Missä Hella Wuolijoki syntyi?
Hella Wuolijoki
Hella Maria Wuolijoki, vuoteen 1908 Ella Maria Murrik, kirjailijanimet muun muassa "Juhani Tervapää" ja "Felix Tuli", (22. heinäkuuta 1886 Helme, Liivinmaa – 2. helmikuuta 1954 Helsinki) oli tunnettu suomenvirolainen poliitikko, näytelmäkirjailija, Yleisradion pääjohtaja ja liikenainen. Hän oli SKDL:n kansanedustaja Hämeen pohjoisesta vaalipiiristä vuosina 1946–1947. Yleisradion pääjohtajana Wuolijoki toimi huhtikuusta 1945 kesäkuuhun 1949, jolloin hänet erotettiin tehtävästään. Virossa syntynyt Wuolijoki teki elämäntyönsä Suomessa. Poliittisesti aktiivinen äärivasemmistolainen Wuolijoki toimi talvisodan aikana rauhanneuvottelijana, mutta jatkosodan aikana hänet tuomittiin vankeuteen maanpetoksesta.
Elli Hallikainen
Elli Tarja Hannele Hallikainen (ent. Hallikainen-Ranta, s. 24. helmikuuta 1960 Tervola) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edustaa Lohijärven Kuohua ja hänen valmentajinaan toimivat Kari Sinkkonen ja Klaus Peurla. Juurakon Hulda (vuoden 1937 elokuva)
Juurakon Hulda on Valentin Vaalan ohjaama Hella Wuolijoen nimellä Juhani Tervapää kirjoittamaan menestysnäytelmään "Juurakon Hulda" perustuva suomalainen elokuva vuodelta 1937. Herta Müller
Herta Müller syntyi saksankielisellä Baanaatin alueella Romaniassa vuonna 1953. Hän kuuluu Romanian saksalaisvähemmistöön, tarkemmin Baanaatin svaabilaisiin (). Ylioppilastutkinnon jälkeen Müller opiskeli Timișoaran läntisessä yliopistossa germanistiikkaa ja romanialaista kirjallisuutta. Vuonna 1976 hän aloitti työt kääntäjänä eräässä koneyrityksessä, mutta joutui jättämään työn vuonna 1979 kieltäydyttyään yhteistyöstä Romanian salaisen poliisin Securitaten kanssa. Hän hankki elantonsa opettamalla kouluissa ja lastentarhoissa ja antamalla yksityistä saksanopetusta. Hella Wuolijoki
Wuolijoki oli marxilainen, mutta hän ei koskaan liittynyt kommunistiseen puolueeseen eikä hänellä ollut yhteyksiä Suomen maanalaiseen kommunistiseen liikkeeseen. Historiantutkija Jukka Seppisen mukaan tämä johtui siitä, että Wuolijoen vakoilutoiminnan kannalta esiintyminen ”yhteiskuntakelpoisempana” oli hedelmällisempää. Erkki Tuomioja kuvaa isoäitinsä Hella Wuolijoen vasemmistolaisuutta abstraktilla tasolla olevaksi ja yleishumanistiseksi, osin romanttissävytteiseksi ajatusmaailmaksi. Tyttö kuunsillalta
Elokuvan pohjana on radiossa vuonna 1951 esitetty romanttinen kuunnelma "Kuunsilta", jonka kirjoittaja Hella Wuolijoki uskoi elokuvan lähtökohtaan, siihen että ”avioliitossa siitetyt ja syntyneet lapset voivat fyysisestä isästään huolimatta saada naisen nuoruudenrakastetun ulkonaisen olemuksen ja luonteenpiirteet”. Geri Halliwell
Halliwell syntyi ja kasvoi Watfordissa, Hertfordshiren kreivikunnassa Itä-Englannissa. Hänen isänsä on englantilais-ruotsalainen ja äiti espanjalainen. Hän oli Gerin nuoruudessa Jehovan todistaja. Gerillä on vanhemmat sisarukset, Natalie ja Max, sekä sisaruspuolet, Karen ja Paul. Jaakko Wuolijoki
Jaakko Robert Wuolijoki (30. joulukuuta 1914 Helsinki – 19. maaliskuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen tekniikan tutkija. Hän oli Valtion lentokonetehtaan suunnittelija 1940–1943, toimistopäällikkö 1943–1944, koelaitoksen päällikkö 1945–1947. Vuodesta 1951 hän oli Teknillisen korkeakoulun koneenrakennusopin professori vuoteen 1977 saakka sekä "Teknillisen Aikakauslehden" päätoimittaja vuosina 1948–1962. Olli Kivioja
Kivioja syntyi Kalajoella Vilho Kiviojan 11-lapsisen pappisperheen neljänneksi vanhimpana lapsena. Jatkosodassa 18-vuotias Kivioja tuli jalkaväen täydennysmiehenä Uhtuan rintamalle vuonna 1943, mutta vaihtoi aselajia ja kouluttautui lentäjäksi Kauhavan ilmasotakoulussa 1943. Hän ehti lentää Blenheim-pommituslaivueessa vuoden 1944 taisteluissa. Hän toimi sotilaslentäjien veteraaniyhdistys Pilvenveikkojen puheenjohtajana 2003–2011 ja oli yksi yhdistyksen viimeisistä elossa olleista jäsenistä. Vuosina 1969–1991 Kivioja oli sivutoiminen ilmailuviranomaisen asiantuntijalääkäri ja 1980-luvun alkupuolella Suomen Ilmailulääketieteellisen Yhdistyksen puheenjohtaja. Tarja Halonen
Anna Halonen syntyi vain vähän onnettomuuden jälkeen Helsingissä. Halonen oli jo pitkään odottanut perhe-elämän alkamista, mutta Kari Pekkonen joutui viettämään työnsä vuoksi paljon aikaa poissa kotoa. Halonen on myöhemmin todennut, että hänen miehensä lähti oikeastaan aika samalla tavalla pois hänen elämästään kuin hänen isänsä aikoinaan eikä Halonen puhunut hänestä enää myöhemmin pahaa mutta ei hyvääkään. Vuonna 1979 Halonen valittiin kansanedustajaksi Helsingin vaalipiiristä. Pienen lapsen äiti otti vauvansa mukaan eduskuntaan. Nykyisen miehensä Pentti Arajärven Halonen tapasi 1980-luvulla eduskunnassa, kun Halonen toimi eduskunnan sosiaalivaliokunnan puheenjohtajana ja Arajärvi oli saman valiokunnan sihteeri. Halonen ja Arajärvi asuivat pitkään samassa talossa, mutta eri huoneistoissa Wallininkatu 10:ssä Kalliossa. He menivät naimisiin vasta Mäntyniemessä 26. elokuuta 2000, muutama kuukausi sen jälkeen, kun Halonen oli valittu presidentiksi. Alun perin Halonen ja Arajärvi kutsuivat ystävät ja omaiset sadonkorjuujuhliin, mutta yllättivät vieraat menemällä naimisiin. Vuoden 2000 presidentinvaalikamppailun aikana Halosen avoliittoa Arajärven kanssa pidettiin paljon esillä, kun vastapuolen ehdokas, keskustan Esko Aho, nosti etenkin kampanjansa alkuvaiheessa perheensä esiin. Ennen avioliittoa Pentti Arajärven titteli nousi keskustelunaiheeksi muun muassa ennen valtiovierailua Ruotsiin keväällä 2000, jolloin pohdittiin, voidaanko avopuolisosta presidentin kanslian käytännön mukaan kutsua ruotsiksi nimellä make. Tällöin päädyttiin presidenttiparin omasta toivomuksesta käyttämään vain titteliä valiokuntaneuvos. Hella Wuolijoki
Jatkosodan aikana Wuolijoki vangittiin hänen autettuaan neuvostoliittolaista desanttia Kerttu Nuortevaa. Wuolijoki oli yksi Nuortevan yhteyshenkilöistä Suomessa. Hän antoi Nuortevalle ruokatarvikkeita, majoitti tätä yhden yön ja tapasi kaksi kertaa Helsingissä. Wuolijoki oli toisaalta närkästynyt joutuessaan ottamaan vastaan desantin, sillä hän oli odottanut poliittisesti korkea-arvoisempaa rauhantunnustelijaa. Nuortevan Suomeen saapumisen syy oli kuitenkin puhtaasti sotilastiedusteluun liittyvä, minkä myös Wuolijoki tiesi. Wuolijoen tunteman ja avustaman NKVD:n tiedusteluverkoston avulla Neuvostoliitto sai tietoja Suomen sotilaallisista, yhteiskunnallisista ja taloudellisista oloista. Audiovisual Finland
Järjestö on jakanut vuodesta 2013 vuosittain Hulda-vientipalkinnon. Sen nimi juontaa Hella Wuolijoen "Juurakon Hulda" -näytelmän pohjalta tehdystä samannimisestä elokuvasta (1937), josta tehtiin Yhdysvalloissa elokuva "Farmarin tytär" (1947). Radiosaari
Radiosaari on saari Suvisaaristossa. Hella Wuolijoki hankki sen pääjohtajakaudellaan Yleisradion henkilöstön virkistyspaikaksi. Hella Wuolijoki
Kun Hella Wuolijoki sanoi haluavansa rikkoa "Lännen lokarin" viimeisenkin kappaleen, sai viihteen monitoimimies, puolustusvoimista Yleisradioon vuonna 1950 siirtynyt Niilo Tarvajärvi idean. Hän kutsui Wuolijoen vieraaksi suosittuun "Tervetuloa aamukahville" -ohjelmaansa, joka lähetettiin Yleisradion 25-vuotisjuhlan merkeissä vuonna 1951 Helsingin Pikku-Messuhallista. Suorassa lähetyksessä Tarvajärvi ojensi Wuolijoelle levyn ja vasaran, ja Wuolijoki löi yleisön suosionosoitusten saattelemana levyn säpäleiksi voitonriemuinen ilme kasvoillaan. Wuolijoki lisäsi toivovansa, ettei "Lännen lokaria" enää ikinä hankittaisi Yleisradioon. Tämän jälkeen Tarvajärvi sanoi Pekka Tiilikaisen pyytäneen ilmoittamaan, että Hellan rikkoma levy ei todellisuudessa ollutkaan "Lännen lokari", vaan aivan muu levy.
Näytelmien lisäksi Wuolijoki on kirjoittanut kuunnelmia, romaaneja ja muistelmateoksia. Hänen teostensa pohjalta on tehty useita elokuvia, joista osaan hän on tehnyt käsikirjoituksen, ja esimerkiksi elokuvaan "Eteenpäin – elämään" myös synopsiksen. Viljo Elomaa
Viljo Urho Elomaa (alun perin Helenius, 9. elokuuta 1897 Kälviä – 4. helmikuuta 1966 Jyväskylä) oli suomalainen urheilija ja suojeluskuntalainen, joka saavutti menestystä ampumalajeissa ja yleisurheilulajeissa. Viljo Elomaa syntyi isänmaalliseen ja urheilua arvostavaan perheeseen Keski-Pohjanmaalla, mutta on kuitenkin taustaltaan lähinnä hämäläistä sukua. Viljon puoliso oli Hanna Viik ja vanhemmat rautatievirkamies Mikko Helenius ja Aleksandra Helin. Viljon veli Toivo Elomaa oli nuorena yhtä lahjakas yleisurheilija. Eversti Toivo Elomaa kaatui Tulemajoella 5.7.1944, toimiessaan tuolloin JR44:n komentajana. Viljon veli Sulo Elomaa oli 1910–1930-luvuilla Lahden urheiluelämän uranuurtajia ja muun muassa teki pitkän päivätyön nostaessaan Lahden Urheilijat suurseuraksi. Viljon poika Antti Elomaa on yksi Suomen kaikkien aikojen menestyksekkäimpiä pesäpalloilijoita. Eeva-Kaarina Volanen
Eeva-Kaarina Volanen näytteli vuosina 1947–1978 lukuisissa radiokuunnelmissa, jotka tekivät hänestä tunnetun Suomen syrjäisimpiä kyliä myöten. Erityisen aktiivisesti Volanen esiintyi radiossa vuosina 1947–1957. Suomalainen televisiotoiminta ei ollut vielä alkanut ja radioteatteri oli elokuviakin suositumpaa. Hella Wuolijoki kirjoitti teoksensa "Tyttö kuunsillalta" (1951) ennen kaikkea Volasta ajatellen, Volasen vastanäyttelijänä kuunnelmassa oli Tauno Palo. Valkokankaalla vastaavia rooleja tulkitsivat Ansa Ikonen ja Joel Rinne. Luopioinen
Kirjailija Hella Wuolijoki on kuvannut muistelmateoksessaan "Kummituksia ja kajavia" Kukkialla viettämiään kesiä. Myös runoilija Eino Leino vietti siellä Wuolijoen vieraana yhden kesän. Helka Hynninen
Helka Hynninen ei ollut valtakunnallisesti tunnettu ennen vuotta 1976, mutta kotiseudullaan Vesannon ympäristössä hänet oli kuitenkin tunnettu vuosikymmenien ajan hyvänä laulajana.
Hynnisen läpimurto tapahtui 12. syyskuuta 1976, Yleisradion 50-vuotisjuhlakonserttissa, jossa hän esitti laulun ”Lapsuusajan maisemissa”. Heti konsertin jälkeen tuottaja Rauno Lehtinen ehdotti Hynniselle levytyssopimusta. Pian ilmestyi hänen ensimmäinen albuminsa "Helka Hynninen Hiirolasta". Konserttiin hän pääsi mukaan tutustuttuaan Niilo Tarvajärveen. Hynninen oli mukana Tarvajärven Laatikkoleikeissä esiintymässä ja laulamassa. 
Hynninen ja Tarvajärvi olivat ystäviä aina Tarvajärven kuolemaan, vuoteen 2002 saakka. Hynnisen muita hyviä ystäviä olivat Erik Lindström ja Pentti Lasanen, jotka toimivat useiden Hynnisen kappaleiden säveltäjinä ja sovittajina. Kerttu Nuorteva
Lähtö desantiksi tapahtui kevättalvella 1942. Nuorteva hyppäsi laskuvarjolla Vihtiin 30. maaliskuuta 1942. Tehtävänään hänellä oli kerätä tietoa Suomessa olevista saksalaisista joukoista ja poliittisista mielialoista Suomessa. Lisätehtävänä oli yrittää ottaa yhteyttä Väinö Tanneriin. Hänellä oli varusteenaan radiolähetin, ja kahdeksasta yhdyshenkilöstä Suomessa yksi oli Hella Wuolijoki, peitenimeltään "Runoilija". Hilkka Helinä
Hilkka Helinä Halttunen (o.s. Itkonen, 12. marraskuuta 1916 Viipuri – 16. toukokuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän teki 35 vuoden mittaisen uran puheteatterissa, elokuvissa, Radioteatterissa ja televisiotuotannoissa. Hilkka Helinä oli yksi suomalaisen elokuvan kultakauden tähdistä. Hänen valkokangasosiaan olivat muun muassa nimiosa "Elinan surmassa" ja Kaisa-Reetan osa "Ryysyrannan Joosepissa". Erityisen paljon hän tulkitsi hyvässä sosioekonomisessa asemassa olevien naisten tuntoja, kuten pääroolin elokuvassa "Kartanon naiset". Valkokankaalla hänen vastanäyttelijänsä oli usein Joel Rinne. Hilkka Helinä näytteli niin ikään useissa Simo Penttilän teksteihin perustuvissa elokuvissa ja "Niskavuori"-elokuvissa. Teatteritaiteilijana hän työskenteli muun muassa Intimiteatterissa. Hänet palkittiin Pro Finlandia -kunniamerkillä vuonna 1971. Milla Viljamaa
Milla Viljamaa (s. 1980) on säveltäjä, sanoittaja, sovittaja, muusikko ja tuottaja, joka on työskennellyt mm. sirkus-, tanssi-, ooppera ja teatteriproduktioissa sekä elokuvissa ja erilaisissa konserteissa. Hän on myös toteuttanut kaksi omaan musiikkiinsa perustuvaa visuaalista konserttia "Kadonnut kuu" (2005) sekä "Ansa" (2008). Viljamaan kokoonpanoja ovat mm. Hereä, Duo Milla Viljamaa & Johanna Juhola sekä trio Las Chicas del Tango, joilta kaikilta julkaistiin albumit vuonna 2007. Duo Milla Viljamaa & Johanna Juhola voitti kansainvälisen Astor Piazzolla –kilpailun (International "Citta di Castelfidardo" -award, Astor Piazzolla music section) vuonna 2002, minkä jälkeen julkaistiin duon ensimmäinen levy Piazzolla Passage. Duon toinen levy Mi Retorno oli Etnoemmaehdokas vuonna 2008. Elektrotangoa soittavan Johanna Juhola Reaktorin musiikkia on kuultu konserttien lisäksi myös tangoshowssa nimeltä Tango Roto, josta julkaistiin livelevy 2010. Saaga Enseble on yhtyeistä tuorein ja sen esikoisalbumi julkaistiin syksyllä 2012. Viljamaan ensimmäisen soololevyn nimeltä "Paras aika päivästä" teemoja ovat arjen pienet yksityiskohdat ja toisella "Minne" nimisellä soololevyllä tutkimuksen kohteena on tarun ja toden rajapinta. Viljamaan levy "Minne" sai Teosto-palkinnon vuonna 2012. Helvi Sipilä
Sipilä syntyi kärköläläisperheeseen talousneuvos Vilho ja Aleksandra Lucina Maukolan (o.s. Manner) keskisuuren maatilan tyttärenä. Hän kävi Lahden yhteiskoulun ja pääsi ylioppilaaksi vuonna 1933. Sipilä valmistui 1941 varatuomariksi kuudentenatoista naisena Suomessa ja oli yksi harvoista naispuolisista asianajajista. Vuonna 1943 hän perusti asianajotoimistonsa, joka toimi vuoteen 1972. Hanna Ojamo
Hanna Ojamon vanhemmat ovat Matti Ojamo ja Maija-Leena Ahonen. Isä on ammattiyhdistys Ystea ry:n puheenjohtaja ja sosiaalipolitiikan tutkija ja äiti koulutukseltaan kielitieteilijä. Ojamo on syntynyt Helsingissä ja kasvanut Järvenpäässä. Hänen aviopuolisonsa vuodesta 2012 on Jarkko Heiliö. Ojamo sai päästötodistuksen Keskisen Uudemaan musiikkiopistosta 1994, ylioppilaaksi hän tuli 1997. Hän valmistui Kuvataideakatemiasta 2003 ja on opiskellut myös Staatliche Hochschule für Bildende Künst Staedelschulessa Frankfurtissa elokuvaa ja videotaidetta 2002-2003. Ojamo valmistui Sibelius-Akatemian Arts Management -ohjelmasta aiheenaan kulttuurialan rahoitus ja johtaminen talouskriisin 2008 jälkeen Suomessa ja USA:ssa vuonna 2013. Hän valmistelee sosiologian ja kulttuuripolitiikan alan tohtorinväitöstä VOS-uudistuksesta Taidejohtamisen ja yrittäjyyden aineryhmään Taideyliopistolle. Ojamo valittiin Suomen Taiteilijaseuran puheenjohtajaksi kausille 2010–2011 ja 2012—2013. Hän oli toiminut seuran hallituksen jäsenenä vuodesta 2008. Aiemmin Ojamo toimi taiteilijajärjestö Muu ry:n puheenjohtajana vuosina 2008–2010 sekä yhdistyksen hallituksen jäsenenä vuodesta 2004. Ojamo on toiminut myös mm. tuntiopettajana ja vierailevana luennoitsijana eri oppilaitoksissa ja korkeakouluissa vuodesta 2004 sekä kuraattorina, käsikirjoittajana ja tuottajana. Ojamo toimii 2017– Raaseporin tarkastuslautakunnan sekä HUS Länsi-Uudenmaan sairaanhoitopiirin lautakunnan jäsenenä 2018– ja oli ehdolla Kuntavaalissa 2017 Vasemmistoliiton listalta (Sit.). Heta Niskavuori
Heta Niskavuori on kuvitteellinen henkilö Hella Wuolijoen kirjoittamassa "Niskavuori"-näytelmäsarjassa. Hän on sarjan keskushenkilön Loviisan käly. Hetaa on näytellyt muun muassa Rauni Luoma. Helvi Erjakka
Erjakan vanhemmat olivat Julius Wilhelm Eriksson ja Lyyli Eriksson, jotka olivat molemmat näyttelijöitä. Erjakka kävi seitsemän luokkaa oppikoulua ja näytteli Tampereen työväen teatterissa ja Tampereen teatterissa. Teatterityön lisäksi hänellä oli rooli yhdessä pitkässä elokuvassa, Nyrki Tapiovaaran "Miehen tiessä" (1940). Erjakka oli naimisissa kahdesti. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Olli Nuorto (1936–1938) ja toinen Urmas Kaarlo Rania (1939–1941). Hella Wuolijoki
Hella Wuolijoki on Sakari Tuomiojan puolison Vappu Tuomiojan äiti ja Erkki Tuomiojan isoäiti. Hella Wuolijoen sisar Salme Murrik oli lyhyen aikaa naimisissa Eino Pekkalan kanssa ja muutti avioeron jälkeen Isoon-Britanniaan, jossa solmi uuden avioliiton. Hella Wuolijoki
Wuolijoki nousi varapaikalta SKDL:n kansanedustajaksi heinäkuussa 1946 K. H. Wiikin tilalle tämän kuoltua kesäkuussa 1946. Hän toimi kansanedustajana vuosina 1946–1947. Naisten osallistuminen poliittisiin keskusteluihin yhdessä miesten kanssa tasavertaisina oli tuolloin uutta Suomessa. Jussi Halla-aho
Halla-ahon vanhemmat muuttivat ennen hänen syntymäänsä Tampereelle Etelä-Pohjanmaalta Alajärveltä. Halla-aho varttui Peltolammin kaupunginosassa alkoholistiperheessä, vanhempien erotessa Jussin olessa 12-vuotias. Hän kävi sekä peruskoulun, jonka yläasteella hän joutui koulukiusatuksi, että lukion Tampereella. Halla-aho soitti noin vuosina 1989–1994 "Blashemia" nimisessä speed metal -yhtyeessä, jonka kappaleet hän sävelsi ja sanoitti. Yhtye esiintyi Lemporockissa vuonna 1994. Halla-aho suoritti siviilipalveluksen työskentelemällä nuorisotalon iltaohjaajana. Myöhemmin hän on sanonut katuneensa siviilipalveluksen suorittamista. Juhani Niskavuori
Juhani Niskavuori on kuvitteellinen henkilö Hella Wuolijoen kirjoittamassa "Niskavuori"-näytelmäsarjassa. Hän on sarjan keskushenkilön Loviisan aviomies, Niskavuoren perijä ja valtiopäivämies. Hahmolla on miespääosa 1880-luvulle ajoittuvassa näytelmässä "Niskavuoren nuori emäntä" ja sivuosa 1890–1920-luvuille ajoittuvassa näytelmässä "Niskavuoren Heta". Aira Hellaakoski
Aira Katri Hellaakoski, sukunimi aik. "Helaakoski" (6. helmikuuta 1898 Oulu – heinäkuussa 1991) oli suomalainen Tampereella asunut kuvataiteilija. Hella Wuolijoki
Toimittaja ja Yleisradion pääluottamusmies Unto Miettinen muisteli Ilta-Sanomien haastattelussa vuonna 1986 saaneensa pääjohtaja Hella Wuolijoelta hätääntyneen puhelinsoiton vuonna 1947 tai 1948. Wuolijoki oli saanut postin mukana pöydälleen kenkälaatikon, jossa oli tiukaksi nipuksi sidottuja kuparilankoja, ja epäili lähetystä pommiksi. Miettisen mukaan kyseessä oli melko kömpelösti koottu räjähde, jonka hän epäili kuitenkin voineen räjähtäessään aiheuttaa palovammoja. Pommin lähettäjää ei saatu koskaan selville. Helen Stenborg
Stenborg syntyi Minneapolisissa, Minnesotassa. Hänet tunnetaan lähinnä teatterinäytöksistä, joissa hän esiintyi myös yhdessä puolisonsa, Barnard Hughesin kanssa. Television puolella hänellä oli 1970-luvun lopussa Helga Lindemanin rooli sarjassa "Another World". Ompelijatar (elokuva)
Martta Koskinen ei tee itsestään numeroa, mutta hänet ilmiannetaan silti moneen kertaan. Hän tutustuu vankilassa Hertta Kuusiseen, pääsee sitä kautta sivistyneistön piireihin ja työskentelee ahkerasti ompelijattarena muun muassa kirjailija Hella Wuolijoelle. Hän auttaa aina kykyjensä mukaan nuorempiaan ja jatkosodan aikana sodasta kieltäytyneitä tinkien omasta vaatimattomasta elintasostaan. Irene Tiittanen
Tiittanen kirjoitti muun muassa Helsingin Sanomiin ja Suomen Kuvalehteen. Hän toimi 1930-luvulla Hella Wuolijoen sihteerinä. Tiittanen oli mukana Tulenkantajien toiminnassa ja osallistui myös kirjailijaryhmä Kiilan kokouksiin. Valentin Vaala
Wuolijoki-elokuvista ensimmäinen, "Juurakon Hulda" (1937), perustuu Helsingin Kansanteatterissa ensiesitettyyn näytelmään. Se on tarina köyhästä maalaistytöstä, joka muuttaa Helsinkiin nuoren tuomarin kotiapulaiseksi. Wuolijoen näytelmä ja Vaalan elokuva olivat vahva kannanotto naisen tuonaikaiseen yhteiskunnalliseen asemaan. Elokuvaversion käsikirjoitus syntyi nuorena kuolleen Jaakko Huttusen ja Vaalan yhteistyönä. Pääosaa esittivät vastikään "Juhassa" (1937) ensiesiintynyt Irma Seikkula ja vetovoimainen Tauno Palo. "Juurakon Hulda" oli 1930-luvun katsotuin suomalainen elokuva lähes miljoonalla katsojalla. Niskavuori
Näytelmäsarjan kirjoittaja ja sarjan luoja on Etelä-Virossa Helmessä 1886 syntynyt Ella Maria Murrik eli Hella Wuolijoki. Niskavuori-näytelmien kannalta on olennaista, että vasemmistolainen Wuolijoki oli itsekin hauholaisen suurtilan emäntä. Ennen "Niskavuorta" Wuolijoelta oli ilmestynyt viisi kokoillan näytelmää ja jokunen pienoisnäytelmä. Sarjan ensimmäisellä näytelmällä, "Niskavuoren naisilla", oli ratkaiseva merkitys Wuolijoen uralle. 1930-luvun Suomessa sen moraalikäsityksiä ja poliittista ajattelua pidettiin vapaamielisinä ja ne aiheuttivat kipakkaa keskustelua puolesta ja vastaan. Helen Elde
Helen Elde (ent. Jurkka, o.s. Mäkinen; s. 17. joulukuuta 1939 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hänen alkuperäinen nimensä on Helen Tuovi Mäkinen. Hän on ollut naimisissa näyttelijä Sakari Jurkan kanssa vuosina 1963–1978, ja heillä on kaksi lasta. Suomi 1930-luvulla
1930-luvun kirjallisuuden nimiä Suomessa olivat muun muassa Tatu Vaaskivi, F. E. Sillanpää ("Nuorena nukkunut", 1931, "Ihmiset suviyössä", 1934) ja vapaan runomitan käyttäjä Katri Vala, 1930-luvun alussa hiipuneen Tulenkantajat-kirjailijaryhmän keskeinen jäsen. Näytelmäkirjallisuudessa vahva nimi oli Hella Wuolijoki, joka julkaisi teoksiaan salanimella Juhani Tervapää. Nimimerkki Arijoutsi kirjoitti kepeitä kaupunkikomedioita, kuten "Syntipukki". Uuno Kailas ja Saima Harmaja olivat aikakauden lukuisten keuhkotautiin menehtyneiden kirjailijoiden joukossa. Mika Waltari kirjoitti 1930-luvulla useita Helsinkiin sijoittuvia romaaneja, kuten "Appelsiininsiemen" (1931), "Surun ja ilon kaupunki" (1936) ja trilogian "Mies ja haave" (1933), "Sielu ja liekki" (1934) ja "Palava nuoruus" (1935). Helinä Viitanen
Viitanen syntyi Viipurissa, mistä joutui lähtemään sodan vuoksi. Viitanen haki teatterikouluun, jossa tapasi Ahti Haljalan. He avioituivat myöhemmin kesken teatterikoulun ja Haljalan mukaan he olivat ensimmäiset jotka menivät naimisiin teatterikoulussa. Sulo Wuolijoki
Sulo Wuolijoki avioitui 1908 virolaisen ylioppilaan Ella Maria Murrikin kanssa. Avioliitto päättyi eroon 1923, mutta Ella otti käyttöön nimen Hella Wuolijoki, jolla nimellä hänestä tuli tunnettu poliitikko ja näytelmäkirjailija sekä yleisradion pääjohtaja. Hella W
Hella W on suomalainen elokuva, joka kertoo Hella Wuolijoen elämästä Suomen itsenäistymisen ajoista 1940-luvulle saakka. Elokuva perustuu Outi Nyytäjän alkuperäiskäsikirjoitukseen ja sen on ohjannut Juha Wuolijoki ja tuottanut Snapper Films. Elokuva sai ensi-iltansa 28. tammikuuta 2011, ja televisiossa se esitettiin 31. maaliskuuta 2013. Olavi Paavolainen
Vuonna 1939 Paavolainen päätti taas yrittää Neuvostoliittoon, ja tällä kertaa – kolmen vuoden odottamisen jälkeen – hän sai viisumin. Aiemmat yritykset olivat kilpistyneet siihen, että Neuvostoliitto halusi maineensa puhdistamiseksi vieraikseen tunnettuja kulttuurihenkilöitä. Kun halukkaita ei enää tahtonut löytyä, Paavolainen sai viisumin, suosittelijanaan Hella Wuolijoki, ja jopa ykkösluokan vieraaksi. Kivennavalla syntynyt ja isänsä kanssa useasti Pietarissa käynyt Paavolainen puhui auttavasti venäjää. Hella Wuolijoki
Vuoden 1949 jälkipuoliskolla Yleisradion ohjelmistosta karsittiin melko kovalla kädellä Wuolijoen kaudella aloitettuja ohjelmia, joita etenkin ohjelmajohtaja Jussi Koskiluoma piti kaavamaisina ja yksipuolisina. Niistä olivat vuodenvaihteessa 1949–1950 jäljellä enää "Työmiehen tunti", "Metsäradio" ja "Pienoisparlamentti" sekä "Työmiehen perhe". Vesa E. Syrjänen
Vesa Erkki Syrjänen (17. maaliskuuta 1914 Urjala – 26. elokuuta 1972 Forssa) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija joka käytti nimimerkkiä "Kapteeni Hell". Juha Wuolijoki
Juha Wuolijoki (s. 10. marraskuuta 1969 Helsinki) on suomalainen elokuvaohjaaja, elokuvatuottaja, käsikirjoittaja sekä Snapper Films -elokuvatuotantoyhtiön toimitusjohtaja. Ilkka Hollo
Hollo syntyi varastopäällikkö Jorma Hollon ja konttoristi Anna Tirkkosen perheeseen. Hänen ensimmäinen puolisonsa (1967-1970) oli Riitta Sassi ja toinen vuodesta 1971 on Pirjo Tuulikki Iskanius. Hollo tuli ylioppilaaksi 1963 ja valmistui Kadettikoulusta 1967 ja Sotakorkeakoulusta 1977, kapteenikurssin hän suoritti 1971. Hän toimi Hämeen jääkäripataljoonassa koulutusupseerina ja komppanianpäällikkönä 1967-1968, Reserviupseerikoulussa koulutusupseerina 1968-1972 ja koulun johtajana 1991-1992. Pääesikunnan esikuntaupseeri Hollo oli 1972-1975 ja 1977-1980, puolustusvoimain komentajan adjutantti 1980-1984, sotilasasiamies Oslossa 1984-1988, Karjalan jääkäripataljoonan komentaja 1988-1990, Pohjois-Karjalan prikaatin komentaja 1990 ja Lapin sotilasläänin komentaja 1993-1994. Puolustusministeriön puolustuspoliittisen osaston päälliköksi hänet nimitettiin 1994. Hollo ylennettiin vänrikiksi 1964, luutnantiksi 1967, yliluutnantiksi 1970, kapteeniksi 1973, majuriksi 1978, everstiluutnantiksi 1986, everstiksi 1990 ja kenraalimajuriksi 1993. Elina Helkala
Elina Helkala (s. 1987) on kuusankoskelaissyntyinen, nykyisin Turussa asuva kuvataiteilija. Hänellä on myös kuva- ja mediataiteen ja muinaistekniikan artesaanin koulutus. Helkalan kuvittamalle ja hänen puolisonsa Ilari Aallon kirjoittamalle tietokirjalle "Matkaopas keskiajan Suomeen" (Atena Kustannus 2015) myönnettiin vuonna 2016 tiedonjulkistamisen valtionpalkinto. Vuonna 2017 pariskunnalta ilmestyi Suomen muinaisjäännöksiä esittelevä tietokirja "". Samppanjasosialisti
Suomessa näkyvimpiin salonkikommunisteihin kuului Hella Wuolijoki, joka oli myös näytelmäkirjailija, miljoonaomaisuuden hankkinut kauppahuoneen pitäjä, elinkautisvanki ja Yleisradion pääjohtaja. Suomalaisen tiede-elämän tunnetuimpia salonkisosialisteja oli Väinö Voionmaa. Voionmaa oli arvostettu historioitsija, jolle sosialismi oli ennen kaikkea aineellinen ja henkinen sivistysliike. Häneen voitiin aina viitata, kun tiedemaailmaa syytettiin porvarillisuudesta tai vasemmistolaisten syrjimisestä. Elsa Turakainen
Vuonna 1937 Turakainen aloitti työnsä Helsingin Kansanteatterissa, mistä hän jäi eläkkeelle vuonna 1974. Tuona ajanjaksona teatterin nimi vaihtui Helsingin Kaupunginteatteriksi. Pääkaupunkilaisteatterissa Turakaisella oli pääosat muun muassa Hella Wuolijoen näytelmissä "Justiina" ja "Vihreä kulta". Näytelmässä "Tulitikkuja lainaamassa" hän tulkitsi Ihalaisen emännän osan. Lisäksi Turakaisen taiteellisiin saavutuksiin lukeutuivat kuningatar näytelmässä "Hamlet" ja rouva Markurell, jota on luonnehdittu yhdeksi hänen parhaista suorituksistaan. Komediassa "Ruma Elsa" hän teki onnistuneen tulkinnan lemmenkipeästä professorin leskestä vastanäyttelijänään Arvo Lehesmaa. Heimo Holopainen
Laulaja ja meikkitaiteilija Helena Lindgren on Heimo Holopaisen sisko.
__notoc__
1960–1970-luvuilla Holle Holopainen toimi basistina muun muassa yhtyeissä Islanders, Topmost, Apollo ja H.E.C.. Erityistä huomiota tuli huippusuositun Hullujussi-yhtyeen basistina ja taustalaulajana (hän esiintyi myös yhtyeen "vierailevana tähtenä" nimellä Heimo Hohto). Helinä Viitanen
Helinä Viitanen (myös Viitanen-Haljala, 20. syyskuuta 1923 Viipuri – 29. marraskuuta 2013 Tampere) oli suomalainen näyttelijä. Hän esiintyi monissa televisiosarjoissa, joista tunnetuin lienee Annikki Metsolan rooli televisiosarjassa "Metsolat". Viitanen oli naimisissa samassa sarjassa näytelleen Ahti Haljalan kanssa. Jaan Tõnisson ja Viron itsenäisyys
Tuomiojan teos on ensimmäinen Tõnissonista kirjoitettu elämäkerta, ja Tuomioja toteaa, että syynä ei ole aineiston puute, vaan se, että virolaisten on ollut Neuvostoliiton romahdettua vaikea käsitellä omaa menneisyyttään, heillä on vaikeuksia "Vergangenheitsbewältigugnin kanssa", kuten Tuomioja sanoo. Sen sijaan siihen ovat paneutuneet monet suomalaiset kirjoittajat. Tuomioja oli jo Tieto-Finlandialla palkitussa teoksessaan "Häivähdys punaista" kertonut Tõnissonin olleen Hella Wuolijoen elämässä hyvin tärkeä ihminen, jonka kanssa Wuolijoella syntyi elinikäinen ystävyys. Viron historiasta myös kirjoittaneen Martti Turtolan mukaan hänet ja Tuomioja on kirjoittelunsa vuoksi Virossa leimattu KGB:n agenteiksi, samaan tapaan kuin aikoinaan torjuttiin Suomen historian vaikeista vaiheista ensimmäisinä kirjoittaneet ulkomaiset historioitsijat, kuten Anthony F. Upton. Elsa Vuorjoki
Elsa Emilia Vuorjoki (o.s. Huttunen, 30. toukokuuta 1904 Hankasalmi – 2. kesäkuuta 1994) oli suomalainen filosofian maisteri ja lehtori, joka oli Kalevalaisten Naisten Liiton perustajana Elsa Heporaudan rinnalla ja toimi myöhemmin myös järjestön puheenjohtajana ja kunniapuheenjohtajana. Hella Wuolijoki
Vuoden 1948 vaaleissa SKDL kärsi tappion ja menetti 11 eduskuntapaikkaa. Pudonneiden joukossa oli myös Hella Wuolijoki. Vaalien jälkeen eduskunta hyväksyi SDP:n kansandustajan, Yleisradion sodanjälkeistä ohjelmapolitiikkaa näkyvästi vastustaneen Yrjö Kilpeläisen tarmokkaasti ajaman ja hänen sodanaikaisen kutsumanimensä mukaan nimetyn ”Lex Jahvetin”, jonka nojalla Yleisradion hallintoneuvoston jäsenten valinta siirtyi eduskunnalle. Kilpeläinen ja Wuolijoki tunsivat henkilökohtaistakin vastenmielisyyttä toisiaan kohtaan; Wuolijoen mielestä Kilpeläisessä henkilöityivät kaikki sodanaikaisen radiotoiminnan kielteiset puolet. Uuden hallintoneuvoston ensimmäisessä kokouksessa kesäkuussa 1949 Hella Wuolijoki vapautettiin hallintoneuvoston maalaisliittolaisen jäsenen Atte Pakkasen ehdotuksesta ja SDP:n Väinö Hakkilan tukemana Yleisradion pääjohtajan tehtävästä äänin 13–3. Erottamisen perusteena oli yleinen tyytymättömyys Wuolijoen toimintaan pääjohtajana. Erottamista vastustivat hallintoneuvoston kolme kansandemokraattista jäsentä ja lisäksi kolme muuta jäsentä äänesti tyhjää. Uudeksi pääjohtajaksi valittiin Yleisradion talouspäällikkö, puolueisiin sitoutumaton Einar Sundström. Muutamat muutkin Yleisradion toimihenkilöt, näkyvimpänä esitelmä- ja selostusosaston päällikkö Erkki Vala, menettivät Wuolijoen irtisanomisen ja radion ”normalisoinnin” myötä työpaikkansa. Jäähyväispuheessaan radion kuuntelijoille muutamaa päivää myöhemmin Hella Wuolijoki toivoi, ettei Yleisradio ”kokonaan politisoituisi” ja että sanomalehdistö antaisi hänen seuraajalleen ”sen työrauhan, jota minä en saanut”. Helinä Rautavaara
Helinä Rautavaara (24. maaliskuuta 1928 Helsinki – 27. helmikuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen tutkimusmatkailija, seikkailija ja keräilijä. Hän tuli 1950-luvulla tunnetuksi "Seura"-lehteen kirjoittamiensa Peukaloliisa-matkakertomusten myötä. Rautavaaran toiminnasta kertova Helinä Rautavaaran museo toimii nykyisin Espoon Tapiolassa osoitteessa Ahertajankuja 4. Hella Wuolijoki
Yrjö Murron esityksestä Wuolijoki valittiin Yleisradion pääjohtajaksi vuosiksi 1945–1949 edellisen pääjohtajan J. V. Vakion jouduttua jättämään paikkansa. Valintaan vaikutti SKDL:n vuoden 1945 vaalivoitto. Toukokuussa 1945 esittelemässään ohjelmapoliittisessa linjauksessa Hella Wuolijoki piti keskeisenä ohjelmiston uudistamista ajankohtaisia aiheita laajasti käsitteleväksi ja kansan eri kerroksia koskettavaksi, mihin liittyi myös kansainvälisten tuulien seuraaminen. Wuolijoen johtama Yleisradio tarjosikin aivan uudenlaisia ohjelmasisältöjä. Kohderyhmille suunnattiin omia erikoisohjelmia; esimerkiksi metsätyömiehille "Metsäradio", teollisuustyöväestölle "Työmiehen tunti" ja tasapuolisuuden vuoksi maalaistyöväestölle "Maamiehen tunti". Merkittävä uusi avaus oli myös kesällä 1945 alkanut "Radion keskustelukerho", joka sai myöhemmin nimen "Pienoisparlamentti". Ohjelmassa parlamentaarisen voimasuhteiden mukaan valitut keskustelijat käsittelivät erilaisia teemoja. Tunnetuin Wuolijoen pääjohtajakauden ohjelmista oli kuitenkin Wuolijoen itse kirjoittama ja ohjaama kuunnelmasarja "Työmiehen perhe", joka alkoi vuoden 1948 joulukuussa ja jatkui vuoden 1951 loppuun asti. Sarjan oli tarkoitus tarjota vaihtoehto Yleisradion toiselle hyvin suositulle perhesarjalle "Suomisen perhe". Työmiehen perhe sekä esitteli työväenluokkaisen perheen elämää että toi esille työväen osuuden historiassa. Wuolijoki piti tärkeänä myös pesäeron tekemistä sodanaikaiseen radiotoimintaan, joka oli hänen mielestään saanut propagandan leiman. Hellen Willberg
Hellen Willberg (s. 31. toukokuuta 1967 Turku) on suomalainen näyttelijä. Hän on Svenska Teaternin näyttelijä ja tehnyt siellä useita eri rooleja. Hän ääninäytteli "Muumilaakson tarinoiden" ruotsinkielisessä versiossa Mörköä. Ella Ojala
Lempaalan Kieron kylässä Inkerissä syntynyt Ojala jäi Suomeen jatkosodan päätyttyä. Hän opiskeli aikuiskasvatusta ja slaavilaista filologiaa Tampereen yliopistossa ja työskenteli opettajana, tulkkina ja Tampereen kaupungin matkailuoppaana. Luettelo televisiosarjan Salatut elämät henkilöistä
Taiga Helena Kuula (es. Saara Kytö 2013–2014, Daniela Hoffström 2015, 2016, 2018–) on Peppi Puolakan ja Sergei Kuulan tytär, joka syntyi Kuulan perheen ollessa kidnapattuina Siperiassa. Taiga oli synnytyksen aikana kärsinyt hapenpuutteesta ja syntymän jälkeen hänellä ilmeni kouristuksia. Lääkärien mukaan Taigalla on korkean asteen CP-vamma, joten hän ei opi ehkä ikinä liikkumaan, syömään tai puhumaan kunnolla (mutta hän vaikuttaa oppineen kyseiset taidot) . Taiga vieraili muutaman kerran Helsingissä isänsä luona vuosina 2015 ja 2016. Taiga palasi sarjaan kesäkuussa 2018. Taigalla oli suuria vaikeuksia hyväksyä äitinsä miesystävä Pietari Haukkala. Kun Taiga ja Pietari viettivät päivää yhdessä, karkuteillä oleva Taiga törmäsi kuolleeksi luultuun isäänsä, Sergeihin. Milla Jovovich
Milla Jovovich (oik. Milica Nataša Jovović, ; s. 17. joulukuuta 1975 Kiova, Neuvostoliitto) on ukrainalaissyntyinen yhdysvaltalainen malli, elokuvanäyttelijä ja laulaja. Hänet tunnetaan muun muassa Alicen roolista "Resident Evil" -elokuvasarjassa. Outi Nyytäjä
Nyytäjä sai paljon tunnustusta kuunnelmistaan (mm. "Pahan siemen", "Miesmalleja"). Hän toimi myös yhtenä käsikirjoittajana Ilkka Järvi-Laturin esikoiselokuvassa "Kotia päin" (1989) kirjoitti elokuvan "Kaivo" (1992) Pekka Lehdolle ja elokuvan "Laina-aika" (2000) Timo Humalojalle. Hän niin ikään käsikirjoitti elokuvan "Hella W" (2011), joka kertoo Hella Wuolijoesta. Hänen näytelmistään viimeisiä oli osana Q-teatterin "Siniväriset"-esitystä (2009) nähty "Amatsonit". Ester Toivonen
Ester Toivonen oli latoja Armas Toivosen ja Lempi Helteen esikoinen. Hänen biologinen isänsä oli Venäjän armeijan soitto-oppilas Adolf Haman. Kyseinen mies oli Puolassa syntynyt saksalainen. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä venäläissotilaat siirrettiin pois Haminasta, eikä Adolfista sen koommin kuultu. Helle avioitui Armas Toivosen kanssa Esterin syntymän jälkeen. Perheeseen syntyi Esterin lisäksi kahdeksan lasta. Lempi Helteen sisar, Iida Mikkelsson-Hämäläinen puolestaan oli kirjailija Helvi Hämäläisen äiti. Vuonna 1934 Helvi Hämäläinen kirjoitti salanimellä Annikki Heinä serkustaan kirjan "Miss Eurooppa: Totta ja kuvitelmaa". 1930-luvun suomalaiset ylistivät Ester Toivosta ajan hengen mukaisesti "suomalaisen rodun pelastajaksi" (tuolloin pidettiin tärkeänä osoittaa, että suomalaiset eivät ole mongoleja). Martta Koskinen
Koskinen oli Hertta Kuusisen ja Hella Wuolijoen tuttava. Koskinen teki Wuolijoelle ompelijantöitä tämän omistamassa Marlebäckin kartanossa ja vielä molempien ollessa vankilassakin. Hän jatkoi pitkään, koska viranomaiset eivät voineet edes epäillä, että hän olisi ollut vakooja: Koskinen oli pitkä, näkyvä ja puhui hyvin kovalla äänellä, koska lapsuusaikainen tulirokko oli vahingoittanut hänen kuuloaan pahasti. Lisäksi Koskinen oli kahteen kertaan vankilatuomion saanut tunnettu kommunisti, ja viranomaiset etsivät pienikokoista, massaan sulautuvaa henkilöä. Ompelijan työ oli toimiva suoja. Hallie Kate Eisenberg
Eisenberg syntyi New Brunswickissa, New Jerseyssä. Hän sai nimensä sisarustensa lempielokuvasta "Muuta en jouluksi toivo" (1991), jossa Thora Birchin roolihahmo on nimeltään Hallie O’Fallon. Eisenberg esiintyi jo muutaman vuoden ikäisenä mainoksissa ja tuli 1990-luvun lopulla tunnetuksi Pepsi-mainosten pikkutyttönä. Samaan aikaan hän sai ensimmäisiä roolejaan myös elokuvista, kuten "Paulie" (1998) ja "The Insider – sisäpiirissä" (1999). Helme
Suomen Yleisradion entinen pääjohtaja Hella Wuolijoki (Ella Maria Murrik) oli kotoisin Helmen kunnasta. Helen Keller
Keller syntyi Ivy Greenin talossa Tuscumbiassa, Alabamassa 27. kesäkuuta 1880. Hänen vanhempansa olivat kapteeni Arthur H. Keller ja Kate Adams Keller. Keller ei syntynyt kuurosokeana, vaan oli syntyessään täysin terve lapsi. Hän sairastui 19 kuukauden iässä ilmeisesti aivokuumeeseen. Sairaus ei kestänyt pitkään, mutta ehti tuhota Kellerin näön, kuulon ja orastavan puhekyvyn. Seitsemänvuotiaaksi mennessä hän oli jo keksinyt yli 60 erilaista viittomaa, joilla hän pystyi keskustelemaan perheensä kanssa. Kun perhe ei ymmärtänyt, mitä hän tarkoitti, turhautunut lapsi sai raivokohtauksia. Milla Ollikainen
Milla Ollikainen (s. 1974 Haapajärvi) on suomalainen kirjailija. Hän opiskeli toimittajaksi Jyväskylän yliopistossa. Ollikainen voitti Like Kustannuksen ja Suomen dekkariseuran Rikos kannattaa -kirjoituskilpailun 2012. Ollikainen on asunut vuosina 2001−2012 Kolarissa, jossa hän työskenteli "Luoteis-Lappi"-lehden päätoimittajana. Hänen esikoisteoksensa "Veripailakat" (2013) samoin kuin seuraava, "Vesiraukka" (2014), on dekkari, ja niiden tapahtumat sijoittuvat Ylläkselle. Andrei Vyšinski
Kun Neuvostoliiton Helsingin suurlähettiläs Grigori Savonenkov pyysi vuonna 1949 Vyšinskiltä lupaa protestoida Hella Wuolijoen Yleisradiosta erottamista vastaan, totesi Vyšinski Savonenkoville että "se olisi puuttumista Suomen sisäisiin asioihin". Bertta Tammelin
Bertta Tammelinin vanhemmat olivat kivityömies Vihtori Tammelin ja Hilja Niittynen. Hän kävi kansakoulun synnyinpaikkakunnallaan Suoniemellä. Syksyllä 1924 hän aloitti näyttelijänä Tampereen Työväen Teatterissa. Hän suoritti myös lauluopintoja. Hänen ankara työkurinsa kiinnitti TTT:n johtajan Kosti Elon huomion. Tammelinin uran alkuvuosien töihin kuuluivat muun muassa Agnes (näytelmässä "Synti"), Aino Zink ("Miehen kylkiluu") ja Kaarin ("Kaksi kuningatarta"). Myöhemmin hän tulkitsi Hella Wuolijoen suosittujen Niskavuori-näytelmien hahmoja, kuten Ilonaa ("Niskavuoren leipä") ja Malviinaa ("Niskavuoren nuori emäntä"). Hänen tulkintansa Niskavuoren Hetasta oli erityisen vaikuttava. Entäs nyt, Niskavuori?
Entäs nyt, Niskavuori? on Hella Wuolijoen näytelmä vuodelta 1953. Edvin Laine ohjasi siihen perustuvan elokuvan "Niskavuori taistelee" vuonna 1957, eli Wuolijoen kuoleman jälkeen. Näytelmä on viisiosaisen Niskavuori-sarjan viimeinen. Muiden Niskavuori-näytelmien tapaan se kuuluu teatterilavojen kestosuosikkeihin. Näytelmän kantaesitys oli Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatterissa 11. helmikuuta 1953 Edvin Laineen ohjaamana. Helena Eeva
Helena Eeva syntyi Laatokan rantamilla Viipurin läänin Metsäpirtin pitäjässä Venäjän rajan lähettyvillä 13. lokakuuta 1923 kunnanesimiehen (nykyään kunnanjohtaja) Jooseppi Eevan ja kunnankätilön Aino Eevan (o.s. Hinkkanen) tyttärenä. Talvisodan alkaessa Metsäpirtin pitäjä Karjalankannaksella oli ensimmäinen Suomen alue, jota sotatoimet koskettivat. Sodan syttyessä 16-vuotias Helena ei muiden tavoin paennut sisämaahan, vaan jäi omistajien tyhjäksi jättämään kaupparakennukseen yksin yöksi. Siinä hän kirjoitti ensimmäisen sotarunonsa. Helenan sanotaan jääneen talvisodan alkaessa korsuun isänsä kanssa torjumaan ensimmäisiä hyökkäyksiä, minkä jälkeen vastahakoinen Helena haettiin pois etulinjasta. Hän hän toimi sitten lottana. Salme Pekkala-Dutt
Salme Murrik syntyi Wagenkullissa Viljandin maakunnassa Etelä-Virossa, joka oli Viron kansallisen liikkeen ydinaluetta. Hänen vanhempansa olivat asianajaja Ernst Murrik ja Katarina Kokkamägi. Hän oli toiseksi vanhin perheen viidestä lapsesta. Vanhin sisar oli Ella eli Suomessa sittemmin nimellä Hella Wuolijoki tunnettu kirjailija. Salme Murrik muutti perheensä mukana Valgan kaupunkiin, jossa hän aloitti koulunkäynnin vuonna 1899. Hän aloitti opiskelunsa Tarton tyttökimnaasissa, mutta siirtyi 1905 Moskovaan ja saavutti ylioppilastutkinnon Katariina II:n kimnaasissa. Tämän perusteella hän sai opiskeluoikeuden Moskovan yliopistoon. Moskovassa oleskelu radikalisoi samalla hänet poliittisesti. Regina Linnanheimo
Samana syksynä Linnanheimo jatkoi filmaustöiden parissa. Talvella 1939 ensi-iltansa saivat Hella Wuolijoen tekstiin perustuva "Eteenpäin – elämään" ja historiallinen kuvaelma "Helmikuun manifesti", jotka tekivät Linnanheimosta ja Palosta valkokankaiden valovoimaisen tähtiparin. Wuolijoki-filmatisoinnissa Linnanheimo näytteli päähenkilöä, Justiinaa, joka tarinan kuluessa kasvaa nuoresta tyttölapsesta aikuiseksi naiseksi. "Helmikuun manifestissa" Linnanheimon rooli oli pienehkö, mutta alkuteksteissä hänet mainitaan näyttelijöistä ensimmäisenä. Samana vuonna Linnanheimo näytteli Olavin äitiä nuoren viulumestari Heimo Haiton elämään perustuvassa elokuvassa "Pikku pelimanni", jossa Olavia esitti Haitto itse. Hella Wuolijoki
Wuolijoella oli runsaasti kytköksiä Neuvostoliiton poliittiseen johtoon. Wuolijoki kuului NKVD:n asiamieskortistoon peitenimellä ”Runoilija”. Wuolijoen lisäksi kortistoon kuuluivat tosin myös kokoomuslainen puolustusministeri Arvi Oksala ja valtiovarainministeri Mauno Pekkala. Olavi Helo
Helon vanhemmat olivat rakennusmestari Kustaa Helo ja Hilja Maria Kaukonen. Hänellä ja hänen puolisollaan Aino Nuotiolla oli yksi lapsi. Helo oli tullut ylioppilaaksi 1935 ja aloitti Helsingin yliopistossa lainopilliset opinnot syksyllä 1936. Hän toimi samalla Helsingin verovalmisteluvirastossa tarkastajana ja oli pitämättä jääneiden vuoden 1940 Helsingin olympialaisten sanaomalehtiosastolla. Hilla Blomberg
Hilla Blomberg (s. 1959 Kankaanpää) on suomalainen toimittaja, koulutukseltaan liikuntatieteiden maisteri. Blomberg työskentelee Yleisradiossa ja toimittaa sunnuntaiaamun "Aamusydämellä" -ohjelmaa Yle TV1:ssä. Aiemmin hän juonsi ikäihmisille suunnattua "Vierivät kivet" -ohjelmaa sekä "Ylen aamu-tv:tä". Hilla Blomberg toimi pitkään myös Ylen urheilutoimittajana selostaen esimerkiksi Jukolan viestiä. Hän osallistui vuonna 1979 Venlojen viestin kolmannelle osuudelle Kankaanpään Suunnistajien joukkueessa. Hella Wuolijoki
Toimittaja Pekka Tiilikaisen juontamassa Metsäradiossa alkoi 1940-luvun lopulla soida tiuhaan amerikansuomalaisen Hiski Salomaan ralli "Lännen lokari", jonka Salomaa oli levyttänyt Yhdysvalloissa 1920- ja 1930-lukujen taitteessa. Hella Wuolijoki inhosi laulua suunnattomasti ja hän yritti lopettaa sen soittamisen rikkomalla levyn toimittajien nähden. Pekka Tiilikaisen kerrotaan esimiehensä kiusaksi saman tien kaivaneen esiin uuden levyn ja todenneen, että näitähän riittää. Loviisa Niskavuori
Loviisa Niskavuori (alkuaan Saaroisten Loviisa) on kuvitteellinen henkilö Hella Wuolijoen kirjoittamassa "Niskavuori"-näytelmäsarjassa. Hän on sarjan keskushenkilö. Loviisa on naispääosa 1880-luvulle ajoittuvassa näytelmässä "Niskavuoren nuori emäntä" ja sivuosa 1890–1920-luvuille ajoittuvassa näytelmässä "Niskavuoren Heta". 1930- ja 1940-luvuille ajoittuvissa näytelmissä "Niskavuoren naiset", "Niskavuoren leipä" ja "Entäs nyt, Niskavuori?" Loviisa on Niskavuoren vanhan emännän asemassa. Loviisaa ovat näytelleet muun muassa Kaisu Leppänen, Rauni Luoma ja Emma Väänänen. Sulo Wuolijoki
¨ Arvo ”Poika” Tuominen
Muistelmissaan Arvo Tuominen rakentaa itsestään kuvaa eräänlaisena rauhanvälittäjänä. Muistelmiensa mukaan juuri hänen ansiostaan Hella Wuolijoki sai yhteyden Aleksandra Kollontaihin. Väite ei ole ihan luotettava, vaan osa kampanjaa, jolla Tuominen sodan jälkeen rakensi itsestään kuvaa isänmaallisena kommunistina, joka yritti parhaansa mukaan auttaa Suomea sen hädän hetkellä. Tämän suuntaista väitettä tukee vain yksi lähde, Hertta Kuusisen isälleen lähettämä kirje, jossa epämääräisesti kerrotaan Ruotsissa oleskelevien suomalaisten toverien rauhaan tähtäävistä toimista talvella 1939–1940. On mahdollista, että Tuomisella oli oma rauhansuunnitelma ja tieto Wuolijoen oleskelusta Ruotsissa, mutta on todennäköisempää että hän pelurina piti kaikki vaihtoehdot auki ja toimi kaksoisagenttina. Vappu Tuomioja
Vappu Illike Tuomioja (o.s. Wuolijoki, 20. maaliskuuta 1911 Helsinki – 12. huhtikuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen kirjailija. Hänen vanhempansa olivat Sulo Wuolijoki ja Hella Wuolijoki. Hän oli naimisissa Sakari Tuomiojan kanssa ja heidän poikansa on Erkki Tuomioja. Entäs nyt, Niskavuori?
Televisionäytelmän erikoisuutena on Hella Wuolijokea esittävä kertoja, joka taustoittaa Niskavuori-sarjaa. Kertojaa näyttelee Eriikka Magnusson, joka tekee myös Ilona Ahlgrenin roolin. Juhani Multian roolin tulkitsee Tapani Perttu. Helinä Viitanen nähdään Loviisa Niskavuoren osassa. Ilonan ja Aarnen lapsia, Paavoa ja Lilliä näyttelevät Panu Raipia ja Mari Auresmaa. Seela Sella on Martan roolissa. Martan puolisoa, tohtori Henrik Wareliusta tulkitsee Elis Sella. Selma Lagerlöf
Selma Ottilia Lovisa Lagerlöf (20. marraskuuta 1858 Mårbacka, Östra Ämtervik, Värmlanti, Ruotsi – 16. maaliskuuta 1940 Mårbacka, Värmlanti, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija, joka tunnetaan erityisesti lastenkirjastaan "Peukaloisen retket villihanhien seurassa." Hän on kirjoittanut myös "Gösta Berlingin tarun" sekä "Peikkoja ja ihmisiä". Heikki Häiväoja
Heikki Aulis Häiväoja (s. 25. toukokuuta 1929 Jämsä) on suomalainen kuvanveistäjä, joka asuu Vantaalla. Hänen töitään on ollut näyttelyissä 1950-luvulta alkaen, ja niitä kuuluu useiden museoiden kokoelmiin. Hän on suunnitellut etenkin mitaleita, hautamuistomerkkejä ja rahoja. Hopeinen markka vuodelta 1964 oli Häiväojan suunnittelema yhdessä Olof Erikssonin kanssa. "Sodanajan naisen patsas" Helsingin Kalliossa on Häiväojan työ vuodelta 1996. "Adolf Erik Nordenskiöldin muistomerkin" (1985) Helsingin Kaivopuistossa hän toteutti yhdessä tyttärensä Johanna Häiväojan ja arkkitehti Eric Adlercreutzin kanssa. Oman taiteensa ohella Häiväoja on toiminut opettajana Taideteollisessa oppilaitoksessa ja Taideakatemian koulussa. Salla Huovinen
Salla Huovinen (o.s. Suhonen, s. 9. toukokuuta 1969) on suomalainen pesäpalloilija, joka pelasi vuosina 1990–1999 naisten pääsarjatasolla. Hänen kasvattajaseuransa on Puurtilan Kisa-Pojat. Sulo Wuolijoki
Sulo Wuolijoki oli syntyisin Vuolijoen kartanosta Hauholta. Hänen isänsä oli rusthollari ja valtiopäivämies Juho Wuolijoki, s. 1843, ja äitinsä Serafina Antintytär Lagervik, s. 1851 Kärkölän Hähkäniemessä. Myös hänen veljensä Wäinö Wuolijoki oli tunnettu poliitikko. Hella Wuolijoki
Hella Wuolijoki kirjoitti teoksia muun muassa taiteilijanimillä Juhani Tervapää ja Felix Tuli. Wuolijoki muistetaan erityisesti näytelmäkirjailijana Niskavuori-näytelmäsarjastaan. Hänet tunnetaan myös yhteistyöstään Bertolt Brechtin kanssa. Wuolijoki ja Brecht kirjoittivat yhdessä näytelmän "Herra Puntila ja hänen renkinsä Matti". Jennifer Ehle
Ehle syntyi Pohjois-Carolinan Winston-Salemissa Yhdysvalloissa näyttelijä Rosemary Harrisille ja kirjailija John Ehlelle. Hän vietti lapsuutensa Britannian ja Yhdysvaltojen välillä ja kävi 18:aa eri koulua. Hän opiskeli North Carolina School of the Artsissa ennen siirtymistään Lontoon Central School of Speech and Draman oppilaaksi. Vuonna 1992 Peter Hall poimi hänet jälkimmäisestä tähdittämään minisarjaa "The Camomile Lawn". Neljä vuotta myöhemmin Ehlen näyttelijäsuoritus Elizabeth Bennettinä toi hänelle Bafta-palkinnon. Liisa Tomberg
Tombergista tuli nopeasti Kansallisen teatterin suurin tähti, joka esiintyi Petroskoissa yhteensä 44 vuoden ajan. Hänet tunnettiin erityisesti klassisten näytelmien vahvoista naisrooleistaan. Suomalaisista näytelmistä Tomberg nähtiin muun muassa Hella Wuolijoen "Niskavuoren naisten" pääroolissa, Marttana Aleksis Kiven "Nummisuutareissa" sekä Maijana Teuvo Pakkalan "Tukkijoella"-näytelmässä . Vuosina 1962–1966 hän oli Neuvostoliiton parlamenttina toimineen korkeimman neuvoston jäsen. Vakoilu
Toinen kuuluisa suomalainen vakooja sodan aikana oli kirjailija ja kulttuurivaikuttaja Hella Wuolijoki, joka oli NKVD:n agentti koodinimellä ”Runoilija”. Wuolijoki muun muassa majoitti ja suojeli desanttia sekä välitti tietoja Neuvostoliiton tiedustelupalvelu NKVD:lle. Vesa Wallgren
Vesa Tapani Wallgren (s. 4. marraskuuta 1960 Tampere) on suomalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan televisiosarjasta "Pirunpelto". Hän on näytellyt myös mm. televisiosarjoissa "Yhteinen huone" ja "Klikkaa mua" sekä elokuvissa "Lapin kullan kimallus" (1999), "Vares - Sukkanauhakäärme" (2011) ja "Armoton maa" (2017). Vesa Wallgren on näytellyt myös mm. Kotkan, Vaasan ja Kuopion kaupunginteattereissa sekä Tampereen Teatterissa ja Tampereen Työväen Teatterissa. Hella W
Hella W on ensimmäinen suomalainen naisesta tehty elämäkertaelokuva. Nimiroolissa Hella Wuolijokea näyttelee Tiina Weckström. Niskavuoren naiset
Niskavuoren naiset on Hella Wuolijoen näytelmä vuodelta 1933. Sen ensiesityksen Helsingin Kansanteatterissa 31. maaliskuuta 1936 ohjasi Eino Salmelainen, jonka merkitys Wuolijoen näytelmille oli keskeinen ja jonka ohjaustyöt viitoittivat näytelmien tulkinnan ja laskivat perustan Niskavuoren teatterimaisemalle vuosikymmeniksi. Näytelmä ilmestyi painettuna vuonna 1936 tekijänimellä Juhani Tervapää, ja kustantaja oli Gummerus. Wuolijoki paljastui tekijänimen takaa kuitenkin jo näytelmän ensi-illassa. Se on julkaistu uudestaan 2001 Hella Wuolijoen tekijänimellä.. Loviisana oli Elsa Rantalainen, Aarnena Kyösti Erämaa ja Marttana Aino Lohikoski. Ilonaa näytteli Martta Kontula. Venla Savikuja
Venla Eveliina Savikuja (s. 1990 Inkoo, Suomi) on suomalainen näyttelijä ja bloggaaja. Hänet tunnetaan parhaiten Heidi Aaltosen roolista suomalaisessa draamasarjassa "Salatut elämät", jossa hän esiintyi tammikuusta 2009 maaliskuuhun 2015. Helly Luv
Helly Luv (oik. Helan Abdulla, s. 16. marraskuuta 1988 Urmia, Iran) on Suomessa varttunut kurdilainen näyttelijä ja laulaja, joka nykyään vaikuttaa Los Angelesissa ja viettää lisäksi osan ajastaan Kurdistanin pääkaupungissa Arbilissa. Luettelo jääkäreistä L
Siirry kirjaimeen → A B C D E F G H I J K L M
N O P R S T U
V W Y Z Å Ä Ö
(25. elokuuta 1884 Reisjärvi – 24. helmikuuta 1948) oli suomalainen jääkäri ja työmies. Hänen vanhempansa olivat torppari Edvard Laajala ja Eeva Lokkila. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Hilma Paanasen kanssa. Tämä Reisjärveläinen työmies liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 2. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamakomennuksen jälkeen hänet siirrettiin Altonan työosastoon 28. maaliskuuta 1917, josta edelleen siviilitöihin 4. elokuuta 1917. Suomeen hän palasi keväällä 1918, mutta ei ottanut osaa Suomen sisällissotaan, vaan asettui Kannukseen työmieheksi. Professori Martensin lähtö
Kirjan tarinassa minäkertojana esiintyvä päähenkilö peilaa pohdinnoissaan elämäänsä saksalaiseen Georg Friedrich von Martensiin (1756–1821), joka oli Friedrich Martensin tavoin kansainvälisen oikeuden oikeustieteilijä ja diplomaatti. Teoksen tapahtumat sijoittuvat Martensin viimeiselle junamatkalle, joka päättyi hänen kuolemaansa Valgan rautatieasemalla. Matkalla päähenkilö tapaa Helsingin yliopistossa opiskelleen nuoren virolaisen naisen, Hella Wuolijoen. Erkki Tuomioja
Tuomioja sai vuoden 2006 Tieto-Finlandia-palkinnon Hella Wuolijokea käsittelevästä, alun perin englanniksi kirjoitetusta teoksesta "Häivähdys punaista" (alkukielellä "A Delicate Shade of Pink"). Teos on kaksoiselämäkerta Hella Wuolijoesta ja tämän sisaresta Salme Pekkalasta. Tuomiojan aikaisempaan tuotantoon kuuluvat muun muassa elämäkerrat K. H. Wiikistä, Sakari Tuomiojasta ja Pekka Kuusesta sekä Suomen ulkopolitiikkaa käsittelevän kirja Suomen ulkopolitiikka Anno 2004. Vuonna 2010 Tuomiojalta ilmestyi Viron merkkimiehiin kuuluvan Jaan Tõnissonin elämäkerta "Jaan Tõnisson ja Viron itsenäisyys". Anna Kuoppamäki
Anna Mirjami Kuoppamäki (s. 14. huhtikuuta 1963) on suomalainen musiikkikasvattaja, musiikkikasvatuksen tutkija, säveltäjä, sanoittaja ja sovittaja, joka vaikutti myös yhtyeessä Wilma. Hän toimii nykyään (2018) Länsihelsingin musiikkiopiston lehtorina. Juurakon Hulda
Juurakon Hulda on Juhani Tervapään eli Hella Wuolijoen kirjoittama näytelmä. Se sai ensiesityksensä Helsingin Kansanteatterissa 10. maaliskuuta 1937 pääparina Emmi Jurkka ja Kaarlo Angerkoski. Näytelmä tapahtuu yksinomaan tuomari Soratien asunnossa. Toisin kuin näytelmästä tehdyssä elokuvassa, tohtori Alisen osuus jää vaatimattomaksi. "Juurakon Huldan" aineksia on havaittavissa myös Wuolijoen 1933 ilmestyneessä vironkielisessä romaanissa "Udutaguste Leeni Tartus" ("Usvantakaisten Leeni Tartossa"). Pertti Uotila
Uotilan opiskelutovereita olivat tunnetut sosialistit Otto Wille Kuusinen, Yrjö Sirola ja Sulo Wuolijoki, jotka saivat myös hänet hetkellisesti kiinnostumaan aattesta. Vuonna 1905 he kokoontuivat Sulo Wuolijoen kotiin Hauhon Wuolijoen kartanoon, jossa valmistui ranskalaisen työväenlaulun "Kansainvälisen" eli "Internationalen" ensimmäinen suomennos. Sulo Wuolijoen vaimon Hella Wuolijoen mukaan käännöksestä tuli alkuperäistäkin komeampi. Sosialismi oli Uotilalle kuitenkin vain hetkellinen innostus, eikä hän Kuusisen, Sirolan ja Wuolijoen tavoin enää jatkanut politiikan parissa opiskelujensa jälkeen. Myöhemmästä valkoisesta taustastaan johtuen Uotilaa ei yleensä myöskään mainita "Kansainvälisen" kääntäjänä.