Milloin Generaattori keksittiin?
Grammen kone
Grammen generaattori esiteltiin 1871 Pariisissa. Tätä tehokkaaksi osoittautunutta generaattoria alettiin heti valmistaa. Vuonna 1872 Siemens julkisti oman generaattorinsa, jota kutsuttiin rumpugeneraattoriksi. Rumpurakenteella saatiin käämivyyhtien molemmat sivut hyötykäyttöön. Vuonna 1873 Gramme esitteli dynamoitaan teollisuusnäyttelyssä Wienissä. Hänen apulaisensa H. Fontaine yhdisti vahingossa kahden dynamon johdot toisiinsa. Kun höyrykone alkoi pyörittää toista dynamoa, toinenkin lähti pyörimään. Gramme ymmärsi tämän vahingon seurausten merkityksen: dynamosta oli tullut moottori, joka oli silloisia moottoreita tehokkaampi. Jo samassa näyttelyssä hän hyödynsi tätä esittelemällä dynamo-moottoriparia siten, että dynamo oli kahden kilometrin päässä pientä vesiputousta pyörittävästä moottorista. Gramme pystyi esittelemään sekä tehokkaan sähkömoottorin että sähkönsiirron kauempaa. Tätä pidetään käytännöllisen sähkötekniikan alkuna. Sähkön ja elektroniikan historia
1800-luvun aikana sähkön luonnetta opittiin ymmärtämään monipuolisesti ja luotiin sähköisiin ilmiöihin liittyen jo laajasti sähkömagneettinen teoria. Vuosisadan aikana kehitettiin toimivalle tasolla muun muassa sellaisia sähköisiä laitteita kuin generaattori, sähkömoottori, sähkövalaistus, sähkölennätin ja puhelin.
Generaattori
Sähköverkossa täytyy kuitenkin kulutuksen ja tuoton olla jatkuvasti tasapainossa. Tämän vuoksi voimalaitoksissa sähkö tuotetaan pääasiassa vierasmagnetoiduilla tahtigeneraattoreilla, joissa on automaattinen jännitteen säätö. Savugeneraattori
Savugeneraattori on yksinkertaisimmillaan eräissä moottoritorpedoveneissä; venäläiset kehittivät erittäin suositun keinon: he laskivat erillisestä putkistosta raakaa naftaa torpedoveneen kuumiin pakoputkiin, jolloin nafta kiehui ja muodosti paksua savua. Savu purkautui pakoputkista ulos ja veneen ajaessa nopeasti sen taakse muodostui paksu ja hitaasti leviävä savupilvi, jolla esimerkiksi hyökkäävään torpedoveneosaston saattoi suojata. Näitä laitteita oli Suomessa neljä, kaikki sotasaalisveneissä: kolme Viima-luokan veneissä ja yksi Vasamassa. Suomen sähköverkko
Sähkön tärkein julkinen käyttösovellus oli aivan alussa katuvalaistus ja lähinnä lamppukuorman syötössä oli käytössä tasajännitejakelu, usein 127 V. Sähkö tuotettiin yleensä höyry-, tai dieselgeneraattoreilla ja samalla ladattiin akkuja, jotka syöttivät vähäisen kuorman aikaan yöllä verkkoa ja moottorigeneraattorit saatettiin sammuttaa. Tasajännitejakelusta kuitenkin luovuttiin paikkakunnittain sähkön kulutuksen kasvaessa ja vaihtovirtatekniikan teknisten etujen takia 1910–1930-luvuilla. Monissa kaupungeissa ja asutustaajamissa muutettiin Suomen Sähkölaitosyhdistyksen ohjelman mukaan lähinnä 1950-l. alussa 3 kV keskijänniteverkkoja 20 kV verkoiksi ja samaan aikaan 220/127 V jakelujännite kuluttajille nostettiin 380/220 V jännitteeksi, koska keskijänniteverkkojen muuntajat piti joka tapauksessa uusia. Dynamo
Dynamo on sähkögeneraattori, joka muuttaa mekaanisen pyöritysenergian sähköksi. Sähkötekniikan historiassa dynamoilla on tarkoitettu tasavirtaa tuottavia generaattoreita, kuten Grammen konetta tai magneettoa. Suomen kielessä on yleiseksi käytöksi tullut kutsua polkupyörän ajovalojen sähkön tuottamiseen käytettyjä generaattoreita dynamoiksi. Generaattorikaasu
Generaattorikaasu on polttoaineena käytettävä kaasu. Sitä muodostuu kaasugeneraattorissa silloin kun kaasuuntuminen tapahtuu osittain veden vaikutuksesta. Vesi pelkistyy generaattorin kuumuudessa vedyksi, joka nostaa tuntuvasti kaasun lämpöarvoa, sekä parantaa palo-ominaisuuksia. Syötetty vesihöyry jäähdyttää kaasugeneraattoria ja systeemin hyötysuhde nousee huomattavasti verrattuna ilmakaasun valmistukseen. Generaattorista poistuvan kuuman kaasun lämpö käytettiin höyrykattilan kuumennukseen, joten systeemi oli itseään säätelevä. Vaatturi
Isaac Merritt Singer patentoi ompelukoneen vuonna 1851. Singer markkinoi konettaan aluksi kotiompelijoille, koska ajatteli, ettei räätälien ammattiylpeys sallisi koneen käyttöä. 1860-luvun alussa alkoi kuitenkin ilmestyä vaatturiverstaita joissa ommelttiin vaatteita koneilla sarjatyönä. Aikaisemminkin räätälit olivat valmistaneet yksinkertaisempia vaatteita varastoon, mutta nyt valmisvaateteollisuus erkani omille urilleen ja lähti laajenemaan nopeasti. Yhä pienenevä joukko räätäleitä valmisti vaatteita edelleen käsityönä, mutta he eivät kyenneet kilpailemaan perusvaatetuksen valmistuksessa teollisuuden kanssa. Räätälit säilyttivät kuitenkin asemansa korkealuokkaisten miestenpuken valmistajina. Generaattori
Verkkosähkön tuottamisessa käytetään tavallisesti tahtigeneraattoreita, koska vaihtosähkön taajuuden 50 tai 60 Hz on oltava tarkka, jotta sähköä käyttävät koneet eivät vaurioituisi. Myös tasasähkö esimerkiksi autoissa tuotetaan vaihtovirtageneraattoreilla (laturi) ja sähkö tasasuunnataan diodin avulla. Autoissa on akku varastoimassa sähköenergiaa, joten tuoton ja kulutuksen ei tarvitse olla aivan samassa suhteessa. Formula 1 -auto
Kaudesta 2014 lähtien kaikki Formula 1 -autot ovat käyttäneet moottoreinaan 1,6-litraisia V6-turbomoottoreita. 1,6-litrainen turbomoottori toimii yhteistyössä kahden sähköisen generaattorin kanssa. Ensimmäinen näistä generaattoreista on nimeltään MGU-K, jonka lyhenne tulee sanoista Kinetic Motor Generator Unit. MGU-K saa energiansa auton jarruttaessa KERS-järjestelmästä. Toinen sähkömoottori kantaa nimeä MGU-H, joka on lyhenne sanoista Heat Motor Generator Unit. Tässä järjestelmässä energiaa kerätään kuumista pakokaasuista. Turbiinilla on kaksi tärkeää tehtävää: se antaa lisähappea moottorille sekä pyörittää samalla generaattoria, joka tuottaa lisävirtaa. Siksi vuodesta 2014 eteenpäin KERS:iä onkin kutsuttu ERS:iksi. Energian talteenotto ei siis enää perustu pelkästään kineettiseen energiaan ja sähkömoottorit saavat täysin uuden merkityksen. FIA:n kilpailujohtajan Charlie Whiting mukaan vanha KERS-järjestelmä toi parannusta kierrosaikaan vain noin kolme kymmenystä, mutta uusi ERS tuo parannusta 3 sekuntia. Kuivasjoki
Vuonna 1910 rakennettiin Lamminkoskeen pato, joka muodosti pienen patoaltaan. Siinä pyöritettiin vesivoimalla myllyä ja sahaa. Myöhemmin siihen asennettiin sähkögeneraattori, jolla sähköistettiin toistakymmentä maataloa. Toiminta loppui 1960-luvulla. Sähkölinja tuo tänä päivänäkin virtaa samassa kohdassa seisovalle muuntajalle. Fysiikan historia
Englantilainen fyysikko Michael Faraday tutki sähköä ja kehitti sitä käyttäviä laitteita. Hän keksi muun muassa muuntajan, Faradayn häkin ja sähkömoottorin edeltäjän, roottorin. Parhaiten Faraday kuitenkin muistetaan keksimästään induktiosta. Faraday ymmärsi, että muuttuva magneettikenttä saa aikaan induktion. Faraday loi myös kenttäkäsitteen, jota kuvataan magneettisilla voimaviivoilla. VX
VX-kaasu keksittiin vuonna 1952 Imperial Chemical Industriesin laboratorioissa Isossa-Britanniassa, kun kemisti Ranajit Ghosh löysi uudenlaisen hermokaasun ja nimesi sen O-etyyli-S-2-di-isopropyyliaminoetyylimetyylifosfonotiolaattiksi. Imperial Chemical Industries yritti valmistaa ainetta kaupallisiin tarkoituksiin, kunnes VX osoittautui ihmiselle hengenvaaralliseksi ja yhtiö myi hermokaasun kaavan Yhdistyneen kuningaskunnan armeijan tutkimuslaitokselle Porton Downille vuonna 1954. Vuonna 1956 Yhdistynyt kuningaskunta luokitteli VX-kaasun kemialliseksi aseeksi, ja vuonna 1958 maa myi kaasun kaavan edespäin Yhdysvaltoihin vastineeksi yhdysvaltalaisten toimittamille tiedoille ydinaseiden vaikutuksista. Yhdysvallat aloitti VX:n massatuotannon vuonna 1961, kunnes vuonna 1993 Yhdistyneet kansakunnat julisti VX:n joukkotuhoaseeksi ja kielsi sen valmistuksen. Nykyisin vain Yhdysvalloilla ja Venäjällä on VX-kaasua, ja molemmat maat ovat aloittaneet varastojensa hävittämisen. Helmikuussa 2017 Kim Jong-unin veli murhattiin todennäköisesti käyttäen VX-kaasua. Raportin mukaan VX-kaasua löytyi murhatun silmistä. William Grove
Veden hajottaminen vedyksi ja hapeksi sähkön avulla oli keksitty 1800-luvun alussa. Grove meni askeleen pidemmälle, ja yhdisti vetyä ja happea saadakseen vettä ja sähköä. Hän huomasi, että jos näin syntyneen sähkön avulla hajotettiin lisää vettä, voitiin luoda tapahtumaketju jota voidaan kuvata ensimmäiseksi polttokennoksi. Werner von Siemens
Siemens itse jatkoi tutkimustyötään ja oli kiinnostunut sähkötekniikasta. Hän kehitti muun muassa generaattorin ja sähköveturin. Siemens & Halske laajeni pian sähkölaitteisiin, ja Halsken jätettyä yrityksen se jäi Siemensin perheen käsiin. Yrityksestä kehittyikin nykyään sukunimeä kantava teknologiayritys Siemens. Saksan keisari Fredrik III aateloi Siemensin 1888, ja hänen mukaansa on nimetty sähkönjohtavuuden yksikkö siemens. ČSD M290.0
Järjestelmä toimi siten, että polttomoottorin alkaessa tuottaa sähköä ja sähkömoottorin pyörittäessä generaattorin roottoria, generaattorin kuorma pieneni, sillä tällöin roottorin ja staattorin suhteellinen kierrosnopeusero pieneni. Lisäämällä sähkömoottorin kuormaa generaattorin vastus kasvoi, ja siinä syntyvä sähkömagneettinen kenttä pyrki kiihdyttämään roottorin akselin pyörimisnopeutta. Näin ollen momentti välittyi voimansiirtoakselille kahta kautta. Sähkömoottorin akselilla oli vapaakytkin, joten vedon voi kytkeä pois päältä katkaisemalla virran sähkömoottorista. Vetävän akselin vetopyörästössä oli kartiohammaspyörästö, jossa oli paineilmakäyttöinen suunnanvaihtaja. Testien jälkeen juniin päätettiin asentaa turvallisuuden parantamiseksi kuolleen miehen kytkimet, jotka hätätilanteessa sammuttivat moottorit ja kytkivät jarrut päälle. Galvaaninen kenno
Galvaaninen kenno on nimetty keksijänsä Luigi Galvanin (1737–1798) mukaan. Vuonna 1791 hän toi sammakon jalan hermon kontaktiin sähköstaattisen laitteen kanssa, jolloin hän havaitsi sammakon jalan lihaksissa äkillisen kouristuksen. Myöhemmin Galvani havaitsi, että lihasten nykiminen voitiin saada aikaiseksi myös yksinkertaisemmin tuomalla hermopääte ja jalkaterä kontaktiin metallikaistaleen avulla. Galvani kuitenkin uskoi, että tämän kaltainen vaikutus voitiin tuottaa vain elävien kudosten avulla. Myöhemmin vuonna 1794 italialainen fyysikko Alessandro Volta (1745–1827) sai selville, että samantyyppinen sähköisyys voitiin tuottaa myös elottomien kappaleiden avulla. Vuonna 1800 hän rakensi kuuluisan “Voltan parinsa”, joka koostui monista perättäisistä hopea- ja sinkkilevyistä, jotka oli eroteltu suolaliuoksessa kyllästetyllä kankaan palalla. Galvanin ja erityisesti Voltan koetuloksien ansiosta sähkövirta nousi tärkeään asemaan. Hyötöreaktori
Ensimmäinen ketjureaktio nopeassa reaktorissa saatiin käynnistymään 1946 Yhdysvalloissa ("Clementine"-reaktori). Useat muutkin maat olivat jo aloittaneet tutkimustyön tällä saralla, mutta Yhdysvalloissa saavutettiin myös seuraava merkittävä virstanpylväs, kun 1951 EBR 1 -reaktorista tuli ensimmäinen sähköä tuottanut reaktori maailmassa. Kohta kuitenkin Britannia, Saksa, Ranska, Neuvostoliito ja Japani rakensivat kukin tahollaan omat koereaktorinsa.
Tasaisesti kiihtynyt kehitys saavutti huippunsa 1980-luvun alkuun tultaessa ja useissa maissa oli käynnissä ohjelmia prototyyppi- ja kaupallisen koon nopeita hyötöreaktoreja varten. Magneton
Yrityksen perusti Ignác Lorenc yhtiökumppaniensa kanssa vuonna 1926. Vuonna 1932 yritys alkoi valmistaa sähkölaitteita autoteollisuuden tarpeisiin. Asiakkaat olivat tšekkoslovakialaisia autotehtaita, kuten Aero, Wikov, Škoda ja Tatra. Magneton siirtyi osaksi Zbrojovka Brnota vuonna 1938. Toisen maailmansodan jälkeen yrityksestä tuli osa valtio-omisteista PAL-ryhmää ("Příslušenství Automobilů a Letadel"; Auto- ja Lentokoneteollisuuden Varusteet). Vuonna 1950 PAL, Motor-Union ja Lorenz yhdistettiin; uuden yrityksen nimeksi tuli PAL Magneton. Yritys toimi kolmella paikkakunnalla: Kroměřížissa, Valašské Kloboukyssa ja vuodesta 1958 alkaen Morkovicessa.
Vaihtovirtalaturien sarjavalmistus alkoi 1966 ja vuonna 1970 aloitettiin kärjettömien sytytysjärjestelmien valmistus Tatran edustusautoja varten; PAL Magneton oli eräs ensimmäisistä tämän alan valmistajista. Maailmankartta
Alankomaalainen kartografi Gerhardus Mercator laati "Mercatorin maailmankartan" vuonna 1569. Hänen keksintönsä oli projektio, jossa pituus- ja leveyspiirit kuvataan matemaattisen tarkasti suorina. Mercatorin projektiosta tuli 1800-luvulla maailmankartoissa yleisimmin käytetty karttaprojektio. Etelämanner jätettiin kartasta kuitenkin pois, mikä korosti Euroopan asemaa. Yhdysvalloissa otettiin käyttöön amerikkakeskeinen versio kartasta ja 1900-luvulla Neuvostoliitossa neuvostoliittokeskeinen, jossa Pohjois-Amerikka jouduttiin piirtämään kartan kumpaankin reunaan. Laser
Samanaikaisesti tämän kanssa jatko-opiskelija Gordon Gould Columbian yliopistosta työskenteli talliumin energiatasoja käsittelevän tutkimuksen parissa. Townesin tavattuaan Gould oli tehnyt muistiinpanoja ideastaan rakentaa "LASER". Termi laser kuitenkin julkaistiin ensimmäistä kertaa Gouldin vuoden 1959 artikkelissa. Gould suunnitteli -aseria käytettäväksi päätteenä laitteen tuottaman aallonpituuden mukaan, mutta lopulta vain termi laser yleistyi. Gould pohti useita sovelluksia lasereille muun muassa spektroskopian, interferometrian ja ydintekniikan alalta. Gould haki patenttia myöhemmin samana vuonna. Tämä hakemus kuitenkin hylättiin ja Bell Labs sai patentin vuonna 1960. Tätä seurasi parikymmentä vuotta kestänyt riita, jonka tuloksena liittovaltion tuomioistuin määräsi vuonna 1987 Gouldille patentin optisesti pumpatusta ja kaasupurkauslaserista. Genesis (luotain)
636 kg painava Genesis-luotain laukaistiin 8. elokuuta 2001 Delta II -kantoraketilla Cape Canaveral Air Force Stationin laukaisukompleksi 17A:sta, Floridasta. Se saavutti Maa–Aurinko-linjalla olevan Lagrangen L1-pisteen marraskuussa 2001. Se keräsi siellä, 1,5 miljoonaa km Maasta Aurinkoon päin, viidelle isolle ”aurinkopaneelimaisesti avautuvalle” piilevylle ja nk. aurinkokonsentraattoriin aurinkotuulen atomeja ja molekyylejä parin vuoden (850 vrk) ajan. Syntetisaattori
1980-luvulla kehitettiin musiikin esitystilannetta varten syntetisaattoreita, joissa on kitaran tavoin olkahihnassa kannettava koskettimisto. Näitä soitetaan lavalla useimmiten yhdellä kädellä. Toiselle kädelle jää kahva, jonka vieressä sijaitsevat vibrato ja glide-säätimet. Tällaiset syntetisaattorit eivät ole kovin yleisiä. Myös kitarasyntetisaattorit, joihin äänen arvot syötetään koskettimiston sijasta sähkökitaran kaltaiselta ohjaimelta tai kitaraan asennetun lisälaitteiston avulla tulivat tunnetuiksi 1980-luvulla. Aaltovoima
1970-luvun puolivälissä öljykriisi innoitti Edinburghin yliopiston insinöörin, tohtori Stephen Salterin kehittämään aaltogeneraattorin, joka tunnetaan nimellä "Salterin ankka". "Ankat" olivat talon kokoisia kelluvia kanistereita, jotka kiinnitettäisiin meren pohjaan narulla. Niiden keinuessa edestakaisin hydrauliikka muuttaisi liikkeen pyöriväksi, ja sitten se pyörittäisi generaattoria. Laskelman mukaan yksi "ankka" pystyisi tuottamaan 6 megawattia sähköä — tarpeeksi 4 000:lle kodille. Niitä oli määrä asentaa usean tusinan ryhmiin. Robert Van de Graaff
Hän on tunnettu vuonna 1929 suunnittelemastaan Van de Graaffin generaattorista. Tuulivoima
Tuulimyllyjä käytettiin viljan jauhatukseen, vedennostoon ja kasteluun ja pienteollisuuden voimanlähteenä ennen höyrykoneen yleistymistä. Ensimmäinen sähköä tuottavan tuulivoimalan rakensi Charles F. Brush Clevelandissa, Ohiossa vuonna 1888. Kyseessä oli myös ensimmäinen tuulivoimala, joka sisälsi vaihteiston (suhdeluku 50:1), jonka avulla generaattorin nopeus nostettiin 500 kierrokseen minuutissa. Voimalan teho oli 12 kW ja sähköä varastoitiin akkuihin. Sintz Gas Engine Company
Clark Sintz oli amerikkalaisen moottorinrakentamisen ja kehittämisen pioneereja. Hänen moottorinsa perustui skotlantilaisen insinööri Dugald Clerkin vuonna 1881 Englannissa patentoimaan kaksitahtimoottoriin. Vuonna 1885 "Sintz Gas Engine Company" esitteli venekäyttöön suunnitellun versionsa tästä moottorista. Yhdysvalloissa Clerkin patentin hallitsijana oli springfieldiläinen liikemies ja keksijä "John Foos". Foos kehitteli Clark Sintzin versiota edelleen paremmaksi ja niitä valmistamaan hän perusti vuonna 1889 Foos Gas Engine Companyn. Vuonna 1894 amerikkalainen keksijä ja amerikkalaisen autoteollisuuden isäksikin mainittu Elwood Haynes käytti Sintz-moottoria ensimmäisen autonsa voimanlähteenä, samoin teki toinen autoilun pioneeri ja keksijä Milton Reeves vuonna 1896. Generic
Generic aloitti tuotantonsa Itävallassa vuonna 2004. Yrityksen tuotevalikoima koostui aluksi skoottereista ja laajeni siitä myös enduro-tyylisiin kaksipyöräisiin. Generic pyörien suunnittelusta vastaa itävaltalainen Kiska Design -suunnittelutoimisto. Generators
Generators oli Oululainen vuosina 1988-1996 toiminut yhtye, jonka musiikki on punk- ja garagevaikutteista funkkia. Gantt-kaavio
Ganttin kaavio on erityisesti projektinhallinnassa suosittu janakaavio, joka esittää projektin ja sen työvaiheiden edistymisen suhteessa aikaan. Kaavion kehitti amerikkalainen insinööri ja keksijä Henry Gantt jo 1800-luvulla, ja se on nimetty hänen mukaansa. Sähkömoottori
Ensimmäisen varsinaisen sähkömoottorin, jossa sähkömagneetteja käytettiin sekä pyörivässä että paikallaan pysyvässä moottorin osassa, esitti unkarilainen Ányos Jedlik vuonna 1828. 
Englantilainen tiedemies William Sturgeon kehitti ensimmäisen tasavirtasähköllä ja kommutaattoria hyödyntävän käyttökelpoisen sähkömoottorin vuonna 1832. Sturgeonin työtä seuraten ensimmäisen kaupallisin tavoittein tehdyn sähkömoottorin rakensi yhdysvaltalainen keksijä ja seppä Thomas Davenport, joka sai myös tällä patentin vuonna 1837. 1800-luvun alkupuolella sähkövirtaa saatiin vain kemiallisista paristoista, ja se oli aina tasavirtaa. Tämä sähkö oli kallista, mikä johti myös Davenportin yrityksen kaatumiseen. Suuri paine kohdistuikin muiden sähkövirran lähteiden kuten generaattoreiden kehittämiseen. Kaupallisesti menestyneen ja hyvällä hyötysuhteella toimivan sähkömoottorin keksiminen oli osin sattuma, kun Zénope Gramme huomasin vuonna 1873 rengasankkuriroottorilla varustetuista dynamoistaan, että kahdesta rinnankytketyistä dynamosta, niin kutsutusta Grammen koneesta, toinen alkoi pyöriä, kun toista pyöritettiin ulkoisella voimalla. Hans Geiger
Johannes (Hans) Wilhelm (Gengar) Geiger oli saksalainen fyysikko. Hän kehitti 1900-luvun alussa Ernest Rutherfordin ja Walther Müllerin kanssa geigermittarin sekä Geigerin–Marsdenin kokeessa havaitsi, että atomin massa on keskittynyt sen ytimeen. Geiger syntyi Neustadt-an-der-Haartissa, Saksassa. Traktori
Kolmipistenostolaitteen läpimurto tapahtui, kun harmaa Ferguson TE-20 tuli markkinoille vuonna 1946. Siinä oli 29-hevosvoimainen bensiinimoottori (myöhemmin myös petrolikäyttöinen ja diesel), neljä vaihdetta ja kolmipistenostolaite. TE-20:tä valmistettiin noin puoli miljoonaa kappaletta. Toinen merkittävä traktorimerkki sodan jälkeisessä Suomessa oli Fordson. Sen Major-malli oli erittäin haluttu työkone jälleenrakennus-Suomessa, jossa traktorien maahantuontia säädeltiin tiukasti. Tuulivoiman historia
Tuulimyllyjä käytettiin viljan jauhatukseen, vedennostoon ja kasteluun ja pienteollisuuden voimanlähteenä ennen höyrykoneen yleistymistä. Ensimmäinen sähköä tuottavan tuulivoimalan rakensi Charles F. Brush Clevelandissa, Ohiossa vuonna 1888. Kyseessä oli myös ensimmäinen tuulivoimala, joka sisälsi vaihteiston (suhdeluku 50:1), jonka avulla generaattorin nopeus nostettiin 500 kierrokseen minuutissa. Voimalan teho oli 12 kW ja sähköä varastoitiin akkuihin . Tekniikan historia
1500-luvun teknisiä ajatuksia kehittivät William Gilbert (1540–1603) edistämällä magnetismin tuntemusta ja Georgius Agricola (1494–1555), joka julkaisi kaivostoimintaa käsittelevän kirjan "De re metallica". Koneiden rakentajat alkoivat olla valmiita ottamaan vastaan kokeista saatuja tuloksia, koska todellisuuteen perustuvan tietämyksen havaittiin voivan olla taloudellisesti tuottoisaa. Esimerkkinä on suuri innostus höyryyn, joka johti Thomas Saveryn 1698 kehittämään höyrykoneeseen. Gloster Meteor
Meteorin kehitystyö alkoi vuonna 1940 ilmailuministeriön määräyksellä F.9/40. Suihkumoottorin oli keksinyt Frank Whittle jo 1929. Koneen suunnitteli George Carter Gloster Aircraft Companylta. Kahdeksasta prototyypistä viides lensi ensi kertaa 5. maaliskuuta 1943, lentäjänään Michael Daunt. Prototyypit käyttivät kahta de Havilland Halford H.1 -moottoria, mutta de Havilland varasi nämä omaan Vampire-koneeseensa. Keksintö
Keksintö on olemassa olevan ongelman tai tarpeen uusi tai yllättävä ratkaisu joka on sovellettavissa käytäntöön. Se on innovatiivinen esine, prosessi tai tekniikka ja usein keksintö perustuu jo olemassa olevan tekniikan uudenlaiseen soveltamiseen. Keksinnölle voidaan myöntää patentti, joka takaa keksijälle laillisen oikeuden keksintöönsä. Kyseessä on periaatteessa tuotekehityksen kaltainen toiminta tai osa sitä, mutta tuotekehitystä käytetään yleensä nimityksenä laajamittaisemmasta ja enemmän varsinaiseen tuotteen hyödyntämiseen keskittyvästä toiminnasta.Naisten keksimiä ovat muun muassa sirkkeli (1813), autonlämmitin (1893), tuulilasinpyyhkimet (1903), tiskikone (Josephine Cochrane, 1887), sähköinen jääkaappi (Florence Parpart, 1914), radio-ohjauksen taajuushyppely (filmitähti Hedy Lamarr, 1942) ja astiankuivauskaappi (suomalainen Maiju Gebhard, 1945). Ydinvoiman historia
Helsinki osti Sipooseen kuuluvan Granön saaren uutta ydinvoimalaitosta varten. Arveltiin, että voimaverkkoon voitaisiin liittää 150–250 megawatin ydinvoimala. Granön saaren voimalaa ei kuitenkaan koskaan rakennettu. Tämän jälkeen pääkaupunkiseudulle kaavailtiin ruotsalaisen Asea-Atomin, VTT:n ja Finnatomin kehittämää lämpövoimareaktoria, joka olisi tuottanut kallioluolassa ainoastaan kaukolämpöä 200 megawatin lämpöteholla. Tutkimus- ja koulutuskäyttöön TKK:lle Espoon Otaniemeen hankittiin 1960-luvulla Yhdysvalloista General Atomicsin pieni tutkimusreaktori FiR 1 . Kipinäinduktori
Laite kehitettiin Saksassa 1800-luvun alussa. Se on yksinkertaisesti muuntajan ja katkojan yhdistelmä, joka kehittää paristo- tai akkuvirrasta korkean, kipinöitä synnyttävän vaihtojännitteen. 
Laitteen rakenne on yksinkertainen: muuntajasydämen muodostaa kimppu halutun vahvuisesta rautalangasta pätkittyjä kappaleita - näin siksi, ettei syntyisi häviöllisiä pyörrevirtoja. Sen ympärille käämittiin 2 mm kuparilangasta ensiökäämi, jonka toiseen päähän asennettiin releen tapaan toimiva sähkömagneettinen katkoja. Katkojan rinnalle kytkettiin vielä kondensaattori estämään ensiöpuolen kipinöintiä. Joseph Henry
Käytännön sovelluksiin Henryn magneetit pääsivät, kun hän myi niitä rautakaivoksille malminerotteluun. Hän keksi sähköisen soittokellon ja heilurimaisen sähkömoottorin. Yhtenä merkittävimmistä keksinnöistään hän keksi releen, sähköisen kytkimen, jolla hän saattoi kytkeä heikolla sähkövirralla voimakkaan pariston käyttämään haluttua laitetta. Näin hän pystyi kytkemään soittokellon toimimaan mailin matkan päästä. Henryn soittokello oli näin ensimmäisiä sähköisiä lennättimiä. Hänellä oli lennätin kotinsa ja yliopiston välillä ja pystyi sen avulla vaihtamaan viestejä vaimonsa kanssa. Samuel Morse hyödynsi Henryn kehittämää tekniikkaa myöhemmin, kun hän vuonna 1840 patentoi lennättimen. Generaattorikaasu
Kaasugeneraattorien polttoaineena käytettiin lähes yksinomaan kivihiiltä, mutta pieniä puulla toimivia on ollut myös laajassa käytössä. Ne tunnetaan paremmin nimellä häkäpönttö.
Häkäpöntöissä vesi tulee puun kosteuden mukana, niissä ei ole erillistä höyrykattilaa, toiseksi puussa on liiaksi vettä kemiallisesti sitoutuneena. Kaikki vesi ei reagoi puukaasuttimissa, vaan jää höyryksi puukaasun sekaan. Jäähdyttimissä höyry poistuu kondenssivetenä. Signaaligeneraattori
Signaaligeneraattori eli funktiogeneraattori on elektroninen laite, jolla voidaan tuottaa sähkösignaalia. Yleensä signaaligeneraattorista voidaan säätää tuotettavan signaalin amplitudia, tasakomponenttia ja taajuutta. Laitteen luoma signaali voi olla sini-, kantti- tai kolmioaaltoa. Signaalia voidaan signaaligeneraattorista riippuen myös moduloida tai tahdistaa käyttäen ulkoista kanavaa. Generaattori
Generaattori koostuu kahdesta osasta jotka muuttavat liike-energian sähköksi. Toinen on "seisoja" eli "staattori", ja toinen "pyörijä" eli "roottori". Generaattorityypistä riippuu kuinka osat ovat magnetoitu, ja muodostuuko käyttövirta staattorilla vai roottorilla. Rhodes
Vuonna 1965 tuotantoyhtiö CBS osti Fender Companyn, ja Harold Rhodesille aukesi kuin sattumalta mahdollisuus uuden keksintönsä sarjatuotantoon. Uusi malli oli nimeltään Fender Rhodes Suitcase 73, jossa numero 73 merkitsee koskettimien määrää. Tässä mallissa oli sisäänrakennettu esivahvistin, päätevahvistin ja kaiuttimet. Vaikka Leo Fender ei enää ollutkaan mukana yrityksessä, CBS päätti käyttää tuotteen nimessä molempien miesten sukunimiä, oletettavasti kaupallisista syistä. Fender oli jo tuohon aikaan merkittävä nimi. Mielenkiintoista kyllä, Leo ja Harold kehittivät myöhemmin yhdessä uusia ominaisuuksia Fender Rhodes -sähköpianoon ja yhteistyön tuloksena elokuun 4. päivänä vuonna 1970 hakivat yhdessä patenttia uudelle äänigeneraattorille (eng. "tone generator"). Sähköjohto
Ensimmäisenä sähkön johtuvuusominaisuuden havaitsi saksalainen Otto von Guericke 1600-luvulla. Hän ei kuitenkaan ymmärtänyt löytönsä merkitystä. Gray huomasi sähkönjohtavuuden hankaussähköä tuottavan lasiputken kanssa tehtyjen kokeidensa yhteydessä. Hän yhdisti lasiputken pellavalankoihin ja myöhemmin silkkilankoihin, joita pitkin sähköä voitiin siirtää. Gray kokeili monia aineita ja huomasi toisten esineiden kelpaavan johtimiksi ja toisten eristeiksi. Eristeet osoittautuvat samoiksi kuin aiemmin William Gilbertin määrittelemät sähköiset aineet, joita hankaamalla syntyi sähköisiä ilmiöitä. Generaattori
Yksinkertaisessa generaattorissa roottorina on kestomagneetti, joka on ympäröity staattorilla. Staattori on rautalevyistä koostuva levypakka, jossa on urat (ks. kuva). Staattorin levyrakenne estää pyörrevirtojen ja näin energiahäviöiden muodostumisen. Generaattori
Alimagnetoimalla synkronikoneen roottori saadaan kulutettua loistehoa. Tällöin synkronikone näkyy verkkoon päin induktiivisena, ts. loistehoa kuluttavana laitteena. Jos alimagnetointi on kovin rajua suhteessa koneen akselitehoon voi tapahtua tahdista tippuminen. Jos koneessa ei ole lainkaan magnetointivirtaa ylläpitäviä laitteita, mutta roottorin magnetointipiiri on oikosuljettu, tai säätövastuksen avulla yhdistetty, alkaa koneen jättämä generoida piiriin magnetointivirtaa. Sähköistyksen alkuaikoina heikkojen verkkojen aikaan liukurengasmoottori oli hyvin tavallinen voimakone, koska se voitiin käynnistää pienten sulakkeiden läpi. Liukurenkailta magnetointivirta johdettiin säätövastukseen, joka kierrettiin kiinni koneen kiihdyttyä käyttönopeuteensa. Joissain koneissa oli vielä erityinen oikosulkupala, jolloin hiiliharjat nostettiin ylös ja liukurenkaat oikosuljettiin käynnistysjakson päätteeksi. Tämän vuoksi liukurengaskone on hyvin helppo muuttaa generaattoriksi vaihtamalla säätövastus magnetointivirtalähteeksi. Guttaperkka
Guttaperkan toi Lontooseen 1842 Singaporesta ja Malesiasta brittiläinen lääkäri William Montgomerie. Materiaalin havaittiin olevan muokattavissa kuumassa vedessä kuumennuksen jälkeen ja säilyttävän tilansa jäähdyttyään. Michael Faraday huomasi, että materiaali on erinomainen sähköeriste, ja sitä käytettiinkin lähes sadan vuoden ajan kaapeleiden eristeenä, aluksi valtamerien poikki vedettävissä lennätinkaapeleissa. Vuonna 1848 keksittiin guttaperkasta valmistaa golfpalloja, mikä lisäsi lajin suosiota huimasti. Viktoriaanisena aikana guttaperkalle keksittiin monia käyttökohteita napeissa, kengissä, leluissa, koruissa yms. Generaattori
Voimalaitosgeneraattorit ovat yleensä tahtigeneraattoreita koska ne voidaan kierroslukua säätämällä saada tuottamaan tarkalleen tietyntaajuista (esimerkiksi Suomessa 50 Hz) vaihtovirtaa. Tämä siksi että koko valtakunnallinen sähköverkko toimii kaikkialla samalla taajuudella ja samassa vaiheessa, ja jos verkkoon syötettäisiin eritaajuista virtaa, vaihe-erot voisivat aiheuttaa oikosulkuja ja sähkölaitteiden rikkoutumista. Pieniä yksinkertaisia voimalaitoksia on toteutettu myös oikosulkukoneilla rakenteen yksinkertaisuuden vuoksi. Differenssikone
Ensimmäinen toimiva differenssikone rakennettiin jo 1800-luvulla. Ruotsalainen keksijä Per Georg Scheutz innostui Babbagen ideasta ja rakensi suunnilleen pianon kokoisen laitteen vuonna 1853. Laite esiteltiin Pariisin maailmannäyttelyssä 1855 ja myytiin Britanniaan 1859. Scheutz rakensi 1860 vielä toisen differenssikoneen, joka myytiin Yhdysvaltojen hallitukselle. Kumpaakin laitetta käytettiin logaritmitaulukoiden laskemiseen. Generaattori
Automaattinen jännitteen ja loistehon säätö toimii siten, kun loistehon tarve verkossa kasvaa, lisätään virtaa apukoneen staattorille, jolloin myös magnetointivirta kasvaa ja generaattori tuottaa enemmän loistehoa. Loistehon tuotanto ylläpitää verkon jännitettä. Ilman verkon kuormitusta pyörivässä synkronigeneraattorissa magnetoinnin lisäys näkyy jännitetason nousuna.
Loistehon tuotanto teoriassa ei vaadi energiaa generaattoria pyörittävältä voimakoneelta. Käytännössä suurentuneet virrat aiheuttavat häviötä ja siten tehontarpeen nousun. Sähköveturi
Charles Grafton Page rakensi vuonna 1851 Yhdysvalloissa 15 kW tehoisen sähkökäyttöisen vaunun, jonka sähkönlähteenä oli 50-kennoinen paristo. Moottori oli kahden vuorotellen kytkettävän sähkömagneetin välissä edestakaisin liikkuva rautatanko, jonka liike välittyi kiertokangella vetävälle pyöräparille. Vaunu painoi paristoineen 12 tonnia, ja se saavutti koeajossa hetkellisesti nopeuden 31 km/h. Vaunu toimi vain 40 minuutin ajan, jonka jälkeen sähköparit särkyivät. SEG
SEG eli Searl Effect Generator on tyypiltään magneettinen ylijännitelaite, jonka keksi englantilainen John Searl (s. 4. toukokuuta 1932) noin vuonna 1949. Magneettisia ylijännitelaitteita pidetään yleisesti pseudotieteenä. Wimshurstin influenssikone
Wimshurstin influenssikone on James Wimshurstin 1880-luvulla kehittämä sähköstaattinen generaattori. Laite kerää staattista sähköä influenssin avulla ja synnyttää hyvin voimakkaan, jopa kymmenien kilovolttien suuruisen tasajännitteen. Jännite riittää aiheuttamaan sähköstaattisen purkauksen toisistaan useiden senttimetrien etäisyydellä olevien metallisten elektrodien välille, mikä ilmenee voimakkaana sähkökipinänä. Wilhelm Eduard Weber
Weber ja Gauss kehittivät Joseph Henryn jälkeen yhden ensimmäisistä sähköisistä lennättimistä. Heidän tarkoituksenaan oli tutkia ohmin lain paikkansapitävyyttä, jonka Georg Simon Ohm oli julkaissut vuonna 1827. Weber ja Gauss virittivät kaksi 1 400 metriä pitkää kuparilankaa Göttingenin yliopiston ja tähtitornin väliin. Vastaanottimena toimi magnetometri, joka oli kelan sisällä langan varassa roikkuva magneettitanko, jonka heilahtelua seurattiin peilillä. Samalla he tekivät havainnon, että johdoilla voi lähettää signaaleja, sillä johdon toisessa päässä olevan magneetin kiertymissuunta vaihtui, kun paristo kytkettiin toisinpäin. Latausgeneraattori
Latausgeneraattori eli auton laturi muuttaa polttomoottorista ottamansa mekaanisen liike-energian sähköenergiaksi. Latausgeneraattorista saatava sähköenergia varastoidaan auton akkuun. Latausgeneraattorit tuottivat auton kehityksen alkupuolella aluksi tasajännitettä, ja sähkön tarpeen kasvaessa siirryttiin käyttämään tehokkaampia vaihtojännitettä tuottavia latureita. Wilhelm Lefeldt
Lefeldt keksi ja rakensi vuonna 1876 Schöningenissä maitolingon, koneen, jota myöhemmin kutsuttiin separaattoriksi. Lefeldtin kone erotti automaattisesti kerman maidosta ja jäljelle jäi kuorittua maitoa (kurria). Kone oli myös ensimmäinen käyttökelpoinen sentrifugi ja johti huomattavasti lyhyempään voin valmistusaikaan ja tuotannon kasvuun ja mahdollisti siten teollisen tuotannon. Aikaisemmin voin valmistus maidosta lähtien sisälsi kerman erottamisen (hapattamalla), kirnuamisen ja suolaamisen kestäen noin 10 päivää, jona aikana kerma saattoi mennä pahaksi. Maitosentrifugi vei Lefeldtin ja Lentschin schöningenläisen meijerikonetehtaan laajemmille maailmanmarkkinoille tutkimuksen ja teollisuuden (esimerkiksi sokerijuurikkaiden jalostus) aloilla. Kuljetin
Kuljettimien käyttö teollisuudessa, kaivostoiminnassa ja varastoissa on ollut sidoksissa sähkömoottorin käytön alkamiseen 1900-luvun alussa. Sähkömoottori antaa heti riittävän vääntömomentin kuljettimen saamiseksi liikkeelle. Vuonna 1901 Sandvik kehitti teräksistä nauhaa käyttävän kuljettimen ja aloitti sen valmistuksen. Kuljettimen ääreen organisoitua teollista valmistusmenetelmää kutsutaan liukuhihnatuotannoksi. Jo hyvin varhain on käytetty joko ihmis- tai kotieläinvetoisia pumppuja peltojen kasteluun ja koska teknisesti joillakin näistä ratkaisuista on voinut siirtää myös hiekkaa ja viljaa, keksintönä kuljetinta voidaan pitää vanhana.
Edellä mainituille kuljetintyypeille löytyy useampia valmistajia, ja ne ovat siten standardiratkaisuja. Erikoistarkoituksiin valmistetaan muillakin periaatteilla toimivia kuljettimia. Zetor
Traktoritehtaalla on valmistettu traktoreita vuodesta 1946 ja niitä on vuosien varrella valmistunut 1,1 miljoonaa kappaletta. Zetoreita on viety runsaasti ulkomaille, myös Suomeen. Varhaisimmat Zetorit käyttivät 2-sylinterisiä nelitahtisia dieselmoottoreita. Niitä pidettiin luotettavina, teknisesti edistyneinä ja hinnaltaan edullisina. Zetor otti ensimmäisten joukossa käyttöön nelipyörävedon ja lämmitetyt kuljettajankopit. Zetor 25 kehitettiin vuosina 1945–1946. Seuraavat mallit Zetor 25A, Zetor 25K ja Zetor 25T kehitettiin 1948–1949. Mallien valmistus päättyi 1961. Separaattori
Maitoseparaattori on laite, joka erottaa kerman maidosta. Sen keksivät ruotsalainen "Gustaf de Laval" ja tanskalainen "Nielsen" yhtäaikaisesti vuonna 1878. Erottelulaite mahdollisti muun muassa teollisen meijeritoiminnan. Aikoinaan maatiloilla käytettiin myös käsikäyttöisiä erottelulaitteita. Energiantuotanto
Höyrykoneen käyttöönotto mahdollisti polttoaineiden käytön myös mekaanisen energian tuotannossa. Generaattorin kehittäminen mahdollisti sähköenergian teollisen tuoton. Kun vielä turbiini kiinnitettiin pyörittämään generaattoria oli nykyisinkin ylivoimaisesti keskeisin sähköntuotantomuoto kasassa. Nykyisin lähes kaikki sähkö tuotetaan erilaisilla turbiini-generaattorikonstruktioilla. Tavallisimpia ovat veden virtausta hyödyntävä vesiturbiini ja höyryturbiini, johon höyry tuotetaan höyrykattiloilla tai ydinvoimalaitosten reaktoreilla. Sähkön tuotanto mahdollisti aivan uusia toimintoja, joista ensimmäisiä olivat muun muassa tehokas valaistus ja lennätin. Lämpösähköinen generaattori
Lämpösähköinen generaattori tai TEG-generaattori (() kehittää sähköenergiaa Seebeckin ilmiön avulla kahden keskenään kosketuksissa olevan materiaalin välillä, kun näiden välillä on lämpötilaero. Laitteessa ei ole liikkuvia osia ja sitä voi verrata sähkön avulla jäähdyttävään Peltier-elementtiin, mutta on sille käänteinen. Lämpösähköistä generaattoria hyödynnetään energian keruussa. Gottfrid Strömberg
Kouluaikanaan Turussa Strömberg oli luokkansa priimus ja jo tuolloin kiinnostunut sähkötekniikasta. Jo koulupoikana vuonna 1880 hän rakensi Suomen ensimmäisen ￼￼tasavirtakoneen￼￼ ja vuonna 1881 ensimmäisen sähkögeneraattorinsa. Ajankohdan varhaisuudesta kertoo se, että Thomas Alva Edison oli keksinyt hehkulampun vain kaksi vuotta aikaisemmin. Strömberg aloitti koneenrakennuksen opiskelun 18-vuotiaana Helsingissä Polyteknillisessä opistossa 1881 ja tutustui opintojen loppuvaiheessa hieman myös sähkötekniikkaan. Sähkön ja elektroniikan historia
Vuonna 1800 Alessandro Volta keksi sähköparin, ensimmäisen laitteen, jolla voitiin tuottaa jatkuvaa sähkövirtaa. Pian sen jälkeen keksittiin myös käänteinen ilmiö, elektrolyysi, jossa sähkövirta saa eräissä aineissa aikaan kemiallisia muutoksia. Gaston Planté keksi vuonna 1859 ladattavan lyijyakun. Yksinkertainen kone
Renessanssin aikana "mekaanisia voimia", joiksi yksin­kertaisia koneita nimitettiin, alettiin tutkia siltä kannalta, minkä verran hyödyllistä työtä niillä voidaan tehdä, mikä vähitellen johti mekaanisen työn käsitteen kehittymiseen. Vuonna 1586 flaamilainen insinööri Simon Stevin johti lausekkeen kaltevan tason välitys­suhteelle, mistä lähtien sekin on luettu yksin­kertaisten koneiden joukkoon. Täydellisen dymaamisen teorian yksin­kertaisista kohteista kehitti italialainen Galileo Galilei vuonna 1600 teoksessaan "Le Meccaniche" ("Mekaniikka"). Hän ymmärsi ensimmäisenä, että yksinkertaiset koneet eivät luo energiaa, ainoastaan muuttavat sitä muodosta toiseen. Aggregaatti
Aggregaatti (polttomoottori-generaattori tai sähkövoimakone) on laitteisto, joka tuottaa sähköä esimerkiksi bensiini- tai dieselmoottorin voimalla. Aggregaatti on usein siirrettävä ja sen tyypillisiä käyttökohteita alueet, joihin sähköverkko ei ulotu tai sähkön jakeluhäiriön varalta tarvitaan nopeasti varavirtaa. Tällaisia paikkoja ovat esimerkiksi työmaa-alueet, kesämökit, maatilat, omakotitalot, sairaalat sekä sotilasjärjestelmät ja yleisötilaisuudet maasto-olosuhteissa. Junissa käytetään vaunujen tarvitseman sähkön tuottamiseen erityisiä aggregaattivaunuja esimerkiksi ajettaessa sähköistämättömällä radalla. Aggregaatteja käytetään myös akustojen lataamiseen esimerkiksi kesämökeillä tai sotilasjärjestelmien asemakäytössä. Electro-Motive Diesel
General Motors (GM) tuli rautatiealalle täysin ulkopuolelta. 1930 se osti EMC:n sekä sen moottoritoimittajan Wintonin, joilla oli kokemusta jo satojen moottorivaunujen ja -junien rakentamisesta. GM:n omistuksessa EMC jatkoi edelleen dieselmoottorijunien kehitystä. Saatuaan riittävästi kokemusta moottorijunien rakentamisesta EMC toi 1936 markkinoille ensimmäisen pikajunaliikenteeseen sopivan linjaveturin, jonka se nimesi E-veturiksi. Veturi ei kahden Winton-dieselmoottorin tuottamalla 1 800 hevosvoiman teholla pärjännyt suurimmille höyryvetureille, mutta vetureita oli tarkoitus kytkeä useampia yhteen jolloin teho voitiin vaikkapa nelinkertaistaa. Tämän vuoksi E-sarjan vetureita rakennettiin sekä ohjaamollisina "(A-yksikkö)" että ohjaamottomina "(B-yksikkö)". Rautatieyhtiöt saattoivat kytkeä vetureita erilaisiksi yhdistelmiksi, esimerkiksi "ABBA" tai "ABB". Black &amp; Decker
Sähkömoottorin keksiminen 1800-luvun loppupuolella ja sähköverkkojen laajeneminen 1900-luvun alussa loi markkinoita verkkovirralla toimiville kodinkoneille. Yhdysvalloissa yleinen asumismuoto oli maatila tai omakotitalo, joissa oli tapana tehdä itse erilaisia nikkarointi- ja rakennustöitä. Tämä tilanne tarjosi tilaisuuden kannettavien konetyökalujen kehittämiselle. Ensimmäinen kannettava sähköinen konetyökalu oli sähköporakone. Emile Berliner
Edison oli kehittänyt fonografin vuonna 1877 eli kaksitoista vuotta ennen kuin Berliner esitteli gramofonin vuonna 1889. Edisonkaan ei ollut ensimmäinen, joka esitteli äänentoistolaitteiston. Jo vuonna 1857 oli keksitty fonoautografi ja vuonna 1877 ennen Edisonia oli markkinoille tullut paleofoni. Ennen gramofonia, kuultiin vielä vuonna 1881 grafofoni. Edisonin fonografi oli luonut äänitemarkkinoita. Gramofonin ja fonografin kesken alkoi ensimmäinen formaattisota, joita äänite alalla nähtiin 1900-luvun lopulla useita. Edisonin laitteen ääni oli parempi kuin gramofonin ja sylinterillä pyörimisnopeus säilyi vakiona äänitteen loppuun toisin kuin levyllä, jonka spiraaliradalla neulan nopeus muuttui loppua kohden. Gramofoni kuitenkin voitti sodan, koska levyjä pystyttiin helposti valmistamaan suuria määriä puristamalla ja levyjen varastointi vei vähemmän tilaa kuin fonografin rullien. Gramofonilevyformaatti säilyi 70 vuotta, aina siihen saakka kun vinyylilevy vei markkinat. Perusvuorovaikutus
Eri perusvuorovaikutusten ajatellaan vaikuttavan eri etäisyyksillä, ja ne ovat alun perin olleet selitysmalleja eri fysikaalisiin ilmiöihin, joita ei siihen mennessä olleilla teorioilla ole kyetty selittämään. Gravitaation perussäännöt (joita Einstein myöhemmin tarkensi) keksittiin 1600-luvulla (Galilei, Newton). Sähkömagneettisen vuorovaikutuksen säännöt osoittivat 1800-luvun fyysikot (pääasiassa Maxwell), heikon vuorovaikutuksen ovat löytäneet 1920-luvun alun, radioaktiivisuuden selittäneet, fyysikot (muun muassa Heisenberg ja Paul Dirac), ja vahvan vuorovaikutuksen teoriat on kehitetty selittämään hiukkaskiihdyttimissä havaittuja ilmiöitä. 1970-luvulla kolme näistä saatiin yhdistettyä nykyiseksi standardimalliksi. Höyryturbiini
Mäntähöyrykonetta paljon tehokkaampi höyryturbiini mullisti sähköntuotannon. Tasavirtaa tuottavaan dynamoon suoraan kytketty höyryturbiini eli turbogeneraattori voi pyöriä hyvinkin nopeasti, koska se ei ole sidottu generaattorin navoista johtuvaan vaihtovirran tahtiin. Vuonna 1899 Parsonsin yritys toimitti 1 MW:n turbogeneraattorin Saksaan Elberfeldiin. Latausgeneraattori
Latausgeneraattori tarvitsee toimiakseen esimagnetointijännitteen, joka johdetaan latauksen merkkivalon kautta latausgeneraattorille napaan D+. Kun latausgeneraattori alkaa tuottamaan sähköä, napaan D+ saadaan jännite generaattorin kenttädiodeilta, jolloin latausmerkkivalo sammuu. Tällöin myös jännite navassa D+ nousee latausjännitteeseen. Turbogeneraattori
Koska julkista sähköverkkoa ei kaikkialla ollut, akkukäyttöinen sähkövalo ei ollut toimiva ratkaisu; siispä kehitettiin veturin tuottamalla höyryllä toimiva oma generaattori. Koska generaattori vaatii suuremman kierrosnopeuden, voimakoneeksi valittiin höyryturbiini. Porin Konepaja
Toisen maailmansodan sytyttyä tehtailla valmistettiin lähinnä materiaalia armeijan tarpeisiin, kuten erilaisia ammuksia. Sodan päättymisen jälkeen konepajalla tehtiin sotakorvaustuotteita Neuvostoliitolle. Tehdas erikoistui valmistamaan suuria höyrykäyttöisiä generaattoreita, joita käytettiin sähköttömillä syrjäseuduilla. Konepaja valmisti Neuvostoliittoon kaikkiaan 310 generaattoria. Ne olivat valtavia koneita, joiden höyrykattilan paino oli 12 tonnia ja savupiippu oli 40 metriä korkea. Sotakorvausaikana rakennettiin myös uusi valimo, joka valmistui 1948. 
Onnistuneet sotakorvaustuotteet toivat yritykselle jatkossakin tilauksia Neuvostoliitosta. 1950-luvun alussa tehtaalla alettiin valmistaa leikkuupuimureita sekä jääkaappeja ja pesukoneita, joista Rosenlew tuli vuosien saatossa tunnetuksi. Konekivääri
Ensimmäisen konekiväärityyppisen aseen rakensi yhdysvaltalainen Richard J. Gatling vuonna 1861. Hän hyödynsi uusia pronssihylsyisiä ammuksia, jotka mahdollistivat aseen automaattisen lataamisen. Gatlingin konekiväärissä oli 6–10 lukollisen piipun ryhmä. Kun piipustoa pyöritettiin kammesta vääntämällä, kukin piippu latasi ja ampui luodin joka kierroksella. Gatling uskoi aseensa olevan niin tehokas, että se poistaisi suurten armeijoiden tarpeen ja siten vähentäisi sodassa kuolleiden määrää. Gatling-tyyppisessä aseessa ei tarvita jäähdytystä, koska kukin piippu ampuu vuorollaan, jolloin lämpöä syntyy vähemmän ja koska pyörivän liikkeen ilmavirta jäähdyttää piippuja. Laurens Hammond
Vuonna 1933 Hammond hankki käytetyn pianon, josta hän poisti kaiken muun paitsi koskettimiston. Koskettimistoa käyttäen hän pystyi nyt kokeilemaan erilaisia äänentuottamismekanismeja, kunnes hän löysi mielestään parhaan, äänipyörägeneraattorin. Hänen apunaan toimi apulaistaloudenhoitaja W. L. Lahey, joka oli myös läheisen St. Christopherin episkopaalisen kirkon urkuri. Laurens kyseli häneltä palautetta uuden soittimensa äänenlaadusta. George FitzGerald
George Francis FitzGerald, (3. elokuuta 1851 – 22. helmikuuta 1901) oli irlantilainen fyysikko. Hän keksi menetelmän tuottaa radioaaltoja, mikä oli yksi "langattoman lennättimen" eli radion keksimisen välttämättömistä esiaskelista. Generaattori
Yksinkertaisimmillaan generaattori on sähköjohtimesta muodostettu silmukka jota pyöritetään magneettikentässä, tai magneettia pyöritetään silmukan ympärillä. Tämä synnyttää johtimeen sähkövirran energian pysyvyyden mukaisesti. Tämä tarkoittaa sitä että energia ei häviä, vaan se muuttaa muotoaan energiamuodosta toiseen: esimerkiksi generaattorissa liike-energia muuttuu sähköenergiaksi. Harjavallan voimalaitos
Padon valmistuttua alkoi voimalaitoksen turbiinien ja generaattoreiden asennus. Ensimmäinen turbiini ja generaattori käynnistyi joulukuussa 1939 ja sen sähköä johdettiin aluksi talvisodan pommituksista kärsivään Helsinkiin. Toinen voimayksikkö viivästyi juuri sodan takia. Sen generaattori saatiin maahan Saksasta juuri sodan puhjettua, mutta se saatiin tuottamaan sähköä vasta vuoden 1940 keväällä. Alkuperäisten kahden kaplanturbiinin teho oli yhteensä 73 megawattia ennen 2010-luvun uudistuksia. Tukinuitto huomioitiin rakentamalla padon ohittava tukkiränni. Gerhardus Mercator
Mercator tunnetaan parhaiten vuonna 1569 laatimastaan maailmankartasta. Se perustui hänen keksimäänsä projektioon, Mercatorin projektioon, jossa ne maanpinnan viivat (loksodromit), jotka kaikkialla muodostavat yhtä suuren kulman pääilmansuuntiin nähden, näkyvät suorina viivoina. Omana aikanaan hän oli maailman kuuluisin maantieteilijä, mutta hän oli myös teologi, filosofi, historioitsija, matemaatikko ja magnetismin tutkija sekä harjaantunut kaivertaja ja kalligrafi sekä karttapallojen ja tieteellisten instrumenttien tekijä. Hän kirjoitti vain harvoja kirjoja, mutta suuri osa hänen tietämyksestään käy ilmi hänen laatimiensa seinäkarttojen kartta­selityksistä sekä hänen kartastonsa esipuheesta ja muista siinä olevista tekstisivuista. Hän myös ensimmäisenä käytti kartastosta termiä "atlas". Turbogeneraattori
Turbogeneraattori on höyryturbiinilla toimiva generaattori. Generaattori
Vaihtovirtatahtigeneraattori on tahtimoottoria vastaava, jolloin koneen ollessa vierasmagnetoitu, magnetointivirtaa muuttamalla voidaan muuttaa generaattorin tuottaman loistehon määrää. Grammen kone
Grammen kone, Grammen kehä, Grammen magneetto, tai Grammen dynamo on ensimmäinen teollisuudessa laajemmin käytetty tasavirtageneraattori, joka on nimetty belgialaisen keksijänsä Zénobe Grammen mukaan. Grammen kone voi toimia sekä tasavirtaa kehittävänä generaattorina että sähkömoottorina.
Michael Faradayn esiteltyä sähköilmiöitä koskevat lakinsa sähkögeneraattoreiden kehitystä tehtiin monella taholla. Tulokset olivat hyötysuhteen osalta niin heikkoja, että taloudellista toimintaa ei juuri syntynyt. Vuonna 1860 A. Pacinott esitteli rengasankkurin, jota Gramme sitten paransi. Sähkön ja elektroniikan historia
Sähköinen käynnistys ja latausgeneraattori alkoivat yleistyä autoissa 1910-luvulla, vaikka periaatteellisella tasolla sähkömoottori ja sähkögeneraattori oli keksitty 1800-luvun puolella. Autoissa on käytetty sekä tasavirtalatureita että myöhemmin vaihtovirtalatureita tasasuuntaajan kanssa yhdessä. Sähköveturi
Ensimmäinen nykyisenkaltaista teknologiaa käyttävä vaihtovirtaveturi otettiin käyttöön vuonna 1905 24 km:n pituisella Murnau–Oberammergau-radalla Etelä-Saksassa. Käyttöjännite oli 5 500 V yksivaiheista vaihtovirtaa ja taajuus 15 Hz. Moottoreina käytettiin yleisvirtamoottoreita. Sähkö johdettiin veturiin ilmajohdolla ja paluuvirta kiskoja pitkin. Ruotsissa insinööri Robert Dahlander tutki vuodesta 1902 lähtien Ruotsin rautatiehallituksen toimeksiannosta sähköveturien käyttöönottoa Ruotsin rautateillä. Hänen johdollaan rakennettiin vuosina 1905-1907 koeradat Tomteboda-Värtan sekä Tukholma-Järfva, joissa tehtyjen perusteellisten kokeilujen ja kustannuslaskelmien perusteella Dahlander päätyi suosittelemaan yksivaiheista vaihtovirtakäyttöä yksikertaisimpana ja huokeimpana ratkaisuna rautateiden sähköistämiseen. Joseph Henry
Englantilainen William Sturgeon oli 1824 rakentanut magneetin, jossa oli eristämätön kuparijohto kierrettynä eristetyn rautasydämen ympärillä. Magneettikenttä luotiin sähkövirralla, ja vaikutus loppui kun virta lakkasi. Henry osallistui luentoon, jossa kerrottiin Sturgeonin magneetista. Henry keksi eristää kuparilangan, jolloin kierroksia oli mahdollista asettaa tiheämmin toistensa päälle ja näin magneetista saatiin voimakkaampi. Eristeet olivat usein silkkikangasta, jotka olivat peräisin hänen vaimonsa alushameista. Henry kirjoitti vuonna 1828 ensimmäisen teoksensa, joka käsitteli maan magnetismin vaikutusta silkillä eristetystä langasta tehtyyn kelaan. Henry tuli tunnetuksi voimakkaiden magneettien rakentajana, ja hän demonstroi magnetismia suurille joukoille. Myöhemmin hänen rakentamansa magneetit pystyivät nostamaan 3 000 paunaa. Polttokenno
Polttokennon toimintaperiaatteen keksi saksalainen Christian Friedrich Schönbein vuonna 1838, ja se julkaistiin ”Philosophical Magazine”-lehdessä vuonna 1839. Myös englantilainen Sir William Grove julkaisi vuonna 1839 ”Philosophical Magazine”-lehdessä polttokennon toimintaperiaatteen. Grove julkisti yksityiskohtaisen kuvauksen polttokennosta vuonna 1842, minkä vuoksi häntä pidetään modernin polttokennon isänä. Ensimmäisen käytännöllisen polttokennon rakensi insinööri Francis Thomas Bacon vuonna 1959. NASA käytti Apollo-kuulennoilla polttokennoja miehitetyissä avaruusaluksissa. Sen jälkeen polttokenno vaikutti poistuvan energiatuotannon teknologioista. Uusi nousu alkoi 1990-luvun jälkipuolella. 2000-luvulla näkemys on, että polttokennojen käyttömahdollisuudet ovat laajat - matkapuhelimista ja autoista aina sähkön ja lämmöntuottoon asuinrakennuksille tai esim. laivoille. Polttokennojen laajan käytön esteenä ovat niiden kehitys- ja tuotantokustannukset sekä polttokennoissa käytettävien polttoaineiden jakeluverkkojen puuttuminen. Grafiittihidasteinen kanavatyyppinen reaktori
Ensimmäinen tuotannollinen grafiittihidasteinen ja kevytvesijäähdytteinen ydinreaktori kehitettiin 1950-luvun alussa Neuvostoliitossa. Kyseessä sata kilometriä Moskovan lounaispuolella sijaitsevaan Obninskin ydinvoimalaitokseen rakennettu, teholtaan viiden megawatin reaktori (LWGR, Light Water cooled Graphite moderated Reactor). Reaktori käynnistettiin ensimmäisen kerran 6. toukokuuta 1954 kello 19:40 Moskovan aikaa. Voimala liitettiin sähköverkkoon 27. kesäkuuta 1954. Obninskin LWGR-reaktorin pohjalta laadittiin uusia reaktoriratkaisuja, ja se toimi esikuvana myös RBMK-reaktorille. Huopanankoski
Koskelan myllystä generaattori oheislaitteineen siirrettiin vastarannalle Lohkon myllyyn vuonna 1926. Lupa siirtoon saatiin, koska myllyn omistavassa Myllylohkossa katsottiin, ettei sähköntuotanto aiheuta haittaa silloin tärkeämmiksi katsotuille toimialoille: jauhatukselle ja sahaukselle. Asiakkaille sähkön myi Sähköyhtymä. Sähkömyyntitaksoja vaihdettiin useaan otteeseen lamppukohtaisen ja aikaperustaisen hinnan välillä. Sähköntuotannon merkitys kasvoi 1930-luvulla. Lohkon myllyyn asennettiin Ilmolahdelta tuotu generaattori vuosina 1937–1938. Vuosina 1940–1941 sähkönjakelupiiriä laajennettiin käsittämään koko Huopanan kylä. Vuonna 1948 Myllylohko anoi valtioneuvostolta lupaa patorakennelmien korottamiseen, ohjepadon jatkamiseen Välisuvantoon saakka ja sulkea kosken valtaväylä padolla marraskuun alun ja huhtikuun lopun välisenä aikana. Myös kivien poistoon voimalauomasta haettiin lupaa, vaikka perkausta oli tehty omin luvin jo aiemmin. Luvat toimenpiteisiin myönnettiin, mutta ehtona oli pitäytyä muuttamasta kosken luonnontilaa millään tapaa tarpeettomasti. Patolaitteiden korottaminen aloitettiin kesällä 1949. Genomiikka
Genomiikka sai alkunsa Frederick Sangerin sekvensoitua viruksen ja mitokondrion täydellinen genomin. Hänen ryhmänsä kehitti menetelmiä sekvensointiin, genomin kartoitukseen, tiedon tallentamiseen ja bioinformatiikan analyyseihin 1970-1980-luvuilla. Latausgeneraattori
Aina 1960-luvulle asti vallitseva laturityyppi oli tasavirtalaturi. Tasavirtalaturissa magneettikenttä aikaansaadaan laturin runko-osaan sijoitetuilla kenttäkäämeillä eli staattorilla. Laturin rungon sisällä pyörii roottori eli "ankkuri", jossa oleviin johtosilmukoihin sähkömotorinen voima indusoituu. Kunkin johtosilmukan SMV:n voimakkuus ja suunta muuttuvat jatkuvasti ankkurin kierroksen aikana. Tämän vuoksi ulostuloteho on otettava juuri oikeassa pyörähdyksen vaiheessa. Tämä on toteutettu käyttämällä kommutaattoria, jolta teho johdetaan hiiliharjojen avulla laturin ulostuloon. Gloster Gladiator
Gloster kehitti Gladiatorin Gauntlet-hävittäjän pohjalta jo ennen ensimmäisen sarjatuotanto-Gauntletin valmistumista. Prototyyppi S.S.37 lensi ensilentonsa syyskuussa 1934. Malli oli Glosterin vastaus RAF:n spesifikaatioon F.7/30. Kustannusten säästämiseksi prototyyppi tehtiin Gauntletista vaihtamalla siivet ja laskuteline ja tekemällä joitakin muita pienehköjä muutoksia. Lopulta ilmailuministeriö kirjoitti uuden spesifikaation F.14/35 ja tilasi vuonna 1935 Glosterilta 23 Gladiatoria. Tehdasosuusliike
Tehdasosuusliikkeen rakennuksia olivat muun muassa konttori, asunnot henkilökunnalle, ruokailurakennus, sauna-pesularakennus (Tiililinna) sekä tiilinen autotalli- ja korjaamorakennus. Lisäksi osuusliikkeellä oli karjatila ja 50 ha peltoa, joista suurin osa salaojitettu tiiliputkin. Tilalla oli tiilinen navetta- ja karjanhoitajan asuntorakennus sekä tiilinen viljankuivaamo ja jyväaitta. Sähkögeneraattori, alkaen vuodesta 1918, tuotti sähköä niin tehtaalle kuin yhdyskunnallekin. Generaattori oli 65 hevosvoiman höyrykone. Teollinen vallankumous
Isaac Newton julkaisi vuonna 1687 teoksensa "Philosophiae Naturalis Principia Mathematica", jossa hän esitti mekaniikan perusteet. Tutkimuksissaan Newton sovelsi luonnontieteellistä menetelmää, jota jo Galileo Galilei oli käyttänyt. Kun tätä menetelmää alettiin ymmärtää paremmin, sitä haluttiin soveltaa laajemminkin. Ranskalainen, osin Englannissa vaikuttanut Denis Papin (1647–1712), rakensi painekattilan ja siihen varoventtiilin vuonna 1681 sekä ensimmäisen höyrykoneen 1690. Royal Society julkaisi hänen tutkimuksensa vuosina 1707–1712. Vuonna 1712 Thomas Newcomen (1663–1729) rakensi ensimmäisen kaupallisesti merkittävän höyrykoneen, jossa hän hyödynsi niin Papinin kuin ensimmäisen höyrykoneen vuonna 1698 patentoineen Thomas Saveryn (1650–1715) ideoita. Rudolf Diesel
1800-luvun viimeisellä vuosikymmenellä Rudolf Diesel kehitti ajatuksen painesytytysmoottorista. Hänen haaveenaan oli rakentaa kone, joka vetäisi vertoja Carnot'n ideaalikoneen hyötysuhteelle. Hän sai patentin laitteeseensa 23. helmikuuta 1893 ja rakensi toimivan prototyypin vuoden 1897 alussa työskennellessään Maschinenfabrik MAN AG Augsburg -yhtiön (myöhemmin MAN AG) tehtaalla Augsburgissa Saksassa. Tämä dieselmoottori nimettiin hänen mukaansa. Alun perin se tunnettiin "öljymoottorina". Felix Wankel
Liittoutuneiden miehityksen aikaan, hän aloitti salaa kirjoittamaan kiertomäntämoottoreista kirjaa. Hän onnistui jatkamaan moottoreiden kehittelyä vuodesta 1951 jolloin hän meni NSU:lle töihin ja tapasi siellä ollessaan Walter Froeden, joka oli moottoripyöräkehittelyn johtaja. Tuloksena oli KKM-moottori (Kreiskolbenmotor), joka oli paranneltu versio DKM-moottorista.
Ensimmäinen varsinaisesti toimiva Wankel-moottori oli DKM-tyyppinen ja pyöritettiin helmikuussa vuonna 1957. Toukokuussa prototyyppimoottori pyöri kaksi tuntia ja se tuotti 21 hevosvoimaa. Ensimmäistä KKM-tyyppistä moottoria päästiin kokeilemaan heinäkuun 7. vuonna 1958. Moni ihminen oli ehdottanut kiertomäntämoottorin ideoita ja suunnitelmia, mutta kukaan ei ollut kehitellyt sitä niin pitkälle ja hartaasti kuin Felix Wankel. Generaattori
Generaattori eli sähkögeneraattori on kone, joka muuttaa mekaanista liike-energiaa sähkövirraksi. Titaani
Vuonna 1791 cornwallilainen pastori ja kemisti William Gregor tutki paikallista malmia ilmeniittiä. Hän poisti malmista suolahapon avulla raudan, ja kun hän liuotti jäljelle jääneen osan rikkihappoon, syntyi titaanidioksidia. Neljä vuotta myöhemmin saksalainen kemisti Martin Klaproth löysi saman oksidin rutiilista. Hän nimesi löytämänsä alkuaineen titaaniksi kreikan mytologian titaanien, Uranoksen ja Gaian lasten, mukaan. Klaproth ei aluksi tiennyt Gregorin havainnoista mutta korosti kuitenkin koko uransa ajan, että Gregor löysi titaanin ennen häntä. Vuonna 1825 Berzelius valmisti titaania, mutta näytteessä oli epäpuhtauksia. Vuonna 1910 M. A. Hunter valmisti puhdasta titaania hapettamalla titaanitetrakloridia natriumin avulla. Gloster Gauntlet
Gloster Gauntlet oli brittiläinen kaksitasoinen yksimoottorinen yksipaikkainen hävittäjälentokone, jota voitiin käyttää sekä päivä- että yötoimintaan. Kone kehitettiin 1920-luvun puolivälin jälkeen. Sarjavalmistus kuitenkin alkoi kehitystyössä ilmenneiden vaikeuksien takia kuitenkin vasta vuonna 1934. Konetta valmistettiin prototyyppi mukaan lukien 246 kappaletta, ja sitä käyttivät Britannian ilmavoimien (Royal Air Force) lisäksi Australian, Suomen, Rhodesian, Tanskan ja Etelä-Afrikan ilmavoimat. GM-1
GM-1, tunnettu myös nimellä Haha-Gerät, tarkoittaa Saksan moottoriteollisuuden toisen maailmansodan aikana kehittämää lentokonemoottorien tehonlisäysjärjestelmää, jossa moottorin tehoa parannettiin lyhytaikaisesti typpioksiduulin avulla. Frederick W. Lanchester
Lanchester alkoi kokea tehtaan johtamisen ja oman tutkimustyönsä välisen ristiriidan hyvin harmillisena. Niinpä hän vuonna 1893 irtisnoutui toimestaan, nuoremman George-veljensä hyväksi. Näihin aikoihin hän sai valmiiksi toisen moottorinsa, joka oli samankaltainen kuin aiemmin kehitetty, mutta sen käyttövoimana toimi bentseeni ja se oli edeltäjäänsä nopeakäyntisempi (800 r/min). Lanchesterin uuden moottorin tärkeä osa oli vallankumouksellinen kaasutin, jonka avulla ilma ja polttoaine saatiin sekoitettua oikeassa suhteessa. Hänen keksintönsä tunnetaan sydänlankakaasuttimena, koska siinä polttoaine imeytetään sydänlankaan, josta se sitten kaasuuntuu moottorin imuilmaan. Lanchester patentoi tämän keksinnön vuonna 1905. Sähkömoottori
Englantilainen tiedemies Michael Faraday teki vuonna 1821 kokeen, jossa hänen keksimäänsä laitetta voidaan pitää ensimmäisenä alkeellisena sähkömoottorina. Kokeessa vapaasti roikkuva johdin upotettiin elohopea-astiaan, jonka keskellä oli kestomagneetti. Kun johtimeen kytkettiin sähkövirta, johdin kääntyi magneetin ympäri osoittaen, että sähkö muodosti magneettikentän johtimen ympärille.