Missä kaleeri on keksitty?
Kaleeri
Kaleereiksi kutsuttavia soutulaivoja käytettiin Välimerellä ehkä jopa 3000-luvulta eaa. alkaen.Muinaisen Egyptin soudettavia aurinkolaivoja on säilynyt faaraoiden hautojen yhteydessä. Sota-aikoina tällaisia aluksia käytettiin pääasiassa taistelijoiden ja varusteiden kuljettamiseen, ja ne eivät osallistuneet varsinaisiin taisteluihin. Törmäyskärki (Rostrum, "keulajuhmuri") keksittiin 800-luvulla eaa., ja se teki soutulaivasta sotalaivan. Törmäyskärki sijaitsi vesilinjan alapuolella. Taistelussa kärki ajettiin suurella nopeudella vihollislaivan kylkeen. Kreikkalaisten kehittämä ensimmäinen törmäyskärjellinen alustyyppi oli yhdellä soutajarivillä varustettu pentekonter, jossa oli 50 soutajaa, ja sen pienemmässä versiossa eli triakonterissa oli 30 soutajaa. Näitä kutsuttiin myös pitkäveneiksi (, "nḗes markaí" ), ja ne muistuttivatkin teknisesti viikinkien pitkäveneitä. Törmäyksen jälkeen taistelu käytiin laivojen ollessa toisissa kiinni mies miestä vastaan. Jos alusta ei pystytty valtaamaan (”entraamaan”), vaihtoehdoksi jäi irrottautuminen.
Lasi
Vanhimmat tunnetut lasiastiat ovat Egyptistä n. vuodelta 1500 eaa., ja niitä valmistettiin Egyptissä huomattavia määriä jo 1300-luvulla eaa. Niitä valmistettiin yleensä upottamalla metalli­tankoon kiinnitetty, kankaalla päällystetty hiekka­ydin sulaan lasiin, jossa sitä pyöritettiin astian muotoilemiseksi haluttuun muotoon. Hiekka­ydin poistettiin, kun lasi oli valmis. Lasin­puhallus keksittiin Egyptissä tai Syyriassa noin vuonna 50 eaa., ja se syrjäytti nopeasti vanhemmat lasia­stioiden valmistus­menetelmät. Makkara
Ensimmäiset maininnat makkaroista ovat sumerilaisilta nykyisestä Irakista noin vuodelta 3000 eaa. Makkarasta ovat kirjoittaneet myös kiinalaiset 589 eaa. ja Homeros Odysseiassaan. Keisari Neron aikana Roomassa makkarat olivat juhlaruokaa jolla etenkin juhlistettiin Lupercaliaa. Varhainen katolinen kirkko piti niin Lupercalian viettoa kuin makkaran syöntiä syntinä. Pläri
Pläri, eli taskuelokuva, on yksinkertainen liikkuvaa kuvaa esittävä lelu. John Barnes Linnett patentoi plärin vuonna 1868, mutta idea lienee tunnettu yleisesti jo ennen sitä. Pläriä voi pitää liikkuvan kuvan yksinkertaisimpana ilmenemismuotona. Edullisten tuotantokustannusten vuoksi plärejä on tehty valtavia määriä mitä erilaisimpiin käyttötarkoituksiin, esimerkiksi mainoksiksi. Varhaiset elävää kuvaa esittävä laitteet, esimerkiksi mutoskooppi ja Kinora, hyödyntävät plärin ideaa. Jääkaappi
Ensimmäinen tunnettu jäähdytyskoe tehtiin vuonna 1748. Kokeen suoritti keksijä nimeltä William Cullen Glasgow'n yliopistossa, mutta hän ei keksinyt tälle mitään käytännön hyötyä. Vuonna 1805 amerikkalainen keksijä Oliver Evans suunnitteli ensimmäisen jäähdytyskoneen, ja vuonna 1834 Jacob Perkins rakensi ensimmäisen jäähdytyskoneen, joka käytti eetteriä höyryn tiivistymisjärjestelmässä. Saksalainen insinööri Carl von Linde patentoi vuonna 1876 menetelmän, jolla höyrystetään kaasu, mistä käynnistyi nykyaikainen kylmätekniikka. Kavaljeeri (juoma)
Kavaljeeria alettiin kehittää vuonna 1977 ensimmäiseksi Chymoksen kuohuviiniksi. Se valmistettiin valkoherukasta ja karviaisista pullokäymismenetelmällä. Se tuli markkinoille kesällä 1980. Raaka-aineet saatiin Chymoksen sopimusviljelijöiltä, ja tarvittavaa tietämystä oli omasta takaa. Kavaljeeri kehitettiin kilpailijaksi Marlin tankkikäymismenetelmällä valmistetulle Elysèe-kuohuviinille, joka oli samppanja- ja kuohuviinimarkkinoilla ainoa kotimainen vaihtoehto. Kun tieto uuden tuotteen kehittelystä lipsahti Marlin johtajiston tietoon, se ei lainkaan ymmärtänyt, miksi Alko hyväksyi Elysèelle kilpailijan. Chymoksella vakuuteltiin, että Kavaljeeri lisää kuohuviinien myyntiä, josta myös Marli hyötyy. Näin myös tapahtui. Laivanrakennus
Sodankäynnissä säilyivät kaleerit ja galeassit, purjein varustetut kaleerit, joita käytettiin runsaasti erityisesti välimerellä. Vuonna 1571 käyty Lepanton taistelu turkkilaisten ja kristittyjen välillä on historian suurin kaleeri- ja galeassityyppisillä aluksilla sodittu meritaistelu. Kristittyjen voittamasta taistelusta on säilynyt paljon kuvauksia laivoista. Pisimmän galeassin pituudeksi mainitaan 145 jalkaa. Galeasseissa keulaan sijoitetut tykit osoittivat niin eteenpäin kuin sivullekin. Kaleereita rakennettiin 1700-luvun loppupuolelle saakka.
Kun 1500-luvulla eurooppalaiset alkoivat tehdä laajemmin valtamerimatkoja, niin samaan aikaan Euroopassa alkoi lähes jatkuva keskinäinen sota. Väliaikaiset rauhansopimukset eivät koskeneet Euroopan ulkopuolisia meriä. Esimerkkinä tästä on Karibian merirosvous, minkä vuoksi valtamerien kauppalaivat ja sotalaivat eivät juurikaan eronneet toisistaan. 1600-luvulla laivojen tekninen kehitys oli vähäistä, mutta tuolta aikaudelta on säilynyt paljon kuvia, pienoismalleja ja kokonaisia laivojakin. Aikakaudelle oli tyypillistä laivojen ylenpalttinen koristelu. Esimerkkinä tästä on Englantilainen Prince Royal vuodelta 1610, jonka rakensi Phineas Pett. Ranskassa kardinaali Richelieu tilasi valtaan päästyään Hollannista laivoja malliksi ranskalaisille veistämöille. Tunnettuja kirjoja aikauden laivoista ovat espanjalaisen Manoel Fernandezin kirja 'Livro de Traças de Carpintaria' vuodelta 1619 ja Saksalaisen Joseph Furttenbachin teos 'Architectura Navalis' vuodelta 1629.
1500-luvulla Portugali ja Espanja hallitsivat valtameriä. 1580 Espanjan kuninkaasta Filip II:sta tuli myös Portugalin hallitsija. 1588 Filip II määräsi voittamattomaksi armadaksi kutsutun laivastonsa hyökkäämään Englantiin. Laivastosta palasi vain puolet aluksista ja kolmannes miehistä. Filip II sai hallintaansa myös Alankomaat, mutta joutui protestanttisen pohjoisosan kanssa sotaan. Pohjoisosa julistautui itsenäiseksi nimellä Yhdistyneet provinssit, joka vastaa alueeltaan suunnilleen nykyistä Hollantia. 1607 Hollannin laivasto hyökkäsi Gibraltarin taistelussa Espanjan laivaston kimppun ja tuhosi sen. Kun englantilaiset lisäksi harjoittivat poliitiikkaa, jossa he pyrkivät kaappaamaan Espanjalaisia aarrelaivoja merillä, niin Espanjan valta mureni vähitellen. Uusiksi merivalloiksi nousivat Englanti ja Hollanti. Ruotsin laivasto oli vuonna 1610 kaksi kertaa Englannin laivastoa suurempi, mutta sen voimat sitoutuivat Itämerellä käytyihin sotiin. Hollantilaiset rakensivat kevyempiä, nopeampia ja matalammalla uivia aluksia kuin Englantilaiset tai Ranskalaiset. Keveys aiheutti tappiota tykistökaksintaisteluissa. Hollantilaista laivanrakennustaitoa olivat hyödyntäneet muun muassa Ruotsi kutsumalla hollantilaisia mestareita omille telakoilleen. Tunnetuin hollantilaisen laivanrakennustaidon opiskelija oli tsaari Pietari Suuri vuonna 1697. Itä-Aasian kaupan ansiosta Hollannista tuli 1600-luvulla Euroopan rikkain maa. Kauppa oli organisoitu kauppakomppanioiden avulla, joista suurimpia olivat Hollannin ja ja Englannin kauppakomppaniat ja näillä oli lähes valtiolliset oikeudet käydä jopa sotia. 1700-luvulla Hollannin merkitys merivaltana alkoi taantua, kun se ei enää menestynyt kilpailussa Englannin kanssa. 
Hollantilainen laivatyyppi, flöitti, kehittyi 1600-luvulla Itämeren purjehdusta varten. Hollannilla oli 1600-luvulla 10 000 kauppalaivaa ja Itämeren kaupan hallinta oli siirtynyt heille Hansaliitolta. 55 % kaikista Tanskan salmista kulkevista aluksista oli hollantilaisia. Tanskalaiset keräsivät näistä aluksista tullia laivojen kantavuuden perusteella. Helsingørissä peritty Juutinrauman tullimaksun suuruus perustui alusten kantavuuteen, jota laskettaessa mitattiin aluksen leveys keskilaivan kohdalta. Pienentääkseen tullimaksuja kauppiaat rakennuttivat aluksensa voimakkaasti sisäänkallistuvin kyljin. Hollanti on lähes puuton maa ja sinne tuotiin laivanrakennuspuuksi tammea Reinin varrelta. 1600-luvulla puuta jouduttiin hankkimaan Norjasta ja Itämeren alueelta, myös Ruotsiin kuuluvilta alueilta, kuten Virosta ja Liivinmaalta. Hollantilaisissa laivoissa käytettiin paljon mäntyä, mikä aiheutti enemmän huoltotarvetta. Hollantilaiset alkoivat käyttää myös tuulivoimalla toimivia sahoja lautojen tuottamiseen.
"Sovereign of the Seas" oli vuonna 1637 valmistunut englantilainen sotalaiva, jonka tilasi kuningas Kaarle I. Se oli aikansa suurimpia aluksia, kölin pituuden ollessa 127, leveys 48 ja syväys 23,5 jalkaa. Se oli myös aikansa loistokkain, kullalla koristeltu laiva ja maksoi 10 kertaa tavallista laivaa enemmän. Aluksessa oli 100 tykkiä. Sotalaivoissa oli ollut 1500-luvun alusta saakka suora peräpeili, mutta tähän alukseen tehtiin pyöreä perä, joka vasta veden pinnan yläpuolella suoristettiin peräpeiliksi. Tämä rakenne tuli tyypilliseksi englantilaisille sotalaivoille. Alusten koon kasvattaminen johti myös onnettomuuksiin, tunnetuimpana "Vasa". Kyseessä ei kuitenkaan ollut ainut epävakaudesta johtunut onnettomuus, joten yltiöpäisestä koon kasvattamisesta luovuttiin 1600-luvulla. Ruotsalainen amiraali Fredrik af Chapman (1721–1808) alkoi tutkia hyviksi purjehtijoiksi osoittautuneiden laivojen rakennetta. Hän löysi rakenteista matemaattisia säännönmukaisuuksia, joista kehitti laskumenetelmän aluksen rungon edullisimman muodon, mittasuhteiden ja uppouman määrittämiseksi. Karuselli
Karusellin kehityshistorian aikana laitteeseen on yhdistetty miltei kaikki mahdolliset kulkuneuvot. Euroopassa kehitettiin esimerkiksi matkustajien itse poljettavia versioita ("velocipède carrousel") ja vedessä kelluvia, purjeiden, soutajien tai höyrykoneen avulla pyöriviä karuselleja. Rautatiet tulivat huvipuistolaitteisiinkin: karusellitekniikkaa kehitellyt britti Frederick Savage esitteli noin vuonna 1880 uudenlaisen karusellityypin, "switchbackin", josta myös tuli hyvin suosittu. Se koostui vaunuista, jotka liikkuivat ympyränmuotoisella, kahdelta sivulta kohotetulla radalla vuoroin ylä- ja vuoroin alamäkeen. Ennen vuosisadan vaihdetta saksalainen Johann Eckert oli jo patentoinut "ilmapallokarusellin" ("Luftballon-Caroussel"), ja myös muut yrittäjät alkoivat valmistaa karuselleja, jotka lennättivät matkustajia pienissä lentokoneissa tai ilmalaivoissa. Keksi
Varhaisimmat keksin tai pikkuleivän tyyppiset leivonnaiset tehtiin Persiassa, nykyisen Iranin alueella 600-luvulla. Heiluri
Heilurin keksi alun perin Ibn Yunus 1000-luvulla. Hän tutki ja dokumentoi sen oskilloivaa (edestakaista) liikettä. 1600-luvulla Galileo Galilei havaitsi kokeiden perusteella, että heilurin heilahdusaika ei riipu heilahduksen laajuudesta. Vaikka Galilei uskoi tämän verrannollisuuden olevan eksakti, se on vain pienille amplitudeille pätevä approksimaatio. Siihen kuitenkin perustuu heilurin käyttö kellojen käyntinopeuden vakioimiseen. Kemari
Kemari on Japanissa 600-luvulla keksitty pallopeli, jossa pelaajien tavoitteena on pitää pallo ilmassa koskematta siihen käsillään. Kemaria pidetään yhtenä jalkapallon esiasteista. Peliä pelataan noin 15 metriä pitkällä kentällä. Kemaria ei pelattu juurikaan 1100-luvun jälkeen, mutta se on saavuttanut uudelleen suosiota 1900-luvun loppupuolelta eteenpäin. Kondensaattori
Kondensaattoreita voidaan tämän kapasitanssin vuoksi käyttää elektronisissa piireissä jännitevaihteluiden tasaamisessa. Kondensaattorin kyky tasata jännitevaihtelua on suoraan verrannollinen sen kapasitanssiin.
Ensimmäisen kondensaattorin keksi Ewald Georg von Kleist Camminissa Pommerissa 11. lokakuuta 1745, yrittäessään varastoida sähköä elohopeaa täynnä olevaan pulloon. Maailmalle tieto uudesta keksinnöstä levisi kuitenkin Pieter van Musschenbroekin kautta. Hän teki kokeen vedellä täytetyllä astialla Leydenin (Leidenin) yliopistossa Hollannissa tammikuussa 1746. Tästä sai nimensä "Leydenin pullo". Opiskelijahaalari
Haalarit ovat yleistyneet alun perin Ruotsissa paikallisen sitsikulttuurin kautta. Suomessa opiskelijahaalareiden ensimmäisiä ilmentymiä ovat kuitenkin olleet Otaniemen rakentamisen (1950-60-lukujen vaihteessa) yhteydessä Rakennusinsinöörikillan opiskelijoiden yhteistuumin hankitut rakennustyömaahaalarit. Miltei samaan aikaan olivat käytössä myös nk. Teekkaritempausten yhteydessä tempaushaalareita. Otaniemeen haalarit rantautuivat kiltojen pariin noin 1970-luvun lopussa. Seuraavana haalarit otettiin käyttöön 1980-luvulla Vaasan kauppakorkeakoulussa. Yleisesti haalarit ovat tulleet tunnetuksi Suomessa teekkarien kautta. Kiss-Kiss
Kiss-Kiss -karamelli on kääritty kissakuvioiseen paperiin. Leikkivät tai soittavat kissanpennut ovat olleet kääreissä aina, ja kun Suomen makeisteollisuus täytti vuonna 1991 sata vuotta, kissat pääsivät postimerkkiin. Kiss-Kissin tavaramerkki rekisteröitiin 15. marraskuuta 1901, mikä tarkoittaa että se on vanhin suomalainen Suomessa voimassa oleva tavaramerkki. Kamáresin luola
Arkeologisissa kaivauksissa luolasta on löytynyt votiivilahjaksi jätettyä keramiikkaa ajalta noin 2000–1700 eaa. Sen piirteenä on sen erityinen ohuus: saviastiat ovat parhaimmillaan kananmunankuoren ohuita. Kamáresin luola on kyseisen kaltaisen keramiikan ensimmäinen löytöpaikka, ja siksi tästä keramiikasta käytetään nimitystä "Kamáres-keramiikka". Keramiikka on maalattu kirkkain värein mustalle tai ruskealle taustalle. Myöhemmin samanlaista keramiikkaa on löydetty myös muualta Kreetalta, muun muassa Faistoksesta ja Knossoksesta. Keilailu
Monessa maassa ja kulttuurissa on omat ikivanhat pelinsä, joissa esineitä kaadettiin vierivillä tai liukuvilla kivillä. Keilailuna nykyisin tunnettu laji syntyi legendan mukaan Yhdysvalloissa Connecticutin osavaltiossa 1841, kun viranomaisten kieltoa kierrettiin lisäämällä peliin kymmenes keila. Kymmenen keilan pelistä tuli Yhdysvalloissa pian hyvin suosittua. New Yorkissa perustettiin vuonna 1895 kansallinen kattojärjestö ABC, joka laati pelille yhtenäiset säännöt ja otti käyttöön nykyisen pistelaskujärjestelmän. Ammattilaisten järjestö PBA perustettiin 1958. Keilailu oli Yhdysvalloissa harrastuksena suosionsa huipulla 1960–1970-luvuilla. Kivikauden keramiikka
Afrikan varhaisen keramiikan alkuperästä on kolme teoriaa, joissa yhteistä on sen keksiminen kerran jossakin päin Afrikkaa. Ensinnäkin, Niilin jokilaaksossa kehittynyt keramiikka saattoi levitä itään Saharan eteläreunaa ja selittää siten samanaikaisen esiintymisen. Toisekseen, keramiikka olisi keksitty alueella, joka sijaitsi Saharasta etelään ja josta se olisi levinnyt Saharan eteläreunalle ja Niilin jokilaaksoon. Toistaiseksi tällaista etelään sijoittuvaa aluetta ei tunneta, koska vanhimmat sieltä löytyneet keramiikan esiintymät ajoitetaan aikaisintaan 8000 eaa.. Kolmanneksi, keramiikka olisi keksitty jääkauden kylmimpänä aikana aavikoituneen Saharan refuugissa, missä ihmiset olisivat keksineet keramiikan helpottamaan ankarissa oloissa elämistä. Tällaista seutua ei ole vielä löydetty. Ukulele
Ukulele kehitettiin Havaijilla 1880-luvulla. Sen edeltäjä oli Portugalille kuuluvalla Madeiran saarella suosittu pieni nelikielinen kitara braguinha ("machete", "machete de braga"), jonka Havaijille toivat Madeiralta vuonna 1879 "Ravenscrag"-laivalla tulleet siirtotyöläiset. Braguinhan edeltäjä taas oli portugalilainen cavaquinho. Ruletti
Ensimmäisen rulettipelin kehitti 1600-luvulla elänyt kuuluisa ranskalainen matemaatikko Blaise Pascal. Vuonna 1842 ranskalaiset François ja Louis Blanc lisäsivät rulettiin nollan kasvattaakseen kasinon tuottoa. Amerikan mantereelle ruletti saapui 1800-luvun alkupuolella, ja siellä siihen lisättiin vielä 00 (joissakin alkuaikojen peleissä sen tilalla käytettiin Amerikan kotkatunnusta). 1800-luvulla ruletti levisi joka puolille Yhdysvaltoja ja Eurooppaa. Kivääri
Takaalataus alkoi yleistyä, kun 1841 Preussin armeijassa otettiin käyttöön Nicholas von Dreysen (1787–1867) keksimä neulakivääri, jossa käytettiin paperihylsyistä patruunaa. 1850-luvulla keksittiin metallihylsyinen patruuna ja kivääri sai nykyisen muotonsa.
Krimin sodassa (1854–1856) brittien ja Ranskan armeijat oli jo aseistettu kiväärein, kun Venäjä ja osmanit käyttivät vielä musketteja. Kiväärin pidempää kantomatkaa ei kuitenkaan osattu täysin hyödyntää. Akseli Gallen-Kallela
Gallen-Kallela suunnitteli ja rakennutti vuosina 1911–1913 Espooseen Tarvaspäähän ateljeekodin. Vuonna 1961 se avattiin yleisölle Gallen-Kallelan Museo -nimisenä. Gallen-Kallelalla oli myös Kalela-niminen erämaa-ateljee Ruovedellä, jonka hän rakennutti 1894–1895 omien piirustustensa mukaan. Gallen-Kallela asui perheineen Kalelassa moneen otteeseen useita vuosia. Myös Kalela on kotimuseona. Kiertohakatykki
Siviilikäytössä kiertohakatykit kuuluivat usein valaanpyyntialusten varustukseen. Ensimmäistä kertaa niitä käytettiin valaanpyytiin 1731. Tuolloin piilukkoiset kiertohakatykit olivat epävarmoja kaikilla muilla paitsi tyynellä ja sadettomalla säillä. 1770-luvulla Royal Society of Arts of England tarjosi palkkion sille, joka kehittäisi parannellun version tehostaakseen valaanpyyntiä. Uusista versioista tehokkaaksi osoittautui George Wallis Juniorin 1815 kehittämä kahdella piilukolla varustettu versio, jossa saranalla varustettu kansi suojasi lukkoa kastumiselta. Seuraava menestyksekäs versio oli birminghamilaisen asesepän William Greenerin 1837 kehittämä Greener-tykki, joka levisi brittialusten lisäksi amerikkalaisiin valaanpyyntialuksiin. Klavikordi
Klavikordi on pienikokoinen, hyvin hiljainen historiallinen eurooppalainen kosketinsoitin. Se keksittiin 1300-luvulla ja sitä valmistettiin vielä 1840-luvulle asti. Klavikordi on eräs pianoa edeltävä kosketinsoitin, jonka piano myöhemmin lopulta syrjäytti. Sekä klavikordi että piano kuuluvat klaveerisoittimiin. Kaleeri
Salamiin taistelua vuonna 480 eaa. pidetään merkittävimpänä kreikkalaisten käymänä meritaisteluna kolmisouduilla. Tämä taistelu liittyi kreikkalaisten Persiaa vastaan käymiin sotiin ja auttoi säilyttämään Kreikan kreikkalaisena. Kaleeri
Seitsemännellä vuosisadalla eaa. kreikkalaiset lisäsivät pentekonteriin ulkohankapuomin, jonka avulla saatiin aikaan paikat ylemmälle soutajariville. Kahdella soutajarivillä saatiin lisää nopeutta, ja alustyyppiä kutsutaan kaksisouduksi eli "dieeri". Seuraavan askeleen ottivat vuoden 600 eaa. joko kreikkalaiset tai foinikialaiset lisäämällä vielä kolmannen soutajarivin, jolloin syntyi kolmisoutu eli trieeri. Kolmisoudusta kehittyi 300-luvulla eaa. antiikin paras sotalaiva. Aluksen kummallakin sivulla oli soutajia kolmessa rivissä. Yksi riveistä oli sijoitettu muita alemmaksi, ja sen airorei’issä oli nahkapussit, jotta vesi ei pääsisi sisään. Yksi rivi oli sijoitettu parvelle veden päälle. Kolmisoutu voitiin pitää lyhyenä, jotta käännökset onnistuivat nopeasti. Kolmisoudun nopeuden on arvioitu olleen maksimissaan noin 11 solmua. Kolmisoutujen jälkeen tulivat nelisoudut ja viisisoudut 300-luvulla eaa. Näissä ei ole airoja kolmisoutuja enempää, vaan ylemmissä airoissa on kaksi soutajaa. Kreikkalaisten ja roomalaisten kaleereissa oli yleensä yksi masto, ja siinä oli raakapurje. Keulapuskurin käyttö kaleereissa vaati hyvin koulutettua miehistöä, jotta laiva voitiin kääntää tarpeeksi nopeasti ja kiihdyttää iskunopeuteen. Tämän vuoksi nämä merimiehet eivät olleet orjia. Putkikirves
Putkikirveen alkuhistoria on enimmäkseen hämärän peitossa. Osa tutkijoista esittävät, että putkikirves keksittiin Lähi-Idässä ja toiset ehdottavat Mustameren rannikkoa. Ensimmäiset putkikirveet valmistettiin todennäköisesti Lähi-Idässä Persian alueella 3000 eaa. jälkeen. Koska esineellä ei ole ollut vastineita kivikirveiden joukossa, voidaan helposti uskoa, että putkikirves on keksitty ainostaan kerran ja että se olisi sitten levinnyt muualle. Toisaalta, myös keihäät vartettiin putkeen, joten periaatteelinen idea oli jo olemassa. Putkikirves valmistettiin aluksi kuparisesta laakakirveestä taivuttamalla sen sivut putkeksi ja varttamalla se sitten syntyneeseen putkeen. Pronssikirveissä tuo putki saatiin aikaan valamalla. Sumerit kehittivät putkikirveen valamalla se pronssiin. Siitä on kuva Vulturesin steelassa (ajoitetaan 2600–2350 eaa.) ja egypiläisille se esiteltiin taisteluissa Hyksoja vastaan 1700 eaa. Pohjoisessa Siperian taigan alueille pronssinkäsittelytaito levisi varhain ja siellä se levisi Jeniseiltä Skandinaviaan ulottuvan kauppaverkoston välityksellä. Kauppaverkosto tunnetaan Seima-Turbino -ilmiönä, mikä ajoitetaan 2200–1600 eaa. Alueella sijaitsivat muun muassa Abashevon-, Andronovon-, Srubnajan- ja Sintashtan kulttuurit. Seima-Turbinon alueelta tunnetaan ensimmäinen putkikirves Seiman kirveen nimellä ja sellaisenaan se levisi idästä Itämeren itärannoille ja Suomeen. Eurooppaan putkikirves löytyy valmiina ideana Karpaattien itäalueella nykyisessä Romaniassa noin 1400 eaa. ja Karpaattien länsipuolelle noin 1300 eaa. ja se näyttäisi levinneen sieltä joka puolelle Eurooppaan lyhyessä aikaa. Viime aikoina on esitetty löytöjä, jotka todistavat sen olleen käytössä jo 1600 eaa. tai varhaisemmin. Suomeen tuli putkikirveitä myös lännestä Skandinavian pronssikauden kulttuurista. Suomalaisia putkikirveitä on löydetty nelisenkymmentä, joista 25 on läntisiä malleja ja loput itäisiä. Vanhimmat Suomesta löydetyt putkikirveet ovat Monteliuksen periodilta II ja olkakirveet poistuivat putkikirveiden yleistyttyä periodilla III. Virossa kirveet on ajoitettu pronssikauden periodeille III–VI. Pitkävartiset ovat ajalta III–IV (1100–900 eaa.) ja lyhyemmät V–VI (noin 600 eaa.) . Galaksi
Kaukoputken keksimisen aikoihin vuonna 1610 Galileo Galilei havaitsi, että Linnunrata koostuu lukemattomista himmeistä tähdistä. Vuonna 1755 filosofi Immanuel Kant esitti Thomas Wrightin ajatusten pohjalta, että eräät sumumaiset kohteet taivaalla olivat ”saariuniversumeja”, Linnunradan kaltaisia pyöriviä tähtikiekkoja. Ajatus sai sitä tukevat todisteet vasta paljon myöhemmin. Vuonna 1855 lordi Rosse havaitsi suurella kaukoputkellaan kierteisrakenteen Messier 51:llä, jota nykyäänkin kutsutaan Pyörregalaksiksi. Kara (biljardipeli)
Lajin historia ei ole tarkasti tiedossa. Suositun lajista teki 1870-luvulla Saint Louislainen Wayman Crow McCreery. Ensimmäinen kolmen vallin karan turnaus pelattiin 14.–31. tammikuuta 1878 Saint Louisissa. McCreery osallistui. New Yorklainen Leon Magnus voitti. Turnauksen pisin sarja oli vain 6 peräkkäistä karaa ja korkein keskiarvo 0,75. Peliä pelattiin satunnaisesti, monien parhaiden karapelaajien ilmaistessa vastenmielisyyttään sitä kohtaan, kunnes 1907 julkistettiin Lambert Trophy -palkinto. Vuoteen 1924 mennessä kolmen vallin karasta oli tullut niin suosittu laji, että muiden biljardilajien kaksi jättiä sopivat perehtyvänsä lajiin pelatakseen haasteottelun. 22. syyskuuta 1924 balkline-karan maailmanmestari William Hoppe (josta sittemmin tuli intohimoinen kolmen vallin karan pelaaja) ja streitin (pool laji, jota kutsutaan myös nimellä 14.1) maailmanmestari Ralph Greenleaf pelasivat kovasti mainostetun, monipäiväisen ottelun 600 pisteeseen. Hoppe oli lopulta ottelun voittaja pistein 600–527. Vekseli
Vekseli keksittiin Pohjois-Italiassa 1100-luvulla kaupunkien välisen kaupan maksuvälineeksi. Vekseliasiakirja luotiin rahan vaihtamista varten. Tästä juontuvat myös vekselin nimitykset "växel", "Wechsel", "lettre de change" ja "bill of exchange". Rahan kuljettamiseen liittyvät vaarat ja rahalajien moninaisuus hankaloittivat keskiaikaista kauppaa. Välttyäkseen käteisen kuljettamiselta kauppamies osti kotipaikkansa pankkiirilta tai rahanvaihtajalta tämän allekirjoittaman sitoumuksen, jossa rahanvaihtaja sitoutui maksamaan tietyn summan vieraalla paikkakunnalla vieraan paikkakunnan rahassa. Tämä vekselin alkuperäismuoto muistutti myöhempää omaa vekseliä. Kiikari
Nykyään on olemassa kahdenlaisia eri prismoja – Porro-prismoja (nimetty keksijänsä, italialaisen Porron mukaan) ja kattoprismoja. 1960-luvulla Zeissin ja Leitzin kehittämä kattoprisma vaatii parempaa optista tarkkuutta ja on siksi hieman kalliimpi kuin 1800-luvun puolivälissä kehitetty Porro-prisma. Kattoprismat sallivat kuitenkin objektiivin ja okulaarin sijaita suorassa linjassa toisiaan kohden. Porro-prismoilla varustetuilla kiikareilla on tunnuksenomainen mutkainen muoto (objektiivi ja okulaari eivät ole linjassa). Kylänkapula
Vanhimmat vähäkyröläiset kapulat ovat jo 1700-luvulta. Merikaarron kylänkapuloissa esiintyvät vuosiluvut 1724 ja 1810. Vuoden 1724 kapula on tiettävästi ajallisesti vanhempi kuin kyseisen kylän oltermannihallinto. Kyseistä kapulaa onkin siten todennäköisesti käytetty jonkinlaisena vuorokapulana jo ennen varsinaista oltermannilaitosta. Koska kylä sijaitsee kahta puolta Kyrönjokea, kulki oltermannin toimi ensin läpi toisen jokisivun talojen, minkä jälkeen vuoro siirtyi vastarannalle. Kylän sijoittuminen joen vastakkaisille rannoille sai aikaan myös sen, että kylänkapuloita tarvittiin yksi kummallekin kylänpuoliskolle. Täyden kierroksen tehtyään kapulat palasivat takaisin oltermannille. Strassi
Strassi on eräs lasityyppi, josta valmistetaan hiomalla huokeita koruja. Siitä on valmistettu myös pukujen kirjontatarvikkeita 1700-luvulta lähtien. Strassi on pääasiassa kaliumia sisältävää kalilasia, jossa on seassa hivenen lyijyä ja booria. Kalilasi sulaa helposti, mutta kestää kemiallisia vaikutuksia huonosti. Strassia käytetään joko kirkkaana tai sopivilla metallioksideilla värjättynä. Strassi on nimetty keksijänsä saksalaisen Joseph Strasserin mukaan. Tämä wieniläinen kultaseppä teki keksintönsä 1758. Silmälasit
Silmälasit keksittiin Pohjois-Italiassa todennäköisesti 1280-luvulla. Alkuperäiseksi keksijäksi on useissa lähteissä väitetty Salvino D’Armatea, mutta tämä tieto on osoitettu vääräksi, ja alkuperäinen keksijä on jäänyt tuntemattomaksi. Arabeilla saattoi olla suurennuslaseja jo 1100-luvulla. Keisari Neron kerrotaan käyttäneen smaragdia gladiaattorikisojen seuraamiseen ajanlaskun alussa. Kamee
Kameekoruja on valmistettu Babyloniassa jo neljännellä vuosisadalla ennen ajanlaskumme alkua. Kamee nousi kukoistukseensa 1500–1700-luvuilla. Schwarzwaldin kakku
Schwarzwaldin kakun tarkkaa syntypaikkaa tai -aikaa ei tunneta. Kunnia kakun keksimisestä annetaan usein Bodenjärven tuntuman Radolfzell am Bodenseen kaupungissa eläneelle Josef Kellerille (1887–1981). Kellerin sanotaan keksineen kakun vuonna 1915, kun hän työskenteli Bad Godesbergissa Café Agnerissa. Joidenkin muiden lähteiden mukaan kakku syntyi vasta vuonna 1930, ja sen keksijä oli Tübingenissa asunut kokki. Dr. Oetkerin julkaisema "Backen macht Freude" mainitsee kakun vasta vuonna 1951. On todennäköistä, että resepti oli alun perin vain ammattilaisten käytössä, ja se levisi tavallisen kansan käyttöön tätä kautta. Sittemmin resepti on yleistynyt Saksan ohella eri puolilla maailmaa. Galileo Galilei
Galilei ei keksinyt linssikaukoputkea, mutta kehitti sitä merkittävästi. Lisäksi hän oli ensimmäisiä, joka käytti sitä tähtitaivaan havaitsemiseen.
Hollannissa 1608 tehtyjen luonnosten avulla hän rakensi kaukoputken, jonka suurennos oli kolminkertainen. Myöhemmin hän pääsi 32-kertaiseen suurennokseen. Galilei esitteli ensimmäistä kaukoputkeaan venetsialaisille lainlaatijoille 25. elokuuta 1609. Hänen kehitystyönsä muodostui myös taloudellisesti kannattavaksi sivutoimeksi, sillä kauppiaat hyötyivät siitä merenkulussa. Galilei julkaisi kaukoputkellaan tekemänsä havainnot maaliskuussa 1610 lyhyessä tutkielmassa nimeltään Sidereus Nuncius. Lyyra (soitin)
Lyyra on ikivanha näppäilemällä soitettava kielisoitin. Lyyran kaikukoppa on leikkaukseltaan maljan muotoinen. Soitinta käytettiin Etu-Aasiassa ja Kreikassa. Myytin mukaan antiikin Kreikan jumalten sanansaattaja Hermes keksi lyyran heti synnyttyään ja rakensi sen kilpikonnan kilvestä. Lyyra esiintyy usein antiikin Kreikan taideteoksissa, mm. ennustamisen, lääkintätaidon, runouden ja musiikin jumala Apollon pitelee lyyraa kädessään. Fysiikan historia
Galilei ei itse keksinyt kaukoputkea vaan se keksittiin Alankomaissa. Saatuaan tietoja kaukoputkesta Galilei rakensi itselleen sellaisen, jolla hän tutki tähtitaivasta. Galilei havaitsi lukemattoman määrän aiemmin tuntemattomia kohteita ja löysi Kuun pinnalta kraattereita sekä vuoria, joiden korkeutta hän yritti arvioida. Galilei löysi myös ensimmäisenä auringonpilkut sekä Jupiterin neljä kuuta. Tutkimustulokset hän julkaisi vuonna 1610 teoksessaan "Tähtien sanansaattaja". Teos oli myyntimenestys ja kateelliset Galilein virkatoverit kantelivat hänestä paaville. Paavi tuomitsi vuonna 1616 Kopernikuksen ja Galilein kerettiläisiksi (Kopernikus oli tällöin ollut kuolleena lähes sata vuotta) ja heidän kirjansa lisättiin kiellettyjen kirjojen luetteloon. Kirkko painosti Galileita käsittelemään kopernikaanista maailmankuvaa vain hypoteettisesti väittämättä, että se vastasi todellisuutta. Galilei ei palannut moniin vuosiin aiheeseen, mutta vuonna 1632 julkaistiin teos "Dialogi kahdesta suuresta maailmanjärjestyksestä". Kirjan takia hänet kutsuttiin Roomaan inkvisitiotuomioistuimeen. Galilei joutui peruuttamaan oppinsa heliosentrisestä maailmankuvasta välttääkseen rovion. Hänet tuomittiin elinikäiseen kotiarestiin inkvisition valvonnan alla. Dialogi-teos määrättiin poltettavaksi ja Galilein tuomio määrättiin luettavaksi jokaisessa yliopistossa. Vasta 1980-luvulla katolinen kirkko perui Galilein tuomion. Iskender-kebab
Iskender-kebab on nimetty keksijänsä, 1800-luvun lopulla Bursassa Kayhanin naapurustossa, Turkin luoteisosissa asuneen İskender Efendin mukaan. Hän kehitti ruuan basaarin työntekijöille. Legendan mukaan kebabin nostamisella pystyyn haluttiin välttää rasvan tippumista hiilille ja estää siten sen savuamista. Kapearaiteinen rautatie
AAR ("American Association of Railways") on vuonna 1873 patentoitu, leveäraiteisilla rautateillä paljon käytetty automaattinen kytkin, josta on muunneltu niin sanotut 3/4- ja 1/2-versiot kevyempään kuten kapearaiteiseen käyttöön. Kytkimen patentoi amerikkalainen sotaveteraani Eli H. Janney, josta kytkimen toinen nimi "Janney". Kytkimen alkuperäinen tarkoitus oli vähentää lukuisia vaihtotyössä tapahtuvia onnettomuuksia, jossa tehtävässä uusi kytkin toimikin hyvin. Siksi sen käyttö on lisääntynyt myös vilkkaasti liikennöidyillä kapearaiteisilla rautateillä kuten Puffing Billy Railwaylla Australiassa. Kalatori (yritys)
Kalatori on Apetit Kala Oy:n vuonna 1992 aloittanut brändi Suomessa ja se omistaa yli 60 myyntipistettä ympäri Suomen. Kaikki myymälät toimivat shop-in-shop periaatteella eli ne sijaitsevat jonkin toisen yrityksen tiloissa vuokralla. Suurin osa kalatoreista sijaitsee Prismoissa. Kajaali
Sana "kajaali" tulee hindin kielestä, jossa "kajal" tarkoittaa silmämeikkiä tai merkkiä otsassa. Intiassa kajaalia on käytetty ainakin vuodesta 2500 eaa. alkaen, ja perinteisiin kuuluu myös pikkulasten silmien maalaaminen tietyissä tilanteissa. Lähes yhtä kauan mustaa kajaalia on käytetty Egyptissä, mistä se levisi Kreetan kautta Kreikkaan, Roomaan ja arabimaihin. Kamelikastike
Kamelikastike () oli keskiajan tunnetuimpia kastikkeita. Kastikkeen nimen arvellaan tulleen kanelista ("cannelier de Ceylan"), joka yleensä on yksi kastikkeen ainesosista. Muita aineksia ovat viinietikka, korppujauho sekä mausteet. Yleensä italialaisissa kamelikastikkeissa on hieman sokeria ja ranskalaisista se taas puuttuu. MatkaKaleva
Asiakaslehti "Matkakärpänen" ilmestyi ensimmäisen kerran 1954. Siinä oli artikkeleita matkailusta, seuramatkoista ja viranomaismääräyksistä. Luottokorttien käytön alkaessa lisääntyä Suomessa MatkaKalevasta tuli Diners Clubin edustaja. Kansallis-Osake-Pankin kanssa sovitulla lipputoimitussopimuksella 1965 saatiin myyntiä kasvatettua. Asiakas varasi matkan lähimmästä MatkaKalevan toimistosta ja nouti liput pankkikonttorista maksaen samalla laskun. Matkatoimisto Kaleva Oy:n nimeksi muutettiin 1996 MatkaKaleva ja myös MatkaKalevan kotisivut www.matkakaleva.fi avattiin. Det Norske Veritaksen SFS-EN ISO 9002 laatusertifiointi myönnettiin 1999 MatkaKalevalle.
Matkatoimiston varaustoiminta kehittyi hitaasti, alkuvuosina se tapahtui säästäväisesti kirjeitse. Puhelimien lisäksi tulivat telexit 1950 -luvulla, telefaksit 1987 ja Videotex informaatiojärjestelmiä kokeiltiin 1988 ja sähköposti otettiin käyttöön 1996. Varaustoiminta päätteillä alkoi vasta vuonna 1973. Hilkka Kilpeläinen kertoo 1950-luvun alun työskentelystä Matkatoimisto Kalevassa:
MatkaKalevassa Finnairin kehittämä "Finnres"-varausjärjestelmä otettiin käyttöön 1973. Hyvin nopeasti saatiin myös hotellit ja neljän suomalaisen seuramatkanjärjestäjän tuotannot, laivayhtiöiden ja VR-matkaliput varattavaksi samoilla Finnres-MARS tietokonepäätteillä. Finnres´in lipunkirjoituskoneilla 1983 voitiin jo kirjoittaa Finnairin ulko- ja kotimaan liput sekä Aeroflotin, Malevin, LOT:n ja ČSA:n kansainvälisiä lippuja. 
Suurena yksityisenä matkatoimistona 1980 MatkaKaleva hankki itselleen kilpailuetua ottamalla käyttöönsä kaksi British Airwaysin ja kaksi SASn ja useita United Airlinesin Apollo varauspääteitä kaksi American Airlinesin Sabre-varauspäätettä sekä yhden Holiday Inn -hotelliketjun Holidex II hotellipäätteen. MatkaKalevan Apollot vaihdettin 1989 eurooppalaisten lentoyhtiöidenGalilon -paikanvarausjärjestelmään. Finnairin liityttyä 1987 maailmanlajuisen Amadeus – paikanvarausjärjestelmän käyttäjäksi, tuli Amadeuksesta MatkaKalevan päävarausjärjestelmä ja Galileosta luovuttiin vähitellen. Varauspäätteistä siirryttiin matkatoimistojärjestelmiin ensin TravelEaseen ja sitten täysjärjestelmä AmadeusProSaleen. Laskin
Ensimmäisen laskevan koneen kehitti saksalainen tieteilijä Wilhem Schickard noin vuonna 1623.Ensimmäisiä automaattisia laskimia olivat Blaise Pascalin ja Gottfried Leibnizin 1600-luvulla kehittämät mekaaniset laskukoneet. Blaise Pascal keksi Ranskassa vuonna 1642 koneen, joka laski yhteen- ja vähennyslaskuja. Kone toimi hammaspyörillä, joita liikuteltiin puikkoja vääntämällä. Leibniz rakensi hieman myöhemmin koneen, joka pystyi suorittamaan myös kerto- ja jakolaskuja automaattisesti. Carley-pelastuslautta
Pelastuslautta kehitettiin höyrylaivojen tulon myötä. Varsinaista keksijää ei tiedetä. Niiden erot vaihtelevat suunnittelijan mukaan. Suomeen lauttamalli tuli sotien aikana saksalaisten kautta. Felix Klein
Klein keksi hänen mukaansa nimetyn Kleinin pullon, yksipuolisen suljetun pinnan, jota ei voida toteuttaa kolmi­ulotteisessa euklidisessa avaruudessa mutta joka voidaan ajatella lieriönä, jonka toista päätä on venytetty niin, että se läpäisee lieriön vaipan ja yhtyy lopulta lieriön toiseen päähän "sisä­puolelta." Neli- tai useampi­ulotteiseen avaruuteen se kyllä voidaan upottaa. Lasten Kalenat
Ajatus Lasten Kalenoiden järjestämisestä syntyi Kalevan Nuorten Liiton toimijoiden piirissä jo 90-luvun puolivälissä, jolloin etenkin lasten kansantanssitoiminnasta vastaavat henkilöt toivat esiin tarpeen lasten valtakunnallisen tapahtuman järjestämisestä. Kaleeri
Kaleerin syrjäytti purjealusten rakennustaidon ja asetekniikan kehitys. Kaleerissa oli vain muutama tykki edessä, kun purjelaivaan saattoi tykkiportin keksimisen jälkeen sijoittaa kymmeniä tykkejä. Kaleerit oli ominaisuuksiensa vuoksi pakko rakentaa kevytrakenteisiksi, jolloin yksi ainoa tykinkuulan osuma saattoi merkitä kannen pääpalkin, "corsian", murtumista ja aluksen katkeamista sekä uppoamista. Kale
Kaleet ovat heinäkasvien ("Poaceae") kukinnon eli tähkän muodostavien osakukintojen, tähkylöiden suomumaiset alimmaiset suojuslehdet. Kaleita on tavallisesti tähkylässä kaksi, alempana oleva ulko- ja sisäkale ylempänä. Kaleiden kärjessä voi olla ota eli vihne. Kivikauden keramiikka
Arkeologiassa oli ollut pitkään vallalla eurooppalaisten havaitoon perustuva käsitys, että keramiikka keksittiin Lähi-idässä (Kaksoisvirranmaassa tai Egyptissä) tai Induslaaksossa ja että se levisi sieltä ympäri maailman. Tähän ilmiöön liitettiin siirtyminen metsästyksestä ja keräilystä maataloudeden eri muotojen harjoittamiseen, mitä vaihetta kutsutaan neoliittiseksi kivikaudeksi. Tämä teoria sai haastajansa 1900-luvulla useasta löydöksestä, jossa juuri metsästäjä-keräilijät alkoivat käyttämään keramiikkaa siirtymättä maatalouden harjoittamiseen. Polttopullo
Polttopullo keksittiin Espanjan muukalaislegioonassa syksyllä 1936, jolloin sitä alettiin käyttää panssarintorjunta-aseena Madridin lähellä Espanjan sisällissodassa. Kuitenkin suomalaisen, varsinaisen Molotovin cocktailin kehitti vähän ennen talvisotaa Korian varuskunnassa kapteeni Kuittinen. Kaleeri
Maalla säilytetyt sotalaivat pysyivät kuivina, ja jouduttuaan pusketuiksi ne eivät uponneet vesilastissakaan. Raskas pronssinen keulajuhmurikaan ei riittänyt upottamaan alusta. Hylkyjä voitiin ilmeisesti korjata, koska ne yleensä pyrittiin pelastamaan. Suurin Ptolemaios IV:n Aleksandriassa 200-luvun eaa. lopulla rakentama sotalaiva, nelikymmensouduksi mainittu, oli kuvausten mukaan 130 metriä pitkä, ja soutajia oli yli 4 000. Todennäköisesti alus ei ole juuri liikkunut merillä, vaan se on toiminut pelotteena. Ewald Jürgen Georg von Kleist
Työnsä ohella Von Kleist harrasti luonnontieteellisiä kokeita ja keksi vuonna 1745 Kleistin pullon, ensimmäisen sähköä varastoivan laitteen, huomatessaan laitteen tehoalisäävän toiminnan. Leidenissä kokeellisen fysiikan professori Pieter van Musschenbroek keksi vähän myöhemmin saman ilmiön omin neuvoin, ja hänen julkistettuaan sen tämä ensimmäinen kondensaattori tuli tunnetuksi nimellä Leidenin pullo. Vaikka von Kleist olikin varhainen keksijä, hän ei ollut julkistanut laitettaan ajoissa eikä sitten enää kehittänyt sitä eteenpäin, niin että nykyajan tutkijat antavat suurimman kunnian kondensaattorin alkuvuosien kehitystyöstä Musschenbroekille. Obelixin kaleeri
Tarina on ilmestynyt useilla kielillä, ja siitä on tehty myös käännös savon murteella nimeltä "Opeliksin orjalaeva". Kala
Ensimmäiset kalat kehittyivät kambrikauden loppupuolella noin 500 miljoonaa vuotta sitten. Näiltä ensimmäisiltä kaloilta puuttui leuka, mutta niillä oli kuitenkin pyrstö ja jonkinlaisia evämäisiä rakenteita anatomiassaan. Kyseessä oleva leuattomien alkukalojen ryhmä (Ostracodermi) jakautui kahdeksi eri kehityslinjaksi, joille kaikille yhteistä oli ruumiin peittävä moniosainen luupanssari. Useimmat lajit olivat hyvin lyhyitä ja leuattomuutensa vuoksi joutuivat hankkimaan ravintonsa imemällä avoimella suuaukollaan pohjalietettä ja pieniä selkärangattomia sekä avovedestä planktonia. Kärcher
Kärcherin perusti keksijä Alfred Kärcher (1901–1959) vuonna 1935 Stuttgart-Bad Cannstattiin. Vuonna 1939 yrityksen pääkonttori muutti nykyiseen sijaintiinsa Winnendeniin. Ensimmäinen Kärcherin painepesuri luotiin vuonna 1950. Alfred Kärcherin kuoltua vuonna 1959 Irene Kärcher jatkoi yritystä aina kuolemansa asti vuoteen 1989. Kapearaiteinen rautatie
Yleisin kapearaideleveys koko maailmassa on norjalaisen insinöörin Carl Abraham Pihlin Norjaan valitsema 1 067 millimetrin (3' 6") "Cape"-niminen raideleveys, jota käytettiin ensimmäisen kerran 1861. Cape-nimitys on peräisin eteläafrikkalaisesta Capen maakunnasta, jossa raideleveys otettiin käyttöön 1873. Osittain Pihlin vaikutuksesta 1 067 millimetrin raideleveyttä on nykyäänkin käytössä eri maissa yhteensä yli 100 000 kilometriä. Laivanrakennus
Laivat oli Välimeren piirissä rakennettu 1000-luvulle saakka ulkoa sisälle eli ensin on tehty laidat ja sitten kaaret. Italiassa alettiin rakentaa laivoja uudella tavalla, ensin kaaret ja sitten lautalankut kiinnitettiin näihin, jolloin saavutettiin lujempi rakenne ja voitiin tehdä suurempia aluksia. Telakoiden työn organisoinnilla saatiin myös laivojen hintaa laskettua. Venetsialla oli vuonna 1400 noin 3 000 kauppalaivaa ja sen kaleereissa palveli 11 000 miestä. Toinen merivalta oli Genova. Genovalaiset alukset purjehtivat Atlantin rannikkoa ja kävivät kauppaa Englannin ja Flanderin kanssa. Genovalaiset alkoivat myös etsiä meritietä Intiaan 1200-luvun lopulla. Genovalaiset veljekset Vandino ja Ugolino Vivaldi lähtivät 1291 Gibraltarin salmen kautta kohti Intiaa kahdella kaleerilla, mutta he katosivat matkalle. Vuonna 1268 Ranskan kuningas Ludvig IX tilasi Venetsiasta ja Genovasta laivat ristiretkelleen. Näistä purjelaivoista on säilynyt mittatietoja. Venetsialaiset laivat olivat 25,8 metriä pitkiä, leveys oli 6,45 metriä ja laidan korkeus 6,6 metriä. Kaleereja ei käytetty ainoastaan sotalaivoina vaan myös rahtilaivoina. Niiden etu oli nopeus purjelaivoihin nähden. Soutajina oli kaleeriorjia. Orjia voitiin käyttää, koska rahtialuksilta ei vaadittu taitavia manööverejä kuten kreikkalaisilta keulajuhmureilla varustetuilta sotalaivoilta. Kaleereissa oli myös latinalaispurjeet. Itä-Rooma käytti sodankäyntiin dromoniksi kutsuttua kolmisoutua. Sen aseena oli kreikkalainen tuli. Kisko-Kalle
Raidetraktorin kehitti alun perin saksalainen Hermann Josef Breuer 1910-luvun alussa. Raidetraktorissa oli ideana käyttää siirrettävien vaunujen painoa veturin kitkapainon lisäämiseksi. Yhtiö nimeltä Maschinen- und Armaturenfabrik vorm. H. Breuer & Co aloitti Breuer-raidetraktoreiden valmistuksen vuonna 1914. Vasta vuonna 1923 yhtiön omistajanvaihdoksen jälkeen tuotanto pääsi kunnolla vauhtiin. Vuonna 1929 yhtiöstä tuli osakeyhtiö ja se muutti nimensä Breuer-Werk AG:ksi. Raidetraktoreita valmistettiin yhtiön toiminnan loppumiseen 1957 asti. Potkukelkka
Potkukelkka keksittiin Ruotsissa 1800-luvulla jääkulkuneuvoksi saaristossa käytettäväksi. Se on kehitetty vesikelkasta, joka oli työnnettävä tavarankuljetuskelkka. Potkukelkan kantamuotona on tosin pidetty myös norlantilaista metsäkelkkaa. Myöhemmin potkukelkkaa on muotoiltu edelleen esimerkiksi pidentämällä jalaksia ja tekemällä ne teräksestä. Suomeen ensimmäiset tunnetut potkukelkat toi eversti Edvard Furuhjelm 1889, joka teetti ne kaksospojilleen Knutille ja Augustille. Furuhjelm arvioi, että potkukelkkaa voisi käyttää myös armeijan marsseilla. Se yleistyi ensin Ahvenanmaalla, rannikkoseudulla ja Pohjois-Suomessa. Kaleeri
Matalammalla Itämerellä Ruotsilla ja Venäjällä oli kaleereista koostunut saaristolaivasto. Viimeiset Itämeren kaleerit osallistuivat Suomen sotaan vuonna 1809. Itämerellä kaleerit syrjäytti soutufregatti: se oli kylläkin kaleeria hitaampi ja kömpelömpi soudettava mutta tulivoimaltaan ja purjehduskyvyltään parempi. Sekä ruotsalaisissa että venäläisissä kaleereissa soutajat olivat värvättyjä tai ruotuarmeijan merisotilaita. Toivo Kaario
Kaario jatkoi sodan jälkeen vakinaisen työnsä ohella pintaliitäjien tutkimusta ja kehittelyä. Vuosina 1945–1949 hän rakensi kellosiivestä aikaisempien pienoismallien pohjalta täysikokoisen prototyypin jonka voimanlähteenä oli 2-sylinterinen Harley-Davidson moottoripyörän moottori. Tätä laitetta testattiin 1949 ensin maalla Härmälän lentokentän kupeessa ja sitten veden päällä Siurossa. Kaario sai kellosiivelle patentin joulukuussa 1952. Kellosiivellä ja englantilaisten 1959 esittelemällä hovercraft-aluksella oli se ero että hovercraftissa oli korkea joustavasta materiaalista tehty reunarakenne jonka aluksen alle puhalletun ilman aikaansaama ilmanpaine piti pullistettuna kun taas kellosiivessä oli jäykkä vanerireunus jonka alaosassa oli kumitiiviste. Hovercraft saattoi liikkua epätasaisellakin alustalla mutta sen nopeus oli pienempi kuin kellosiivellä. Polkupyörä
Potkupyörä oli polkupyörän esimuoto, jota ei poljettu, vaan eteenpäin päästiin ottamalla maasta vauhtia. Tällaisia potkulautoja, joita kutsuttiin nimellä "Velocifere" oli 1800-luvulla. Niitä oli käytössä paljon Pariisissa. "Draisine" muistutti Velociferea, mutta siinä oli kääntyvä etupyörä. Sen keksi saksalainen vapaaherra Karl von Drais vuonna 1816 ja patentoi sen seuraavana vuonna. Keksijänsä mukaan nimetyn Draisinen vienti ulottui Pohjois-Amerikkaan asti. Tästä pyörämallista puuttuivat polkimet, ja liikkeelle päästiin potkimalla maasta vauhtia. Potkupyörä ja sen lukuisat jäljitelmät 1800-luvulla saivatkin nopeasti englantilaisilta pilkkanimen "keikarinhevonen" (engl. "dandy-horse") juuri tämän epäkäytännöllisen liikkumatavan vuoksi. Hiilipaperi
Hiilipaperi eli ”kalkkeeripaperi” on ohut väriä luovuttava paperi, joka kahden paperin väliin sijoitettuna siirtää alempaan paperiin päällimmäiseen paperiin tehdyt merkinnät. Pääasiassa hiilipapereita käytettiin kirjoituskoneissa ja mekaanisissa tulostimissa kuten kaukokirjoittimessa. Ennen kopiokoneiden aikakautta, kun toimistotyössä haluttiin arkistoon kopio kirjeestä, se tehtiin hiilipaperin avulla. Käyttämällä useampia paperi-hiilipaperikerroksia voitiin saada aikaan samalla kertaa 3-5 kopiota. Hiilipaperi voitiin myös käyttää useamman kerran, koska uusi teksti ei osunut aivan samaan kohtaan kuin aikaisempi. Hiilipaperi on ohut paperi, jonka toinen puoli on tiivis ja kiiltävä ja väriä luovuttava puoli yleensä musta (muitakin värejä tehtiin) ja tahraava. Krateeri
Krateeri () on malja, jota käytettiin viinin ja veden sekoittamiseen antiikin Kreikassa. Sanan alkuperä on kreikassa tarkoittaen sekoittamista. Keittiö
Nykyaikaisen keittiösuunnittelun lähtökohtana pidetään Frankfurtin keittiötä, joka suunniteltiin Saksassa 1920-luvulla työssäkäyvän perheenemännän kotiaskareiden helpottamiseksi ja tehokkaan asuntotuotannon edistämiseksi. Sen edeltäjänä, välivaiheena irtokalusteista ja avohyllyistä muodostuvan keittiön ja kiintokalustekeittiön välillä voidaan pitää Suomessakin yleistä vapaasti seisovaa, korkeaa astiakaappia, jonka ala- ja yläkaappien väliin jää työtaso ja noin 30 cm korkea välitila. Yhdysvalloissa tämän kaappityypin kehitti indianalainen The Hoosier Manufacturing Co. perinteisen leipurinkaapin pohjalta, ja se tuli tunnetuksi nimellä ”Hoosier cabinet”. Kalotypia
Frederick Scott Archer kehitti 1840-luvulla lasipohjaisen märkälevymenetelmän, jossa paperin sijasta negatiivien valmistukseen käytettiin lasia. Se syrjäytti 1850-luvun loppuun mennessä täysin sekä dagerrotypian että kalotypian. Kalotyyppi­negatiiveja oli usein arvosteltu siitä, että kuvat eivät olleet tarpeeksi yksityis­kohtaisia, mutta Archerin keksintö teki mahdolliseksi painaa paperille kuvia, jotka olivat yhtä tarkkoja kuin dagerrotypia­kuvat. Tarjouslaatikko
Tarjouslaatikko on keksitty Ruotsissa vuonna 1962 ja niitä käytettiin ensimmäisen kerran vuonna 1970 järjestetyissä bridgen MM-kilpailuissa Tukholmassa. Niiden käyttö levisi lopulta Eurooppaan, Yhdysvaltoihin ja ympäri maailmaa, ja nyt ne ovat käytännössä korvaamattomia apuvälineitä kerhopelien ja kilpailujen lisäksi jopa kotipeleissäkin. Kalevala
On arveltu, että kantasuomalaiset kehittivät omaperäisen laulumuodon suuressa kulttuurimurroksessaan noin 500–1000 eaa. Uudelle laulumuodolle oli ominaista säkeen alkusoinnillisuus ja kerto sekä säkeistöttömyys. Säkeiden neli-iskuinen runomitta tunnetaan nykyisin kalevalamittana. Eri Keeper
Eri Keeperin syntyhistoria sijoittuu 1950-luvun alkuun, jolloin PVCa-muovi -niminen keksintö esiteltiin Hannoverin messuilla. PVCa-muovista tuotiin näytteet Suomeen, ja vuonna 1952 keksittiin materiaalin tutkimisen jälkeen hyödyntää muovia valmistamalla siitä liimaa. Sähkövalo
Sähkövalaistus alkoi kaarilampusta ja hehkulampusta 1800-luvulla. Pian sen jälkeen, kun Alessandro Volta oli keksinyt pariston, Humphry Davy rakensi kaarilampun. Muut jatkoivat kehitystä kokeillen erilaisia hehkulankamateriaaleja. Thomas Alva Edison kumppaneineen löysi sopivan hehkulankamateriaalin, ja 1900-luvun puolella hehkulamput syrjäyttivät kaarilamput. Kamal
Kamal on tähtinavigoinnissa käytetty työkalu, jolla määritellään leveyspiiri. Alkujaan kamalia käyttivät arabit islamin kulta-ajalla, myöhemmin kiinalaiset 1700- ja 1800-luvuilla. Sitä on arveltu käytetyn myös muinaisessa Intiassa. Se oli käyttökelpoinen – hyvien sääolosuhteiden vallitessa – vain päiväntasaajan tienoilla ja sillä pystyttiin määrittämään sijainti ainoastaan pohjois-eteläakselin suhteen, eikä sitä siksi käytetty Euroopassa. Työkalun käyttö myös edellytti, että käyttäjä oli "kalibroinut" sen jo aiemmin navigoinnin kohteena olevassa kaupungissa. Navigointiin uusiin kohteisiin se ei täten soveltunut. Thaleen lause
Tämä tieto ei kuitenkaan keksitty esihelleenisessä Kreikassa, vaan se tunnettiin yli 1 000 vuotta aikaisemmin babylonialaisessa matematiikassa. Heidän savitauluistaan, joita kirjoitettiin nuolenpäämerkeillä, on löydetty tästä aiheesta laskutehtäviä. Intialaiset omaksuivat Thaleen lauseen heiltä. Egyptiläisten jäljelle jääneistä papyruksista tätä ongelmaa ei ole löydetty. Eukleides käsitteli lausetta kirjassaan Alkeet (III kirja, 31. väite). Tapen kaari
Halo on nimetty sen Etelämantereella havainneen Walter Tapen mukaan. Ensimmäisen kerran se lienee kuitenkin kirjannut William Parry vuonna 1820. Pavel Jablotškov
Vuonna 1875 Jablotškov esitteli merkittävimmän keksintönsä, ”sähköisen kynttilän” – ensimmäisen kaarilampun, jossa ei ollut regulaattoria. Hän meni samana vuonna Pariisiin, jossa hän rakensi prototyypin sähkölampusta. Hän kehitti myös järjestelmän, jossa sähkövalaisin toimi yksivaiheisella vaihtovirralla. Vuonna 1879 Jablotškov perusti Pietariin yhtiön ja tehtaan, joka tulisi valmistamaan valaisimia armeijan aluksiin ja tehtaisiin. Kaarilamppu
Kaarilampun keksi englantilainen tiedemies Sir Humphry Davy varhain 1800-luvulla. Tarkat vuosiluvut 1802, 1805, 1807 ja 1809 ovat oletuksia; hänen jälkeensä jättämät muistiinpanot ovat aikamääritysten suhteen epämääräisiä. Hän havaitsi että jos kahteen hiilipuikkoon johdettiin voimakas sähkövirta, niiden välille syttyvä valokaari muodosti poikkeuksellisen voimakasta ja puhtaanvalkoista valoa. Kaarilampun toiminta perustuu siis nimensä mukaisesti valokaareen. Äes
Äes itsessään on hyvin vanha keksintö, kenties peräisin jo 1100-luvulta, mutta se on aikojen saatossa muuttunut hyvin paljon, kun maatalous on kehittynyt. Ensimmäiset äkeet olivat mahdollisesti yksinkertaisia risukarhia eli risuäkeitä, eli hyvin oksaisia puita kiinnitettiin yhteen, joita sitten vedettiin vaikkapa hevosella pitkin peltoa. Karhi oli alun perin Savossa kehitetty suurkaskille soveltuva äestyyppi, mutta nimitystä käytetään nykyisinkin äkeen yleisnimenä jossain puolilla maata. Sapeli
Varsinaisesti siis aseen alkuperän voidaan arvella olevan Aasiasta. Aseen toista muotoa, käyräsapelia (, persian sanasta "shamshir", miekka), jonka terä on kaarevampi ja päättyy usein eräänlaiseen koukkumaiseen ulokkeeseen, käyttivät Keski-Aasiassa mongolit, tataarit ja turkkilaiskansat ylipäätään. Käyräsapeli tunnettiin aasialaisena, itäisenä aseena Euroopassa, ja muun muassa Karjalan vaakunassa ovat länsimaista suoraa, kaksiteräistä miekkaa sekä käyräsapelia pitelevät kädet. Galileo Galilei
1593 Galilei kehitti laitteen, joka tunnetaan nimellä Galilein lämpömittari. Se muodostuu suljetusta lasisylinteristä ja sen sisällä olevasta kirkkaasta nesteestä. Nesteessä kelluu eri lämpötiloja edustavia painoja, jotka ovat tavallisesti suljettuja, erivärisiä nesteitä sisältäviä lasiastioita. Nesteen lämpötilan muuttuessa muuttuu myös sen tiheys. Nesteessä kelluvat lasiastiat asettuvat sylinterissä kohtaan, jossa niiden tiheys on sama kuin ympäröivän nesteen. Valaiden evoluutio
Vuonna 1983 löytyi Pakistanista vanhimman siihen mennessä tunnetun valaan "Pakicetuksen" kallo 52 miljoonan vuoden takaa. Kallon anatomia kertoi siirtymävaiheesta maaelämästä vesielämään. Tämän valaan kuuloluut eivät olleet kehittyneet vedenalaiseen kuulemiseen, kuten myöhempien valaiden. Karuselli
Ensimmäiset höyrykäyttöiset karusellit valmistettiin Euroopassa 1800-luvun puolivälin jälkeen. Varhaisin kuvaus höyryvoimalla toimivasta karusellista on Isosta-Britanniasta vuodelta 1863. Tekniikkaa kehitteli erityisesti britti Frederick Savage. Tehokkaampien pyöritysmekanismien avulla laite kasvoi kokoa: hevosia saatettiin sijoittaa pyörivälle alustalle kolmeen tai jopa neljään riviin. Myös nykyajan karuselleille tyypillinen laukkaa jäljittelevä pystysuuntainen keinuva liike tuli mukaan. Vuosisadan loppuun mennessä karusellialalla toimi Britanniassa jo useita yrityksiä. Karusellin nimityksiä olivat Yhdistyneessä kuningaskunnassa "roundabout", "galloper" tai "tilt", Ranskassa "carrousel" tai "manège de chevaux de bois" ("puuhevosmaneesi"), Alankomaissa "stoomcaroussel", Italiassa "torneo", Saksassa "Karussel" ja Yhdysvalloissa muun muassa "flying horses", "carousel", "whirligig", "carry-us-all", "flying Dutchmen", "hobby horses", "steam circus", "steam riding gallery" tai "merry-go-round". 15-peli
Pelin keksi tiettävästi vuonna 1874 Noyes Palmer Champan, joka toimi postimestarina Canastotassa New Yorkin osa­valtiossa]]. Sen edeltäjänä oli 16 laatan peli, jossa laatat oli sijoitettava neljän laatan 
riveihin siten, että muodostui taikaneliö, jossa jokaisen rivin ja sarakkeen summa oli 34. Keksijän poika Frank vei pelistä kopion Syracuseen ja myöhemmin Hartfordiin Connecticutiin, jossa kuurojen­koulun (American School for the Deaf) oppilaat alkoivat valmistaa peliä teollisesti, ja joulu­kuussa 1879 se tuli myyntiin Hartfordissa sekä Bostonissa. Tammikuun lopulla 1880 peli sai osakseen suurta huomiota, kun hammaslääkäri Charles Devey Worcesterissa, Massachusettsissa lupasi tehtävän ratkai­sem­isesta rahapalkinnon. Kolmisoutu
Kolmisoutu eli trieeri () tai trireemi () oli antiikin aikana yleinen soudettava sotalaiva eli kaleeri. Kolmisoudussa oli airoja kolmessa rivissä kummallakin puolella. Neli- ja viisisouduissa oli oletettavasti myös kolme airoparia, mutta yhdessä airossa oli useampia soutajia. Sukraloosi
Sukraloosi keksittiin 1976 Tate & Lyle Corporationin ja Queen Elizabeth Collegen (University of London) yhteistyönä kehitettäessä uutta hyönteismyrkkyä. Aineen makeuden havaitsi intialainen opiskelija Shashikant Phadnis, joka väärin ymmärtämänsä toimintaohjeen mukaan maistoi () sukraloosia, kun hänen oikeastaan piti testata () sitä.
Kanada oli ensimmäinen maa, jossa sukraloosin (kauppanimi Splenda) käyttö makeutusaineena hyväksyttiin vuonna 1991. Kanadan jälkeen yli 60 maata on hyväksynyt sukraloosin käytön, näiden joukossa muun muassa Australia vuonna 1993, Uusi-Seelanti 1996, Yhdysvallat 1998, Euroopan unioni vuonna 2004 ja myös Suomi. Tate & Lyle valmistaa sukraloosia tehtaallaan McIntoshissa, Alabamassa, Yhdysvalloissa. Lisävalmistuskapasiteettia on rakenteilla Singaporeen. Domino (keksi)
Domino-keksin kehitti Fazer 1950-luvulla. Tätä ennen kuitenkin vastaavanlaisia keksejä oli olemassa, kuten vuonna 1912 lanseerattu Oreo ja vuonna 1908 Hydrox. Kuivatelakka
Ensimmäiset viittaukset kuivatelakkaan on kreikkalaisen Naukratiksen Athenaiosin maininta allastelakasta noin vuodelta 200, jonka mukaan kuivatelakka olisi keksitty neljäsataa vuotta aiemmin, noin vuonna 200 eaa Egyptissä. Athenaiosin kuvailema telakka oli yksinkertaisesti rannalle rakennettu lyhyt kanava, jonne laiva vedettiin korjaukseen miesvoimin. Tämän jälkeen kanava padottiin ja tyhjennettiin vedestä, jolloin laiva jäi altaan pohjalle edeltä käsin asetettujen sidepalkkien päälle. Kääre
Yleisiä kääreitä olivat jäähdyttävä kokokiede ja hiostuskapalo eli hiostuskiede. Edellinen muodostui huoneenlämpöisellä vedellä kostutetusta lakanasta, joka kiedottiin vartalon ympärille. Se ympäröitiin vielä villaisella vaipalla. Sillä pyrittiin alentamaan korkeaa kuumetta käyttämällä sitä 5–20 minuuttia ennen vaihtamista uuteen kääreeseen. Hiostuskapaloa käytettiin alentamaan vilustumisen jälkeistä kuumetta. Heilurikello
Heilurin toimintaperiaatten keksi Galileo Galilei, tarinan mukaan opiskeluaikoinaan Pisassa vuonna 1582. Galileo oivalsi, että heilurista saataisiin mekaaniseen kelloon hyvä käynninsäädin, sillä sen liike oli säännöllinen. Ensimmäisen heilurikellon suunnitteli ja rakennutti Galileon työn pohjalta vuonna 1657 Christiaan Huygens. Hänen heilurikellonsa oli tarkin kello, joka siihen asti oli nähty, ja sen tarkkus oli luultavasti yksi minuutti päivässä. Ensimmäisen ankkurikäynnillä käyvän kellon teki Joseph Knibbin vuonna 1670. Ankkurikellossa on ankkuria muistuttavia varsia, jotka mahdollistavat huomattavasti aiempaa pienemmän heilurin heilahduksen. Siihen asti heiluri oli heilahtanut 90 astetta, mutta nyt heilahdus saatiin pienennettyä 12 asteeseen, mikä teki mahdolliseksi pitkän heilurin mahduttamisen kaappikellon sisään. Karuselli
Kansasiin yrityksensä perustanut Charles Parker oli ensimmäinen Yhdysvaltain länsiosissa toiminut karusellinvalmistaja. Kunnianhimoinen nuorimies aloitti 1880-luvun alussa tyhjästä: yritystoiminta laajeni parissa vuosikymmenessä ampumaradasta ja käytettynä ostetusta karusellista kaikenlaisia huvipuistolaitteita valmistavaksi tehtaaksi. Parker kutsui itseään "huvikuninkaaksi", "Amusement King", ja karusellejaan nimellä "carry-us-all". Ne olivat kevyitä ja siirrettäviksi tarkoitettuja, joten hevoset suunniteltiin siten, että ne saattoi pinota päällekkäin. Kalorifeerilaitos
Vantaan Pyhän Laurin kirkkoon rakennettiin kalorifeerilaitos, josta vastasi norjalaisyntyinen insinööri Endre Lekve. Kirkon vuonna 1893 tuhonnut tulipalo sai alkunsa lämmitysjärjestelmästä. Vastaavia lämmitysjärjestelmiä rakennettiin muihinkin kirkkoihin, jo aiemmin Helsingin Vanhaan kirkkoon (1867) ja 1890-luvulla Tuusulan kirkkoon. Vielä 1910-luvullakin niitä saatettiin rakentaa, esimerkiksi Terijoen komeaan ortodoksiseen Jumalanäidin Kazanin ikonin kirkkoon (1915). Ne olivat kuitenkin kalliita ja siksi harvinaisia. Kaleta
Afrobrasilialaiseen alkuperään pohjautuva Kaleta saapui Beniniin noin vuosina 1830-1835 entisten vapautettujen orjien mukana. Yhteisö koostuu aikuisten, teini-ikäisten ja lasten naamioituneista ryhmistä, joissa on mukana tanssijoita, laulajia ja eri soittimien soittajia. Kaleta järjestetään festivaalien ja kansanjuhlien aikana. Laatikkoleija
Varsinaista keksijää on mahdoton nimetä; Kiinassa ja Japanissa leijoja on kuitenkin lennätetty jo parintuhannen vuoden ajan. Kirjallisuudessa esiintyy runsaasti väitteitä, että suurimmat näistä leijoista olisivat pystyneet jopa nostamaan ihmisen; varmaa todistetta tästä ei kuitenkaan ole olemassa, vaikka teoriassa se on mahdollista. Taaleri
Taaleri, taalari eli talari on nimitys monissa maissa 1500–1800-luvulla lyödyille rahoille. Nimitys juontuu böömiläisestä Sankt Joachimsthalin kaupungista, jonka hopeakaivoksen hopeasta ensimmäiset taalerit tehtiin. Dollarit ja Slovenian tolar ovat saaneet nimensä taalerista. Donald Arthur Glaser
Sumukammio oli vielä 1950-luvun alussa tutkijoiden tärkein työkalu hiukkasten tunnistamiseen. Niillä oli kuitenkin heikkoutensa, sillä niitä oli hankala käyttää. Glaser korvasi kaasun nesteellä. Hiukkas jätti nesteeseen kuplavanan, jonka pystyi valokuvaamaan. Glaserin kehittämä kuplakammio pystyi näyttämään hiukkasen reitin tarkemmin kuin kaasulla täytetty sumukammio, koska neste on tiheämpää kuin kaasu. Ensimmäinen kuplakallio oli vain tuuman leveä, mutta fyysikot rakensivat 1960- ja 1970-lukujen aikana suurempia laitteita, kunnes toiset laitteet korvasivat ne. Glaser oli vasta 25-vuotias, kun hän kehitti kuplakammion. Hän sai 34-vuotiaana vuonna 1960 keskintönsä ansiosta Nobelin fysiikanpalkinnon. Vuotta aiemmin hän oli siirtynyt Berkeleyyn Kalifornian yliopistoon. Saaristolaivasto
Kaleeri oli ikivanha alustyyppi, jonka Pietari Suuri toi Pohjolaan. Se pystyi sekä soutamaan että purjehtimaan. Se oli aluksi saaristolaivaston tärkein alustyyppi. Kaleerilla oli kuitenkin kolme suurta heikkoutta, jotka tekivät siitä epäsuositun:Näiden syiden takia kaleerien käyttö rajoittui kuljetustehtäviin ennen Kustaan sotaa. Sodassa ne kuitenkin havaittiin yllättävän hyödyllisiksi ja ne ottivat osaa kaikkiin tärkeimpiin taisteluihin. Dieeri
Dieeri eli kaksisoutu (myös nimitys bireemi) on muinainen sotakaleeri, jonka ovat todennäköisesti keksineet foinikialaiset.
Dieerit olivat yleensä noin 25 metriä pitkiä ja kolme metriä leveitä. Dieeri muokkaantui yksisoutuisesta laivasta. Foinikialaiset dieerit oli tehty yhdestä puusta rakennetusta keskusrunkosta, jonka molemmille puolille rakennettiin toiselle suotajariville laudoitetut sivulaidat. Kun soutajat olivat eri riveillä tai tasoilla, heitä mahtui enemmän, useimmiten noin 100–120: 50–60 kummallekin puolelle. Kreikkalaiset dieerit 500-luvulla eaa. oli tehty laidoitetusta rungosta kaarien varaan. Seuraava kehitysaskel oli trieeri, kolmisoutu, jossa lisättiin ulkoneva taso ja soutajien määrä nousi 150–180:een. Sakariini
Sakariini on vanhin keinotekoinen makeutusaine. Sen kehittivät Ira Remsen ja Constantin Fahlberg vuonna 1879 Johns Hopkinsin yliopistossa Baltimoressa tutkittuaan tervan johdannaisia. Löytö oli tavallaan vahinko, sillä keksijät huomasivat makeuden aterioituaan huonosti pestyillä käsillä. Kaleeri
Rooman valtakunnan länsiosa sortui viidennellä vuosisadalla, ja kaleeriperinne jatkui itäosassa. Kaleeri-nimityksellä useimmiten viitataan juuri keskiaikaisiin soudettaviin sotalaivoihin. Bysantin laivaston selkärangan muodostivat kevyet kaleerit, "dromonit" (”juoksija”), sekä raskaammat "khelandriat" ja "pamfyliat". Dromonit olivat täyskannellisia aluksia, ja näissä, samoin kuin myöhemmissä kaleereissa, käytettiin mastoissa latinalaispurjetta. Keulapuskuria ei enää käytetty. "Sifonoforos" puolestaan oli alus, johon oli asennettu kreikkalaista tulta syöksevä liekinheitin. Keskiajalta lähtien kaleereissa käytettiin entraussiltaa, "spironia". 1400-luvun lopulta lähtien kaleerin keulapakan, "rambaten", päälle asennettiin 3–5 tykkiä. Kefiiri
Kefiiriä on valmistettu tuhansia vuosia Kaukasuksella lehmän- ja vuohennahkaisissa säkeissä. Uutta maitoa lisättiin viljelmään sitä mukaa kun valmista kefiiriä juotiin. Legendan mukaan kefiirin siemen oli profeetta Muhammadin lahja seudun asukkaille. Paikalliset vartioivat juomaa mustasukkaisesti, jotta se ei menettäisi parantavaa voimaansa. Marco Polo tutustui vastaavanlaiseen maitojuomaan matkoillaan. Kazoo
Afrikassa on käytetty kazoon tapaisia instrumentteja satoja vuosia naamioimaan ihmisääntä tai matkimaan eläimiä, usein seremoniallisissa tarkoituksissa. Juuri tällaiseen instrumenttiin perustui ensimmäinen kazoo, jonka keksi afroamerikkalainen Alabama Vest 1800-luvulla. Ensimmäisen kazoon valmisti Vestin määritysten mukaan saksalainen kelloseppä Thaddeus von Clegg. Kazoon ensiesittely tapahtui markkinoilla Georgian osavaltiossa vuonna 1852.