Milloin modernismi alkoi?
Suomalainen kulttuuri
Modernismiin siirryttiin toden teolla vasta 1950-luvulla, kun [[Erik Bergman]] aikalaisineen käytti kaksitoistasäveljärjestelmää, [[Sarjallisuus|sarjallisuutta]] ja sointi- ja kenttätekniikoita. 1970-luvulla alkoi [[Suomalainen oopperamusiikki|suomalaisen oopperan]] renessanssi [[Aulis Sallinen|Aulis Sallisen]] ja [[Joonas Kokkonen|Joonas Kokkosen]] sointimaailmaltaan perinteisten, niin sanottujen [[karvalakkiooppera|karvalakkioopperoiden]] myötä, mutta toisaalta nuoret säveltäjät ja muusikot toivat eurooppalaista radikaalia modernismia Suomeen muun muassa [[Korvat auki]] -yhdistyksen piirissä. Monet näistä 1970-luvun nuorista radikaaleista, kuten [[Kaija Saariaho]], [[Magnus Lindberg]] ja [[Esa-Pekka Salonen]], ovat nousseet kansainväliseen kuuluisuuteen 1980- ja 1990-lukujen aikana. Suomalainen musiikki
1950-luvulla modernismi rantautui Suomeen toden teolla niin sanotun modernismin toisen aallon myötä, jossa siirryttiin jo kaksitoistasäveljärjestelmään ja muihin uusiin sävellystekniikoihin. Ensimmäisiä suomalaisia kaksitoistasäveljärjestelmää käyttäneitä säveltäjiä oli Erik Bergman. 1950-luvulla käytettiin myös sarjallisuutta ja sointi- ja kenttätekniikoita. 1970-luvulla alkoi suomalaisen oopperan renessanssi Aulis Sallisen ja Joonas Kokkosen sointimaailmaltaan perinteisten, niin sanottujen karvalakkioopperoiden myötä, mutta toisaalta nuoret säveltäjät ja muusikot toivat eurooppalaista radikaalia modernismia Suomeen muun muassa Korvat auki -yhdistyksen piirissä. Monet näistä 1970-luvun nuorista radikaaleista, kuten Kaija Saariaho, Magnus Lindberg ja Esa-Pekka Salonen, nousivat kansainväliseen kuuluisuuteen 1980- ja 1990-lukujen aikana. Suomalainen musiikki
Modernismiin siirryttiin toden teolla vasta 1950-luvulla, kun Erik Bergman aikalaisineen käytti kaksitoistasäveljärjestelmää, sarjallisuutta ja sointi- ja kenttätekniikoita. 1970-luvulla alkoi suomalaisen oopperan renessanssi Aulis Sallisen ja Joonas Kokkosen sointimaailmaltaan perinteisten, niin sanottujen karvalakkioopperoiden myötä, mutta toisaalta nuoret säveltäjät ja muusikot toivat eurooppalaista radikaalia modernismia Suomeen muun muassa Korvat auki -yhdistyksen piirissä. Monet näistä 1970-luvun nuorista radikaaleista, kuten Kaija Saariaho, Magnus Lindberg ja Esa-Pekka Salonen, ovat nousseet kansainväliseen kuuluisuuteen 1980- ja 1990-lukujen aikana. Kirjallisuuden henkilöhahmo
1900-luvun kirjallinen suuntaus, modernismi, alkoi horjuttaa realismin perinteen asemaa. Modernismin on kuitenkin yleensä katsottu jatkavan samaa perinnettä kuin realismikin ja ainoastaan vievän sitä hiukan pidemmälle. Modernismiin kuuluu vahvasti henkilöhahmon mielen liikkeiden kuvailu toiminnan sijasta. Tajunnanvirtatekniikka tai sisäinen monologi ovat modernismille tyypillisiä kerronnan tapoja, joissa henkilöhahmon ja kertojan tekstit saattavat sekoittua ja henkilöhahmon rajat hämärtyä. Tämä ei kuitenkaan kumoa oletusta, että kerronta pyrkii kuvaamaan henkilön yksilöllisenä toimijana ja sisäisesti ristiriitaisena kokijana. Modernismi
Modernismia pidetään usein kattokäsitteenä kaikille 1900-luvun alun taidemaailman ilmiöille. Sanalla "esimodernismi" tarkoitetaan modernistisia pyrkimyksiä ennen 1900-lukua. Kuvataiteessa käsite "moderni taide" tarkoittaa joko nykyajan tai uutta taidetta tai ajanjaksoa noin 1850–1970. Kaunokirjallisuudessa modernismi rajataan tavallisesti kattamaan vain vuosisadan kolme ensimmäistä vuosikymmentä. Esimerkiksi englantilainen kirjallisuuskriitikko Frank Kermode rajaa sen kattamaan lähinnä vuodet 1907–1925. Modernismin vilkkaimman kehityksen kautena pidetään usein vuosisadan toista vuosikymmentä ennen ensimmäistä maailmansotaa. Virginia Woolf kirjoitti vuonna 1924: Suomi 1950-luvulla
Perinteisen kerronnan rinnalle tuli 1950-luvulla modernismi. Tamperelaisten ja helsinkiläisten kirjailijoiden välille lohkesi jonkinmoinen railo, puhuttiin Tampereen realisteista ja Helsingin modernisteista. Eräs modernismin suomenkielisiä perusteoksia on Veijo Meren "Manillaköysi" (1957). Yhdessä Antti Hyryn, Paavo Rintalan ja Marja-Liisa Vartion kanssa Meri muodosti prosaistisukupolven, joka jakoi yhtenäiset kirjalliset ideaalit. Moderni taide
Modernin maalauksen katsotaan yleisimmin alkaneen vuonna 1863, jolloin Édouard Manet asetti esille "Aamiainen ruohikolla"-teoksensa reputettujen salonkiin Pariisissa. Myös aiempia ajankohtia on ehdotettu, ja muutos olikin ollut vähittäinen. Modernin taiteen juuria voidaan löytää jo valistuksesta. Esimerkiksi Clement Greenberg kutsui Immanuel Kantia ensimmäiseksi todelliseksi modernistiksi, vaikka Greenbergin mukaan erona on kuitenkin se, että valistus esitti kritiikkiä ulkopuolelta, modernismi taas sisäpuolelta. Modernismi
Modernismi on sarja eri taiteenalojen uudistamiseen pyrkineitä kulttuuriliikkeitä, johon kuuluu monia 1900-luvun alkupuolella alkaneita suuntauksia kuvataiteessa, arkkitehtuurissa, muotoilussa, musiikissa, kirjallisuudessa, tanssissa ja teatterissa. Modernistiset suuntaukset kapinoivat 1800-luvun lopun akateemisia, historistisia ja konservatiivisia traditioita vastaan.
Fysiikan historia
Fysiikka jaetaan hyvin usein historiansa mukaan kahtia: moderniin ja klassiseen fysiikkaan. Modernin fysiikan katsotaan alkaneen 1900-luvun alussa, jolloin huomattiin energian kvantittuminen. Tämä löydös johti modernin fysiikan merkittävään päähaaraan, kvanttimekaniikkaan. Toisena päähaarana pidetään Albert Einsteinin kehittämää suhteellisuusteoriaa. Suomalainen kulttuuri
Modernismin purskahdus suomeksi tapahtui toden teolla vasta sotien jälkeen, kun Koskenniemen ja muiden klassismin suurmiesten varjo alkoi hellittää. Aila Meriluodon "Lasimaalaus" (1946) enteilee jo muutosta. Estetiikka
Länsimainen estetiikka koki hitaan vallankumouksen siirryttäessä 1600-luvun lopulta 1900-luvun alkuun, kohti modernismia. Saksalaiset ja brittiläiset ajattelijat painottivat kauneutta taiteen ja esteettisen kokemuksen keskeisimpänä osatekijänä, ja näkivät kauneuden taiteen päämääränä. Museum of Modern Art
MoMAaa pidetään maailman toiseksi vanhimpana modernin taiteen museona. Modernin taiteen museoita alettiin perustaa muualla maailmassa toisen maailmansodan jälkeen. Ensimmäisen johtajan Alfred H. Barrin aikana museon kokoelmat laajenivat pian pesämunaksi saaduista yhdeksästä työstä. MoMA:n nykyisen rakennuksen ovat suunnitelleet arkkitehdit Philip L. Goodwin ja Edward Durell Stone, ja se avautui yleisölle 10. toukokuuta 1939. Historiamaalaus
Syynä oli se, että taidemaalarit ja kriitikot alkoivat kapinoida Ranskan akatemian sääntöjä vastaan, myös historiamaalauksen asettamista ensisijalle. Vuosisadan lopulla realismi ja modernismin uudet tuulet veivät voiton ihanteellisesta ja akateemisesta historian kuvittamisesta. Realistit ja impressionistit pyrkivät tarttumaan jokapäiväiseen elämään sellaisena kuin silmä sen näki ja hetken kuvauksena. Symbolismi kirjallisuudessa
Symbolismi syntyi kirjallisena tyylisuuntana 1880-luvulla Ranskassa, vaikka sen ideoita ja esteettisiä ajatuksia voidaan löytää jo 1800-luvun puoliväliltä. Symbolistiliike sai muodollisesti alkunsa vuonna 1886, kun ranskalainen Jean Moréas (1856–1910) julkaisi symbolismin manifestin pariisilaisessa "Le Figaro" -lehdessä. Moréasin manifestilla oli monia tarkoituksia: se antoi suunnan modernille runoudelle sekä auttoi nuoria kirjailijoita ja runoilijoita löytämään hyväksyttävän kulttuurin perinteisen Ranskan akatemian ulkopuolelta. Ranskalainen symbolismi oli lyriikan vallankumous etenkin runoudessa. Se oli vastareaktio realismille, naturalismille ja impressionismille. Symbolismi keskittyi ensin Pariisiin, mutta liikkeeseen vaikuttivat monet kirjailijat muualtakin, kuten belgialainen Maurice Maeterlinck, kreikkalainen Jean Moréas ja amerikkalainen Stuart Merrill. Pian kirjallisuusliike levisi muuallekin maailmaan, muun muassa Saksaan, Italiaan, Espanjaan, Belgiaan, Yhdysvaltoihin, Englantiin ja Venäjälle. Symbolistit perustivat useita lehtiä, kuten "Le Symboliste", "La vogue" ja "Le Décadence", joissa he julkaisivat uusia töitään. Pitkäikäisin oli "Le mercure de France", joka muutosten jälkeen on edelleen olemassa. Ranskalainen runoilija Stéphane Mallarmé oli symbolistisen liikkeen teoreetikko ja johtaja, jonka ympärille runoilijat kerääntyivät vuosina 1885–1895. Suuntauksen katsotaan olevan hallitseva tuona ajanjaksona. Myöhäisantiikki
Myöhäisantiikin merkittävin piirre on kristinuskon leviäminen ja sen aseman vakiintuminen. Rooman keisarikunta alkoi muuttua kristityksi vuonna 313 jaa. Milanon ediktin myötä. Konstantinus I Suuren valtakaudella annettu edikti teki kristinuskosta yhden Rooman virallisista uskonnoista. Konstantinus siirsi pääkaupungin Konstantinopoliin, "Uuteen Roomaan", vaikka vanhakin Rooma säilytti suuren symbolisen merkityksensä. Konstantinus jatkoi myös keisari Diocletianuksen aloittamia taloudellisia ja sosiaalisia uudistuksia, joista kauaskantoisimpia olivat uuden kultarahan, soliduksen, liikkeellelaskeminen, sekä eri yhteiskuntaluokkien yhä tiukemmin sitominen paikalleen; pojan oli esimerkiksi pakko jatkaa isänsä ammatissa. Iiri
Moderni iirinkielinen kirjallisuus sai alkunsa 1800-luvun lopulla, kun kulttuurinationalistit ryhtyivät elvyttämään iiriä sivistyskieleksi. Aluksi tärkein kirjallisuudenlaji olivat syntyperäisten iirinpuhujien omaelämäkerrat, joista haettiin ennen muuta oppimateriaalia ja tyylillisiä esikuvia. Modernistinen kirjallisuus syntyi vasta myöhemmin ja joutui ponnistelemaan vastatuulessa, koska ankaran katolisen Irlannin ilmapiiri ei aina ollut taiteiden vapaudelle kovin suosiollinen. Siinä missä James Joycen kaltaiset kiistanalaiset englanninkieliset kirjailijat saattoivat paeta Irlannin nuivia oloja muihin anglosaksisiin maihin, iirinkieliset joutuivat sensuroimaan omia teoksiaan tai turhautumaan An Gúm -kustantamon suurten iirintämisprojektien rivikääntäjinä. Suomi
1950-luvulla Suomeen rantautui niin sanottu modernismin toinen aalto, jossa harjoitettiin 12-säveljärjestelmää, sarjallisuutta sekä sointi- ja kenttätekniikoita. Erik Bergman oli eräs uranuurtajista. 1970-luvulla alkoi suomalaisen oopperan renessanssi Aulis Sallisen ja Joonas Kokkosen sointimaailmaltaan perinteisten oopperoiden myötä. Toisaalta nuoret säveltäjät ja muusikot toivat eurooppalaista radikaalia modernismia Suomeen muun muassa Korvat auki -yhdistyksen piirissä, keskeisinä niminä Saariaho, Lindberg ja Salonen. Moderni
Antiikista ja modernista kiisteltiin myös Englannissa, Saksassa ja Ruotsissa. Näin alkoi pitkään kestänyt keskustelu, jonka antiikkia korostava traditio vähitellen hävisi. Myöhemmin kiistasta tuli osoitus modernin ylivoimaisuudesta ja modernin aikakauden edistysuskon tunnukseksi tuli taistelu, jossa antiikki häviää modernille. Tekniikan historia
Teknologia ei ollut 1700-luvun puolivälissä Englannissa alkaneen teolliseen vallankumouksen käynnistäjä. Taustalla olivat yhteiskunnalliset ja kauppapoliittiset syyt, kuten merkantilismista vapautuminen. Merkantilismi oli Adam Smithin (1723-1790) kriittisessä mielessä keksimä termi. Kirjassaan "Kansakuntien vauraus" Smith kertoo esimerkin nuppineulojen tuotannosta 10 hengen pajassa, jossa työn uudelleen järjestelyllä ja työnjaolla, jossa kukin työntekijä keskittyi vain yhteen työvaiheeseen, työn tuottavuutta pystyttiin nostamaan parista kymmenestä 48 000 nuppineulaan päivässä. Teollinen vallankumous on syytä nähdä enemmän aikakautena kuin tekniikan kannalta merkittävänä tapahtumana. Mekanisoituminen oli alkanut keskiajalla ja jatkui uudella ajalla. Lasi- ja kutomoteollisuus kasvoivat 1500-luvulla Venetsian alueella. Kaivosteknologia kehittyi. Vesivoimalla toimivien pajavasaroiden, jollaisen jäänteet on nähtävissä esimerkiksi Fagervikissä, käyttö laajeni. 1650-luvulla Englannissa alkoi järjestelmällinen jokien muuttaminen purjehduskelpoiseksi kaupankäynnin tarvitseman kuljetustarpeen vuoksi. Kanavajärjestelmän huippuaika oli 1770–1830, jonka jälkeen kuljetukset alkoivat siirtyä rautateille. Teollinen vallankumous vapautti teknologian muutosta aikaisemmin jarruttaneet esteet ja tekniikalla, erityisesti höyrykoneella, kehruukoneella, kutomakoneella sekä hiili- ja rautavarojen avautumisella oli merkittävä rooli teollisen vallankumouksen etenemisessä. Piktorialismi
Modernismin eri suuntausten tullessa ajankohtaiseksi 1900-luvun alkussa piktorialistinen kuvaus koettiin vanhanaikaiseksi. Postmoderni taide
Modernismi viesti usein tulevaisuutta optimistisena utopiana. Nyt tulevaisuutta alettiin nähdä dystopiana, kaukana täydellisyydestä olevana tilana. Esimerkiksi Ridley Scottin ohjaaman elokuvan "Blade Runner" (1982) avausjakso esittää dystooppisen kuvauksen Los Angelesista marraskuussa 2017. Varhaismoderni
Varhaismoderni aika eli varhainen uusi aika on historian tutkimukseen liittyvä käsite, joka tarkoittaa esimodernin ja modernin maailman välistä siirtymäkautta Euroopan historiassa noin 1400/1500-luvulta 1800-luvun alkuun. Varhaismoderni Eurooppa oli maatalousvaltainen ja uskonnollinen, ja sen yhteiskunnallinen järjestys perustui sääty-yhteiskuntaan. Valtio-organisaatioiden voimistuminen, luonnontieteiden ja filosofian kehitys sekä kapitalismin nousu kuitenkin valmistelivat tietä teollistumiselle, luokkayhteiskunnalle ja muille modernin maailman ilmiöille. Pius X
Modernisteilla tarkoitetaan 1800-luvun lopun ja 1900-luvun alun paaviuden historiassa henkilöitä, jotka muun muassa kannattivat paavinistuimen uudistumista modernisoituvassa maailmassa. Samoin modernisteina pidettiin erilaisia teologisia professoreita ja muita akateemisia opettajia, jotka esimerkiksi kannattivat kriittistä raamatuntutkimusta tai muuten kyseenalaistivat katolisen kirkon virallisen kannan. Kuvataide
Nykytaide on oman aikamme taidetta, uutta taidetta. Sanan käyttö yleistyi 1970-luvulla, kun sanat moderni taide ja modernismi alkoivat saada uusia merkityksiä, joita niihin ei ollut aikaisemmin liitetty. Nykytaiteella on käsitteenä vähemmän sivumerkityksiä ja se on puolueettomampi kuin moderni taide. Symbolismi
Symbolismi oli 1800-luvun loppupuolen Ranskasta ja Belgiasta alkanut taidesuuntaus, joka vaikutti runoudessa ja muussa taiteessa ja jolle oli ominaista symbolien käyttö. Ranskalainen symbolismi oli toisaalta vastareaktio realismiin ja naturalismiin, jotka vaativat todellisuuden kuvaamista "sellaisena kuin se on", toisaalta jatkoa romantiikan perinteelle. Symbolistit olivat kiinnostuneet ihmisen sielunelämästä, mielikuvituksesta ja unista ja uskoivat, että "suurten totuuksien" lähestyminen vaatii epäsuoria keinoja, kuten voimakkaasti vaikuttavia symboleja ja metaforia. Symbolismi vaikutti huomattavasti modernismin syntyyn. Manierismi
Nykyisin manierismin katsotaan alkaneen varsinaisesti Roomassa 1530-luvulla. Toscanassa ja Firenzessä 1515–1525 ollutta vaihetta pidetään tällöin varhaismanierismina tai klassismin vastaisena kokeiluna. Modernisaatio
Modernisaatioon kuuluu yksilöiden ajattelun muutos individualistisemmaksi, ja samalla sosiaalisen organisaation muutos. Keskeinen osa modernisaatiota on myös talouden modernisoituminen, johon sisältyy teollistuminen. Modernisaatio on neutraali käsite sen suhteen, tapahtuuko talouden muutos markkinataloutta vai suunnitelmataloutta kohti. Esimerkiksi Neuvostoliitossa modernisaatio vietiin läpi suunnitelmatalouden keinoin. Demokratia lasketaan usein yhdeksi modernisaation piirteeksi, toisaalta monet maat näyttävät modernisoituneen ilman demokratiaa. Joka tapauksessa poliittisen organisaation muutos rationaalisemmaksi (ja ilmeisesti byrokraattisemmaksi) on osa modernisaatiota. Modernisaatio teollistumisen myötä on valtava muutos yksilöiden elämässä ja yhteiskunnan tasolla. Futuristinen manifesti
Futuristinen manifesti on futurismiksi nimetyn modernistisen taidesuuntauksen perustaksi tullut manifesti. Sen kirjoitti italialainen runoilija Filippo Tommaso Marinetti. Manifesti ilmestyi alkujaan italialaisessa lehdessä Gazzetta dell'Emiliassa Bolognassa 5. helmikuuta 1909. Kansainvälistä huomiota se kuitenkin sai, kun se ilmestyi ranskaksi nimellä "Manifeste du futurisme" 20. helmikuuta 1909 Figaro-lehdessä. Futurismi hylkäsi historian, ihannoi nopeutta, koneita, väkivaltaa, nuoruutta ja teollisuutta, ja se pyrki Italian modernisointiin ja kulttuuriseen nuorentamiseen. Suomi 1950-luvulla
Suursota oli katkaissut yhteyksiä muualle Eurooppaan ja ne alkoivat elpyä 1950-luvulle tultaessa. Vaikutteita alettiin jälleen omaksua suomalaisen tradition lisäksi ulkomaisista säveltaiteen virtauksista. Modernismin toisen aallon tärkein sävellysmenetelmä oli sarjallisuus ja sen alalaji dodekafonia eli kaksitoistasäveljärjestelmä. Baletti
Baletin uudistaminen on saanut paljon vaikutteita myös 1900-luvulla alkaneesta modernista eli nykytanssista. Sen myöhempää kehitystä ei olekaan mielekästä tarkastella irrallaan muusta taidetanssista. Ruotsalainen arkkitehtuuri
Vapaampaa suunnittelua toteutettiin kirkkorakennuksissa kuten Carl Nyrénin Tukholmaan piirtämässä Lidingön kappelissa (1964). Brittiläissyntyisen Ralph Erskinen asuinalue Gävlessä (1972-1980) aloitti asuinrakennusten uuden aikakauden. Nuorempi sukupolvi on tulkinnut vapaasti modernismin muotokieltä. Voimakas asuntorakentuminen jatkui. Valta siirtyi kuitenkin vähitellen arkkitehdeilta rakennusteollisuudelle. 1980-luvun taloudellisen nousukauden myötä asiakkaan rooli tuli tärkeämmäksi. 1980-luvun postmodernit kokeilut vaihtuivat 1990-luvulla monitahoiseen tyylilajien kirjoon, missä yksikään tyyli ei noussut toisten yli määrääväksi. Estetismi
Liike alkoi pienimuotoisesti taiteilijoiden ja muotoilijoiden radikaalin ryhmän ateljeissa ja taloissa. Heihin kuuluivat muun muassa William Morris ja Dante Gabriel Rossetti. He olivat nuoria uudistajia, jotka tutkivat uusia elämäntapoja ja uhmasivat ajan muotoilun sääntöjä, joita vuoden 1851 maailmannäyttelyssä oli esillä. Estetismi veti puoleensa arkkitehteja ja käsityöläisiä, runoilijoita, kriitikoita ja filosofeja, jotka halusivat luoda puhtaalle kauneudelle omistautuvan liikkeen. Esteettisen liikkeen taisteluhuuto oli ”taide taiteen vuoksi”, joka omaksuttiin ranskalaiselta runoilijalta Théophile Gautier’lta. Gautier kirjoitti "Madamoiselle de Maupinin" esipuheessa (1834): Kauhukirjallisuus
Modernin kauhukirjallisuuden juuret ovat 1700–1800-lukujen vaihteen englantilaisessa goottilaisessa romaanissa, joka liittyi kirjallisuuden romanttiseen suuntaukseen, kuvaten ihmismielen selittämätöntä ja pimeää puolta. Kauhufiktiota onkin kutsuttu myös kauhuromantiikaksi, mutta termi sopii huonosti suureen osaan uudempaa kauhua. Goottilaisen kauhun perusteoksena on pidetty Horace Walpolen "The Castle of Otrantoa" (1764). Goottilaiselle romaanille tyypillistä ovat kirotut paikat, suvussa kulkevat kiroukset, aaveet, hulluus jne. Tyylin nimi tulee siitä, että tarinat sijoitettiin usein (uus)goottilaisiin rakennuksiin. Mary Shelleyn "Frankenstein, uusi Prometheus" vuodelta 1818 on tunnettu goottilaisen romaanin muunnelma, joskin sitä on pidetty myös ensimmäisenä tieteisromaanina. Myöhäisempi goottilaisen romaanin perillinen on Bram Stokerin "Dracula". Symbolismi kirjallisuudessa
Symbolismi (, , ’merkki’) on Ranskasta lähtöisin oleva taidesuuntaus, joka ilmeni ensin kirjallisuudessa symbolistiliikkeenä ja levisi vähitellen muihin taiteenlajeihin. 1800-luvun lopulta 1900-luvun alkuun asti vaikuttanut symbolismi syntyi vastareaktiona realismille ja impressionismille. Sille oli tyypillistä symboleiden käyttö ja runotekniikan uudistus, ja se vei kaikkia taiteita lähemmäs modernismia. Länsimaisen filosofian historia
Uuden ajan filosofian voidaan katsoa alkaneen renessanssin aikana sellaisten nimien kuin Erasmus Rotterdamilainen, Francis Bacon ja Galileo Galilei myötä. He edustavat humanismin ja empirismin nousua skolastisen perinteen sijasta. 1600-luvun filosofiaa hallitsi pyrkimys järjestää filosofia rationaalisille, skeptiselle, loogiselle ja aksiomaattiselle perustukselle. Tällaista filosofista työtä tekivät muun muassa René Descartes, Blaise Pascal ja Thomas Hobbes. 1600-luvun filosofit pyrkivät usein yhdistämään uskonnollisia ajatuksia filosofiseen kehykseen, ja saattoivat omaksua dualistisen ajattelumaailman välttääkseen ateismin. Tällaisen vastakohdaksi muodostui monismi, jota kannattivat muun muassa George Berkeley ja Baruch Spinoza. Moderni
Modernia alettiin kritisoida 1970-luvulla. Valistuksen ajalta peräisin oleva rationalistinen eetos, moderniteetti haluttiin kyseenalaistaa. Jotkut jopa tuomitsivat modernin maailman menneeksi ja ohitetuksi vaiheeksi. Tämän vuoksi sanalle moderni on syntynyt erityismerkitys, joka kuvaa useita yhteiskunnan tai kulttuurin ilmiöitä noin vuosina 1850-1970. Esimerkiksi "moderni taide" ei tarkoita enää pelkästään uutta, tämän hetken tai oman aikamme taidetta, jota kuvataan usein sanalla nykytaide. Moderni siis viittaa myös modernismiin. Samalla tavalla on tulkittu myös esimerkiksi sanoja "moderni arkkitehtuuri", "modernin taiteen museo" tai "moderni yhteiskunta". Näissä yhteyksissä modernista puhutaankin usein mennessä aikamuodossa. Suomi 1950-luvulla
Eeva-Liisa Manner julkaisi lyyristä modernismia edustavan runokokoelmansa "Tämä matka" vuonna 1956 ja kohosi sen myötä keskeiseksi modernistiksi. Lassi Nummi käsitteli teoksissaan Kaukoitää, rakkautta ja luontoa. Juha Mannerkorpi kuuluu niin ikään 1950-luvun merkittäviin kirjailijoihin. Konkretismi
Konkretismi on osa 1900-luvun laajaa modernismin valtavirtaa. Konkretismi määritellään usein konstruktivismin alalajiksi, mutta rajanvedot eivät ole aina yksiselitteisiä. Selkein konkretismin tunnusmerkki on ehdoton abstraktiuden vaatimus. Yleensä esittävää taidetta pidetään konkreettisena ja ei-esittävää abstraktina tai käsitteellisenä, mutta konkretismin mukaan abstrakti ilmaisu on taiteena lopulta konkreettisinta. Konkretismissa luovuttiin yleensä esittävän taiteen pyrkimyksestä tilallisuuteen ja pitäydyttiin kaksiulotteisuudessa. Siitä huolimatta kolmas ulottuvuus on usein teoksissa vahvasti mukana optisena ilmiönä. Uustomismi
Uustomismi on filosofis-teologinen suuntaus, joka syntyi jatkona klassiselle tomismille modernismiliikkeen yleistymisen myötä. Alkuperäinen tomismi oli jäänyt 1800-luvun lopussa pahasti silloisen fysiikan ja luonnontieteiden jalkoihin aristoteelisen fysiikkakuvansa takia, ja katolisen kirkon sisällä alkoi syntyä liikehdintää tomististen opetusten päivittämisestä vastaamaan moderneja arvoja. Se pyrki myös hylkäämään vanhan skolastiikan, ja synnyttämään Immanuel Kantin ja myöhemmin Henri Bergsonin kaltaisten filosofien työn pohjalta synteesin siitä, uusskolastiikan. Ironista kyllä, katolinen kirkko hyökkäsi modernismia vastoin muutoin kaikilla muilla yhteiskunnan osa-alueilla, ja uustomismi pitäisikin nähdä valtavirtamodernismin ulkopuolella vaikuttavalta vaihtoehtotulkinnalta modernismin arvoista. Uusasiallisuus
Uusasiallisuus () oli taidesuuntaus, joka syntyi 1920-luvun alussa Saksassa. Se oli vastaliike vuosisadan alun modernismin voimakkaimmalle suuntaukselle ekspressionismille. Uusasiallisuus eli maailmansotien välisenä aikana Euroopan, Pohjois- ja Etelä Amerikan kuvataiteessa, kirjallisuudessa, musiikissa ja arkkitehtuurissa. Taidesuuntaus koki loppunsa Saksassa vuonna 1933, kun kansallissosialistinen puolue otti vallan ja julisti uusasiallisuuden kuuluvan ”rappiotaiteen” piiriin. Jotkut uusasiallisuuden suunnat jatkuivat toisen maailmansodan jälkeen. Paavit 1800-luvulta nykypäivään
Vasta vuosina 1878–1903 hallinnut paavi Leo XIII otti ensimmäiset askeleet modernisoituvan maailman uudelleenarviointiin. Tämän hän teki yleiskirjeellään "Rerum novarum", jossa modernia yhteiskuntaa ei enää torjuttu. Tosin jo Leo XIII:n seuraaja Pius X vaati kaikkia pappeja vannomaan, etteivät he kannata modernismia. Samalla Pius X:n kaudella perustettiin ns. "paavillinen salainen poliisi", joka etsi modernismia kannattavia pappeja ja piispoja. Postmodernismi
Postmodernia taidetta alkoi muodostua 1960-luvulta alkaen. Sille on tyypillistä sekatyylisyys eli lainaukset ja pastissit sekä ironia, huumori ja leikkisyys. Erilaisille tulkinnoille jätetään tilaa. Taiteen prosessi ja uusien työskentelytapojen kokeilu korostuu. Yleistä on myös taiteiden välisten rajojen rikkominen. Installaatioon voi yhdistyä esimerkiksi performanssia, käsitetaidetta ja mediataidetta. Aiheet vaihtelevat suuresti, mutta yhtenä suuntauksena ovat olleet arkiset aiheet ja pinnallisuus. Tähän liittyen arkiesineitä on työstetty niin, että ne muuttuvat yleviksi, tai on huonomaalattu arkisia aiheita. Dekollaasi
Kuten myös kollaasin kohdalla, tekniikan synty ja kehitys linkittyy käytännössä pidempään jatkumoon. Käsitteenä dekollaasi on kuitenkin modernistinen. Ensimmäisiä merkittäviä kokeiluja tekivät 1940–50-luvun taitteesta alkaen mm. Jacques Villeglé, Mimmo Rotella, Raymond Hains ja François Dufrêne. Erityisen suosituksi suuntaus muodostui Ranskassa, jossa valtaosa siihen liitettävistä taiteilijoista 1950–60-luvuilla työskenteli. Monet heistä kuuluivat vuonna 1960 perustettuun ryhmään, joka tunnetaan taidesuuntauksena nimellä Uusi realismi. Tärkeiksi vaikutteiksi mainitaan usein etenkin dadaismi, kubismi, surrealismi ja ready-made. Liberaaliteologia
Liberaaliteologia sai alkunsa 1700-luvun lopussa, ja levisi laajalle uusissa protestanttisissa tulkinnoissa ja vapaassa juutalaisuudessa. Vastaavia katolisen kirkon virtauksia on kutsuttu modernismiksi. Naivismi
Samantyyppistä amatöörien tekemää taidetta oli jo keskiajalla, mutta tyyli alkoi saada arvostusta avantgardepiireissä 1910-luvulla. Modernistit olivat rikkoneet taiteen sääntöjä ja tuoneet uusia laatukriteereitä, joihin naivistit sopivat. Naivismin tuloa oli myös enteillyt Paul Gauguinin 1890-luvulla herättämä kiinnostus primitiiviseen taiteeseen ja pelkistettyyn ilmaisuun. Feminismi
Feminismin ensimmäinen vaihe on pyrkinyt edistämään miesten ja naisten tasa-arvon toteutumista. Vaiheen juuret löytyvät 1700-luvun lopulta Mary Wollstonecraftin "Naisten oikeuksien julistuksesta". Nykyfeminismin ensimmäinen aalto samastetaan usein niin sanottuun liberaalifeminismiin. Asetelma (maalaustaide)
1900-luvun modernismin maalaustaide käytti asetelmaa useisiin uudennuksiin ja kubistit, futuristit ja surrealistit käyttivät vanhaa maalaustaiteen lajia teoksissaan. Nykytaiteen keinona installaatio eli valmiista esineistä koostuva asetelma tilassa on jatkoa asetelmamaalaukselle. Brutalismi
Brutalismi eli betonibrutalismi on modernistisen arkkitehtuurin suuntaus, joka kehittyi 1950-luvulla reaktiona hillitylle modernismille. Suuntausta kutsutaan joskus myös uusbrutalismiksi. Brutalismi suosi rakennusten selkeän konstruktiivista hahmotusta ja viimeistelemättömiä materiaalipintoja. Käsite syntyi alun perin Englannissa. Suuntaus kukoisti 1950–1970-luvuilla. Clement Greenberg
1960-luvun alussa Greenberg julkaisi erään eniten vaikuttaneista esseistään. "Modernist Paintingissa" hän luonnosteli formalistisen historian, jossa modernin taiteen historian johtolankana oli taidemaalareiden syventyminen maalauksen muodollisiin elementteihin, erityisesti kuvapinnan litteyteen. Alkaen Edouard Manetista ja päätyen New Yorkin koulukunnan eli aikansa nykytaiteen teoksiin Greenberg jäljitti jatkumon, jossa pyyhittiin pois maalauksen aihepiiri, illuusio ja kuvatilan syvyys. Mediumiensa sisäisen logiikan takia maalarit hylkäsivät kerronnan maalaustensa ainutlaatuisten, muodollisten ominaisuuksien vuoksi. Ranskan taide
Ranskan taide, sekä kuvataide että arkkitehtuuri, on ollut eri aikoina länsimaisen taiteen keskiössä. Etenkin 1800-luvulla Ranskasta tuli paljon merkittäviä kuvataiteilijoita, kuten impressionismin perustaja Claude Monet, Paul Cézanne, Paul Gauguin, realistisen maalaustaiteen pioneeri Gustave Courbet ja Edgar Degas. 1900-luvun Ranskaan muutti paljon modernisteja, kuten Wassily Kandinsky ja Marc Chagall sekä Pablo Picasso Espanjasta. Maan oma tärkeä modernisti oli Georges Braque. Yhdysvaltain arkkitehtuuri
High-tech-arkkitehtuuri on arkkitehtuurin suuntaus, joka ilmestyi 1970, ja jota joskus kutsutaan myöhäismodernismiksi. Siinä yhdistettiin korkean teknologian elementtejä kaikenlaisiin rakennuksiin, asuntoihin, toimistoihin, museoihin, tehtaisiin. Tämä high-tech-arkkitehtuuri voidaan nähdä modernistisen arkkitehtuurin, brutalismin hylkäävänä jatkona, joka käytti kaikkia uusia mahdollisia teknologisia keksintöjä ironisella nyanssilla. Tämä tyyli ilmestyi aikana, jolloin postmodernistit olivat jo kyseenalaistaneet modernismin Yhdysvalloissa. Tämän arkkitehtuurin näkyvin edustaja Yhdysvalloissa oli Richard Buckminster Fuller, joka suunnitteli pallon muotoisen Yhdysvaltain paviljongin vuoden 1967 maailmannäyttelyyn. Suomalainen kulttuuri
1900-luvun alussa modernismi vahvistui ennen kaikkea suomenruotsalaisessa runoudessa Edith Södergranin johdolla. Samaan aikaan V. A. Koskenniemi ja Otto Manninen edustivat klassismia. Tulenkantajat oli itsenäisen Suomen ensimmäisen uuden kirjallisen sukupolven näkyvimpiä edustajia. Moderni tanssi
Moderni tanssi on tanssitaiteen muoto, joka alkoi kehittyä 1900-luvun alkupuoliskolla vastalauseena klassisen baletin esteettisille ihanteille ja muotokielelle. Kirjallisuuden henkilöhahmo
1700- ja 1800-luvun vaihteessa individualismi ja yksilöllisen persoonallisuusihanteen kehittyminen vaikuttivat myös kirjallisuuteen. Henkilökuvauksen perusteella voidaankin realismin kohdalla puhua 1700-luvun lopulta alkaneesta niin sanotusta psykologisesta realismista. Tämä termi kuvaa hyvin tapahtumaa, jossa henkilöhahmon asema nousi keskeiseksi kirjallisuudessa. Romaania edeltäneissä kirjallisuuden lajeissa hallinneet universaalit henkilöhahmot saivat väistyä yksilöllisten henkilöhahmojen tieltä, jotka nousivat tekstin ja tarinan yksiköistä ainutlaatuisiksi yksilöiksi, ja joiden luonteet ja luonteiden ymmärtäminen punoutui tiukasti yhteen tekstin ymmärtämisen kanssa. Modernismi
Modernismin syntyyn vaikuttivat useat 1900-luvun alkuun ajoittuneet yhteiskunnan ja kulttuurin tapahtumat: uudet, vallankumoukselliset käsitykset niin luonnon- kuin ihmistieteissäkin, teollistuminen ja kaupungistuminen, sekä ensimmäinen maailmansota 1914–1918. Esimerkiksi elokuva ja valokuvataide toivat uuden tavan hahmottaa todellisuutta ja myös vaikuttivat sekä kaunokirjalliseen, että kuvataiteelliseen ilmaisutapaan. Anthony D. Smith
Smith esitteli teoksissaan "The Ethnic Origins of Nations" (1986) ja "National Identity" (1991) teoriansa, joiden mukaan modernien kansakuntien juuret ulottuvat kauas esiteolliseen aikaan ja modernina aikana muovautuneet kansalliset identiteetit itse asiassa osittain perustuvat paljon vanhempiin etnisiin identiteetteihin. Myöhemmissä teoksissaan "Myths and Memories of the Nation" (1999) ja "Nationalism" (2001) hän vei väitteensä pidemmälle sanoessaan, että itse asiassa kansakuntia ja kansallisia identiteettejäkin on ollut olemassa jo esimodernina aikana, joskin vain poikkeuksina. "Myths and Memories" -kirjassa Smith otti käyttöön termin etnosymbolismi oman lähestymistapansa nimitykseksi. Nimitys on sittemmin vakiintunut kokonaisen nationalismintutkimuksen koulukunnan nimeksi. Smith oli kansakuntien myöhäistä syntyajankohtaa puolustavien modernististen teorioiden näkyvimpiä kriitikoita. Etnosymbolismia arvostelleet modernistit ovat vastaavasti tulkinneet Smithin käsitysten olevan lähellä primordialismia eli perinteistä katsantotapaa, jonka mukaan kansakuntien juuret ovat ikiaikaisia ja luonnollisia. Smithin mukaan etnosymbolistit pyrkivät tutkimaan, miten suuret kansanjoukot ovat menneinä aikoina subjektiivisesti kokeneet suhteensa etniseen tai kansalliseen yhteisöön, kun taas modernistit ovat hänen mukaansa keskittyneet liikaa vain entisajan eliittien tarkasteluun. William Faulkner
Vangin palattua vapaaehtoisesti vankilaan käy ilmi, että hänet on ehditty armahtaa kuolleena, joten hänelle täytyy keksiä juridisista syistä uusi syyte vankilatuomion jatkamiseksi (vaikkapa syyte toisesta junaryöstöstä). Sitten johtaja vain ilmoittaa vangille: "Teillä oli huono tuuri, vai mitä? [...] On täytynyt antaa teille kymmenen vuotta lisää." Vanki vastaa: "Hyvä on. [...] Jos se kerran on sääntö." Absurdismi modernismin isminä syntyi varsinaisesti vasta myöhemmin, mutta kohtauksessa on nähtävissä sen tunnusmerkit: ihmiset puhuvat toistensa ohi, eivät ymmärrä toisiaan, ovat menettäneet oman käsityksen tapahtumisen logiikasta. Eksistentialismi
1900-luvun kirjallisen modernistisen liikkeen aikana kirjailijat alkoivat kuvata dystopistisia yhteiskuntia, ja surrealistisia ja absurdeja tilanteita rinnakkaisissa todellisuuksissa. Tämä trendi vaikutti rinnakkaisesti eksistentialistisen liikkeen kanssa. Benedictus XV
Benedictus XV jätti jälkeensä useita uudistuksia noin kahdeksan vuoden pontifikaattinsa ajalta. Esimerkiksi Pius X:n aloittaman modernistien vainon lopettaminen kuului näihin uudistuksiin. Hyväksymällä modernismin tai ainakin pysäyttämällä sen vainoamisen Benedictus XV tasoitti tietä paavinistuimen ja modernisoituvan maailman yhteentörmäyksen aiheuttaman kuilun paavinistuimen ja muuttuneen maailman välillä, joka oli suuresti leimannut 1800- ja 1900-lukujen paaviutta. Myöhemmin tämä lähentyminen jatkui muun muassa Johannes XXIII:n paavinkaudella. Realismi (taide)
Lähes samanaikainen, romantiikan pyrkimyksiä vastaan noussut taiteen suuntaus oli naturalismi, joka on äärimmäiseen todenmukaisuuteen pyrkivä, myös kielteisiä ilmiöitä kuvaava kirjallisuuden ja kuvataiteen suuntaus. Tarkka raja naturalismin ja realismin välillä on epäselvä. Naturalismi ja realismi olivat modernismin varhaisia taidesuuntauksia. Fysiikan tutkimus
Modernin tieteen, mukaan lukien fysiikan, kehityksen voidaan katsoa saaneen alkunsa antiikin Kreikasta. Kun luonnonilmiöitä pyrittiin aikaisemmin selittämään mytologioilla, 600. vuosisadalla ennen ajanlaskun alkua kreikkalaiset filosofit alkoivat selittää ilmiöitä perustuen havaintoihin, syihin ja logiikkaan. Kokeellista tutkimusta silloiset filosofit eivät kuitenkaan tehneet. Kuuluisia Museionin luonnonfilosofeja olivat muun muassa Arkhimedes, Eukleides ja Ptolemaios. Symbolismi kirjallisuudessa
Eräänä symbolistisen liikkeen johtohahmona voidaan pitää Charles Baudelairea (1821–1867). Baudelairen "Pahan kukkia" () on merkittävä symbolistinen runokokoelma, joka julkaistiin vuonna 1857, jo ennen symbolismin varsinaista aikakautta. Nimensä mukaisesti sonettimuotoon kirjoitettu kokoelma käsitteli ristiriitaisesti pahasta ja rappiosta löytyvää kauneutta sekä yhdisteli myyttejä ja mystiikkaa kaupunkielämän todellisuuksiin. Teoksessa tulee myös esille usko luonnon ja sielun väliseen yhteyteen, erityisesti runossa ”Vastaavuuksia”. Runossa Baudelaire kuvaa tavanomaisia esineitä ja tapahtumia siten, että niistä jokaisella on oma korkeampi merkityksensä, vastaavuutensa. Muutoin kokoelman irvokkaat runot herättivät aikanaan skandaalin, joka edisti teoksen leviämistä yhä suurempaan tietoisuuteen. Baudelairea pidetään myös modernismin eräänä alullepanijana. Hän kuului Stéphane Mallarmén ja Paul Verlainen ohella niin sanottuihin dekadentteihin. Norjan kirjallisuus
Vuonna 1871 tanskalainen kirjallisuusteoreetikko Georg Brandes luennoi ajatuksiaan nykyaikaisesta kirjallisuudesta ja käynnisti pohjoismaisissa kirjallisuushistorioissa "modernina läpimurtona" ("det moderne gennembrud") tunnetun kirjallisen kehityksen, joka johti kirjallisen realismin ja naturalismin kauteen myös Norjassa. Abstrakti ekspressionismi
Toisen maailmansodan jälkeisenä aikana taiteiden väliset rajat olivat korkeita. Aikakaudesta puhutaan niin sanottuna korkean modernismin ("high-modern") aikana. Taiteiden rajat alkoivat vähitellen madaltua 1960-luvulla, kun pop-taiteen eri suuntaukset, sekä käsitetaide, minimalismi ja ympäristötaide alkoivat saada sijaa. Constantin Guys
Jälkimaailma tuntee Guys´n enemmänkin hänen maineensa kuin teostensa ansiosta. Guys oli modernisti ennen varsinaista modernismia, koska hänen teoksensa kuvittavat runoilija Charles Baudelairen kaavailemaa moderniteettia. Baudelaire kirjoitti esseensä "Modernin elämän maalari" vuosina 1859–1860, jonka kohdehenkilö ’M.G.” on juuri Constantin Guys. Sisustus
1900-luvulla talotekniikan kehitys on vienyt sisustussuunnittelua eteenpäin ja antanut mahdollisuuksia uudenlaisiin tila-, valo- ja lämmitysratkaisuihin sekä puhtaanapitoon. Teknologian myötä syntyi myös modernistinen liike, joka sovelsi arkkitehtuuriin ja sisustukseen teollisuustuotannon piirteitä. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen ihanteeksi nousi funktionalismi, joka asetti toiminallisuuden tyylillisten ulkonäköseikkojen edelle. Joukkotuotannon avulla pyrittiin kalusteiden edulliseen hintaan. Käytännöllisyys oli vastakohta porvarillisen kodin monimutkaiselle sisustukselle, jossa edustusnäkökohdat olivat tärkeitä. Etenkin nykyajan keittiöt ja hygieniatilat ovat modernin sisustustyylin esimerkkejä. Modernin keittiökalustamisen alkuna pidetään itävaltalaisen arkkitehti Margarete Schütte-Lihotzkyn vuonna 1926 suunnittelemaa kiintokalustein varustettua Frankfurtin keittiötä. Esimoderni
Länsimainen yhteiskunta siirtyi vähitellen esimodernisuudesta modernisuuteen, kun tieteelliset menetelmät kehittyivät ja saivat monet uskomaan, että tieteen käyttö johtaisi tien kaikkeen tietoon. Totuus nähtiin empiirisen tarkkailun kautta löydettävänä ja uskottiin että kaikki maailman ongelmat voitaisiin ratkaista soveltamalla oikeita välineitä. Tyyli
Kasvanut tietoisuus tyyleistä johti käytännön sovellutuksiin kertaustyyleinä sisustustaiteessa ja arkkitehtuurissa. 1800-luvun lopussa tyylistä tuli yleinen tulkintametodi, joka kattoi kaikki tietyn aikakauden ja alueen taiteet ja joskus jopa kaikki kulttuurin alueet. Muun muassa Alois Rieglin (1858-1905) ja Heinrich Wölfflinin (1864–1945) vastakohtiin perustuvat tyylitunnusmerkit viittasivat teoksen muoto-ominaisuuksiin. Vapautuminen normatiivisista makukäsityksistä tapahtui samaan aikaan modernismin, modernin arkkitehtuurin ja abstraktin taiteen esiintulon kanssa. Liberalismi
Liberalismi on terminä 1700-luvun valistusaatteista lähtöisin oleva poliittinen ja historiallinen aatejärjestelmä. Liberalismin alkuperäistä muotoa kutsutaan klassiseksi liberalismiksi, mutta aate on myöhemmin laajentunut erillisiin suuntauksiin. Kaikki liberaalit kuitenkin kannattavat vapausoikeuksia kuten yhdistymisvapautta, laajaa sopimusvapautta ja elinkeinovapautta, sananvapautta, lehdistönvapautta ja liikkumisen vapautta, vapautta orjuudesta, pakkotyöstä ja väkivallasta, uskonnonvapautta ja yksityisomistusoikeuksia eli laajaa henkilökohtaista ja taloudellista vapautta. Jazztanssi
Baletti-tanssijat alkoivat kehittämään 1920-luvulta alkaen omaa jazz-balettiaan, mikä liittyi vaihtelevasti jazz-musiikkiin. Tämä oli käytännössä modernin jazz-tanssin alku. Moderniin tanssiin liittyvien tanssijoiden tanssia alettiin kutsumaan nimillä 'modern jazz' ja 'modern jazz dance' 1950-luvun puolivälistä alkaen. Moderni jazz-tanssi oli ja on edelleen oma ilmiönsä, mikä ei liity alkuperäisiin jazz-tansseihin. Seuraavassa käsitellään ainoastaan tätä modernia jazz-tanssimista. Talous
Taloustieteen käsitteistön luominen alkoi valistuksen aikakaudella. Moderniin taloustieteen isänä pidetään filosofi Adam Smithiä (1723–1790). Hän ja muut valistusajattelijat, kuten Anders Chydenius, pohtivat kansantalouden sekä markkinoiden toimintaa. Talouspolitiikkaa oli ohjannut tähän asti pitkälti merkantilismi, joka perustui protektionismiin ja tähtäsi lähinnä verotulojen keräämiseen vientikaupasta. Adam Smith oli ensimmäisiä vapaakaupan puolestapuhujia. Teollisen vallankumouksen myötä alkoi työnteon erikoistuminen ja massatuotanto. Kaupankäynnin rajoitukset vähentyivät ja teollisuuden pääomien myötä kapitalismi sai alkunsa. Postmoderni filosofia
Postmoderni filosofia sai alkunsa ensi sijassa Ranskassa 1950- 1960- ja 1970-luvuilla. Siihen vaikuttivat kuitenkin myös varhaisempien 1900-luvun alkupuolen filosofien kirjoitukset, mukaan lukien fenomenologistit Edmund Husserl ja Martin Heidegger, psykoanalysti Jacques Lacan, strukturalisti Roland Barthes ja jossain määrin myös loogikko Ludwig Wittgenstein. Postmoderni filosofia sai vaikutteita myös taiteesta, erityisesti Marcel Duchamp ja kollaasitaiteilijoilta. Moderni taide
Taidehistoriassa modernismi tarkoittaa länsimaisten taidesuuntausten jatkumoa, joka hallitsi ja leimasi koko 1900-luvun taidetta. Avantgarde eroaa modernismista siten, että avantgardeen sisältyy pyrkimys mennä modernismin edelle ja ylitse. Modernismi on ilmennyt eri taiteenaloilla eri tavoin tavallaan, esimerkiksi arkkitehtuurissa, musiikissa ja maalaustaiteessa modernismi on näkynyt omalla tavallaan. Nämä erilaiset modernismit samoin kuin nykytaide ovat modernia taidetta, koska ne eroavat vanhemmasta klassisesta taiteesta. Georges Petit
Michael C. FitzGerald kirjoittaa teoksessaan "The Making of Modernism", että "1890-luvulla [Petit oli] vienyt useita impressionisteja heidän alkuperäiseltä kauppiaaltaan Durand-Ruelilta, ja hänellä oli esillä sellaisia merkittäviä teoksia kuin Monet'n "Aamu Seinellä" ja Normandian rannikon sarja. Pariisin taidemaailman läpikotaisin tunteneen Émile Zolan mukaan Petit oli kauppiaiden "apoteoosi", kun impressionismin markkinat laajenivat ja kauppaiden välinen kilpailu kiristyi". Edith Södergran
Södergran oli modernismin uranuurtaja samaan aikaan kuin T. S. Eliot ja Ezra Pound anglosaksisessa maailmassa. Södergranin vaikutuksesta suomenruotsalainen runous nousi 1920-luvulla pohjoismaisen kirjallisuuden kärkeen. Suomenkielisessä runoudessa modernismi löi itsensä läpi vasta 1950-luvulla. Romantiikan musiikki
Romantiikan musiikki on länsimaisessa taidemusiikissa aikakausi ja tyylisuunta, joka kehittyi klassismin musiikista 1810-luvulla ja päättyi vaiheittain 1900-luvun ensimmäisinä vuosikymmeninä modernismin tullessa vallitsevaksi tyylisuunnaksi. Romantiikan aikakausi sijoitetaan eri taiteenlajeissa eri aikoihin ja tyylikauden ajoittaminen on siksi tuottanut suuria vaikeuksia. Esimerkiksi anglosaksisessa kirjallisuudessa sen katsotaan perinteisesti sijoittuvan vuosiin 1770–1820 kun taas laajan varhais-, täys- ja myöhäisromantiikka -määrittelyn perusteella sen voidaan katsoa musiikissa alkaneen vuosien 1770–1790 vaiheilla ja jatkuneen aina 1910-luvun alkuun asti. Suomalainen musiikki
Ensimmäiset suomalaiset modernistit, muun muassa impressionismista ja ekspressionismista vaikutteita saaneet Väinö Raitio (1891–1945) ja Aarre Merikanto ilmaantuivat musiikkielämään jo 1920-luvulla, mutta heidän modernisminsa ei kuitenkaan horjuttanut romantiikan valta-asemaa. Klassinen liberalismi
Historiallisesti tarkasteltuna liberalismi syntyi 1700-luvulla vastareaktiona vuosisatoja kestäneille esikapitalistisille yhteiskuntarakenteille, joissa monopoliyritykset olivat riippumattomia kuluttajien valinnoista ja ainoa tapa rikastua oli syntyä varakkaaseen sukuun. Liberalistit kritisoivat vallitsevaa yhteiskuntajärjestystä, ja heidän tavoitteenaan oli poistaa inhimillistä aloitteellisuutta rajoittavat esteet, vapauttaa ihmiset sorrosta, mielivaltaisesta hallintovallasta ja maaorjuudesta. Klassiset liberalistit uskalsivat haastaa aikakautensa voimakkaat intressiryhmät, eivätkä he mielistelleet valtaapitäviä. He olivat koko yhteiskunnan, eivätkä minkään tietyn kollektiivin tai ryhmän asialla. Merkantilismi oli yksi tämän esikapitalistisen aikakauden merkittävimmistä taloudellisista aatesuunnista, ja sen yksinkertaisena tavoitteena oli tehdä valtiosta rikas keinoja kaihtamatta. Se salli valtioiden päämiesten ja virkamiehien järjestellä taloudellisia asioita mielin määrin; ja lisäksi merkantilismi suosi tulleja, tariffeja ja tuonnin rajoituksia oman valtion viennin edistämiseksi. Merkantilismin sanotaan talousaatteena hävinneen liberalismille, sillä se menetti älyllisen kunnioitettavuuden. Merkantilismin kovaäänisimpiä kriitikkoja oli satiirista runollisuutta kirjoittava Bernard de Mandeville, joka vuonna 1705 julkaisi "The Grumbling Hive or Knaves Turned Honest" -nimisen allegorian. Runossa Mandeville perusteli, että yksilöiden oman edun tavoittelu maksimoi hyvinvoinnin yhteiskunnassa, aihe josta myöhemmin tuli yksi Adam Smithin läpimurtoteoksen "Kansojen varallisuus" (1776) kantavista teemoista. Muotoilu
Teollisen muotoilun juuret sijoittuvat teollisen vallankumouksen 1700-luvun asiantuntijuuden syntymisen valistusaikaan sekä James Wattin höyrytekniikan patenttiin 1769 vuodelta Englannissa. Teollistumisen myötä 1800-luvulla tuotteiden suunnittelua tekivät sekä tekniset asiantuntijat, insinöörit, että arkkitehdit ja käsityöläiset. Sähkön käytön ja teknisten keksintöjen yleistyessä 1900-luvun alkuvaiheessa koneiden ja laitteiden suunnittelu alkoi myös yleistyä. Ensimmäiseksi teolliseksi muotoilijaksi on nimitetty Peter Behrensiä, joka toimi AEG:llä Saksassa muotoilijana vuosina 1907-1914 alkaen. Vaikka Behrens oli alun perin taidemaalari, hän oli myös itseoppinut arkkitehti.. Gibson Moderne
Moderne epäonnistui mallina. Sen valmistus ei koskaan edes alkanut kunnolla, vaikka mallista oli tehty patentti vuonna 1957. Sitä kuten muutakin Modernistic series -sarjaa moitittiin liiasta uudenaikaisuudesta. Nykyään Moderne on keräilyharvinaisuus, koska sitä on valmistettu hyvin pieni määrä. Estetismi
Ajallisesti estetismin synty 1860-luvulla sijoittuu Englannissa prerafaeliittien (perustettu 1848) ja Arts and Crafts -liikkeen (kukoisti 1880–1910) väliin. Jotkut taiteilijat, esimerkiksi William Morris (1834–1896) oli mukana kaikissa kolmessa. Vapaa tanssi
Modernin tanssin käsite otettiin Suomessa laajemmin käyttöön vasta 1960-luvun vaihteessa. Suomalaisen modernin tanssin katsotaankin usein syntyneen juuri 1960-luvun alussa, ja tähän muutokseen vaikutti merkittävästi tanssija-koreografi Riitta Vainion palaaminen opiskelumatkoiltaan Yhdysvalloista Suomeen. Vainion tanssitaiteen taustalla oli kuitenkin vahvasti nimenomaan vapaa tanssi sekä naisvoimistelu. Pastissi
Modernismin aikana alettiin korostaa teoksen alkuperäisyyttä ja omintakeisuutta ja pastissi joutui epäsuosioon. Sisustus
Sisustus edustaa yleensä jotain tiettyä tyyliä tai tyylisuuntaa. Sisustustaiteen merkittäviä historiallisia tyylisuuntia ovat olleet romaaninen tyyli, gotiikka, renessanssi, barokki, rokokoo, uusklassismi, kustavilaisuus, empire, biedermeier, jugend ja funktionalismi. Vuoden 1420 aikoihin Italiassa alkanut renessanssi oli suurista valtatyyleistä ensimmäinen. Sitä seurasivat merkittävinä sisustustyyleinä barokki 1600-luvun loppupuolella, rokokoo 1700-luvulla ja uusklassismi 1700-luvun lopulla. Vuosien 1830–1900 välillä tulivat suosituksi kertaustyylit, joissa historiallisia valtatyylejä ryhdyttiin toteuttamaan uudelleen. Kertaustyyleihin kuuluivat uusgotiikka, uusrenessanssi, uusbarokki ja uusrokokoo. 1900-luvun alkuvuosikymmeninä syntyi funktionalismi, joka suosii selkeitä linjoja ja jossa kalusteiden tulee vastata niiden toimintoa. Vapaa-ajattelu
Vapaa-ajattelun aatteelliset juuret ulottuvat muinaiseen Intiaan ja Kreikkaan. Renessanssin aikana uudestaan herännyt kiinnostus antiikin humanismiin ja luonnontieteiden nousu edistivät vapaa-ajattelua. 1600-luvun lopulla ja 1700-luvulla vapaa-ajattelu merkitsi ensisijaisesti uskonnosta tai uskonnollisista dogmeista vapaata ajattelua. Nimitys vapaa-ajattelija levisi John Tolandin ja Anthony Collinsin välityksellä. Myöhemmin vapaa-ajattelua kehittivät valistusajattelijat. Ranskan vallankumouksen yhteydessä ilmestyi 1793 lehti "Le Libre Penseur" (Vapaa ajattelija), mutta järjestäytynyt vapaa-ajattelijaliike syntyi vasta myöhemmin. Uusi imperialismi
Vuoden 1815 Wienin kongressin ja Ranskan–Preussin sodan välisenä aikana Britannia muodosti maailman modernin teollisen vallan. Suurvaltojen kilpailu alkoi pitkän laman aikana 1873–1896, jonka seurauksena oli sosialistipuolueiden nousu länsimaissa. Britannian askeleena uuteen imperialismiin on usein päivätty vuoteen 1875, jolloin Benjamin Disraeli osti Egyptiltä Suezin kanavan. Britannia otti valvontaansa Kyproksen 1878. Sudanin valtaus 1896–1898 ja Fashodan selkkaus syyskuussa 1898 kiristivät Ranskan ja Britannian välejä. Saksa osoitti kiinnostusta Etelä- ja Lounais-Afrikan alueisiin 1890-luvulla. Japani otti hallintaansa Taiwanin 1895, Mantŝurian 1905 ja Korean 1910. Tilataide
Modernismin aikana kuvanveistosta katosi distanssi, juhlallinen etäisyys teoksen ja sen ympäristön välillä, joka saatiin muun muassa veistosten jalustojen avulla sekä teosten dominanssi eli hallitsevuus, jolla veistokset olivat hallinneet ja valloittaneet julkisia ja virallisia tiloja. Modernismille oli myös tyypillistä, että taiteilijat alkoivat työstää itse ja suoraan käyttämiään materiaaleja. Postmoderni taide
Postmodernismi syntyi Italiassa 1960-luvun lopulla. Esimerkiksi Olivettille paljon muotoillut arkkitehti ja muotoilija Ettore Sottsass pettyi modernismin utooppiseen lupaukseen. Hän alkoi etsiä vaihtoehtoja vallitseville yhteiskunnallisille normeille, markkinoiden käskyvallalle ja oletuksille mausta. Hän tuli tyytymättömäksi ajan arkkitehtuurin vallitseviin suuntauksiin, erityisesti modernismiin. Sottsass alkoi dekonstruoida eli purkaa modernistiseen muottiin valettuja perinteitä. Pelkkä funktionalismi oli hänelle riittämätön. Moderni
Kiista alkoi muun muassa "Hanhiemon satujen" kirjoittajan Charles Perraultin esitettyä vuonna 1687 Ranskan Akatemiassa runon, jossa hän epäili antiikin ylivoimaa. Hän kirjoitti: Tätä ajatusta kannattivat modernit ("Modernes"). Urbanismi
Urbanismi on 1900-luvulla syntynyt suuntaus, joka korostaa kaupunkien merkitystä yhteiskunnallisessa kehityksessä. Urbanismi pitää kaupunkeja uusien ajatusten ja kulttuurin tyyssijoina, ja suuntauksen mukaan kaupungit voivat edistää monimuotoisuuden ja suvaitsevaisuuden kasvua koko yhteiskunnassa. Esimerkiksi sosiologi Émile Durkheim julisti, että suurkaupungit ovat edistyksen kehtoja; niissä jalostuvat uudet ideat, muodit, tavat ja tarpeet levitäkseen sitten muualle. Durkheimin mukaan kaupungeissa ajatukset suuntaavat luonnostaan tulevaisuuteen. Museoiden historia
Nykyaikaisen museon juuret ovat tieteellisessä mielessä renessanssissa. Renessanssin myötä ihmisten mielenkiinto palasi antiikin kirjallisuuteen ja taiteeseen, ja sen aikana tapahtui huomattavaa kehittymistä kaikilla tieteen ja taiteen aloilla. Samalla esinekokoelmia alettiin järjestää sisällöllisesti, esteettisesti ja systemaattisesti, mihin vaikuttivat erityisesti paavien kiinnostus asiaan. Sixtus IV lahjoitti 1471 antiikin pronssiveistoksia kokoelmaan, josta tuli Musei Capitolini. Julius II puolestaan muutti Innocentius VIII:n rakennuttaman Belvedere-palatsin museoksi, ja Leo X nimesi 1515 Rafaelin sen kokoelmien hoitajaksi. Klassismi
Kirjallisuudessa klassismin ajanjaksona pidetään 1600-lukua ja 1700-luvun alkua. Kirjallisuudessa klassismi pyrki myös muodon ja sisällön harmoniaan sekä ilmaisun selkeyteen. Klassismin keskus oli tuolloin Ludvig XIV:n Ranska, jossa suuntaus keskittyi erityisesti salonkeihin ja hoviin. Klassismi ihannoi antiikin kirjallisuutta, jonka pohjalta pyrittiin laatimaan säännöt eri kirjallisuudenlajeille. Espanjalainen arkkitehtuuri
Espanjan renessanssi, joka alkoi 1400-luvun lopulla, sai vaikutteita Italiasta sekä omista ja Ranskan gotiikan perinteistä. Uusi renessanssityyli kukoisti Segoviassa ja Salamancassa, kun taas mudéjar-tyyli jatkoi vaikutustaan pohjoisessa, jossa oli havaittavissa taipumus islamilaiseen ornamentiikkaan. Vuonna 1492 Kristoffer Kolumbus käynnisti ensimmäisellä tutkimusmatkallaan Amerikan valloituksen, ja aikaisemmin samana vuonna maurien viimeinen tukikohta, Granada siirtyi kristittyjen haltuun. Renessanssi ajoittui tälle kasvaneen espanjalaisen voiman ja itsetunnon aikakaudelle, joka päättyi kolmikymmenvuotisen sodan päättäneeseen Westfalenin rauhaan. on esimerkki täysrenessanssiarkkitehtuurista Espanjassa. Kaksikerroksinen rakennus on pohjaratkaisultaan noin 60-metrinen neliö, jonka sisällä on ympyränmuotoinen sisäpiha. Kunio Maekawa
Maekawa opiskeli Tokion yliopistossa. Hän lähti valmistuttuaan vuonna 1928 Le Corbusierin manifestin "L'Art Decoratif d'Aujourd'hui" (1925) innoittamana Pariisiin työskentelemään Corbusierin ateljeessa, jossa hän vietti kaksi vuotta. Pariisissa vietetyllä ajalla oli ratkaiseva vaikutus hänen ajatteluunsa: hän omaksui Le Corbusierilta modernismin tärkeimmät periaatteet ja ”ymmärsi modernismin formaalien tyylisääntöjen sijaan pikemminkin tavaksi tuottaa uutta, ja kykeni siten vakuuttavasti mukauttamaan sen japanilaiseen kontekstiin sopivaksi”. Palattuaan Japaniin hän siirtyi maahan asettuneen tšekkoslovakialaisen arkkitehdin Antonín Raymondin toimistoon vuosiksi 1930–1935, minkä jälkeen hän perusti oman arkkitehtitoimistonsa. Myöhemmin hänen toimistossaan työskenteli myös Kenzō Tange, ehkäpä merkittävin japanilainen modernisti; Le Corbusierin oppilaana ja Tangen opettajana Maekawa oli keskeinen hahmo länsimaisen arkkitehtuurin ja uusien rakennustekniikkojen tuomisessa Japaniin. Naturalismi (taide)
Taidesuuntauksena naturalismi syntyi Ranskassa 1800-luvun alkupuolella, ja se kukoisti Ranskan kolmannen tasavallan varhaisvaiheessa 1875–1918. Suuntaus syntyi realismin yhteydessä ja sitä onkin pidetty realismin myöhäisvaiheena tai pitkälle vietynä realismina. Naturalismin ja realismin ero oli, että naturalistit pyrkivät luomaan todellisen kuvan usein ilman yhteiskunnallista ja poliittista merkitystä. Viron taide
1800- ja 1900-luvut toivat modernismin ja kansallisromantiikan Viroon. Pariisissa ilmenneen impressionismin nousun myötä taideyhteisö koki, että surrealismi ja abstraktismi eivät olleet kovinkaan tärkeitä. Fysiikan historia
Fysiikan kehitys on muuttanut perustavanlaatuisesti ihmisten käsitystä maailmankaikkeudesta. Se on myös tekniikan avulla muokannut suuresti yhteiskuntaa. 1600-luvulla alkanut tieteellinen vallankumous toimii vedenjakajana antiikin ajattelutavan ja klassisen fysiikan välillä. Moderni fysiikka sai alkunsa 1900-luvulla. Luonnontieteet eivät näytä koskaan tulevan valmiiksi, sillä uusia kysymyksiä nousee jatkuvasti alkaen maailmankaikkeuden iästä ja tyhjiön luonteesta aina alkeishiukkasten pohjimmaisiin ominaisuuksiin saakka. Ratkaisemattomien ongelmien joukko on suuri. Eläintarha
Renessanssiaikana Euroopassa syntyi uusi ajattelutapa ja kiinnostus tieteisiin lisääntyi. Yksityiset eläintarhat ja -puistot tulivat muotiin, ja monet rikkaat kuninkaalliset ja kauppiaat alkoivat kilpailla eläinkokoelmillaan. Modernin eläintarhan sanotaan syntyneen 1752, kun 1765 yleisölle avattu Schönbrunnin eläintarha perustettiin Wieniin. Pian seurasivat Madrid, johon perustettiin eläintarha 1775, ja Pariisin kasvitieteellinen puutarha Jardin des Plantes, jonka yhteyteen avattiin eläintarha Ménagerie du Jardin des Plantes vuonna 1793. Ranskan kuningas Ludvig XIV oli perustanut eläinkokoelman Versaillesiin vuonna 1665 ja Ranskan vallankumouksen aikana kuninkaallisesta eläinkokoelmasta tuli julkinen eläintarha. Ruotsin taide
Modernismi tuli Ruotsiin vuonna 1909 nuorista miestaiteilijoista koostuneen De Unga -taiteilijaryhmän mukana. Suuntauksen abstraktimpia muotoja edustivat Hilma af Klint, Nils Dardel ja Gösta Adrian Nilsson.
Surrealismi ja ekspressionismi olivat ominaisia 1920-luvun puolivälille ja sitä seuranneille parille vuosikymmenelle. Surrealismia edusti muun muassa taiteilijaryhmä Halmstadsgruppen, kun taas ekspressionismin edustujia olivat esimerkiksi Sven Erixson ja Bror Hjorth. Aikakauden kuvanveistäjiä ovat Carl Eldh ja Carl Milles, joilla molemmilla on ollut suuri vaikutus taiteeseen. Milles lienee kautta aikain tunnetuin ruotsalainen kuvanveistäjä. Kristillinen taide
Modernin kuvataiteen synty 1800- ja 1900-luvuilla (muun muassa impressionismi, ekspressionismi, kubismi, surrealismi, pop-taide…) tarkoitti uusien taidekäsitysten syntyä. Vanhat kristilliset kuva-aiheet ovat kuitenkin pitäneet pintansa. Monet taiteilijat haluavat esitellä oman näkemyksensä länsimaisen taidehistorian klassisista, kristillisistä aiheista (erityisesti ristiinnaulitsemisesta). Esimerkki tästä on Marc Chagallin työ "Valkoinen ristiinnaulitseminen" (1938). Salvador Dalí on maalannut paljon kristillisaiheisia töitä, esimerkiksi kaksi surrealistista ristiinnaulitsemista. Symbolismi kirjallisuudessa
Nykyisin arvellaan, ettei symbolismi syntynyt pelkästään torjumaan naturalismin estetiikkaa vaan myös helpottamaan ajan kulttuurin sekä politiikan ilmapiirin aiheuttamaa ahdistuksen ja levottomuuden tunnetta. Eurooppa kehittyi hurjaa vauhtia 1800-luvun lopulla teollisen vallankumouksen kiihtyessä. Tieteiden ja tekniikan kehittyessä myös kansan elintaso koheni. Vaikka suurin osa ihmisistä oli tyytyväisiä kehityksen suuntaan, oli myös niitä, usein kirjailijoita, jotka vastustivat lisääntyvää materialismia ja kapitalismia. Samoihin aikoihin alkoi uusi imperialismi eräiden maiden alkaessa kilpailla siirtomaista uutta tekniikkaa hyödyntäen. Symbolistien keskuudessa materialismin vastaisuus näkyi uusplatonismina: ihminen kokee aineellisen todellisuuden vain heijastuksena ideoiden maailmasta, kirjailijan tehtävän ollessa näiden kätkeytyvien näkyjen ja mielikuvien kuvaaminen. Myös romantiikkaa pyrittiin elvyttämään haettaessa subjektiivista vastalausetta tieteen objektiiviselle maailmankäsitykselle, johon naturalismi ja impressionismi pyrkivät. Modernismi
Modernismi on modernin maailman ja elämän taidetta ja kulttuuria. Toimintastrategiana on usein ajatus taiteen etujoukosta, avantgardesta. Vallankumouksellinen modernismi, niin yhteiskunnallisissa kuin taiteellisissakin liikkeissä ilmaisi usein kannattamiaan periaatteita ja ajatuksia "manifesteina", jotka ovat tavallisesti kirjoitettuja julkilausumia. Tyypillistä modernismille oli perinteen hylkääminen. Manifesteissa ja asenteissa aikaisempi, ”vanha” maailma tai kilpailevat taideryhmät tuomittiin, sekä usein pyrittiin täysin ”puhtaaseen”, ”uuteen” ja omintakeiseen muoto- ja merkitysmaailmaan. Vanhaksi katsotut asenteet, muodot ja rakenteet pyrittiin hajottamaan tai purkamaan. Modernismin tavoitteena oli taiteen vallankumous. Ruotsin taide
Nykytaiteella viitataan meidän aikanamme tehtävään taiteeseen tai laajemmin taiteeseen, jota on tehty 1960-luvun lopusta. Joukko taiteilijoita vakiinnutti asemansa 1960-luvulla poikkeamalla modernismin perusteista. Osa heistä oli saanut vaikutteita 1930-luvun dadaismista. Alettiin etsiä uusia tapoja ilmaista itseään esimerkiksi elokuvien, performanssien tai äänitaiteen välityksellä. Taiteen käsitettä laajennettiin ja eri genrejä sekoitettiin keskenään. Poliittinen kannanotto oli tärkeää. Tämän kehityksen ruotsalainen, ja jopa kansainvälinen keskus oli Tukholman Moderna museet, jonka silloinen yli-intendentti oli Pontus Hultén. Museossa järjestettiin useita uraauurtavia näyttelyitä kuten "Rörelse i konsten", johon kuului muun muassa Jean Tinguelyn ja Per Olov Ultvedtsin liikuteltavia veistoksia. Vuoden 1962 näyttelyssä "4 amerikanare" esiteltiin muun muassa Robert Rauschenbergin ja Jasper Johnsin pop-taidetta, ennen kuin taiteilijat olivat edes lyöneet itsensä läpi Yhdysvalloissa. Tämän ajan tärkeitä ruotsalaistaiteilijoita ovat esimerkiksi Öyvind Fahlström ja Carl Fredrik Reuterswärd. Modernistinen arkkitehtuuri
Modernistinen arkkitehtuuri on 1900-luvun alusta lähtien vaikuttanut arkkitehtuurin tyylisuuntaus, jossa käytettiin minimalististä koristelua ja puhtaita geometrisiä linjoja sekä muodon alistamista käyttötarkoitukselle ja rationaalisuutta. Tyyli tuli mahdolliseksi uusien rakennustekniikoiden ja -materiaalien myötä. Tyylin merkittävimpiä edustajia ovat arkkitehdit Walter Gropius, Adolf Loos, Auguste Perret, Ludwig Mies van der Rohe, Oscar Niemeyer ja Le Corbusier. Tyyli vaikutti koko arkkitehtuurin ajatteluun ja koko vuosisataan. Modernismin määrittely on subjektiivinen kysymys niin sen vastustajien kuin kannattajien keskuudessa. Modernismi
Vaikka sana on yksiköllinen, modernismi ei ole yhtenäinen tyyli. Se ei ole taiteen yksittäinen "ismi", vaan se sisältää useita eri taiteen suuntauksia, tyylisuuntia ja taiteenaloja, jotka syntyivät modernisoitumisen saatossa eri aikoina, joskus samanaikaisesti, joskus toisiaan seuraten. Jotkut modernismin tyylit, kuten ekspressionismi ja minimalismi ovat toistensa vastakohtia ja ristiriitaisessa asemassa keskenään. Jotkut modernismin suuntaukset syntyivät ja kehittyivät keskinäisen vastakkainasettelun lähtökohdista, mutta toiset kasvoivat myös yhteistyön ja keskinäisen lujittamisen merkeissä. Nykytaide
Avantgarden aikakaudella taiteilijaryhmät selostivat usein pyrkimyksiään manifesteissa, joita julkaistiin kirjoitettuina lehdissä ja muissa painotuotteissa. Nykytaiteen foorumeiksi ovat tulleet myös erilaiset taidelehdet, joissa esitellään uuden taiteen uutisia, suuntauksia, taiteilijoita, näyttelyitä ja teorioita. Taiteilijamonografiat ja taidekritiikki ovat osa nykytaiteen keskustelu- ja viestintäfoorumia. Kansainvälistä taidelehdistöä seuraamalla pääsee selville ainakin osasta siitä, mitä maailman nykytaiteessa tapahtuu. Vuonna 1960 säännöllisen ilmestymisen alkanut Taide-lehti on myös kotimaisen ja kansainvälisen taiteen foorumi.
Modernismin eri suuntaukset 1900-luvulla syntyivät tavallisesti pienyhteisöissä, kiivaasti keskustelevien taiteilijaryhmien toiminnassa. Kysymyksen siitä, mitkä tekijät ja toimijat muodostavat taide-elämän kokonaisuuden herätti amerikkalainen filosofi Arthur C. Danto vuonna 1964 esseessään "The Artworld". Se aloitti keskustelun siitä, mitkä ja ketkä ovat ne osatekijät, joista koostuu taidemaailma, jonka osa myös nykytaide on. Espanjan taide
Modernismin kehitykseen vaikuttivat 1900-luvun alussa espanjalaiset Pablo Picasso ja Juan Gris sekä surrealistit Joan Miró ja Salvador Dalí. Merkittäviä nykytaiteilijoita ovat muun muassa Antoni Tàpies ja kuvanveistäjä Eduardo Chillida. Myös arkkitehtuurissa on ollut persoonallisia ilmiöitä, kuten Antoni Gaudí Sagrada Familia -kirkkoineen. Ruotsin kulttuuri
Modernismi alkoi vaikuttaa ruotsalaiseen taiteeseen niin kutsuttujen ”vuoden 1909 miehien” myötä. Heillä oli Matisse-vaikutteinen ryhmä, johon kuuluivat esimerkiksi Isaac Grünewald ja Sigrid Hjertén. Muita abstrakteja muotoja edustivat Nils von Dardel ja Gösta Adrian Nilsson. 1920-luvun puolivälistä pari vuosikymmentä eteenpäin olivat ruotsalaiselle taiteelle ominaista surrealismi ja ekspressionismi. Ekspressionismin edustajia olivat Göteborgin koloristit, esimerkiksi Sven X. Erixson ja kuvanveistäjä Bror Hjorth. Formalistisempi, abstrakti minimalismi kehittyi myöhemmin Olle Bærtlingin johdolla.