Minä vuonna Suomi otti Euron käyttöön?
Suomi 2000-luvulla
Euro oli otettu käyttöön tilivaluuttana tammikuussa 1999. Käteisvaluuttana Suomessa käytettiin markkaa vuoteen 2002. Suomi siirtyi euroon yhdentoista muun Euroopan unionin maan kanssa 1. tammikuuta 2002; Vaihtojakso markasta euroon kesti tammi- ja helmikuun 2002. Markkoja sai lunastaa euroiksi tasan kymmenen vuotta vaihtojakson päättymisestä. Euron virallinen muuntokerroin oli 5,94573 Suomen markkaa. Itsenäisen Suomen historia
1. tammikuuta 1995 Suomi liittyi Euroopan unioniin, joksi EY:tä nyt Maastrichtin sopimuksen voimaantulon myötä kutsuttiin. 1999 Suomen markka kiinnitettiin euroon pysyvästi siten, että 5,94573 markkaa on 1 euro. Vuonna 2002 eurosta tuli käteisvaluutta ja yli 140 vuotta käytössä ollut markka poistui käytöstä kahden kuukauden siirtymäajan jälkeen 1. maaliskuuta 2002. Euroopan unioni
Suurin osa Euroopan unionin maista käyttää yhteistä valuuttaa euroa. Se otettiin käyttöön muissa kuin käteismaksutapahtumissa 1999 ja kaikissa maksuissa vuonna 2002, jolloin laskettiin liikkeelle myös eurosetelit ja -kolikot. Tuolloisista 15 jäsenmaasta euron ovat ottaneet kaikki muut paitsi Tanska, Yhdistynyt kuningaskunta ja Ruotsi. Myöhemmin 2007 Slovenia otti käyttöön euron, 2008 Malta ja Kypros, 2009 Slovakia, 2011 Viro, 2014 Latvia ja vuonna 2015 Liettua. Muut uudet jäsenvaltiot valmistautuvat ottamaan euron käyttöön sitä mukaa kuin täyttävät vaaditut kriteerit. Euroopan keskuspankki valvoo rahapoliittista vakautta, ja jäsenvaltiot ovat sitoutuneet edistämään kasvua ja taloudellista lähentymistä.. Euro
Ensimmäisten euromaiden kohdalla taulukon euro valuutaksi -sarakkeessa on päivämäärä 1. tammikuuta 1999, jolloin eurosta tuli todellinen rahayksikkö ja tilivaluutta. Siten esimerkiksi Suomessa käyttöönottopäivä oli tuo 1. tammikuuta 1999, vaikka käteisrahana euro tuli käyttöön vasta 1. tammikuuta 2002. Tätä myöhemmin euroon liittyneissä maissa euron käyttöönotto sekä tili- että käteisrahana on tapahtunut yhtäaikaisesti. Kolmannessa sarakkeessa on valuutan kerroin euroiksi. Suomen talous
Suomi liittyi 1995 Euroopan unioniin. Ennen sitä Suomi oli mukana tammikuun 1. päivästä 1994 Euroopan talousalueessa (ETA). Vuonna 2002 käyttöön tuli yhteinen valuutta euro, yhteinen tullipolitiikka sekä tavaroiden ja pääomien vapaa liikkuminen. Liittyminen Euroopan talous- ja rahaliittoon poisti Suomelta mahdollisuuden itsenäiseen rahapolitiikkaan, ja Suomen Pankille jäi tehtäväksi ensisijaisesti hintavakauden ylläpitäminen. Koska monista muista asioista oli sovittu jo ETA-neuvotteluissa, EU-liittymisneuvottelujen keskeinen osa oli maatalouden asema. Ennen EU-jäsenyyttä suomalaisten viljelijöiden elintaso pyrittiin turvaamaan kansallisen hinta- ja tukipolitiikan avulla. Viljelijöiden saamat tuottajahinnat olivat lähes kaksinkertaiset EU:ssa maksettuihin tuottajahintoihin verrattuna. Kotimaisten tuotteiden kysyntä turvattiin tuontirajoituksilla ja mahdollinen ylituotanto vietiin vientitukien turvin ulkomaille. Jäsenyysneuvotteluissa Suomi vaati koko maata pohjoisen tuen sekä epäsuotuisten alueiden tuen (LFA) piiriin. Tämä hyväksyttiin vain maan pohjoisosan osalta, lisäksi Suomi sai luvan maksaa sopeutumista helpottavaa siirtymäkauden tukea viiden vuoden ajan. Jäsenyyden myötä maataloustuotteiden markkinahinnat laskivat. Maataloustuotanto ei silti romahtanut. Siirtymäkauden jälkeen viljelijät saavat suoraa tulotukea, jota ei ole sidottu korkeisiin tuottajahintoihin. Euro
Eurokolikot ja -setelit otettiin suunnitelman mukaisesti käyttöön 1. tammikuuta 2002. Tätä seurasi eri maissa vaihtelevan pituinen vaihtojakso, jonka aikana euroa ja kansallista valuuttaa sai käyttää yhtä aikaa. Suomessa tämä vaihe kesti maaliskuun alkuun 2002. Tarkoituksena oli, että kun maksoi vielä kansallisella valuutalla, niin vaihtorahat sai euroina, ja siten vanha raha vaihtuisi uuteen luonnollisella tavalla päivittäisessä maksuliikenteessä. Tämä onnistuikin erittäin hyvin, sillä jo viikon parin kuluttua vuodenvaihteesta huomattava osa kansallisista rahoista oli vaihtunut euroiksi. Suomi
Suomen markkinat kuuluvat Euroopan vapaimpiin. Suomi otti ainoana pohjoismaana euron valuutaksi vuonna 2002. Inflaatio on pysynyt alhaisena. Suomessa on laaja yrittämisen vapaus, toimiva omaisuuden suoja ja korruptio on vähäistä. Suomen talous
Suomen rahayksikkö on ollut vuodesta 1999 euro. Aluksi euro oli vain laskennallinen valuutta, johon sitä edeltänyt markka oli kiinnitetty. Eurokolikot- ja setelit otettiin käyttöön 1. tammikuuta 2002, ja 28. helmikuuta 2002 jälkeen vain euroa on voinut käyttää maksuvälineenä. Euron ja markan välinen vaihtokurssi oli 5,94573.
Raha
Euroopan talousyhteisössä oli suunniteltu yhteistä rahaa jo 1970-luvun alussa, ja vuonna 1989 EY:n asettama Delorsin komitea ehdotti talous- ja rahaliiton toteuttamista. Asiasta sovittiin yhteisön jäsenmaiden kokouksessa Maastrichtissa 1991. Tavoitteena oli helpottaa kauppaa ja matkailua, poistaa valuuttakurssivaihtelu ja lujittaa yhteisöä poliittisesti. Suunnitelma oli kolmivaiheinen, ja siihen kuului muun muassa pääoman liikkeiden vapauttaminen ja keskuspankkien itsenäisyys. Yhteinen raha otettaisiin käyttöön viimeisessä vaiheessa. Ranskan frangi
Vuoden 1999 alussa euro tuli käyttöön tilivaluuttana, mutta Ranskan frangi pysyi käytössä vielä kolmen vuoden ajan. Sen ja euron välillä oli nyt kiinteä vaihtosuhde 1 € = 6,55957 F. Euromääräiset kolikot ja setelit syrjäyttivät frangit vuoden 2002 alussa tammikuun 1. ja helmikuun 17. päivän välisenä aikana. Euro
Euroja käytetään myös neljässä EU:n ulkopuolisessa kääpiövaltiossa eli Monacossa, San Marinossa, Vatikaanissa ja Andorrassa. Kolmella ensin mainitulla oli jo euron käyttöä koskevat rahaliittosopimukset euroalueen kanssa. Andorra käytti alkuun ilman sopimusta yksipuolisella päätöksellään euroa, mutta solmi 30. kesäkuuta 2011 käytöstä sopimuksen EU:n kanssa. Nämä käytännöt ovat jatkoa euroa edeltäneen ajan järjestelyille, joiden mukaan kääpiövaltioissa käytettiin ympäröivien maiden valuuttoja:Tämä johtui siitä, että kääpiövaltioiden olisi ollut tarpeettoman kallista ylläpitää omaa valuuttaa ja siihen liittyvää rahapolitiikkaa sekä setelipainoja ja rahapajoja. Kun ympäröivät maat vaihtoivat euroon, myös kääpiövaltioiden valuutaksi oli luonnollista ottaa euro. Mailla on myös oikeus lyöttää jonkin verran niiden omilla kansallisilla kuva-aiheilla varustettuja eurokolikoita, jotka ovat käypää rahaa siinä missä EU:hun kuuluvienkin euromaiden kolikot, mutta päätyvät vähäisen lyöntimääränsä vuoksi nimellisarvojaan kalliimmalla hinnalla lähes yksinomaan keräilijöiden kokoelmiin. Andorran kolikoidenlyöntioikeus alkoi kolmea muuta maata myöhemmin, 1. heinäkuuta 2013. Wim Duisenberg
Duisenberg valittiin Euroopan keskuspankin ensimmäiseksi pääjohtajaksi 2. toukokuuta 1998. Hänen puheenjohtajakaudellaan toteutettu euron käyttöönotto toi hänelle lisänimen ”Mr. Euro”. Duisenberg vaati EKP:n pääjohtajana euroalueen jäsenmailta tiukkaa budjettikuria. Hänen mukaansa jäsenmaiden talousvaikeudet eivät olleet riittävä syy rikkoa kasvu- ja vakaussopimusta. Duisenberg piti tiukasti kiinni keskuspankin itsenäisyydestä. Fabian Langenskiöld
Suomen rahaolojen uudistaminen oli ollut vireillä jo von Haartmanin aikana, mutta oman rahayksikön käyttöönotto osui Langenskiöldin kaudelle. Hankkeen taustalla oli ruplan arvon jatkuvan vaihtelun aiheuttamat hankaluudet. Senaatin ensimmäinen esitys Suomen omasta rahasta hylättiin tammikuussa 1860, sillä Venäjällä pelättiin Suomen irtautumisen ruplasta herättävän ulkomailla epäluottamusta Venäjän omaa valuuttaa kohtaan. Huhtikuussa 1860 Langenskiöld sai kuitenkin Pietarissa hyväksytyksi julistuskirjan, jolla Suomelle luotiin oma raha, markka, jonka kurssi oli edelleen sidottu ruplaan. Langenskiöld suunnitteli kuitenkin markan sitomista edelleen hopeakantaan, mihin saatiin periaatteellinen suostumus Pietarista vuonna 1862. Katovuoden aiheuttamat lisämenot valtiolle hidastivat toteutusta, ja rahauudistuksen loppuun vieminen jäi Langenskiöldin seuraajaksi nimitetylle J. V. Snellmanille. Langenskiöld itse suositteli häntä seuraajakseen, ja Snellman tunnusti myöhemmin Langenskiöldin merkityksen markan saamisessa. Langenskiöldiä onkin sanottu markan todelliseksi isäksi. Aikalaisetkin kutsuivat häntä ”markkakreiviksi”. Markan irrottaminen ruplasta ja sitominen hopeaan toteutui vuonna 1865. Slovenian historia
Slovenia liittyi Natoon 29. maaliskuuta 2004 ja Euroopan unioniin 1. toukokuuta 2004 ja otti vuoden 2007 alusta käyttöön euron tolarin tilalle. Latvia
Latvian taloudessa, kuten kaikissa Baltian maissa, on edelleen neuvostovallan ajalta periytyviä ongelmia. Heti itsenäistymisen jälkeen 1992 talous kutistui kolmanneksella, kun tuotteille piti alkaa etsiä markkinoita uusista suunnista. Neuvostoliiton aikaan Latviassa valmistettiin melkein kaikki valtakunnan rautateiden matkustajavaunut, ja puolet puhelimista. Maaliskuussa 1993 Latvia julistautui taloudellisesti itsenäiseksi siirtyessään käyttämään Venäjän ruplan sijasta Latvian ruplaa. Myöhemmin samassa kuussa siirryttiin käyttämään Latvian omaa rahayksikköä latia. Lati oli sidottu euroon. Latvia siirtyi euroon 1. tammikuuta 2014. Riian pörssi on perustettu vuonna 1993. Nykyisin sen omistaa OMX. Maailman kauppajärjestö WTO:hon maa liittyi vuonna 1999. Euro
Käteiseurojen käyttöönottopäiväksi päätettiin 1. tammikuuta 2002. Näin euroalueen maille jäi kolmen vuoden siirtymäaika euroon valmistautumiseksi. Siirtymäaika oli tarpeen ainakin seuraavista syistä: Rahauudistus
1. tammikuuta 1963 Suomen markka uudistettiin siten, että siihen saakka käytössä olleen rahan 100 markkaa vastasi uutta yhtä markkaa ja siihenastinen markka yhtä penniä. Summista siis yksinkertaistettuna pudotettiin kaksi nollaa pois. Tarvittaessa vanhaa markan aikaista rahaa kutsuttiin "vanhaksi markaksi" (lyhenne "vmk") ja uutta "nykymarkaksi" ("nmk"). Samassa yhteydessä setelit ja kolikot uusittiin siten, että ulkonäkö säilyi lähes ennallaan, mutta lukuarvot muuttuivat sadasosaan tai niihin lyöty sana "markkaa" vaihdettiin sanaan "penniä". Ennen uudistusta liikkeeseen lasketut kolikot ja setelit pysyivät laillisina maksuvälineinä, mutta niiden arvo uusina markkoina tai penneinä oli sadasosa niihin merkityistä. Suomen Pankki kuitenkin pyrki vaihtamaan liikkeessä olleet vanhat kolikot ja setelit mahdollisimman nopeasti uusiin. Euroopan historia
Idän ja lännen vastakkainasettelu purkautui Neuvostoliiton hajotessa 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa. Saksa yhdistyi vuonna 1990 ja Euroopan unioni (EU) sai nykyisen muotonsa ja laajeni. Euroopan yhdentymisen huipentuma koettiin vuonna 2002, kun 15 valtiota otti käyttöönsä euron virallisena valuuttanaan. Euroopan integraatio ei ole kuitenkaan sujunut kitkatta. 2010-luvulla EU:ta on vaivannut velkakriisi, jonka lisäksi vuonna 2014 alkanut Itä-Ukrainan sota on tuonut jännitteitä maanosaan. Euro
Vuoden 1998 kesäkuun alusta Euroopan keskuspankki aloitti toimintansa ja korvasi sitä edeltäneen EMI:n. Euro
Kreikka sai luvan liittyä euroalueeseen vasta myöhemmin, vuonna 2001. Rahan historia Suomessa
1. tammikuuta 1999 Suomen markka liittyi Euroopan unionin yhteisvaluutta euroon ja lakkasi siten käytännössä olemasta itsenäisenä valuuttana. Eurokolikot ja -setelit otettiin Suomessa ja muissa euromaissa käyttöön 1. tammikuuta 2002. Euro
3. Maat, jotka eivät vielä ole täyttäneet euron käyttöönottokriteereitä: Bulgaria, Kroatia, Puola, Romania, Tšekki ja Unkari Italian talous
Vuonna 2014 alottanut Matteo Renzin hallitus aloitti kymmenien miljardien hintaisen talouden elvytysohjelman, jonka avulla talouteen aiotaan saada vauhtia. Renzi kutsui talouskuria ajavaa EU:n vakaus- ja kasvusopimusta "tyhmyyssopimukseksi".
Ennen siirtymistä Euroopan yhteiseen valuuttaan, euroon, Italian rahayksikkö oli Italian liira (ITL, ₤ ). 1 000 liiraa oli vanhoissa rahoissa eli markoissa noin kolme markkaa, euroissa taas 0,5 €. Suomen eroaminen eurosta
Paavo Väyrynen on esittänyt Suomen eroamista eurosta. Hänen mukaansa Suomi liittyi aikoinaan euroon perustuslain vastaisesti. Suomessa ei aikoinaan järjestetty euroon liittymisestä kansanäänestystä. Suomen markka
Suomen markka oli Suomen rahayksikkö vuosina 1860–2002. Markka lyhennettiin käytössä mk tai Smk. Vuoden 1978 jälkeen käytettiin myös valuuttatunnusta FIM, joka oli tarkoitettu kansainväliseen rahaliikenteeseen. Markka jakautui sataan penniin, lyhenne p. Raharealisaatio
Suomen historiasta puhuttaessa raharealisaatiolla tarkoitetaan yleensä vuoden 1840 realisaatiota, joka toteutettiin Venäjän raharealisaation yhteydessä. Rupla kiinnitettiin tuolloin hopeakantaan, jolloin myös Suomen Pankin ruplamääräisiä seteleitä alettiin pyydettäessä lunastaa hopealla. Samassa yhteydessä myös menestyksekkäästi vedettiin liikenteestä Ruotsin raha, jota oli yhä edelleen runsaasti käytössä, ja jota voitiin käyttää jopa veronmaksuun. Ruotsalaisen rahan käyttäminen oli tavallisinta Länsi- ja Pohjois-Suomessa. Viro
Viron valuutta on euro vuoden 2011 alusta lähtien. Vuoden 2010 loppuun valuuttana ollut kruunu oli sidottu euroon suhteessa 1 EUR = 15,6466 EEK, josta tuli myös lopullinen euron ja kruunun välinen muuntokerroin. Aikaisemmin kruunu oli sidottu kiinteällä vaihtokurssilla Saksan markkaan. Viron, kuten myös muiden Baltian maiden pankkisektori on käytännössä lähes kokonaan ulkomaisten pankkien omistuksessa. Euron käyttöönottoa edelsi Viron liittyminen yhdessä Liettuan ja Slovenian kanssa Euroopan unionin valuuttakurssimekanismi ERM II:een 27. kesäkuuta 2004. Viron talous
Maailmanlaajuisen talouskriisin alkamisesta huolimatta Viro pyrki täyttämään euroalueen kriteerit. Talouslama iski voimakkaasti Baltian maihin, joiden valuutat olivat sidottuja euroon. Valuuttojen devalvoiminen olisi kuitenkin tuhonnut Baltian maiden eurohaaveet, ja Virossa päätettiin pyrkiä täyttämään euroalueen vaatimukset. Valtion budjettia tasapainotettiin esimerkiksi palkkojen alennuksilla. Toukokuussa 2010 Euroopan unionin komissio suositti Viron hyväksymistä euroalueen jäseneksi maan täytettyä euroon liittymisen kriteerit. EU:n huippukokous kesäkuussa 2010 puolsi Viron eurojäsenyyttä. Lopullisesti Viro hyväksyttiin euroalueen jäseneksi Euroopan unionin talous- ja valtiovarainministerien Ecofin-kokouksessa heinäkuussa 2010. Kokouksessa Virolle annettiin lupa alkaa käyttää euroja vuodesta 2011 alkaen. Euro
Euro (symboli €, lyhenne e, kansainvälinen valuuttatunnus EUR) on Euroopan unionin yhteinen valuutta, joka otettiin käyttöön tilivaluuttana 1. tammikuuta 1999 ja käteisvaluuttana kahdessatoista EU-maassa 1. tammikuuta 2002. Tällä hetkellä viralliseen euroalueeseen kuuluu 19 EU-valtiota, neljä EU:n ulkopuolista Euroopan kääpiövaltiota sekä eräät Ranskan merentakaiset alueet. Se on nykyisin toinen maailman merkittävimmistä kansainvälisistä valuutoista Yhdysvaltain dollarin ohella. Euron sadasosa on nimeltään sentti (lyhenne "snt" tai "c" ). Suomen markka
Vuonna 1877 tapahtui siirtyminen kultakantaan, minkä vuoksi 5 ja 10 markan seteleistä tehtiin uudet versiot. Ne olivat muutoin jokseenkin samankaltaiset kuin edeltäjänsä, mutta arvo hopeassa oli vaihdettu arvoon kullassa. Seteleihin painettu vuosiluku on 1878. 5 markan setelin yleisväri on sininen, 10 markan setelin punainen. Lisäksi käyttöön tuli 500 markan seteli, jonka suunnittelija oli saksalainen Ferdinand Klimsch. Sen kuva-aiheina ovat ornamentiikan, vaakunan ja tekstien lisäksi Pohjolan luonto: maaseutumaisema, laulujoutsen, merikotka, hirvi, karhu, mehiläinen ja vanamo. Yleisväri on kellanruskea. Euro
Ison-Britannian tapaan Tanska oli EU:n jäsen jo ennen Maastrichtin sopimusta ja neuvotteli itselleen oikeuden olla ottamatta yhteisvaluuttaa käyttöön. Vuoden 2000 kansanäänestyksessä 53,2 % vastusti liittymistä yhteisvaluuttaan. Toisin kuin Ruotsi ja Iso-Britannia, Tanska on kuitenkin kiinnittänyt kruununsa arvon euroon ja on ERM II -vaiheessa. Voidaan siis sanoa, että Tanska on muodollisesti askelta lähempänä euron käyttöönottoa kuin Ruotsi ja Iso-Britannia. Raha
Setelit otettiin Euroopassa käyttöön 1600-luvulla, koska kolikot painoivat ja veivät liikaa tilaa. Edelläkävijöitä olivat ruotsalaiset, jotka olivat käyttäneet jopa 19 kilon painoisia kupariplootuja. Euroopan ensimmäiset setelit laskettiin liikkeelle Tukholmassa vuonna 1661. Seteleitä laskivat liikkeeseen keskuspankit. Aluksi ne sitoutuivat lunastamaan setelit tietyllä määrällä hopeaa ja myöhemmin kultaa, kun useimmissa maissa siirryttiin kultakantaan. Suomen markka
Venäjän keisarikuntaan kuuluvana suuriruhtinaskuntana Suomi käytti vuoden 1840 raharealisaatioon asti rahayksikkönään rinnakkain entisen emämaan Ruotsin riikintaalareita eli "riksejä" ja Venäjän ruplaa. Tämän jälkeen oli käytössä parikymmentä vuotta ainoastaan Venäjän rupla. Venäjän jatkuva talouskriisi, erityisesti Krimin sodan jälkeen, kuitenkin teki ruplan epävakaaksi ja Venäjä joutui eroamaan hopeakannasta useampaan otteeseen. Euro
EU:hun liittyi vuonna 2004 kymmenen uutta jäsenmaata, joista Slovenia siirtyi käyttämään euroa vuonna 2007, Kypros ja Malta 2008, Slovakia 2009, Viro 2011, Latvia 2014 ja Liettua vuonna 2015. Suomi 1970-luvulla
Suomen eduskunta hyväksyi syksyllä 1973 Suomen ja Euroopan talousyhteisön EEC:n välisen vapaakauppasopimuksen, joka astui voimaan vuoden 1974 alussa. Hieman aiemmin oli solmittu Suomen ja sosialististen maiden talousyhteisön SEV:n välinen taloudellinen yhteistyösopimus. Euro
Suomessa lyötiin vuosina 2010–2011 yhdeksän erilaista viiden euron arvoista juhlarahaa, yksi kutakin historiallista maakuntaa kohden (Ahvenanmaa, Häme, Karjala, Lappi, Pohjanmaa, Satakunta, Savo, Uusimaa ja Varsinais-Suomi). Rahat ovat kaksimetallisia, alumiinipronssia (CuAlNi) ja kuparinikkeliä (CuNi). Euroalue
Myös Monacon, San Marinon ja Vatikaanin valuuttana on ollut 1.1.2002 alkaen euro, vaikka ne eivät olekaan EU:n jäseniä. Nämä maat voivat myös lyöttää omia eurokolikoitaan, joiden kääntöpuolella on niiden omat kansalliset tunnukset. Euron käyttö ja kolikoiden lyöntioikeus näissä maissa perustuvat aiempiin EU:n jäsenmaiden (Ranskan ja Italian) ja kyseisten maiden välisiin yhteisvaluuttasopimuksiin, joiden pohjalta on neuvoteltu maiden ja EU:n välillä uudet, euroaikaan soveltuvat sopimukset Romanian leu
Romanian 1990-luvun alun talousuudistusten myötä inflaatio ylitti ajoittain 300 % vuodessa, ja syyskuussa 2003 yhdellä eurolla sai 40 000 leuta. Tammikuusta 2005 (jolloin Turkin liirasta pudotettiin kuusi nollaa) heinäkuun 2005 rahauudistukseen saakka leu oli maailman vähäarvoisin valuutta. Tuolloin oli myös käytössä miljoonan leun seteli. Viron kruunu
Viron rahayksikkönä vuosina 1919–1927 ollut Viron markka oli heikentynyt ja valtion kultavaranto pienentynyt niin nopeasti, että vuonna 1924 rahauudistuksen katsottiin tulleen välttämättömäksi. Uusi rahayksikkö kruunu otettiin käyttöön 1. tammikuuta 1928. Rahayksikön nimi otettiin Ruotsin kruunusta. Yhden kruunun arvoksi määriteltiin sata markkaa. Viro otti samaan aikaan suuren ulkomaisen lainan, minkä turvin kruunun arvo saatiin vakaaksi ja sidottua Englannin puntaan. Sidoskurssi pysyi kiinteänä vuoden 1933 talouskriisiin asti. Viron kruunu
Viro otti euron käyttöön 1. tammikuuta 2011, ja Viron kruunun rinnakkaiskäyttöajaksi oli määritelty kaksi viikkoa tuosta päivästä eteenpäin . Virosta tuli entisistä neuvostotasavalloista ensimmäinen euroalueeseen liittynyt maa, ja samalla toistaiseksi ainoa Suomen euronaapuri. Viron talous
20. kesäkuuta 1992 Viro vaihtoi entisen valuuttansa ruplan maan omaan, vapaasti vaihdettavaan valuuttaan, kruunuun. Uusi valuutta sidottiin Saksan markkaan vaihtokurssilla 8 EEK = 1 DEM. Viro liittyi Euroopan unionin ERM II-järjestelmään 27. kesäkuuta 2004. Liittyminen tarkoitti kruunun sitomista euroon vaihtokurssilla 1 EUR = 15,6466 EEK. Euro
Muutamaa viikkoa ennen varsinaista käteiseurojen käyttöönottoa yleisö sai ostaa niin sanottuja aloituspaketteja, joissa oli muutamia eurokolikoita tutustumista varten. Samoin vähittäiskaupoille jaettiin tietyt määrät käteiseuroja sisältäviä paketteja, jotta ne pystyivät aloittamaan jo 1. tammikuuta 2002 vaihtorahojen antamisen asiakkaille euroina. Rahan historia Suomessa
Markka-niminen valuutta oli käytössä Suomen alueella jo keskiajalla, ja sen käyttö jatkui 1700-luvun lopulla tapahtuneeseen Kustaa III:n rahauudistukseen asti. Venäjän vallan alkupuolella vuoden 1840 raharealisaatioon saakka Suomessa oli liikkeessä sekä Ruotsin että Venäjän rahaa. Suomen markka oli maan rahayksikkö vuosina 1860–2002. Vuonna 2002 Suomessa otettiin käyttöön Euroopan unionin yhteinen valuutta euro. Eesti Pank
Eesti Pank () on Viron keskuspankki. Eesti Pank kuuluu Euroopan keskupankkijärjestelmään ja eurojärjestelmään. Pankki itse hoiti Viron rahapolitiikaan ja entiseen kansalliseen valuuttaan, Viron kruunuun liittyviä asioita vuoden 2010 loppuun asti, minkä jälkeen Viro siirtyi käyttämään euroa. Keskuspankin johtajana toimii Ardo Hansson, joka valittiin virkaan kesäkuussa 2012. Viron keskuspankki on perustettu 24. helmikuuta 1919. Rahan historia Suomessa
Vanhin tunnettu Suomessa käytetty rahayksikkö on kuusinainen, jonka arvo vastasi kuutta penninkiä. Nimeä on käyttänyt jo Mikael Agricola kirjallisissa tuotoksissaan, vaikka rahayksikkö oli käytössä jo ennen hänen syntymäänsä, ainakin 1400-luvulta alkaen. Suomen eroaminen eurosta
Elinkeinoelämän tutkimuslaitoksen tutkimusjohtaja Niku Määttänen sanoi vuonna 2016, että se, että euron haitat ovat olleet Suomelle luultavasti suurempia kuin hyödyt ei tarkoita sitä, että Suomen tulisi erota eurosta. Hän uskoo, että jatkossa yhteiseen valuuttaan liittyvät hyödyt voivat hyvinkin ylittää siihen liittyvät kustannukset. Euro
EMU:n kolmas vaihe eli yhteisvaluutan aika alkoi, kun euro otettiin tilivaluuttana käyttöön 1. tammikuuta 1999 edellä mainituissa yhdessätoista maassa. Kukin maa kuitenkin jatkoi oman valuuttansa käyttämistä käteisrahana, joita tästä eteenpäin pidettiin euron kansallisina ilmentyminä siihen asti, kunnes käteiseurot tulisivat käyttöön. Tämän jälkeen kansallisten valuuttojen ja euron välinen muuntosuhde, jota ei enää sanottu valuuttakurssiksi, oli kiinteä. Itävallan historia
Neuvostoliiton romahdettua Itävalta lähestyi muita Euroopan maita ja liittyi Suomen ja Ruotsin mukana Euroopan unioniin vuonna 1995 ja otti ensimmäisten joukossa käyttöön euron vuonna 1999. Saksan markka
Saksan markka eli D-markka (), lyhenteenä DM, valuuttatunnuksena DEM, oli Saksan liittotasavallan rahayksikkö vuosina 1949–2001. Sen jälkeen Saksan rahayksikkönä on ollut euro. Saksan markan laskennallinen suhde euroon 1 € = 1,95583 DM asetettiin jo 31. joulukuuta 1998, ja euron käyttö tilivaluuttana alkoi 1. tammikuuta 1999. Euro
Euroopassa yhdeksi yhteisvaluutan ajaksi voidaan laskea antiikin Rooman valtakunnan rahan käyttö maantieteellisesti laajalla valtakunnan alueella ja myös sen ulkopuolella käypänä maksuvälineenä. Vuonna 1865 Ranska, Sveitsi, Italia ja Belgia perustivat latinalaiseksi rahaunioniksi kutsutun liiton. Näiden maiden kulta- ja hopearahat määrättiin pitoisuudeltaan, läpimitaltaan ja painoltaan samansuuruisiksi. Kuva-aiheet olivat kolikoissa kullakin maalla omansa. Samoin jäivät käyttöön kunkin maan omat rahayksikön nimet, siis siten, että esimerkiksi italialainen 5 liiran kolikko oli kooltaan ja hopeapitoisuudeltaan samansuuruinen belgialaisen 5 frangin kolikon kanssa. Myöhemmin latinalaiseen rahaunioniin liittyi Kreikka, ja monet muutkin maat alkoivat käyttää samoja standardeja. Rahaunioni oli virallisesti voimassa vuoden 1926 loppuun saakka. Käytännössä sen olemassaolo päättyi ensimmäisen maailmansodan aikana. Kultakanta-ajan loppuun sijoittuva erilaisia taloudellisia alueita sisältänyt yhteisvaluutta-alue oli Itävalta-Unkari. 2 euron erikoisrahat
Ensimmäisen kahden euron erikoisrahan julkaisi vuonna 2004 Kreikka, ja sillä juhlistettiin Ateenan olympialaisia. Vuonna 2007 euromaat julkaisivat ensimmäisen yhteisen erikoiskolikon, joka juhlistaa 50-vuotiasta Rooman sopimusta. Euro
Eurosta on käytössä käteisrahana seteleitä ja kolikoita. Setelit ovat nimellisarvoiltaan yhtäläiset ja samannäköiset koko euroalueella, mutta kolikoissa vain klaava- eli arvopuoli on yhteinen ja kruunapuolen kuviointi vaihtelee. Rahayksikkö
1. tammikuuta 2002 alkaen Suomen rahayksikkö on euro. Tätä ennen se oli markka. Slovakia
Slovakia on selvinnyt varsin hyvin vaikeasta siirtymisestä suunnitelmataloudesta markkinatalouteen. Valtionyhtiöiden yksityistäminen on saatu likimain valmiiksi. Euroopan unionin neuvosto hyväksyi 8. heinäkuuta 2008 Slovakian euroalueen jäseneksi. Euron käyttöönotto tapahtui 1. tammikuuta 2009, jolloin maan entinen valuutta koruna poistui käytöstä. Maassa on 19 %:n tasavero. Euro
"Helsingin Sanomien" teetti vuonna 2016 ekonomistikyselyn. Siinä enemmistö vastaajista totesi, että eurosta on ollut Suomelle enemmän haittaa kuin hyötyä verrattuna siihen, että Suomella olisi ollut oma vapaasti kelluva valuutta. Viron talous
Viron talous kuuluu kehittyvien markkinoiden joukkoon. Viron talous kasvoi voimakkaasti aina 1990-luvun puolestavälistä vuoteen 2007 asti, jolloin maailmanlaajuinen talouskriisi iski myös Viroon. Vuodesta 2010 talous on jälleen kasvanut. Viro on Euroopan unionin, Maailman kauppajärjestön (WTO) ja Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) jäsen. Viro otti euron käyttöön 1.1.2011. TARGET-järjestelmä
TARGET-järjestelmää käytetään euro-määräisten rahansiirtojen suorittamiseen sekä euromaasta toiseen että euromaiden sisällä. Järjestelmä otettiin käyttöön vuonna 1999 euron syntyessä. Järjestelmää käyttää noin 10 500 pankkia (sivukonttorit ja tytäryhtiöt mukaan lukien) ja vuonna 2005 siinä käsiteltiin päivittäin keskimäärin 296 306 kansainvälistä ja kotimaista maksutapahtumaa, joiden arvo oli noin 1,9 biljoonaa euroa. Eurokolikot
Bulgaria on suunnitellut ottavansa Madaran ratsastajan tuleviin eurokolikkoihinsa. Bulgaria suunnitteli liittyvänsä euroon vuonna 2015. Bulgarian pitää kuitenkin olla vähintään kaksi vuotta Euroopan vaihtokurssimekanismin ERM jäsen jolloin Bulgaria voisi liittyä euroon viimeistään vuonna 2017. Romania suunnitteli ottavansa euron käyttöön vuonna 2019. Myöhemmin elokuussa 2017 Romanian ulkoministeri Teodor Meleșcanu ilmoitti Romanian ottavan euron valuutakseen vasta vuonna 2022. Euroalue
Euroalue on Euroopan unionin yhteisvaluutan euron käyttöön ottaneiden 19 valtion muodostama alue. Euroalueeseen kuuluvat Alankomaat, Belgia, Espanja, Irlanti, Italia, Itävalta, Kreikka, Kypros, Latvia, Liettua, Luxemburg, Malta, Portugali, Ranska, Saksa, Slovakia, Slovenia, Suomi ja Viro. EU:n jäsenvaltioiden odotetaan liittyvän euroalueeseen, lukuun ottamatta Britanniaa ja Tanskaa, jotka saivat oikeuden pidättyä euron käyttöönotosta, sillä ne olivat jäseniä jo ennen Maastrichtin sopimusta. Ruotsi muodostaa tästä kuviosta mielenkiintoisen poikkeuksen. Ruotsista tuli EU:n jäsen vasta Maastrichtin sopimuksen solmimisen jälkeen, mikä velvoittaa Ruotsia liittymään euroalueeseen heti, kun maa täyttää vaadittavat ehdot. Sääntöjen mukaan maan pitäisi ensin kuulua valuuttakurssimekanismi ERM II:een. Siihen osallistuminen on kuitenkin vapaaehtoista ja näin ollen Ruotsi on laillisen 'porsaanreiän' avulla välttänyt euroalueeseen liittymisen. Neljä EU:hun kuulumatonta kääpiövaltiota – Monaco, Andorra, San Marino ja Vatikaanivaltio – ovat tehneet EU:n kanssa sopimuksen, että ne saavat käyttää euroa valuuttanaan. Myös Kosovo ja Montenegro käyttävät euroa valuuttanaan. Euro
Vasta 1990-luvun alussa todellinen yhteisvaluutta alkoi näyttää yhdentymiskehityksen saavutusten puolesta mahdolliselta. Vuoden 1990 puolivälistä lasketaan käynnistyneen Euroopan talous- ja rahaliiton, EMU:n, ensimmäisen vaiheen, sillä tuolloin silloisen EU:n alueella oli saatu poistettua lähes kaikki entiset pääoman vapaan liikkuvuuden esteet. 1980- ja 1990-lukujen vaihteen tietämiltä 1990-luvun alkuvuosiin jatkunut finanssimaailmassa levoton aika kuitenkin sisälsi muun muassa lamakausia eri maissa ja voimakkaita kansallisten valuuttojen kurssien vaihteluja, joista osa johtui valuuttakeinottelijoiden toimista. Tämä myllerrys toisaalta lykkäsi yhteisvaluutan luomista, mutta toisaalta vahvisti tahtoa saada yhteisvaluutta aikaan: monen maan yhteinen raha nähtiin mahdollisuutena suojautua sellaisilta globalisoituvan maailmantalouden voimilta, joita vastaan Euroopan minkään maan kansallinen raha ei enää yksinään ollut riittävän suuri ja vahva. Rahaliitto
Raha voi olla kokonaan yhteinen niin, että osallistuvilla mailla ei ole maakohtaisesti omia valuuttoja ja niiden seteleitä ja kolikoita. Taloudelliselta painoarvoltaan suurin tällainen nykyinen rahaliitto on Euroopan talous- ja rahaliitto EMU, joka käyttää valuuttanaan euroa. Euroopan unionin sisällä on euroalue, johon EU:n 27 jäsenmaasta kuuluu 17 vuonna 2013. Yhteinen valuutta euro on korvannut 12 kansallista valuuttaa vuoden 1999 alussa ja myöhemmin viisi lisää. Rahaliiton ulkopuolelle ovat jääneet mm. Britannia, Ruotsi ja Tanska. Länsi-Afrikan entisissä Ranskan siirtomaissa on yhteinen ns. CFA-frangi. Yhteisrahoja on suunniteltu lisäksi ainakin Pohjois-Amerikkaan ja Afrikkaan kauppaliittojen yhteyteen. Penni
Saksasta penni saapui Suomeen markan osaksi. Suomessa pennit jäivät vähitellen käytöstä, mutta vuoden 1962 rahauudistus palautti pennijaon siten, että siihenastisesta markasta (vanhasta markasta) tuli penni, siihenastisesta sadasta markasta (vanhasta markasta) yksi markka ja niin edelleen. Ennen euron käyttöönottoa penni oli sekä Suomessa että Saksassa 1/100 markkaa. Eurosetelit
Uudistettu 10 euron seteli otettiin käyttöön syyskuussa 2014, 20 euron seteli marraskuussa 2015 ja 50 euron seteli huhtikuussa 2017. Valuutta
Suomen valuutta on euro, joka otettiin käyttöön seteleinä ja kolikoina vuonna 2002, mutta tilivaluuttana jo 1999. Aiempi Suomen valuutta oli markka. Euron valuuttatunnus on EUR. Suomen markka
Vuonna 1991 markka sidottiin Euroopan valuuttayksikkö ecuun, mutta jouduttiin parin kuukauden sisään irrottamaan jälleen yhdellä 12 prosentin devalvaatiolla. Markka kellutettiin taas 1992 ja se liittyi Euroopan valuuttajärjestelmään 1996. Cecilia Malmström
Malmström kannattaa Ruotsin liittymistä Euroopan yhteisvaluutta euroon. Elokuussa 2007 hän ehdotti uutta kansanäänestystä euron käyttöönotosta Ruotsissa. Ensimmäinen äänestys oli vuonna 2003, jolloin euroa ei haluttu ottaa Ruotsissa käyttöön. Euroopan unioni
Maastrichtin sopimuksen suunnitelma talous- ja rahaliitosta toteutettiin kolmessa vaiheessa. Euroopan keskuspankki aloitti toimintansa vuonna 1999. Vuonna 2002 otti 12 maata yhteisvaluutta euron käyttöön. Maaliskuussa 2000 EU hyväksyi niin kutsutun Lissabonin strategian unionin talouden nykyaikaistamiseksi. Saksan demokraattisen tasavallan markka
Saksan demokraattisen tasavallan markka () oli Saksan demokraattisen tasavallan eli DDR:n rahayksikkö. Se otettiin käyttöön Neuvostoliiton Saksan miehitysvyöhykkeellä vuonna 1948. Vuoteen 1964 se tunnettiin nimellä "Deutsche Mark", Saksan markka, vuoteen 1967 "Mark der Deutschen Notenbank" ja siitä eteenpäin "Mark der DDR". Arkikielessä se tunnettiin vain markkana ja lännessä nimellä "Ostmark" (”itämarkka”). Markka jakaantui sataan penniin (Pfennig). Sen valuuttakoodi oli DDM. Valuuttajärjestelmä
Euroopan valuuttajärjestelmä () perustui vuosina 1979–1999 laskennalliseen valuuttayksikköön, ECUun () ja valuuttakurssimekanismiin (, ERM), jossa valuuttojen kurssit saivat vaihdella tiettyjen rajojen sisällä. Suomi harjoitti ns. vahvan markan politiikkaa 1990-luvulla valitsemalla kiinteän valuuttakurssin suhteessa Saksan markkaan. Suomi luopui vahvan markan politiikasta vuonna 1992. Raha
Omaa rahaa on pidetty keskeisenä kansallisvaltion luomisen projekteissa. Suomessa autonominen suuriruhtinaskunta otti jo 1860-luvulla käyttöön "markan" omana rahayksikkönä. Oman rahan tuottaminen on tunnusomaista esimerkiksi itsenäistyville valtioille siinä kuin lipun ja kansallislaulunkin käyttöönotto. Suomen eroaminen eurosta
Ekonomisti Sixten Korkmanin mukaan Suomen eurojäsenyys oli vakava talouspoliittinen erehdys. Erehdyksen korjaamista eurosta eroamalla hän ei lokakuussa 2015 kuitenkaan pitänyt realistisena näkymänä poliittisten, juridisten ja taloudellisten syiden vuoksi. Euro
Nykyiseen yhteisvaluuttaan, euroon, johtaneen kehityksen voi niin ikään sanoa olevan jo melko vanhaa perua, sillä ajatus on esiintynyt jo ennen 1900-lukua. Varsinaisesti on kuitenkin kysymys toisen maailmansodan vuoksi syntyneestä tarpeesta: Euroopan maiden päättäjät halusivat yhdistää aiemmin keskenään verisesti sotineiden maiden kohtalot toisiinsa niin kiintein taloudellisin sitein, että Euroopan resurssien hallinnasta sotimiselle ei olisi enää mitään sijaa eikä tarvetta. Tämä yleistynyt perustelu on koskenut alun perin Saksan ja Ranskan talouksien yhdistämistä Euroopan yhteisöin, minkä huipentuma rahaunioni on. Suomi 1960-luvulla
Toisen maailmansodan jälkeen Suomen markan arvo oli vuosi vuodelta romahtanut. Vuoden 1963 alussa astui voimaan uusi rahalaki ja markka uudistettiin. Uudistuksen jälkeen uusi markka vastasi sataa vanhaa markkaa ja paluun tehnyt penni yhtä vanhaa markkaa. Vaikka valuutan nimi pysyi samana, vielä melko pitkään siirtymävaiheen jälkeenkin uudesta markasta käytettiin usein selventävää nimitystä "nykymarkka" ja lyhennettä nmk. Entisestä markasta taas käytettiin selventävää nimitystä "vanha markka" ja lyhennettä vmk. Inflaatiokierrettä ei kuitenkaan saatu pysäytettyä, vaan rahan arvon heikkeneminen ja epätasainen talouskasvu jatkuivat 1970- ja 80-lukujen taitteeseen asti, minkä jälkeen alkoi voimakas nousukausi. Eurokolikot
Eurokolikoita on kahdeksan eriarvoista, yhdestä sentistä kahteen euroon (yksi euro jakautuu sataan senttiin). Kolikot otettiin käyttöön 1. tammikuuta 2002. Maat aloittivat kolikoiden valmistamisen 1999 ja löivät niihin vuosiluvun 2002, paitsi Alankomaat, Belgia, Espanja, Ranska ja Suomi, jotka löivät kolikoihin valmistusvuoden. Suomen markka
Vuoden 1963 rahauudistuksen yhteydessä käyttöön otetut uudet kolikot ja setelit olivat muutamia yksityiskohtia lukuun ottamatta muuten samanlaisia kuin entisetkin, mutta niihin oli arvo merkitty uusina yksikköinä: esimerkiksi uusi 50 pennin kolikko oli muuten samanlainen kuin entinen 50-markkanen, mutta siinä luki ”50 penniä”. Lisäksi uudet 1- ja 5-penniset lyötiin aluksi kuparista, myöhemmin alumiinista. Vanhatkin rahat pysyivät edelleen laillisina maksuvälineinä, mutta ne saatiin nopeasti kerätyksi pois käytöstä. Setelinvaihto
Suomessa toteutettiin setelinvaihto vuoden 1946 alussa. Sen mallina olivat Unkarin setelinvaihto 1920 ja Kreikan vastaava operaatio 1922. Myös Norjassa ja Tanskassa tehtiin samoin vuonna 1945. Suomen eroaminen eurosta
"MOT"-ohjelman kyselyssä toukokuussa 2014 63 prosenttia vastanneista ilmoitti vastustavansa unionin talous- ja rahaliittoa sekä euroa ja 12 prosentin mielestä Suomen pitäisi luopua eurosta. Suomen markka
Vuonna 1962 säädettiin uusi rahalaki, joka tuli voimaan seuraavan vuoden alussa. Tällöin toteutettiin rahauudistus, jonka jälkeen uusi markka vastasi sataa vanhaa markkaa ja uusi penni yhtä vanhaa markkaa. Vaikka rahayksikön nimi oli sama kuin ennenkin, siirtymävaiheessa ja aika pitkään sen jälkeenkin uudesta markasta käytettiin tarvittaessa selventävää nimitystä nykymarkka ja lyhennettä nmk. Nykymarkka-sanan käyttöä uusi markka -ilmauksen asemesta perusteltiin sillä, että ruotsiksi vastaava on nymark ja niin saatiin sama nmk-lyhenne kumpaankin kieleen. Entisen markan selventävä nimitys oli vanha markka ja lyhenne vmk. (Joskus euron korvaamaa markkaa kutsutaan virheellisesti vanhaksi markaksi.) Viron kruunu
Elokuussa 1940 Neuvostoliitto miehitti Viron, ja rupla otettiin käyttöön 25. marraskuuta 1940. Aluksi kruunu pysyi käytössä ruplan rinnalla, mutta 25. maaliskuuta 1941 rupla korvasi kruunun kokonaan. Virolaisten hallussa olleet kruunut vaihdettiin siten, että yksi kruunu vastasi 1,25 ruplaa, vaikka kruunun markkina-arvo oli tuohon saakka ollut noin kahdeksankertainen. Kyproksen punta
Euroopan unioni hyväksyi heinäkuussa 2007 Kyproksen hakemuksen liittyä euroalueeseen. Kypros otti eurot käyttöön 1.1.2008. Kyproksen punta oli sidottu euroon arvolla 1 € = 0,585274 CYP. Euro
Euro on kelluva valuutta, eli sen kurssi suhteessa maailman muihin valtavaluuttoihin määräytyy kansainvälisillä valuuttamarkkinoilla. Euron arvon tärkein mittari on sen valuuttakurssi Yhdysvaltain dollariin nähden. Euron dollarikurssi on euron olemassaolon aikana vaihdellut voimakkaasti: vuoden 1999 alussa 1 euro oli hiukan alle 1,20 dollaria, mutta vuoden 2000 lokakuun lopulla 1 euro heikkeni tähänastisen historiansa alimpaan arvoon, noin 0,83 dollariin. Sen jälkeen euro vahvistui vähitellen (väliaikaisista laskukausista huolimatta) niin, että 15. heinäkuuta 2008 yhden euron arvo oli tähänastisen historiansa korkein, lähes 1,60 dollaria. Vuoden 2012 alkuun tultaessa euron arvo oli jälleen heikentynyt noin 1,30 dollariin.
Myös dollari on kelluva. Sen vuoksi on tarkasteltava valuuttamarkkinoiden muitakin suhdannetekijöitä kuin euron ja dollarin keskinäistä kurssia, jotta voi arvioida kurssinmuutosten syitä: euron vahvistuminen tai heikkeneminen ei välttämättä ole vain euron tai euroalueen talouden omaa ansiota tai syytä, vaan se voi johtua enemmän dollariin kohdistuvien tekijöiden aiheuttamasta dollarin heikkenemisestä tai vahvistumisesta. Itävalta
Neuvostoliiton romahdettua Itävalta lähestyi muita Euroopan maita. Se liittyi Suomen ja Ruotsin mukana Euroopan unioniin vuonna 1995 ja otti ensimmäisten joukossa käyttöön euron vuonna 1999. Suomen markka
Vuonna 1948 Suomi liittyi Kansain­väliseen valuutta­rahastoon. Tämä merkitsi käytännössä siirtymistä "kultaparikantaan", jossa kultarahaa ei lyödä eikä seteleitä lunasteta kultana, mutta kultaa voidaan käyttää maksuvälineenä keskuspankkien välisissä suorituksissa. Tässä järjestelmässä eri maiden raha­yksiköille oli määrätty kiinteät kurssit suhteessa reservivaluuttana toimineeseen Yhdysvaltain dollariin, joka vuoteen 1971 saakka oli sidottu tiettyyn kulta-arvoon. Kurssien vaihtelu oli sallittua tietyissä rajoissa tästä keskus­kurssista. Vuonna 1957 suoritettiin kuitenkin devalvaatio, jossa markan arvoa muutettiin yli 30 prosenttia; tämän devalvaation jälkeen dollari vastasi 321 Suomen markkaa, kun se sitä ennen oli vastannut 231 markkaa. Euro
Lisäksi euroa käytetään eräissä muissa EU:n ulkopuolisissa maissa, kuten Montenegrossa ja Kosovossa (katso tarkemmin Euroalue). Tämä käyttö, jota on kutsuttu euroistumiseksi, on vastaavan tyyppistä kuin eräissä muissa maissa tapahtunut niin sanottu dollarisoituminen eli maan oma-aloitteinen päätös lopettaa oman valuuttansa käyttö ja alkaa käyttää sen sijaan Yhdysvaltain dollaria. Edellä mainitun kaltaisia kääpiövaltioiden tapauksia lukuun ottamatta euroistuminen ja dollarisoituminen ovat yleensä merkki maan talousongelmista: maan oma valuutta on hylätty sen arvon jatkuvan nopean heikkenemisen vuoksi ja alettu käyttää arvoltaan luotettavaa maailmanvaluuttaa. Euroistuminen ei millään muotoa tee maasta virallisesti eurokelpoista eikä euroalueeseen kuuluvaa, eikä euroistuminen avaa tietä myöhempään viralliseen euroalueeseen liittymiseen – yleensä päinvastoin, koska vieraan valuutan käyttö kertoo maan talouden olevan tilassa, jossa omaan valuuttaan ei voisi luottaa. Toisaalta mikään kansainvälinen tai euroalueen säännöstö ei estä itsenäistä mutta EU:hun kuulumatonta valtiota ottamasta viralliseksi rahakseen euroa. Euroistunut valtio ei ole mukana Euroopan keskuspankin eikä Euroopan keskuspankkijärjestelmän toiminnassa. Liettualaiset eurokolikot
Liettualaiset eurokolikot ovat Liettualle suunniteltuja eurokolikoita. Liettuan siirtyi euroon 1. tammikuuta 2015, jolloin liettualaiset eurokolikot tulivat käyttöön korvaten aikaisemman valuutan litin. Ansipin II hallitus
Euroopan Unionin jäsenmaiden valtiovarainministerit hyväksyivät Viron euroalueen jäseneksi 7. kesäkuuta 2010 ja jäsenyys astui voimaan 1. tammikuuta 2011. Seuraavan kahden viikon ajan euroa ja Viron kruunua käytettiin rinnakkain, kunnes 15. tammikuuta 2011 eurosta tuli maan ainut käypä valuutta. Dollari
Yhdysvallat otti dollarin valuuttansa nimeksi vuonna 1792. Nykyään nimeä "dollari" käytetään yleisesti, kun tarkoitetaan nimenomaan Yhdysvaltojen dollaria. Viron talous
Joulukuun alusta 2010 alkaen kansalaiset saivat vaihtaa pankeista valmiiksi käteiseuroja ja ostaa virallisia Viron euron tutustumispakkauksia. Asiakkaiden pankkitileillä tapahtui automaattinen muunnos kruunuista euroiksi vuoden vaihtuessa keskiyöllä virallisen vahvistetun kurssin mukaan. Pankeilla oli velvollisuus ottaa vastaan kruunuja 14. tammikuuta 2011 saakka. Euro
Kun rahojen vaihtojakso virallisesti päättyi, eurosta tuli yksinomainen maksuväline. Tästä kuitenkin useamman kuukauden ajan liikepankeilla oli velvollisuus ottaa vastaan ja vaihtaa asiakkailta saadut vanhat rahat euroiksi. Kun tämäkin jakso päättyi, kunkin maan keskuspankit jatkoivat edelleen maansa vanhan rahan vaihtamista euroiksi. Useimmissa maissa on vuosien tai vuosikymmenten pituiset ajat, joina varsinkin vanhoja seteleitä saa käydä vaihtamassa euroiksi. Lisäksi eräillä vähittäiskaupoilla on ollut tempauksia, joiden aikana asiakkaat ovat saaneet maksaa vanhalla rahalla. Euro
Realistiset mahdollisuudet yhteisvaluutan synnyttämiseen olivat kuitenkin pitkään heikot. Maiden taloustilanteet vaihtelivat eri tahtiin. Tarvittiin laajan poliittisen tahdon lisäksi suotuisia taloudellisia oloja sekä yhteiskunnallisia ja lainsäädännöllisiä uudistuksia kunkin maan kansantalouden ja rahapolitiikan lähentämiseksi toisten maiden kanssa. Tätä tapahtuikin vähitellen, ja yksi euron esivaihe syntyi 1979, kun luotiin Euroopan valuuttayksikkö "ecu". Tämä ei vielä kuitenkaan ollut varsinainen yhteinen raha, vaan laskennallinen yksikkö budjetointikäyttöön. Vähimmäisvarantojärjestelmä
Myöhemmin euron käyttöönoton myötä siirryttiin EKP:n vähimmäisvarantojärjestelmään. EKP:n säätämä minimivarantovaatimusta päätettiin laskea joulukuussa 2011 yhteen prosenttiin silloisesta 2 prosentista. Suomen Pankki säilyttää näitä liikepankkien reservejä holvissaan. Viron talous
Viro suunnitteli ottavansa yhteisvaluutta euron käyttöön jo vuonna 2007. Vähittäiskaupan puolella hintoja alettiin ilmaista kruunujen rinnalla myös euroissa. Euron käyttöönoton esti kuitenkin jo pitkään jatkunut korkea inflaatio, ja keväällä 2006 Viron hallitus totesi, ettei maa pysty pysymään vaaditulla inflaatiotasolla, joten eurotavoitetta siirrettiin vuoteen 2008. Vuonna 2008 inflaatio oli yhä liian korkea ja Viron keskuspankki luopui tavoitevuoden esittämisestä. Suomen markka
Vuonna 1865 rupla lakkasi olemasta käypä maksuväline Suomessa, eikä tulevia seteleitä ollut enää tarpeen suunnitella ruplaseteleitä vastaavilla nimellisarvoilla. Vuonna 1875 tulivat 5 ja 10 markan setelit, joiden suunnittelija oli tanskalainen Nilaus Fristrup ja kuva-aiheet tekstien lisäksi kasvi- ja muuta ornamentiikkaa, maatalouteen ja teollisuuteen liittyvää symboliikkaa sekä yhdistetty Venäjän ja Suomen vaakuna. Tässä, kuten ensimmäisessäkin markkasetelisarjassa, on maininta rahan arvosta hopeassa. Euro
Suomessa noudatetaan pyöristyssääntöä, jonka mukaan maksettava summa pyöristetään lähimpään viiteen senttiin. Säästösyistä syyskuusta 2004 alkaen Hollannin vähittäiskaupoissa käteisostosten loppusummat alettiin pyöristää lähimpään viiteen senttiin. Yhden ja kahden sentin kolikot kuitenkin säilyttivät asemansa laillisina maksuvälineinä. Rahan historia Suomessa
Kun Suomi liitettiin Ruotsiin, käyttöön vakiintui ruotsalainen raha. Se yleistyi Ahvenanmaalla 1200-luvulla ja mantereella 1300-luvulta alkaen, sisämaassa 1400-luvulla. Etelä-Suomessa käytettiin ruotsalaisen rahan rinnalla keskiajalla yleisesti myös liivinmaalaista rahaa, joka oli lyöty useimmin Tallinnassa. Joitain englantilaisia ja saksalaisia kultarahojakin käytettiin. Suomen Turussa toimi rahapaja noin vuosina 1410–1558. Eurosetelit
Eurosetelit ovat euroalueella vuodesta 2002 lähtien käytössä olleita seteleitä. Rahat laskee liikkeelle Euroopan keskuspankki (EKP). Nimellisarvoltaan setelit ovat 5, 10, 20, 50, 100, 200 ja 500 euroa. Toisin kuin eurokolikot, setelit ovat molemmilta puolilta samanlaisia koko euroalueella, vaikka ne on painettu eri jäsenvaltioissa. Ensimmäisen sarjan euroseteleitä alettiin korvata uusilla vuoden 2013 toukokuusta alkaen. 2 euron erikoisrahat
Ennen vuotta 2007 oli kolikoissa kuva-aiheena vain EU:n jäsenmaita esittävä kartta. 1.5.2004 tapahtuneen EU:n laajentumisen vuoksi kartta-aihe kuitenkin oli jo vanhentunut. Siksi kolikoissa päätettiin korvata vuoden 2007 alusta lähtien pelkkiä EU-maita esittävä kartta koko maantieteellistä Eurooppaa esittävällä kartalla. Uuden kartan käyttöönotto ei tosin ollut pakollista vielä vuoden 2007 alusta, ja osa euromaista on lyönyt kolikoitaan vielä vuonna 2007 vanhalla kartalla. Suomen eroaminen eurosta
Suomen eroaminen eurosta tarkoittaa tapahtumaa, jossa Suomi luopuisi eurovaluutasta, eikä siten enää kuuluisi euroalueeseen. Suomi on käyttänyt euroa vuodesta 2002, mitä ennen Suomella oli oma valuutta, Suomen markka. Eurojäsenyyttä on pidetty osasyynä Suomen talousongelmiin 2000-luvulla. Suomen eroaminen eurosta voisi johtaa myös muiden maiden eroon. Toistaiseksi yksikään maa ei ole luopunut eurosta. Euroopan komission virallinen kanta on, että eurosta eroaminen on mahdotonta. Euro
Euromailla on yhteinen maksujärjestelmä, jonka kautta maksut siirretään EKP:n alaisuudessa olevan yhtenäisen euromaksujärjestelmän kautta SEPA-tilinsiirtoina. Suomalaistutkimuksen mukaan eurosta eroavan maan tulisi perustaa uusi maksujärjestelmä. Suomen kaltaiselle maalle, joka on luopunut kokonaan omasta maksujärjestelmästään ja joutuisi perustamaan uuden tyhjästä, maksujärjestelmän perustamiseen menisi aikaa puolesta vuodesta vuoteen. Valuuttavaranto
Euroopan keskuspankin valuuttavaranto luotiin euron käyttöönoton yhteydessä 1.1.1999, jolloin eurojärjestelmään liittyneet kansalliset keskuspankit siirsivät valuuttavarantoja EKP:lle. Euroopan keskuspankin valuuttavarannon hoidon tavoitteena on taata varannon likvidiys sijoittamalla varat tuottavasti ja turvallisesti. EKP:n valuuttavaranto koostuu Yhdysvaltain dollareista, Japanin jeneistä, kullasta ja Kansainvälisen valuuttarahaston erityisnosto-oikeuksista. Suomen markka
1. tammikuuta 1999 Suomen markka liittyi Euroopan unionin yhteisvaluutta euroon ja lakkasi siten käytännössä olemasta itsenäisenä valuuttana. Markan muuntokerroin on 1 euro = 5,94573 markkaa. Markkamääräisistä seteleistä ja kolikoista luovuttiin kuitenkin virallisesti vasta 28. helmikuuta 2002, joten markkojen ja eurojen yhteiskäytön aika kesti vuoden 2002 alusta lukien kaksi kuukautta. Saksan markka
Myös Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeellä eli myöhemmässä DDR:ssä tehtiin pari päivää myöhemmin oma valuuttauudistus: käyttöön otettiin Itä-Saksan markka, jonka virallisena nimenä vuoteen 1964 asti oli myös Saksan markka. Heinäkuussa 1948 laskettiin liikkeelle Itä-Saksan markan setelisarja. Vuodesta 1968 DDR:n markka. Ennen Saksojen yhdistymistä, myös DDR:ssä otettiin 1. heinäkuuta 1990 käyttöön Saksan markka maksuvälineenä. Tällöin rahoja vaihdettaessa käytettiin kahta vaihtokurssia. Yksityishenkilöiden rahavarat tiettyihin henkilön iästä riippuviin enimmäismääriin asti sekä palkat, vuokrat, sähkön hinta ym. juoksevat rahamäärät vaihdettiin suhteessa yksi länsimarkka yhdestä itämarkasta. Muutoin vaihtosuhteena oli yksi länsimarkka kahdesta itämarkasta. Todellisuudessa itämarkan ostovoima oli jo pitkään ollut selvästi pienempi kuin näiden vaihtosuhteiden mukainen. Suomen poliittinen järjestelmä
Liittyessään EU:n jäseneksi vuonna 1995 Suomi liittyi suoraan Euroopan talous- ja rahaliiton (EMU) toiseen vaiheeseen. Kolmannessa vaiheessa, vuoden 1999 tammikuusta, euroa voitiin käyttää tilirahana. Vuoden 2002 alussa eurosetelit ja -kolikot korvasivat Suomen markan. Euro
Euroopan unioniin kuuluvat euromaat ovat Alankomaat, Belgia, Espanja, Irlanti, Italia, Itävalta, Kreikka, Kypros, Latvia, Liettua, Luxemburg, Malta, Portugali, Ranska, Saksa, Slovakia, Slovenia, Suomi ja Viro. Joissakin Ruotsin kunnissa euro tosin on käytössä kruunun rinnalla, vaikkei Ruotsi muutoin euromaa olekaan. Paavo Lipponen
Eurot tulivat käyttöön vuoden 2002 alusta lähtien. Lipposen hallitusten aikana Suomen ulkomaankauppa koki voimakkaan noususuhdanteen ja vuodesta 1994 lähtien Suomen kansantulo kasvoi neljän vuoden ajan 4,5 prosenttia vuodessa, mikä oli lähes puolet yli silloisen eurooppalaisen keskitason. Lipposen ensimmäisen hallituskauden lopulla suomalaisten ostovoima nousi OECD:n tilastojen mukaan henkilöä kohden 20 000 dollariin ylittäen tässä suhteessa ensimmäistä kertaa Ruotsin. Euro
Suomen Rahapaja valmisti vahingossa noin 55 000 kappaleen erän virheellisiä kahden euron kolikoita loppuvuonna 2006. Kolikossa oli uusi, vuonna 2007 käyttöön otettavaksi tarkoitettu arvopuoli, mutta vuoden 2006 kansallinen puoli. Tällainen virhe on syntynyt ilmeisesti siten, että kun Suomen Rahapaja löi vuoden 2007 alusta eurot käyttöön ottaneen Slovenian kolikot ja niihin kaikkiin tuli uuden mallinen arvopuoli, niin sen jälkeen alettiin lyödä Suomen vuoden 2006 kolikoita, mutta arvopuolen meisti unohdettiin vaihtaa vanhan malliseksi. Virhelyönnin keräilyarvo oli alkuvuonna 2007 noin 120–150 €, mutta kesän aikana hintataso laski 70 euron tietämille. Euro
Euron kansainvälinen asema valuuttana on vahvistunut vähitellen. Siitä on tullut maailman toiseksi merkittävin kansainvälinen valuutta Yhdysvaltain dollarin jälkeen. Monet valtiot pitävät osan valuuttavarannostaan euroina. Eräät Yhdysvaltojen politiikkaa vastustavat valtiot, muun muassa Iran, ovat poliittisistakin syistä vaihtaneet dollarivarantojaan eurovarannoiksi. Eurosta on siten tullut dollarin kilpailija, vaikkei Euroopan keskuspankin virallisena tavoitteena olekaan muodostaa eurosta maailmanvaluuttaa tai muiden valuuttojen kilpailijaa. Suomen talous
Venäjän vallan aikana Suomen teollistuminen alkoi 1860-luvulla sahateollisuudesta, mutta vielä vuonna 1900 sai 73 % kansasta elantonsa maanviljelystä. Kun puun ja voin kysyntä kasvoivat ja viljan tuonti vapautui, kaskiviljely loppui ja painopiste siirtyi viljanviljelystä karjatalouteen. Suomi siirtyi vaihdantataloudesta rahatalouteen. Vuonna 1860 Suomi sai oman rahan, markan.