1804 Königsberg), oli vaikutusvaltainen preussilainen filosofi. Kantin työt rakensivat siltaa aikakauden rationalististen ja empirististen koulukuntien välille. Hänellä oli suuri vaikutus niin valistusta seuranneeseen romantiikkaan ja 1800-luvun saksalaisiin idealisteihin kuin nykyfilosofian kysymyksenasetteluihin. Yhteiskuntatieteiden historia
Immanuel Kant oli 1700-luvun valistusajan saksalainen filosofi. Hän asetti inhimillisen hyödyn tavoittelun sijalle velvollisuuden ja moraalin. Hän pohti metafysiikkaa eli olemassaolon olemusta. Hän oli myös omaksunut aikakautensa yksilönvapauden aatteita ja piti ihmisiä tasa-arvoisina. Kantin pääteos on Puhtaan järjen kritiikki ("Kritik der reinen Vernunft", 1781). Immanuel Kant
Immanuel Kant – joka kastettiin nimelle ”Emanuel” mutta vaihtoi nimensä myöhemmin muotoon ”Immanuel” – syntyi vuonna 1724 Saksan Königsbergissä, nykyisessä Venäjän Kaliningradissa, joka oli tuohon aikaan Itä-Preussin pääkaupunki. Hän vietti koko elämänsä kotikaupungissaan tai sen liepeillä. Hänen isänsä oli Johann Georg Kant, memeliläinen satulaseppä, nykyisen Liettuan Klaipėdasta, ja hänen äitinsä Anna Regina Reuter. Hänellä oli useita sisaruksia. Kant opiskeli muun muassa kaupungin Collegium Fridericianumissa. Nuoruudessaan Kant oli tasainen mutta ei huomiota herättävä oppilas. Hänen kasvatettiin pietistisessä kodissa painottaen hartautta, nöyryyttä ja Raamatun kirjaimellisuutta. Näin Kant sai ankaran ja kurinalaisen kasvatuksen, joka suosi latinaa ja uskonnollisia aiheita matematiikan ja luonnontieteen sijasta. Myöhemmin Kant kuvasi tuota aikaa onnettomaksi. Kantin äiti kuoli vuonna 1737. Immanuel Kant
Kant oli aikanaan pidetty seuramies. Hän piti myös suosittuja maantiedon luentoja, vaikkei koskaan itse poistunut Königsbergistä. Kant sanoi, että olisi halunnut nuorena naimisiin, mutta hänellä ei ollut rahaa siihen. Vanhempana hänellä taas olisi ollut rahaa, mutta hän ei ollut enää kiinnostunut ajatuksesta.
Antinomia
Immanuel Kantin ajattelussa termi antinomia sai erityismerkityksen, ja teknisessä kielenkäytössä termillä viitataan yleensä juuri Kantin antinomioihin. Kant käytti termiä ristiriitatilanteista, jotka syntyvät silloin, kun järki yrittää käyttää puhtaan järjen todellisuuteen (eli kosmologisiin tai metafyysisiin kysymyksiin) liittyvään järkeilyyn sellaisia kategorioita ja kriteerejä, jotka on tarkoitettu aistikokemuksen ("fenomena") todellisuuteen liittyvään järkeilyyn. Järki ei kuitenkaan voi saavuttaa rationaalisia totuuksia metafysiikan alueella, koska se yrittää ulottautua mahdollisen kokemuksen tuolle puolen, eli sitä yritetään soveltaa alueeseen joka on siihen nähden transsendentti. Johann Georg Hamann
Johann Georg Hamann (27. elokuuta 1730 Königsberg - 21. kesäkuuta 1788 Münster) oli saksalainen valistusfilosofi ja valistuksen vastustaja, ja saksalaisen valistuksen ja "Sturm und Drang" -liikkeen keskeisiä nimiä. Hän oli filosofi Immanuel Kantin ystävä ja tämän tavoin lähtöjään pietistinen protestantti. Hän oli myös luutunsoittaja, joka oli opiskellut tätä soitinta tuolloin Königsbergissä vaikuttaneen ukrainalaisen virtuoosin Timofey Belogradskyn opastuksella. Hans Vaihinger
Hans Vaihinger (25. syyskuuta 1852, Nehren – 18. joulukuuta 1933, Halle) oli saksalainen filosofi, joka tunnetaan parhaiten Kant-tutkijana sekä teoksen "Philosophie des Als Ob" kirjoittajana. Ivan Cankar
Ivan Cankar (10. toukokuuta 1876 – 11. joulukuuta 1918) oli slovenialainen kirjailija. Yhdessä Oton Župančičin, Dragotin Ketten ja Josip Murnin kanssa hän aloitti modernismin slovenialaisessa kirjallisuudessa. Cankarin teoksia on käännetty muille kielille slovenialaiskirjailijoista eniten. Häntä on verrattu Franz Kafkaan ja James Joyceen. Kuuilluusio
Immanuel Kant viittasi kuuilluusioon vuonna 1781 kirjoittamassaan teoksessa "Puhtaan järjen kritiikki". Siinä hän totesi: "Tähtitieteilijä ei mahda mitään sille, että hänestä Kuu näyttää suuremmalta juuri noustuaan kuin jonkin aikaa myöhemmin, vaikka tämä harha ei petkuta häntä."" Immanuel Kant
Kant katsoi, että filosofiassa oli puhjennut ajattelun ”kopernikaaninen vallankumous”. Kantin perustana tälle vallankumoukselle olivat toisaalta hänen transsendentaaliseen idealismiin perustunut tietoteoriansa ja toisaalta hänen itsenäiseen järkeen perustunut moraalifilosofiansa. Nämä asettivat järjen ohjaaman ihmissubjektin tiedollisen ja moraalisen maailman keskipisteeseen. Tietoteoriassa Kant katsoi, että tietoa todellisuudesta ei voi saavuttaa pelkän aistimusten kasautumisen kautta. Sen sijaan tieto muodostui sääntöihin perustuvan synteesin menetelmällä. Tämä koostui aistimuksia hyödyntävien ”ymmärryksen kategorioiden” käsitteellisestä yhdistämisestä ihmismielessä. Aistimukset ovat kyllä välttämättömiä kaikelle kokemukselle, mutta luonnon järjestys ja siinä vaikuttavat kausaaliset välttämättömyydet ovat mielen tuotteita, jotka syntyvät sen vuorovaikutuksesta mielen ulkopuolella olevien asioiden ("Ding an sich" ’olio sinänsä’, ’oleva sellaisenaan’) kanssa. Saksankielinen kirjallisuus
Tunnettuja kirjailijoita olivat Hermann Kant (* 1926) ja Johannes Bobrowski (1917–1965). Monet kirjailijat joutuivat jättämään maansa, esimerkiksi Wolf Biermann (* 1936), Sarah Kirsch (* 1935) ja Uwe Johnson (1934-1984). Matti Kanto
Matti Kanto (8. joulukuuta 1911 Tampere – 21. syyskuuta 2003 Tampere) oli suomalainen laulaja, joka 1950-luvulla levytti kuusi kappaletta. Tunnetuin niistä on Martti Jäppilän sanoittama "Iltatuulen viesti", jonka Kanto levytti ensimmäisenä vuonna 1952. Laulu kuitenkin tuli suosituksi vasta 15 vuotta myöhemmin Aikamiesten esittämänä. Imre Lakatos
Lakatos syntyi juutalaiseen perheeseen Debrecenissä, Unkarissa nimellä Imre Lipschitz. Hän opiskeli matematiikkaa, fysiikkaa ja filosofiaa Debrecenin yliopistossa ja valmistui vuonna 1944. Hän vältti natsien juutalaisvainot muuttamalla nimensä Imre Molnáriksi. Hänen äitinsä ja isoäitinsä kuolivat Auschwitzissa. Saksalainen idealismi
Tämä erotti Kantin idealismin muun muassa George Berkeleyn harjoittamasta idealismista, joka katsoi, että voimme tuntea suoraan ainoastaan mielessämme olevat ideat, emme niiden edustamia olioita. Kant katsoi, että tiedämme enemmän: tiedämme suoraan myös sen, että on mahdollisesti olemassa ”olioita itsessään” (noumenon), eli asioita jotka ovat olemassa muutoinkin kuin vain aistimuksina tai mielissämme olevina ideoina. Kant katsoi "Puhtaan järjen kritiikissään", että ilmiömaailman ilmiöt (fenomenon) ovat empiirisesti todellisia ja transsendentaalisesti ideaalisia (noumenon). Näiden ”asioiden itsessään” muodostamaa maailmaa ei voida tuntea aktuaalisena, ainoastaan mahdollisena, ei sellaisena kuin se on, vaan sellaisena kuin se meille ilmenee. Mielellä on keskeinen rooli siinä, että se rakentaa maailman jonka koemme: havaitsemme ilmiöt ajassa, paikassa ja ymmärryksen kategorioiden mukaisesti. Kantin seuraajat omaksuivat nämä näkemykset syvällisesti. Subliimi
Immanuel Kant kehitti Burken esittämää subliimin teoriaa. Kantin mukaan ylevä on kohottava tunne, kun pystymme järkemme avulla pääsemään eroon valtavuuden ahdistavuudesta. Tuolloin olemme yhteydessä järkemme kautta tuonpuoleiseen todellisuuteen, ja pystymme muodostamaan mielikuvia yhä mahtavammammista ilmiöistä. Sen takia suurin ja vahvinkin subliimin syy on mitätön, eikä se voi lannistaa ihmistä. Kantin teoria vaatii uskoa yliluonnolliseen todellisuuteen. Se poikkeaa myös Kantin yleisesteettisestä teoriasta. Kauniin kohdalla Kant nojautuu makuun ja tunteeseen, mutta ylevän kohdalla järkeen. Frans Mikael Franzén
Franzénin filosofianhistoriallinen avaintyö on Kantin filosofian harrastamisen vakiinnuttaminen Suomeen. Uppsalassa ruotsalaisten kantilaisten, Boëthiuksen ja Höijerin, johdolla opiskellut Franzén oli nuorempana taipuvainen radikalismiin ja uskonnollisen tapakulttuurin kyseenalaistamiseen. Ikuiseen rauhaan
Kant sai merkittäviä vaikutuksia Ranskan vallankumouksesta ja sen ajan rauhanaatteen puolestapuhujilta. Tutkielma kirjoitettiin kesällä 1795 ja se ilmestyi saman vuoden syksyllä. Innoittajaksi teoksen syntymiseen arvellaan edellisenä keväänä Preussin ja Ranskan välillä solmittu Baselin rauha. Kuno Fischer
Ernst Kuno Berthold Fischer (23. heinäkuuta 1824 – 5. heinäkuuta 1907) oli saksalainen filosofi, joka perusti uuskantilaisuuden teoksellaan "System der Logik und Metaphysik" ("Logiikan ja metafysiikan järjestelmä", 1852). Aika
Gottfried Leibniz (1646–1716) oli Aristoteleen kannalla ja ajatteli, että ilman tapahtumia ja muutosta ei olisi aikaa. Filosofi Immanuel Kantin mukaan aika on perusintuitio, jonka avulla me ymmärrämme aistien kokemuksen. Filosofi J. M. E. McTaggartin (1866–1925) mukaan aikaa ei ole olemassa. Hän jakoi ajalliset suhteet "suoraan A-sarjaan" ja "epäsuorasti järjestettyyn B-sarjaan", ja koska A-sarja on itsessään ristiriitainen, ajan täytyy olla epätodellista. Immanuel Kant
Kantin kuuluisin teos "Puhtaan järjen kritiikki" (1781) käsittelee tieto-oppia ja ontologiaa. Kirja on pyrkimys pelastaa tieteenfilosofia David Humen esittämiltä skeptisiltä väitteiltä ja luoda pohjaa uudelle ihmisen tietokykyyn huomiota kiinnittävälle ajattelutavalle filosofiassa. Kantin kaksi muuta pääteosta ovat nimeltään "Käytännöllisen järjen kritiikki" (1788), joka käsittelee etiikkaa, sekä "Arvostelukyvyn kritiikki" (1790), joka käsittelee estetiikkaa. "Moraalin metafysiikan perustus" (1785) on ehkä vielä "Käytännöllisen järjen kritiikkiä" merkittävämpi etiikan teos.Kant muutti länsimaisen filosofian ajattelutapoja ja kieltä. Hänen tavoitteenaan oli rajata se alue, jota filosofit käsittelivät. Tämän ajatuksen mukaan Kant siis teki filosofiasta ”kriittistä”. Kantin ajatus ”kritiikistä” oli tutkia mielen ja tiedon oikeutettua aluetta. Tässä mielessä ”puhtaan järjen kritiikki”, mikä oli myös hänen tunnetuimman teoksensa nimi, tarkoitti sen tutkimista, mitä varmaa ja oikeutettua tietoa ihmiset voivat saavuttaa pelkästään ajattelemalla asioita itsenäisesti, riippumatta kokemuksesta ja aistihavainnoista. Hänen johtopäätöksensä oli: ei paljoakaan. 
Ennen Kantia lähes kaiken filosofian toimintatapana oli johtopäätösten tekeminen kaikkeuden luonteesta, Jumalasta tai sielusta pelkästään loogisella päättelyllä, mikä vaikutti olevan mielekästä "a priori" -menetelmällä, pelkästään loogisella päättelyllä. Tällaisen logiikan kautta on ”selvää”, että Jumala tai kaikkeus on niin tai näin, koska se on loogisesti pätevää. Filosofian historiassa jokaista tällaista kaikkeutta tai Jumalaa koskevaa teoriaa vastaa kuitenkin joku toinen teoria, jossa joku on ajatellut asiat juuri päinvastoin. Kant kutsui tätä tuottamatonta, ratkaisematonta ja edestakaisin kulkevaa dogmaattista ajattelua ”puhtaan järjen dialektiikaksi”. Se oli väistämätön seuraus siitä, että tietoon pyrittiin pääsemään pelkästään loogisesti ilman kokemusta tai tieteellisesti perusteltua aistien todistusta. Kantille tällainen filosofia oli kokenut vararikon ja se tuli hylätä. Kantin mukaan filosofian tuli siitä lähtien toimia ”puhtaan järjen rajoissa” ja tunnistaa, että suurin osa tiedosta saattoi tulla ainoastaan aistihavaintoihin perustuvasta tieteestä, ei metafysiikasta, joka koski asioita joista emme koskaan voisi saada aistihavaintoja. Etiikka
Kantin jälkeisistä 1800-luvun saksalaisista filosofeista Arthur Schopenhaueria, G. W. F. Hegeliä ja Friedrich Nietzscheä yhdistää kantilaisen etiikan vastustus. Schopenhauer vastusti sitä, että Kant erotti moraalin ihmisen luonnollisista tuntemuksista. Hegelin mukaan ihminen saattoi haluta kategorisen imperatiivin mukaiseksi universaaliksi laiksi mitä tahansa, ja ristiriidan havaitseminen saattoi johtua vain siitä, että moraaliarvot olivat jo annettuja. Hegelin mukaan ne tulivat yhteiskunnallisista laitoksista ja käytännöistä. Hänelle etiikka oli ennen kaikkea sosiaalinen ilmiö. Nietzschelle yhtä ”moraalia” ei ollut olemassa, oli vain erilaisia moraaleja. Kantele
Elias Lönnrot oli merkittävä kanteleen kehittäjä 1800-luvulla. Hänen ansiostaan viisikielisestä kanteleesta tuli Suomen kansallissoitin. Lönnrot oli itsekin kanteleensoittaja, ja hän kantoi kanteletta matkoillaan 1830-luvulta lähtien. Hänestä tuli myös kanteleensoiton opettaja ja kanteleiden rakentaja. Vuonna 1847 Lönnrot rakensi 38-kielisen kromaattisen kanteleen, kielimäärältään koko vuosisadan suurimman. Kaikki 1800-luvun kromaattiset kanteleet luetaan Lönnrotin nimiin. Lönnrot kehitti neljän vuosikymmenen aikana ainakin viisi erilaista, tietoisesti suunniteltua kantelemallia. Filosofia
Uuden käänteen filosofiassa sai aikaan Immanuel Kant, jonka mielestä oleva itsessään ("Ding an sich") jää tietokyvyn ulkopuolelle, ja kaikki inhimillinen tieto voi koskea vain ilmiöitä eli olioita sellaisina, kuin ne meille näyttäytyvät. Kantin jälkeen niin sanottu saksalainen idealismi pyrki palaamaan rohkeisiin filosofisiin spekulaatioihin, joissa filosofi yrittää osoittaa ”hengen olemukseen” syventymällä, miten maailma on johtunut alkuhengestä. Tällaista filosofiaa edustivat erityisesti J. G. Fichte, F. W. J. Schelling ja G. W. F. Hegel. Eckhart Tolle
Eckhart Tolle ( alun perin Ulrich Leonard Tölle s. 16. helmikuuta 1948) on saksalainen, Kanadassa asuva henkinen opettaja, luennoitsija ja kirjailija. Tolle on opiskellut kirjallisuutta, kieliä ja filosofiaa. Hän tuli tunnetuksi vuonna 1997 julkaistulla teoksellaan ""Läsnäolon voima: tie henkiseen heräämiseen" (The Power of Now: A Guide to Spiritual Enlightenment)". Kirja on ollut New York Timesin bestseller-listalla ja se on käännetty 33 kielelle. Transsendentaalinen idealismi
Kant erotti kriittisen filosofiansa dogmaattisesta ja skeptisestä filosofiasta tekemällä eron transsendentaalisen idealismin ja transsendentaalisen realismin välille. Hän katsoi, että kaikki oliot, joista on mahdollista saada tietoa kokemuksen kautta, ovat vain fenomenaalisia ilmentymiä, joilla ei sellaisinaan ole itsenäistä olemassaoloa ajatustemme ulkopuolella. Transsendentaalisen realistin tulee Kantin mukaan pitää ilmentymiä transsendentin todellisuuden epätäydellisinä varjoina. Esimerkkinä tällaisesta asenteesta olisivat mm. John Locke ja Gottfried Leibniz. Kantin mukaan transsendentaaliset realistit tekevät tämän virheen, koska he pitävät aikaa, avaruutta ja olioita samanlaisina, transsendentisti tosina. Realistit voivat tehdä erottelun vain olioiden (yleensä) ja ajatusten välille. Seurauksena realisti joutuu aina ihmettelemään, vastaako hänen ajatuksensa todella olioita. Siksi transsendentaalisen realistin tulee olla myös "empiirinen idealisti", koska aistiemme tarjoamat ilmentymät ovat todellisuudessa vain mielessämme olevia ajatuksia. Transsendentaalisena idealistina Kant sen sijaan pitää aistiemme muodostamia olioita empiirisesti todellisina, eli todellisina niiden ehtojen mukaan, jotka ajattelumme ja intuitiomme kyvyt määräävät. Näin transsendentaalinen idealisti on samalla "empiirinen realisti". Transsendentaalinen teologia
Transsendentaalinen teologia on Immanuel Kantin käyttämä käsite, jonka avulla hän jaotteli teologian aloja. Kantin ajattelussa ontologinen todistus ja kosmologinen todistus kuuluvat transsendentaaliseen teologiaan ontoteologiana ja kosmoteologiana, ja teleologinen todistus ("fysiko-teologia") ja hänen kannattamansa moraaliteologia puolestaan luonnolliseen teologiaan. Länsimaisen filosofian historia
Immanuel Kant kirjoitti tietoteoriaa ja etiikkaa käsitteleviä teoksia, jotka muuttivat filosofista kenttää ratkaisevasti. Kantin tietoteoria sovitti yhteen rationalismia ja empirismiä. Hänen pääajatuksensa oli, että ”oleva sellaisenaan” jää tuntemattomaksi. Eetikkona hänet tunnetaan kategorisesta imperatiivistaan, jonka mukaan "ihmisen on toimittava aina siten, että hänen toimintansa kantava ajatus voi periaatteessa tulla laiksi kaikkina aikoina". Hans Küng
Hans Küng (s. 19. maaliskuuta 1928 Sursee, Luzern, Sveitsi) on sveitsiläissyntyinen Saksassa yliopistouran luonut katolinen teologi, pappi, tietokirjailija ja arvokeskustelija. Küng on tullut kansainvälisesti tunnetuksi erityisesti ekumenian, uskontodialogin sekä katolisen kirkon uudistamisen puolestapuhujana. Küng on tunnettu katolisen kirkon toisinajattelija ja paavikriitikko. Hannah Arendt
Arendt syntyi maallistuneeseen juutalaisperheeseen Lindenin pikkukaupungissa, joka nykyään on osa Hannoveria. Lapsuutensa hän kuitenkin vietti myöhemmin suuresti ihailemansa Immanuel Kantin kotikaupungissa Königsbergissä ja Berliinissä. Vuonna 1924 Arendt muutti Marburgiin opiskelemaan filosofiaa. Hänen opettajinaan toimivat muun muassa Nicolai Hartmann ja Rudolf Bultmann sekä ennen kaikkea Martin Heidegger. Arendtilla oli Heideggerin kanssa myös rakkaussuhde, mikä on aiheuttanut kohua Heideggerin myöhemmän natsimyönteisyyden takia. Jo vuonna 1926 Arendt kuitenkin siirtyi Heidelbergiin opiskelemaan Karl Jaspersin oppilaana. Heidelbergissä hän myös väitteli tohtoriksi Augustinuksen rakkauden käsitettä käsittelevällä tutkielmalla nimeltä "Der Liebesbegriff bei Augustin. Versuch einer philosophischen Interpretation" (1929). Paul de Man
Paul de Man (6. joulukuuta 1919 – 21. joulukuuta 1983) oli belgialaissyntyinen pääosin Yhdysvalloissa toiminut filosofi, dekonstruktionistinen kirjallisuuskriitikko ja -teoreetikko. Hän opetti Cornell-yliopistossa, Johns Hopkins -yliopistossa, Zürichin yliopistossa sekä Yalen yliopistossa. Hänen kuoltuaan saatiin selville, että hän oli kirjoittanut toisen maailmansodan aikana yli 200 artikkelia natsimieliseen lehteen, joissa hän oli puolustanut myös antisemitismiä. Tämä aiheutti skandaalin ja sai monet arvioimaan hänen töitään uudelleen. Immanuel Kant: Elämä ja filosofia
Salomaan Kant-kirja on edelleenkin laajin suomenkielinen kommentaari Kantista. Mory Kanté
Mory Kanté (s. 24. helmikuuta 1950 Kissidougou, Ranskan Guinea) on länsiafrikkalaissyntyinen mutta nykyään Ranskassa asuva koran soittaja ja laulaja. An sich
Ilmaus on peräisin filosofi Immanuel Kantilta, joka halusi erottaa "noumenonin" eli kohteen itsessään (”olion sinänsä”, "das Ding an sich") siitä, miten se ilmenee havaitsijalleen ("fenomenon"). Ilmausta käytetään yleensä filosofisessa ammattikielessä rajoittamaan tulkintaa kohteeseensa ja rajaamaan kohteen ulkopuolinen tarkastelun ulkopuolelle. Analyyttinen ja mannermainen filosofia
1700-luvun lopulla mannermainen Eurooppa pyrki sulattamaan Immanuel Kantin filosofian. Saksalainen idealismi on ensimmäisiä suuntauksia, joka esitti vastauksen Kantille, osittain jo tämän eläessä. Ensimmäisiä saksalaisia idealisteja oli Johann Gottlieb Fichte, joka julkaisi vuonna 1792 teoksensa "Versuch einer Kritik aller Offenbarung" ("Pyrkimys kaiken ilmoituksen kritiikkiin"), johon Kant vastasi pitäen sitä ansiokkaana. Muita saksalaisia idealisteja ovat olleet Friedrich Schelling, Friedrich Heinrich Jacobi, Karl Leonhard Reinhold, Friedrich Schleiermacher, ja ehkä merkittävimpänä Georg Wilhelm Friedrich Hegel. Hans Christian Ørsted
Hans Christian Ørsted (14. elokuuta 1777 – 9. maaliskuuta 1851) oli tanskalainen fyysikko ja kemisti, johon Immanuel Kantin ajattelu vaikutti syvästi. Immanuel Kant
Estetiikassa Kant kannatti näkemystä, jonka mukaan esteettinen arvostelma tehdään tunteella, mutta tunne voi olla objektiivisessa mielessä joko oikeassa tai väärässä. Kantin panos estetiikan alueella on nähtävissä jo "Puhtaan järjen kritiikissä". Kant oli ensimmäisiä, jotka ottivat estetiikan osaksi filosofista järjestelmäänsä, ja sen ajatukset olivat merkittävässä osaa hänen filosofiassaan. Jean-Luc Nancy
Jean-Luc Nancy (s. 26. heinäkuuta 1940) on ranskalainen filosofi. Hän on toiminut vierailevana filosofian professorina monissa yliopistoissa eri puolilla maailmaa, muun muassa Kalifornian yliopistossa ja Berliinin Freie Universitätissä. Hän on kirjoittanut paljon aiemmasta filosofiasta, muun muassa Immanuel Kantista, René Descartesista, G. W. F. Hegelistä ja Martin Heideggeristä. Näiden lisäksi hän on saanut vaikutteita muun muassa Jacques Derridalta, Georges Bataillelta, Maurice Blanchotilta ja Friedrich Nietzscheltä. Elias Canetti
Canetti syntyi Rustšukissa Bulgariassa vauraan kauppiaan Jacques Canettin ja tämän vaimon Mathilden perheeseen. Canettin suku oli Espanjan sefardijuutalaisia, jotka olivat paenneet Iberian niemimaalta vuonna 1492 juutalaisvainoja. Perheen alkuperäinen nimi oli Cañete, ja se muutettiin Canettiksi. Imre Kertész
Kertész syntyi juutalaiseen perheeseen Budapestissä. Keväällä 1944 hänet pakkosiirrettiin 7 000 muun unkarinjuutalaisen kanssa Auschwitziin ja muutaman kuukauden kuluttua edelleen Buchenwaldiin. Keväällä 1945 liittoutuneet vapauttivat keskitysleirin ja Kertész palasi Unkariin, missä hän työskenteli toimittajana vuoteen 1951. Suoritettuaan kaksivuotisen asepalveluksen Kertész toimi kääntäjänä. Hän käänsi unkariksi muiden muassa Nietzschen, Hofmannsthalin, Schnitzlerin, Freudin, Wittgensteinin ja Canettin teoksia. Maantiede
Maantieteen teoreettinen tutkimus alkoi niin ikään 1700-luvulla. Anton Friedrich Büsching (1724–1793) julkaisi teoksensa Neue Erdbeschreibung vuonna 1754. Teoksessa tarkasteltiin muun muassa väkilukuja, luonnonvaroja, kaupunkeja ja hallintoa; se oli luonteeltaan talousmaantieteellinen. Büschingin teos sai muun muassa Immanuel Kantin kiinnostumaan maantieteestä. Kant (1724–1804) oli filosofi, joka vaikutti Königsbergin yliopistossa Preussissa. Hän aloitti maantieteen opetuksen vuonna 1756 ja opetti 41 vuoden ajan. Hän näki maantieteen korologisena tieteenä, joka tutkii maanpintaa ja sen ilmiöitä. Kant myös ajatteli maantiedettä historiallisena ilmiönä; historia oli hänen mukaansa muuttuvaa maantiedettä. Jumalan olemassaolo
Moraalisen jumalatodistuksen esitti muun muassa Immanuel Kant. Todistuksen mukaan eri kansojen ja uskontojen yhtenevät moraalikäsitykset todistavat jumalallisen lainsäätäjän olemassaolon puolesta. Immanuel Kant ajatteli, että Jumalan täytyy olla olemassa, jotta kuoleman jälkeinen palkkio tai rangaistus toisi maailmaan oikeudenmukaisuutta. Analyyttinen ja mannermainen filosofia
Erottelun analyyttiseen ja mannermaiseen filosofiaan voidaan katsoa saaneen alkunsa viimeistään 1920-luvulla. Jotkut ovat katsoneet sen ulottuvan aina Immanuel Kantiin saakka: Kant oli viimeinen "suuri filosofi", jota kumpikin osapuoli on lukenut. Kanzi
Kanzi on bonobo eli kääpiösimpanssi, joka on ollut koko elämänsä ajan primatologi Sue Savage-Rumbaughin tutkimuskohteena. Kanzi syntyi vuonna 1980 Emory-yliopistossa Yhdysvaltojen Georgiassa. Sieltä se muutti Georgian osavaltionyliopistoon ja vuonna 2005 ihmisapinoiden tutkimuskeskukseen Iowaan, kun Savage-Rumbaugh siirtyi työskentelemään siellä. Tutkijoiden mukaan Kanzi on osoittanut parempia kielellisiä taitoja kuin mikään muu eläin. Immanuel Kant
Kantin mukaan kategorinen imperatiivi on selkeä, yksittäinen moraalinen velvoite, joka on johdettu velvollisuuden käsitteestä. 
Kategorinen imperatiivi on siis ehdottoman velvoittava, eli se velvoittaa toimijaa riippumatta tämän tahdosta tai haluista. Näin se on vastakkainen hypoteettiselle imperatiiville. Kantin mukaan kaikki muut moraaliset velvoitteet on johdettu kategorisesta imperatiivista ja voidaan koetella sitä vastaan. Kant uskoi, että moraalilaki on itsessään järjen periaate, eikä perustu satunnaisiin tietoihin maailmasta, kuten tietoon siitä, mikä voisi tehdä meidät onnelliseksi. Vastaavasti hän uskoi, että tämä moraalinen velvoite pätee kaikkiin ihmisiin. Elias Canetti
Elias Canetti (25. heinäkuuta 1905 Rustšuk, Bulgaria – 14. elokuuta 1994 Zürich, Sveitsi) oli bulgarialaissyntyinen brittiläinen Nobel-kirjailija, joka kirjoitti saksaksi. Immanuel Kant
Filosofi Arthur Schopenhauer sai paljon vaikutteita Kantin transsendentaalisesta idealismista. Hän hyväksyi eron kahden tiedon lajin, maailman havaittuna ilmiöinä ja maailman ajateltuna ei-ilmiöinä (”oleva sellaisenaan”), välillä. Kantille oleva sellaisenaan ei voi olla aistikokemuksella tunnettu olio. Schopenhauerille oleva sellaisenaan voi olla suoraan ja välittömästi koettu perustana sellaiselle, mikä eläimen elämässä tunnetaan tahtona, haluna, pyrkimisenä, himoitsemisena tai viettinä. Schopenhauer katsoi, että tahto sellaisenaan, kuten oleva sellaisenaan, on koko koetun maailman sisin, olennaisin luonto. Mielenfilosofia
On kuitenkin monia inkompatibilismin kannattajia, jotka hylkäävät edellä esitetyn näkemyksen, koska he katsovat tahdon olevan vapaata vahvemmassa merkityksessä, jota he kutsuvat libertarianismiksi. Nämä filosofit katsovat, etteivät maailman tapahtumat ole kokonaan luonnonlakien määräämät: ainakaan vapaan tahdon ei tarvitse olla, ja siksi se on potentiaalisesti vapaa. Merkittävin inkompatibilisti historiassa on ollut Immanuel Kant, ja nykyään sitä ovat kannattaneet muun muassa Peter van Inwagen ja Robert Kane. Inkompatibilismin vastustajat syyttävät sen kannattajia sopimattoman vapauden käsitteen käytöstä. He katsovat, että jos vapaata tahtoamme ei määrää mikään, silloin haluamme sitä mitä haluamme pelkästään puhtaan sattuman ansiosta — ja jos haluamme jotain vain sattumalta, silloinkaan emme ole vapaita. Joten jos tahtoamme ei määrää mikään, emme ole vapaita. Karl Ekman (tietokirjailija)
Karl Ekman (29. syyskuuta 1895, Bratislava – 5. heinäkuuta 1962, Helsinki) oli suomalainen tietokirjailija, toimittaja ja kääntäjä. Hänen vanhempansa olivat pianisti ja kapellimestari Karl Ludvig Ekman ja laulaja Ida Paulina Ekman omaa sukua Morduch. Karl Ekman kirjoitti ylioppilaaksi 1913 Nya svenska samskolanista ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1916. Hän teki opintomatkan Saksaan 1913 ja Englantiin 1924. Ekman väitteli 1920 filosofian tohtoriksi Friedrich Nietzschen estetiikasta. Hän työskenteli Helsingin osakepankin Porvoon konttorin johtajana 1920–1923, virkailijana Holger Schildt -kustantamossa 1925–1926 ja ulkomaantoimittajana Hufvudstadsbladetissa 1927–1935. Ekman julkaisi tutkimuksia estetiikasta ja historiasta, teki teollisuusyritysten historiikkeja ja kirjoitti elämäkertoja. Merkittävin elämäkerta on "Jean Sibelius", joka ilmestyi ruotsiksi ja suomeksi 1935 ja englanniksi 1936. Kirjan neljäs täydennetty painos ilmestyi suomeksi ja ruotsiksi 1956 nimellä "Jean Sibelius ja hänen elämäntyönsä". Kunta Kinte
Kunta Kinte (tai Kunta Kante / Kunte Kante, orjana "Toby") (s. noin 1750 Jufferee, Gambia – 1822 Virginia) oli Gambiasta kotoisin oleva orja. Normatiivinen etiikka
Kategorinen imperatiivi eli ehdoton käsky on Immanuel Kantin kuuluisa velvollisuuseettinen moraalikäsitys. Kantin ajattelussa kategorinen imperatiivi on normi, joka pätee olosuhteista riippumatta. Kategorinen imperatiivi on Kantin mukaan ehdoton normi, joka sitoo kaikkia järkeviä olentoja. Immanuel Kant
Terveydellisten pakkomieltymystensä takia Kant pelkäsi niin kovasti vilustumista, ettei koskaan ottanut ketään mukaansa kävelyilleen, koska silloin hän olisi joutunut hengittämään suunsa kautta, ja hän pelkäsi siten sairastuvansa. Hän myös inhosi hikoontumista niin, että piti aina työhuoneensa lämmittämättömänä, oli ulkona pakkasta kuinka paljon tahansa, ja hän puhui pelkästä paidassaan olevasta hikitahrasta palvelijalleen kuin maailman pahimmasta asiasta. Albert Einstein
missä Salomon Maimon
Maimonin filosofia oli transsendentaalifilosofiaa, joka ei ainoastaan omaksunut vaikutteita Immanuel Kantilta, vaan kehitti sitä edelleen. Kant itse sanoi, että Maimon oli ainoa hänen kriitikoistaan, joka oli omaksunut hänen tosi filosofiansa ja ohjasi jälkeen tulevan kritiikin suuntaa. Transsendentaalinen idealismi
Kant esitteli idealisminsa ensimmäisen kerran tunnetuimmassa teoksessaan "Puhtaan järjen kritiikki". Kantin transsendentaalisella idealismilla oli valtava vaikutus häntä seuranneeseen saksalaiseen filosofiaan, mutta välittömästi hänen jälkeensä alkoivat väittelyt siitä, kuinka oppia tulisi tulkita. Kant oli erottanut näkemyksensä oman aikansa realismista ja idealismista, mutta filosofit eivät ole aina olleet yksimielisiä siitä, minkä eron Kant tarkkaan ottaen teki. Immanuel Kant
Moraalin suhteen Kant katsoi, että hyvän alkuperä ei ollut missään ihmisten ulkopuolisessa, ei sen enempää luonnossa kuin Jumalassa, vaan pelkästään hyvässä tahdossa. Hyvä tahto on sellainen tahto, joka toimii niiden yleispätevien moraalilakien mukaan, jotka itsenäinen ihmisolento antaa itselleen vapaasti. Nämä lait velvoittavat ihmisiä kohtelemaan toisia ihmisiä päämääränä, ei ainoastaan keinoina päästä päämäärään. Oikeudenmukaisuus
Immanuel Kant (1724–1804) pitää oikeudenmukaisuutta hyveen sijasta yhteiskunnan ominaisuutena, joka mahdollistaa ihmisten välisen oikeudellisen tilan. Tämä vaatii samanarvoisten toimijoiden yhdenvertaista kohtelua. Kantista poiketen Friedrich Hegel (1770–1831) ei koe oikeudenmukaisuuden olevan ristiriidassa valtiollisen oikeuden suhteen, vaan yksityinen ja yleinen yhtyvät, jolloin ne löytävät sopusointuisen oikeustilan. Itsetyydytys
Filosofi Immanuel Kant piti masturbaatiota moraalilain rikkomuksena. "Tapojen metafysiikassa" (1797) hän esittää a posteriori-argumentin, jonka mukaan on jopa epämoraalista mainita itsetyydytystä nimeltä. Kantin mukaan ihminen luopuu persoonallisuudestaan, kun hän käyttää itseään pelkkänä keinona eläimellisen vietin tyydyttämiseen. Kantin näkökanta kuvastaa hyvin sitä, miten itsetyydytykseen on suhtauduttu menneinä aikoina. Alkuaikojen englantilaisissa sisäoppilaitoksissa masturboinnista epäiltyjen oppilaiden kädet saatettiin jopa sitoa sängyn päätyyn itsetyydytyksen estämiseksi.
Nykyisin itsetyydytystä pidetään kuitenkin yleisesti hyväksyttävänä ja hyvänä tapana tutustua seksuaalisuuteensa. Karl Brandt
Brandt syntyi Mülhausenissa Saksan Elsass-Lothringenissa (nykyisin Ranskan Mulhouse) 1904. Hänen isänsä oli poliisi. Hän valmistui lääketieteen tohtoriksi 1928. Hän liittyi Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen tammikuussa 1932, hänestä tuli SA:n jäsen 1933, SS:n jäsen heinäkuussa 1934 ja hänet nimitettiin Untersturmführeriksi. 1933 natsijohto pyysi häntä tekemään psykologisen arvion Theodor Eickestä, jonka Brandt totesi tervejärkiseksi eikä epäillysti psykopaatiksi. Kesästä 1934 hän oli Hitlerin ”avustava lääkäri”. 1. syyskuuta 1939 Hitler nimitti hänet varajohtajaksi T4 -eutanasiaohjelmaan Philipp Bouhlerin kanssa. Hän yleni normaaliin tapaan SS:ssä; tammikuussa 1943 hän oli kenraalimajuri. 16. huhtikuuta 1945 sodan lähestyessä loppuaan Gestapo pidätti hänet, sillä hän oli siirtänyt perheensä pois Berliinistä, jotta he voisivat antautua yhdysvaltalaisille. Berliiniläinen oikeus tuomitsi hänet kuolemaan, mutta Karl Dönitz vapautti hänet 2. toukokuuta. Hän jäi brittien pidättämäksi 23. toukokuuta 1945.
Brandt joutui oikeuteen 22 muun natsitohtorin kanssa Nürnbergin oikeudenkäynnissä. Oikeudenkäynti, viralliselta nimeltään "Yhdysvallat vs. Karl Brandt et al.", tunnetaan yleisemmin lääkärioikeudenkäyntinä. Se alkoi 9. joulukuuta 1946. Brandtia syytettiin erikoisesti vastuulliseksi osallistumisestaan vankien jäädytyskokeisiin, malaria- ja kaasukokeisiin ja moniin muihin. Häntä syytettiin myös Aktion T4 -eutanasiaohjelmaan ja SS:n kuulumisesta. Brandt tuomittiin kuolemaan ja hänet hirtettiin Landsbergin vankilassa kesäkuussa 1948. Konseptualismi
Joskus termiä sovelletaan myös Immanuel Kantin hyvin erilaiseen ajatteluun. Kant katsoi, ettei universaaleilla ole yhteyttä ulkoisiin asioihin, koska ne ovat mielemme aprioristen rakenteiden ja toimintojen tuottamia. Occamin partaveitsi
Antipartaveitsiä ovat muotoilleet myös Gottfried Wilhelm Leibniz, Immanuel Kant ja Karl Menger. Leibnizin versio sai runsauden periaatteen (niin kuin Arthur Lovejoy on sitä kutsunut) muodon. Ajatuksen mukaan Jumala loi kaikkein monipuolisimman ja runsaimman kaikista mahdollisista maailmoista. Kant halusi rajoittaa Occamin partaveitsen seuraamuksia ja loi siksi oman vastapartaveitsensä: "entium varietates non temere esse minuendas" (”olevan monimuotoisuutta ei tulisi vähentää harkitsemattomasti”). Kant-Studien
"Kant-Studienin" perusti uuskantilainen filosofi Hans Vaihinger vuonna 1896. Nykyisin sitä julkaisee Mainzin yliopiston Kant-tutkimuslaitos. Julkaisu on yksi 1800-luvun uuskantilaisen liikkeen kestävimpiä saavutuksia ja edelleen merkittävimpiä Kantin ajattelun tutkimuksen lähteitä muun muassa julkaisemiensa bibliografisten tietojen ansiosta. Ikuiseen rauhaan
Ikuiseen rauhaan. Valtio-oikeudellinen tutkielma () on Immanuel Kantin teos, joka julkaistiin vuonna 1795. Siinä esitetään kuinka saavutetaan yleismaailmallinen rauha konkreettisten kansainvälisten sopimusten avulla. Jonathan F. Bennett
Jonathan F. Bennett (s. 1930 Uusi-Seelanti) on brittiläinen filosofi, joka on keskittynyt kielenfilosofiaan ja metafysiikkaan. Hän on muun muassa herättänyt uutta kiinnostusta Immanuel Kantiin teoksellaan "Kant’s Analytic" (1966). Saksalainen idealismi
Kantia (1724–1804) pidetään joskus ensimmäisenä saksalaisista idealisteista. Hänen työnsä pyrkivät rakentamaan sillan 1700-luvun hallitsevien filosofikoulukuntien, 1) rationalismin, joka katsoi, että tietoa voitiin saada pelkästään järjellä "a priori" (ennen kokemusta), ja 2) empirismin, joka katsoi, että tietoa voitiin saada pelkästään aisteilla, välille. Kantin ratkaisuna oli ehdottaa, että vaikka voimmekin tuntea tiettyjä tosiseikkoja maailmasta ainoastaan aistikokemuksen kautta, voimme tietää sen muodon joka näillä seikoilla tulee olla jo ennen mitään kokemusta. Emme kuitenkaan voi tietää, mitä olioita tulemme kohtaamaan. Kant kutsui filosofiaansa ”kriittiseksi filosofiaksi”, koska se keskittyi enemmän kritisoimaan jo asetettujen teorioiden rajoituksia kuin asettamaan uusia oppijärjestelmiä. Edellä esitettyä johtopäätöstään Kant kutsui ”transsendentaaliseksi idealismiksi”. Kantin transsendentaalisen idealismin perusajatuksiin kuului se, että henkilön tuli ottaa itsensä ulko- tai yläpuolinen (transsendentaalinen) näkökulma ja ymmärtää, että mieli tuntee suoraan ainoastaan ilmiöt tai ideat. Kaikki muu on oleva ”olioita itsessään” eikä niitä voida tuntea suoraan ja heti. Jussi Canth
Karl Johan (Jussi) Canth (24. toukokuuta 1874 Jyväskylä – 10. joulukuuta 1929 Kuopio) oli suomalainen maanviljelijä ja kauppaneuvos. Saksalainen idealismi
Schopenhauer katsoi, että Spinozalla oli suuri vaikutus Kantin jälkeiseen saksalaiseen idealismiin. Hän kirjoitti: ”"Kantin harjoittaman spekulatiivisen teologian kritiikin seurauksena Saksan lähes kaikki filosofoijat ovat palanneet Spinozaan, niin että post-kantilaisen filosofian nimellä tunnettu kokonainen sarja epäonnistuneita yrityksiä on pelkkää tyylitöntä spinozismia, hunnutettuna kaikenlaisella epä-älyllisellä kielellä, ja muuten väännettyä ja vääristeltyä"”. Velvollisuusetiikka
Tunnetuin deontologinen teoria on saksalaisen filosofin Immanuel Kantin moraaliteoria. Sen ydin on kategorinen imperatiivi eli ehdoton ja poikkeukseton käsky. Kategorisen imperatiivin mukaan teko on moraalisesti hyvä, jos sen voitaisiin tahtoa olevan yleispätevä laki. Tästä seuraa Kantin mukaan, että ketään ihmistä ei saa käyttää välineenä, ellei hän ole samalla päämäärä, esimerkiksi orjuus on väärin, koska se kohtelee toista ihmistä välineenä. Sama moraalinen laki koskee kaikkia, eikä kukaan saa erioikeuksia. Kantin ajattelussa kategorinen imperatiivi on sääntö, joka pätee olosuhteista riippumatta. Idealismi
Saksalainen idealismi on nimitys idealistiselle liikkeelle, joka vaikutti saksalaisessa filosofiassa 1700-luvun lopulla ja 1800-luvun alkupuolella. Se kehittyi Immanuel Kantin töiden pohjalle 1780- ja 1790-luvuilla ja liittyi läheisesti romantiikkaan ja valistusajan vallankumoukselliseen politiittiseen ajatteluun. Saksalaisen idealismin tunnetuimpia ajattelijoita olivat Johann Gottlieb Fichte, Friedrich Schelling ja Georg Wilhelm Friedrich Hegel. Siihen vaikuttivat merkittävästi myös Friedrich Heinrich Jacobi, Karl Leonhard Reinhold ja Friedrich Schleiermacher. Christian Wolff
Christian Wolff (24. tammikuuta 1679 Breslau – 9. huhtikuuta 1754 Halle) oli 1700-luvun filosofi ja Saksassa suuri auktoriteetti. Toisin kuin useat Immanuel Kantia edeltävät saksalaiset filosofit Christian Wolff oli yliopiston professori ja julkaisi suuren suosion saavuttaneita oppikirjoja. Ornamentti
Immanuel Kantille ornamenttia on kaikki, mikä lisää maun tyytyväisyyttä pelkästään muodollaan, kuten maalausten kehykset, veistosten draperiat, pylväiköt palatsien ympärillä ja naisen iltapuku juhlahuoneessa. Valistus
Oleellisia saksalaisia valistusajan henkilöitä olivat esimerkiksi filosofi Immanuel Kant, joka määritteli valistuksen esseessään ”Vastaus kysymykseen: Mitä on valistus?”. Kantin mukaan valistus on ihmisen pääsemistä ulos hänen itsensä aiheuttamasta alaikäisyyden tilasta. Hän otti valistuksen tunnuslauseeksi antiikin näytelmäkirjailija Horatiuksen näytelmästä ajatuksen: ”Sapere aude!” sananmukaisesti: ”Uskalla olla viisas!”. Immanuel Kant
Kant kirjautui Königsbergin yliopistoon 16-vuotiaana vuonna 1740. Hän opiskeli Gottfried Leibnizin ja Christian Wolffin filosofiaa Martin Knutsenin alaisuudessa. Knutsen oli rationalisti, joka oli tietoinen myös brittiläisen filosofian ja tieteen kehityksestä ja opetti Kantille myös Newtonin matemaattista fysiikkaa. Kantin isän äkillinen kuolema vuonna 1746 keskeytti hänen opintonsa. Kantista tuli Königsbergin ympärillä olleissa pienissä kaupungeissa toiminut yksityisopettaja, mutta hän jatkoi myös tutkimuksiaan. Vuonna 1749 hän julkaisi ensimmäisen filosofisen teoksensa, "Gedanken von der wahren Schätzung der lebendigen Kräfte". Tämän jälkeen hän julkaisi useita muita teoksia luonnontieteellisistä asioista. Kant valmistui maisteriksi 1755 ja saman vuoden syksyllä valmistui väitöskirja "Principiorum Primorum Cognitionis Metaphysicae Nova Dilucidatio". Vuoden lopulla hänestä tuli yliopiston lehtori. Nimityksestä lähtien hän suuntautui yhä enemmän filosofisiin aiheisiin, mutta jatkoi myös luonnontieteistä kirjoittamista koko elämänsä. Louis Kahn
Louis Kahn (syntyjään "Itze-Leib Schmuilowsky", 20. helmikuuta 1901 Kuressaare, Saarenmaa, Viro – 17. maaliskuuta 1974 New York, Yhdysvallat) oli virolaissyntyinen yhdysvaltalainen arkkitehti ja Pennsylvanian yliopiston professori vuodesta 1955. Hän kehitti oman arkkitehtuurifilosofiansa, jota ilmentävät "Trentonin kylpylä" (1956) ja "Richard Laboratories" (Richards Medical Research Building) Philadelphiassa, jossa on myös hänen asemakaavoihinsa pohjautuvia alueita. Uuskantilaisuus
Frederick Coplestonin mukaan uuskantilaisuus oli saksalaisten yliopistojen hallitseva filosofia 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa. Hänen mukaansa ”takaisin Kantiin” -ajatus oli peräisin Otto Liebmannilta vuodelta 1865. Yksi kestävimpiä uuskantilaisten saavutuksia oli "Kant-Studien" -julkaisun perustaminen. Se on edelleen merkittävimpiä Kantin tutkimuksen lähteitä. Transsendentaalinen idealismi
Transsendentaalinen idealismi ("kriittinen idealismi", "formalistinen idealismi") on idealistinen oppi, jonka perusti Immanuel Kant. Sen mukaan aineelliset oliot ovat ilmiöitä ("fenomenon"), jotka syntyvät mielen aprioristen ehtojen tuloksena, eivätkä näin ollen ole olemassa ihmisen ulkopuolella sellaisina kuin ne havannoidaan. Oliot itsessään ("Ding an Sich", "noumenon") ovat transsendentteja eli tietokyvyn ulkopuolella, mutta mieli konstruoi eli rakentaa ne omien psyykkisten ehtojensa mukaan. Immanuel Kant
Kantin suosiosta huolimatta filosofiset virtaukset alkoivat kuitenkin kulkea toiseen suuntaan. Monet Kantin merkittävimmistä oppilaista, kuten Reinhold, Fichte ja Jakob Sigismund Beck, etenivät kantilaisuudesta yhä jyrkempään idealismiin. Tämä sai aikaan saksalaisen idealismin nousun. Kant vastusti tätä kehitystä ja arvosteli Fichteä avoimessa kirjeessään vuonna 1799. Tämä oli yksi hänen viimeisiä filosofisia tekojaan. Hänen terveytensä, joka oli pitkään ollut huono, kääntyi yhä huonommaksi ja hän kuoli Königsbergissä vuonna 1804. Hänen keskeneräinen viimeinen teoksensa, katkelmallinen "Opus Postumum", julkaistiin nimensä mukaisesti postuumisti. Immanuel Kant
Vuosina 1873–1881 kerättiin rahaa Kantin hautamuistomerkin rakentamiseksi. Hänen hautansa pilareineen lähellä Königsbergin katedraalia Pregolja-joen varrella on yksi harvoja saksalaisajan muistoja, jotka neuvostoliittolaiset säästivät vallattuaan kaupungin vuonna 1945. Kantin alkuperäinen hauta tuhoutui pommituksessa aiemmin samana vuonna. Kaupungin yliopiston edessä seisova uusi Kantin patsas on saksalaisten vuonna 1991 lahjoittama. Apperseptio
Immanuel Kant erotti "empiirisen apperseption" ja "transsendentaalin apperseption" toisistaan. Ensin mainittu tarkoittaa ”konkreettisen aktuaalisen minän tietoisuutta omista muuttuvista tiloistaan”, eli niin kutsuttu ”sisäinen aisti”. Viimeksi mainittu tarkoittaa ”puhdasta, alkuperäistä muuttumatonta tietoisuutta, joka on välttämätön edellytys kokemukselle sellaisenaan, ja lopullinen perusta kokemuksen synteettiselle ykseydelle”. Apperseption ykseydellä Kant tarkoitti sitä, että jokainen mielle ymmärretään aina jonkin subjektin mielteeksi. Näin jokaiseen havaintoon sisältyy tietoisuus, että se on jonkin (minän) havainto. Immanuel Kant
Kant käytti hiljaisen vuosikymmenensä pohtien ratkaisua esitettyyn ongelmaan. Kun hän lopetti hiljaisuuden toukokuussa 1781, hänen vastauksensa oli "Puhtaan järjen kritiikki". Vaikka "Kritiikki" on nykyään eräs filosofian historian kuuluisimmista teoksista, siitä ei välitetty juuri lainkaan sen ensimmäisellä julkaisukerralla. Kirja oli pitkä, alkuperäisenä saksankielisenä painoksena yli 800 sivua, ja se oli kirjoitettu kuivalla koulufilosofisella tyylillä. Se sai vain muutamia arvosteluja, ensimmäisen ilmestyessä vasta tammikuussa 1782, eivätkä arvostelijat ymmärtäneet "Kritiikin" vallankumouksellista luonnetta. Kant pettyi teoksen saamaan vastaanottoon. Hän kuitenkin ymmärsi teoksen epäselvyyden ja kirjoitti teoksen "Prolegomena", joka teki yhteenvedon "Kritiikin" pääkohdista. Kant myös rohkaisi ystäväänsä Johann Schultzia julkaisemaan lyhyen selitysteoksen "Kritiikkiin". Emile Zuckerkandl
Zuckerhandl syntyi Itävallassa juutalaisperheeseen, jonka äiti lapsineen pakeni perheen isän luo Pariisiin natsien noustua valtaan Itävallassa 1938. Natsien vallattua myös Ranskan perhe pakeni Algeriaan, jossa asui vuoteen 1945 saakka. Emile-poika haaveili lääkärin urasta, mutta oli myös lahjakas pianisti. Matemaatikko Walther Mayer, Albert Einsteinin läheinen työtoveri Princetonin yliopistossa, kuului Zuckerhandlin perheen ystäviin ja järjesti pojalle jo perheen Algerian-vuosina stipendin, jolla tämä olisi päässyt opiskelemaan Yhdysvaltoihin. Sodan jälkeen perhe palasi kuitenkin Pariisiin, jossa Emile Zuckerkandl opiskeli aluksi Sorbonnen yliopistossa, mutta huomasi stipenditarjouksen olevan yhä voimassa ja sai opiskelupaikan Illinois’n yliopistosta. Master-tutkinnon tutkielmaprojektin hän teki Massachusettsin osavaltion Woods Holessa sijaitsevassa merentutkimuslaitoksessa ja palasi sitten valmistuttuaan Ranskaan. Siellä hän jatkoi biokemian opintojaan, meni naimisiin ja työskenteli sitten useita vuosia Ranskan suurimmassa merentutkimuslaitoksessa. 1950-luvun keskivaiheilla hän tutustui Linus Paulingiin, joka houkutteli Zuckerkandlin pariskunnan muuttamaan vuonna 1959 Kaliforniaan ja otti Emile Zuckerkandlin tutkijaksi Caltech-yliopistoon. Vuonna 1963 Zuckerkand vieraili tutkijana Dick Jonesin laboratoriossa Oregonissa. 1970-luvun alussa hän meni mukaan vastaperustetun "Journal of Molecular Evolution" -lehden toimittajaryhmään. Hermann Kant
Kant opiskeli saksan kieltä ja saksankielistä kirjallisuutta Humboldt-yliopistossa Berliinin Neuvostoliiton-miehityssektorilla 1952–1956. Hänet palkittiin Heinrich Mannin palkinnolla 1967 sekä Itä-Saksan valtionpalkinnolla 1973 ja 1983. Kant oli Itä-Saksan kirjailijaliiton puheenjohtaja 1978–1990. Tieteenfilosofia
Immanuel Kant otti kantaa empirismiin ja rationalismiin teoksessaan "Puhtaan järjen kritiikki" (1781). Kantin mukaan ihminen ei voi tietää, millaisia ovat ”oliot sinänsä”. Tieto rajoittuu ”ilmiöihin”, joita ihmiset havaitsevat. Absoluuttinen idealismi
Saksalainen idealismi on nimitys saksalaisessa filosofiassa 1700-luvun lopulla ja 1800-luvun alkupuolella vaikuttaneelle filosofiselle liikkeelle, joka kehittyi Immanuel Kantin töiden pohjalle 1780- ja 1790-luvuilla ja liittyi läheisesti romantiikkaan ja valistusajan vallankumoukselliseen poliittiseen ajatteluun. Saksalaisen idealismin tunnetuimpia ajattelijoita olivat Johann Gottlieb Fichte, Friedrich Schelling ja Georg Wilhelm Friedrich Hegel. Siihen vaikuttivat merkittävästi myös Friedrich Heinrich Jacobi, Karl Leonhard Reinhold ja Friedrich Schleiermacher. Kant-Studien
Kant-Studien on saksalainen filosofinen tiedejulkaisu, joka ilmestyy neljästi vuodessa. Se keskittyy pääasiassa Immanuel Kantin filosofiaan: sen historiaan ja tulkintaan liittyviin kysymyksiin, sekä transsendentaaliseen filosofiaan yleisemminkin. Karl Kani
Karl Kani (oik. Carl Williams, s. 1968 Brooklyn, New York, Yhdysvallat) on muotisuunnittelija, hiphop-vaatemerkki "Karl Kanin" perustaja ja toimitusjohtaja. Runsauden periaate
Gottfried Leibniz katsoi, että paras kaikista mahdollisista maailmoista toteuttaisi kaikki aidot mahdollisuudet. Immanuel Kant uskoi runsauden periaatteeseen, mutta ei sen empiiriseen verifioitavuuteen. Hermann Kant
Kant toimi politiikassa Itä-Saksan muodollisen parlamentin, kansankamarin jäsenenä 1981–1990 ja kuului kommunistipuolueen keskuskomiteaan 1986–1989. Willy Brandt
Willy Brandt (18. joulukuuta 1913 Lyypekki, Saksan keisarikunta – 8. lokakuuta 1992 Unkel am Rhein, Saksa) oli saksalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko ja Saksan liittotasavallan liittokansleri vuosina 1969–1974. Brandt kuului kylmän sodan ajan näkyvimpiin eurooppalaisiin poliitikkoihin ja on tunnettu etenkin liennytyspolitiikastaan. Hän sai Nobelin rauhanpalkinnon 1971. Otto Kahn
Henry Ford mainitsee Kahnin 1920-luvulla ilmestyneessä kirjasessaan "Kansainvälinen juutalainen". Fordin mukaan Kahn ei esiintynyt saksalaisena, vaan oli pikemminkin ranskalainen tai britti. A priori ja a posteriori
Jaottelua on filosofiassa käytetty pitkään, mutta nykymerkityksessään se alkoi yleistyä Immanuel Kantin töiden myötä. Hänen aikalaisensa filosofit, kuten David Hume, päätyivät kieltämään jopa kausaliteetin. Humen argumentti kulkee seuraavasti: Kausaliteetti oletetaan kokemukseen, koska olemme tottuneet siihen, että yhtä ilmiötä seuraa aina toinen. Kuitenkaan emme voi päätellä siitä, että aurinko on aina noussut sitä, että se nousee huomennakin. On hyvin kuviteltavissa että se ei nouse, kyseessä ei ole käsitteellinen mahdottomuus kuten kulmikas ympyrä. Isaac Newtonin kehittämä fysiikan kuvaus kuitenkin perustuu pitkälti kausaliteetille ja kuvaa ulkomaailmaa hämmästyttävän tarkasti. Tämän vuoksi Kant halusi luoda vahvemman filosofisen perustan kausaliteetille. Saksalainen idealismi
Kant tunsi, että mielessä olevan kuvan tai representaation tulee olla jostain mielen ulkopuolisesta. Hän antoi tälle kohteelle nimen ”olio itsessään”. G. E. Schulze kuitenkin kirjoitti, nimettömänä, että syyn ja seurauksen laki pätee ilmiöihin ainoastaan mielen sisällä, ei ilmiöiden tai minkään ”olion itsessään” välillä mielen ulkopuolella. Näin ”olio itsessään” ei voi olla mielessä olevan idean tai kuvan syynä. Näin hän hylkäsi Kantin ajattelun ja ”olion itsensä” olemassaolon käyttämällä Kantin omaa tapaa järkeillä. Camilla Collett
Jacobine Camilla Collett (o.s. Wergeland,23. tammikuuta 1813 Kristiansand, Norja - 6. maaliskuuta 1895 Kristiania, Norja) oli norjalainen kaunokirjailija, esseisti ja naisasianainen. Häntä on kuvattu maansa ensimmäiseksi naispuoliseksi vapaaksi ja matkustelevaksi intellektuelliksi ja myös maansa "ensimmäiseksi feministiksi". Immanuel Kant
Kant muotoili kategorisen imperatiivin kolmella tavalla, jotka hän itse katsoi kuitenkin suunnilleen yhtäläisiksi:Ensimmäinen muotoilu voidaan tulkita ”yleispätevyyskokeena”. Kantin mukaan moraalisen toimijan maksiimi on hänelle ”subjektiivinen tahdon periaate” eli se, mitä agentti uskoo tai tahtoo, on hänen syynsä toimia. Yleispätevyyskokeessa on viisi askelta:Vaikka Kant ei osallistunut säännöllisesti kirkonmenoihin, hän ilmaisi "Puhtaan järjen kritiikissä" uskonsa Jumalaan ja esitti moraalisen perustelun Jumalan olemassaolon puolesta sanoen: ”Jotta moraalilla olisi merkitystä, meidän täytyy olettaa täydellisen hyvä ja oikeudenmukainen olento moraalin perustaksi.” Anselm Canterburylainen
Anselmin ontologinen todistus on ollut kiistan aiheena sen esittämisestä alkaen. Omana aikanaan sitä vastusti munkki Gaunilo teoksessaan "Liber pro Insipiente" sillä perusteella, että ajatuksesta ei voida edetä suoraan olemassaoloon. Samanlaista arvostelua ovat esittäneet monet myöhemmät oppineet, heidän joukossaan Tuomas Akvinolainen. Immanuel Kant käytti sitä todistusaineistona kaikkia ontologisia todistuksia vastaan. Anselm vastasi Gaunilon vastalauseisiin teoksessaan "Liber Apologeticus". Immanuel Kant
Kantin maine kasvoi vähitellen 1780-luvun mittaan. Tätä vauhdittivat useat merkittävät teokset: vuonna 1784 hän julkaisi esseen "Vastaus kysymykseen: Mitä on valistus?", vuonna 1785 teoksen "Grundlegung zur Metaphysik der Sitten" (suom. "Moraalin metafysiikan perustus", 2014), joka oli hänen ensimmäinen moraalifilosofinen teoksensa; ja vuonna 1786 teoksen "Metaphysiche Anfangsgründe der Naturwissenschaft". Kantin maineen kasvu sai kuitenkin alkunsa odottamattomasta lähteestä. Vuonna 1786 Kantin oppilas Karl Reinhold alkoi julkaista avoimia kirjeitä kantilaisesta filosofiasta. Näissä kirjeissä Reinhold esitti Kantin filosofian vastauksena silloiseen kiistaan panteismista. Friedrich Jacobi oli syyttänyt hieman aiemmin edesmennyttä G. E. Lessingiä spinozalaisuudesta. Lessingin ystävä Moses Mendelssohn kiisti tämän. Heidän välilleen kehittyi kitkerä julkinen kiista. Reinhold esitti kirjeissään, että Kantin "Kritiikki" voisi saada riidan asettumaan puolustamalla järjen auktoriteettia ja rajoja. Reinholdin kirjeitä luettiin laajalti ja ne tekivät Kantista aikansa kuuluisimman filosofin. Vuonna 1786 Kant valittiin Königsbergin yliopiston rehtoriksi sekä Berliinin tiedeakatemian jäseneksi. 1600-luvun filosofia
Immanuel Kant luokitteli edeltäjänsä kahteen koulukuntaan: rationalisteihin ja empiristeihin, ja varhaista nykyfilosofiaa (kuten 1600- ja 1700-luvun filosofia usein tunnetaan) luonnehditaan usein oletetuksi konfliktiksi näiden koulukuntien välillä. Jako on kuitenkin huomattavan yksinkertaistettu, ja on syytä huomata, että mukaan luetut filosofit eivät itse sijoittaneet itseään näihin koulukuntiin vaan katsoivat olevansa osa yhtä kokonaisfilosofista koulua. Mory Kanté
Kanté syntyi Guineassa vuonna 1950 mutta muutti 15-vuotiaana Bamakoon Maliin. 1970-luvulla hän toimi seitsemän vuoden ajan malilaisessa Rail Band -yhtyeessä. Vuonna 1977 Kanté muutti Malista Norsunluurannikolle, jossa hän perusti Les Milieus Branches -yhtyeen. Tässä vaiheessa Kanté alkoi sekoittaa musiikkiinsa vaikutteita soulista ja R&B:stä. Robert Kane (filosofi)
Robert Kane (s. 1938) on yhdysvaltalainen filosofi, joka toimii Texasin yliopiston (Austin) filosofian professorina. Hän on käsitellyt ennen kaikkea mielenfilosofiaa, teonfilosofiaa, etiikkaa, arvoteoriaa ja uskonnonfilosofiaa, ja kirjoittanut erityisesti vapaasta tahdosta. Heinrich von Kleist
Kleist oli preussilainen aatelismies, upseeri mutta tunsi voimakasta mieltymystä filosofiaan, matematiikkaan sekä luonnontieteisiin, joita hän alkoi opiskella erottuaan armeijasta. Kleist oli mieleltään helposti synkkyyteen vajoava. Hänen mieliajatuksensa oli Immanuel Kantin filosofiasta ”tieto on turhaa ja toiveet turhia”. Tutkimus inhimillisestä ymmärryksestä
Immanuel Kantin mukaan tämä Humen kirja oli se teos, joka herätti hänet ”dogmaattisesta unesta”. Manasse ben Israel
Manasse ben Israeli eli Menasse ben Israel (1604–1657) oli juutalainen oppinut, rabbiini ja kirjanpainaja. Amsterdamissa elänyt Manasse julkaisi teoksia monella kielellä ja oli kirjeenvaihdossa muun muassa kuningatar Kristiinan kanssa. Vuonna 1655 hän kävi Oliver Cromwellin luona ja pyrki vaikuttamaan juutalaisten aseman parantamiseen. Rembrandt on maalannut Manassesta kuuluisan muotokuvan. Eric Kandel
Kandelilla on juutalaiset juuret, hän syntyi Itävallassa ja lähti natsien valtaannousun jälkeen kymmenvuotiaana Yhdysvaltoihin. Hän oli aluksi kiinnostunut historiasta, ja opiskeli Harvardin yliopistossa. Siellä hän tutustui B.F. Skinnerin työhön ja kiinnostui oppimisesta ja muistista. Otto Liebmann
Otto Liebmann (25. helmikuuta 1840 Löwenberg – 14. tammikuuta 1912 Jena) oli saksalainen filosofi ja uuskantilaisuuden edelläkävijä.
Hän toimi vuodesta 1872 professorina Strasbourgin yliopistossa ja vuodesta 1882 Jenan yliopistossa. Tieteenfilosofian historia
Immanuel Kant otti kantaa empirismiin ja rationalismiin teoksessaan "Puhtaan järjen kritiikki" (1781), pyrkien sovittelemaan niiden välistä vastakkaisuutta. Kantin mukaan emme voi tietää, millaisia ovat ”oliot sinänsä”. Tietomme rajoittuu ”ilmiöihin”, joita havaitsemme aisteillamme. Kantin ajattelu vaikutti saksalaiseen idealismiin sekä saksalaisen romantiikan luonnonfilosofiaan.