Kuka Jules Verne oli?
Jules Verne
Jules Gabriel Verne /ʒyl vɛʁn/ () oli ranskalainen kirjailija, joka tunnetaan erityisesti tieteiskirjallisuuden edelläkävijänä. Verne kirjoitti muun muassa avaruusaluksista, lentolaitteista ja sukellusveneistä ennen kuin niitä oli olemassa.
Jules Trinité
Jules Cyrus Angelle Trinité (22. joulukuuta 1856 Saint-Quentin-des-Isles - 17. joulukuuta 1921 Azay-le-Rideau) oli ranskalainen ampuja ja olympiamitalisti. Suomennettu tieteiskirjallisuus
Nykyaikainen tieteiskirjallisuus kehittyi 1800-luvun lopulla. Aikaisemmin oli julkaistu utopiakirjallisuutta ja erilaista fantasiakirjallisuutta. Tieteiskirjallisuuden syntyvaiheisiin liitetään etenkin ranskalainen Jules Verne. Eräitä hänen teoksistaan käännettiin suomeksi jo 1800-luvun puolella. Niistä selvästi tieteiskirjallisuutta on "Matkustus Maan keskipisteeseen" (1879). Englantilaisen H. G. Wellsin suomentaminen alkoi myös varhain, esimerkiksi "Ensimmäiset ihmiset kuussa" ilmestyi suomeksi Samuli Suomalaisen käännöksenä 1907 ja "Aikakone" Lyyli Vihervaaran käännöksenä 1917. Karel Zeman
Karel Zeman (s. 3. marraskuuta 1910 – 5. huhtikuuta 1989) oli tšekkiläinen animaattori ja elokuvaohjaaja. Zeman tunnetaan parhaiten Jules Vernen teosten innoittamista, animaatiota, erikoistehosteita ja näyteltyjä kohtauksia yhdistelevistä omaperäisistä elokuvistaan. UBOS Loitsukirja
Verne on 11-vuotias teknologiaan hurahtanut hieman pienikokoinen ja pullea velho. Hän pystyy korjaamaan minkä tahansa esineen vain koskemalla siihen. Verne on sukua Merlin Abrooksiukselle, joka loi taikojen taian ja tuolin, jossa on mystistä magiaa. Vern oli alussa todella huono taikakasviopissa, mutta kun hän tapasi Floran kasvien kirjan, hänestä tuli parempi. Vernen toinen nimi on Abroosius. Verne on punahiuksinen, pienikokoinen ja pelokas. Hän käyttää valkoista lyhyttä takkia ja keltaista t-paitaa. Hänen sauvansa on teleskooppivartinen morttitikku. Turkiksien maassa
Teoksessa on Vernen runo "Chanson groenlandaise", jonka tekstiin Alfredo Catalani sävelsi 1878 oopperan "La Wally" aarian "Ebben? Ne andrò lontana". Runo on julkaistu myös Vernen tekstejä sisältävässä teoksessa "Text Oubliés" (1979, Union Général d'Éditions, Collection 10-18, No. 1294). Verne kirjoitti runon alun perin nimellä "Chanson scandinave" (1856), mutta muokkasi sen siis romaania varten ja antoi sille uuden nimen "Chanson groenlandaise".Le ciel est noir,
Et le soleil se traîne
A peine!
De désespoir,
Ma pauvre âme incertaine
Est pleine!
Le ciel est noir.
La blonde enfant se rit de mes tendres chansons.
Et sur son coeur l'hiver promène ses glaçons! Le avventure straordinarissime di Saturnino Farandola
Jules Verne -henkinen "Saturnino Farandola" on yksi harvoista italialaisista mykkäelokuvista, jotka tavanomaisten seikkailu- ja komedia-ainesten lisäksi sisältävät fantasia- ja tieteiselokuvan piirteitä. Robidan tulevaisuuskuvassa tekniset keksinnöt ovat osa ihmisten arkea, ja Saturnino Farandola on esimerkki nykyaikaisesta ihmisestä, joka käyttää niitä hyväkseen maailmaa ja luontoa valloittaessaan. Elokuvan kuvamaailma sukelluskohtauksineen ja ilmapallotaisteluineen on paljon velkaa trikkielokuvan pioneerille Georges Mélièsille, joka myös käytti hyväkseen Vernen ja Robidan kuvastoa. Monet elokuvan aineksista, kuten villieläinten kasvattama lapsi ja valaan vatsaan joutuva ihminen ovat tietenkin paljon vanhempaa perua. Salaperäinen saari
Salaperäinen saari () on Jules Vernen romaani, joka kertoo viidestä haaksirikkoisesta kuumailmapallopurjehtijasta ja heidän elämästään autiolla saarella. Se on jatkoa romaaneille "Kapteeni Grantin lapset" ja "Sukelluslaivalla maapallon ympäri", mutta on luonteeltaan täysin näistä poikkeava. Vaikka "Salaperäinen saari" jatkaa "Sukelluslaivalla maapallon ympäri" -romaanin tarinaa, menevät näiden kahden teoksen aikajanat osittain päällekkäin. "Salaperäisen saaren" tapahtumat sijoittuvat vuosiin 1865–1869, eli ne alkavat jo ennen "Sukelluslaivalla maapallon ympäri" -tarinan tapahtumia, jotka sijoittuvat vuosille 1867–1868. Tästä huolimatta saaren hahmot tuntevat kapteeni Nemon tarinan ennestään. Jules Méline
Félix Jules Méline (20. toukokuuta 1838 Remiremont – 20. joulukuuta 1925 Pariisi) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä vuosina 1896–1898. Hän pyrki kehittämään ja suojelemaan Ranskan maataloutta. Ion Hobana
Ion Hobana (25. tammikuuta 1931 Sânnicolau Mare – 22. helmikuuta 2011 Bukarest) oli romanialainen kirjailija. Hän opiskeli Bukarestin yliopistossa ja julkaisi tieteiskirjallisuutta vuodesta 1955. Lisäksi Hobanan tuotantoon kuuluu tietokirjoja scifistä, Jules Vernestä ja H. G. Wellsistä sekä ufoja koskevia teoksia. Julius von Verdy du Vernois
Julius Adrian Friedrich Wilhelm Ludwig von Verdy du Vernois (19. heinäkuuta 1832 Freystadt, Niederschlesien – 30. syyskuuta 1910 Tukholma), oli saksalainen upseeri. Jules Verreaux
Hänen kunniakseen on nimetty eteläntöyhtökuku ("Coua verreauxi"), Alfred Grandidier (1836-1921), juoksukyyhky ("Leptotila verreauxi") Charles Lucien Bonaparte (1803-1857), kultanokkatimali ("Paradoxornis verreauxi") Richard Bowdler Sharpe (1847-1909) ja mustakotka ("Aquila verreauxii") René-Primevère Lesson (1794-1849). Ensimmäinen mantereen ylittävä rautatie
Union Pacificin ja Central Pacificin rataosuuksien yhdistäminen Promontory Summitissa toukokuussa 1869 oli yksi aihe, josta Jules Verne osittain sai idean vuonna 1873 julkaistuun teokseen "Maailman ympäri 80 päivässä". Jules Hoffmann
Jules A. Hoffmann (s. 2. elokuuta 1941 Echternach, Luxemburg) on ranskalainen immunologi, joka on tehnyt uraansa Strasbourgin yliopistossa ja Ranskan kansallisessa CNRS-tutkimusorganisaatiosta. Hän on tutkinut erityisesti hyönteistein immunologiaa. Hoffmanille myönnettiin vuoden 2011 Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinto yhdessä Bruce Beutlerin ja Ralph M. Steinmanin kanssa synnynnäisen immuunipuolustuksen aktivoitumiseen liittyvistä löydöistä. Kipinäinduktori
Jules Verne suosii teoksissaan kipinäinduktoria. Sekä kirjoissa Maasta Kuuhun, Sukelluslaivalla maapallon ympäri että Matka Maan keskipisteeseen esiintyy lyhty jota hän kutsuu Ruhmkorffin koneeksi. Se on vesitiiviiseen kantopussiin sijoitettu Bunsenin paristo, joka antaa voimaa kipinäinduktorille. Induktori puolestaan on kytketty kaasutäytteiseen, kahvalla varustettuun lasiputkeen. Vernen mukaan näin saadaan voimakas valo, joka voidaan viedä syttyvimpienkin kaasujen keskelle eikä se sammu syvimmässäkään vedessä. Tekninen toteutus on periaatteessa mahdollinen, mutta vaikea. Ei ole tiedossa, onko sitä kokeiltu käytännössä. Verna
Suomessa nimi Verna on yleistynyt Topeliuksen tuotannon vaikutuksesta. Se oli yleinen varsinkin 1910- ja 1920-luvuilla syntyneillä ja on 1990-luvulla jälleen yleistynyt.. Väestörekisterikeskuksen tietojen mukaan nimi Verna oli huhtikuuhun 2015 mennessä annettu 
1 457 suomalaiselle naiselle ja alle viidelle miehelle. Verna on feminiinimuoto latinan sanasta "vernus", ’keväinen’.Verna Kangas oli yksi kirjailija Kersti Bergrothin (1886–1975) salanimistä. Nantes
Jules Verne syntyi Nantesissa 8. helmikuuta 1828. Jean-Claude Mézières
Jean-Claude Mézières (s. 23. syyskuuta 1938, Pariisi) on ranskalainen sarjakuvataiteilija ja kuvittaja. Hänet tunnetaan esimerkiksi Pierre Christinin kanssa tekemästään Valérian-sarjakuvasta, joka kuuluu tieteisfiktion piiriin. Valérianin seikkailuja on julkaistu ainakin 14 kielellä, muun muassa Ranskassa, Pohjoismaissa, Italiassa, Saksassa ja Hollannissa. Science fiction
Ensimmäisenä kokopäivätoimisena tieteiskirjailijana pidetään ranskalaista Jules Verneä. 1800-luvun puolivälin jälkeen Verne kirjoitti monesta tieteisaiheesta, kuten romaanin "Maasta Kuuhun". Jules Guesde
Jules Guesde (oik. Jules Basile; 11. marraskuuta 1845 Pariisi – 28. heinäkuuta 1922 Saint-Mandé) oli ranskalainen sosialistinen poliitikko. Hän oli Ranskan työväenliikkeen ensimmäisiä marxilaisia johtajia. Kiinalaisen koettelemukset
Kiinalaisen koettelemukset () on Jules Vernen vuonna 1879 julkaistu romaani, joka sijoittuu Kiinaan. Tieteiskirjallisuus
Tieteiskirjallisuuden isäksi nimitetään usein ranskalaista Jules Verneä, jonka kirjoissa esiintyvistä keksinnöistä monet ovat myöhemmin toteutuneetkin. Hän esitti esimerkiksi 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa, että ilmaa raskaammat lentolaitteet eli lentokoneet tulevat olemaan suurempi menestys kuin ilmaa kevyemmät eli kuumailmapallot. Kuitenkin jo ennen Verneä Ranskassa oli ilmestynyt yli 100 tieteiskirjallisuudeksi luokiteltavaa teosta. Georges Brassens
Georges Brassens (22. lokakuuta 1921 – 29. lokakuuta 1981) oli ranskalainen laulaja-lauluntekijä ja runoilija. Brassensia pidetään yhtenä ranskalaisen chansonin kolmesta suuresta B:stä: Brel, Brassens ja Barbara. Häntä pidetään yhtenä parhaista Ranskan toisen maailmansodan jälkeisen ajan runoilijoista, ja vuonna 1967 hän sai ranskalaisen kirjallisuuspalkinnon Grand Prix de poésie de l'Académie françaisen, joka myönnetään ranskankieliselle runoilijalle hänen tuotannostaan. Salaliitto (kirja)
Salaliitto ("Mathias Sandorf") on eräs Jules Vernen ehkä vähiten tunnetuista romaaneista. Tarinallisesti se muistuttaa läheisesti Alexandre Dumas vanhemman "Monte-Criston kreiviä", sillä se on kirjoitettu Alexandre Dumas vanhemman muistoksi. Johann Heinrich Voss
Johann Heinrich Voss [fos] (1751–1826) oli saksalainen runoilija mutta erityisen merkittävä kääntäjänä. Hän oli yksi ns. Göttingenin koulukunnan perustajista. Vuonna 1782 hänestä tuli koulunrehtori Eutigissa ja vuonna 1805 professori Heidelbergissa. Hän saksansi kreikkalaista kirjallisuutta, mm. 1781 Odysseian ja vuonna 1793 Iliaan saksankieliset käännökset, joita pidetään filologisesti tarkkoina ja tyylillisesti ansiokkaina ja joilla oli käänteentekevää merkitystä. Voss saksansi myös roomalaista kirjallisuutta ja Shakespearin näytelmiä. Hänen tunnetuimmat omat runonsa ovat "Der siebzigste Geburtstag" ja "Luise". Urho Kivimäki
Kivimäki suomensi etenkin ranskalaista kirjallisuutta (Victor Hugo, Eugène Sue, Alexandre Dumas vanhempi, Jules Verne). Aleksandr Beljajev
Moskovassa alkoi Beljajevin varsinainen luomiskausi. Julkaistuaan lukuisia tieteiskertomuksia kirjallisissa lehdissä häntä alettiin luonnehtia "Neuvostoliiton Jules Verneksi". Ensimmäinen romaani "Professori Dowellin pää" (Голова профессора Доуэля) ilmestyi 1925. Tätä seurasivat "Atlantiksen viimeinen ihminen" (Последний человек из Атлантиды), "Amfibi" (Человек-амфибия) ja "Taistelu avaruudessa" (Борьба в эфире). Urbain Le Verrier
Urbain Jean Joseph Le Verrier (joissakin lähteissä "Leverrier", 11. maaliskuuta 1811 Saint-Lô – 23. syyskuuta 1877 Pariisi) oli ranskalainen tähtitieteilijä, joka muistetaan parhaiten laskelmistaan, joiden avulla Neptunus löydettiin. Hän syntyi Saint-Lôssa ja vietti suuren osan urastaan Pariisin observatoriossa, jonka johtajana hän toimi vuosina 1854–1870 ja 1873–1877. Verner Laaksonen
Johan "Juho" Verner Laaksonen (7. marraskuuta 1895 Orimattila – 10. marraskuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti Suomea maratonilla Amsterdamin olympialaisissa vuonna 1928 ja oli matkan lopputuloksissa sijalla 12. Hänen seuranaan oli koko hänen uransa ajan Helsingin Jyry. Joseph Joubert
Joseph Joubert (7. huhtikuuta 1754 Montignac – 4. huhtikuuta 1824 Pariisi) oli ranskalainen moralisti ja esseisti, joka tunnetaan nykyään laajalti hänen kuolemansa jälkeen julkaistusta teoksesta "Pensées". Nellie Bly
Matkoillaan maailman ympäri Bly vieraili paitsi Englannissa, Japanissa, Kiinassa, Hongkongissa ja muissa paikoissa, myös Jules Vernen kodissa, Brindisissä, Colombossa ja San Franciscossa. Hän oli myös ensimmäinen nainen, joka matkusti maailman ympäri ilman jatkuvaa miesseuraa, ja tästä syystä hän oli esikuvana naisille kaikkialla. Julio Cortázar
Cortázar oli sairaalloinen lapsi. Sairasvuoteellaan hän luki paljon. Äiti valikoi hänelle kirjoja, joista varsinkin Jules Vernen kirjat olivat suursuosikkeja. Käänteentekevä vaikutus kirjalliselle maulle oli tutustuminen Jean Cocteaun tuotantoon. Ranska
Valistusajan kirjailijoita olivat filosofit Voltaire, Montesquieu, ensyklopedisti Denis Diderot ja kasvatusteorioistaan tunnettu Jean Jacques Rousseau. 1800-luvun kirjailijoita ovat romantikot Victor Hugo ja George Sand, tummasävyiset runoilijat Charles Baudelaire, Arthur Rimbaud ja Paul Verlaine, realistit Stendhal, Gustave Flaubert, Honoré de Balzac, Émile Zola ja Guy de Maupassant sekä historiallisten romaanien kirjoittaja Alexandre Dumas vanhempi. Michel Verne
Michel Jean Pierre Verne (3. elokuuta 1861 – 5. maaliskuuta 1925) oli ranskalainen kirjailija. Hän oli Jules Vernen poika. Maailman ympäri 80 päivässä
Maailman ympäri 80 päivässä () on Jules Vernen tunnettu romaani. Seikkailuromaani kertoo lontoolaisesta miehestä, joka matkustaa maailman ympäri vedonlyöntimielessä. Romaani julkaistiin ensi kerran vuonna 1872. Jules Verne
Suoritettuaan lyseo-opinnot loppuun Verne lähti Pariisiin opiskelemaan lakimiestutkintoa varten. Noin vuonna 1848–1849 hän ryhtyi kirjoittamaan Michel Carren kanssa librettoja operetteihin. Joidenkin vuosien ajan hänen mielenkiintonsa jakautui teatterin ja opiskelun kesken, mutta hänen "Musée des Familles’iin" kirjoittamansa matkakertomukset näyttävät paljastaneen hänelle hänen lahjojensa suunnan: Viehättävästi liioiteltujen matkojen ja seikkailujen kuvaukset, joista välittyvät tieteelliset ja maantieteelliset yksityiskohdat lisäsivät tarinoiden uskottavuutta. Georges Petit
1880-luvun lopulla Petit ei ottanut harjoittelijaksi Louis-Ambroise Vollardia (1866–1939), koska tämä ei osannut vieraita kieliä. Vollardista tuli myöhemmin kuuluisa taidekauppias ja myös innokas keräilijä sekä merkittävä julkaisija. Vollardilla oli suuri merkitys Paul Cézannein, Maillolin, Picasson, Rouault'n, Gauguinin ja Vincent van Goghin urien kannalta. Jules Hone
Jules (alun perin "Gilles-Joseph") Hone (7. huhtikuuta 1833 Liège – 15. syyskuuta 1913 Montreal) oli viulisti, pedagogi, säveltäjä ja kapellimestari. Hän opiskeli vuosina 1846–1854 viulunsoittoa Liègen konservatoriossa Joseph Dupontin ja vuosina 1854–1856 Brysselin konservatoriossa Hubert Léonardin johdolla. Hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1856 ja asettui siellä New Yorkiin, jossa toimi vuoteen 1865 Niblo's Gardenin teatteriorkesterissa, joka piti konsertteja ja oopperaesityksiä. Matka maan keskipisteeseen (täsmennyssivu)
Matka maan keskipisteeseen () on Jules Vernen vuonna 1864 kirjoittama romaani. Nimike voi tarkoittaa myös seuraavia: Kapteeni Hatteras
Kapteeni Hatteras on Jules Vernen kirjoittama seikkailuromaani Pohjoisnavalta. Kirja on ilmestynyt suomeksi kolmena niteenä: Pohjoista kohti, Talvi napajäissä ja Kapteeni Hatteras. George Vernot
George Edward Vernot (27. helmikuuta 1901 Montreal – 22. marraskuuta 1962 Montreal) oli kanadalainen uimari ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla montrealilaista McGillin yliopistoa. Vernot voitti urallaan kaksi olympiamitalia, hopeaa 1 500 metrin vapaauinnissa Antwerpenin olympialaisissa 1920 ajalla 22.36,4 ja pronssia 400 metrin vapaauinnista samoista kisoista, missä hänen aikansa oli 5.29,8. Hän osallistui myös Pariisin kisoihin 1924, mutta ei selvinnyt enää finaaliin saakka. Jean Jaurès
Jaurès oli alun perin vasemmistolais-tasavaltalainen, mutta 1890-luvulle tultaessa hän siirtyi lähemmäs sosialisteja ja hänestä tuli liikkeen maltillisen suunnan vaikutusvaltaisimpia johtajia ensimmäistä maailmansotaa edeltäneenä aikana. Hän oli myös historioitsija, toimi filosofian professorina Toulousessa ja kirjoitti laajan teoksen Ranskan vallankumouksesta sosialistisesa näkökulmasta. Hänet valittiin ensimmäisen kerran parlamentin jäseneksi 1885 ja hän liittyi sosialistipuolueeseen 1893. Jaurès perusti "L’Humanité"-lehden ja toimi sen päätoimittajana kuolemaansa saakka. Jean Monnet
Jean Omer Marie Gabriel Monnet (9. marraskuuta 1888 Cognac, Ranska – 16. maaliskuuta 1979 Montfort-l'Amaury, Île-de-France, Ranska) oli ranskalainen viranhaltija, jota pidetään yhtenä Euroopan unionin perustajista. Hän oli yksi liittoutuneiden sodankäynnin suunnittelijoista toisessa maailmansodassa, ranskalaisen yhteiskunnallisen suunnitelmallisuuden perustaja sekä yksi Euroopan yhdentymisen käynnistäjistä. Monnetia ei koskaan valittu vaaleilla valtaan, mutta hänestä tuli merkittävä kansainvälinen poliittinen vaikuttaja. Jules Furthman
Jules Furthman (5. maaliskuuta 1888 Chicago, Illinois, Yhdysvallat – 22. syyskuuta 1966 Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja. Aikaisemmin lehtikirjoittajana toiminut Furthman aloitti elokuvien parissa vuonna 1915. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän käytti ajan saksalaisvastaisuuden vuoksi salanimiä Jules Grinnell ja Stephen Fox. Sodan päätyttyä hän ohjasi muutamia elokuvia ennen siirtymistään takaisin käsikirjoittamisen pariin. Hän teki yhteistyötä muun muassa elokuvaohjaaja Josef von Sternbergin kanssa, jolle hän käsikirjoitti muun muassa elokuvat "Shanghain pikajuna" (1932) ja "Vaalea Venus" (1932). Alkuperäiskäsikirjoitusten lisäksi Furthman teki romaaneiden käsikirjoitussovituksia. Jules Vernen bibliografia
Jules Vernen bibliografia. Tsaarin kuriiri
Tsaarin kuriiri (ransk. alkuteos "Michel Strogoff") on Jules Vernen vuonna 1876 julkaistu historiallinen seikkailuromaani. Kirja ilmestyi suomeksi vuonna 1927 Valfrid Hedmanin suomentamana. Martta Tynnin suomennos ilmestyi 1955. Kolmannen suomennoksen on tehnyt Pentti Kähkönen, ja se ilmestyi vuonna 1983. Tässä laitoksessa "Tsaarin kuriiri" ja "Kavaltajan loppu" julkaistiin yhteispainoksena. Kaikki suomennokset on kustantanut WSOY. 
Kirjan pohjalta on tehty myös useita elokuvia ja ainakin kaksi televisiosarjaa. Savile Row
Jules Vernen romaanin "Maailman ympäri 80 päivässä" päähenkilö Phileas Fogg asui Savile Row'lla numero 7:ssä. Horace Vernet
Émile Jean-Horace Vernet (30. kesäkuuta 1789 Pariisi – 17. tammikuuta 1863 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari. 
Vernet maalasi ennen kaikkea taistelukohtauksia esittäviä maalauksia, mutta myös itämaisia aiheita. Sekä hänen isänsä Carle Vernet että isoisänsä Claude Joseph Vernet olivat olleet tunnettuja taidemaalareita. Matka maan keskipisteeseen
Matka maan keskipisteeseen () on Jules Vernen vuonna 1864 kirjoittama kirja, joka kertoo Maan keskipisteeseen tähtäävästä tutkimusmatkasta. Höyrytalo
Höyrytalo () on Jules Vernen romaani vuodelta 1880, joka sijoittuu Intiaan. H. G. Wellsin bibliografia
H. G. Wells oli tuottelias kirjoittaja sekä fiktiivisen kirjallisuuden että tietokirjallisuuden parissa. Hänen kirjailijanuransa kesti yli 60 vuotta, ja häntä pidetään ensimmäisten tieteisromaaniensa ansiosta yhtenä tieteiskirjallisuuden isistä (muiden ollessa Jules Verne ja Hugo Gernsback). Aristide Briand
Briandin isä oli varakas majatalon pitäjä, joka lähetti hänet kouluun Saint-Nazaireen ja myöhemmin lukioon Nantesiin, missä hän tutustui Jules Verneen. Hän opiskeli Pariisissa valmistuen lakimieheksi. Briand lähti varhain mukaan politiikkaan kirjoittaen anarkistien "Le Peupleen" ja myöhemmin "La Lanterneen", "La Petite Républiqueen" sekä sosialistien "L’Humanitéhen", jota hän oli Jean Jaurèsin kanssa perustamassa. François Villon
François Villon, (s. 1431 tai 1432 Pariisissa, kadonnut 1463) oli ranskalainen runoilija keskiajan lopulla. Hän lienee ollut aikansa tunnetuin ranskalainen kirjailija. Romantikot pitivät häntä ”kirottujen runoilijoiden” ("poètes maudits") edeltäjänä. Romantiikka
Ranskan romanttiseen aikakauteen vaikutti myös suuresti Euroopassa levinnyt vallankumous 1789. François-René de Chateaubriandin katsotaan usein aloittaneen romanttisen virtauksen Ranskassa, vaikkakin myös saksalaisesta romantiikasta innoittunut Madame de Staël toimi tärkeänä välittäjähahmona. Victor Hugo oli itsevarma nuori ja nousi oman maansa romanttisen ryhmän johtoon. Hänen maailmankuuluja teoksiaan ovat "Pariisin Notre-Dame" ja "Kurjat". Alexandre Dumas vanhempi oli eräs tunnetuista aikakauden kirjailijoista. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat "Kolme muskettisoturia" ja "Monte-Criston kreivi". Verres
Gaius Verres (n. 120 eaa.–43 eaa.) oli roomalainen virkamies, joka tunnetaan hänen Sisiliassa harjoittamastaan poikkeuksellisen törkeästä korruptiosta ja paikallisen väestön riistosta. Aiemmin Gaius Mariusta kannattanut Verres oli siirtynyt Sullan puolelle. Vuonna 80 eaa. hän oli kvestori Asiassa, jossa hän esimiehensä Dolabellan kanssa ryöväsi aluetta vuoteen 78 eaa. asti, jolloin Dolabella joutui oikeuteen. Verres todisti esimiestään vastaan ja varmisti näin vapautumisensa syytteistä. Dolebella tuomittiin. Vuonna 74 eaa. lahjontakampanjan ansiosta Verres tuli preettoriksi. Tämän jälkeen hänet lähetettiin Sisilian maaherraksi. Sisilia oli tuolloin merkittävää viljantuotantoaluetta ja rikas provinssi. Saavuttuaan Verres aloitti järjestelmällisen ryöstelyn, jonka tarkoituksena oli varastaa mahdollisimman paljon silloin kuin voi. Jopa taideteoksia ryöstettiin temppeleistä ja yksityiskodeista välittämättä kansalaisten oikeusturvasta. Väitettiin myös, että Verres oli tuominnut maanomistajille tärkeitä orjia kuolemaan ilman syytä ja sitten vaatinut lahjuksia maanomistajilta tuomioiden peruuttamiseksi. Hänen kerrotaan myös keksineen olemattomia orjia, joiden piilottelusta hän sitten syytti maanomistajia. Syytöksistä pääsi jälleen eroon rahalla. Suomennettu tieteiskirjallisuus
Suomennettu tieteiskirjallisuus alkoi muun maailmankirjallisuuden kääntämisen myötä science fictionin isähahmojen Jules Vernen ja H. G. Wellsin käännöksillä. Jules Ferry
Jules François Camille Ferry (5. huhtikuuta 1832 Saint-Dié – 17. maaliskuuta 1893 Pariisi) oli ranskalainen poliitikko ja valtiomies kolmannen tasavallan alkuaikoina. Hän toimi Ranskan pääministerinä vuosina 1880–1881 sekä 1883–1885 ja ulkoministerinä 1883–1885. Ferry muistetaan koululaitoksen uudistajana, laïcitén kannattajana sekä Ranskan siirtomaavallan laajentana. Hänen poliittinen uransa kaatui Tonkin-kriisinä tunnettuun tapaukseen maaliskuussa 1885. Tieteiskirjallisuus
Tieteiskirjallisuus alkoi muotoutua omaksi lajikseen vasta 1800-luvun lopulla, jolloin teollisen vallankumouksen ja Charles Darwinin kehitysopin vaikutukset heijastuivat kirjailijoiden, muun muassa Jules Vernen ja H. G. Wellsin tuotantoon. Monet tieteiskirjallisuuden yksittäiset ainekset ja piirteet olivat kuitenkin esiintyneet jo aiemmassa kirjallisuudessa. Varsinaisen tieteiskirjallisuuden – lajin sisäisistä käytänteistä tietoisen kirjallisuuden – kirjoittaminen käynnistyi laajemmin vasta 1920-luvulla. Erityisesti 1900-luvun alun Amerikassa ja Englannissa lajityyppi keskittyi tähtitieteen ja avaruusmatkailun kansantajuistamiseen kaunokirjallisuuden keinoin, mutta mukana olivat myös monenlaiset muut vaikutteet, kuten psykologiset, poliittiset ja utopistiset teemat. Luonnontieteelliseen ja tekniseen tarkkuuteen pyrkivää tieteiskirjallisuutta kutsutaan kovaksi scifiksi. Avaruustaide
Avaruustaide tuli laajempaan julkisuuteen vasta 1950-luvulla Collier's-, This Week-, ja Coronet -lehtien myötä. Chesley Bonestellin ja Willy Leyn kirja "The Conquest of Space" eli Avaruuden valloitus julkaistiin Yhdysvalloissa vuonna 1949.
Jules Vernen kirja "Maasta Kuuhun" julkaistiin 1865 ensimmäisen avaruustaiteen kera Emile Bayardin ja A. de Neuvillin kuvittamana. Lucien Rudaux (1874–1947) loi hyvää avaruustaidetta kirjaansa "Larousse Encyclopedia of Astronomy". 1900-luvun alun avaruustaiteilijoita olivat muun muassa Scriven Bolton, Abbe Moreux, Howard Russell Butler, Frank R. Paul, Rockwell Kent ja Charles Schneeman. Matka kuuhun (vuoden 1902 elokuva)
Matka kuuhun ("Le Voyage dans la lune") on Georges Mélièsin ohjaama, tuottama ja käsikirjoittama ranskalainen lyhyt mustavalkoinen mykkä tieteiselokuva vuodelta 1902. Elokuva perustuu Jules Vernen romaanin "Maasta Kuuhun" ideoihin. Elokuvan tunnetuimmassa kohtauksessa avaruusalus osuu kuu-ukkoa silmään. Jules Lemaître
Jules Lemaître (1853–1914) oli ranskalainen kriitikko, kirjallisuudentutkija ja kirjailija. Hän kritisoi aikalaisten tuotantoa impressionistisissa artikkeleissa. Ranskan kulttuuri
1800-luvun kirjailijoita ovat romantikot Victor Hugo ja George Sand, tummasävyiset runoilijat Charles Baudelaire, Arthur Rimbaud ja Paul Verlaine, realistit Stendhal, Gustave Flaubert, Honoré de Balzac, Émile Zola ja Guy de Maupassant sekä historiallisten romaanien kirjoittaja Alexandre Dumas vanhempi. Matka Maan keskipisteeseen (Aku Ankka)
Matka Maan keskipisteeseen () on Don Rosan käsikirjoittama ja piirtämä ankkatarina vuodelta 1995. Ensimmäisen kerran se julkaistiin 27. maaliskuuta 1995. Suomessa se on ilmestynyt kolmesti: kokoelmakirjassa "Kymmenen avataran aarre ja muita Don Rosan parhaita" vuonna 2003 ja Aku Ankka -lehden numeroissa 13–15 vuonna 1995 sekä numeroissa 7–9 vuonna 2010. Tarinassa on 24 sivua ja sen tarinakoodi on D 94066.
Tarinan suomenkielinen nimi viittaa Jules Vernen 1800-luvulla kirjoittamaan seikkailuromaaniin "Matka maan keskipisteeseen", joka sekin kertoo Maan keskipisteeseen tähtäävästä tutkimusmatkasta. Rosan tarina on kuitenkin yksityiskohdiltaan huomattavasti lähempänä nykyaikaista tieteellistä tietoa planeetan rakenteesta. Jules Verne itse esiintyy ohimennen yhdessä sarjan ruudussa hämmästelemässä tarinan juonta. Tarinassa viitataan myös Carl Barksin tarinaan "Maanalainen maailma" (1955). Kyseisen tarinan lopussa kravattikaulaiset olennot saavat haltuunsa Roopen silinterin, joka näkyy tässä tarinassa erään ruudun reunassa. Charles Baudelaire
Charles Pierre Baudelaire (lausunta [budlöː]) (9. huhtikuuta 1821 Pariisi, Ranska – 31. elokuuta 1867 Pariisi) oli ranskalainen runoilija, kääntäjä, esseisti ja kriitikko. Hänen tunnetuin teoksensa on "Les Fleurs du mal" (suom. "Pahan kukat", 2011). Baudelaireen liitetään usein käsite "fin de siècle" ('vuosisadan loppu'), ja hänet luetaan Edgar Allan Poen ja Théophile Gautierin ohella dekadenttien johtohahmoihin. Baudelaire sai arvostusta myös Edgar Allan Poen teosten ranskantajana. Avaruustykki
Eräs tunnetuimmista avaruustykin kuvauksista on Jules Vernen kirjassa Maasta Kuuhun (1865). Turkiksien maassa
Turkiksien maassa ja Ajelehtiva saari muodostavat yhdessä Jules Vernen alkujaan vuonna 1873 kahdessa osassa julkaistun teoksen "Le pays des fourrures" suomennoksen. Teoksen on suomentanut P. J. Hannikainen, ja suomennokset ilmestyivät 1928. Desulforudis audaxviator
Bakteerin nimi, "Desulforudis audaxviator", on peräisin Jules Vernen teoksesta "Matka maan keskipisteeseen". Siinä sankari professori Lidenbrock löytää latinankielisen kirjoituksen "Descende, audax viator, et terrestre centrum attinges" (Laskeudu alas rohkea matkaaja ja saavut Maan keskipisteeseen.). Jacques Vergès
Vergès syntyi kaksoisveljensä Paulin kanssa 5. maaliskuuta 1925 Siamissa ranskalaiselle diplomaatille Raymond Vergèsille ja tämän vietnamilaiselle vaimolle. Kaksoispoikien äiti kuoli, kun pojat olivat kolmevuotiaita. Raymond Vergès kasvatti heidät Réunionin saarella. Paul Vergès perusti myöhemmin Réunionin kommunistisen puolueen ja hänet valittiin Euroopan parlamenttiin. Natalie Clifford Barney
Kuten monet tuolloin eläneet tytöt, Natalie Barney sai heikon koulutuksen. Hänen kiinnostuksensa ranskan kieleen sai alkunsa, kun kotiopettajatar luki ääneen Jules Vernen tarinoita: ymmärtääkseen niitä Barney piti oppia nopeasti. Myöhemmin Natalie ja hänen nuorempi siskonsa Laura Clifford Barney opiskelivat feministi Marie Souvestren perustamassa Les Ruches -sisäoppilaitoksessa. Aikuisena hän puhui sujuvaa ranskaa ilman aksenttia ja muutti sittemmin Pariisiin. Lähes kaikki hänen julkaistut teoksensa on kirjoitettu ranskaksi. Jacques Brel
Jacques Romain Georges Brel (8. huhtikuuta 1929 Schaerbeek, Belgia – 9. lokakuuta 1978 Pariisi, Ranska) oli arvostettu belgialainen laulaja-lauluntekijä, jota ylistettyjen sanoitustensa vuoksi kutsuttiin myös runoilijaksi. Ranskankielisissä maissa hänet muistetaan myös näyttelijänä ja teatteriohjaajana. Salaliitto (kirja)
Suomessa julkaistu "Salaliitto" jonkin verran lyhempi, kuin alkuperäinen "Mathias Sandorf", jotta se on saatu paremmin miellyttämään nuoria lukijoita, joille Jules Vernen kirjat Suomessa on lähinnä osoitettu. "Mathias Sandorfia" ei näin ollen koskaan julkaistu suomeksi täysimittaisena. Sepoykapina
Jules Vernen kirja "Höyrytalo" (1880) sijoittuu sepoykapinan jälkeiseen Intiaan. Verne itse ei ollut Intiassa tuolloin, mutta hänen poikansa Michel sen sijaan kävi Intiassa pitkähköllä matkalla pian sepoykapinan jälkeen ja hän ilmeisesti on kuullut nämä tarinat Intiassa. Hän esiintyy Vernen kirjassa kokijahahmona nimellä Maucler. Jules Simon
Simon toimi filosofianopettajana lyseoissa eri puolilla Ranskaa ja vuodesta 1839 Sorbonnen yliopistossa Pariisissa Victor Cousinin seuraajana. Hänet valittiin 1848 Ranskan kansalliskokoukseen, jossa hän esiintyi liberaalina sanan-, ajatuksen- ja uskonnonvapauden puolustajana. Seuraavana vuonna hänet valittiin Ranskan valtioneuvoston jäseneksi, mutta vastustettuaan presidentti Louis Napoleonin vallankaappausta joulukuussa 1851 hänet erotettiin kaikista viroistaan, myös Sorbonnesta. Sen jälkeen Simon omistautui pitkäksi aikaa filosofisille ja historiallisille tutkimuksille. Näihin kuuluivat muun muassa laajalle levinneet "Le devoir" (1854), "La religion naturelle" (1856) ja "La liberté" (1857). Emilio Salgari
Vaikka Salgaria usein nimitetään Italian Jules Verneksi, hänen teoksensa ovat jääneet maailmanlaajuisesti vähemmän tunnetuiksi. Vernen teoksiin verrattuna Salgarin kirjat sisältävät myös vähemmän tieteellisiä osa-alueita ja keskittyvät seikkailun tunnelman luomiseen. Jean Nicolas Billaud-Varenne
Billaud-Varenne valittiin syyskuussa 1792 Pariisin edustajana kansalliskonventtiin, jossa hän teki aloitteen tasavallan julistamisesta. Hän ajoi innokkaasti myös kuningas Ludvig XVI:n, kuningatar Marie Antoinetten ja Orléansin herttua Philippen tuomitsemista rikoksista vallankumousta vastaan. Sen jälkeen hän siirsi huomionsa hyökkäyksiin girondisteja vastaan. Billaud-Varennesta tuli helmikuussa 1793 jakobiiniklubin puheenjohtaja. Hän liittoutui radikaaleja sosiaalisia uudistuksia ajaneiden hébertistien eli Jacques Hébertin kannattajien kanssa ja sai tukea alemmilta kansankerroksilta, sanskuloteilta. Billaud-Varenne julkaisi vuonna 1793 teoksen "Éléments du républicanisme" (”Tasavaltalaisuuden alkeet”), jossa esitettiin hébertistien vaatimukset vaurauden uudelleenjakamisesta ja valtion velvollisuudesta tarjota kaikille työtä. Päivämääräraja
Päivämäärärajan huomiotta jättämisellä on huomattava merkitys Jules Vernen kirjassa Maailman ympäri 80 päivässä. Kirjan päähenkilö, lontoolainen Phileas Fogg, oli lyönyt vetoa siitä, että hän pystyy kiertämään maapallon ympäri 80 vuorokaudessa. Hän kiersi Maan lännestä itään ja palattuaan Lontooseen aikaa oli hänen laskujensa mukaan kulunut melkein 81 päivää. Hän oli unohtanut päivämäärärajan olemassaolon ja näin ollen hän luuli hävinneensä vedon. Asian laita kuitenkin selvisi pian. Väinö Valvanne
Väinö Henrik Valvanne ent. Wegelius (10. toukokuuta 1887 – 8. maaliskuuta 1919) oli teosofi ja kirjailija. Hänen veljensä Hugo Valvanne tuli tunnetuksi suurlähettiläänä. Molempien isä Henrik Eliel Wegelius oli rovasti, valtiopäivämies ja sanomalehden perustaja. Kapteeni Nemo (televisiosarja)
"Kapteeni Nemo" perustuu ranskalaisen Jules Vernen romaaniin "Salaperäinen saari" (alkuteos 1874). Teos edustaa ns. robinsonadi-lajityyppiä. Jules Verne
Tänä aikana hän tutustui kirjailijoihin Alexandre Dumas ja Victor Hugo, jotka neuvoivat häntä hieman kirjoittamisessa. Verne tapasi myös Honorine de Viane Morelin, lesken, jolla oli kaksi lasta. He menivät naimisiin 10. tammikuuta 1857. Vaimonsa kannustamana hän jatkoi kirjoittamistaan ja kustantajan etsintää. 4. elokuuta 1861 syntyi poika, Michel Verne. Jules Renard
Jules Renard (22. helmikuuta 1864 - 22. toukokuuta 1910) oli ranskalainen kirjailija. Matka maailman ympäri (piirrossarja)
Matka maailman ympäri (, ) on kirjailija Jules Vernen kirjaan "Maailman ympäri 80 päivässä" perustuva espanjalaisen BRB Internacionalin tuottama ja japanilaisen Nippon animation -studion toteuttama 26-osainen piirrossarja. Karpaattien linna
Karpaattien linna on Jules Vernen seikkailuromaani vuodelta 1892. Kirjan suomennoksen (Pentti Kähkönen, WSOY 1978) loppuun on liitetty kirjailijan pojan Michel Vernen vuonna 1889 kirjoittama novelli "Amerikkalaisen lehtimiehen päivä 2889". Lentokone
Ilmaa raskaampaa alusta on ennen niiden valtakauden alkua pohtinut muun muassa kirjailija Jules Verne. Hän oletti, että tulevaisuus on ilmaa raskaampien lentolaitteiden ilmaa kevyempien ilmalaivojen ja ilmapallojen sijaan. Hänen ilma-aluksensa muistutti kovasti laivaa. Sen kannella oli paljon isoja potkureita, ikään kuin purjeita mastoissa. Tällaisia lentäviä laivoja, ”lentolaivoja”, on ollut muissakin kuvitelmissa, mutta niitä ei ole koskaan toteutettu. Jule Styne
Jule Styne, alun perin Julius Kerwin Stein (31. joulukuuta 1905 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta – 20. syyskuuta 1994), oli englantilaissyntyinen yhdysvaltalainen säveltäjä. Isänmaan lippu
Tšekkiläinen ohjaaja Karel Zeman teki vuonna 1958 kirjasta mustavalkoisen puolianimaatioelokuvan "Salaisuuksien saari" (Vynález zkázy, suom. Jules Verne); näyttelijät olivat oikeita, kaikki ajoneuvot, laivat, eläimet ja rakennukset puolestaan animaatioita. Tarina seuraa Vernen tekstiä varsin uskollisesti; tosin mukaan on liitetty merirosvojen upottamasta matkustaja-aluksesta peräisin oleva nuori nainen, joka tarinan lopussa pelastuu ilmapallon avulla Hartin seurassa. Myös Hartin hätäviesti lähtee elokuvassa vetytäytteisen ilmapallon avulla eikä veteen heitetyssä nassakassa kuten kirjassa. Jules Hone
Hone perusti amatööriorkesterin ja piti julkisia konsertteja Montrealissa. Hänen kutsustaan belgialaisviulisti Frantz Jéhin-Prume kävi Montrealissa vuonna 1865 ensimmäistä kertaa. Honen teoksia ovat ooppera "The Grande" (1899), Notre-Damen kirkossa esitetty messu, "La Canadienne" (fantasia viululle ja pianolle) ja "Marche militaire nationale chinoise" (1913, omistettu Sun Yat-senille). Gore Vidal
Eugene Luther Gore Vidal (3. lokakuuta 1925 West Point, New York – 31. heinäkuuta 2012 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kirjailija, joka osallistui politiikkaan ja oli mukana television keskusteluohjelmissa. Hän oli tunnettu yläluokkaisesta olemuksestaan ja puheensa ”transatlanttisesta” korostuksesta, mutta oli poliittisesti edistyksellinen demokraattipuolueen kannattaja. Eksistentialismi
Jean-Paul Sartre on kenties kaikkein tunnetuin eksistentialisti, ja yksi harvoja, joka on hyväksynyt leiman eksistentialistina. Sartre kehitti oman versionsa eksistentialistisesta filosofiasta Husserlin ja Heideggerin vaikutuksen alaisena. "L'être et le néant" ("Oleminen ja ei-oleminen") on kenties hänen merkittävin eksistentialismia käsittelevä teoksensa. Sartre oli kyvykäs ilmaisemaan ajatuksiaan monin eri tavoin, mukaan lukien filosofiset esseet, luennot, romaanit ja näytelmät. "Suljetut ovet" ("Huis-clos", 1944) ja "Inho" ("La Nausée", 1938) ovat muita hänen arvostettuja teoksiaan. 1960-luvulla Sartre pyrki yhdistämään eksistentialismin ja marxismin teoksessaan "Critique de la raison dialectique" ("Dialektisen järjen kritiikki", 1960). 
Albert Camus oli Sartren ystävä ennen heidän välirikkoaan. Hän kirjoitti useita eksistentialistisia teemoja käsitelleitä teoksia, mukaan lukien "Sivullinen" ("L'Étranger", 1942), "Sisyfoksen myytti" ("Le Mythe de Sisyphe", 1942) ja "Kapinoiva ihminen" ("L'Homme Révolté", 1951). Hän torjui monien muiden tavoin eksistentialistin leiman ja katsoi teoksiensa olevan absurdeja. "Sisyfoksen myytissä" hän käyttää analogiaa kreikkalaiseen myyttiin osoittaakseen olemassaolon turhuuden. Myytissä Sisyfos tuomitaan vierittämään kiveä ylämäkeen ikuisuudeksi — kun hän pääsee vuorenhuipulle, kivi vierii takaisin alas. Camus katsoo tällaisen olemassaolon olevan mieletöntä, mutta hän uskoo Sisyfoksen löytävän lopulta merkityksen ja tarkoituksen tehtävälleen yksinkertaisesti osallistumalla siihen jatkuvasti. Jules Verreaux
Jules Pierre Verreaux (24. elokuuta 1807 – 7. syyskuuta 1873) oli ranskalainen kasvi- ja lintutieteilijä. Jules Massenet
1870-luvun alun kahdella oopperalla, "Don César de Bazanilla" ja "Marie-Magdaleinella", Massenet nousi valokeilaan saaden tunnustusta muun muassa Tšaikovskilta ja Gounod’lta. Suursuositussa "Manonissa" Massenet käytti johtoaiheita, minkä vuoksi häntä nimitettiin ”Mademoiselle Wagneriksi” – ehkä hieman kateudestakin, sillä Massenet oli tällöin Ranskan suosituin oopperasäveltäjä. Seuraavat oopperat "Le Cid", "Le Mage" ja "Esclarmonde" eivät menestyneet, mutta vuoden 1892 "Werther" sai jälleen suuren suosion. Juho Walve
Johannes Varis, kirjailijanimi Juho Walve (5. helmikuuta 1856 Rautalampi – 22. joulukuuta 1926) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija. Jules Massenet
Opiskeltuaan Ambroise Thomas’n johdolla Pariisin konservatoriossa Massenet voitti "Prix de Romen" ja muutti kolmeksi vuodeksi Roomaan. Italiassa hän meni naimisiin ja tapasi mm. Franz Lisztin. Hänen ensimmäinen oopperansa oli yksinäytöksinen "Grand’Tante" Opéra-Comiquessa 1867. Ranskan–Preussin sodan sytyttyä Massenet palveli sotilaana, mutta palasi vuoden kuluttua sävellystyöhön. Claude Joseph Vernet
Claude Joseph Vernet (14. elokuuta 1714 Avignon – 3. joulukuuta 1789 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari. Hänen poikansa Antoine Charles Horace Vernet oli myös taidemaalari, samoin tämän poika Horace Vernet. Jane Avril
Jane Avril (alk. Jeanne Louise Beaudon; s. 9. kesäkuuta 1868 – 17. tammikuuta 1943) oli ranskalainen cancan-tanssija, jota Henri de Toulouse-Lautrec kuvasi useissa teoksissaan. Avril oli kurtisaanin tytär, jolla todettiin nuorena Pyhän Vituksen taudiksi kutsuttu tanssitauti. Elämäkertansa mukaan Avril parantui taudista ryhdyttyään tanssimaan sairaalan juhlissa vaistonvaraisesti. Työskenneltyään jonkin aikaa pariisilaisessa bordellissa hän pääsi tanssimaan Moulin Rougeen vuonna 1889. Moulin Rougen omistajat tarjosivat Avrilille tilaisuutta korvata Louise Weber, joka oli siihen aikaan Pariisin kuuluisin tanssija. Avril oli luonteeltaan Weberin vastakohta, ujo ja surumielinen, mutta siitä huolimatta hänestä tuli Pariisin yöelämän tunnetuimpiin kuuluva esiintyjä. Vuonna 1896 Avril vieraili tanssiseurueen mukana Lontoossa, jossa he esiintyivät Palace Theatressa. Avril kuoli vuonna 1943, ja hänet haudattiin Père-Lachaisen hautausmaalle. Samuli Suomalainen
Suomalainen suomensi muun muassa Jules Vernen teoksia, kuten "Salaperäinen saari" 1903 ja "Viisi viikkoa ilmapallossa" 1904, Jonathan Swiftin "Gulliverin matkat kaukaisilla mailla" ja Raspen teoksen "Paroni von Münchhausenin retket ja seikkailut" sekä venäläisiä klassikoita kuten Ivan Turgenevin "Isät ja lapset" 1906. Hän suomensi myös tietokirjoja vuosina 1880–1888, muun muassa seuraavat: Jules Grévy
Jules Grévy (15. elokuuta 1807 Mont-sous-Vaudrey – 19. syyskuuta 1891 Mont-sous-Vaudrey) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi Ranskan presidenttinä vuosina 1879–1887. Hänen presidenttikautensa on katsottu vakiinnuttaneen kolmannen tasavallan valtiomuodon. Jules Massenet
Vuosina 1878–1892 Massenet toimi Pariisin konservatoriossa professorina opettaen sävellystä. Hänen kuuluisimpia oppilaitaan ovat olleet Paul Vidal, George Enescu, Ernest Chausson ja Gustave Charpentier ja suomalainen Armas Järnefelt. Antoine Charles Horace Vernet
Antoine Charles Horace Vernet eli Carle Vernet (14. elokuuta  1758 Bordeaux, Ranska – 17. marraskuuta 1835 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen taidemaalari, Claude Joseph Vernet'n nuorin lapsi ja Horace Vernet'n isä. Claude Le Jeune
Claude Le Jeune (1528–1602) oli ranskalainen renessanssiajan kuorosäveltäjä. Hän kuului "musicue mesuréen" joka antiikin esikuvia seuraten yritti sopeuttaa latinalaiset runomitat soinnilliseen asuun. Le Jeune oli "musicue musuréen" paras jäsen. Hänen sarjateoksissaan, esimerkiksi "Kevät", soveltamaansa tyyliä on kuvailtu "maalailevaksi". Le Jeune sävelsi myös muun muassa psalttarin useampaan otteeseen sekä Baffin antiikkirunomitallisia lauluja. Hän saattoi lisätä polyfoniseen sävellykseen ylimääräisen äänen. Albert Camus
Albert Camus () (7. marraskuuta 1913 Mondovi, Ranskan Algeria – 4. tammikuuta 1960 Villeblevin, Ranska) oli ranskalainen kirjailija, lehtimies ja filosofi sekä yksi eksistentialismin ja absurdismin johtohahmoista. Satelliitti
Cyrano de Bergerac jätti keskeneräisen avaruusmatkatarinan jälkeensä vuonna 1657 - englanniksi tarinan nimi on "Other World: The Comical History of the States and Empires of the Moon". 1700-luvulla Paroni von Münchhausenin tarinoihin kuuluu myös matka Kuuhun. Ensimmäinen eurooppalainen fiktiivinen kuvaus satelliitin laukaisusta kiertoradalle on Edward Everett Halen novelli, "The Brick Moon". Tarina ilmestyi "The Atlantic Monthly" -lehdessä 1869 alkaen. Seuraavan kerran idea esiintyi Jules Vernen Begumin 500 miljoonaa teoksessa vuonna 1879. Vernen "Maasta kuuhun" -kirja, jossa pyritään toteuttamaan miehitetty avaruuslento (ts. kuuluotain) tykkilaukaisun avulla, on ollut usean avaruustekniikan pioneerin ja ehkä nykyajankin ammattilaisen innoituksen perusta.