Mikä on Lestadiolaisten lukumäärä Suomessa nykyisin?
Lestadiolaisuus
Lestadiolaisuuden tutkija, kirkkohistorian professori Jouko Talonen arvioi lestadiolaisten määräksi vuonna 2012 maailmanlaajuisesti yhteensä noin 171 000 henkilöä. Yhteensä lestadiolaisia on maailmanlaajuisesti eri arvioiden mukaan noin 141 000–212 000. Talosen mukaan lestadiolaisuuden kannattajia oli Suomessa noin 115 000 vuonna 2016, joista vanhoillislestadiolaisten osuus oli noin 90 000.
Lestadiolaisuus
Lestadiolaisuutta edeltäneitä herätysliikkeitä olivat liikkeen syntyalueella Pohjois-Ruotsissa lukijaisuus (lukijaisuudessa oli useita haaroja) ja viklundilaisuus. Lestadiolaisuutta on L. L. Laurenin Suomen kirkkohistoriassa "Suomen kirkon tärkeimmät vaiheet" kutsuttu "laestadiolaiseksi lukijaisuudeksi". Lestadiolaisuus lähti leviämään, kun ruotsalainen pappi Lars Levi Laestadius (etnisesti osittain myös saamelainen) koki hengellisen uudistumisen tavattuaan Lapin Marian vuonna 1844. Tapaaminen sytytti Laestadiuksen saarnoihin uuden palon, ja kirkon sisällä alkoi levitä herätysliike. Syntynyttä liikettä alettiin kutsua 1880-luvun puolivälin jälkeen lestadiolaisuudeksi; 1900-luvun alkuun liikettä nimitettiin myös "hihhuleiksi", "villiopiksi", "lahkoksi" ja "harhaopiksi". Liike levisi varsin nopeasti Suomen, Ruotsin ja Norjan pohjoisosiin. Lestadiolaisuus
Puhdasoppisen kirkon oli vaikea hyväksyä lestadiolaisten opetuksia sakramenteista, ripistä, avainten vallasta, seurakuntaopista, lapsen uskosta, rukouksesta ja uskon syntymisestä. Esimerkiksi piispa Gustaf Johansson on näitä eroavaisuuksia käsitellyt kirjassaan "Laestadiolaisuus" (1892). Hän halusi ohjata lestadiolaiset "lahkollisen lumouksen kahleista raittiiseen uskoon". Lestadiolainen saarnaaja Juhani Raattamaa on halunnut säilyttää anteeksiantavaisen mielen myös vastustajiin: "Vielä minäkin rukoilen anteeksi puuttuvaisuuttani ja annan sydämestäni anteeksi kaikille vastustajille. Vieläpä Kuopion piispallekki, joka häpäisee meitä ja nimittelee laestadiolaisiksi." Vaikka lestadiolaisuus on luterilainen herätysliike on siihen kuulunut myös katolilaisia ja ortodokseja. Vanhoillislestadiolaisuus
Ensimmäisen kerran lestadiolaisuus levisi Yhdysvaltoihin 1860-luvulla. Nykyään Yhdysvalloissa ja Kanadassa toimii vanhoillislestadiolaisten kirkko Laestadian Lutheran Church, jolla on 29 seurakuntaa Pohjois-Amerikassa. Seurakunnat sijaitsevat seuraavissa osavaltioissa: Arizona, Colorado, Connecticut, Florida, Illinois, Michigan, Minnesota, Pohjois-Dakota, Oregon, sekä Washington. Pohjois-Amerikassa on noin 5 000–6 000 vanhoillislestadiolaista. Pohjois-Amerikassa järjestetään vuosittain kesä- ja talviseurat. Jehovan todistajat
Suomessa Jehovan todistajat on neljänneksi suurin uskonnollinen yhteisö evankelis-luterilaisen, ortodoksisen kirkon ja Suomen Helluntaikirkon jälkeen rekisteröidyistä uskonnollisista yhdyskunnista suurin. Tilastokeskuksen väestörakennetilaston mukaan Jehovan todistajien jäsenmäärä oli Suomessa vuoden 2016 lopussa 17 979. Jäsenmäärä on vähentynyt 2010-luvulla noin 1 100 hengellä. Suomen evankelis-luterilainen kirkko
Suomen evankelis-luterilainen kirkko () on jäsenmäärältään suurin Suomessa toimiva uskonnollinen yhdyskunta, johon kuului 69,7 prosenttia suomalaisista vuoden 2018 lopussa. Yhdyskunta tunnustaa luterilaisen opin mukaista protestanttista kristinuskoa.
Kirkon mukaan sen nimi tarkoittaa "luterilaisella tavalla evankelisten ryhmää Suomessa". Lestadiolaisuus
Maailman kansainvälistyessä lestadiolaisuus on levinnyt kymmenien tuhansien kilometrien päähän syntypaikastaan. Afrikassa lestadiolaista toimintaa on ollut 1960-luvulta alkaen. Vanhoillislestadiolaisuus levisi Togoon 1990-luvun puolivälistä lähtien Ruotsista. Keniaan vanhoillislestadiolaisuus levisi 2000-luvun vaihteessa. Vanhoillislestadiolaisuus levisi Togosta Ghanaan 2000-luvulla. Vanhoillislestadiolaisuus levisi Suomesta Gambiaan 2010-luvun vaihteessa, jossa suunniteltiin vuonna 2011 jo yhden kirkkorakennuksen rakentamista. Vanhoillislestadiolaisuus toimii Gambiassa nimellä Laestadian Lutheran Church of Gambia. Esikoiset (yhdistys)
Lauantaina 23.7.2016 pidettiin seurakuntakokous Lahdessa ahtialan koululla, paikalla oli noin 750 seurakuntalaista. Kokouksessa käsiteltiin evankelis-luterilaisen kirkon sisäisenä herätysliikkeenä jatkamista, kun vanha liike on ryhtynyt toimittamaan sakramentteja maallikkosaarnaajien voimin. 15.8.2016 uutisoitiin esikoislestadiolaisen herätysliikkeen olevan jakautumassa. Uusi järjestö Esikoiset ry perustettiin elokuussa 2016, he keräävät riveihinsä niitä esikoislestadiolaisia jotka eivät hyväksy vanhan järjestön sakramenttilinjaa. Esikoiset ry:n jäsenmäärä on alun kasvupyrähdyksen jälkeen asettunut 1500 tienoille. Lestadiolaisuus
Vuonna 1873 kirkko sai nimekseen Solomon Kortetniemi Lutheran Society. Tämä lestadiolaiskirkko perustettiin, koska silloisen Yhdysvaltain luterilaisen kirkon papit julistivat lestadiolaiset pannaan ja sulkivat nämä villiuskoisina ulkopuolelle. He eivät myöskään päästäneet lestadiolaisia ehtoolliselle ja estivät näiltä jopa pääsyn lasten kummeiksi. Lakimiehen neuvosta lestadiolaiset perustivat pakon edessä oman kirkon. Vuonna 1879 nimi muutettiin Finnish Apostolic-Lutheran Congregationiksi. Tämän jälkeen on tapahtunut hajaannuksia, ja tällä hetkellä Pohjois-Amerikassa toimii kahdeksan suuntausta. Yhteenlaskettu kannattajamäärä Pohjois-Amerikassa on noin 29 000–32 000. Rauhan Side
Rauhan Side on esikoislestadiolaisten julkaisema lehti, joka ilmestyy neljä kertaa vuodessa. Sen tilaushinta on 20 € (vuonna 2018). Lehti sisältää hartauskirjoituksia, saarnoja (Luther, Laestadius, esikoislestadiolaisten saarnaajat), lähetyskirjeitä, kertomuksia kristittyjen kokemuksista, kirkkohistoriallisia kirjoituksia, lasten palstan ja tietoja seuroista ja rukoushuoneista. Lehti leviää noin kymmeneen maahan mutta levikistä yli 90 prosenttia suuntautuu Suomeen. Tärkeimmistä artikkeleista on ruotsin- ja englanninkieliset tiivistelmät. Vanhoillislestadiolaisuuden kritiikki
Ihmisoikeusliitto on todennut asiaa koskevassa taustamuistiossa 4.3.2009, että vanhoillislestadiolaisuuden ehkäisykielto loukkaa ihmisoikeuksia, jos ehkäisykieltoon painostetaan uskonyhteisön taholta. Tasa-arvoasiain neuvottelukunta puolestaan totesi joulukuussa 2009, että "liikkeen johtajien auktoriteetti ja yhteisön paine eivät jätä lestadiolaiselle naiselle tosiasiallista mahdollisuutta päättää omasta kehostaan ja seksuaalisesta itsemääräämisoikeudestaan". Usein toistuvat raskaudet aiheuttavat riskejä naisen psyykkiselle ja fyysiselle terveydelle. Raskaudenpelko puolestaan kuormittaa parisuhdetta. Monissa lestadiolaisperheissä on jopa 10–18 lasta. Pitkään kestävä raskausaika naisen elämänvaiheena, tiheästi toistuvat raskaudet ja mahdolliset keskenmenot sekä vastuu suuresta perheestä voivat aiheuttaa naisille monenlaisia terveydellisiä ja elämänalaatua heikentäviä ongelmia. Kriitikot ovat peränneet herätysliikkeeltä perusteluja näin ehdottomalle ehkäisykiellolle. Kirkkoherra Seppo Lohi on esittänyt yhdeksi kiellon perusteluksi, että vanhoillislestadiolaisuus katoaisi Suomesta kokonaan viidenkymmenen vuoden sisällä, mikäli liike luopuisi kielteisestä suhtautumisesta ehkäisyn käyttöön. Esikoislestadiolaisuus
Esikoislestadiolaisuudesta erkani vuonna 2016 yhdistyksen sakramenttien omiin käsiin ottamista vastustava ryhmittymä, joka järjestäytyi Esikoiset ry -nimiseksi yhdistykseksi.Kotimaa24 uutisoi 15. elokuuta 2016 esikoislestadiolaisen herätysliikkeen olevan jakautumassa, uusi yhdistys Esikoiset ry perustettiin elokuussa 2016. Kotimaa24:n mukaan uusi järjestö kerää riveihinsä niitä esikoislestadiolaisia, jotka eivät hyväksy vanhan järjestön Esikoislestadiolaiset ry:n vuonna 2015 toteuttamaa sakramenttien ottamista liikkeen maallikkosaarnaajien käsiin. Heinäkuussa 2016 pidettiin kokous, jonka jälkeen ryhdyttiin perustamaan esikoislestadiolaisuuden uutta yhdistystä. Kotimaa24:n mukaan kokous valtuutti vastuunkantajien ryhmän edistämään käytännössä uuden yhdistyksen perustamista. Vanhoillislestadiolaisuus
Lestadiolainen herätys alkoi Ruotsista 1800-luvulla, mutta nykyään Ruotsissa on lestadiolaisia paljon vähemmän kuin Suomessa. SRK järjesti seuroja Ruotsiin 1960-luvulle asti, jolloin perustettiin Ruotsin apulähetystoimikunta (Ruotsin Rauhanyhdistykset), jonka vastuulle seurojen järjestäminen siirrettiin. Seuroja järjestettiin eri puolilla Ruotsia ja SRK:n puhujat saattoivat viipyä saarnamatkalla kolme viikkoa yhtä mittaa. Eteläisimmät seuratilaisuudet olivat Skånessa. Apulähetystoimikunta toimi 1970-luvulle asti, jolloin perustettiin Ruotsin rauhanyhdistysten keskusyhdistys (Sveriges Fridsföreningars Centralorganisation, SFC). Nykyään Ruotsissa toimivat Boråsin, Mälarenlaakson, Norrbottenin, Taalainmaan ja Tukholman alueiden rauhanyhdistykset. Ruotsissa on noin tuhat vanhoillislestadiolaista. Ruotsissa järjestetään vuosittain suviseurat. Setukaiset
Tärkeimpiä setukaiskeskuksia Virossa ovat Meremäe, Obinitsa ja Värska, Venäjän puolella Irboska () sekä Petserin luostari. Nykyisin setukaisia on noin 10 000–20 000, joista 3 000–6 000 asuu edelleen perinteisellä asuinalueellaan. Setumaan ulkopuolella setukaisia on erityisesti Võrussa ja Põlvassa sekä Tartossa ja Tallinnassa. Venäjän puolella Petserimaalla asuu vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 214 setukaista, josta suurin osa on vanhuksia. Setukaisten jälkeläisiä asuu myös Krasnojarskin alueella, jonne heitä muutti 1900-luvun alussa jopa yli 8 000 henkilöä. He ovat kuitenkin jo venäläistyneet. Finlands svenska pingstsamfund
Finlands svenska pingstsamfund (FSP) on opillisesti helluntaiherätykseen lukeutuva kirkkokunta, joka on rekisteröity uskonnolliseksi yhdyskunnaksi 24. marraskuuta 2003. Sen muodostavat siihen kuuluvat seurakunnat ja näiden henkilöjäsenet. Yhdyskunnan jäseniksi voivat liittyä Suomen ruotsinkieliset helluntaiseurakunnat. Tehtävänjako yhdyskunnan ja siihen kuuluvien seurakuntien välillä toimii siten, että varsinaisen hengellisen toiminnan hoitavat seurakunnat ja yhdyskunta edustaa seurakuntia näiden yhteisissä asioissa kotimaassa ja ulkomailla sekä toimii seurakuntien keskinäisenä yhteydenpitovälineenä. Vuonna 2012 jäseniä oli 145. Yhdyskuntaan kuuluvia ja muita ruotsinkielisiä helluntailaisia on Suomessa tiettävästi yhteensä noin 3000. Lestadiolaisten ylioppilaskoti
Lestadiolaisesta pappislinjasta, ts. elämänsanalaisuudesta ei tullut yhtenäistä kansanliikettä, vaan se jäi hajaannuksen sukupolven pappeja yhdistäväksi herätysliikkeeksi. Siten Lestiksen asukkaiksi muutti jo 1960-luvulta alkaen myös lestadiolaisuuteen kuulumattomia opiskelijoita entistä enemmän. Vuosikymmenten saatossa lestadiolaisuuden vaikutus niin asukaskunnassa kuin yhdistyksen johtokunnassa on ohentunut. Uskonnottomuus Suomessa
Uskonnottomuus Suomessa: Vuonna 2017 Suomessa uskontokuntiin kuulumattomia oli 26,3 prosenttia väestöstä eli noin 1 451 000 henkilöä. Uskonnottomien etu-, oikeusturva- ja kulttuurijärjestönä on Suomessa toiminut Vapaa-ajattelijain liitto ja muita järjestöjä. Vuonna 2007 tehdyssä kansainvälisessä kyselyssä Suomessa 28 prosenttia vastanneista sanoi, ettei usko jumalan olemassaoloon. Jehovan todistajat
Vuonna 2015 aktiivisia sananpalvelijoita oli järjestössä 8 220 105. Kasvua vuodesta 2014 oli 1,5 prosenttia. Jäsenmäärään lasketaan virallisesti vain aktiiviset, kastetut sananpalvelukseen osallistuneet seurakuntalaiset. Jäsenet käyttivät saarnatyöhön yli 1,93 miljardia tuntia. Jeesuksen kuoleman muistojuhlassa oli läsnä 19 862 783 henkeä. Jehovan todistajien seurakuntia on maailmassa vähän alle 118 016, ja toimintaa järjestöllä on 240 maassa ja territoriossa. Suomessa oli vuonna 2015 aktiivisia jäseniä keskimäärin 18 574. Suomessa jäsenet käyttivät saarnatyöhön 3 069 284 tuntia, ja muistojuhlassa oli läsnä 25 924 henkilöä. Lestadiolaisuus
Vanhoillislestadiolaisten järjestön SRK:n sääntöjen mukaan yhdistyksen tarkoituksena on muun muassa "isänmaallisen mielen vakiinnuttamista kansan keskuudessa". Lestadiolaiset suorittavat asepalveluksen puolustusvoimissa ja he puolustivat Suomea talvi- ja jatkosodassa. Esimerkiksi vanhoillislestadiolainen kansanedustaja Väinö Havas lähti vapaaehtoisena talvi- ja jatkosotaan. Suviseurateltta toimi evakkojen tavaroiden säilytyspaikkana. Se pystytettiin talvisodan jälkeen Joensuuhun ja oli siellä sodan loppuun saakka. Teltta oli tuolloin suurin Suomessa valmistettu. Suomen Baptistikirkko
Kirkolla on 14 seurakuntaa ympäri Suomen. Eniten seurakuntia on Keski-Suomen maakunnassa. Seurakunnat ovat kooltaan melko pieniä. Suurimmat seurakunnat ovat Jyväskylässä, Tampereella ja Turussa. Seurakunnista 11 on suomenkielisiä, minkä lisäksi kirkkoon kuuluvat englannin- ja venäjänkielisiä jumalanpalveluksia järjestävä Imatran baptistiseurakunta, venäjänkielinen Lappeenrannan baptistiseurakunta sekä ympäri Suomen toimiva Myanmarista (Burmasta) muuttaneista kareni-baptisteista koostuva seurakuntayhteisö. Seurakunnat toimivat seuraavilla paikkakunnilla:
Baptistikirkko tekee Suomen ulkoasiainministeriön kanssa kehitysyhteistyötä Sierra Leonessa. Euroopan baptistien lähetysliiton kautta se tukee myös Kamerunin baptistiyhdyskuntaa sekä Brasilian lastenkoti- ja katulapsityötä. Kirkolla on aiemmin ollut omia lähettejä sekä Kamerunissa että Sierra Leonessa. Baptistikirkko tekee myös seurakuntien perustamistyötä yhdessä yhdysvaltalaisten baptistiseurakuntien kanssa. Tällaisen sisälähetyksen myötä ovat syntyneet Baptistikirkon Espoon, Imatran ja Lappeenrannan seurakunnat. Seppo Lohi
Seppo Lohi (s. 31. toukokuuta 1947 Kuukasjärvi, Ranua) on Simon seurakunnan entinen kirkkoherra. Lohi on teologian maisteri ja filosofian tohtori sekä Suomen ja Skandinavian kirkkohistorian dosentti Oulun yliopiston humanistisessa tiedekunnassa ja Itä-Suomen yliopiston filosofisen tiedekunnan teologisessa osastossa. Hän on tutkinut Lars Levi Laestadiusta, lestadiolaisen liikkeen leviämistä ja hajaannusprosessia sekä kirjoittanut herätysliikkeen historiasta kirjoja ja artikkeleita. Seppo Lohi itse lukeutuu vanhoillislestadiolaisiin. Uusheräys
Vuonna 1963 Lestadiolaisten Lähetysyhdistysten Keskusliittoon kuului 31 paikallisosastoa, joissa oli 1594 jäsentä. Tällöin osastojen perustaminen oli vasta aluillaan, eikä toimintaa oltu läheskään kaikilla kannatusalueilla ehditty virallistaa. Samana vuonna Vartijan Ääni -lehden painos oli noin 3500 kappaletta. 1963 olemassa olleet paikallisosastot sijoittuivat alueille, joilla liike sai jo alusta lähtien kannatusta, eli osiin Peräpohjolaa, Oulun eteläpuolelle, Etelä-Pohjanmaalle ja Porin tienoolle sekä Pohjois-Karjalaan. Mitään selkeää kokonaisuutta ei kannatusalueista ollut kuitenkaan muotoutunut. Lestadiolaisuus
Ruotsissa vanhoillislestadiolaisuudesta erkani vuonna 1953 leskisläisyys (LM), joka ryhtyi yhteistyöhön Norjan nilseniläisten kanssa. Vuosina 1957–1959 Ruotsissa vanhoillislestadiolaisuudesta erkani norbergilaisuus "(Sveriges Kristna Fridsförbund)". Vuonna 1960 Suomen, Norjan ja Unkarin vanhoillislestadiolaisuudesta erkani pappislinja eli "elämänsanalaisuus", joihin sitten Ruotsin norbergilaiset (SKF) liittyivät. Elämänsanalaisuuteen liittyi kaksi kolmasosaa vanhoillisuuden papeista. Elämänsanalaiset saivat hajaannuksessa haltuunsa Norjan Rauhanyhdistyksen (NKF) ja he perustivat Suomessa keskuselimekseen "Laestadius-seuran", joka lakkautettiin vuosituhannen vaihteessa toiminnan vähäisyyden vuoksi. Leeviläisyys
Leeviläisiä oli vuoden 2012 arvion mukaan noin 200 henkeä maailmassa - pääosin Suomessa, joten se oli yhdenneksitoista suurin lestadiolaisryhmä maailmassa. Leeviläisten määrä säilyi samana vuoden 2001 jälkeen. Seuroja he järjestävät säännöllisesti mm. Eurassa ja Pöytyällä. Vuonna 1977 leeviläisyydestä erosi steeniläisyys. Leeviläisyyteen liittyi kymmeniä esikoislestadiolaisia USA:ssa vuonna 1976, mutta he menivät melkein kaikki vuoden 1977 hajaannuksessa steeniläisyyteen. Myös steeniläisyydessä tapahtui hajaannus vuonna 1979, jolloin siitä erkani niskalaisuus-niminen ryhmä USA:ssa ja Norjassa. Lionsklubi
Suomen Lions-toiminta sai alkunsa, kun LC Helsinki-Helsingfors perustettiin 14. elokuuta 1950. Suomessa toiminnan "kummina" pidetään kanadansuomalaista Arne Ritaria. Vuonna 2006 Suomessa toimivia lionsklubeja oli 953 jakautuneina 14 alueelliseen piiriin. Kansainvälisessä järjestössä Suomi tunnetaan Monikertaispiiri MD-107-Suomi -nimellä, jonka klubit yhdessä muodostavat Suomen Lions-liitto Ry:n. Jäseniä Suomessa vuonna 2006 oli n. 26 800. Miesklubeja vuonna 2006 oli 776, yhteisklubeja (joissa voi olla mies- että naisjäseniä) oli 64 ja naisklubeja 113. Lions-toiminnan alla organisoituvaa nuorten toimintaa, eli ns. Leoklubeja Suomessa oli 45 ja niissä jäseniä 195. Homoseksuaalisuus ja uskonnot
Viime vuosina Suomessa suhtautuminen homoseksuaalisuuteen on herättänyt keskustelua luterilaisen kirkon sisällä. Useimpien herätysliikkeiden, muun muassa lestadiolaisten mukaan homoseksuaalinen käyttäytyminen on syntiä. Skientologia
Skientologien maailmanlaajuisesta lukumäärästä ei ole varmuutta, eikä skientologiakirkko pidä lukua jäsenmäärästään. Tuorein tieto Yhdysvalloista on vuodelta 2001, ja sen mukaan itsensä skientologiksi laskee 55 000 amerikkalaista. Skientologiakirkko ei vaadi jäseniään eroamaan uskonnollisista yhdyskunnista, sillä skientologia on kirkon mukaan yhteensopiva kaikkien uskontojen kanssa. Suomessa skientologia oli julkisuudessa erityisesti 1980- ja 1990-luvuilla. Skientologiakirkko on anonut Suomessa rekisteröidyn uskonnollisen yhdys­kunnan asemaa, mutta sitä ei ole myönnetty. Suomen Scientologia-yhdistys ry perustettiin 1980 ja rekisteröitiin 3. maaliskuuta 1983. Jäseniä oli 120 vuonna 2011. Lestadiolaisuus
Liike on opillisten erimielisyyksien takia jakaantunut yli kolmeenkymmeneen osaan, joista nykyisin toimii noin 16–19; Suomessa niistä on toiminut yli kaksikymmentä. Nykyään Suomessa toimii noin 7–9 lestadiolaisuuden haaraa. Merkittäviä pääsuuntauksia on kuitenkin vain kolme, joihin kuuluu noin 90 prosenttia lestadiolaisista. Kannattajamäärältään suurimmat ryhmät ovat vanhoillislestadiolaisuus, esikoislestadiolaisuus ja rauhansanalaisuus. Osa suunnista on jäsenmäärältään hyvin pieniä, ja jotkin niistä ovat jo lopettaneet toimintansa. Lehto – Suomen Luonnonuskontojen yhdistys
Lehto – Suomen Luonnonuskontojen yhdistys ry on suomalainen luonnonuskontojen kannattajille ja niistä kiinnostuneille tarkoitettu uuspakanahenkinen yhdistys, jonka tarkoituksena on parantaa luonnonuskontojen tuntemusta sekä yhteiskunnallista asemaa Suomessa. Lehto toimii myös yhdistävänä tekijänä erilaisten luonnonuskontojen harjoittajien välillä sekä tukee luontoa kunnioittavaa elämäntapaa. Lehto on perustettu vuonna 1998. Vuonna 2011 yhdistyksellä oli yli 200 jäsentä. Elämänsanalaisuus
Elämänsanalaisuus on vanhoillislestadiolaisuudesta irronnut kristillinen uskonsuunta. Nimitys on peräisin suuntauksen julkaisemasta "Elämän sana" -lehdestä. Ryhmää kutsutaan myös pappissuuntaukseksi. Elämänsanalaisilla oli Suomessa aikoinaan oma yhdistys nimeltä Laestadius-seura, joskin se lakkautettiin 2000-luvulla vähentyneen toiminnan takia. Ruotsin elämänsanalaisilla eli "norbergilaisilla" on yhdistys nimeltä Kristna Fridsförbundet (SKF), jonka perustivat vuonna 1953 ne ruotsalaiset vanhoillislestadiolaiset, jotka olivat tyytymättömiä leskisläisten haltuun joutuneeseen "Laestadianska Missionsstyrelseen". Elämänsanalaisuus sai kannatusta Ruotsissa, Norjassa, Unkarissa ja Suomessa. "Elämän sana" -lehden painos oli parhaimmillaan noin 2 200. The Voice of Zion
The Voice of Zion on Yhdysvalloissa ja Kanadassa asuvien vanhoillislestadiolaisten julkaisema hengellinen sanomalehti. Se ilmestyy 12 kertaa vuodessa ja siinä on kirjoituksia suurimmaksi osaksi englanniksi, mutta myös espanjaksi, ranskaksi ja suomeksi. Lehteä toimittaa Laestadian Lutheran Church. Lehdessä ilmestyy myös joitakin Suomen vanhoillislestadiolaisten pää-äänenkannattajassa Päivämiehessä olleita kirjoituksia. Virsikirja ja Hengellisiä lauluja
Kirja sisältää Suomen evankelis-luterilaisen kirkon käyttämän virsikirjan 632 virren lisäksi 12 virttä vuoden 1701 virsikirjasta, 24 vuoden 1938/64 kirjasta ja 5 ruotsalaisesta vuoden 1937 virsikirjasta suomennettua virttä sekä 127 hengellistä laulua. Lauluista n. 60 tiedetään muodostuneen lestadiolaisen herätysliikkeen piirissä, pääosin 1800-luvun loppupuolella. Tunnetuimpia runoilijoita ovat Leonard Typpö, Gustaf Skinnari, Aatu Laitinen ja Juho Evert Pietiläinen. Huomattava osa lauluista on tuntemattomiksi jääneiden sanoittajien tekemiä. Lestadiolaislaulujen lisäksi kirjassa on myös muita hengellisiä lauluja, kuten 1800-luvulla julkaistuja arkkivirsiä. Jehovan todistajat Suomessa
Jehovan todistajat on Suomen kolmanneksi suurin rekisteröitynyt uskonnollinen yhdyskunta kansankirkkojen eli Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ja ortodoksisen kirkon jälkeen. Siinä on noin 18 286 jäsentä (2015). Vanhoillislestadiolaisuus
Lestadiolaiset perustivat ensimmäiset rauhanyhdistykset jo 1800-luvulla. Nimi "rauhanyhdistys" tulee Raamatun sanoista: "Hän on meidän rauhamme" (Ef. 2:14) ja se tarkoittaa Jeesuksen omilleen antamaa rauhaa. Suurimmat rauhanyhdistykset sijaitsevat Oulussa, Helsingissä, Jyväskylässä sekä Tampereella. Rauhanyhdistykset kuuluvat Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistykseen. Suomessa rauhanyhdistyksiä on 196, Venäjällä 8, Ruotsissa 5, Norjassa ja Virossa kummassakin yksi.Vanhoillislestadiolaisuus on levinnyt kaikkialle Suomeen. Sen vahvinta kannatusaluetta on silti edelleen Pohjois-Suomi eli Lappi, Pohjanmaa ja Koillismaa. Etelä-Suomessa eniten toimintaa on Helsingin, Turun ja Tampereen seuduilla. Kirkon nelivuotisraportin mukaan vanhoillislestadiolaisilla oli toimintaa kahdessa seurakunnassa kolmesta ja säännöllistä eli kuukausittaista toimintaa kolmanneksessa. Oulun hiippakunnassa toimintaa oli kerran kuukaudessa peräti 91 %:lla alueen seurakunnista. Vanhoillislestadiolaisilla on myös omat toimitilat 75 %:lla Oulun hiippakunnan seurakunnista. Oulun hiippakunnan jälkeen eniten toimintaa on Lapuan hiippakunnassa. Kattojärjestöllä Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistyksellä on 199 omaa rekisteröityä paikallisyhdistystä, joissa pidetään seuroja viikoittain tai useammin. Leeviläisyys
Vuonna 1979 steeniläisyydestä erkaantui Norjassa ja USA:ssa ryhmä nimeltä niskalaisuus(B) (tai jenseniläisyys) USA:laisen saarnaajan Ralph Niskan ja Norjalaisen saarnaajan Thoralf Jensenin johdolla. Niskalaisia lienee nykyään alle 25 henkilöä maailmassa, sillä professori Jouko Talonen ei maininnut sitä lestadiolaisryhmien listassaan vuonna 2001. Saattaa olla mahdollista että niskalaisia ei enää ole olemassa. Lestadiolaisuus
Suurin suuntaus on vanhoillislestadiolaisuus, jonka kannattajia lestadiolaisuuden tutkija, Helsingin yliopiston kirkkohistorian professori Jouko Talonen arvioi vuonna 2012 olevan maailmassa (enimmäkseen Suomessa, USA:ssa ja Ruotsissa)* yhteensä noin 115 000. Talonen arvioi myös vuonna 2001 vanhoillislestadiolaisten määräksi noin 115 000, joten vanhoillislestadiolaisten määrä on Talosen arvioiden mukaan säilynyt suunnilleen samana yhdentoista vuoden ajan vuosina 2001–2012. Vuosituhannen vaihteessa eri arvioiden mukaan vanhoillislestadiolaisia arveltiin olevan maailmassa(*) noin 86 000–157 000. Vanhoillislestadiolaisuus on ylivoimaisesti suurin ryhmä myös Suomessa ja Vanhalla Mantereella. Vanhoillislestadiolaisuuden kritiikki
Julkisessa keskustelussa vähemmän esillä ollut mutta olemassa oleva kritiikin teema on teologinen ja hengellinen: kysymys siitä, että vanhoillislestadiolaisuuden opetus on kriitikoiden mukaan olennaisella tavalla ristiriidassa luterilaisen tunnustuksen ja kristinopin kanssa. Asia liittyy herätysliikkeen ja evankelis-luterilaisen kirkon välisiin suhteisiin. Käytännössähän vanhoillislestadiolaiset harjoittavat uskontoa omissa seuroissaan paikallisissa rauhanyhdistyksissä. Toiminnalliset yhteydet paikallisiin evankelis-luterilaisiin seurakuntiin ovat vähäiset. Sitä vastoin vanhoillislestadiolaisten vaikutus seurakuntien ja kirkon hallinnossa ja päätöksenteossa on merkittävä, sillä liikkeeseen kuuluvat ehdokkaat ovat menestyneet hyvin seurakuntavaaleissa. Kirkolliskokouksen jäsenistä tiettävästi huomattava osa kuuluu lestadiolaisiin. Samoin merkittävä osa kirkon työntekijöistä – muiden muassa 120 pappia ja suuri osa kanttoreista – kuuluu lestadiolaisiin. Lestadiolaisia toimii myös kirkon keskushallinon tehtävissä. Lempäälän Toivot
Lempäälän Toivot eli LeTo on 2002 perustettu Lempäälässä toimiva urheiluseura. Seuran lajeina vuonna 2013 ovat jääkiekko, katukiekko ja salibandy. LeTolla on aikaisempina vuosina olleet joukkueet myös jalkapallossa sekä kaukalopallossa ja merkittävimpänä joukkue lacrossen SM-sarjassa. Parhaimmillaan LeTo Lacrosse on sijoittunut SM-sarjassa sijalle viisi vuonna 2008. Jäsenmäärä LeTossa vuonna 2007 oli 110, kun joukkueita oli jokaisessa seuran lajissa. 2013 urheilevia jäseniä Lempäälän Toivoissa on noin kuusikymmentä. Vanhoillislestadiolaisuus
Vanhoillislestadiolaiset haluavat pysyä kirkossa "molemmin jaloin". He ovat myös aina päättäväisesti torjuneet kaikki kirkosta eroamiseen tähtäävät hankkeet. Pohjois-Amerikassa lestadiolaiset toimivat omana kirkkonaan, koska paikallinen luterilainen kirkko julisti lestadiolaiset pannaan ja oma kirkko perustettiin pakon edessä. Vuonna 1987 pidettiin SRK:n ja Suomen evankelis-luterilaisen kirkon välillä kokous, johon osallistui arkkipiispa, Lapuan ja Oulun piispat sekä SRK:n viisi edustajaa. Kokouksen jälkeen arkkipiispa totesi: "Vanhoillislestadiolaisuus hyväksytään kirkossa siitä huolimatta, että sen ja kirkon päälinjan välillä on tiettyjä eroja, kuten aikaisemminkin". Arkkipiispan mukaan vanhoillislestadiolaisten oppinäkemykset mahtuvat luterilaiseen tunnustukseen. Kokouksen sisällön arkkipiispa selvitti myös piispainkokoukselle. Lestadiolaisuus
Lestadiolaisuus levisi Pohjois-Amerikkaan lestadiolaissiirtolaisten mukana 1860-luvulla. Iso osa siirtolaisista lähti Pohjanmaalta. Muun muassa Titanicilla matkusti lestadiolaisia siirtolaisia Pohjois-Amerikkaan. Pelastautuneet kertovat lestadiolaispastori William Lahtisen pitäneen seuroja uppoavan laivan kannella. Pohjois-Amerikan lestadiolaisten lukumäärän on arvioitu olleen 1800-luvun lopussa jopa 50 000. Liekosammalet
Liekosammalet ("Rhytidiadelphus") on palmikkosammalten lahkoon kuuluva suku, johon kuuluu neljä Suomessa esiintyvää lajia. Ne ovat kaikki elinvoimaisia Suomessa. Esikoislestadiolaisuus
Esikoislestadiolaisuus on toiseksi suurin lestadiolaisuuden ryhmä maailmassa noin 31 000 henkilöllä. Vanhoillislestadiolaisuus on suurin lestadiolaisuuden ryhmä maailmassa noin 115 000 henkilöllä. Kolmanneksi suurin lestadiolaisuuden ryhmä on esikoisuudesta vuonna 1903 erkaantunut pikkuesikoisuus eli rauhansanalaisuus 21 000 henkilöllä. Neljänneksi suurin on töröläläisyys 4 000 henkilöllä. Viidenneksi suurin on uusheränneet noin 3 000 kannattajalla. Suurimpien lestadiolaisuusryhmien joukkoon kuuluu myös Esikoiset ry noin 1500 kannattajalla.
Suomessa esikoislestadiolaisia on vuonna 2012 professori Jouko Talosen mukaan suunnilleen saman verran kuin Yhdysvalloissa, eli noin 10 000–11 000. Suomessa kannatus painottuu Etelä-Suomen kaupunkeihin. Esikoislestadiolaisten rukoushuoneita on seuraavilla paikkakunnilla: Eno, Heinola, Helsinki, Hämeenlinna, Imatra, Joensuu, Jämsä, Keitele, Kotka, Lahti, Lammi, Lappeenranta, Lieksa, Mikkeli, Oulainen, Oulu, Padasjoki, Pihtipudas, Pori, Pöytyä (Heikinsuo), Sastamala, Tampere, Teuva ja Turku. Lisäksi säännöllistä toimintaa on muun muassa Eurassa, Huittisissa, Kontiolahdella, Kuopiossa, Laitilassa, Multialla, Nousiaisissa, Nurmeksessa, Reisjärvellä, Utsjoella ja Ähtärissä. Seuroja järjestetään näillä ja muilla paikkakunnilla myös kirkon tiloissa ja kodeissa. Hömötiainen
Suomessa hömötiainen pesii koko maassa, mutta Pohjois-Lapissa levinneisyys on aukkoisempi. Suomessa arvioidaan nykyisin pesivän 0,6–1,0 miljoonaa paria. Suomen hömötiaiskanta pieneni huomattavasti 1940–1950-luvuilta 1980-luvulle. Yhdeksi taantumisen syyksi on esitetty tehometsätaloutta, jonka takia metsien lahopuun määrä on pienentynyt. 1980-luvulta lähtien Suomen hömötiaiskanta on kuitenkin pysynyt vakaana. Laji on luokiteltu Suomessa vaarantuneeksi. Lestadiolaisuus
Nykyisin Euroopassa ilmestyy kymmenen lestadiolaislehteä: vanhoillislestadiolaisten "Siionin lähetyslehti" (1911), "Siionin kevät" (1931) ja "Päivämies" (1954), rauhansanalaisuuden "Rauhan sana" (1935), "Zions Missionstidning" ja Sions Blad, Lyngenin suunnan liberaalisen haaran "Under Vandringen" (1967), esikoislestadiolaisten "Rauhan side" (1979) ja "Ruukku" (1998, epävirallinen), Uusheräyksen "Lähettäjä" ja sillanpääläisten "Armon ja rauhan tervehdys". Pohjois-Amerikassa ilmestyy neljä lehteä: ALC:n "Christian Monthly", FALC:n "Greetings of Peace", LLC:n "The Shepherd's Voice" ja "The Voice of Zion". Pollarilaisten riitinmattilaisen haaran yhdyssiteenä on kerran kuussa ilmestyvä Newsletter. Elämänsanalaisuus
Elämänsanalaisuuden joukosta on tullut kolme piispaa: L. P. Tapaninen, Hannes Leinonen ja Yrjö Massa. Helsingissä olevan Lestadiolaisten ylioppilaskodin taustalla vaikuttaa elämänsanalaisuus. Osa Unkarin vanhoillislestadiolaisista siirtyi hajaannuksessa elämänsanalaisuuteen. Lestadiolaisuus
Maallista musiikkia kunniallisempana ja tärkeämpänä lestadiolaiset pitävät hengellistä musiikkia. Suurimmilla ryhmittymillä on omat laulukirjat ja se julkaistaan usein liitteenä Virsikirjan kanssa. Vanhoillislestadiolaisuuden laulukokoelma on Siionin laulut (ensimmäinen, O.H. Jussilan toimittama laitos 1916), esikoislestadiolaisten on Hengelliset laulut, sekä Rauhan sanan ja Uusheräyksen yhteinen laulukokoelma Siionin matkalaulut. Liikkeiden omia laulukirjoja on käännetty myös eri kielille. Eniten käännetty kokoelma on Siionin laulut, joka on lisäksi käännetty seitsemälle kielelle. Laulukokoelmista on otettu useita lauluja myös Virsikirjaan. Lestadiolaisten ylioppilaskoti
Ylioppilaskoti perustettiin vuonna 1949 vastaamaan suureen opiskelija-asuntojen kysyntään Helsingissä. Tuolloin oli pääkaupunkiin muuttanut runsaasti etenkin Pohjois-Suomesta vanhoillislestadiolaisen taustan omaavia opiskelijoita, joille haluttiin tarjota asumismahdollisuus saman herätysliikkeen opiskelijoiden kanssa. Ylioppilaskotia varten vuonna 1948 perustettu kannatusyhdistys sai hankittua keväällä 1949 suurehkon asunnon Helsingin Kruununhaasta. Asunto kunnostettiin asuntolatyyppiseksi opiskelijakodiksi ja ensimmäiset asukkaat pääsivät muuttamaan ylioppilaskotiin syksyllä 1949. Kannatusyhdistys sai vielä kaksi vuotta myöhemmin hankittua samasta talonyhtiöstä toisenkin suurehkon asunnon, siten että asukaspaikkojen yhteismäärä nousi 30:een. Teologien osuus asukkaista ei kuitenkaan muodostunut niin keskeiseksi kuin alun perin oli suunniteltu, vaan ylioppilaskodissa asui monien alojen opiskelijoita. Ylioppilaskodin ensimmäisenä isäntänä toimi Hannes Leinonen, joka toimi myöhemmin Oulun piispana. Ladino
Ladinolla oli vuonna 1985 yhä 100 000 puhujaa Israelissa ja 8 000 Turkissa ja sitä puhutaan mm. myös Kreikassa, Bulgariassa, Puerto Ricossa, ja Yhdysvalloissa; entisaikoina myös Marokossa ja Algeriassa. Kieli kuitenkin uhkaa kuolla sukupuuttoon, sillä useimmat ladinoa äidinkielenään puhuvat ovat vanhuksia, joista monet olivat muuttaneet Israeliin, jossa heidän lapsensa eivätkä lapsenlapsensa opetelleet kieltä. Sefardijuutalaisissa yhteisöissä ladinoa yritetään kuitenkin pelastaa, varsinkin musiikin muodossa. Metsästys Suomessa
Turkiseläinten pyynti on nykyään huonosti kannattavaa, joten pyynti on lähinnä haittaeläiminä pidettyjen pienpetojen, kuten Suomen luontoon kuulumattoman minkin tai supikoiran saalistusta. Suomessa metsästys on suosittu harrastus, nykyään Suomessa on noin 300 000 metsästäjää, joista viisi prosenttia eli noin 15 000 on naisia. Myös nuorten määrä kasvaa kohtuullista vauhtia, vaikkakin seurojen väestö alkaa olla ukkoutunutta. Suomessa on väkilukuun suhteutettuna enemmän metsästäjiä kuin missään muussa Euroopan maassa. Independent Apostolic Lutheran Church
Vuonna 2012 riitinmattilaisia oli n 600, joten se on kahdeksanneksi suurin lestadiolaisuuden haara maailmassa, ja suurin pollarilaisuuden haara. Suurin lestadiolaisuuden haara on vuonna 2012 vanhoillislestadiolaisuus 115 000 henkilöllä, josta pollarilaisuus erkani vuonna 1921. Lestadiolaisuus
Lestadiolaisuuden suurimman haaran vanhoillislestadiolaisten nimitys juontuu siitä, että liikkeessä pyrittiin pitäytymään vanhoissa, perinteisissä opetuksissa. Aluksi uusheräyksen ja narvalaisuuden erkaannuttua 1897–1898, muita lestadiolaisia alettiin kutsua "vanhalestadiolaisiksi", mutta uusheränneitä ja narvalaisia "uuslestadiolaisiksi". Nykyään nimityksellä "vanhalestadiolaiset" tarkoitetaan lähinnä esikoislestadiolaisia eikä niinkään vanhoillislestadiolaisia. Esikoislestadiolaisuus muodostui omaksi ryhmäkseen Amerikassa jo vuonna 1894 mutta Euroopassa vasta noin vuosina 1900–1902 (paitsi Vesisaaressa jo v. 1886). Pieni määrä uusheränneitä erkaantui Amerikan vanhoillislestadiolaisista 1901–1902 perustaen kirkon nimeltä "United Peace Church." Suuren hajaannuksen jälkeen lestadiolaisuuden eri ryhmien sisällä on tapahtunut muitakin hajaannuksia sekä Pohjois-Amerikassa että Euroopassa. Liberaali Lyngenin suunta
Noin puolet uuserikiinien seuraväestä on lapsia ja nuoria. Ryhmään kuuluu vuoden 2012 arvion mukaan noin 800 henkilöä, joten määrä on säilynyt samana vuoden 2001 arvion jälkeen
. Uuserikiinit ovat toiseksi suurin erikiinisuuntaus ja seitsemänneksi suurin lestadiolaissuuntaus maailmassa. Uuserikiinien saarnaajiin kuuluu muiden muassa Hans Nilsen. Viitteet Lestadiolaisuus
Elämänsanalaisuus on ollut pienestä koostaan huolimatta merkittävä liike Suomen teologisissa piireissä: sen piiristä on noussut kolme piispaa. Lestadiolaisuuden suunnat ovat yleensä halunneet opillisista kiistoista huolimatta pysyä kansankirkkojen sisällä, lukuun ottamatta Norjan kvaenangenilaisuutta ja toiminnasta lakannutta väyrysläisyyttä. Lestadiolaiset toimivat pääosin itsenäisesti (ilman yhteistä kirkkoa liikkeen ulkopuolisten kanssa) niissä maissa, joissa ei ole yksiselitteistä kansankirkkoa. Lestadiolaisuus
Lestadiolaisuus on arvokonservatistinen, pietistis- ja herrnhutilaisvaikutteinen 1800-luvun puolivälissä syntynyt enimmäkseen luterilaisten kirkkojen sisällä toimiva herätysliike, jonka monet suuntaukset kuitenkin varsin paljon eroavat valtavirran luterilaisuudesta, muun muassa eksklusiivisen seurakuntaopin osalta, pitämällä ihmisen ääneen julistamaa synninpäästöä ainoana armovälineenä sekä kieltämällä kasteen uudestisynnyttävyyden. Sen eri suuntauksilla on kannattajia pääasiassa Suomessa, Norjassa, Pohjois-Amerikassa, Ruotsissa, Venäjällä ja Virossa. Pienempiä ryhmiä on muun muassa Afrikassa, Etelä-Amerikassa ja Keski-Euroopassa. Lestadiolaisuus on nimetty sen perustaneen saarnaaja Lars Levi Laestadiuksen (Lauri Leevi Læstadius) mukaan. Luterilaisuus
Luterilaisuus ei muodosta yksittäistä kirkkoa kuten esimerkiksi roomalaiskatolisuus, vaan se koostuu erilaisista alueellisista tai kansallisista kirkoista, kuten Suomen evankelis-luterilainen kirkko. Maailmanlaajuisesti luterilaisia kirkkoja on noin 140, joista 138 kuuluu vuonna 1947 perustettuun Luterilaiseen maailmanliittoon. 2000-luvun alussa maailmassa oli kaikkiaan 65 miljoonaa luterilaista. Lestadiolaisten ylioppilaskoti
Lestadiolaisten ylioppilaskoti on Helsingissä, Kruununhaan kaupunginosassa sijaitseva ylioppilaskoti, joka tunnetaan myös nimellä Lestis. Ylioppilaskoti tarjoaa yhteisöllistä asumista reilulle 20 opiskelijalle ja sen omistaa Lestadiolaisten ylioppilaskodin kannatusyhdistys ry. Nimestään huolimatta ylioppilaskodilla ei ole virallisia yhteyksiä lestadiolaisuuteen kuuluviin herätysliikejärjestöihin, vaan kannatusyhdistys on täysin itsenäisesti toimiva ja muista yhdistyksistä ja lestadiolaisuuden suuntauksista riippumaton. Lapin maakunta
Valtaosa Lapin maakunnan asukkaista kuuluu evankelis-luterilaiseen kirkkoon, jolla on alueella 22 seurakuntaa (Pelkosenniemen seurakuntaan kuuluu myös Savukoski), jotka kuuluvat Oulun hiippakuntaan. Lestadiolaisuus on merkittävä herätysliike alueella. Useimmat sen jäsenet ovat evankelis-luterilaiseen kirkon jäseniä. Ortodoksikirkkoon kuuluu etenkin kolttasaamelaisia. Kolttien käännyttäminen ortodoksiseen uskoon alkoi 1500-luvulla, ja Petsamossa oli ortodoksinen luostari vuodesta 1533. Steeniläisyys
Steeniläisyys oli pieni lestadiolainen suuntaus, joka syntyi Ruotsin Lapissa leeviläisyyden hajaannuksessa vuonna 1977. Steeniläisyyten meni kaikki USA:n ja Norjan leeviläiset lukuun ottamatta yhtä naishenkilöä, sekä lisäksi pieni osa Ruotsin ja Suomen leeviläisistä. Steeniläisyys sai nimensä ruotsalaisen saarnaajan Sten Johanssonin mukaan. Kannattajia oli vuonna 2000 arviolta 20 lähinnä vain Suomessa. Steeniläisiä oli siis jo vuonna 2000 paljon vähemmän kuin mitä on "virallinen" uskonnollisen ryhmän minimijäsenmäärä eli 25 henkilöä. Steeniläisyyttä ei pidä sekoittaa sveeniläisyyteen (GALC), joka on töröläläisyydestä erkaantunut pieni lestadiolaisryhmä USA:ssa. Rauhanyhdistys
Suomessa toimii tällä hetkellä noin 200 rauhanyhdistystä ja muualla maailmassa 15. USA:ssa, Kanadassa, Ecuadorissa, Togossa ja Keniassa vanhoillislestadiolaisten toimitiloista ja organisaatioista käytetään nimeä "Laestadian Lutheran Church". Jäsenmäärältään suurimpia rauhanyhdistyksiä ovat Oulun (1700 jäsentä), Helsingin (1300), Jyväskylän (950) ja Tampereen (720) rauhanyhdistykset. Vanhoillislestadiolaisuus ja ehkäisy
Lestadiolainen herätys puhkesi 1840-luvulla Ruotsin Lapissa yhteiskuntaan, jossa ehkäisyä pidettiin yleisesti syntinä.[Lähde?] Herätyksen voimakkailla saarnoillaan aikaansaanut Lars Levi Laestadius rinnasti ehkäisyä käyttävät naiset Perkeleeseen, jota hän piti huorana. Laestadius katsoo, että huoran luontoon kuuluu, ettei hän halua äidiksi, vaan haluaa sukupuolielämästä vain seksuaalista nautintoa. Laestadiuksella oli itsellään 15 lasta yhdessä vaimonsa Brita Katharinan kanssa. Laestadiuksen kielenkäyttöön yleisesti suhtauduttiin 1800-luvulla kriittisesti, mutta ei sinänsä se, että hän piti ehkäisyä hyvin tuomittavana, ollut aikaan nähden poikkeuksellista. Useimmat tunnustukselliset kristityt pitivät ehkäisyä syntinä 1900-luvun alkuvuosikymmeniin saakka. Lestadiolaisuus
Pohjoismaissa lestadiolaiset toimivat kansankirkon sisällä, mutta luterilaisen maailman ulkopuolella perustetaan omia kirkkoja. Esimerkiksi Togon pääkaupunkiin Lomeen on rakennettu vanhoillislestadiolaisten Togon LLC:n kirkkorakennus, nimeltä "Anteeksiantamuksen kirkko" (suomennos). Lähetystoiminta tapahtuu usein lestadiolaisuudelle tutulla tavalla kahdenkeskisten keskustelujen kautta. Pelastusarmeija
Järjestöön kuului vuonna 2015 maailmanlaajuisesti 13 826 osastoa, 26 675 aktiivipalveluksessa olevaa upseeria, 1 056 722 sotilasta, 156 842 siviilijäsentä, 108 786 työntekijää ja miljoonia vapaaehtoisia. Siviilijäsenet ovat jäseniä, jotka ilmoittavat kirkokseen Pelastusarmeijan, vaikka eivät olekaan sotilaita. Suomessa vuonna 2015 upseereita oli 138 ja osastoja 29. Lestadiolaisuus
Lestadiolaisuuden tutkija, kirkkohistorian professori Jouko Talonen arvioi lestadiolaisten määräksi vuonna 2012 yhteensä noin 171 000 henkilöä. Lestadiolaisuus on luokiteltu maantieteellisesti itäiseen ja läntiseen suuntaukseen. Läntistä suuntaa edustaa esikoislestadiolaisuus, leeviläisyys ja steeniläisyys. Loput ryhmät ovat peräisin itäisestä sukuhaarasta, paitsi että pikkuesikoisuus on saanut Amerikassa alkunsa eroamalla esikoislestadiolaisuudesta. Lukuisista sovintoyrityksistä huolimatta erot ovat jääneet pysyviksi. Suunnat ovat nykyisin itsenäisiä ja toimivat toisistaan riippumatta.Talonen 2001, s. 25. Vanhoillislestadiolaisuus
Vanhoillislestadiolaiset järjestävät seuroja Suomessa ja ulkomailla. Vanhoillislestadiolaisten seurat ovat hartaustilaisuuksia, joissa lauletaan Siionin lauluja ja virsiä, minkä jälkeen saarnaavat vanhoillislestadiolaiset papit tai maallikkosaarnaajat. Saarnoja pidetään yleensä kaksi, ja niiden välissä on väliaika, jolloin on kahvitarjoilu ja yleistä seurustelua. Seurapuheen johdannoksi saarnaaja lukee Raamatusta katkelman, jonka hän sitten selittää seurakunnalle. Saarnoja ei yleensä kirjoiteta etukäteen, vaan rukoillaan, että Jumala antaa puhuttavaa Pyhän Hengen kautta. Seuroja pidetään pääasiassa pari kolme kertaa viikossa rauhanyhdistyksissä ja epäsäännöllisemmin kirkoissa, seurakuntataloissa, kodeissa, sairaaloissa ja vankiloissa. Suurempia seuratapahtumia ovat SRK:n leirikeskusten juhannusseurat, suviseurat, opistoseurat Reisjärvellä, Keuruulla ja Ranualla ja Alajärven maakunnalliset kesäseurat. Niiden ajankohdat löytyvät seurakalenterista. Suomessa järjestetään vuosittain noin 12 000 seuratilaisuutta ja ulkomailla SRK järjestää noin 500 seuratilaisuutta. Suomessa on noin 30 seuratilaisuutta jokaista päivää kohti. Seuratilaisuudet ovat kaikille avoimia. Seurakuntia palvelee noin 120 pappia ja 780 maallikkosaarnaajaa. Pohjois-Amerikassa seurakuntia palvelee noin 68 saarnaajaa, joista suurin osa on maallikkosaarnaajia. Leskinen
Helmikuussa 2015 Suomessa oli Väestörekisterikeskuksen mukaan 5 521 Leskistä. Vuonna 1985 luku oli 5 248. Lestadiolaisuus
Eduskunnassa on istunut yli 40 lestadiolaistaustaista kansanedustajaa. Varsinkin Pohjois-Pohjanmaalla ja Lapissa, missä lestadiolaisia on paljon, pääsee kunnanvaltuustoihinkin paljon lestadiolaisia. Lestadiolaisuus
Lestadiolaisuus on Pohjoismaiden suurin kirkollinen herätysliike. Se toimii Pohjoismaissa evankelis-luterilaisen kirkon sisällä. Se on myös laajimmalle levinnyt Pohjoismaissa syntynyt uskonnollinen liike. Lestadiolaiset tekevät lähetystyötä 23 maassa. Lestadiolaisuus ja erityisesti vanhoillislestadiolaisuus on suomalaisten keskuudessa tunnetuin kaikista herätysliikkeistä. Tutkimuksen mukaan noin kolme neljäsosaa suomalaisista tuntee nimeltä lestadiolaisuuden. Lestadiolaisuus
Valtaosa maailman lestadiolaisista asuu Euroopassa ja erityisesti Pohjoismaissa. Vankimman aseman lestadiolaisuus on saavuttanut Suomessa, vaikka liike on alun perin Ruotsista. Suurin ryhmä Euroopassa on vanhoillislestadiolaisuus. Lestadiolaiset tekevät lähetystyötä 13:ssa Euroopan maassa. Grace Apostles Lutheran Church
Aluksi eli vuosina 2004–2005 sveeniläisiä oli arvion mukaan yli 200 henkilöä. Lestadiolaisuuden tutkija, kirkkohistorian professori Jouko Talonen ei kuitenkaan maininnut ryhmää Laestadius-seminaarissa Oulussa lokakuussa 2012 pitämässään luennossa esittelemällään piirtoheitinkalvolla, jossa oli lueteltuna lestadiolaisuuden ryhmät siten että pienin kalvolla mainittu ryhmä oli 50 henkilön ryhmä. Tästä voidaan päätellä, että sveeniläisiä olisi vuonna 2012 ollut enää enintään 50 henkilöä ja että ryhmä on sulautunut ainakin jossakin määrin rauhansanalaisiin.
Sveeniläiset eivät hyväksyneet FALC:n eksklusiivista seurakuntaoppia, eivätkä kirkon maallistumista. Sveeniläiset arvostelivat sitä, että kirkkoon tultiin vain tapaamaan ystäviä, mutta saarnoista ei välitetty. Sveeniläiset kritisoivat myös sitä että uskon kohde oli monilla FALC:ssa vain anteeksiantamus, vaikka sen pitäisi olla Kristus, sillä ”ilman uskoa Kristukseen ei ole anteeksiantamusta”. Cokaton FALC:in hajaantumiskehitys alkoi jo 27. lokakuuta 2002, kun apulaispastori Sven Johansson äänestettiin pois virasta. Sveeniläiset arvostavat omien sanojensa mukaan enemmän Raamatun lukemista ja opettamista, kuin töröläläisten enemmistö. Sveeniläiset myös suhtautuvat sallivammin ehkäisyyn ja meikkaamiseen. Koska sveeniläisillä ei ole eksklusiivista seurakuntaoppia, he ovat ilmeisesti lähentyneet ALC:tä eli Amerikan rauhansanalaisia, ja ehkä muitakin kristinuskon haaroja.
Sveeniläisille tuli hajaannuksessa yksi kokonainen paikallinen kirkko ("First Apostolic Lutheran Church, Lansing, Michigan (FALC")), ja lisäksi Cokaton First Apostolic Lutheran Church jakaantui hajaannuksessa kahtia ja hajaannuksen toinen puolisko eli sveeniläiset perustivat Cokatoon oman kirkon nimeltä Grace Apostoles Lutheran Church of Cokato. Steeniläisyys
Vuonna 1979 Steeniläisyydestä erkani niskalaisuus-niminen ryhmä, joka sai kannatusta USA:ssa ja Norjassa. Niskalaisuus sai nimensä USA:laisen saarnaajan Ralph Niskan mukaan. Norjassa niskalaisuuteen meni mm saarnaaja Thoralf Jensen. Niskalaisten määrä lienee nykyään alle 25 henkilöä tai ryhmä saattaa olla jopa kokonaan lakannut olemasta, sillä professori Jouko Talonen ei maininnut niskalaisuutta lainkaan tutkimuksessaan lestadiolaisryhmien luettelossa vuonna 2001. Lestadiolaisuus
Kolmanneksi suurimman lestadiolaisuuden haaran eli rauhansanalaisuuden (pikkuesikoisuus) kannattajamääräksi itsekin rauhansanalainen Talonen arvioi vuonna 2012 noin 21 000 ihmistä, joten rauhansanalaisten määrä on Talosen arvioiden mukaan vähentynyt noin 3 000 ihmisellä yhdessätoista vuodessa. Rauhansanalaisia on lähinnä Fennoskandiassa ja Yhdysvalloissa. Neljänneksi suurimmassa lestadiolaisuuden ryhmässä eli lähinnä Yhdysvalloissa vaikuttavassa töröläläisyydessä, oli Talosen arvion mukaan vuonna 2012 noin 4 000 ihmistä, joten töröläläisten määrä on pysynyt Talosen arvioiden mukaan yhdentoista vuoden ajan suunnilleen samana. Lestadiolaisuus
Monet kirjailijat ovat käsitelleet lestadiolaisuutta romaaneissaan. Kalle Päätalo kuvasi laajassa tuotannossaan "Koillismaan uskovaisia" eli lestadiolaisia. Myös Paavo Rintala on käsitellyt kirjoissaan aihetta. 1960-luvulla lestadiolaispiirejä kuohutti Timo K. Mukan romaani "Maa on syntinen laulu", jossa lestadiolaisuuteen liitettiin seksuaalisia piirteitä. Pellon kunnassa elänyt Mukka ei itse ollut lestadiolainen, mutta hän tunsi hyvin paikkakuntansa lestadiolaisia. Anna-Maija Ylimaula julkaisi 1976 liikettä nuoren ihmisen näkökulmasta kriittisesti tarkastelevan kehitysromaanin "Papintyttö". Rauhansanalaisuus
Rauhansanalaisuus on lestadiolaisen herätysliikkeen suuntaus, joka tunnetaan myös nimityksillä pikkuesikoisuus tai Rauhan Sana -lestadiolaisuus. Tämä lestadiolaisuuden haara sai alkunsa Amerikassa erkaantumalla esikoislestadiolaisista vuonna 1903. Suomessa ryhmä erkani lestadiolaisuuden pääsuunnasta vanhoillislestadiolaisuudesta vuonna 1934, liittyen esikoislestadiolaisista Amerikassa vuonna 1903 erkaantuneeseen pikkuesikoisuuteen. Tämän vuoksi liikettä kutsutaan myös pikkuesikoisuudeksi. Helluntaiherätys
Liikkeellä on Suomessa noin 46 400 jäsentä (lähde: Seurakuntaopas 2013). Helluntaiherätyksen alkaessa vaikuttaa Suomessa tavoitteena oli tuoda (tai palauttaa) liikkeelle ominainen näkemys alkukristillisyydestä kaikkiin kristillisiin kirkkokuntiin, mutta usein tällainen ajatus kohtasi vastustusta. Siksi helluntaiherätys päätyi perustamaan (paikallis-) seurakuntia, jotka toimivat yhdistyspohjalta. Seurakuntien taustalla toimii rukoushuoneyhdistyksiä, jotka vastaavat seurakuntien taloudellisista asioista. Vuonna 2002 Suomen uskonnonvapauslain uudistuksen ohella perustettiin Suomen Helluntaikirkko, joka ei ole yhdistys vaan uskonnollinen yhdyskunta Suomen lain edessä. Yhdyskuntamalli toimii yhdistysten rinnalla, joten osa helluntailaisista kuuluu helluntaikirkkoon (jäseniä vuoden 2014 syyskuussa 8011), osa luterilaiseen kirkkoon ja osa ei kuulu kumpaankaan. Suomessa on noin 250 helluntaiseurakuntaa. Lisäksi suomenkielisiä helluntaiseurakuntia löytyy muun muassa Yhdysvalloista, Australiasta, Espanjasta, Kanadasta ja Ruotsista. Vanhoillislestadiolaisuus
Vanhoillislestadiolaisuus on luterilainen lestadiolaisen herätysliikkeen suurin suuntaus, joka kuitenkin varsin paljon eroaa valtavirran luterilaisuudesta, muun muassa pitämällä ihmisen ääneen julistamaa synninpäästöä ainoana armovälineenä sekä kieltämällä kasteen uudestisynnyttävyyden. Sillä on kannattajia pääasiassa Suomessa, Ruotsissa ja Yhdysvalloissa, mutta jonkin verran myös Venäjällä, Kanadassa, Virossa, Norjassa, Iso-Britanniassa, Unkarissa ja Latviassa. Seurakuntia on syntynyt 1990–2010-luvuilla myös Sveitsiin, Saksaan, Ecuadoriin, Espanjaan, Keniaan, Gambiaan, Ghanaan, Togoon ja Senegaliin. Vaikka lestadiolaisuus syntyikin Ruotsissa, liikkeen pääkannatusmaa on Suomi. Eri arvioiden mukaan Suomessa on noin 80 000–150 000 vanhoillislestadiolaista. Suomen lestadiolaisista noin kahdeksan kymmenestä on vanhoillislestadiolaisia. Vuosina 2012 ja 2001 professori Jouko Talonen arvioi vanhoillislestadiolaisten määrän koko maailmassa olevan noin 115 000, joten se on ylivoimaisesti suurin lestadiolaisuuden haara maailmassa ja myös Suomessa. First Apostolic Lutheran Church
Vuonna 2012 töröläläisiä oli maailmassa yhteensä n 4 000, ja se on neljänneksi suurin lestadiolaisryhmä maailmassa Myös vuonna 2001 töröläläisten määräksi arvioitiin 4000 henkilöä Uskonto Suomessa
Suomen helluntaiherätys on osa kansainvälistä helluntailiikettä. Pääosa liikkeestä on järjestäytynyt itsenäisiksi yhdistysmuotoisiksi paikallisseurakunniksi, joiden jäsenet kuuluvat siviilirekisteriin. Seurakuntien jäseniksi kelpaavat vain henkilökohtaisen uskonratkaisun tehneet ja uskovien kasteella käyneet. Vuonna 2003 perustettiin Suomen Helluntaikirkko, joka on virallinen uskonnollinen yhdyskunta. Osa seurakunnista ja helluntailaisista on liittynyt kirkon jäseniksi. Vuonna 2003 helluntailaisuuden piirissä laskettiin olevan noin 100 000 henkeä, kun mukaan laskettiin virallisten jäsenten lisäksi näiden perhepiirit. Vuoden 2013 lopussa helluntaiherätykseen kuului yhteensä 241 seurakuntaa ja noin 50 000 jäsentä.. Näistä Suomen Helluntaikirkkoon kuului joulukuussa 2017 61 seurakuntaa, ja jäseniä oli 31.7.2017 yhteensä 8 915. Uskonto Suomessa
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon sisällä toimii useita herätysliikkeitä. Näistä jo 1700–1800-luvuilla ovat syntyneet rukoilevaisuus, herännäisyys, evankelisuus ja lestadiolaisuus. Näistä lestadiolaisuus on jakautunut neljään päähaaraan: vanhoillislestadiolaisuus, esikoislestadiolaisuus, uusheräys ja rauhansanalaisuus. Näiden vanhojen herätysliikkeiden lisäksi syntyi 1900-luvulla viidesläisyys, johon luetaan kuuluviksi Suomen Raamattuopisto, Kansanlähetys ja Kansan Raamattuseura. Lisäksi kirkon sisällä on vaikuttanut 1960- ja 1970-luvuilla Suomeen kantautunut karismaattinen liike. Hoitokokous (lestadiolaisuus)
Hoitokokousten päättymiseen silloisessa muodossaan vaikuttivat sekä evankelis-luterilaisen kirkon puuttuminen SRK:n menettelyyn että poliitikkojen asiasta käymät keskustelut kulissien takana. Eri puolilla maata rauhanyhdistyksissä toteutettu hoitokokoussarja oli Suomenkin mittakaavassa laajakantoinen ja merkittävä yhteiskunnallinen ilmiö ja ennen kaikkea evankelis-luterilaisen kirkon sisällä tapausta on pidettävä huomattavana. SRK ry:n ja rauhanyhdistysten toteuttama hoitokokousten aalto kosketti suoraan ja välillisesti ainakin 100 000:ta ev.-lut. kirkon jäsentä. Kyseessä on laajin kirkon sisällä tapahtunut hengellisen väkivallan tapaus koko itsenäisyytemme aikana. Ei siis ollut ihme, että suurta joukkoa suomalaisia koskettaneet tapahtumat ja ihmisten kokemukset herättivät laajaa huomiota mediassa. Tapahtumia ei kyetty SRK ry:n yrityksistä huolimatta pitämään täysin salassa julkisuudelta, ja yksityisten ihmisten kokemuksia käsiteltiin lehdistössä. Teosofinen Seura
Teosofisella Seuralla on kolme ohjelmakohtaa:Seuran tunnuslauseena on "Totuus on uskontoja korkeampi", sanskritinkielellä "Satyan nasti paro dharmah". Teosofinen Seura omistaa Helsingissä huoneiston, jossa sillä on toimisto, kirjasto, kokoushuoneet ja juhlasali. Seura jakaantuu looseihin joita on Suomessa 20:llä paikkakunnalla. Teosofisen Seuran jäsenmäärä 7.4.2007 oli 447. Alimmillaan jäsenmäärä oli 1960-luvulla. Jäsenet kuuluvat joko siviilirekisteriin tai evankelis-luterilaiseen kirkkoon. Viidennes kuuluu Vapaaseen Katoliseen Kirkkoon. Suomen tunnustuksellinen luterilainen kirkko
Jämsän seurakunta yhdistettiin Koskenpäähän 1955. Vuonna 1956 seurakuntien määrä oli kuusi ja kirkon jäsenmäärä oli 374. 1959 kirkkoon perustettiin uusi seurakunta, kun Helsinki itsenäistyi Lahden seurakunnasta. Vuonna 1962 seurakuntia oli edelleen kuusi ja jäseniä 381, jotka olivat jakaantuneet seurakunnittain seuraavasti: Lahti 129, Koskenpää 71, Helsinki 65, Hämeenlinna 55, Kuusankoski 49 ja Kyyjärvi 12. Yhdyskunnan uudet säännöt vahvistettiin opetusministeriössä 1967, jolloin otettiin samalla käyttöön nykyinen nimi. 1980-luvun lopulla käytiin Seurakuntaliiton kanssa rajatusti neuvotteluja Kristuksen tekevän kuuliaisuuden opista. Jäsenmäärä on ollut vuonna 1970 428, 1980 374, 1990 359 ja 2000 312. Kirkosta erkani vuonna 1996 joukko ihmisiä, joiden mielestä kirkkokunta ei noudattanut tunnustusta käytännön elämän tasolla. Eronneet perustivat Helsingin Luther-seurakunnan, jonka toiminta lakkasi vuonna 2012. Vuonna 2002 muodostettiin puolestaan Nastolan vapaa ev. lut. seurakunta, jonka pastori Matti Roininen oli 1960–1970-luvuilla vaikuttanut STLK:ssa. Liettualaiset
Liettualaiset ovat Liettuassa asuva etninen ryhmä. Siirtolaisuuden vuoksi liettualaisia asuu runsaasti myös muun muassa Pohjois-Amerikassa ja Länsi-Euroopassa. He puhuvat äidinkielenään liettuaa, joka on indoeurooppalainen kieli. Heidän pääuskontonsa on katolisuus, jolla on ollut historian saatossa merkittävä asema liettualaisten identiteetissä ja kansallistunteessa. Liettualaisia arvioidaan olevan neljästä kuuteen miljoonaan. Kristinuskon historia Suomessa
Ruotsin Lapissa syntyi 1840-luvulla perustajansa Lars Levi Laestadiuksen mukaan nimetty lestadiolaisuus. Laestadius ei pyrkinyt perustamaan omaa liikettään, mutta hänen saarnoistaa syntynyt herätys sai nimensä 1870-luvulla. Siihen liittyi hajanaisesti ihmisiä ympäri Suomea jo 1870-luvun aikana, mutta Keski-Pohjanmaalla se sai erityisen paljon kannatusta ruotsinkielisen maalaisväen keskuudessa. Seta
Setan jäsenjärjestö Heseta järjestää vuosittain Helsinki Pride -tapahtuman osana maailmanlaajuista Pride-liikettä. Helsinki Pride on Suomen suurin seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen tapahtuma, ja sen kävijämäärä on kymmeniätuhansia. Vuoden 2018 Pride-kulkueeseen osallistui poliisin arvion mukaan 100 000 ihmistä, ja se on näin yksi Suomen kaikkien aikojen suurimmista yleisötapahtumista. Tapahtuma tunnettiin aiemmin "Vapautuspäivinä". Muut Setan jäsenjärjestöt järjestävät Pride-tapahtumia epäsäännöllisemmin. Lestadiolaisuus
Kansainvälisesti tunnettuja lestadiolaistaustaisia tieteen edustajia ovat folkloristi Elli-Kaija Köngäs-Maranda (1932–1982) ja Helsingin yliopiston uskontotieteen emeritusprofessori Juha Pentikäinen sekä lääketieteen professori, sydänkirurgi Pentti Kärkölä. Uuden sukupolven kansainvälistä huipputiedettä edustaa monia huomattavia kunnianosoituksia saavuttanut, mm. Suomen Akatemian ja Suomen Nuorkauppakamarit ry:n palkitsema eläinlääketieteellisen molekyyligenetiikan professori Hannes Lohi. Turun uskonnolliset yhteisöt
Lestadiolaisten alkuperäinen yhdistys Rauhanyhdistys Turussa ry sekä Luostarinkadun rukoushuone jäivät uusheränneitten haltuun. Yhdistyksen nimeksi vaihdettiin Turun Lähetysyhdistys ry vuonna 1952. Uusi rukoushuone rakennettiin vanhan paikalle vuonna 1963 samalle tontille kuin alkuperäinen. Vuonna 1996 yhdistyksellä oli noin 65 jäsentä, jotka olivat jo kovin iäkkäitä. Tuolloin tilaisuuksissa kävi noin 10 osanottajaa. Suomi 1920-luvulla
1920-luvulla toimintansa Suomessa aloittaneita uskonnollisia jäjestöjä olivat Rotary International, Vapaamuurarijärjestö, Antroposofisen Liiton edeltäjä sekä Suomen Vapaakirkko ja Ruusu-Risti. Vuonna 1920 suomalaisista oli luterilaisia 98,1 %, ortodokseja 1,6 % ja muihin uskontoihin kuuluvia 0,3 %. Vuoden 1995 tilastoihin verrattuna luterilaisten määrä on vähentynyt 85,8 %:iin, ja uskonnottomien osuus noussut 12,1 %:iin. Setlementtiliike
Setlementtiliike koostuu Suomessa vuonna 1918 perustetusta kattojärjestöstä Suomen Setlementtiliitosta ja paikallisista jäsenyhdistyksistä. Suomen Setlementtiliiton jäseninä on 50 setlementtiä. Setlementtiliikkeen palveluksessa on runsaat 5 000 henkilöä, ja heidän kanssaan setlementtityötä tekee iso joukko vapaaehtoisia. Toiminnan juuret ovat 1800-luvun lopulla Itä-Lontoon köyhimpiin kortteleihin perustetuissa kansalaiskeskuksissa, joissa tarjottiin koulutusta ja tukea sosiaalisten ongelmien kanssa kamppaileville. Setlementtityön ideologia perustuu yhteisöllisyyden voimistavaan vaikutukseen sekä yksilöllisyyden ja moninaisuuden arvostamiseen kaikessa toiminnassa. Setlementtiliike sitoutuu erityisesti vaikeimmassa tilanteessa olevien ihmisten selviämistä edistävään toimintaan. Lumijoki
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Lumijoen alueella toimii Oulun ortodoksinen seurakunta. Kirkon sisäisistä herätysliikkeistä paikkakunnalla toimii vanhoillislestadiolaisuus, jolla on siellä Lumijoen Rauhanyhdistys, johon kuuluu yli 200 jäsentä. Lestadiolaisuuden paikkakunnalle toi vuonna 1867 talollinen Antti Tukki, joka oli myös liikkeen paikallinen johtomies. 1871 oli Ylipään kylässä voimakas herätys. Tukin lisäksi Lumijoella ei ollut omia puhujia, vaan siellä kävi vierailevia saarnaajia. 1880-luvun alussa paikkakunnan lestadiolaisten määräksi arvioitiin 60–100 henkeä, mutta 1890-luvun lopulla siihen ei kuulunut ainakaan kirkollisten tietojen perusteella enää kuin noin 30 henkeä. Paikkakunnalle perustettiin oma rauhanyhdistys eli Lumijoen Rauhanyhdistys vuonna 1945 ja yhdistyksen toimitalo valmistui vuonna 1981. Lestadiolaisuus
Kymmenenneksi suurimmaksi lestadiolaisuuden haaraksi Talonen arvioi vuonna 2012 elämänsanalaisuuden, jolla hän arvioi olevan noin 300 kannattajaa eli saman verran kuin vuonna 2001. Yhdeksitoista suurin ryhmä oli vuonna 2012 leeviläisyys 200 kannattajalla ja kahdeksitoista suurin ryhmä oli leskisläisyys noin 50–200 kannattajalla. Vieläkin pienempiä lestadiolaisuuden haaroja ovat mm. andersonilaisuus "(Grace Apostolic Lutheran Church)" (100?), kvaenangenilaisuus (50), davidiitit (50?), gundersenilaisuus (40?), hankalaiset (25?), steeniläiset (20?) ja kontiolaiset (5?) Sveriges Kristna Fridsförbund
Sveriges Kristna Fridsförbund (lyhenne SKF) on ruotsalainen lestadiolainen seurakunta. Ruotsissa "Norbergilaisuus" (Sveriges Kristna Fridsförbund) erkani vuosina 1957–1959 Ruotsin vanhoillislestadiolaisuudesta, jonka jälkeen se jatkoi yhteistyötä Suomen vanhoillislestadiolaisuuden kanssa vielä tammikuuhun 1961 asti. Suomen "Pappiseriseura" eli "elämänsanalaisuus" erkani vanhoillislestadiolaisuudesta vuonna 1960, jonka jälkeen norbergilaiset liittyivät elämänsanalaisuuteen. Elämänsanalaisuus sai näin kannatusta Ruotsissa, Norjassa, Unkarissa ja Suomessa. Vuonna 2012 elämänsanalaisten määräksi arvioitiin 300 henkilöä koko maailmassa, joten se oli kymmenenneksi suurin lestadiolaisryhmä maailmassa, ja määrä oli säilynyt samana vuoden 2001 jälkeen. Old Apostolic Lutheran Church
Vuonna 1914 kirkko jakaantui vielä kahtia: Matoniemen ja Kierin ympärille. Myöhemmin suunnat palasivat yhteen. Nykyään kirkko on Yhdysvaltojen suurin lestadiolaiskirkko, mihin on vaikuttanut osaltaan muiden lestadiolaissuuntien suuri hajaantumisalttius. Esikoislestadiolaisia on Yhdysvalloissa noin 10 000. Suurin kannatus on Washingtonissa, Delawaressa, Etelä-Dakotassa, Michiganissa ja Minnesotassa. Suomen juutalaiset
Vuonna 1908 Suomessa asuu noin 1 186 juutalaista, joista 782 Helsingissä. Juutalaisen teurastustavan mukainen teurastaminen kiellettiin vuosina 1909–1913. Arkkitehtien August Krookin ja J. Eskil Hinderssonin suunnittelema Turun synagoga valmistui vuonna 1912. Ensimmäisen maailmansodan aikana juutalaisten liikkumisoikeutta rajoitettiin. Suomen Partiolaiset
Suomen Partiolaiset – Finlands Scouter ry (lyhenne SP-FS tai SP) on partioliikkeen keskusjärjestö Suomessa ja Suomen suurin nuorisojärjestö. Sen jäsenenä on 10 partiopiiriä ja valtakunnallista ruotsinkielistä toimintaa järjestävä Finland Svenska Scouter. Varsinainen viikoittainen partiotoimintaa tapahtuu lippukunnissa, joita on Suomessa yhteensä noin 750. Suomen Partiolaisten jäsenenä oli vuonna 2017 yli 59 700 partiolaista. Lestadiolaisuus
Pollarilaisten toiseksi suurimman suuntauksen auneslaisuus kannattajamääräksi Talonen arvioi vuonna 2012 noin 550 ihmistä. Auneslaisten lukumäärä oli vähentynyt Talosen arvioiden mukaan yhdessätoista vuodessa noin 50 ihmisellä Auneslaisuus on Talosen arvion mukaan vuonna 2012 yhdeksänneksi suurin lestadiolaisuuden haara. Rauhansanalaisuus
Vuonna 2012 rauhansanalaisuus oli kolmanneksi suurin lestadiolaisuuden ryhmä maailmassa noin 21 000 henkilöllä, joka on noin kolmetuhatta vähemmän kuin vuonna 2001. Suurin lestadiolaisuuden haara oli vuonna 2012 vanhoillislestadiolaisuus noin 115 000 henkilöllä. Toiseksi suurin lestadiolaisuuden haara vuonna 2012 oli esikoislestadiolaisuus noin 24 000 henkilöllä. Rauhansanalaisuuden jälkeen suuruusjärjestyksessä seuraavana on huomattavasti pienempi töröläläisyys vain noin 4 000 henkilöllä vuonna 2012. Uusheräys
Uusheräyksellä arvioitiin vuonna 2012 olevan kannattajia noin 3 000, jolloin se oli viidenneksi suurin lestadiolaisuuden ryhmä maailmassa. Talosen arvioiden mukaan kannatus oli pysynyt samana vuoden 2001 jälkeen.. Uusheräystä suurempia lestadiolaisuuden ryhmiä ovat vuoden 2012 arvioiden mukaan vanhoillislestadiolaisuus (kannattajia 115 000), esikoislestadiolaisuus (24 000), rauhansanalaisuus (21 000) ja töröläläisyys (4 000). Uskonnollinen yhdyskunta
Uskonnollisia yhdyskuntia on virallisesti noin 50. Käytännössä kuitenkin esimerkiksi suomenkieliset baptistit ja ruotsinkieliset baptistit ovat muodollisesti omia yhteisöjään, ja Turun ja Helsingin juutalaisseurakunnat virallisesti erillisiä; toisaalta muun muassa Jehovan todistajat on virallisesti yksi yhdyskunta, joka on sisäisesti jakautunut seurakuntiin. Suurimmat yhdyskunnat (evankelisluterilaista ja ortodoksista kirkkoa lukuun ottamatta) ovat Jehovan todistajat, Suomen vapaakirkko ja Katolinen kirkko Suomessa. Helluntailiike on toiminut yhdistyksinä, mutta pieni osa seurakunnista on liittynyt Helluntaikirkon yhteyteen. Jos tarpeeksi monet yhdistysseurakunnat siirtyvät yhdyskuntaan, tulee Suomen Helluntaikirkosta Suomen suurin yhdyskunta. Sillanpääläisyys
Sillanpääläisyys on lestadiolaisuuden suuntaus joka sai alkunsa vuonna 1977 erkaantumalla vanhoillislestadiolaisuudesta. Suuntausta alettiin kutsumaan ulkopuolisten taholta keskeisimmän toimijansa Merikarvian kirkkoherran Paavo Sillanpään nimen mukaisesti ""sillanpääläisyydeksi"". Sillanpääläiset perustivat sitten Suomen vanhoillislestadiolaisen rauhanyhdistyksen samana vuonna 1977. Rovasti Sillanpää oli toiminut kauan SRK:n johtokunnan jäsenenä, mutta joutui siitä erotetuksi kritisoituaan herätysliikkeessä voimistunutta "lakioppia" julkilausumineen, sekä SRK:n johtokunnan sekaantumista puoluepolitiikkaan. Yhdistyksen nimi muutettiin 11. lokakuuta 1989 muotoon "Suomen vanhoillislaestadiolainen Rauhanyhdistys ry". Aluksi yhdistyksen kotipaikka oli Oulu, mutta nykyään se on Ylivieska. Yhdistyksen postiosoite on kuitenkin Joensuussa. Yhdistys kirjattiin yhdistysrekisteriin 29. joulukuuta 1978, ja yhdistyksen Y-tunnus tuli voimaan 25. kesäkuuta 1979. Yhdistyksen asiainhoitajana on toiminut mm Eila Polvi.
Vuosina 1972-1973 Amerikan First Apostolic Lutheran Church katkaisi välinsä Suomen vanhoillislestadiolaisiin. Välien katkaisu aiheutti kuitenkin First Apostolic Lutheran Church'issa hajaannuksen, kun noin puolet heistä perusti oman uuden keskusyhdistyksen nimeltä Association of American Laestadian Congregations (nykyinen Laestadian Lutheran Church), koska halusivat jatkaa uskonyhteydessä Suomen vanhoillislestadiolaisten pääsuunnan ja heidän keskusyhdistyksensä (SRK) kanssa. FALC liittyi myöhemmin uskonyhteyteen Suomen sillanpääläisyyden kanssa. Suomessa sillanpääläisyys syntyi 1977, kun he perustivat Suomen vanhoillislestadiolaisen rauhanyhdistyksen. Lestadiolaisuus
Toiseksi suurin lestadiolaisuuden haara on esikoislestadiolaisuus, jolla Talonen arvioi vuonna 2012 olevan maailmassa (enimmäkseen Fennoskandiassa ja USA:ssa) noin 24 000 kannattajaa. Esikoislestadiolaisten määrä näyttäisi siis vähentyneen yhdessätoista vuodessa noin tuhannella, joka tosin mahtunee näiden määräarvioiden virhemarginaaleihin. Esikoislestadiolaisia on Amerikassa noin 10 000 ja Talosen mukaan esikoislestadiolaisuus on Amerikassa selkeästi suurin lestadiolaisryhmä. Vanhoillislestadiolaisuuden kritiikki
Vanhoillislestadiolaista liikettä on arvosteltu myös patriarkaalisuudesta. Liikkeen keskusyhdistyksen, Suomen rauhanyhdistysten keskusyhdistys ry.:n johtokuntaan (nykyisin 24 jäsentä) ei ole valittu koskaan yhtään naista sen yli sadan toimintavuoden aikana. Naisia ei hyväksytä puhujiksi, eikä vanhoillislestadiolaisuus hyväksy naispappeutta. Naisiin myös muilla elämänalueilla kohdistuvaa kontrollia on arvosteltu julkisuudessa. Ihmisoikeusliitto ja Tasa-arvoasiain neuvottelukunta ovat todenneet v. 2009, että liikkeen ehkäisykielto loukkaa ihmisoikeuslainsäädäntöä, johon Suomi on kansainvälisesti sitoutunut.