Milloin Parthia perustettiin?
Parthia
Parthia (persiaksi اشکانیان, "Aškāniān") oli historiallinen valtio nykyisen Iranin alueella. Parthialaiset olivat paimentolaiskansa, joka muutti Persiaan (Iran) noin vuonna 1000 eaa. He elivät persialaisten ja seleukidien vallan alla 300-luvulle eaa. saakka. Tuolloin seleukidien parthialainen vasalli perusti itsenäisen valtion, joka säilyi melkein 500 vuotta.
Al-Aksan marttyyrien prikaatit
Al-Aksan marttyyrien prikaatit perustettiin marraskuussa 2000 Fatah-puolueen itsemurhaiskujoukoiksi. Toisen intifadan aikana vuosien 2000 ja 2002 välillä se oli Hamasin ohella toinen pääasiallinen Israelia vastaan iskuja tehnyt järjestö. Vuonna 2002 tehdyistä 59:tä iskusta al-Aksan marttyyrien prikaatit syylistyivät lähes kahteen kolmasosaan. Järjestö toimi sekä Palestiinalaishallinnon alueilla että varsinaisen Israelin alueella. Vuonna 2002 järjestö otti vastuun ensimmäisestä palestiinalaisen naisen tekemästä itsemurhaiskusta Jerusalemissa, jonka seurauksena kuoli yksi ja haavoittui 114. Israelilaisten sotilaslähteiden mukaan järjestö rekrytoi naisia erityisesti siksi, että Hamas ja Islamilainen jihad eivät halunneet toteuttaa iskuja tähän tapaan. Al-Aksan marttyyrien prikaatien iskujen määrä väheni turvallisuustilanteen paranemisen myötä vuoden 2002 jälkeen. Järjestö ilmaantui uudelleen Gazan alueella vuonna 2006, jolloin se oli yksi pääasiallisista Hamasia vastaan taistelleista järjestöistä. Pardia
Uusi nimi Palkansaajajärjestö Pardia otettiin käyttöön kilpailun jälkeen vuonna 2000, kun liitto oli laajentunut myös teknisten alojen ulkopuolelle. Pardialla viitataan työelämän tasa-arvoon (Par) sekä läpileikkaukseen (Dia) työmarkkinakentästä ja työyhteisöistä.Pardian 24 jäsenjärjestöstä seitsemän (luettelossa "v") kuuluu järjestöön vain valtiolla työskentelevien jäsentensä osalta. Suomen Pankin Henkilöstöyhdistys (SPHY) on Pardian yhteistyöjärjestö. Padri
Vielä 1700-luvun lopulla islamin vaikutus Sumatralla oli huomattavan vähäistä, mutta taloudellinen kasvu alueella tuotetun kahvin kysynnän lisääntymisen myötä vaikutti suufilaisten šaria-lakia kannattaneiden liikkeiden kasvuun šaria-lain taloudellisten säännösten heimopäälliköille tuoman hyödyn takia. Itse Padri-liike sai alkunsa vuonna 1803 kolmen Mekkaan pyhiinvaelluksen tehneen uskonoppineen palattua Sumatralle. He olivat päässeet näkemään wahabbilaisten toteuttaman Mekan valtauksen ja saivat vaikutteita sen sanomasta. Vaikutusvaltaisin näistä kolmesta oli Haji Miskin, joka sai kannatusta osalta paikallisista heimopäälliköistä. Alueen kyliä alettiin järjestää wahhabilaisen lainsäädännön mukaan, joka kielsi esimerkiksi kukkotappelut, alkoholin ja huumeet kuten oopiumin. Miehet määrättiin kasvattamaan parta ja asuina tuli käyttää puhtautta symbolisoivia valkoisia vaatteita. Määräysten rikkomisesta sakotettiin. Kylät, jotka eivät suostuneet noudattamaan lakeja joutuivat Padri-liikkeen kannattajien hyökkäysten kohteeksi. Vuonna 1815 väkivaltaisuuksissa sai surmansa suuri osa minangkabaujen kuninkaallisesta suvusta näiden osallistuttua neuvotteluihin Padri-liikkeen kannattajien kanssa. Pietari Brahen patsaat
Konsuli Fredrik Oskar Sovelius oli vuonna 1864 esittänyt patsaan pystyttämistä kaupungin perustajalle. Raaheen perustettiin patsasrahasto vuonna 1880. Rouvasväen yhdistys organisoi myyjäisiä ja arpajaisia, joiden tuotto kartutti rahastoa. Samassa tarkoituksessa porvaristo kokoontui pari kertaa kuussa illanviettoon, joissa esitettiin laulua, soittoa ja näytelmiä. Lopuksi tanssittiin menuettia ja muita tansseja. Loppiaisena pidettiin Raatihuoneen salissa Trettondags naamiaiset, joihin naiset pukeutuivat Kustaa III:n aikaisiin silkkileninkeihin ja herrat tummanpunaisin samettipukuihin. Paradox (piraattiryhmä)
Paradox perustettiin 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa, todennäköisesti loppuvuodesta 1989. Tavoitteena oli koota "kovan luokan" Amiga-kräkkäysryhmä. Sen lisäksi Paradox kunnostautui ruotsalaisen Linus Walleijin (Triad-ryhmän "King Fisher") mukaan varhaisessa Amiga-demoskenessä. Yksi ryhmän tuon ajan silmiinpistävistä tuotoksista on vuoden 1990 "Super Off Road Racer" -cracktro, joka esittää paholaista hyväksikäyttämässä pientä enkeliä (taustalla ilmeisesti halu panna halvalla kilpailevaa, Angels-nimistä Amiga-ryhmää). Israelin historia
Rooman valtakunnan hajottua vuonna 390, alue oli vuoteen 611 saakka osa Itä-Roomaa eli Bysantin valtakuntaa. Bysantin kristinuskoa hallitsi ortodoksinen kirkko. 400-luvulla Länsi-Rooma romahti, mikä johti kristittyjen muuttoliikkeeseen Palaestina Priman provinssiin ja kristityistä tuli enemmistö alueella. Juutalaisia oli 10–15% ja heidän alueensa keskittyi suurelta osin Galileaan. Juutalaisuus oli ainoa sallittu ei-kristillinen uskonto, mutta juutalaisille oli asetettu kieltoja uusien palvontapaikkojen rakentamisessa, julkisten virkojen hoitamisessa ja orjien omistamisessa. Useita samarialaisten kapinoita puhkesi tällä aikakaudella, ja ne johtivat samarialaisten yhteisön pienenemiseen noin miljoonasta lähes katoamisen partaalle. Juutalaisten pyhiin Palestiinassa kirjoitettuihin kirjoituksiin tältä aikakaudelta kuuluvat Gemera (400), Jerusalemin Talmud (500) ja Haggada. Kárpathos
Kárpathoksesta tuli noin vuoden 50 jaa. tienoilla osa Rooman valtakuntaa, minkä seurauksena roomalaiset asuttivat saaren. Saaren strategisen sijainnin ansiosta sinne perustettiin yksi Rooman kolmesta Välimerellä sijaitsevasta laivastotukikohdasta. Keisari Diocletianuksen valtakaudella vuosina 284–305 Kárpathos liitettiin osaksi Provincia Insularumin provinssia. Kárpathoksesta tuli osa Itä-Roomaa eli Bysantin valtakuntaa, kun Rooman valtakunta jaettiin itä- ja länsiosaan vuonna 395. Bysanttilaiskaudella Kárpathokselle rakennettiin ensimmäiset kristilliset kirkot, kuten Agía Anastasía eli nykyinen Arkásassa sijaitseva Agía Sofían kirkko. Saari oli bysanttilaiskaudellakin strategisesti merkittävä, ja historiallisten lähteiden mukaan bysanttilainen sotapäällikkö Nikeforos Fokas johdatti laivoja saaren laivastotukikohdasta valtaamaan Kreetan uudelleen Bysantille vuonna 961. Aasiasta ja Pohjois-Afrikasta kotoisin olleet merirosvot terrorisoivat saaren, erityisesti rannikkoseudun, asutuskeskuksia 600-luvun puolivälistä 900-luvun puoliväliin saakka. Useat rannikon asutuskeskukset hylättiin merirosvojen vuoksi ja ihmiset muuttivat vuoriston kyliin. Neron sota Parthiaa vastaan
Vuonna 52 Parthian kuningas Vologases I kuitenkin syrjäytti Armenian kuninkaan Rhadamistuksen ja nimitti veljensä Tiridateen hänen tilalleen. Ikääntynyt Claudius ei reagoinut tähän mitenkään, mutta vuonna 54 keisariksi valittu Nero koki Parthian tunkeutuvan Rooman valtapiiriin ja lähetti sotajoukkonsa Gnaeus Domitius Corbulon johdolla Kappadokiaan vuonna 55. Paikalla oli jo Syyrian maaherra Gaius Ummidius Durmius Quadratus. Ummidius oli jo yli 60-vuotias, ja senkin takia Nero näki parhaaksi lähettää Corbulon itään. Corbulo oli senaattori, joka oli toiminut noin vuonna 50 Asian provinssin prokonsulina. Asian tai African prokonsulina toimiminen oli keisariajalla yleensä senaattorin uran kohokohta, johon ylsivät vain harvat senaattorit. Paroikiá
Paroikiá on rakennettu samalle paikalle kuin saaren antiikin aikaisen kaupunkivaltion eli poliksen keskus Paros, ja se on ollut asuttu viimeistään 1000-luvun eaa. alkupuolelta. Sen asuttajat olivat kreikkalaisen perinteen mukaan alun perin arkadialaisia ja myöhemmin joonialaisia. Kaupunki vaurastui erityisesti saaren tunnetun marmorin viennillä, ja perusti omia siirtokuntia muun muassa Thasokseen ja Parioniin. 400-luvun eaa. alussa Paros oli Persian vallan alla ja myöhemmin Ateenan alaisuudessa. Partido Socialista
Partido Socialista () on portugalilainen sosiaalidemokraattinen puolue ja toinen maan pääpuolueista keskusta-oikeistolaisen Sosiaalidemokraattisen puolueen ohella. Partido Socialista perustettiin 19. huhtikuuta 1973 saksalaisessa Bad Münstereifelin kaupungissa. Puolue on Sosialistisen internationaalin ja Euroopan sosialidemokraattisen puolueen jäsen. Jehuda Amihai
Hän syntyi Saksassa uskonnolliseen ortodoksijuutalaiseen perheeseen, joka muutti Palestiinaan vuonna 1936 kansallissosialistisen puolueen noustua valtaan Saksassa, ja asettui asumaan Jerusalemiin. Amichai liittyi nuorena Britannian armeijan ”Juutalaiseen prikaatiin”, joka taisteli toisessa maailmansodassa. Vuonna 1948 hän otti osaa Israelin itsenäisyyssotaan. Sodan jälkeen Amichai opiskeli Raamatun tekstejä ja heprealaista kirjallisuutta Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa ja toimi sitten opettajana lukiossa. Patrai
Patraissa oli myös Ateenan ja Pireuksen yhdistäneiden Pitkien muurien tapaiset muurit, jotka yhdistivät kaupungin sen satamaan. Ne rakennettiin vuonna 419 eaa. Alkibiadeen kehotuksesta. Parthia
Parnit oli iranilaista alkuperää oleva nomadiheimo. Parnit saapuivat nykyisen Iranin alueelle Keski-Aasiasta. Noin vuonna 238 eaa. heidän kuninkaansa Arsakes I syrjäytti Andragoraksen ja vakiinnutti arsakidien dynastian itsenäisen aseman Parthian maakunnassa Seleukidien valtakunnasta nykyisen Turkmenistanin alueella. Rooman–Persian sodat
Parthialaiset ja roomalaiset kohtasivat ensimmäisen kerran taistelussa Carrhaessa vuonna 53 eaa. Roomalaiset käyttäytyivät ylimielisesti ja uskoivat parthialaisten kukistuvan yhtä helposti kun armenialaiset ja pontoslaiset, jotka Rooma oli lyönyt aikaisemmin. Parthialaiset voittivat roomalaisten armeijan, vaikka vain osa heidän armeijastaan oli ottanut osaa taisteluun. Voittonsa innoittamana parthialaiset hyökkäsivät tämän jälkeen Rooman hallitsemaan Syyriaan, mutta sotaretki loppui parthialaisten tappioon. Tämän jälkeen kummatkin osapuolet muuttivat taktiikkaansa. Roomalaiset lisäsivät ratsuväen osuutta armeijoissaan. Lisäksi legioonia tuettiin jalkaväellä, joka oli aseistettu jousilla ja erilaisilla heittoaseilla. Legioonat antoivat armeijalle vahvan tuen, samalla kun jousimiehet pitivät vihollisen ratsuväen loitolla. Roomalaisen ratsuväen tehtävänä oli tehdä hallittuja vastahyökkäyksiä parthialaisia vastaan. Parthialaiset puolestaan eivät halunneet antautua taisteluun tällaista vihollista vastaan, vaan yrittivät houkutella pienempiä osastoja erilleen vihollisen pääjoukosta. Taitavat roomalaiset kenraalit yrittivät puolestaan pitää joukkonsa yhdessä. Lopputulos oli yleensä pattitilanne. Roomalaiset eivät pystyneet pakottamaan parthialaisia taisteluun ja parthialaiset eivät kyenneet estämään roomalaisia etenemästä heidän alueelleen. Patrai
Makedonian vallan aikana kaupunkia pitivät hallussaan Aleksanterin joukot. Tämän kuoleman jälkeen Patrai päätyi Kassandroksen vallan alle. Vuonna 314 eaa. Antigonoksen kenraali Aristodemoksen joukot ajoivat kuitenkin Kassandroksen joukot pois. Vuosina 307–303 eaa. kaupunki oli puolestaan Demeterios Poliorketeen vallan alla. Vuonna 280 eaa. Patrai oli yhdessä Dymen kanssa ensimmäinen Akhaian kaupungeista, joka irtautui Makedonian vallasta. Esimerkkiä seurasivat Farai ja Tritaia. Seurauksena nämä neljä kaupunkia perustivat Akhaian liiton uudelleen. Vuonna 279 eaa. Patrai auttoi aitolialaisia, joiden alueen gallit olivat vallanneet. Trajanus
Pian parthialaisten kapinan puhjettua, tai ehkä jo aiemminkin, eräät juutalaiset yhteisöt ympäri valtakuntaa nousivat raivokkaaseen kapinaan. Juutalaisten kapinan taustalla oli luultavasti niin sanottu juutalaisvero, "fiscus Iudaicus". Heitä vainottiin myös erityisesti Aleksandriassa. Kapinalla saattoi olla myös uskonnollinen syy, koska kapinalliset tuhosivat roomalaisia temppelejä. Kapinoita puhkesi ainakin Kyrenessä, Kyproksella, Egyptissä ja Mesopotamissa. Kirkkohistorioitsija Eusebioksen mukaan Egyptin ja Kyrenen juutalaiset aloittivat kapinan, joka levisi Mesopotamiaan ja Kyprokselle. Egyptissä juutalaiset valtasivat suuria alueita, ennen kuin Trajanuksen lähettämä Q. Marcius Turbo sai heidät kukistettua. Dio Cassiuksen mukaan juutalaiset tappoivat jopa 220 000 kreikkalaista ja roomalaista kapinan aikana ainoastaan Kyrenessä, mutta tämä luku on suuresti liioiteltu. Kuolleita oli luultavasti vain muutama tuhat. Kapinan jälkeen juutalaiset karkotettiin Kyprokselta, ja Aleksandrian suuri juutalaisyhteisö hävisi miltei kokonaan. Pella
Pella antautui Aemilius Pauluksen johtamille roomalaisille joukoille Pydnan taistelun jälkeen vuonna 168 eaa. Liviuksen kuvaus kaupungista tämän jälkeiseltä ajalta on säilynyt. Seuranneella roomalaisella kaudella, erityisesti roomalaisen Macedonian provinssin perustamisen vuonna 148 eaa. jälkeen kaupunki menetti asemansa Thessalonikelle ja taantui. Kaupunki tuhoutui maanjäristyksestä noin 90 eaa. Uusi roomalainen Pella, joka oli roomalainen kolonia, perustettiin vuonna 30 eaa. lännemmäksi nykyisen Néa Péllan kylän paikalle. Sen läpi kulki merkittävä Via Egnatia -tie. Pellan nimissä lyötiin rahaa Hadrianuksen ajalta Philippus Arabsin ajalle. Säilyneiden viitteiden perusteella Pella vaikuttaa olleen olemassa vielä 500-luvulla jaa. Alianza Popular Revolucionaria Americana
Alianza Popular Revolucionaria Americana on Víctor Raúl Haya de la Torren vuonna 1924 Méxicossa perustama puolue. APRA on Perun vanhin ja samalla se on yksi Latinalaisen Amerikan vanhimmista puolueista. Suuntaukseltaan se on sosiaalidemokraattinen ja sosialistisen internationaalin jäsen. Siitä käytetään myös APRA-lyhenteestä tulevaa nimeä "Partido Aprista (Peruano)" ja kannattajista "apristas". Italian demokraattinen sosialistipuolue
Italian demokraattinen sosialistipuolue ("Partito Socialista Democratico Italiano", PSDI) oli Italiassa vuosina 1947–1998 toiminut oikeistososiaalidemokraattinen puolue. Sen perustivat Italian sosialistisesta puolueesta (PSI) eronneet jäsenet, jotka eivät hyväksyneet sosialistien yhteistyötä kommunistien kanssa. PSDI oli kylmän sodan aikana Italian kristillisdemokraattien (DC) tärkeä tukipuolue. Puolueen merkittävin johtaja oli Giuseppe Saragat, joka toimi Italian presidenttinä vuosina 1964–1971. Ananda Marga
Ananda Marga eli koko nimeltään Ananda Marga Pracaraka Samgha (AMPS) on Prabhat Ranjan Sarkarin Jamalpurissa vuonna 1955 perustama tantra-joogaan perustuva henkinen ja yhteiskunnallinen liike, jonka taustalla vaikuttava uskonto on hindulaisuus. Suomessa Ananda Marga on toiminut vuodesta 1972. Mithridates II (Parthia)
Idässä Mithridates kukisti skyytit ja ajoi heidät Oxus-joen taakse. Noin vuonna 115 eaa. Mithridateen luokse saapui Kiinan keisarin lähetystö. Hän sopi kiinalaisten kanssa kauppatavaroiden vapaasta kulusta Pathian valtakunnan läpi. Hallituskautensa aikana Mithridates yhtenäisti ja organisoi valtakuntaansa. Hänen kuolemansa jälkeen vuonna valtakunta vajosi sekasortoon ja valtaistuinriitoihin. Mar Dinkha IV
Kun Mar Eshai Shimun XXIII murhattiin 6. marraskuuta 1975 kotonaan San Joséssa Kaliforniassa, assyrialaisen kirkon piispat kokoontuivat seuraavana vuonna Lontoossa konklaaviin valitsemaan uutta katolikos-patriarkkaa. Khanania Sorosta tuli Mar Dinkha IV, joka oli Assyrian ensimmäisen patriarkan 120. seuraaja. Assyrian ensimmäinen patriarkka oli Tuomas. Vuonna 1994 Mar Dinkha IV tapasi historiallisessa kokouksessa paavi Johannes Paavali II:n Vatikaanissa. Paavi ja Mar Dinkha allekirjoittivat yhteistyösopimuksen assyrialaisen ja roomalaiskatolilaisen kirkon välillä.
Vuonna 1996 hän solmi Kaldean kirkon Bagdadin patriarkan Rafael I Bidawidin kanssa. Vuonna 1997 hän aloitti neuvottelut Antiokian syyrialais-ortodoksisen kirkon kanssa anateeman lopettamisesta. Tiimiakatemia
Partus Oy (y-tunnus: 1569781-6) perustettiin vuonna 1991 tukemaan Tiimiakatemian perustamista. Partus Oy toteuttaa Tiimiakatemian valmennusmenetelmillä liikkeenjohdon koulutus- ja konsultaatiopalveluja. Nykyään Partus Oy vastaa Tiimiakatemian aikuiskoulutuspuolesta ja Tiimiakatemian oppimismetodien leviämisestä ympäri maailman. Partuksen koulutusohjelmat ovat suunnattu yrittäjille, tiimijohtajille, esimiehille ja opettajille. Ohjelmissa käytetään samoja oppimisen menetelmiä kuin tradenomiohjelmassa. Kaikki aikuiskoulutusohjelmat ovat pitkäkestoisia 1,5 vuoden ohjelmia. Niistä on valmistunut yhteensä yli 1000 oppijaa niin yksityiseltä, julkiselta kuin kolmannelta sektorilta. Aikuiskoulutusohjelmat ovat pääsääntöisesti Opetushallituksen hyväksymiä ammatillisiin tutkintoihin valmistavia ohjelmia. Neron sota Parthiaa vastaan
Armenia oli ollut Rooman vasallivaltio keisari Augustuksen ajoista lähtien, mutta vuonna 52 parthialaiset onnistuivat asettamaan oman ehdokkaansa Tiridateen Armenian valtaistuimelle. Vuonna 54 Rooman keisariksi valittu Nero päätti toimia Rooman arvovallan palauttamiseksi Armeniassa ja sotapäällikkö Gnaeus Domitius Corbulo lähetettiin itään johtamaan sotatoimia. Neuvotteluista huolimatta sota syttyi vuonna 58. Roomalaiset hyökkäsivät Armeniaan ja valtasivat maan pääkaupungit, Artašatan ja Tigranocertan. Tiridates joutui pakenemaan maasta ja roomalaiset asettivat Armenian valtaistuimelle oman ehdokkaansa, Tigranes VI:n. Parthialaisten valtakunnassa oli kapinoita, eivätkä he pystyneet auttamaan Tiridatesta. Tigraneen hyökkäys Parthian vasalliin Adiabeneen vuonna 61 pakotti kuitenkin Parthian kuninkaan Vologaseksen toimimaan. Hän teki rauhan kapinoitsijoiden kanssa ja suuntasi huomionsa Armenian tilanteeseen. Parthialaiset hyökkäsivät Armeniaan vuonna 62 ja aiheuttivat lopulta vakavan tappion roomalaisille Rhandeian taistelussa. Ferruccio Parri
PdA:n toiminnan hiivuttua Parri osallistui keväällä 1946 Concentrazione Repubblicana -puolueen perustamiseen, joka sulautui pian uuteen tasavaltalaispuolueeseen ("Partito Repubblicano Italiano", PRI). Parri oli PRI:n edustajana perustuslakia säätävässä kansalliskokouksessa 1946–1948 ja siirtyi sen jälkeen Italian senaattiin. Hän erosi PRI:sta vuonna 1953, koska ei hyväksynyt uutta vaalilakia. Hänet valittiin vuonna 1958 uudelleen senaattiin sosialistisen puolueen (PSI) edustajana ja vuonna 1963 presidentti Giuseppe Saragat nimitti hänet elinikäiseksi senaattoriksi. Plataiai
Sodan jälkeen Plataiai rakennettiin uudelleen. Peloponnesolaissodan aikana Spartan puolella taistelleet thebalaiset yrittivät vallata kaupungin vuonna 431 eaa. oligarkiamielisten plataiailaisten avustuksella, mutta heidän yrityksensä epäonnistui. Plataiailaiset surmasivat kaupunkiinsa soluttautuneet thebalaiset, vaikka ateenalaiset yrittivät estää heitä. Vuonna 429 eaa. spartalaiset piirittivät kaupunkia Arkhidamos II:n johdolla, mutta kaupunkiin jäänyt pieni joukko pystyi pitkään estämään kaupungin valtauksen. Piirityksen toisena vuonna osa kaupunkilaisista pääsi lopulta pakenemaan Ateenaan. Spartalaiset saivat vallattua Plataiain vuonna 427 eaa., minkä jälkeen he tuhosivat kaupungin yhdessä thebalaisten kanssa, ja surmasivat kaikki jäljellä olleet miespuoliset asukkaat, kun taas naiset ja lapset myytiin orjuuteen. Tämä oli tahra spartalaisten maineeseen, koska he sanoivat taistelevansa Kreikan vapauden puolesta. Ateena myönsi eloon jääneille plataiailaisille Ateenan kansalaisuuden. Trajanus
Trajanus alkoi luultavasti suunnitella sotaa Rooman perivihollista Parthiaa vastaan jo vuonna 111. Ainakin Hadrianus lähetettiin itään, luultavasti Syyrian maaherraksi, missä hänen tehtäviinsä kuului varmasti myös tulevan sodan valmistelu. Vuonna 112 parthialaiset rikkoivat kuitenkin Rooman kanssa solmimaansa sopimusta. Neron aikana Rooma ja Parthia olivat nimittäin sopineet, että parthialaiset saisivat valita Armenian kuningaskunnan hallitsijan. Sopimuksen mukaan roomalaisten piti kuitenkin hyväksyä parthialaisten kuningaskandidaatti ja hänet piti myös kruunata Roomassa. Parthia oli tuolloin sisällissodassa, ja kuningas Pakoros II:n seuraajaksi oli juuri noussut hänen veljensä Osroes I. Osroes päätti syrjäyttää Armenian kuninkaan Exedareksen, joka oli Pakoroksen nuorempi poika ja asettaa uudeksi kuninkaaksi Exedareksen vanhemman veljen Parthamasiriksen. Dio Cassiuksen mukaan Trajanus käytti Armenian kiistaa sopivana tekosyynä sodan aloittamiseksi. Erilaisen näkökulman antaa Arrianos, jonka mukaan Trajanus olisi halunnut välttää sotaa, mutta joutui aloittamaan sen, kun parthialaiset eivät suostuneet vanhan sopimuksen ehtoihin. Italian sosialistinen puolue
Puolue perustettiin vuonna 1892 Genovassa nimellä Italian työväenpuolue ("Partito dei Lavoratori Italiani"), mutta se muutti jo seuraavana vuonna nimensä sosialistiseksi puolueeksi. Italiassa oli jo sitä ennen toiminut useita lyhytikäisempiä sosialistisia puolueita, kuten Andrea Costan vuonna 1881 perustama Italian vallankumouksellinen sosialistipuolue. PSI:n perusti milanolainen lakimies Filippo Turati. Puolue yhdisti Pohjois- ja Keski-Italiassa sekä Sisiliassa toimineet sosialistiset ryhmät ja vastusti anarkistista liikettä. PSI julistautui avoimesti marxilaiseksi ja sen vahvana esikuvana toimi saksalainen sosiaalidemokratia. Puolue ilmoitti kannattavansa luokkataistelua ja valtiososialismia, mutta se tuki myös parlamentaarista demokratiaa ja uskoi pitkään kehitykseen ennen vallankumouksen syntymistä. Partio
Partioliikkeen perusti kenraalimajuri Robert Stephenson Smyth Baden-Powell (myöhemmin lordi Baden-Powell of Gilwell, partiolaisten keskuudessa B-P tai BP) Englannissa vuonna 1907. Hän otti paljon vaikutteita Ernest Thompson Setonin "Woodcraft Indians" -nuorisoliikkeestä. Ernest Thompson Seton olikin partioliikkeen johdossa vuoteen 1915, jolloin erosi koko partioliikkeestä. Hän vastusti Baden-Powellin pyrkimystä tehdä partioliikkeestä militaristinen järjestö. Lisäksi hän koki, että Baden-Powell plagioi hänen ideoitaan. Trajanus
Matkallaan Babyloniin Trajanus sai kuitenkin kuulla, että parthialaiset olivat nousseet kapinaan roomalaisia vastaan. Kapinaa johti Osroeen veljenpoika Samatrukes. Parthialaiset kukistivat lyhyessä ajassa useita roomalaisia varuskuntia ympäri Mesopotamiaa ja Armeniaa. Muun muassa Mesopotamian maaherra T. Julius Maximus kuoli taistelussa kapinallisia vastaan. Roomalaiset saivat pian vallattua takaisin useita kaupunkeja, ja Edessan ja Seleukeian he polttivat kostoksi. Lopulta roomalaiset kukistivat Samatrukeen joukot Ktesifonin lähettyvillä käydyssä taistelussa, jossa myös Trajanus saattoi olla mukana. Samatrukes kuoli taistelun jälkeen jokseenkin epäselvissä olosuhteissa. Hänen poikansa Vologases johti kuitenkin toista armeijaa, joka uhkasi Armeniaa. Pian Vologases ehdotti rauhaa sitä vastaan, että saisi pitää osan Armeniasta. Trajanus suostui tähän heti. Rauhoittaakseen tilannetta Trajanus nimitti Osroeen pojan Parthamaspateen Parthian nukkehallitsijaksi ja kruunasi itse hänet Ktesifonissa kuninkaallisella diadeemilla. Parthamaspates siis esiintyi julkisesti Trajanuksen alamaisena. Kroatian historia
Itävallan ja Unkarin välillä 1867 solmittu kompromissi liitti Istrian ja Dalmatian Itävaltaan ja muun osan Kroatiasta Unkariin uuden Itävalta-Unkarin kaksoismonarkian sisällä. Kroatia ja Unkari solmivat tämän jälkeen oman kompromissinsa, joka takasi Kroatialle autonomian, mutta Kroatian maat jäivät kaksoismonarkiassa eri valtion sisälle. Tämä rohkaisi Ante Starčevićin johtaman Stranka prava -puolueen perustamiseen. Se kannatti Kroatian valtiollisia oikeuksia ja haaveili itsenäisestä Suur-Kroatiasta. Illyrismin idea eli samaan aikaan 1860-luvulla jugoslavismina piispa Josip Juraj Strossmayerin tukemana. Kustaa Perho
Perho oli käynyt käsityökoulun. Hän oli sen jälkeen renkinä 13 vuotta ja kirvesmiehenä Maariassa. Myöhemmin hän oli Sosialisti-lehden matka-asiamies n. 10 vuotta, sosialidemokraattisen puolueen luennoitsija ja piirisihteeri. Kustaa Perho oli presidentin valitsijamies 1937, 1940, 1943. Hän kuului Maarian kunnanvaltuustoon, sosialidemokraattisen puolueen Turun läänin eteläisen vaalipiirin piiritoimikuntaan sekä Sosialisti-lehden johtokuntaan. Kustaa Perho oli perustamassa Raision vanhinta työväenyhdistys Voima I vuonna 1906. Neron sota Parthiaa vastaan
Neron sota Parthiaa vastaan käytiin vuosina 58–63 Rooman valtakunnan ja Parthian valtakunnan välillä pääasiassa Armeniassa. Se oli ainoa varsinainen sota, jonka Rooman keisari Nero kävi. Parthian sota, ja varsinkin rauhansopimus, oli Nerolle poliittinen voitto Roomassa ja lisäsi hänen suosiotaan Itä-Euroopassa. Partavero
Partoja on verotettu historian aikana eri puolilla maailmaa. Lyykiassa partoja verotettiin jo antiikin aikana. Kiinan keisari Ming-Taizu Hongwu otti partaveron käyttöön 1300-luvulla rahoittaakseen kesäpalatsinsa uudistusta. Englannin kuningas Henrik VIII sääti partaveron vuonna 1535 ja hänen tyttärensä Elisabet I vaati kaksi viikkoa vanhemmista parroista veron. Myös Ranskan kuningas Frans I verotti parrakkaita kirkonmiehiä 1500-luvulla. Partenia
Piispa Gaillot ei tyytynyt osaansa autiomaan hiekkaan vajonneen kaupungin piispana, vaan hän herätti titulaarihiippakuntansa henkiin internetissä "hiippakuntana ilman rajoja". Hän avasi hiippakunnan nimellä sivuston (www.partenia.org) ja julkaisi siellä kirkkokriittistä materiaalia. Samalla sivustosta tuli katoliseen kirkkoon kriittisesti suhtautuvien keskustelu- ja kohtauspaikka maailmanlaajuisesti. Sivustosta on nyttemmin tullut monikielinen, ja siellä vierailee kuukausittain noin 65 000 ihmistä. Neron sota Parthiaa vastaan
Keväällä 63 Corbulo hyökkäsi taas Armeniaan neljän legioonan (III Gallica, V Macedonica, VI Ferrata ja XV Apollinaris) voimin. Parthialaiset solmivat mieluummin rauhan sen sijaan, että olisivat käyneet taisteluun näin suurta ja hyvin johdettua armeijaa vastaan. Osapuolet sopivat tapaamisesta Rhandeiassa mukanaan 20 miehen saattue. Ne tekivät kompromissin, jonka mukaan vastedes Armenian kuningas olisi parthialainen prinssi mutta hänen nimittämisensä vaati hyväksynnän roomalaisilta. Näin Armeniasta tuli puskurivaltio Parthian ja Rooman välillä. Tiridates laski diadeeminsa Neron patsaan juureen ja suostui matkustamaan Roomaan ottaakseen sen uudestaan vastaan Nerolta. Molemmat armeijat järjestivät paraatin esitelläkseen voimaansa, ja Corbulo selitti parthialaisille Rooman armeijan organisaatiota ja kuria. Corbulo käski Paetuksen pojan johtaman osaston haudata Rhandeian taistelussa kaatuneiden miesten jäännökset. Sparta
Rooman valtakunta kukisti Akhaian liiton vuonna 146 eaa. ja liitti Peloponnesoksen osaksi roomalaista Achaean provinssia. Roomalaisella kaudella Sparta elpyi kaupunkina. 100- ja 200-luvuilla jaa. joitakin sen klassisen kauden käytänteitä pyrittiin elvyttämään eräänlaisen nostalgian hengessä. Kaupunkia myös yritettiin kehittää jonkinlaisena urheilun ja ruumiinkulttuurin keskuksena Ateenassa ollutta filosofiakoulutuksen keskusta vastaan. Vuonna 267 jaa. Sparta selviytyi herulien hyökkäyksestä, mutta tuhoutui Alarikin johtamien visigoottien hyökkäyksessä vuonna 395 jaa. Tämän jälkeen kaupunki hylättiin lähes kokonaan. Pohjalainen Osakunta
Pohjalainen Osakunta on yksi vuonna 1643 Turun akatemiaan perustetuista kuudesta suomalaisosakunnasta. Osakuntaan tulivat nykyisen Oulun, Lapin ja entisen Vaasan läänin alueelta saapuvat ylioppilaat (jus nativitatis) tai ne, joiden juuret olivat edellä mainitulla alueella (jus patris). Raahen seurakunta
Raahen seurakunta perustettiin alun perin vuonna 1649 samalla kuin Raahen kaupunkikin. Vuonna 1690 se yhdistettiin Saloisten kanssa Raahen–Saloisten seurakunnaksi, johon Saloinen kuulu Salo-nimisenä kappeliseurakuntana. Vuonna 1901 Saloisten seurakunta itsenäistyi, ja vuonna 1973 se muodosti Raahen seurakunnan kanssa seurakuntayhtymän. Vuonna 1909 tehdyllä päätöksellä, joka toteutettiin vasta vuonna 1922, Raahen seurakunnasta erotettiin myös Pattijoki omaksi seurakunnakseen. Myös Vihannin seurakunta erosi Raahen seurakunnasta vuonna 1896 oltuaan sitä ennen vuodesta 1751 lähtien kappeliseurakunta. Rooman–Parthian sota (40 eaa.–33 eaa.)
Samalla Antionius alkoi suunnitella hyökkäystä Parthiaan. Tilanne muuttui vieläkin edullisemmaksi kun kuningas Orodes luopui vallasta vuoden 38 eaa. lopulla tai vuonna 37 eaa. Orodeella oli kolmekymmentä poikaa, joista hän valitsi seuraajakseen Fraateen, joka ensitöikseen tapatutti veljensä, poikansa ja isänsä. Parthian ylimystö kapinoi heti Fraatesta vastaan. Antoniuksella kului kuitenkin aikaa idän maakuntien olojen järjestämisessä. Vuonna 37 eaa. eräs Monaeses, joka kuului merkittävään parthialaiseen sukuun, saapui Antoniuksen luokse pyytämään tämän apua. Rooman–Parthian sota (40 eaa.–33 eaa.)
Antonius vietti talven Ateenassa ja valmistautui matkustamaan itään vuoden 38 eaa. keväällä. Antonius saapui paikalle kun Venditus oli aloittanut Samosatan kaupungin piirityksen. Antonius otti joukot omaan komentoonsa. Antiokhos olisi ollut valmis neuvotteluihin, mutta Antonius kieltäytyi. Piiritys osoittautui kuitenkin vaikeaksi ja lopulta Antoniuksen oli pakko neuvotella. Venditus palasi Roomaan, jossa hänelle myönnettiin triumfi vuonna 38 eaa. Larissa (Aiolis)
Larissan alkuperäiset asukkaat olivat pelasgeja. Strabon yhdisti kaupungin Larissaan, joka mainitaan Homeroksen "Iliaassa", Troaksen Larissan sijasta sopivamman sijainnin vuoksi. Aiolialaiset valtasivat kaupungin Troijan sodan jälkeen, ja siitä tuli yksi Aiolian liiton dodekapoliin kahdestatoista kaupungista. Arkaaiselta kaudelta 500-luvulta eaa. lähtien ja pääosan klassista kautta kaupunki oli Persian vallan alla. Kyyros II Suuri perusti kaupunkiin egyptiläisistä sotilaista koostuneen varus- ja siirtokunnan vuonna 546 eaa., ja siksi Strabon erotti kaupungin muista samannimisistä kutsumalla sitä ”egyptiläiseksi Larissaksi”. Arabia Petraea
Provinssi perustettiin vuonna 106, kun Trajanus liitti nabatealaisten valtakunnan Roomaan. Sen naapuriprovinssit olivat lännessä Aegyptus, luoteessa Iudaea ja pohjoisessa Syria. Idässä ja etelässä Arabia Petraea rajautui Akabanlahteen ja Arabian aavikkoon. Rooman–Persian sodat
Roomalaiset joutuivat muuttamaan armeijaansa kärsittyään tappioita sassanideja vastaan 200-luvun alussa. Konstantinus I:n aikaan armeijaan oli lisätty "persialaistyylistä" ratsuväkeä ja Justinianus I:n aikana roomalainen ratsuväki muistutti suuresti persialaista esikuvaansa. Rooman armeijassa palveli myös persialaisia joukkoja, etupäässä luopioita, muun muassa Justinianuksen sodissa gootteja vastaan. Trajanuksen sota Parthia vastaan 114-117 merkitsi huomattavaa laajentumista itäänpäin. Trajanus valtasi Babylonian ja pääsi Persianlahdelle saakka. Septimius Severuksen sota Parthiaa vastaan 193-199 laajensi Rooman valtakuntaa itäänpäin. Mesopotamian pohjoisosat liitettiin Rooman valtakuntaan provinssina. Simon bar Kokhba
Sodan jälkeen Hadrianus yhdisti aikaisemmat Juudean, Galilean ja Samarian hallintoalueet uudeksi provinssiksi nimeltä Syria Palaestina, mitä on yleisesti pidetty merkkinä, että hän yritti lopullisesti katkaista juutalaisten yhteydet maahan.
Viime vuosi­kymmeninä kapinasta on saatu uutta tietoa, kun Kirjeiden luolasta läheltä Kuollutta­merta on löydetty kirje­kokoelmia, joista osa mahdollisesti on Bar Kokhban itse kirjoittamia. Kirjeet ovat nykyisin nähtävissä Israelin museossa. Saloinen
Salon alueen suurin mullistus 1600-luvulla oli kaupungin perustaminen. Salon kaupungin perusti kreivi Pietari Brahe vuonna 1649. Vuonna 1652 Salon kaupunki sekä myös pitäjä siirtyivät osaksi Pietari Brahen omistamaa Kajaanin vapaaherrakuntaa. Kaupunki nimettiin tässä yhteydessä perustajansa mukaan Raaheksi (Brahestad). Vuonna 1689 Siikajoesta muodostettiin oma pitäjänsä, johon kuului koko Siikajokilaakso. Seuraavana vuonna muodostettiin Raahen-Salon seurakunta, jonka emäseurakunnaksi tuli kaupunkiseurakunta, joka sisälsi myös Pattijoen, Olkijoen, Savolahden ja Palon. Kappeliseurakunniksi tulivat Salo ja Vihanti. Mithridates II (Parthia)
Parthian valtion sisäisestä kehityksestä tiedetään hyvin vähän, koska roomalaisten tekemät muistiinpanot käsittelevät lähinnä Parthian suhteita muihin maihin. On kuitenkin päätelty, että valtakuntaa rasittivat toistuvasti kuninkaanmurhat, veljesmurhat, vastakuninkaat ja vasallikapinat. Niinpä Mithridates kukisti vasallinsa Babylonian satraapin, joka oli kapinoinut kuningasta vastaan. Valtio keski kuitenkin 475 vuotta 100-luvun puoliväliin jaa. Aridha
al-‘Arīḍah ash-Sha‘biyyah lil-Ḥurriyyah wal-‘Adālah wat-Tanmiyah () tai al-Aridha on tunisialainen puolue. Puolue perustettiin Tunisian vallankumouksen jälkeen 17. maaliskuuta 2011. Sen perustaja on Mohamed Hechmi Hamdi. Parthia
Meedian, Assyrian, Babylonian ja Elamin valloitusten jälkeen parthialaiset joutuivat yhä enemmän huolehtimaan valtakunnan hallinnosta. Näiden maiden aikaisempi eliitti oli kreikkalaista ja uusien hallitsijoiden piti sopeutua helleenien tapoihin, jos he halusivat pysyä vallassa. Parthia omaksuikin hellenistisen kultturin sekä hallintorakenteen. Näin ollen kaupungit saivat säilyttää muinaiset erioikeutensa ja suurelta osin myös siviilihallintonsa. Parthia hellenisoitui monilta osin. Esimerkiksi kolikkojen tekstit kirjoitettiin kreikkalaisin aakkosin, tapa joka jatkui 100-luvulle jaa. asti, jolloin kreikantaito Parthiassa alkoi kadota. Parthia
Carrhaen jälkeen roomalaiset keskittyivät sisällissotiin. Voittajaksi selviytynyt diktaattori Julius Caesar aikoi hyökätä Parthiaan, mutta hänet murhattiin. Caesarin tasavaltalaismielisiä murhaajia tukenut sotapäällikkö Quintus Labienus pelkäsi Marcus Antoniuksen ja Octavianuksen kostoa, joten hän pakeni Parthiaan. Hänestä tulikin siellä kuningas Pakoros I:n arvostama sotapäällikkö. Vuonna 41 eaa. Parthia hyökkäsi Labienuksen johdolla Syyriaan, Kilikiaan, Kaariaan ja Fryygiaan. Toinen armeija hyökkäsi Juudeaan ja kaappasi sen kuninkaan. Sotasaalis oli merkittävä ja kuningas Fraates IV rakensi rahoilla Ktesifonia. Parthia
Parthialaisten armeija oli vahva, vaikkakaan ei hyvin järjestetty. Siihen kuului ratsastavia jousimiehiä, haarniskoituja jalkamiehiä ja rengaspanssarilla varustettua raskasta ratsuväkeä, katafrakteja. Parthialaiset olivat tunnettuja parthialaisesta laukauksesta, jossa ratsuväki esittää pakenevansa, mutta kääntyykin satulassa ampumaan nuolia taka-ajajiaan kohti. Ratsuväki olikin Parthian armeijan päävoima ja nopeasti liikkuvat parthialaiset ratsuväkimiehet olivat hankala vastus, jos vastustajalla oli vähän tai ei ollenkaan ratsuväkeä. Esimerkiksi Carrhaen taistelussa vuonna 53 eaa. parthialaisten ratsastavat jousimiehet aiheuttivat raskaan tappion roomalaisille, joiden joukot koostuivat pääasiassa jalkaväestä. Ratsuväkeä käytettiin pääasiassa nopeisiin iskuihin vihollisen huoltolinjoja vastaan. Parthialaisten jalkaväkimiehet olivat sen sijaan huonolaatuisempia. Seleukeia
Seleukeia oli makedonialainen kolonia, mutta Seleukos asutti sinne myös babylonialaisia. Parthialaiset valtasivat kaupungin vuonna 141 eaa., mutta kaupunki säilytti hellenistisen luonteensa. Roomalaiset polttivat kaupungin vuonna 117 jaa. Parthialaiset rakensivat kaupungin uudelleen parthialaiseen tyyliin. Roomalaiset tuhosivat kaupungin toistamiseen vuonna 164. Ardašir I jälleenrakensi kaupungin ja nimesi sen Veh-Ardashiriksi. Saloisten historia
Vuosisadan suurin mullistus Salon alueella oli kaupungin perustaminen. Sen perusti Salon kaupunki -nimisenä kreivi Pietari Brahe vuonna 1649. Vuonna 1652 Salon kaupunki sekä myös pitäjä siirtyivät osaksi Pietari Brahen omistamaa Kajaanin vapaaherrakuntaa. Kaupunki nimettiin tässä yhteydessä perustajansa mukaan Raaheksi (Brahestad). Aluksi kaupungin suunniteltiin sijoitettavaksi Salon silloisen sataman tienoille, mutta koska satama alkoi olla jo liian matala, kaupunki päätettiin sijoittaa nykyiselle paikalleen hieman pohjoisemmaksi. Vuonna 1689 Siikajoesta muodostettiin oma pitäjä, johon kuului koko Siikajokilaakso. Seuraavana vuonna muodostettiin Raahen-Salon seurakunta, jonka emäseurakunnaksi tuli kaupunkiseurakunta sisältäen myös Pattijoen, Olkijoen, Savolahden ja Palon. Kappeliseurakunniksi tulivat Salo ja Vihanti. Juutalaisten historia
Brittien poistuttua alueelta Israel perustettiin 14. toukokuuta 1948 Palestiinan alueelle ennen Britannian mandaatin umpeutumista keskiyöllä 15. toukokuuta. Konflikti laajeni, kun Egyptin, Syyrian, Jordanian, Libanonin ja Irakin joukot hyökkäsivät Israeliin. Syttyneessä sodassa siirtomaajärjestelmää vastustanut Neuvostoliitto tuki Israelia, kun taas Britannia vanhana siirtomaaisäntänä tuki edelleen arabeja itsenäistyvää siirtomaataan vastaan. Taistelut käytiin lähinnä palestiinalaisille määrätyllä alueella. Kroatian historia
Ardiaei-heimon kuningatar Teuta pyysi 200-luvulla eaa. roomalaisilta sotilaallista apua kreikkalaisten kukistamiseksi. Roomalaiset tunkeutuivat Illyriaan ja kaatoivat 168 eaa. viimeisen illyyrihallitsijan Gentiuksen. Illyrian eteläosasta muodostettiin myöhemmin roomalainen Illyricumin provinssi. Roomalaiset laajensivat aluetta ja jakoivat sen vuonna 9 jaa. kahteen provinssiin, Pannoniaan, johon kuului muun muassa nykyisen Kroatian pohjoisosa, ja Dalmatiaan, johon kuuluivat muun muassa nykyisen Kroatian muut osat. Latakia
Nykyisen Latakian paikalla sijaitsi Ugaritin alainen foinikialainen asutuskeskus, joka tunnettiin nimellä Ramitha. Vuonna 327 eaa. Seleukos I Nikator perusti paikalle äitinsä Laodiken mukaan nimeämänsä Laodikeian kaupungin. Se oli Antiokian, Apamean ja Seleukeian ohella yksi tuolloisen Syyrian tärkeimmistä kaupungeista. Pompeius valloitti kaupungin Roomalle vuonna 64 eaa., ja sittemmin se kärsi tuhoja valtakunnan sisäisissä levottomuuksissa. Itä-Rooman keisari Justinianus I teki kaupungista Theodoriaksen provinssin pääkaupungin. Lopulta arabit valloittivat kaupungin islamin leviämiseen johtaneiden sotien aikana. Ristiretkeläiset tunsivat Latakian sataman nimellä La Niche. He liittivät kaupungin Antiokian ruhtinaskuntaan taistellen sen hallinnasta Bysantin valtakunnan kanssa. Satama vaihtoi myös käsiä muslimien ja ristiretkeläisten välillä, kunnes ristiretkeläiset karkotettiin alueelta lopullisesti vuonna 1287. Kaupungin merkitys oli samaan aikaan huvennut Tripolin, Aleksandrettan ja Payasin kustannuksella. Vielä vuonna 1355 Ibn Battuta vaikuttui sen koosta ja hyvästä satamasta, mutta 1400-lukuun mennessä se oli pienempi kuin Beirut tai Tripoli, ja suuri osa kaupungista raunioitui. Parthia
Armeniasta tehty kompromissi toimi aikansa, mutta se ei kattanut tilannetta, jossa Armenian kuningas syrjäytettiin. Vuoden 110 jälkeen Vologases III hankkiutui eroon Armenian kuninkaasta ja Rooman keisari Trajanus vastasi tähän hyökkäämällä Parthiaan. Sota alkoi vuonna 114 ja parthialaiset kärsivät suuria tappioita. Rooma valloitti Armenian ja seuraavana vuonna hän marssi etelään, jolloin parthialaiset joutuivat vetäytymään. Vuonna 116 Trajanus valloitti Ktesifonin ja perusti Assyrian ja Babylonian provinssit. Myöhemmin samana vuonna hän valtasi pääkaupungin Susan ja korvasi kuningas Osroes I:n omalla nukkehallitsijallaan Parthamaspateksella. Parthian sisäinen heikkous oli osasyynä tähän katastrofiin. Ensimmäisellä vuosisadalla Parthian aateliston valta oli kasvanut. Lisäksi Arsakidien sisäiset välienselvittelyt heikensivät maata. Partek
Partek oli suomalainen teollisuusyritys, joka perustettiin vuonna 1898 Paraisilla nimellä Paraisten Kalkkivuori Osakeyhtiö (vuodesta 1969 Paraisten Kalkki Oy). Partek oli monialayhtiö, joka valmisti muun muassa kalkkia, sementtiä, kuormankäsittelylaitteita, kuljetusjärjestelmiä, metsäkoneita ja maatalouskoneita. Konepajatoiminta Partekille oli rakentunut yritysostojen kautta. Kone Oyj:n ostettua Partekin vuonna 2002 yhtiö pilkottiin ja myytiin. Laihia
Väkimäärän lisääntymisestä huolimatta Jurvan kappeliseurakunta jatkoi Laihian seurakunnan alaisuudessa vielä 1800-luvun alkupuoliskon. Vuoden 1859 syksyllä senaatti hyväksyi anomuksen Jurvan itsenäistymisestä ja ero toteutettiin vuonna 1863. Tuohon aikaan Jurvassa oli noin kolmetuhatta asukasta. Pitäjien väliset rajat säilyivät kuitenkin pitkälle 1900-luvun puolelle saakka varsin epäselvinä. Neron sota Parthiaa vastaan
Rooma ja Parthia olivat sotineet aiemminkin. Vuonna 54 eaa. Publius Licinius Crassus hyökkäsi Parthiaan, mutta hänet kukistettiin Carrhaen taistelussa vuonna 53 eaa. Parthialaiset hyökkäsivät vuonna 40 eaa. Rooman hallitsemille alueille Syyriaan ja Asiaan, mutta kärsivät tappion. Vuonna 36 eaa. Marcus Antoniuksen johtamat roomalaiset hyökkäsivät uudestaan Parthiaan, mutta sotaretki päättyi jälleen tappioon. Vuonna 20 eaa. Rooman keisari Augustus lähetti Tiberiuksen asettamaan uuden kuninkaan Armenialle Parthian nukkehallitsijan tilalle. Väkivallalla uhkailemalla ja diplomatialla roomalaiset onnistuivat pääsemään tavoitteisiinsa ja saivat takaisin sodissa menetetyt roomalaiset standaarit ja kotkat sekä sotavangit. Parthia
Parthiaa hallitsi arsakidien dynastia. Alun perin Parthian ydinalueet olivat nykyisessä Luoteis-Iranissa, mutta suurimmillaan se kattoi koko nykyisen Iranin sekä merkittäviä alueita muun muassa Mesopotamiassa ja Seleukidien valtakunnan alueilla. Parthia muodostui merkittäväksi viholliseksi Roomalle, jonka laajentumista itään se merkittävästi rajoitti. Fathi Shakaki
Shakaki perusti islamistisen jihadin yhdessä Abd Al Aziz Awdanin kanssa Gazassa 1970-luvulla. Järjestö oli Egyptin islamilaisen jihadin alajärjestö. Fathi oli sunnimuslimi ja julkaisi pamfletteja, joissa perusteltiin jihadin käyttöä laillisesti politiikassa. Fathin jihadin perustelu oli martyyrius. Partio Suomessa
Partio tuli Suomeen vuonna 1910. Alkuaikoina toiminta oli organisoimatonta, uusia partioryhmiä syntyi sinne tänne itsestään. Vuonna 1911 Suomessa järjestettiin ensimmäiset partioleirit. Samana vuonna keisari Nikolai II julisti partion laittomaksi, koska liikkeen suojissa pelättiin tapahtuvan salaista sotilaskoulutusta – mutta toiminta jatkui monin paikoin salassa. Huomattavimmat tuolloin maan alla toimineet lippukunnat ovat yhä toiminnassa: ne ovat helsinkiläinen Toimen Pojat sekä Vaasan Metsäveikot. Näillä kahdella lippukunnalla on perinteisiä erivapauksia asusteiden ja luokkamerkkien suhteen: molemmilla on oma leirilakkinsa joka Toimen Pojilla on khakivärinen sinisin nauhoin ja Vaasan Metsäveikoilla sininen punaisin nauhoin. Lisäksi Toimen Pojat saavat edelleen käyttää routavuosilta peräisin olevia I ja II luokan merkkejään, jotka ovat partiohuivissa kannettavia metallisia pienoismerkkejä. Uusia erivapauksia ei ole myönnetty. Raahe
Raahen kaupungin perusti Suomen kenraalikuvernööri Pietari Brahe 5. joulukuuta 1649. Kaupunki aiottiin aluksi perustaa sataman läheisyyteen, koska vanha Saloisten satama oli jo liiaksi madaltunut. Uusi kaupunki sijoitettiin Fantinlahden perukassa olevalle saarten suojaamalle niemelle. Kaupunki nimettiin ensin Salon kaupungiksi. Vuonna 1652 kreivi Brahe osti rahapulaa potevalta kruunulta koko Saloisten pitäjän kaupunkeineen. Silloin hän nimesi kaupungin itsensä mukaan Brahestadiksi. Myöhemmin nimi muuttui kansan suussa nykyiseen muotoonsa Raahe. Vuonna 1666 Brahe liitti kaupunkiin vielä 30 taloa Pattijoen ja Olkijoen kylistä. Vuonna 1690 yhdistettiin Raahen seurakunta Raahe-Salon emäseurakunnaksi, jonka pääkirkoksi tuli Raahen kirkko. Nuoren kaupungin kauppayhteydet ulottuivat syvälle sisämaahan aina Varkauteen ja Liperiin saakka. Uuden kaupungin hyvä menestys herätti kateutta Oulussa ja Kokkolassa. Niiden vaatimuksesta Raahen kaupunki määrättiin 1680 lakkautettavaksi kahden vuoden kuluessa. Raahelaisten hartaat pyynnöt estivät kuitenkin päätöksen toimeenpanon. Neron sota Parthiaa vastaan
Nero lähetti vuoden 61 konsulin Lucius Caesennius Paetuksen uudeksi legaatiksi Kappadokiaan ja Galatiaan kesällä 62. Huhuttiin, että hänen nimityksensä oli saanut Corbulon yrittämään neuvottelua parthialaisten kanssa, koska hän ei halunnut toisen miehen lopettavan hänen aloittamaansa sotaretkeä. Rooman armeija jaettiin näiden kahden miesten kesken. Paetus sai Legio IV Scythican, Legio XII Fulminatan ja Legio V Macedonican. Corbulolla oli taas Legio III Gallica, Legio VI Ferrata ja Legio X Fretensis. On merkillepantavaa, että Corbulo piti itsellään kokeneemmat legioonat, kun taas Paetus sai komentoonsa heikommat ja ehkä huonosti koulutetummat joukot. Corbulo ja Paetus eivät juuri pitäneet toisistaan, koska kumpikin halusi todistaa olevansa parempi kenraali. Palmach
Palmach (, akronyymi Plugot Macḥatz (hepreaksi "פלוגות מחץ"), kirjaimellisesti "isku voima") oli Haganahin eliittitaistelujoukko ja Yishuvin (juutalainen yhteisö) maananalainen armeija
Palestiinan brittiläinen mandaatin aikaan. Palmach perustettiin 15. toukokuuta 1941. Israelin itsenäisyyssodan 1948 myötä se käsitti yli 2 000 miestä ja naista, kolme taisteluprikaatia ja tukijoukkoina ilma-, meri- ja tiedusteluyksiköitä. Israelin armeijan perustamisen johdosta kolme Palmachin prikaatia kiellettiin. Tämä ja poliittiset syyt johtivat useisiin Palmachin vanhempien upseerien eroon 1950. Parthia
Parthialaisten valta perustui yhdistelmään paimentolaisheimon sissisodankäyntiä ja imperiumin hallintaan soveltuvaa organisointikykyä. Parthialaisten armeija oli huonosti järjestelty, mutta riittävän vahva vaativaan erämaataisteluun. Tunnusomaisinta armeijalle olivat katafraktit ja ratsastavat jousimiehet. Vasallivaltiot muodostivat ilmeisesti suuren osan valtakunnan alueista ja hellenistisillä kaupungeilla oli tietty autonomia. Suomen Partiopoikajärjestö
Suomen Partiopoikajärjestön (SPJ) perustajaliitot vuonna 1941 olivat:
Vuonna 1946 liittoja tuli yksi lisää, kun perustettiin Pelastusarmeijan Partioliitto – Färlsningdarmes Scoutförbund (PPL).
1954 Siniset Partiopojat ja Suomalainen Partiopoikaliitto yhdistyivät ja syntyi liitto nimeltään Suomalaiset Partiopojat (SPP).
Vuonna 1955 Pelastusarmeijan Partioliitto liittyi Suomen Vapaan Partioryhmän Poikajaostoon, joka muutti nimensä vuonna 1957 Suomen Vapaan Partioryhmän Poikaliitoksi (SVPP). Tällöin järjestön sisällä oli enää kolme liittoa: SPP, FSSF ja SVPP
Vuonna 1959 Suomalaiset Partiopojat ja Suomen Vapaan Partioryhmän Poikaliitto yhdistyivät ja syntyi Suomalaisten Partiopoikien Liitto (SPL). Näin ollen SPJ:n sisälle jäivät vain suomenkielinen ja ruotsinkielinen liitto.
Vuonna 1966 jäljellä olevat liitot Finlands Svenska Scoutförbund ja Suomalaisten Partiopoikien Liitto lakkautettiin ja partiopoikapiireistä tuli SPJ:n jäseniä. Carrhaen taistelu
Crassus oli saanut prokonsulina provinssikseen Syyrian ja hän päätti käyttää tilaisuutta hyväkseen aloittamalla sodan Parthiaa vastaan. Vaikka roomalaisilla oli suuri ylivoima, eivät he pystyneet lyömään parthialaisia, joista suurin osa oli kevyttä ratsuväkeä. Parthialaiset saattoivat ampua jousillaan roomalaisten tiheisiin riveihin. Kun roomalaiset yrittivät hyökätä, perääntyivät parthialaiset samalla ampuen. Tämän jälkeen parthialaisten katafrakti-ratsuväki löi joukosta erkaantuneet roomalaiset. Karneia
Spartassa Karneia oli toinen kaupungin kahdesta suurimmasta juhlasta Hyakinthian ohella. Sosibioksen mukaan juhla perustettiin 26. olympiadin aikana eli noin vuonna 676 eaa. Apollonia palvottiin Karneios-epiteetillä eri puolilla Peloponnesosta, erityisesti Amyklaissa, kuitenkin jo hyvin varhaisina aikoina ja jo ennen doorilaisvalloitusta. Erään tulkinnan mukaan 26. olympiadin aikaan juhliin olisi lähinnä tehty muutos niin, että sen kilpailuihin lisättiin musiikkikilpailut. Kyseisenä vuonna niiden voittajaksi mainitaan Terpandros. Publius Crassus
Vuonna 54 eaa. Publius matkusti Syyriaan, missä hänen isänsä Marcus Licinius Crassus suunnitteli sotaa Parthiaa vastaan. Hänellä oli mukanaan noin tuhatpäinen gallialaisista koostuva ratsuväkiyksikkö. Hän kuoli Carrhaen taistelussa vuonna 53 eaa. johtaessaan ratsuväen vastahyökkäystä parthialaisia vastaan. Parthialainen katafraktiratsuväki oli kuitenkin liian voimakas ja sai saarrettua gallialaiset, jotka olivat erkaantuneet muusta armeijasta. Lopulta Publius määräsi erään sotilaansa surmaamaan hänet. Legio III Augusta
Legioona pysyi Afrikassa, jossa se vartioi Rooman rajaa berberikansoilta, jotka hyökkäsivät usein provinssiin. Vuonna 115 suuria Legio III Augustan joukko-osastoja lähetettiin Syyriaan, jossa ne ottivat osaa keisari Trajanuksen Parthian sotaan ja vuosina 132—136 legioonan joukkoja taisteli juutalaiskapinallisia vastaan Bar Kokhban kapinassa. 30 vuotta myöhemmin joukko-osastot ottivat osaa keisari Lucius Veruksen sotaan Parthiaa vastaan ja myöhemmin Marcus Aureliuksen aikana markomannien sotaan Pannoniassa. Jordania
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen suurin osa entisestä Osmanien valtakunnasta jaettiin. Britit irrottivat 80 % Palestiinan mandaatistaan Transjordanian emiraatiksi (trans-Jordan = Jordanin takana). Siitä tuli itsehallinnollinen osa brittien hallinnoimaa Palestiinan mandaattia Kansainliiton hyväksynnän mukaan. Brittihallinnon alaisuudessa Transjordaniaa hallitsi kuningas Abdullah I. Jordania itsenäistyi brittien hallinnosta vuonna 1946. Israelin perustamisen jälkeen 24. huhtikuuta 1950 maahan liitettiin myös se osa Palestiinasta, jota nykyisin sanotaan Länsirannaksi. Britit hyväksyivät liitoksen kolme päivää myöhemmin. Neron sota Parthiaa vastaan
Sota päättyi vuonna 63, jolloin Parthia ja Rooma solmivat kompromissin. Sen mukaan Armenian kuningas olisi vastedes parthialainen prinssi, mutta hänen nimittämisensä vaati hyväksynnän roomalaisilta. Konflikti oli ensimmäinen suora yhteenotto sitten Crassuksen ja Marcus Antoniuksen Parthian sotien, ja se aloitti sarjan sotia, joita Rooma ja iranilaiset valtakunnat kävivät keskenään Armenian hallinnasta. Trajanus
Vuonna 101 Trajanus aloitti Daakian valloituksen, ja vuonna 106 Daakiasta tehtiin Rooman provinssi. Seuraavaksi Trajanus ryhtyi kukistamaan Rooman perivihollista Parthiaa. Sota alkoi vuonna 113 ja päättyi vuonna 116 Parthian pääkaupungin Ktesifonin valtaukseen. Matkallaan kotiin Trajanus sairastui. Ennen kuolemaansa hän nimitti Hadrianuksen seuraajakseen. Parthia
Seleukidit yrittivät rajoittaa parthialaista ekspansiota. Antiokhos IV:n kuoltua 164 eaa. parthialaiset hyödynsivät seleukidien jatkuvia vallanperimysriitoja ja valloittivat lisää alueita. Vuonna 139 eaa. Parthian kuningas Mithridates I vangitsi seleukidihallitsija Demetrios II Nikatorin ja piti häntä vankina yhteensä kymmenen vuoden ajan. Samaan aikaan Mithridateen joukot etenivät Mesopotamiaaan ja Meediaan. Katjuša (kappale)
Italia liittyi liittoutuneisiin vuonna 1943. Seuraavien kahden vuoden aikana italialaiset partisaanit taistelivat Italiassa saksalaisia natseja ja italialaisia fasisteja vastaan. Felice Cascione (1918–1944) kirjoitti ”Katjušaan” italialaisen sanoituksen. Laulusta ”Fischia il vento” () tuli (”Bella ciaon” ja ”La Brigata Garibaldin” ohella) yksi suosituimmista partisaanihymneistä. Parma (yritys)
Parman taustalla on ollut Lohjan Kalkkitehdas (nyk. Lohja) ja Paraisten Kalkki (nyk. Partek). Lohjan ja Partekin elementtitoiminnat yhdistettiin vuonna 1992 Partek Betonila Oy:ksi. Vuonna 1997 Partek Betonilan ja Rakennusliike Puolimatkan teollisuuden elementtitoiminnat yhdistettiin Parma Betonilaksi. Vuodesta 2003 lähtien yrityksen nimenä on ollut Parma Oy. Ratsia (yhtye)
Ratsia oli vuonna 1977 perustettu, Pihtiputaalta kotoisin oleva, punk-yhtye. Laulajana ja lauluntekijänä oli Jyri Honkavaara. Ensimmäinen kokoonpano hajosi vuoden 1978 alussa.. Toiseen kokoonpanoon syksyllä 1978 tulivat mukaan kitaristi Juha Aunola, basisti Rudi Lukkarinen ja rumpali Jukka Viro. Viro käytti muun muassa alaikäisyytensä vuoksi muiden yhtyeen jäsenten keksimää taiteilijanimeä "PopKorni". Tämä kokoonpano julkaisi keräilyharvinaisuudeksi nousseen omakustannekasetin "Kloonattu Sukupolvi". PopKorni jätti yhtyeen vanhempiensa painostuksesta keskittyen opiskeluihinsa. Uudeksi rumpaliksi tuli Pasi Kuusjärvi. Brahea
Brahea oli Pietari Brahen perustama, nykyisen Lieksan paikalla Pohjois-Karjalassa, silloisessa Käkisalmen läänissä vuosina 1653-1681 sijainnut kaupunki. Parthia
Sotiminen Rooman ja Parthian välillä jatkui 60-luvulla jaa. Armenia oli nyt Rooman vasalli, mutta kuningas Vologases I nimitti silti Armenialle uuden hallitsijan. Roomalaiset hermostuivat ja Gnaeus Domitius Corbulo hyökkäsi Armeniaan. Lopputuloksena Armenian kuningas sai kruununsa uudestaan Roomassa keisari Nerolta. Imperiumit sopivat kompromissin, jonka mukaan vastedes Armenian kuningas olisi parthialainen prinssi, mutta hänen nimittämisensä vaati hyväksynnän roomalaisilta. Rastakhiz
Rastakhiz oli iranilainen puolue joka perustettiin vuonna 1975 ja oli maan ainoa laillinen puolue Iranin vallankumoukseen asti. Puolueen perusti Šaahi Mohammed Reza Pahlavi. Vallankumouksessa Rastakhiz lakkautettiin mutta samanniminen järjestö jatkaa toimintaa maanpaossa. Rooman–Parthian sota (40 eaa.–33 eaa.)
Parthia oli alkujaan yksi Persian valtakunnan satraappikunnista, mutta 200-luvun eaa. puolivälissä parthialaiset nousivat kapinaan. Tuolloin Persiaa hallitsivat seleukidit, jotka myös olivat sodassa Rooman kanssa. Pian parthialaiset valtasivat suuren osan entisestä Persian valtakunnasta samalla kun Roomalaiset valtasivat seleukidien hallitsemat alueet. Ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Parthia oli suuri ja kukoistava valtakunta, jonka suurimmat ongelmat olivat sisäiset valtataistelut arsakidien hallitsijasuvun sisällä ja pitkien rajojen puolustaminen valtakunnan itäosissa. Rooman ja Parthian välinen konflikti koski yleensä kuka hallitsi Armenian kuningaskuntaa sekä Tigriksen ja Eufratin yläjuoksujen hallintaa, joiden kautta tärkeät kauppareitit kulkivat. Roomalainen Lucullus uhkasi hyökätä Parthiaan vuonna 69 eaa. sotiessaan Armeniassa. Pompeius teki puolestaan hyökkäyksen vuonna 66 eaa., mutta kumpikaan osapuoli ei ollut kovin kiinnostunut vastapuolen alueista. Lopulta Rooma voitti jonkin verran alueita, mutta Parthia liittoutui Armenian kanssa. Seuranneen vuosikymmenien aikana Parthia ja Rooma keskittyivät sisäisiin konflikteihin. Rauha rikkoontui kuitenkin vuonna 55 eaa. kun Crassus hyökkäsi Parthiaa vastaan. Hän kärsi kuitenkin raskaan tappion Carrhaen taistelussa vuonna 53 eaa. Roomassa Crassuksen tappiota pidettiin häpeällisenä. Parthialaiset eivät pystyneet käyttämään voittoaan hyväkseen ja he tekivät vain lyhyen ryöstöretken roomalaiselle alueelle vuonna 51 eaa. Ennen kuolemaansa Julius Caesar suunnitteli suurta sotaretkeä Parhiaan vastaan. Parthia
Imperiumi ei ollut kovin keskittynyt. Maakuntia johtivat lähes autonomisesti käskynhaltijat, jotka olivat usein hallitsijahuoneen jäseniä. Kieliä, kansoja ja talousjärjestelmiä oli monia. Löyhät siteet valtakunnan eri osien välillä olivat keskeisellä sijalla sen säilymisen kannalta. 100-luvulla jaa. roomalaiset valloittivat tärkeimmän pääkaupungeista Ktesifonin yhteensä kolmasti vuosina 116, 165 ja 198. Valtakunta kuitenkin säilyi hajanaisuutensa takia. Toisaalta tämä hallintomalli, jossa valtio muodostui rypäästä kuningaskuntia, provinsseja ja kaupunkivaltioita myös heikensi merkittävästi valtion kykyä toimia. Tämä nähdään Parthian laajentumisen pysähtymisenä Mesopotamian ja Persian valloitusten jälkeen. Rooman–Parthian sota (40 eaa.–33 eaa.)
Antoniuksen suunnitelma oli luultavasti hyökätä Meediaan ja sen jälkeen palata Armeniaan. Tämä olisi nostanut joukkojen mielialaa ja auttanut Fraatesta vastustavia ylimyksiä. Antonius tiesi ettei Parthiaa pystyttäisi valtaamaan yhden sotaretken aikana. Aluksi sotaretki sujui hyvin. Antoniuksen joukot tunkeutuivat syvälle Meediaan ja ne pääsivät aina pääkaupunkiin Fraataan asti, ennen kuin parthialaisten armeija kerkesi paikalle. Meedian kuningas, hänkin nimeltään Artavasdes, oli jättänyt perheensä kaupunkiin. Antonius oli hyökännyt ilman piirityskalustoansa. Nyt tätä kuitenkin tarvittiin. Fraateen ratsuväki yllätti matkalla olleen kuormaston ja tuhosi piirityskaluston. Armenian Artavasdes luopui Antoniuksesta ja perääntyi Armeniaan. Pontoksen kuningas Polemon I joutui parthialaisten vangiksi. Seurasi useita yhteenottoja. Useimmista Antonius selvisi voittajana, mutta hän ei pystynyt seuraamaan vihollisen ratsuväkeä. Pian Antoniuksen oli pakko luopua piirityksestä. Antoniuksen armeija perääntyi Armeniaan 27 päivää kestäneen marssin aikana. Antonius sopi riitansa Armenian Artavasdeen kanssa ja armeija pääsi lopulta turvaan Kappadokiaan keskitalven aikaan. Parthia
Noin vuodesta 130 eaa. parthialaiset kärsivät skyyttien hyökkäilyistä, joissa sekä kuninkaat Fraates II että Artabanos I kuolivat. Skyytit hyökkäsivät uudestaan vuoden 90 eaa. tienoilla, jolloin he asettivat kuningas Sanatrukesin valtaan. Parta
Noin vuonna 921 arabi Al-Istahri kertoi viikinkien joko ajavan partansa tai punovan ne ”eräänlaisiksi leteiksi”. Ruotsista Sigtunasta löytyneen viikinkiä esittävän pienoispatsaan parta on huolellisesti hoidettu ja letitetty. Islantilaisissa saagoissa partaa kuvataan arvokkaana ja "Njálin saagassa" parraton on haukkumasana. Orlando Pirates
Vuonna 1937 Sowetossa perustettu Orlando Pirates on yksi maan vanhimmista jalkapalloseuroista. Se on myös yksi maan menestyneimmistä seuroista. Pirates voitti National Professional Soccer Leaguen vuosina 1971, 1973, 1975 ja 1976, National Soccer Leaguen vuonna 1994 ja uudelleen nimetyn liigan eli ABSA Premier Leaguen vuosina 2001, 2003, 2011 ja 2012. Vuonna 1995 Orlando Pirates voitti historian ensimmäisen eteläafrikkalaisseurana Afrikan Mestarien liigan. Vuonna 2013 seura selviytyi myös Mestarien liigan finaaliin, mutta siellä tuli tappio egyptiläiselle Al-Ahlille. Mestarien liigan voiton jälkeen seura onnistui voittamaan myös Afrikan supercupin vuonna 1996. Syksyllä 2014 Orlando Piratesin ja maajoukkueen ykkösmaalivahti Senzo Meyiwa ammuttiin kuoliaaksi. Suomen Sosialidemokraattinen Puolue
Puolue perustettiin 1899 nimellä Suomen Työväenpuolue, ja ensimmäinen puoluekokous pidettiin Turussa 17.–20. heinäkuuta 1899. 1900-luvun alussa puolue esitti vaatimuksia torpparikysymykseen, työllisyyden hoitoon, työläisten aseman parantamiseen, sananvapauteen ja kahdeksantuntiseen työpäivään. Puolueen nimi vaihdettiin Suomen Sosialidemokraattiseksi Puolueeksi Forssassa vuonna 1903 pidetyssä II puoluekokouksessa. Suomen kenraalikuvernööri Bobrikov kielsi puoluetta käyttämästä nimeä ”sosialidemokraattinen”, mutta tätä kieltoa ei noudatettu. Samalla hyväksyttiin myös Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen mallin mukainen ohjelma, tuolloin radikaali Forssan ohjelma, joka oli voimassa vuoteen 1952. Ohjelman tavoitteita olivat 8 tunnin työpäivä, vähimmäispalkka, yleinen kouluvelvollisuus sekä yleinen alkoholin kieltolaki. Forssan ohjelma on miltei suoraan peräisin Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen vuonna 1891 hyväksymästä Erfurtin ohjelmasta. Ohjelman välittömät vaatimukset ovat toteutuneet lukuun ottamatta kirkon ja valtion eroa, sitovia kansalaisaloitteita ja kansalaispäätöksiä, koulujen uskonnonopetuksen lakkauttamista ja alkoholin kieltolaista on sittemmin luovuttu. Pakoros I
Vuonna 40 eaa. Pakoros liittoutui Quintus Labienuksen kanssa ja hyökkäsi taas Syyriaan (Rooman–Parthian sota (40 eaa.–33 eaa.)). Yhdessä Labienuksen kanssa parthialaiset kukistivat paikallisen roomalaisen päällikön Saxan. Parthialaiset valtasivat pian koko Palestiinan ja osia Vähästä-Aasiasta. Judeassa Pakoros syrjäytti kuningas Hyrkanos II:n ja nimitti tämän veljenpojan Antigonoksen kuninkaaksi. Septimius Severuksen sota Parthiaa vastaan
Septimius Severuksen sota Parthiaa vastaan käytiin vuosina 193–199. Septimius Severuksesta tuli keisari vuonna 193. Vuonna 195 Severus kukisti vastakeisari Pescennius Nigerin Issoksessa. Tämä jälkeen hän hyökkäsi Mesopotamiassa asuneita osrhoeni- ja adiabeni-heimoja vastaan, jotka olivat hyökänneet Rooman liittolaiskaupunkia Nisibisia vastaan sisällissodan aikana. Parthia oli tuolloin heikentynyt, eikä se pystynyt hallitsemaan sen ja Rooman rajalla asuvia heimoja. Severus kukisti pian rajalla asuvat heimot ja otti voittonsa kunniaksi itselleen lisänimet "Arabicus" ja "Adiabenicus". Mesopotamian pohjoisosat liitettiin Rooman valtakuntaan provinssina. Vuonna 197 Nisibis joutui taas hyökkäyksen kohteeksi ja Severus kokosi uuden armeijan, johon kuului kolme uutta legioonaa. Severuksen armeija valtasi helposti Mesopotamian ja tuhosi Seleukeian, Babylonin ja Ktesifonin. Vuonna 198 Severus otti itselleen lisänimen "Parthicus Maximus". Rooman–Parthian sota (40 eaa.–33 eaa.)
Vuonna 33 eaa. Antonius valmisteli uutta hyökkäystä Parthiaan, tällä kertaa Meedian Artavasdeen kanssa. Artavasdeen tytär Iotape oli kihlattu Antoniuksen pojan Alexander Helioksen kanssa. Melkein koko Antoniuksen armeija oli Armeniassa valmiina hyökkäykseen. Antoniuksen ja Octavianuksen välit ajautuivat kuitenkin sotaan ja Antoniuksen oli luovuttava Parthian valloituksesta. Seleukeia
Seleukeia () oli Seleukos I:n vuonna 305 eaa. perustama kaupunki Tigriksen länsirannalla. Se on tunnetuin hänen perustamistaan lukuisista samannimisistä kaupungeista. Seleukos teki Seleukeiasta Seleukidien valtakunnan pääkaupungin, mutta pääkaupungiksi nousi kuitenkin pian Antiokia. Joen vastarannalla sijaitsi pienempi Opis, josta ajan myötä kehittyi parthialaisten pääkaupunki Ktesifon. Rooman–Parthian sota (40 eaa.–33 eaa.)
Parthialaiset käyttivät Antoniuksen poissaoloa hyväkseen ja aloittivat oman hyökkäyksensä. Parthialaisia johti kruununprinssi Pakoros I ja Quintus Labienus. Triumvirien vastustajat olivat lähettäneet Labienuksen pyytämään apua parthialaisilta, mutta heidän kukistuttuaan Labienus oli jäänyt parthialaisten luokse. Parthialaisten hyökkäys alkoi aikaisin keväällä 40 eaa. Syyria vallattiin ennen kuin Antonius oli päässyt palaamaan. Pakoros valtasi Palestiinan ja asetti erään Antigonoksen Juudeaan kuninkaaksi. Herodes pakeni Roomaan ja hänen veljensä Fasael vangittiin. Labienus valtasi Kilikian ja jatkoi sotaretkeä Joonian rannikkoa kohti. Antonius joutui kuitenkin palaamaan Italiaan varmistamaan asemiaan siellä.
Antonius lähetti Publius Ventidius Bassuksen yrittämään vallata takaisin Vähän-Aasian. Ventidius onnistui yli odotusten. Hän yllätti Labienuksen ja pakotti hänet pakenemaan itään. Lopulta Ventidius kukisti Labienuksen Taurus-vuorilla vuoden 39 eaa. kesällä. Labienus pakeni Kilikiaan, mutta hänet saatiin kiinni ja ilmeisesti hänet tapettiin. Myöhemmin Ventidius kukisti Franipateen, joka oli nimitetty juuri vallatun Syyrian satraapiksi. Franipates kaatui taistelussa ja parthialaiset pakenivat Eufratin yli. Parthialaiset hyökkäsivät vielä uudelleen Pakoroksen johdolla, mutta Ventidiuksen onnistui väijyttävä hänet. Pakoros kaatui taistelussa ja parthialaiset pakenivat jälleen. Osa parthialaisista pakeni Kommageneen, jonka kuningas Antiokhos ei suostunut luovuttamaan heitä roomalaisille. Poteidaia
Poteidaia oli alun perin Korintin siirtokunta. Se perustetiin noin vuonna 600 eaa. Paikalla on kuitenkin saattanut olla jo varhaisempaa asutusta. Poteidaia oli Korintin ainoa Egeanmeren puolella sijainnut siirtokunta ja Khalkidiken ainoa ei-joonialainen siirtokunta. Kaupungin nimi perustui Poseidon-jumalan nimen. Poteidaiasta tuli Khalkidiken merkittävimpiä kaupunkeja Olynthoksen ohella. Se löi omaa rahaa noin vuodesta 550 eaa. lähtien. Kaupunkilaiset rakennuttivat Poteidaialaisten aarrekammion Delfoihin.
400-luvun eaa. alkupuolen persialaissodissa Poteidaia taisteli persialaisia vastaan, mutta joutui antautumaan. Persialaisten kärsittyä tappion Salamiin taistelussa vuonna 480 eaa. kaupunki kuitenkin nousi jälleen Persiaa vastaan. Persialaisten kostohyökkäys epäonnistui, ja suuri osa joukoista tuhoutui. Vuonna 479 eaa. Poteidaia osallistui Plataiain taisteluun 300 sotilaalla. Parthia
Vuonna 161 kuningas Vologases IV julisti sodan Roomalle ja valtasi Armenian. Roomalaisten hidas vastahyökkäys johti vuonna 165 Ktesifonin menetykseen ja parthialaiset pelastuivat vain molempia valtakuntia riepotelleen kulkutaudin ansiosta. Rooman keisarit Lucius Verus ja Marcus Aurelius laajensivat Rooman alueita pohjoiseen Mesopotamiaan, mutta alue oli epävakaa ja valloituksen ylläpito vaati paljon resursseja. Perusian sota
Perusian sota oli Rooman sisällissota, joka käytiin vuosina 41 eaa.–40 eaa. kun Marcus Antoniuksen vaimon Fulvia ja tämän veli Lucius Antonius aloittivat sodan Antoniuksen poliittista vastustajaa Octavianusta vastaan. Julius Caesarin murhan jälkeen Marcus Antonius, Octavianus ja Lepidus olivat solmineet niin sanotun toisen triumviraatin joka hallitsi Roomaa. Antonius oli matkustanut järjestämään valtakunnan asioita idässä ja sotimaan Parthiaa vastaan. Viidakkopartio
Viidakkopartion perusti kuudes Mustanaamio vuonna 1664 entisten merirosvojen kanssa. Mustanaamio voitti Sanloin kaupungissa tapahtuneessa kaksintaistelussa merirosvojohtajan Punaparran sekä tämän apurit Sallan, Bartin ja Murskaajan. Hän sai rosvot luopumaan rikoksista ja perusti Viidakkopartion. Punaparrasta tuli järjestön ensimmäinen eversti ja apureista majureita. Caesarea (Israel)
Muinainen Caesarea oli lisänimeltään "Caesarea Palaestina" tai "Caesarea Maritima". Herodes perusti sen vuosien 25 ja 13 eaa. välillä. Siitä tuli Juudean hallinnollinen ja sotilaallinen pääkaupunki, ja Herodes rakennutti itselleen sinne palatsin meren rannalle. Suurimmillaan kaupunki oli Bysantin valtakunnan aikakaudella, jolloin kaupunkia ympäröi kaupunginmuuri ja sinne johti kaksi akveduktia. Se toimi myös Palaestina Priman pääkaupunkina. Vuonna 640 siitä tuli viimeinen muslimien käsiin päätynyt kaupunki Palestiinassa. Ristiretkeläisetvaltasivat kaupungin vuonna 1101 ja myöhemmin he rakensivat kaupunkiin vahvoja linnoitteita. Vuonna 1265 kaupunki kukistui jälleen, tällä kertaa Baibarsin johtamille mamelukeille Baibars tuhosi koko kaupungin tarkoituksellisesti, minkä jälkeen se pysyi vuosisatoja raunioina. Parthia
Vasta 100-luvulla eaa. parthialaiset kykenivät hyödyntämään seleukidivaltakunnan jatkuvan rappeutumisen. Parthia valloitti kaikki seleukidien alueet itäisessä Syyriassa. Kun he olivat vallanneet Heratin, kauppa Silkkitiellä käytännössä pysähtyi ja Baktriassa sijainnut Kreikkalais-baktrialainen kuningaskunta oli tuhoontuomittu.