Kuka Jalmari Niinikoski oli?
Jalmari Niinikoski
Niinikoski oli Suomen linja-autoliikenteen uranuurtajia. Hän aloitti liikennöinnin linja-autolla Porin ja Säkylän välillä vuonna 1926. Vuonna 1936 hän perusti Satakunnan Liikenne Oy:n ja oli sen toimitusjohtajana kuolemaansa asti. Siitä kasvoi yksi Suomen suurimmista yksityisistä linja-autoyhtiöistä. Niinikoski oli sota-aikana vuonna 1942 perustamassa Tampereelle autokoritehdas Ajokki Oy:tä, joka myytiin myöhemmin valtiolle. Sodan jälkeen hän perusti Porin Auto-osa Oy:n ja Porin Autohuollon. Niinikoskelle myönnettiin vuonna 1953 teollisuusneuvoksen ja vuonna 1977 vuorineuvoksen arvo. Hän oli vuodesta 1975 Espanjan kunniakonsuli Porissa. Jalmari Niinikoski
Kustaa Jalmari Niinikoski (ent. Koivisto, 18. kesäkuuta 1900 Harjavalta – 28. syyskuuta 1978 Espoo) oli suomalainen vuorineuvos, Satakunnan Liikenteen perustajia ja vuosina 1936–1978 sen toimitusjohtaja.
Ilmari Raekallio
Ilmari Johannes Raekallio (17. toukokuuta 1896 – 10. lokakuuta 1952) oli suomalainen toimittaja, taidemaalari, säveltäjä ja sanoittaja. Raekallio oli toimittajana sanomalehti Karjalassa. Olavi Niinikoski
Lauri Olavi Niinikoski (s. 22. heinäkuuta 1912 Lavia) on suomalainen metsätyönjohtaja ja näytelmäkirjailija. Jalmari Jäntti
Jäntti aloitti WSOY:n palveluksessa apulaisjohtajana vuonna 1899, siirtyi kirjalliseksi johtajaksi 1904, ja toimitusjohtajana hän toimi Werner Söderströmin kuoleman jälkeen 1914–1951. Hän toimi myös Porvoon kaupunginvaltuuston jäsenenä, rahatoimikamarissa, säästöpankin johtokunnassa ja yhteiskoulun johtokunnassa. Lisäksi hän oli mukana Suomen Kustannusyhdistyksen hallintoneuvostossa, Yhtyneet Kuvalehdet oy:n johtokunnan puheenjohtajana sekä WSOY:n hallintoneuvoston ja Rautatiekirjakauppa oy:n johtokunnan jäsenenä. Toimipa hän valtiopäivien pikakirjoittajanakin vuonna 1897. Hän oli Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran ja Suomen Kulttuurirahaston kunniajäsen ja sai professorin arvon 1946. Eino Niini
Eino Markus Niini (vuoteen 1925 Lind; 2. elokuuta 1902 Pori – 26. joulukuuta 1987) oli suomalainen teollisuudentutkija ja professori. Hän väitteli tekniikan tohtoriksi vuonna 1945 ja toimi vuosina 1945–1969 opinahjonsa Teknillisen korkeakoulun teollisuustalouden professorina. Hän työskenteli 1930–1940-luvulla myös Valtion lentokonetehtaan sekä SOK:n palveluksessa. Hän kuului Työterveyslaitoksen johtokuntaan vuodesta 1949 alkaen ja toimi sen puheenjohtajana 1966–1970. Jalmari Kahri
Kahri piti omia konsertteja ja lausuntailtoja, mutta opettajan työ ja kirkkomusiikki muodostuivat hänen pääasiallisiksi elämäntehtävikseen. Vuonna 1951 hän suoritti kanttori-urkurin tutkinnon ja toimi opettajantoimensa ohessa useiden Helsingin seurakuntien kanttori-urkurina. Hän oli myös taitava sovittaja ja sanoittaja ja teki runsaasti kuorosävellyksiä. Hänen tunnetuin sävellyksensä lienee Immi Hellenin runoon sävelletty "Betlehem". Omasta genrestään hän poikkesi eniten tehdessään kuorosovituksen Reino Helismaan ”Päivänsäteestä ja menninkäisestä”. Jalmari Karjalainen
Karjalainen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä,Vuohiniemellä, Kelhossa, Kämärällä ja Viipurissa. Pentti Saarikoski
Pentti Ilmari Saarikoski (2. syyskuuta 1937 Impilahti – 24. elokuuta 1983 Joensuu) oli runoilija, suomentaja ja sotien jälkeisen Suomen merkittävimpiä kirjailijoita. Jalmari Linna
Jalmari Linna toimi Suomen sosialidemokraattisen puolueen kansanedustajana Vaasan läänin itäisestä vaalipiiristä 1919–1922 sekä Uudenmaan läänin vaalipiiristä 1927–1945 ja 1949–1951. Hän oli myös Lohjan kunnanvaltuuston puheenjohtaja sekä Nurmijärven kunnanvaltuuston ja kunnallislautakunnan jäsen. Presidentin valitsijamiehenä hän oli viidesti. Sauli Niinistö
Vuosituhannen vaihteessa Niinistö oli mukana eri pankkineuvostoissa, kuten Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin (EBRD) hallintoneuvoston jäsenenä 1999–2003 ja puheenjohtajana 1999–2000 sekä Kansainvälisen valuuttarahaston valuutta- ja rahoituskomitean (IMFC) jäsenenä 2000–2001. IMFC:ssä Niinistö edusti Pohjoismaita ja Baltian aluetta. Jalmari Ruokokoski
Joel Jalmari (Jali) Ruokokoski (3. joulukuuta 1886 Pietari – 1. huhtikuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen ekspressionistinen Marraskuun ryhmään kuulunut taidemaalari. Jalmari Rinne
Rinteen ensimmäinen valkokangasrooli oli vuonna 1921 mykkäelokuvassa "Se parhaiten nauraa, joka viimeksi nauraa". Hänen varsinainen elokuvauransa kuitenkin alkoi vasta 1930-luvulla odotetusti sankarirooleista elokuvissa "Ne 45000" (1933) ja "Siltalan pehtoori" (1934). Myös "Kaikki rakastavat" -elokuvan toinen miespääosa oli merkittävä sankarirooli, vaikka juuri tämä elokuva nosti Rinteen tulevan puolison Ansa Ikosen filmitähdeksi. Uusien ja nuorempien sankareiden, kuten Tauno Palo, Unto Salminen, Kullervo Kalske, Eino Kaipainen ja pikkuveli Joel Rinne, noustessa esiin sai Jalmari Rinne tyytyä sivurooleihin. Vuonna 1937 valmistuneessa "Kurittomassa sukupolvessa" hän toimi myös apulaisohjaajana. Toisen maailmansodan varjossa hän oli mukana eräissä isänmaallisissa elokuvissa, kuten "Helmikuun manifesti" ja "Oi, kallis Suomenmaa". Sodan aikana Rinne oli käytetty näyttelijä. Hänen roolityönsä olivat tyypillisesti niin sanottuja yhteiskunnan tukipylväitä lainkäytön, opetusalan tai kirkollisen vallan tiimoilta. Rinne, joka oli pitkä ja näyttävä mies, pääsi erityisen hyvin oikeuksiinsa sotilaan rooleissa. Rinne oli mukana myös klassikoiksi nousseissa elokuvissa "Kulkurin valssi", "Katariina ja Munkkiniemen kreivi", "Katupeilin takana" ja "Morsiusseppele". Epookkikomediassa "Katarina kaunis leski" hänellä oli mainio rooli honottavana dosenttina. Samaa roolia hän näytteli myös teatterissa. Piki Niinivaara
Pirkka Fritz (Piki) Niinivaara (18. maaliskuuta 1919 Sippola – 22. tammikuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen elintarviketutkija ja professori. Hän oli lihateknologi ja väitteli maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi vuonna 1955. Niinivaara oli vuosina 1947–1960 Osuusteurastamojen tutkimuskeskuksen johtaja ja 1961–1983 Helsingin yliopiston lihateknologian professori. Hän oli Helsingin yliopiston maatalousmuseon johtaja 1964–1983. Hänen töitään on muun muassa "Über den Einfluss von Bakterienreinkulturen auf die Reifung der Rohwurst" (1955). Hän kehitti kestomakkaran valmistusmenetelmän, jossa makkara kypsytetään lisäämällä siihen eräiden bakteerien puhdasviljemiä (starterkulttuuri). Metelmää käytetään yleisesti koko Euroopassa. Jalmari Saari
Saari oli yksi Jämsän vuonna 1917 perustetun suojeluskunnan johtajista. Sisällissodan sytyttyä hänet valittiin huolehtimaan vangituista punaisiksi epäillyistä henkilöistä. Vankeja säilytettiin ja heitä kuulusteltiin Saaren kartanossa. Osa vangeista lähetettiin eteenpäin, mutta monia punaisia ja sellaisiksi epäilemiään Saari ja From teloittivat omavaltaisesti. Saari osallistui henkilökohtaisesti ainakin 57 vangin teloitukseen. Teloitukset tapahtuivat aluksi Saaren kartanon riihen seinää vasten, mutta pian ne siirrettiin huomion välttämiseksi Jämsän kirkon kivisen kellotapulin alakertaan. Aino Lehtokoski
Lehtokoski oli SDP:n kansanedustajana 30 vuoden ajan vuosina 1919–1949 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän kuoli syksyllä 1949 kesken edustajakautensa ja hänen seuraajakseen tuli Yrjö Helenius. Lehtokoski oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1925, 1931, 1937, 1940 ja 1943 presidentinvaaleissa ja hän oli jäsenenä myös Ulvilan kunnanvaltuustossa. Lehtokoski kuului muun muassa Sosialidemokraattisen työläisnaisliiton ja raittiusliiton liittotoimikuntiin sekä huoltoasiain ja raittius- ja alkoholiasiain neuvottelukuntiin. Aino Lehtokoski on Suomen kolmanneksi pitkäaikaisin naiskansanedustaja Miina Sillanpään ja Aino Malkamäen jälkeen istuttuaan 35 valtiopäivät. Jalmari Jalo-Kivi
1920-luvun lopulla ja 1930-luvun alussa Jalo-KIvi oli mukana oikeistoradikaaleissa puoluehankkeissa. 1920-luvun lopulla hän oli oikeistoradikaalin Suomen Riippumaton Työväenjärjestö-puolueen johtohahmo. Tämä järjestö pyrki tuhoamaan kommunistisena pitämänsä ammattiyhdistysliikkeen ja korvaamaan sen kansallismielisellä työväenjärjestöllä. Suomen Riippumaton Työväenjärjestö hajosi pian sisäisiin riitoihin ja Jalo-Kivi perusti tilalle Suomen Kansallisen Työväenpuolueen jonka äänenkannattajana oli vuoden 1932 ajan ilmestynyt Suomen Työläinen-lehti. Jalmari Laurikkala
Laurikkala vihittiin papiksi tammikuussa 1909. Toinen tärkeä tapahtuma oli, kun Jalmari Laurikkala ja Saimi Sallima Pouru avioituivat samassa kuussa. Kutsu papin tehtäviin kuului Inkeristä, jossa asui noin 150 000 inkeriläistä ja suomalaista. Suurin osa Inkerin seurakuntien papeista oli kansallisuudeltaan suomalaisia, Helsingin yliopiston teologisesta tiedekunnasta valmistuneita. Kattila-Soikkola-Novasolkan seurakunnassa ei ollut ollut pappia kuuteen vuoteen ja seurakuntalaiset hartaasti toivoivat häntä heille papiksi laajaan seurakuntaansa. Nuoripari asettui asumaan Kattilaan, jossa Laurikkala oli Kattila-Soikkola-Novasolkan seurakuntien kirkkoherrana 1909–1914. Perheeseen syntyi tytär Toive Saimi Inkeri 1910. Sitten tuli perheen muutto Rääpyvään, jossa hän oli Rääpyvän seurakunnan kirkkoherrana vuodesta 1914 alkaen. Siellä perhe sai pojan, Aarre Johanneksen 1915. Jukka Tuomikoski
Juho (Jukka) Arvid Tuomikoski (29. elokuuta 1884 Keuruu – 6. joulukuuta 1956 Nurmo) oli suomalainen maalari ja sosialidemokraattien kansanedustaja. Erkki Niinivaara
Niinivaaran kirjanen "Maallinen ja hengellinen" synnytti Suomen evankelisluterilaisen papiston keskuudessa syksyllä 1952 kiivaan väittelyn uskonpuhdistaja Martti Lutherin opeista. Kirjanen oli laadittu keskustelun avaukseksi lokakuussa 1952 pidettyyn Tampereen hiippakunnan synodaalikokoukseen, mutta siitä tuli sanomalehtien palstoilla käydyn kirjoittelun myötä myös suuren yleisön kiinnostuksen kohde. Teoksessaan Niinivaara pohti Jumalan maailman ja maallisen elämän välistä kuilua toisaalta Lutherin ajatusmaailmassa ja toisaalta nykyelämän keskellä. Syntyneessä väittelyssä Niinivaaran kannalle asettuivat muiden muassa piispa Eelis Gulin ja teologian tohtori Sigfrid Sirenius sekä eräin varauksin professori Paavo Virkkunen. Niinivaaran ajatusten kiivaimmaksi vastustajaksi nousi professori Osmo Tiililä ja ankaraa arvostelua esittivät myös muiden muassa rovastit Kosti Kankainen ja Urho Muroma. Niinikoski (täsmennyssivu)
Niinikoski tarkoittaa seuraavia: Ilmari Manninen (Kansanvaltuuskunnan virkailija)
Taidemaalari Jalmari Ruokokoski maalasi vuonna 1917 Ilmari Mannisen muotokuvan. Maalaus Miehen muotokuva vuodelta 1917 löytyy Taidekoti Kirpilästä. Paavo Niinikoski
Paavo Eevertti Niinikoski (16. maaliskuuta 1926 Reisjärvi – 19. lokakuuta 1993 Haapajärvi) oli kansanedustaja ja kunnallisvaikuttaja. Jalmari Rinne
Rinteen teatteriura alkoi Heinolassa, jonne hän muutti 17-vuotiaana. Hän sai työpaikan Heinolan keisariksi kutsutun Niilo Helanderin puotipoikana ja näytteli vapaa-aikanaan Heinolan Palokunnan Näytelmäseurassa. Hänen ensimmäinen roolinsa oli "Nummisuutarit"-näytelmän krouvari. Tuolloin Rinne tiesi teatterin päämääräkseen. Hän oli myös hyvin itsevarma: kun hänen tuttavansa Kalle Kauppi kertoi Rinteen olevan krouvarin osassaan parempi kuin Kansallisteatterin näyttelijä, hän ei hämmästynyt lainkaan vaan piti asiaa aivan luonnollisena. Vapaapalokuntatoiminnan ansiosta urheilu oli tärkeä osa Rinteen elämää. Talvisin hän paini ja kesäisin harrasti muita lajeja. Hän osallistui kilpailuihin ja saavutti niissä menestystäkin. Heinolassa Rinne teki tuttavuutta myös sikäläisen Naisseminaarin neitojen kanssa. Parin Heinolan-vuoden jälkeen Rinne palasi Kalkkisiin ja muutti sieltä edelleen Lahteen vanhempiensa mukana. Hänen isänsä jatkoi kauppiaana Lahdessa, ja pojat Jalmari ja Joel toimivat vuoroin kaupanmyyjinä. Lahdessa Rinne jatkoi urheiluharrastustaan ja näytteli Arvi A. Seppälän johtamassa Lahden harrastajateatterissa. Hänen rooleihinsa kuului muun muassa "Pohjalaisten" Antti. Rinne solmi suhteita helsinkiläisten teatterivaikuttajien kanssa ja aloitti opinnot näyttelijäkoulussa Helsingissä syksyllä 1915. Jalmari Laurikkala
Selim Jalmari Laurikkala (29. joulukuuta 1882 Pyhäranta – 19. marraskuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen pappi, kirkkoherra, konsistorin esimies, jossa tehtävässä hän johti Inkerin evankelis-luterilaista kirkkoa 1924–1937. Jalmari Törmä
Jalmari Vilho Törmä (sukunimi aiemmin Grönsten; 21. joulukuuta 1882 Rauma – 23. toukokuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen sokeainkoulun opettaja ja runoilija. Jalmari Linna
Antti Jalmar (Jalmari) Linna (entinen Lassila ja Vähälassila; 10. heinäkuuta 1891 Evijärvi – 7. huhtikuuta 1954 Lohja) oli suomalainen hedelmäviljelijä ja pitkäaikainen kansanedustaja. Johan Nykopp
Nykopp toimi 1930-luvulla pitkään diplomaattina Neuvostoliitossa, ensin lähetystöavustajana Moskovassa 1931–1935 ja sen jälkeen varakonsulina Leningradissa 1935–1937. Helmi-maaliskuussa 1939 Nykopp oli jäsenenä suomalaisten kauppavaltuuskunnassa. Nykopp osallistui syksyllä 1939 J. K. Paasikiven mukana talvisotaa edeltäneisiin Moskovan neuvotteluihin suomalaisvaltuuskunnan sihteerinä. Sotavuosien jälkeen Nykopp toimi ulkoministeriön kauppapoliittisen osaston apulaispäällikkönä 1945–1947 ja osastopäällikkönä vuoteen 1951 saakka. Nykopp palasi Moskovasta kauppaneuvotteluista 24. helmikuuta 1950. Hänen tilalleen nimitettiin Uuno Takki. 1950-luvulla hän oli Suomen Yhdysvaltain lähettiläs 1951–1954 (suurlähettiläs vuosina 1954–1958), Kuubassa 1951–1958, Kolumbiassa 1954–1958, Venezuelassa 1954–1958 ja Meksikossa 1951–1958. Suurelle yleisölle Nykopp tuli tutuksi 1970-luvun lopulla esitetyssä "Sodan ja rauhan miehet" -televisiosarjassa, jossa häntä näytteli Ilmari Saarelainen. Jalmari Leino
Frans Jalmari Leino, sukunimi aik. "Rekola" (4. toukokuuta 1892 Köyliö – 16. joulukuuta 1963 Tampere) oli suomalainen päätoimittaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja. Jalmari Viljanen
Johan Hjalmar (Juho Jalmari) Viljanen () oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Kansallinen Kokoomus. Jalmari Sinivaara
Jalmari Sinivaara, ent. "Sillman" (s. 1892 Orimattila) oli suomalainen Etsivän Keskuspoliisin toimistopäällikkö, joka vastasi 1920- ja 1930-luvulla Suomessa asuneiden venäläisten valkoemigranttien toiminnan tarkkailusta. Jalmari Rinne
Jalmari Rinne syntyi savusaunassa suuren sisarusparven jatkeeksi, ja moni hänen neljästätoista sisaruksestaan kuoli jo lapsena. Jalmari Ivar oli itse asiassa perheen toinen Jalmari; ensimmäinen oli kuollut ennen hänen syntymäänsä. Jalmari Rinteen vanhemmat Maria Sofia Karlsson ja Johan Oskar Gröndahl omistivat pienehkön Laurilan tilan Kalkkisten kylässä Asikkalassa. Molemmat olivat syntyjään Sysmästä ja he olivat avioituneet 1883. Johan Oskar oli ammatiltaan kauppias, joka kokeili onneaan eri puolilla Päijät-Hämettä. Hän oli myös innokas näyttelijä raittiusseurassa. Einarin, Jalmarin ja Joelin lisäksi sisarusparvesta näyttelijän ammatin valitsi Kalle, joka kuitenkin kuoli vähän yli kaksikymmenvuotiaana. Perheen kuopus Veikko-Mooses teki merkittävän uran voimistelunopettajana. Hän toimi myös urheiluvalmentajana Suomessa ja ulkomailla Pakistania myöten. Koulunkäyntinsä nuori Jalmari aloitti kiertokoululla, jota pidettiin vuorotellen eri taloissa. Hän ei kuitenkaan viihtynyt koulussa, ja kunnan palkkaama opettajakin oli hermoheikko ja väkivaltainen. Varsinaista kansakoulua Jali kävi neljä vuotta, mutta sekään ei häntä innostanut. Rippikoulun hän kävi Asikkalan kirkolla. Jesse Niinimäki
Kaudella 2003–2004 Niinimäeltä odotettiin todellista läpimurtoa SM-liigassa, mutta hänen kautensa päättyi jo kymmenen ottelun jälkeen lokakuussa 2003. Niinimäki loukkasi olkapäänsä jouduttuaan HIFK:n Mikko Turusen taklaamaksi. Turunen ei saanut tilanteesta rangaistusta. Niinimäki oli ennen loukkaantumistaan tehoilla 3+3=6 Ilveksen kolmanneksi paras pistemies. Toukokuussa 2004 hän teki yksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Niinimäen kausi 2004–2005 Ilveksessä jäi kuitenkin 18 otteluun, kun hän siirtyi marraskuussa 2004 antamaan näyttöjä Edmonton Oilersin farmijoukkue Edmonton Road Runnersiin, AHL:ään. Siellä keskenkuntoinen ja asenneongelmista kärsinyt Niinimäki sai kuitenkin vain satunnaisesti peliaikaa ja pelasi vain 24 runkosarjaottelua tehden yhden maalin. Jalmari Kirjarinta
Hjalmar (Jalmari) Kirjarinta (aik. Virtanen, 4. huhtikuuta 1881 Kärkölä – 8. tammikuuta 1938 Leningrad) oli suomalainen kansakoulunopettaja, toimittaja ja kansanedustaja. Kirjarinta oli kansanedustaja SDP:n ryhmässä vuosina 1908–1909 ja Suomen sosialidemokraattisen nuorisoliiton (SSN) ensimmäinen puheenjohtaja 1906–1907. Hänet valittiin kansanedustajaksi Vaasan läänin itäisestä vaalipiiristä. Jalmar Castrén
Jalmar Castrén (14. joulukuuta 1873 Alatornio – 19. helmikuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen insinööri, joka toimi Teknillisen korkeakoulun rakennusopin professorina 1912–1922 sekä valtionrautateiden pääjohtajana vuosina 1922–1942. Hän oli myös nuorsuomalainen poliitikko ja toimi kulkulaitosministerinä kolmessa hallituksessa, mukaan lukien vuosien 1917–1918 niin sanotussa itsenäisyyssenaatissa. Insinöörinä Castrénia pidetään teräsbetonitekniikan perustajana Suomessa ja hän suunnitteli Suomen ensimmäisiä teräsbetonisiltoja. Jalmari Laurikkala
Paimenpojasta Inkerin piispaksi J. N. Mikkola
Jalmari Nikolai Mikkola (s. 19. maaliskuuta 1888 Nakkila) oli suomalainen opettaja, suomentaja ja runoilija. Samuli Tuomikoski
Emil Samuel ”Samuli” Tuomikoski (6. heinäkuuta 1875 Liminka – 28. lokakuuta 1960 Liminka) oli suomalainen poliitikko. Jesse Niinimäki
Lokakuussa 2008 Niinimäki siirtyi try-outille Itävallan Erste Bank Eishockey Ligassa pelanneeseen slovenialaisjoukkue Olimpija Ljubljanaan. Hän jäi kuitenkin kahdeksan ottelun jälkeen ilman sopimusta ja siirtyi joulukuussa ottelukohtaisella sopimuksella Mestis-joukkue Lempäälän Kisaan. Kahden siellä pelatun ottelun jälkeen Niinimäki palasi Ilvekseen tammikuun 2009 puoleenväliin kestäneellä try-out-sopimuksella. Hän sai sen päätteeksi sopimuksen loppukaudeksi. Niinimäki teki 24 runkosarjaottelussa tehot 4+2=6. Jalmari Saari
Jalmari Saari kuoli syksyllä 1925. Hän oli mennyt illalla 28. syyskuuta 1925 kartanonsa viljankuivaamona toimineeseen riiheen. Saari kiipesi sekoittamaan kuivuvaa viljaa ja nähtävästi putosi pimeässä pää edellä riihen uunin ja palomuurin väliseen rakoon. Saari sai pahoja palovammoja, lisäksi terävä kivensärmä katkoi hänen kylkiluitaan ja lävisti keuhkot. Aamulla löydettäessä Saari oli vielä elossa, mutta kuoli myöhemmin sairaalassa. Epäselväksi jäi, oliko kyseessä tapaturma vai tönäisikö joku Saarta. Jaakko Tuomilehto
Jaakko Olavi Iivari Tuomilehto (s. ) on Helsingin yliopiston kansanterveystieteen emeritusprofessori. Hän toimi Suomen Akatemian akatemiaprofessorina kaudella 2000–2005. Professori Tuomilehto tunnetaan erityisesti hänen elintapojen terveysvaikutuksiin ja diabeteksen ehkäisyyn liittyvistä tutkimuksistaan. Vuonna 2001 hän osoitti työryhmineen hyvin kontrolloidulla kokeen avulla, että elintapojen muutoksella voi ehkäistä tyypin 2 diabetesta. Hän oli vuonna 2017 eräs Helsingin yliopiston viitatuimmista kliinisen lääketieteen edustajista.
Hän kirjoitti ylioppilaaksi Ilmajoen yhteiskoulusta vuonna 1966. Hän valmistui Turun yliopistosta lääkäriksi (LL) vuonna 1973 ja valtiotieteen kandidaatiksi vuonna 1975. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän valmistui Kuopion yliopistosta vuonna 1975.
Vuosina 1973–1980 Tuomilehto toimi tutkijana ja lääninlääkärin viransijaisena sekä erikoistutkijana Kuopion yliopistolla, Pohjois-Karjalan lääninhallituksessa ja Kansanterveyslaitoksella (KTL, nyk. THL). Vuosina 1977–1983 hän toimi kahdesti kansanterveystieteen professorin viransijaisena Kuopion yliopistossa. Hän oli Maailman terveysjärjestö WHO:n asiantuntijalääkärinä (Manila, Geneve) vuosina 1980–1983. Vuosina 1983–1986 hän johti WHO:n Monica-projektin datakeskusta Kansanterveyslaitoksella ja vuosina 1987–1991 johti KTL:n epidemiologian osastoa viransijaisena. Tämän jälkeen, vuosina 1991–2000, hän Tuomilehto toimi KTL:n tutkimusprofessorina epidemiologian ja terveyden edistämisen osastolla. Jaakko Niinistö
Jaakko Niinistö (s. 1975) on Vantaan asukaspalveluista vastaava apulaiskaupunginjohtaja. Vantaan kaupunginvaltuuston valitessa asukaspalveluista vastaavaa apulaiskaupunginjohtajaa tammikuussa 2015 hän voitti virkaa siihen asti väliaikaisesti hoitaneen Heidi Nygrenin äänin 37–24. Niinistö on tekniikan tohtori ja dosentti. Hän on toiminut tutkijana Helsingin yliopiston epäorgaanisen kemian laboratoriossa. Jalmari Takkinen
Reserviluutnantti Jalmari Takkinen palveli talvisodassa 4./JR 40:n päällikkönä ja otti osaa mm. Pelkosenniemen taisteluun 17.-18.12.1939 sekä maaliskuussa 1940 Viipurinlahden taisteluun. Jalmari Karjalainen
Karjalainen palveli sisällissodan jälkeen edelleen joukkueenjohtajana 1. Jääkärirykmentissä, mistä muodostettiin myöhemmin Kaartin jääkäripataljoona. Kaartin pataljoonasta hänet komennettiin Vuoristoprikaatin esikuntaan 28. elokuuta – 6. joulukuuta 1918 väliseksi ajaksi. Myöhemmin hänet määrättiin 1. huhtikuuta 1919 alkaen pataljoonan talouspäälliköksi. Talouspäällikön paikalta hänet siirrettiin 1. lokakuuta 1921 alkaen Jääkäriprikaatin virkaa tekeväksi intendentiksi ja 8. helmikuuta 1922 alkaen Keski-Suomen rykmentin talouspäälliköksi. Armeijasta Karjalainen erosi 25. huhtikuuta 1923 ja siirtyi yksityisopettajaksi, kielenkääntäjäksi ja lopulta liikealalle. Hänet määrättiin 7. kesäkuuta 1935 vakinaiseen palvelukseen Kenttätykistörykmentti 1:een, mistä hänet komennettiin samalla Oulun sotilaspiirin esikuntaan virkaa tekeväksi talouspäälliköksi. 
Karjalainen osallistui talvisotaan rahastonhoitajana Oulun sotilaspiirin esikunnassa, josta hän kuitenkin erosi talvisodan loputtua. Jatkosodan alettua kesällä 1941, hänet määrättiin jatkamaan jo talvisodassa tutuksi tulleessa paikassa, nyt esikunnan kutsunta-asiain toimiston ylimääräisenä talousupseerina. Sotien jälkeen hän siirtyi jälkeen tuntiopettajaksi eri oppikouluihin ja työväenopistoihin Ouluun. Hänet on haudattu Ouluun. Jalmari Sauli
Sauli kirjoitti nelisenkymmentä kaunokirjallista teosta ja oli aikanaan tunnettu erityisesti nuortenkirjoistaan. Jälkimmäisiä Otava julkaisi uusintapainoksena vielä vuonna 1984. Jari Niinimäki
Jari Niinimäki (s. 1. joulukuuta 1957) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Mikko Niinikoski
Mikko Niinikoski (s. 3. maaliskuuta 1978 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi kaudella 2010–2011 Mestiksessä Heinolan Kiekossa. Jouko Niinimäki
Jouko Niinimäki (s. 7. lokakuuta 1966, Oulu) on Oulun yliopiston rehtori ja mekaanisen prosessitekniikan professori. Koulutukseltaan hän on tekniikan tohtori (1998) ja diplomi-insinööri (1992). Niinimäki valittiin rehtoriksi syksyllä 2014. Hän aloitti viisivuotiskautensa rehtorina 1. tammikuuta 2015. Niinimäen edeltäjä, vuoden 2014 lopussa rehtorikautensa päättänyt Lauri Lajunen, toimi Oulun yliopiston rehtorina vuosina 1993–2014. Akseli Nikula
Akseli Jalmari Nikula (29. lokakuuta 1884 Tammela – 14. tammikuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja Nuorsuomalaisen Puolueen kansanedustaja 1914 ja 1940–1944. Nikula oli Kansallisen Edistyspuolueen puheenjohtajana 1947–1950 ja Vapaamielisten Liiton varapuheenjohtajana. Hän toimi myös presidentin valitsijamiehenä vuosina 1937, 1940 ja 1943. Jaakko Iloniemi
2010-luvulla Jaakko Iloniemi viettää virallisesti eläkepäiviään, mutta hän on hän edelleen mukana yhteiskunnallisessa toiminnassa luottamustoimiensa, luennointinsa sekä kansainvälisen politiikan ja talouden asiantuntijan tehtävien välityksellä. Vuoden 2006 presidentinvaaleissa Iloniemi tuki Sauli Niinistöä ja vuoden 2012 vaaleissa Paavo Lipposta. Jalmari Lahdensuo
Kansallisteatterin johtaja Lahdensuo oli vuodesta 1914 vuoteen 1917. Johtajakautensa alussa hän teki Eino Kaliman kanssa opintomatkan Keski-Eurooppaan. Herätteitä haettiin ennen kaikkea Berliinistä ja Wienistä. Lahdensuon organisaattorin taitoja ja käytännönläheisyyttä arvostettiin. Näyttelijöiden mielestä hän ei kuitenkaan ollut riittävän taiteellisesti suuntautunut. Lahdensuon kauden loppua vuonna 1917 leimasi Kansallisteatterin ankara johtajasota. Kauden loputtua keväällä 1917 Koskenniemi kirjoitti Ajan teatterikatsauksessa: "Parhaat tulokset on hra Lahdensuo nähdäkseni saavuttanut historiallisten kappaleiden sekä puku- ja dekoratsioninäytelmien tulkitsijana, kun sen sijaan runollisesti syvemmät ja psykoloogisesti rikkaammat näyttämöluomat ovat enimmän kärsineet hänen käsissään." Inkeri Tuomikoski
Inkeri Tuomikoski (28. maaliskuuta 1935 Tampere – 2. lokakuuta 2004 Pariisi, Ranska) oli suomalainen Ranskassa asunut filosofian maisteri ja suomentaja. Hän tunnetuin käännöstyönsä on ranskalaisen kirjailijan Marcel Proustin romaanin "Kadonnutta aikaa etsimässä" suomennos. Jalmari Parikka
Hjalmar Fabian Parikka (16. lokakuuta 1891 Sortavala – 27. maaliskuuta 1959 Helsinki) oli näyttelijä, teatterinjohtaja ja punakaartin Vuoksenlaakson komppanioiden päällikkö Suomen sisällissodassa. Myöhemmin hän oli rintamapäällikkönä ja jäi vangiksi Viipurin maalaiskunnassa käydyn Naulasaaren taistelun jälkeen. Hän sai kuolemantuomion, joka muutettiin elinkautiseksi vankeusrangaistukseksi. Olavi Jalkanen
Onni Olavi Jalkanen (1918 Savonlinna – 17. helmikuuta 1982) oli suomalainen taidemaalari, graafikko ja opettaja. Eino Jalmari Leino
Eino Jalmari Leino (20. marraskuuta 1896 Pälkäne − 15. helmikuuta 1968 Tampere) oli suomalainen kunnallismies. Jalmari Vuolle-Apiala
Jalmari Vuolle-Apiala väitteli tohtoriksi Saksassa vuonna 1912. Vuolle-Apiala toimi 1917 Oskari Tokoin senaatin lakimiehenä. Vuonna 1918 Suomen sisällissodan aikana hän matkusti punaisilta saamansa valtakirjan avulla Pietarin ja Helsingin välillä, kävi kauppaa ja toi myös aseita Keski-Suomeen valkoisille joukoille. Ei koskaan huomispäivää
"Ei koskaan huomispäivää" jäi aluksi julkaisematta, koska Jalmari Jäntin mielestä samalta kirjoittajalta voitiin julkaista vain yksi kilpailuun osallistunut teos, mutta Waltari onnistui kuitenkin saamaan siitä tekijänpalkkion. Kesällä 1939 Waltari yritti saada sen julkaistuksi yhdessä kolmen muun pienoisromaanin kanssa, mutta kustantaja hylkäsi tämänkin kokoelman. "Ei koskaan huomispäivää" julkaistiin ensin keräilypainoksena ja vuonna 1942 jatkokertomuksena aikakauslehti "Kuvassa". Lehdessä se sai uuden nimen: "Kevät uuden maailmansodan varjossa. Romaani ajasta, joka ei koskaan saa palata". WSOY julkaisi romaanin omana kirjanaan vasta vuonna 1944 ja kokoelmassa "Koiranheisipuu" vuonna 1961. Jalmari Pajakka
Jalmari Bernhard Pajakka ent. Id () oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisessa armeijassa muun muassa Koillisrintamalla komppanianpäällikkönä. Hän oli myöhemmin syksyllä 1939 Petsamon suuren vakoilujutun päähenkilö. Eino Jutikkala
Historiallis-kielitieteellisen tiedekunnan Suomen historian professori Jalmari Jaakkola jäi eläkkeelle vuonna 1954. Yliopiston konsistori päätti tiedekuntaa ja asiantuntijoita kuultuaan, että virkaa ei aseteta julkiseen hakuun, vaan siihen kutsutaan taloushistorian henkilökohtainen ylimääräinen professori Eino Jutikkala. Jutikkala katsottiin tieteelliseltä ansioiltaan niin ylivoimaiseksi, ettei kukaan muu viranhakija olisi kyennyt kilpailemaan hänen kanssaan; asiantuntijana toiminut professori Arvi Korhonen piti Jutikkalaa jopa Pohjoismaiden etevimpänä talous- ja yhteiskuntahistorioitsijana. Jutikkala hoiti Suomen historian professuuria kaksi vuosikymmentä, eläkkeelle jäämiseensä vuoteen 1974 asti. Hän toimi myös filosofisen tiedekunnan historiallis-kielitieteellisen osaston (nyk. humanistinen tiedekunta) varadekaanina 1960–1966 ja dekaanina 1966–1969. Jalmari Jäntti
Hänen poikiaan olivat Yrjö Jäntti, joka toimi WSOY:n pääjohtajana 1952–1968, ja Lauri Jäntti, joka oli Yhtyneiden Kuvalehtien johtaja 1934–1969, sekä nuorena kuollut Kalevi Jäntti, jonka muistoksi Jalmari Jäntti perusti vaimonsa Hildur Jäntin kanssa Kalevi Jäntin palkinnon. Jesse Niinimäki
Niinimäki aloitti jääkiekon Tapparassa, jossa hän voitti C-nuorten SM-pronssia keväällä 1999. Niinimäki siirtyi kesken B-juniorikautensa 1999–2000 Tapparasta Tampereen Ilvekseen. Hän oli kaudella 2001–2002 Ilveksen A-nuorten kolmanneksi paras syöttäjä ja kolmanneksi pistemies tehoilla 9+23=32. A-nuorten SM-liigan syöttöpörssissä Niinimäki sijoittui kahdeksanneksi. Samalla kaudella hän pelasi myös ensimmäiset SM-liigaottelunsa. Niinimäki kuului loppukaudesta Ilveksen vakiokokoonpanoon ja pelasi 16 runkosarjaottelua tehopistein 2+4=6 ja kolme pudotuspeliottelua. Hän pääsi pelaamaan välillä myös joukkueen ykkössentterinä Ville Snellmanin ja Vesa Viitakosken välissä. Jalmari Jaakkola
Jaakkolan vanhemmat olivat eurajokelainen maanviljelijä Markus Jaakkola ja Johanna Fredrika Nuorante. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1905, opiskeli Helsingin yliopistossa historiaa ja suomen kieltä, teki opintomatkoja Ruotsiin ja Saksaan, valmistui filosofian kandidaatiksi 1909 sekä lisensiaatiksi 1921 ja väitteli tohtoriksi 1923. Hänen väitöskirjansa aiheena oli Eerik Pyhän legenda ja sen todenperäisyys. Jaakkola työskenteli Rauman yhteislyseon opettajana sekä Kallion yhteiskoulun rehtorina, kunnes hänet 1923 nimitettiin Helsingin yliopistoon Pohjoismaiden historian dosentiksi ja 1932 vasta perustettuun Suomen historian professorin virkaan. Juha Niinikoski (salibandyn pelaaja)
Niinikoski pelasi myös seitsemän ottelua Suomen salibandymaajoukkueessa. Hän oli osa joukkuetta, joka voitti kultaa salibandyn Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1995. Pääsarjauransa jälkeen hän jatkoi pelaamista Suomen Salibandyliiton muilla sarjatasoilla ja toimi lisäksi Tapanilan Erän juniorivalmentajana. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli fysioterapeutti. Jalmari Saari
Jalmari Saari isännöi Saaren kylässä kilometrin päässä Jämsän kirkonkylästä sijainnutta kotitilaansa Saaren kartanoa, jonka hän oli saanut perinnöksi isältään Aleksander Valfrid Saarelta (k. 1905). Saaren talon tiloissa säilytettiin kuljetettavia vankeja ja siellä oli myös Jämsän ainoa juoppoputka. Jalmari Saarella oli useita luottamustehtäviä, hän kuului Jämsän Säästöpankin isännistöön ja oli myös pitäjän ensimmäisen urheiluseuran puheenjohtaja. Saari tunnettiin Jämsän parhaimpana painijana. Luonteeltaan hän oli hyvin jyrkkä, väkivaltainen ja tyly. Näitä luonteenpiirteitä saattoi korostaa alkoholinkäyttö. Toisaalta Saari saattoi joissain tilanteissa olla hyvinkin vaikutuksille altis ja esimerkiksi arastella omaa palvelusväkeäänkin. Jalmari Sahlbom
Matti Hjalmar (Jalmari) Sahlbom (21. syyskuuta 1878 Tampere – 21. heinäkuuta 1921 Berliini) oli yritysjohtaja, joka työskenteli osuustoiminnan parissa. Jalmari Jaakkola
Talvisodan jälkeen Jaakkola kirjoitti Suomen historiaa ulkomaisille esittelevän suppean esityksen "Suomen historian ääriviivat", joka käännettiin useille kielille, sekä jatkosodan aikana presidentti Risto Rytin pyynnöstä niin ikään ulkomaille suunnatun esitelmän "Suomen idänkysymys", jossa pyrittiin historiallisella argumentoinnilla perustelemaan Suomen aluevaatimukset Itä-Karjalaan ja Kuolan niemimaahan. Jalmari Väisänen
Väisänen oli kansanedustajana 1929–1945 ja 1951–1954 edustaen Kuopion läänin itäistä vaalipiiriä. Väisänen oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1931, 1937, 1940 ja 1943 presidentinvaaleissa. Hän oli Pälkjärven kunnanvaltuuston puheenjohtajana ja kunnallislautakunnan jäsenenä sekä myöhemmin Liperin kunnanvaltuuston ja kunnanhallituksen jäsenenä. Hän oli myös Pohjois-Karjalan sos.dem. piirin ja sosialidemokraattisen puolueen maaseutuvaltuuskunnan puheenjohtajana sekä sosialidemokraattisen puolueen puolueneuvoston jäsenenä. Väisänen sai kunnallisneuvoksen arvon 1972. Jalmari Sinivaara
Maanviljelijäperheeseen syntynyt Sinivaara opiskeli Helsingin yliopistossa humanistisia aineita ja venäjän kieltä asuessaan Venäjällä. Hän oli ensimmäisen maailmansodan aikana rautateiden palveluksessa. Suomen itsenäistyttyä hän oli ensin Suomen yleisesikunnan tiedustelun palveluksessa toimien salanimellä "Juri Sikorsky" vakoojana Pietarissa 1918–1920. Suomeen palattuaan Sinivaara oli yleisesikunnan tiedusteluosaston virkailijana heinäkuuhun 1924 saakka, jolloin hän siirtyi Etsivän Keskuspoliisin Terijoen alaosaston palvelukseen riitaannuttuaan esimiehensä Gustaf Rosenströmin (myöh. Kustaa Rautsuo) kanssa. Helmikuun manifesti (elokuva)
T. J. Särkkä oli suunnitellut jo vuonna 1936 tuottavansa kansallisen suurelokuvan sortovuosien aktivismista, ja hän tilasi käsikirjoituksen kirjailija Arvi Kivimaalta. Sillä kertaa hanke ei kuitenkaan toteutunut. Ajatus nousi pari vuotta myöhemmin uudelleen esiin, mahdollisesti kilpailevan Suomi-Filmin tuottaman "Jääkärin morsiamen" menestyksen innoittamana. Nyt Särkkä kääntyi Mika Waltarin puoleen, joka teki käsikirjoituksen tämän antaman idean pohjalta. Särkkä halusi elokuvan, joka tehostaisi Suomen kansan puolustustahtoa tulevien uhkien edessä muistuttamalla sortovuosien vastarinnasta. IKL:n "Ajan Suunta" -lehdelle syksyllä 1938 antamassaan haastattelussa hän sanoi tulevan elokuvan ”herättävän nukahtaneita” ajattelemaan niin ”mennyttä kuin tulevaakin”, sillä ”itsenäisyytemme ei ole koskaan täysin taattu”. Lähtökohta sopi hyvin myös Waltarille, joka osasi rakentaa aiheesta yleisöön menevää draamaa. Hänestä oli 1930-luvun lopulla tullut lyhyessä ajassa suoranainen SF-yhtiön ”hovikäsikirjoittaja”. Hän kertoi uutta käsikirjoitusta tehdessään tutkineensa suunnattoman määrän lähdekirjallisuutta. Waltari teki taustatyön keväällä 1938, ja kirjoitti tekstin kesän aikana. ”Itkin, olin alasti ja hikosin”, hän kuvaili työskentelyään kesähelteellä myöhemmin antamassaan humoristisessa lehtihaastattelussa. Salvatore Valestra
Salvatore Valestra oli vanhanajan mafiapomo Gothamissa ja johti omaa ryhmäänsä, johon kuuluivat muun muassa Buzz Bronski, Chuckie Sol, Carl Beaumont ja tuntematon palkkamurhaaja, joka tulevaisuudessa tunnetaan nimellä Jokeri. Hän hallitsi suurin osin Gothamin alamaailman liiketoimintoja ja monesti lahjoi Gothamin Pormestariakin. Carl Beaumont ollessa velkaantuneena Valestralle hän päätti paeta tyttäresä kanssa toiseen maahan. Valestra kuitenkin tiesi missä heidän uusi paikka sijaitsi ja lähetti palkaamurhaajansa (Jokerin) tappamaan Beaumontin. Eeli Jokinen
Eeli Jokisen nuoruudessa helmikuussa 1905 Peräseinäjoen Kihniänkylälle saapui Oskari Jalkio pitämään hengellisiä tilaisuuksia, joiden tarkoituksena oli tavoittaa erityisesti romaneja. Heitä oli Jalkion mukanakin, sillä seurueeseen kuuluivat myös Otto ja Iina Palmroth, jotka olivat tulleet uskoon vain vähän aikaisemmin. Vaikka ennen kaikkea romanit olivatkin Jalkion ja kumppaneiden mielessä, tilaisuuksiin toki olivat kaikki tervetulleita. Niihin osallistui muiden mukana myös Eeli Jokinen. Näissä kokouksissa Eeli myös teki hengellisen ratkaisunsa ja häntä olivat uudelle tielle siunaamassa Jalkion lisäksi myös Otto ja Iina Palmroth. Eeli oli silloin kuusitoistavuotias. Jalmari Jaakkola
Kaarle Jalmari Jaakkola (1. tammikuuta 1885 Eurajoki – 12. helmikuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija ja filosofian tohtori, joka toimi Suomen historian professorina Helsingin yliopistossa vuosina 1932–1954. Jaakkola tunnetaan ennen kaikkea Suomen keskiajan tutkijana, joka pyrki osoittamaan Suomen olleen jo tuolloin oma kokonaisuutensa. Nykyään monia Jaakkolan hypoteeseja ja kansallismielisyyden värittämiä teorioita pidetään vanhentuneina, mutta hänen vaikutuksensa omana aikanaan on kiistaton. Jalmari Sauli
Saulilla oli sivupääosa elokuvassa Muurmannin pakolaiset, joka on ensimmäisen maailmansodan vuosiin sijoittuva seikkailutarina. Saulin roolihahmo oli Väinö Taipale -niminen opas ja hänet tunnistaa kuvista paljon muita miesnäyttelijöitä pidempänä (193,5 cm). Ilmari Weneskoski
Ilmari Wäinö Ludvig Weneskoski (aik. Willgren; 2. lokakuuta 1882 Tampere – 8. helmikuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen kapellimestari ja viulisti. Jalmari Jaakkola
Kaikkiaan Jaakkolan tutkimuksilla on vaikeatajuisinakin katsottu olleen suuri vaikutus aikansa käsityksiin. Hän valitsi muistomitaliinsa lauseen "Suomen varhaishistorian näkijä", mitä on pidetty kuvaavana. Jaakkola oli Historiallisen aikakauskirjan päätoimittaja 1935–1959. Hänet vihittiin kunniatohtoriksi Helsingin yliopiston teologisesta ja Turun yliopiston filosofisesta tiedekunnasta. Jalmari Terho
Jalmari Nikolai Terho (19. elokuuta 1896 Pälkäne – 1. kesäkuuta 1966) oli suomalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä. Eero Tuomikoski
Eero Tuomikoski (20. joulukuuta 1935 Oulu – 14. helmikuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen elokuvantekijä ja elokuvakriitikko.1960-luvulla hän kirjoitti elokuva-arvosteluja "Kauppalehteen". Hän toimi vuonna 1968 perustetun "Filmihullun" ensimmäisenä päätoimittajana. Tuomikoski ohjasi useita dokumenttielokuvia Yleisradiolle, kuten "Elämän kevät" (osat 1–4), "Se minun töistäni – näyttelijä Matti Pellonpää" (1984) ja "Pääosassa Jouko Turkka" (1985). Hän myös ohjasi pitkän näytelmäelokuvan "Suvi" (1981) ja näytteli useissa muiden ohjaajien elokuvissa, kuten "Jackpot 2" (1981, ohjaus Mika Kaurismäki), "Jon" (1983, ohjaus Jaakko Pyhälä), "Apinan vuosi" (1983, ohjaus Janne Kuusi) ja "Viimeiset rotannahat" (1985, ohjaus Anssi Mänttäri). Jalmari Haapanen
Jalmari Haapanen (18. marraskuuta 1882 Kivijärvi – 24. helmikuuta 1961 Haapajärvi) oli suomalainen kansanedustaja. Hänet valittiin vuoden 1917 eduskuntavaaleissa maalaisliiton ehdokkaana Oulun läänin eteläisestä vaalipiiristä. Haapanen toimi tasavallan presidentin valitsijamiehenä vuosina 1925 ja 1931. Jalmari Takkinen
Alikersantti Jalmari Takkinen oli palvellut Tarton rauhansopimuksessa menetetyssä Repolassa ja sen komennuskunnassa vuoteen 1920 asti. Repolan nimiesmies Bobi Sivén oli pestannut innokkaan heimoystävä Takkisen apulaisekseen marraskuussa 1920. Sivén suunnitteli Repolan vastarinnan pohjalta itäkarjalaisten omaa kansannousua, johon yhdistyisi virallisen Suomen tuki ja muualla Neuvosto-Venäjällä tapahtuvat demokratiaa vaativat kansannousut. Takkinen nousi tämän Karhunpesäsuunnitelmaksi kutsutun suunnitelman johtoon yhdessä luutnantti Paavo Höttösen kanssa Sivénin tehtyä itsemurhan tammikuussa 1921 häpeärauhasta pettyneenä. Takkinen oli viimeinen Repolasta poistunut Suomen kansalainen helmikuun puolessavälissä 1921. Jalmari Niinikoski
Niinikoski kuoli liikenneonnettomuudessa. Jaakko Tuomikoski
Vieno Jaakko Tuomikoski (28. heinäkuuta 1885 Liminka – 14. kesäkuuta 1971 Tampere) oli suomalainen toimittaja, joka oli Tampereella ilmestyvän Aamulehden päätoimittajana 25 vuotta. Tuomikoski suomensi myös kirjallisuutta. Ilmari Manninen
Ilmari Justus Andreas Manninen (2. syyskuuta 1894 Viipuri – 14. kesäkuuta 1935 Helsinki) oli tunnettu Viron ja Suomen kansallismuseoiden kehittäjä ja ahkera suomensukuisten kansojen kansatieteellisen materiaalin kerääjä ja tutkija. Sauli Niinistö
"Iltalehti" arvioi 2011 Niinistön valmistelleen ehdokkuuttaan suunnitelmallisesti jo vuosia ottamalla etäisyyttä puolueeseensa. Vielä vuonna 2009 Vaalit yleisödemokratiassa -tutkimus luki Niinistön silloisen eduskunnan kymmenen oikeistolaisimman kansanedustajan joukkoon. Iltalehden pääkirjoituksessa arvioitiin, että hänen vasemmalle suuntautuviin suunnitelmallisiin avauksiinsa kuuluvat niin Jyrki Kataisen linjasta poikkeavat talous- ja eurooppapoliittiset puheenvuorot kuin profiilin madaltaminen Nato-kysymyksessäkin. Aiemmin Niinistön julkista kuvaa ovat värittäneet tiukka valtiovarainministerin rooli sekä toimiminen yhtenä euroon liittymisen pääarkkitehtina. Juhani Kivikoski
Juhani Kivikoski syntyi johtaja Aarne Oskari Kivikosken ja Ida Sankalan perheeseen. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1960–1974 oli taiteilija Riitta Ilari Eskola, Uuno Eskolan tytär. Toisen kerran Kivikoski avioitui vuonna 1981, merkonomi Tellervo Korpiolan kanssa. Kivikoski tuli ylioppilaaksi 1951 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1959. Eskola-Kivikoski-Periäisen arkkitehtitoimistossa Kivikoski työskenteli 1960–1963, omassa arkkitehtitoimistossaan 1963–1981 ja Iittalan lasitehtaan johtajana 1981–1991. Viljami Kalliokoski
Viljami Kalliokoski (15. toukokuuta 1894 Halsua – 20. tammikuuta 1978 Kokkola) oli maanviljelysneuvos, maanviljelijä ja suomalainen poliitikko. Hän on Suomen historian kuudenneksi pitkäaikaisin kansanedustaja 1922–1945 ja 1948–1962, minä aikana hän istui yhteensä 41 valtiopäivät. Hän oli apulaismaatalousministeri ja maatalousministeri kahdeksassa hallituksessa vuosina 1936–1937, 1940–1944 ja 1954–1956. Jalmari Kahri
Jalmari Kahri (21. elokuuta 1906 Kymi – 19. tammikuuta 2006 Kauniainen) oli suomalainen kuoronjohtaja ja musiikinopettaja. Jalmari Meurman
Jalmari Meurman (19. heinäkuuta 1870 – 3. helmikuuta 1946) oli kangasalalainen agronomi, kunnallisneuvos ja kansanedustaja. Hän oli Agathon Meurmanin poika. Jalmari Jaakkola
Jaakkola painottui esityksessään rautakaudesta alkaen poliittiseen historiaan ja hänen on sanottu luoneen Suomelle "muinaisen itsenäisyyden ajan", johon kuului itsenäisten intressien ajaminen. Hän korosti Suomen kehityksen ja aseman omintakeisuutta ja esitti muun muassa Suomen olleen Kalmarin unionin aikana suoraan tanskalaisen kuninkaan alaisuudessa pikemminkin neljäs unionimaa kuin osa Ruotsia. Kestävimpiä Jaakkolan esittämistä uusista päätelmistä oli Suomen ristiretkiajan näkeminen pikemminkin vähittäisenä rauhanomaisena siirtymisenä Ruotsin ja katolisen kirkon alaisuuteen kuin sotaisana valloituksena – saman oli tosin esittänyt Arvi Korhonen jo 1920-luvulla. Jaakkola olisi halunnut jatkaa Suomen historian yleisesitystään ulottumaan 1900-luvulle saakka. Hänen oppilaansa jatkoivatkin työtä parilla Ruotsin vallan aikaa käsittelevällä osalla, mutta Jaakkolan kuoltua vuonna 1964 sarjaa ei enää jatkettu. Jalmari Pusa
Juho Jalmar (Jalmari) Pusa (18. elokuuta 1895 Pyhäjärvi Vpl – 27. syyskuuta 1957 Turku) oli suomalainen maanviljelijä ja kapteeni, joka toimi Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajana Kymen läänin vaalipiiristä vuosina 1948–1951. Jesse Niinimäki
Kaudella 2011–2012 Niinimäki voitti Ilveksen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 5+31=36. Kesken kauden 2012–2013, tammikuussa 2013 hän siirtyi kevääseen 2014 asti ulottuneella sopimuksella Pelicansiin. Kaudeksi 2014–2015 Niinimäki siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KHL-joukkue Amur Habarovskiin. Marraskuussa 2014 seura kuitenkin purki hänen sopimuksensa. Noin viikkoa myöhemmin Niinimäki siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella SHL-joukkue Brynäs IF:ään. Hän ei kuitenkaan astannut seuran kohdistamiin odotuksiin ja pelasi vain 11 ottelua tehden kolme syöttöpistettä. Niinimäen sopimus näin ollen purettiin tammikuussa 2015. Helmikuussa hän palasi loppukaudeksi taas Ilvekseen. Jalmari Laurikkala
Televisiossa on esitetty otsikon mukainen perusteellinen yhdeksänosainen dokumentti Jalmari Laurikkalasta. Yhteensä neljä ja puolituntinen esitys sisältää Laurikkalan ja Inkerin kansan yhteen liittyviä tilanteita ja kohtaloita Venäjän valtion muuttuessa ateistiseksi Neuvostoliitoksi. Ohjelmassa korostuu Laurikkalan uskollisuus Raamatun sanomalle, rauhallisuus ja harkitsevaisuus eri tilanteissa. Jalmari Rötkö
Rötkö oli sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustajana 1929–1930 edustaen Viipurin läänin läntistä vaalipiiriä. Kosti-Paavo Eerolaisen ja Artturi Vuorimaan johtamat Lapuan liikkeen miehet muiluttivat Rötkön ja toisen sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustajan Eino Pekkalan Helsingin Säätytalosta kesken eduskunnan perustuslakivaliokunnan istunnon 7. heinäkuuta 1930. Edustajat vietiin Lapualle Kosolan taloon, josta miehet vapautettiin välittömästi Helsingissä olleen Vihtori Kosolan käskystä. Kosola oli itse antanut aiemmin muilutuskäskyn tehostaakseen vaatimuksia kommunistien täydellisestä eduskunnasta ulossulkemisesta. Jaakko Tuomikoski
Tuomikoski aloitti toimittajan uransa vuonna 1905 Mikkelin Sanomien aputoimittajana. Tuomikoski oli kirjankustannusalalla 1908
ja 1911–1912, Vaasa-lehden päätoimittajana 1913–1924, Uuden Suomen päätoimittajan apulaisena 1924–1927 sekä Iltalehden päätoimittajana 1927–1930. Aamulehden päätoimittajana hän oli vuosina 1931–1956. 1930-luvulla Tuomikoski vaikutti toiminnallaan siihen, ettei Aamulehti lähentynyt Lapuan liikkeen ja IKL:n linjaa. Tuomikosken päätoimittajakaudella Aamulehden levikki kasvoi tasaisesti niin, että se oli 1950-luvun puolivälissä jo yli 80 000. Mikko Niinikoski
Niinikoski on Tapparan kasvatteja ja hän on pelannut SM-liigassa 112 ottelua Lahden Pelicansissa. Lisäksi Niinikoski on kiertänyt useissa eri sarjoissa Suomen ulkopuolella. Hän on pelannut muun muassa Tanskan pääsarjassa ja MOL-liigassa sekä Ruotsin ja Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Jaakko Ilkka
Ilkka valittiin nuijamiesten päälliköksi. Melko varmasti hän osasi kirjoittaa ja puhui sekä ruotsia että suomea. Silti hän käytti myös puumerkkiä. Vaikka toisin väitetään, Ilmajoen vaakunassa oleva puumerkki ei todennäköisesti ole Ilkan, vaan isokyröläisen apupäällikkö Yrjö Kontsaan puumerkki. Sitten 31. joulukuuta 1596 Flemingin joukot seisoivat Ilkan johtamia nuijamiehiä vastassa Nokian kartanon lähettyvillä Pirkkalassa. On viitteitä siitä, että nuijamiehilläkin oli ruutiaseita käytössä. Kuitenkin sen jälkeen, kun kapinallisten hallitsemaa Nokian kartanoa oli ammuttu tykein, Fleming kehotti nuijamiehiä luovuttamaan päällikkönsä hänelle, jolloin rivimiehiä ei rangaistaisi. Nuijamiesten rivit kuitenkin hajosivat ja Jaakko Ilkka karkasi miestensä edellä Ilmajoelle. Flemingin ratsumiehet tappoivat sitten Nokian pelloilla ja metsissä pakenevia nuijamiehiä satamäärin. Vouti Abraham Melkiorinpoika tavoitti muutaman päivän kuluttua myös Ilkan ynnä osan hänen esikuntaansa ja teloitutti heidät Isonkyrön kirkolla. Flemingin 27. tammikuuta 1597 kirjoittama kirje (Jaakko Ilkan vangitsemis- ja Turun vankilaan toimittamiskäsky) ei ehtinyt tavoittaa vouti Abraham Melkiorinpoikaa ennen Jaakko Ilkan mestausta. Lopulta Jaakko Ilkan ruumis vietiin Ilmajoen kirkolle (sijaitsi nykyisen Ilmajoen museon paikalla) ja asetettiin teilipyörän päälle lintujen syötäväksi. Paikalle pystytetiin Ilkan patsas 1924. Jalmari Jyränkö
Arvo Jalmari Luotonen, kirjailijanimi Jalmari Jyränkö (20. elokuuta 1896 Tammela – 14. elokuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen kirjailija. Jalmari Laurikkala
Ruotsiin paenneet inkeriläiset halusivat hänet sielunpaimenekseen Ruotsiin. Aluksi hän kävi tilapäisesti lomillaan ja ollessaan vuoden virkavapaana Hausjärveltä 1950 –1951 hän oli vaimonsa kera siellä. Eläkeiän myötä Laurikkala muutti Boråsiin vuonna 1952 ja hän toimi Ruotsin kirkon palveluksessa Ruotsissa asuvien inkeriläisten ja osin myös muiden suomalaisten pappina kuolemaansa asti. Jalmari Rinne
Vuonna 1932 Rinne muutti perheineen Helsinkiin. Hän sai kiinnityksen jo ennestään tutulle Kansan Näyttämölle, jossa muodosti suositun operettiparin entisen kälynsä Eine Laineen kanssa. Laine oli ollut naimisissa Einari Rinteen kanssa. Suosikkiparin ensimmäinen operetti oli "Rakkauden laulu", jossa basso-baritoni Jalmari Rinne joutui venyttämään äänensä korkeusrajalle. Vaimonsa Anni Aiton kanssa Rinne näytteli muun muassa Serpin näytelmässä "Lapsellinen pankinjohtaja", josta molemmat saivat hyvät arvostelut "Helsingin Sanomissa". Rinne tosin vältti kaikenlaisten arvostelujen lukemista. Keväällä 1934 syntyi Rinteen ja Aiton kuopus Taneli. Saman vuoden kesällä Rinne oli miespääosassa suuren suosion saavuttaneessa elokuvassa "Siltalan pehtoori" vastanäyttelijänään Hanna Taini. Helsingin Kansanteatterissa Koiton talossa vuonna 1935 hän tapasi ensimmäisen kerran Ansa Ikosen, joka katsoi häntä ”suurilla silmillään ihaillen”. Rinne oli näyttämön operettisankari ja Ikonen lauloi kuorossa. Ansa Ikonen oli syntynyt Pietarissa joulukuussa 1913, joten hän oli Rinnettä 20 vuotta nuorempi. Rinne kuului Ikosen vanhempien ikäluokkaan. Rinteellä oli uskollisen aviomiehen maine, joten hänen ”lankeamisensa” Ikoseen oli järkytys monille – ei kuitenkaan Anni Aitolle, joka muutti lapsineen takaisin Turkuun. Ilmari Haapakoski
Eero Ilmari Haapakoski, aik. "Hagfors" (27. helmikuuta 1893 Sortavala – 23. huhtikuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen kapteeni, kirjankuvittaja ja koristetaiteilija. Hänet tunnetaan parhaiten Inkerin lipun suunnittelijana. Jalmari Sinivaara
Sinivaara hankki toimiston palvelukseen agentteja ja tiedottajia venäläisistä emigranttipiireistä. Näihin agentteihin kuuluivat muun muassa Kirill Pushkareff (salanimi Carl Puškin), Pjotr Sokolov (salanimi P. Kolberg) ja Anatoli N. Toll (salanimi Heikki Paavilainen). Agenttien kautta hankittiin tiedustelutietoa muun muassa emigranttien suunnittelemista terrori-iskuista Neuvostoliittoon. Sinivaara hoiti toimistoa kotoaan käsin ja hän loi kontaktiverkostojaan muun muassa ravintolailtoja järjestämällä. Verkostojen luonti oli kallista ja Sinivaara itsekin velkaantui pahoin. Jani Nikko
Jani Nikko (s. 7. kesäkuuta 1974 Laihia) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Nikko pelasi puolustajana. Hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa Ilveksessä kaudella 1991–1992. Nikko edusti urallaan kaksi kertaa Suomen jääkiekkomaajoukkuetta nuorten EM-turnauksessa, sekä kolme kertaa nuorten MM-kisoissa. Nikko pelasi urallaan I-divisioonaa kasvattajajoukkueessaan Vaasan Sportissa, jääkiekon SM-liigassa kolmessa joukkueessa. Ilveksessä, HPK:ssa ja HIFK:ssa, ja yhden kauden Ruotsin Elitserienissä. Hän joutui lopettamaan uransa kaudella 2001–2002 lukuisiin aivotärähdyksiin. Nikko teki 23.3.2001 pudotuspeliottelussa HIFK–Ilves jatkoaikamaalin ajassa 124.41. Ottelu oli tuolloin pisin koskaan SM-liigassa pelattu jääkiekko-ottelu, tämä ennätys rikottiin 15. maaliskuuta 2015, jossa olivat myös vastakkain Ilves ja HIFK. Tämän ottelun voitti HIFK Mika Partasen maalilla niin ikään neljännessä jatkoerässä ajassa 134.14 maalein 2–1. Ilmari Järvinen
Talvisotaan hän osallistui Jalkaväkirykmentti 37:n komentajana ja osallistui taisteluihin Laatokan koillispuolen motituksiin. Välirauhan aikana hän toimi Saimaan suojeluskuntapiirin päällikkönä. Jatkosotaan hänet siirrettiin Jalkaväkirykmentti 49:n komentajaksi ja hän johdatti rykmenttinsä Itä-Karjalan läpimurtotaisteluihin Hiitola – Laatokka, Ilves – Hotakka akseleilla ja Kivennavalla sekä Valkeasaaressa. Hyökkäysvaiheen taistelujen jälkeen hänet siirrettiin vuonna 1943 Saimaan suojeluskuntapiirin ja Itä-Savon sotilasläänin komentajaksi. Mutta kun vuonna 1944 suurhyökkäys alkoi tarvittiin häntä jälleen rintamalla ja hänet komennettiin Jalkaväkirykmentti 50:n komentajaksi ja johdatti rykmenttinsä torjuntataisteluihin Lavola – Ventelä akselilla. Sodan loputtua hänet siirrettiin Saimaan suojeluskuntapiirin ja Itä-Savon sotilasläänin komentajaksi, mutta erosi vakinaisesta palveluksesta vielä vuonna 1944.