Onko työoikeus eriytynyt sopimusoikeudesta omaksi oikeuden haarakseen?
Työoikeus
Työoikeus on yksityisoikeuteen kuuluva oikeudenala, jonka tehtävänä on määrittää ja täsmentää työsuhteeseen liittyviä oikeudellisia kysymyksiä. Näitä ovat muun muassa työsuhteen aloittaminen; kysymykset työajoista ja vuosilomista; työntekijän ja työnantajan oikeuksista ja velvollisuuksista; työsuhteen lopettamisesta sekä yt-menettelystä. Työoikeus on eriytynyt sopimusoikeudesta omaksi oikeuden haarakseen, koska lainsäätäjä on halunnut antaa työsuhteessa erityistä painoarvoa työntekijän oikeusturvalle. Työoikeuden rinnalla on oma oikeudenalansa virkamiesoikeus, joka käsittelee kunnan ja valtion virkamiesten julkisoikeudellisia palvelussuhteita. 1990-luvulta lähtien nämä kaksi oikeudenalaa ovat lähestyneet ja suurin osa määräyksistä on erittäin lähellä toisiaan.
Työehtosopimus
Uusi työsopimuslaki vuodelta 2001 selvensi asiaa ja poisti ehdottoman 50 prosentin kattavuuden. Osapuolet ilmoittavat aina sopimuksen syntyessä muun muassa sen piiriin kuuluvien jäsentensä määrät työ- ja elinkeinoministeriön yhteydessä toimivalle Työehtosopimuksen yleissitovuuden vahvistamislautakunnalle, joka ratkaisee sopimuksen yleissitovuuden. Keskeinen tieto on työnantajaliittoon kuuluvien yritysten palkansaajien määrä, miltä pohjalta työehtosopimusten yleissitovuus paljolti ratkaistaan. Toimivalta (sopimusoikeus)
Edustajan toimivalta () määräytyy sen mukaan, mitä päämiehen ja edustajan välillä on asiasta sovittu. Toimivalta määrittää sitä, kuinka laaja oikeus sitoumusten tekemiseen edustajalla on suhteessa valtuuttajaan (päämieheen). Toimivaltarajoitukset vaikuttavat valtuuttajan ja valtuutetun välillä, ja ne eivät usein ole sopimuskumppanien tiedossa. Lissabonin sopimus
Ensinnäkin EU:n perusoikeuskirja muuttui oikeudellisesti sitovaksi. Ennen tätä EU:n perusoikeuskirja oli vain vuonna 2000 hyväksytty poliittinen julistus. Lissabonin sopimuksen myötä perusoikeuskirjalla on sama oikeudellinen painoarvo ja asema kuin perussopimuksilla (SEU 6 artikla 1 kohta). Perusoikeudet tulivat näin yhtä tärkeiksi kuin esimerkiksi perussopimuksessa turvatut sisämarkkinavapaudet, kuten tavaroiden ja palveluiden vapaa liikkuvuus. Käytännössä yksittäistapauksissa jotka koskevat molempia periaatteita joudutaan niitä punnitsemaan keskenään samanaikaisesti. Näin pohditaan sekä perusoikeuksiin ja sisämarkkinavapauksiin palautuvia näkökohtia. Alioikeus
Alioikeus on oikeuslaitoksen alin oikeusaste. Suomessa yleisinä alioikeuksina ovat vuodesta 1993 lähtien toimineet käräjäoikeudet, joissa riita- ja rikosasiat yleensä pannaan vireille. Yleisten alioikeuksien lisäksi alimpana oikeusasteena toimivat hallinto-oikeudet ja erityistuomioistuimet, joita ovat markkinaoikeus, työtuomioistuin, vakuutusoikeus ja valtakunnanoikeus. Työehtosopimus
Työehtosopimukset solmitaan määräajaksi. Jos työmarkkinaosapuolet ovat voimakkaasti eri mieltä uuden työehtosopimuksen ehdoista, valtakunnansovittelija pyrkii sovittelemaan osapuolten kantoja. Jos sovittelusta huolimatta edellinen työehtosopimus ehtii umpeutua, ollaan ns. sopimuksettomassa tilassa. Tällöin yleensä seuraa työtaistelun uhka, keinoina ovat muun muassa työntekijöillä lakko, saarto, ylityökielto ja työnantajilla työsulku. Sopimusoikeus
Ennen varsinaisen sopimuksen syntyä on voitu tehdä neuvotteluvaihetta koskevia sopimuksia, kuten esisopimuksia. Niissä tarkat ehdot sovitaan myöhemmin, mutta osapuolet kuitenkin sitoutuvat tekemään sopimuksen. Neuvottelutarjoukset eivät yleensä sido esittäjäänsä, jos ne eivät johda sopimukseen. Sellaisia ovat tyypillisesti sovintotarjoukset. Sopimusvapaus
Jo antiikin roomalainen laintulkitsija Gaius (130-180) käytti sopimusvapauden käsitettä . Rooman valtakunnan myöhäisvaiheessa sopimusvapaudesta kuitenkin enenevästi luovuttiin. Vuonna 301 keisari Diocletianus kiinnitti palkat ja hinnat. Lanctantiuksen mukaan määräys täydellisesti epäonnistui. Suomessa ennen 1800-luvun loppua sopimusvapautta rajoitti lain määräyksellä perinteinen isäntävalta. Sopimusvapaus oli länsimaisissa yhteiskunnissa kuten Suomessa 1800-luvun loppupuolella laaja. Nykyisin sitä rajoittavat etenkin 1800-luvun lopulta lähtien säädetyt useat lait kuten kuluttajansuojalaki, verot ja työehtosopimukset. Sopimus ei ole pätevä niiltä osin miltä se rikkoo Suomen lakia vastaan. Tehdystä sopimuksesta voidaan poiketa lain ja tuomioistuimen päätöksellä eli "kohtuullistaa" sopimusta. Sopimuksen purkamisvapaus on hyvin rajallinen. Nykyisin kuluttajan aseman turvaamiseksi lähes kaikissa maissa on luotu erilaisia kuluttajansuojajärjestelmiä . Työoikeus
Irtisanomalla, jonka voi tehdä sekä työnantaja että työntekijä koska vain. Se on tavallisin työsuhteen lopettamiskeino, joka sisältää työsopimuslain mukaan määräytyvän irtisanomisajan. Irtisanominen tulee tehdä tarkasti lain puitteissa. Työnantajalla tulee irtisanoakseen olla kollektiivinen irtisanomisperuste (taloudellinen tai tuotannollinen) tai henkilökohtainen irtisanomisperuste (asiallinen ja painava syy). Työntekijä saa individuaalisuojaa työnantajaa vastaan - vain lainsäädännöstä johtuvien olennaisten työsuhdetta koskevien velvoitteiden rikkominen ja laiminlyönti tai työntekoedellytysten olennainen muuttuminen, jolloin työntekijä ei enää kykene selviytymään työtehtävistään, oikeuttaa työntekijän henkilöön liittyvään irtisanomisperusteeseen. Väliaikainen vamma tai sairaus, osallistuminen lailliseen työtaistelutoimenpiteeseen tai poliittiset, uskonnolliset ym. mielipiteet eivät ole asiallisia ja painavia irtisanomisperusteita. Työnantajan on toimitettava irtisanominen kohtuullisessa ajassa saatuaan tiedon irtosanomisen perusteesta. Sekä irtisanomismenettelyssä että purkumenettelyssä on työntekijällä oikeus tulla kuulluksi ja sanoa oma mielipiteensä asiasta sekä hänelle on toimitettava henkilökohtaisesti työsopimuksen päättämisilmoitus. Työsopimus
Työnantajalla ja työntekijällä on oikeus kuulua yhdistykseen sekä oikeus osallistua tällaisen yhdistyksen toimintaan. Työoikeus
Virkamiesoikeudessa perussäännöksinä ovat valtion virkamieslaki (750/1994) sekä laki kunnallisesta viranhaltijasta (304/2003), jotka korvaavat valtion ja kuntien viranhaltijoilla työsopimuslain määräykset. Oikeussuhde
Oikeussuhde on kahden tai useamman henkilön tai oikeushenkilön välinen sidos, jonka avulla näiden toisiinsa kohdistamat oikeudet ja velvollisuudet voivat toteutua. Oikeusnormeihin perustuvan oikeussuhteen olemassaolo ei tarkoita, että kyseinen suhde kadottaisi sosiaaliset ulottuvuutensa. Esimerkiksi avioliitto on oikeussuhde siksi, että se on oikeusinstituutio. Parisuhteen muuttuminen avioliitoksi merkitsee sosiaalisen suhteen oikeudellistumista. Toisaalta tuomioistuimen päättäessä kumpi vanhemmista sopii erotilanteessa paremmin lapsen huoltajaksi ei tarkoita, että inhimilliset suhteet sysättäisiin syrjään. Myös valtion ja kuntien väliset rahoitusta koskevat päätökset liittyvät oikeussuhteisiin, mutta päätökset ovat samalla myös poliittisia toimia. Toimivalta (sopimusoikeus)
Kelpoisuuden ja toimivallan ero liittyy niihin oikeusvaikutuksiin, joita seuraa jommankumman ylittämisesta. Oikeustoimi ei sido päämiestä, jos edustaja on sen tehdessään ylittänyt kelpoisuutensa; oikeustoimi on toisin sanoen pätemätön kaikkia kohtaan. Toimivallan ylittäminen siten, että edustaja pysyy kelpoisuutensa sisällä, on sen sijaan menettelyvirhe, jonka vaikutuksia arvoidaan erikseen sekä päämiehen ja sopimuskumppanin että päämiehen ja edustajan suhteessa. Päämiehen ja sopimuskumppanin välisen oikeustoimen pätevyyden arvioinnissa on ratkaisevaa sopimuskumppanin vilpitön mieli. Ellei sopimuskumppani tiennyt eikä hänen olisi pitänytkään tietää edustajan toimivallan ylittämisestä, sopimus sitoo päämiestä. Toisaalta päämiehen ja edustajan suhteessa edustaja voi joutua vahingonkorvausvelvolliseksi toimivallan ylittämisen aiheuttamasta haitasta. Oikeusinformatiikka
Tietotekniikkaoikeus tarkoittaa ennen muuta tietotekniikan käytön sääntelyä ja tulkintaa useilla muilla oikeudenaloilla, kuten esimerkiksi tietotekniikkasopimukset ja -rikokset sopimus- ja rikosoikeudessa. Oikeutta siivoojille
Oikeutta siivoojille (engl. "Justice for Janitors") on Yhdysvalloista liikkeelle lähtenyt liike, jonka tavoitteena on siivousalalla työskentelevien työolojen ja palkkauksen parantaminen. Liike sai alkunsa Denverissä vuonna 1985 ja on Yhdysvalloissa järjestäytynyt ammattiliitoksiosana palvelualojen Service Employees International Union (SEIU) -ammattiliittoa. Sittemmin liike on levinnyt muun muassa Isoon-Britanniaan, jossa se käyttää nimeä "Justice for Cleaners". Immateriaalioikeus
Immateriaalioikeudet ovat omistusoikeuden ja sopimusoikeuden läheinen aineettomiin omistuksiin liittyvä oikeudenala, joka koostuu lukuisista eri osa-alueista. Elinkeino-oikeus
Nykyaikaisen teollisuuden syntyminen edellytti taloudellisia vapauksia, kuten elinkeino-, muuttamis- ja työsopimusvapautta. Kehitys lähti liikkeelle Englannista 1700-luvulla ja levisi vähitellen ympäri Eurooppaa. Elinkeinovapautta edistivät esimerkiksi Yhdysvaltain itsenäisyysjulistus 1766 ja Ranskan suuri vallankumous, joka toteutti tämän vapauden 1791. Pohjoismaissa elinkeinovapaus toteutui 1800-luvulla. Suomessa uudistukset toteutuivat melko myöhään. Vuonna 1859 säädettiin ammattikuntajärjestelmän piirin koskevan vain 15:tä ammattia. Ammattikuntapakko kumottiin 1868. Lopullisesti elinkeinovapaus toteutui 1879. Elinkeinovapauslaki (122/1919) säädettiin 1919. Sopimusoikeus
Sopimuksen tekovaiheessa on usein sovittu sopimuksen lakkaamisen edellytyksistä. Yleensä on sovittu, että sopimus on voimassa toistaiseksi tai määräajan. Esimerkiksi huoneenvuokrasopimus tehdään olemaan voimassa yhden vuoden tai toistaiseksi siten että se lakkaa yhden kuukauden kuluttua irtisanomisesta. Toimihenkilö
Vaikka työsopimuslaki koskee kaikkia työntekijöitä, on polemiikkia synnyttänyt eri työntekijöihin ja eri toimihenkilöryhmiin sovellettavat eri työehtosopimukset (TES). Myös toimihenkilöiden määrittely on työsopimusjuridisesti osoittautunut haasteelliseksi: Työtuomioistuimessa on riitautettu useita toimihenkilöiden soveltamisalaan kuuluvia ay-liittojen välisiä kanteita. Yksityisellä sektorilla toimihenkilöiksi määritellyillä työntekijäryhmillä (toimihenkilöt ja ylemmät toimihenkilöt) on oikeus valita keskuudestaan omat luottamushenkilöt. Heihin sovelletaan eri työehtosopimusta (TES). Onko henkilö ylempi toimihenkilö vai toimihenkilö tulee lainsäädännöstä: Työsopimuslain 2 luvun 7 §:n ja työehtosopimuslain 4 §:n 2 momentin mukaisesti sovellettava työ-ehtosopimus määräytyy työtehtävien perusteella.
Työehtosopimuksen soveltamisala ratkeaa henkilön työtehtävien ja nimenomaan tämän pääasialliseen toimenkuvaan kuuluvien tosiasiallisten työtehtävien ja niiden vaativuuden perusteella. Työoikeus
Työsuhdetta on kuvattu oikeuskirjallisuudessa kestovelkasuhteeksi. Sekä työntekijällä että työnantajalla on lain nojalla useita oikeuksia ja velvollisuuksia työsuhteeseen liittyen. Sopimusosapuolina heitä koskevat yleiset sopimusoikeudelliset velvoitteet sekä työoikeuteen liittyvät erityisvelvoitteet. Työsopimusta tehtäessä työnantajalla on tiedonantovelvollisuus työntekijälle, jos siinä sovelletaan jotain työehtosopimusta. Työnantajan päävelvoite on vastikkeen ja sivuetujen maksaminen tehdystä työstä ja työntekijällä on henkilökohtainen työntekovelvoite työnantajan lukuun ja hyväksi. Työntekijän tärkein oikeus on saada tehdystä työstä vastike eli palkka. Työnantajalla on huolenpitovastuu, joka kohdistuu erityisesti työturvallisuuden varmistamiseen; toisaalta hänellä on myös edellä mainittu direktio-oikeus tämän velvollisuuden toteuttamiseksi. Työntekijällä on kuuliaisuusvelvoite noudattaa määräyksiä ja uskollisuus- eli lojaliteettivelvoite olla ottamatta samalla toista työtä, joka on työnantajalle haitaksi. Kilpailuoikeus
Kilpailuoikeus on oikeudenala, jonka piiriin kuuluu kilpailunrajoituksia koskeva lainsäädäntö. Aiemmin sen piiri oli laajempi, jolloin siihen kuului myös vilpillinen kilpailu. Kilpailuoikeus on osa markkinaoikeutta, jonka muut osa-alueet ovat elinkeino-oikeus ja kuluttajaoikeus. Kilpailuoikeus
Kilpailuoikeuden omaksi oikeudenalaksi eriytymisen aikaansai vuonna 1890 Yhdysvalloissa säädetty Sherman Act -laki. Se pyrki torjumaan ja ennaltaehkäisemään 1800-luvun loppupuolen keskittymiskehityksen mukanaan tuomia epäkohtia. Isojen yritysryhmien eli trustien ja kartellien saavutettua taloudellisen valta-aseman ne perivät kohtuuttomia hintoja ja pyrkivät estämään kaiken kilpailun. Yritysten vallan pelko loi vaatimuksia, että liittovaltion tulisi taistella yrityksiä vastaan. Sherman Actin säätämisestä vallitsi laaja yksimielisyys. Laki kielsi, mitätöi ja julisti rangaistaviksi kartellit, trustit ja muut menettelytavat, joilla rajoitettiin kaupan ja muun elinkeinoelämän vapautta. Lain noudattamista valvomaan perustettiin 1903 oikeusministeriöön antitrustiosasto. Määräyksiä täsmennettiin vuonna 1914 säädetyllä Clayton Act -lailla. Irtisanominen
Määräaikainen työsopimus päättyy määräajan päättyessä tai sovitun työn valmistuttua. Kummallakaan osapuolella ei siis ole oikeutta irtisanoa sopimusta, ellei irtisanomisajasta ole erikseen sovittu. Maanjako-oikeus
Maanjako-oikeus () oli erityistuomioistuin, joka ensimmäisenä oikeusasteena tutki ja ratkaisi maanjakotoimituksista johtuvia riita-asioita ja valituksia. Suomessa maanjako-oikeudet toimivat vuosina (1766) 1775–1972. Niiden seuraajia ovat maaoikeudet. Sopimusoikeus
Luultavasti sopiminen ja sopimusvapaus ovat läheistä sukua tasa-arvon ja demokratian aatteille; varhaiset tulkinnat yhteiskunnasta perustuivat kuviteltuun "yhteiskuntasopimukseen" eli vapaiden henkilöiden – silloin miesten – vapaaehtoiseen liittoutumiseen itse määrääminsä ehdoin vaihtoehtona perinteisille hallitsijoille. Tämä ajattelu ja uudenaikaisen sopimusoikeuden periaatteet näkyvätkin hyvin selvästi Yhdysvaltojen ja Ranskan 1700-luvun lopun vallankumousten julistuksissa. Vastaavasti välttämätön maareformi, Suomessa torpparivapautus edellyttivät lainsäätäjän kajoamista sopimuksiin määräämällä maanvuokraajille mahdollisuuden lunastaa tila omakseen, vaikka omistaja olisi vastustanut sitä. Nykyaikaisen sopimusoikeuden joustavat elementit, kuten sovittelumahdollisuus, ovat puolestaan selvästi yhteydessä ensimmäistä maailmansotaa seuranneisiin suurinflaatioihin, jotka tuhosivat todellisen sopimuspohjan. Skandinaviassa onkin usein puhuttu "edellytyksistä", joiden pettäminen voi johtaa sopimussidonnaisuuden raukeamiseen. Tällainen edellytys on eri asia kuin sopimuksen "ehto", esimerkiksi purkava ehto, jonka nojalla sopijapuolella on mahdollisuus vetäytyä sopimussidonnaisuudesta. Yksityisoikeus
On myös oikeudenaloja, jotka eivät sijoitu julkisoikeuteen eivätkä yksityisoikeuteen, koska niiden normiaines on peräisin kummaltakin alueelta. Tällaisia ovat maatalousoikeus, lääkintäoikeus ja osittain myös ympäristöoikeus. Uusien oikeudenalojen muodostuminen on haaste perinteiselle jaottelulle. Jaottelua ei myöskään vakiinnuta normiston tarkastelu toiminnallisissa yhteyksissään. Sopimusoikeus
Käytännössä hyvin tavallisia ovat "vakiosopimukset", joita sopimuksen käyttäjä käyttää usean sopimuskumppanin kanssa eikä toisella osapuolella ei yleensä ole mahdollisuutta neuvotella sopimuksen ehdoista. Esimerkki: postimaksu tai lentolippu. Asiakas joko hyväksyy kuljettajan ehdot sellaisinaan tai vetäytyy hankkeesta. Kiinteistöoikeus
Kiinteistöoikeus on oikeustieteessä oikeudenala, jonka piiriin kuuluu kiinteistöyksiköiden muodostamista, niiden välisiä käyttösuhteita (kuten esimerkiksi rasitteita) ja käyttösopimuksia sekä maanvuokraa koskeva lainsäädäntö ja oikeuskysymykset. Laajasti määriteltynä kiinteistöoikeus on oikeudenala, joka koskee kiinteistöjä. Joissakin maissa kiinteistöoikeutta vastaa lähinnä maaoikeus (, ). Suomessa maaoikeus on vakiintumaton käsite, joka esiintyy tavallisesti osana maa- ja vesioikeus -nimitystä. Suomessa maaoikeuden piiriin kuuluu kiinteistöoikeuden ohella asutus- ja maanhankintalainsäädäntö, maa- ja metsätalouslainsäädäntö sekä lunastuslainsäädäntö. Kiinteistöoikeudella on läheinen suhde talousoikeuden joihinkin osa-alueisiin, kuten ympäristötalouteen ja kiinteistötalouteen, jotka perinteisesti sijoitetaan talousoikeuden piiriin. Paikallinen sopiminen
Paikallinen sopiminen on oikeustieteellisestä näkökulmasta ongelmallinen, koska sopimusoikeuden keskeisen sopimusvapauden periaatteen liittäminen työoikeuteen tuottaa useita tosiasiallisia ongelmia. Näistä keskeisin on työntekijän ja työnantajan aseman välillä vallitseva epäsymmetria. Tämä epäsymmetria liittää paikallisen sopimisen myös sosiaalioikeuteen. Sopimusoikeus
Lähtökohtana on "yksityisautonomia" eli oikeusvaltiossa kaikille oikeustoimikelpoisille ihmisille ja oikeuskelpoisille yhteisöille kuuluva vapaus velvoittautua sekä "lat. pacta sunt servanda" eli sopimuksen sitovuus osapuolia kohtaan. Oikeudenala
Oikeudenala eli oikeusala on oikeusjärjestyksen osa, joka yhdessä toisten oikeudenalojen kanssa jäsentää oikeusjärjestelmän rinnakkaisiin alueisiin. Oikeusajattelussa oli 1800-luvulla keskeistä erottelu subjektiiviseen oikeuteen ja objektiiviseen oikeuteen. Subjektiivinen oikeus antaa toimintamahdollisuuksia oikeussubjekteille ja objektiivisen oikeuden keskeinen piirre on sen yhteys valtiolliseen vallankäyttöön. Tältä pohjalta on syntynyt jako valtion ja kansalaisten suhteita käsittelevään julkisoikeuteen ja kansalaisten keskinäisiä suhteita sääntelevään yksityisoikeuteen. Julkisoikeus ja yksityisoikeus jakaantuvat osa-alueiksi eli kapeiksi yksityiskohtaisiksi oikeudenaloiksi. Yksityisoikeus
Yksityisoikeutta ja julkisoikeutta erottaa useampi tekijä. Julkisoikeus sääntelee oikeussuhteita, joissa yhtenä osapuolena on julkisyhteisö. Yksityisoikeuden lähtökohtana on yksityisten etujen kunnioittaminen yhteisten etujen sijaan. Oikeudenalojen oikeuskeinot ja oikeusseuraamukset ovat erilaiset. Yksityisoikeudellisia seuraamuksia ovat esimerkiksi vahingonkorvaus ja sopimuksen purku, kun taas julkisoikeudessa käytetään rangaistuksia ja vaikkapa toimiluvan peruuttamista. Näitä kahta oikeudenalaa erottaa myös historiallinen perinne sekä niiden käyttämät erilaiset käsitteet ja periaatteet. Tyypillisesti sopimus kuuluu yksityisoikeuteen ja julkiset palvelut julkisoikeuteen. Jaottelu ei koske vain lainsäädännön systematiikkaa, vaan jako on perustana myös tuomioistuinlaitoksen toiminnalle. Yksityisoikeuteen liittyvät asiat käsittelee yleinen tuomioistuin, kun taas julkisoikeudellisia oikeussuhteita ratkovat hallintotuomioistuimet. Toimihenkilö
Riitaa korostaa eri ay-liittojen toimihenkilöitä koskevat työehtosopimusten sisällöt: toisilla toimihenkilöryhmillä on työehtosopimuksessa etuja, jotka toisilta toimihenkilöryhmiltä puuttuvat. Se, minkä ay-liiton soveltamisalan työehtosopimusta työnantaja noudattaa, sen ay-liiton jäseniksi järjestäytyvät kyseisen sopimuksen piiriin kuuluvat työntekijät. Riita on siis osin ay-järjestöpoliittinen. Ylempien toimihenkilöiden ja toimihenkilöiden ammattiliitot ovat sopineet tekemissään työehtosopimuksissa nk. "soveltamisalasta", joka määrittää kehen henkilöön sovelletaan toimihenkilön ja kehen ylemmän toimihenkilön sopimusta (nk. ylärajanveto). Raja ei ole yksiselitteinen, ja siitä on paitsi oikeuskäytännössä riidelty toimihenkilöiden ja työnantajien kesken, myös julkisuudessa eri toimihenkilö ay-liittojen kesken (esim. Akavan YTN ja STTK:n Toimihenkilöunioni). Avoliitto
Laissa korostetaankin avopuolisoiden keskinäisten sopimusten (ns. sopimuserottelu) merkitystä niin avoliiton aikana kuin omaisuutta myöhemmin eroteltaessa. Omaisuuden erottelua ja avopuolison avustusvaatimuksen käsittelyä varten voidaan tuomioistuimelta eli tuomarilta hakea pesänjakajan määräämistä, jollei siis keskinäisin sopimuksin ole päästy yhteisymmärrykseen. Jos pesänjakajaa koskeva hakemus on tehtynä, määrättävä pesänjakaja ratkaisee ensisijaisesti myös hyvitysvaatimukset. Siis vielä kerran, jolleivät avopuolisot keskenään pääse sopimukseen omaisuuksiensa jaosta, heillä on mahdollisuus turvautua tuomioistuinmenettelyyn kanneperusteinaan velkomus, perusteettoman edun palautus, omistusoikeuden vahvistaminen tai kumoaminen, hallinnan palautus, vahingonkorvaus tms.. Oikeudenkäynnistä tulee joka tapauksessa yleensä raskasta ja kallista. Työsopimus
Alle 15-vuotiaan puolesta työsopimuksen voi tehdä huoltaja tai huoltajan luvalla alle 15-vuotias itse. 15 vuotta täyttänyt saa itse tehdä ja purkaa työsopimuksensa, mutta huoltajalla on oikeus purkaa 15–17-vuotiaan tekemä sopimus, jos se on tarpeellista tämän kasvatuksen, kehityksen tai terveyden takia. Sukupuolten tasa-arvo
Tasa-arvoon liittyviä säännöksiä löytyy myös useista muista laeista. Työelämään liittyen esimeriksi työsopimuslaki ja virkamieslaki sisältävät säännöksiä työntekijöiden tasapuolisesta kohtelusta sekä tasa-arvo- ja yhdenvertaisuuslakeihin viittavaan syrjintäkiellon. Myös rikoslaki sisältää laajan työelämää ja elinkeinotoimintaa koskevan syrjintäkiellon. Kuluttajansuojalaissa kielletään hyvän tavan vastaisena markkinointina muun muassa sellainen markkinointi, joka loukkaa ihmisarvoa tai jossa esiintyy muun muassa sukupuoleen perustuvaa syrjintää. Lisäksi rikoslaki sisältää säännöksiä muun muassa pahoinpitelystä ja seksuaalirikoksista sekä muista henkilöön kohdistuvista rikoksista, kuten vapaudenriistosta, vainoamisesta ja pakottamisesta. Rikoksen uhrien oikeuksista, suojelusta ja avustamisesta säädetään erikseen. Esimerkiksi esitutkintalaissa on otettu huomioon lähisuhde- ja perheväkivaltaa koskevia erityispiirteitä muun muassa kuulusteluihin, tukihenkilöön ja oikeudenkäyntiavustajaan liittyen. Kansainvälinen yleissopimus siirtotyöläisten ja heidän perheenjäsentensä oikeuksista
Sopimus sisältää valtioiden välisiä velvoitteita oikeudenmukaisen siirtolaishallinnon luomisesta. Koska ihmisoikeudet ovat yksilön oikeuksia, voivat sellaiset säännökset olla Tuomiojan mielestä "ihmisoikeusvelvoitteiden kohdentumista hämärtäviä". Tuomioja perusteli, että "muutkaan EU-maat eivät ole sopimukseen liittyneet". Hän kuitenkin myönsi, että "voi olla aiheellista pohtia", olisiko "erillisellä [sopimukseen sisältyvän valvontamekanismin kaltaisella] valvontamekanismilla siirtotyöläisten oikeuksia vahvistava vaikutus". Tuomiojan mukaan "ulkomaalaisten oikeuksien toteutuminen on [kuitenkin jo] säännöllisesti esillä Suomen ihmisoikeuksiin perustuvan raportoinnin yhteydessä". Henkilökohtainen avustaja
Työnantaja mallissa henkilökohtainen avustaja on työsuhteessa avustettavaan.Työsuhde syntyy työsopimuslain mukaan,työsuhteen tunnusmerkkien arvioinnin perusteella.Työsopimuslaki on nk.pakottavaa oikeutta joka on tehty työntekijän suojaksi eikä siitä voi sopimuksin poiketa työntekijän etuja tai suojaa vähentäen. Toimivalta
Toimivalta sopimusoikeudessa määrittää sitä, kuinka laaja oikeus sitoumusten tekemiseen henkilöllä on toisen puolesta. Sopimusoikeudessa toimivalta liittyy toisen edustamiseen tai toimeksiantojen suorittamiseen. Erioikeus
Erioikeus eli privilegio () on jollekin yhteisölle tai yksityiselle myönnetty etuus, jota ei ole muilla. Säädyillä eli aatelistolla, papistolla, porvaristolla ja talonpojilla on ollut vahvistettuja erioikeuksia, jotka on myöhemmin lainsäädännöllä kumottu, Suomessa lopullisesti 1995. Tekijänoikeus
Tekijänoikeus alkoi saada lisää merkitystä sanomalehdistön ja kirjateollisuuden laajentuessa 1800-luvulla, ja kansainvälinen Bernin sopimus 1886 oli käännekohta. Yhdysvallat pysytteli kuitenkin kansainvälisen sopimusjärjestelmän ulkopuolella 1950-luvulle asti. Venäjä ei kuulunut Bernin sopimukseen, joten Suomikin liittyi siihen vasta 1928. Suomi ratifioi vasta vuonna 1986 Bernin yleissopimuksen niin sanotun Pariisin sopimuskirjan. Perheoikeus
Perheoikeus on yksityisoikeuteen kuuluva oikeudenala, jonka tehtävänä on systematisoida avioliiton solmimiseen, lapsen sukunimen valitsemiseen sekä avioliiton päättymiseen liittyviä oikeudellisia kysymyksiä. Perheoikeuden alaan kuuluvat toisaalta aviopuolisoiden välisiä suhteita koskeva lainsäädäntö kuten puolisoiden omaisuussuhteet ja niihin liittyvät vallintarajoitukset, toisaalta lasten ja vanhempien välisiä suhteita koskeva lainsäädäntö kuten säännökset lasten huollosta ja elatuksesta sekä myös adoptiosta ja sen vaikutuksista. Avio-oikeus on osa perheoikeutta käsittäen muun muassa säädökset toisen omaisuuteen, joka aktualisoituu osituksessa. Laajemmassa mielessä voidaan perheoikeuteen lukea myös perintöoikeus. Työehtosopimus
Työehtosopimukset kattavat noin 84 % yksityisen sektorin palkansaajista. Suurin osa heistä on sopimusten piirissä työehtosopimuksen normaalisitovuuden perusteella eli sen vuoksi, että työnantaja on järjestäytynyt alan työnantajaliittoon. Noin 18 % yksityisen sektorin palkansaajista on työehtosopimusten piirissä sopimuksen yleissitovuuden perusteella eli siitä huolimatta, että työnantaja ei ole järjestäytynyt työnantajaliittoon. Työntekijä
Työntekijä on "työsuhteessa" työnantajaansa ja tekee tämän kanssa työsopimuksen. Siinä on määritelty työtehtävät, työn määrä, palkan perusteet, koeaika, sopimuksen irtisanomisehdot molemmin puolin ja muut työsuhteeseen kuuluvat asiat. Työsopimus on tärkeä työntekijän oikeuksien turvaamiseksi. Työntekijällä on työnantajan puolelta vakuutus mahdollisten tapaturmien tai vahinkojen varalta. Työn tekeminen kerryttää työntekijälle eläkettä. Sopimusoikeus
Suomessa jopa lakimiehet nojautuvat nykyisin välillä liiaksi amerikkalaiseen sopimusoikeuteen ("law of contracts"), joka lopultakin eroaa varsin paljon meillä noudatettavista säännöistä. Suomessa velvoiteoikeus tukeutuu oikeustoimilakiin, ja alan suurimpia auktoriteetteja ovat eräissä tapauksissa vuosikymmeniä sitten julkaisseet skandinaaviset kirjoittajat. Ylioikeus
Ylioikeus tarkoittaa Suomessa riita- ja rikosasioita käsittelevän yleisen tuomioistuinlaitoksen toista oikeusastetta eli hovioikeutta. Sieltä voi hakea muutosta alioikeuden ratkaisuun. Aiemmin nimitys on esiintynyt erityistuomioistuinten nimissä, jollaisia ovat olleet sotaylioikeus (lakkautettu 1952), vesiylioikeus (lakkautettu 1999) ja virkaylioikeus (lakkautettu 1987). Työsopimus
Työsopimuslaissa ei ole kuvausta siitä, miten työnantajan tulee valita irtisanottavat työntekijät: työnantaja voi irtisanoa kenet se kokee parhaaksi – samoin kuin työnantaja saa päättää kenen kanssa se tekee työsopimuksen. Mikäli työntekijä on menettänyt osan työkyvystään kyseisen työnantajan palveluksessa, työturvallisuuslain ja työterveyshuoltolain mukaan työtä on pyrittävä helpottamaan eikä vajaakuntoisuus saa olla irtisanomisperuste. Toisaalta perhe-, vuorottelu- tai hoivavapaalla olevaa koskee nk. "tehostettu irtisanomissuoja": perhevapailla oleva voidaan irtisanoa ainoastaan silloin kun koko yrityksen toiminta lakkaa. Ilmoitus irtisanomisesta voidaan kuitenkin toimittaa perhevapaalla olevalle, mutta työsuhde ei lakkaa perhevapaan aikana. Irtisanomisissa ei saa syyllistyä syrjintään ja irtisanomiset on tehtävä tasapuolisesti. Lisäksi työehtosopimuksissa voi olla lisämääräyksiä irtisanomisjärjestyksestä. Työ
Palkkatyö on työn muoto, jossa työntekijä tekee työtä työnantajalle ja saa siitä rahallisen korvauksen eli palkkaa. Palkkatyön ehtoja säätelevät Suomessa lait (mm. työaikalaki), yleissitovat työehtosopimukset ja työsopimukset. YK:n Ihmisoikeusjulistuksen mukaan jokaisella on oikeus palkkatyöhön sekä siitä saatuun kohtuulliseen palkkaan, joka takaa työntekijälle ja hänen perheelleen ihmisarvon mukaisen toimeentulon. Suomen valtio pyrkiikin järjestämään väliaikaista palkkatuettua työtä pienelle osalle työttömistä työnhakijoista aktiivisen työvoimapolitiikan avulla. Velvoiteoikeus
Velvoiteoikeus on oikeustieteen ala, joka tarkastelee yksityisten toimijoiden välisiä velka- ja muita velvoitesuhteita. Velvoiteoikeus kuuluu eri oikeudenalojen systematiikassa siviili- eli yksityisoikeuteen ja sen sisällä varallisuusoikeuteen. Paikallinen sopiminen
Suomessa paikallisella sopimisella tarkoitetaan perinteisesti työoikeuden alaan kuuluvaa oikeuden osa-aluetta. Paikallinen sopiminen on kuitenkin laajempi kysymys, jota on tarkasteltu erityisesti taloustieteessä. Irtisanomissuoja
Työsopimuksessa voi sopia irtisanomisajan pituudesta. Yleensä irtisanomisajat muodostuvat työsuhteissa työehtosopimusten mukaisesti. Työntekijä ja työnantaja voivat sopia kuitenkin työsuhteen alkaessa työehtosopimuksessa määritellystä irtisanomisajasta pidemmälle ulottuvat irtisanomisajan. Lain mukaan irtisanomisaika on oltava kuitenkin aina enintään kuusi kuukautta ja näin ollen sopimus pidemmästä irtisanomisajasta on mitätön. Laissa on kuitenkin lisäksi laadittu yleiset työnantajan irtisanomisajat, jos muuta ei ole sovittu. Työnjohto-oikeus
Työnantajan direktio-oikeuden puitteissa annettujen määräysten tulee olla asiallisia, johdonmukaisia, objektiivisesti arvioiden kohtuullisia ja kohdella työntekijöitä tasapuolisesti. Työnantajan tulee ottaa huomioon kunkin työntekijän fyysiset ja ammatilliset edellytykset suoriutua annettavasta työtehtävästä käyttäessään työnjohto-oikeuttaan. Toisaalta työntekijän kieltäytymistä on säännelty laissa: työntekijä voi pidättäytyä työstä vain erityisin perustein; esimerkiksi työntekijällä on oikeus pidättäytyä työstä, jota hän pitää vaarallisena omalle tai muiden työntekijöiden hengelle tai terveydelle. Työnantaja ei saa direktio-oikeutensa perusteella olennaisesti muuttaa työsuhteen ehtoja, mutta toisaalta oikeutta muuttaa työsuhteen ehtoja sopimuksen sisällä. Mikäli työsopimus on väljä, eikä työsuhteen ehtoja ole tarkasti määritelty, direktion perusteella voidaan tehdä suuriakin muutoksia työsopimuksen ehtoihin. Kuitenkin sopimuksen ehdoksi voi muodostua myös työnantajan ja työntekijän välillä pitkään noudatettu "vakiintunut käytäntö". Kansainvälinen oikeus
Kansainvälisen oikeuden merkittävimpiä alueita ovat valtiosopimukset, kansainvälinen lainkäyttö, kansainvälisen oikeuden käyttäminen kansallisissa tuomioistumissa, ihmisoikeudet, sota ja rauha sekä kansainväliset järjestöt. Kansainvälisen oikeuden säädöksiä ei ole koottu lakikokoelmaksi, vaan se on osittain tapaoikeutta. Osittain se on muodostunut valtioiden välisistä sopimuksista, kuten Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjasta ja ihmisoikeussopimuksista. Sopimusoikeus
Oikeustoimilaki ja velkakirjalaki sisältävät eräiden muiden lakien ohella keskeiset säännöt tilanteista, joissa poiketaan aikaprioriteetin säännöstä. Yleensä esimerkiksi kahdelle myynnissä aikaisemmin tehty oikeustoimi pitää ja myöhempi oikeustoimi väistyy. Vilpittömän mielen suojan perusteella tarkoin määritellyissä tilanteissa tapahtuu kuitenkin ekstinktio, jolloin myöhempi sopijapuoli saa oikeuden sopimuksen kohteeseen ja aikaisempi oikeus väistyy. Valtakunnansovittelija
Vuoden 1962 laki oli alun perin tarkoitettu koskemaan vain yksityisoikeudellisessa työsuhteessa olevia osapuolia. Vuonna 1970 säädetyn valtion virkaehtosopimuslain myötä virkamiehet saivat työtaistelumahdollisuuden. Niinpä vuoden 1962 lakia työriitojen sovittelusta muutettiin siten, että joulukuun alusta 1970 se koski työnantajien sekä työntekijäin ja virkamiesten välisten työriitojen sovittelua. Työehtosopimus
Työehtosopimukset ovat pakottavia, eikä työsopimuksissa voida sopia niitä huonommista ehdoista työntekijän kannalta, ellei tällaista oikeutta nimenomaisesti työehtosopimuksessa mainita (nk. edullisemmuusperiaate). Työehtosopimusten katsotaankin turvaavan työmarkkinaosapuolten tasavertaisen aseman. Merkittävimmät työehtosopimukset ovat kansallisia, mutta työehtosopimuksia voidaan solmia myös yrityksen tasolla. Sopimusala määrittyy yleensä työnantajaliiton toimialan mukaan. Sopimusten soveltamisala on taas yhteydessä palkansaajaliittoon. Siis esimerkiksi teknologiateollisuuden sopimusalalla on erikseen työntekijöiden, toimihenkilöiden ja ylempien toimihenkilöiden soveltamisalan työehtosopimuksia. Sopimusoikeus
Sopimusoikeuden lähtökohta on usein toisteltu periaate pacta sunt servanda - sopimukset on pidettävä. Siksi sopimuksen osoittautuminen osapuolelle epäedulliseksi ei johda sen muuttamiseen tuomioistuimessa. Työaika
Tietyissä tapauksissa edellä mainituista säännöksistä poiketa työnantaja- ja työntekijäjärjestöjen tekemällä työehtosopimuksella. Perusoikeudet
Lisäksi Lissabonin sopimus poisti unionin jaon kolmeen erilliseen pilariin. Pilarijaon poistamisen myötä komission, parlamentin ja EU-tuomioistuimen toimivalta ulottuu myös rikosasioihin ja poliisiyhteistyöhön. Myös unionin lainsäädäntö ja muu toiminta näissä asioissa siirtyi niiden toimivaltaan. Pidätysoikeus
Pidätysoikeus eroaa panttioikeudesta siinä, että panttioikeuteen liittyy oikeus esineen myymiseen saamisen suorittamiseksi. Velkojalla saattaa määrätapauksissa olla ensin vain pidätysoikeus ja tietyn ajan kuluttua myös esineen myyntioikeus, jolloin käytetään nimitystä lakisääteinen panttioikeus. (Laki 688/1988) Työsopimus
Työnantaja ei saa irtisanoa toistaiseksi voimassa olevaa sopimusta ilman asiallista ja painavaa syytä. Työntekijästä itsestään riippuvana asiallisena ja painavana syynä voidaan pitää esim. työsopimuksesta tai laista johtuvien velvoitteiden vakavaa rikkomista ja laiminlyöntiä. Lisäksi laissa on lueteltu syitä, joita ei voida pitää asiallisena ja painavana. Työsopimuksen purkaminen merkitsee työsopimuksen lopettamista välittömästi, ilman irtisanomisaikaa. Se on siis irtisanomista voimakkaampi toimi, ja se edellyttää painavampia perusteita kuin irtisanominen. Rikosoikeus
Vielä yhtenä rikosoikeuden osa-alueena voidaan pitää kansainvälistä ja eurooppalaista rikosoikeutta. Kansainvälinen rikosoikeus on osa kansainvälistä oikeutta ja se sisältää kansainväliset rikosoikeudelliset yleissopimukset kuten Geneven sopimus, rikostuomioistuimet kuten Kansainvälinen rikostuomioistuin ja tietyt kansainvälisiä rikoksia koskevat opit ja käytännöt. Eurooppalainen rikosoikeus taas tarkoittaa ensisijaisesti Euroopan neuvoston ja EU:n puitteissa toteutettuja rikosoikeudellisia toimenpiteitä ja käytäntöjä. EU-rikosoikeus kuuluu EU:ssa vapauden, turvallisuuden ja oikeuden piiriin. Nämä vaikuttavat kansallisesti pääasiassa rikosoikeuden erityiseen osaan, mutta varsinkin Eurooppalainen rikosoikeus on vaikuttanut myös sen yleiseen osaan ja seuraamusjärjestelmään. EU-rikosoikeudessa rikosoikeudellisen yhteistyön käsite on vakiintunut tarkoittamaan aineellisen rikosoikeuden lähentämistä ja rikosprosessuaalista yhteistyötä. Aineellinen rikosoikeus tarkoittaa tässä yhteydessä lähinnä rikoslain erityistä osaa ja sen rikossännösten tunnusmerkistöjä, mutta tietyiltä osin myös yleiseen osaan kuuluvia seuraamuksia. Rikosprosessuaalisen yhteistyön tarkoituksena on esimerkiksi rikoksentekijöiden helpompi luovuttaminen jäsenmaasta toiseen ja sitä tapahtuu jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaiden välillä esimerkiksi tuomioiden ja päätösten vastavuoroisen tunnustamisen muodossa. Kansainvälisen ja Eurooppalaisen rikosoikeuden kehitys on ollut merkittävää ja sen vaikutus kansalliseen rikosoikeuteen ja kriminaalipolitiikkaan on ollut merkittävämpää kuin on osattu odottaa. Sillä on ollut myös rikosoikeuden monialaisuutta lisäävä vaikutus koska EU-rikosoikeus kytkeytyy yleiseen EU-oikeuteen jonka yleiset periaatteet ja EU-tuomioistuimen käytännössä kehittyneet opit EU-oikeuden oikeusvaikutuksista ovat tulleet merkitykselliseksi myös kansallisessa rikosoikeudessa. Markku Vuorinen (asianajaja)
Vuorinen on osallistunut työoikeudesta käytävään keskusteluun ja kirjoittanut kymmeniä artikkeleita työelämän tyypillisistä riidoista, esimerkiksi palkan alentamisesta ja työpaikkakiusaamisesta. Artikkeleita on julkaistu laajasti ay-lehdissä, ja muutama Vuorisen kirjoittama artikkeli on myöhemmin julkaistu Kasanen & Vuorisen nettisivuilla. Vuorinen on myös usein käytetty luennoitsija ja asiantuntijahaastateltava mediassa [10,11], viimeksi työsuhteen päättymistä käsittelevässä artikkelissa Liiketalous-lehdessä 4/2014. Markku Vuorinen on myös yksi "Lakiopas työntekijälle" -teoksen (2002) kirjoittaja. Toimivalta
Asiallinen toimivalta tarkoittaa viranomaiselle käsiteltäväksi määrättyjä asioita. Toinen viranomainen ei saa käsitellä toiselle viranomaiselle kuuluvia asioita. Suomessa esimerkiksi merioikeus- ja patenttioikeusasiat on keskitetty tiettyihin käräjäoikeuksiin ja hovioikeus toimii ensimmäisenä oikeusasteena käräjäoikeuksien tuomareita koskevissa syyteasioissa. Kunnallisoikeus
Kuntien tehtävät jakaantuvat erityiseen ja yleiseen toimialaan. Erityistoimiala keskittyy valtion kunnille määräämien lakisääntöisten tehtävien toteuttamiseen, kun yleinen toimiala taas korostaa kunnallisen itsehallinnon vapautta ottaa itselleen toteutettavaksi myös vapaaehtoisia tehtäviä. Kunnallisoikeudessa käsitellään muun muassa näiden toimialojen tehtävien järjestämisen ja toteuttamisen rajoitteita ja puitteita oikeudellisesta näkökulmasta. Sopimusoikeus
Monet sopimustyypit ovat erikoistuneet niin pitkälle, ettei niiden merkitys aukea yleisten oppien perusteella. Sellaisia ovat "vakuutussopimukset", joista on runsaasti lainsäädäntöä ja "kuljetussopimukset". Pankkitoiminnassa ja luotonannossa on runsaasti hyvinkin mutkikkaita järjestelyjä, joista vanhimmat erikoislainsäädännön kohteet olivat "vekseli" ja "šekki". Tavallisille kansalaisille tutut "pankkikortit" ja "luottokortit" aiheuttavat usein sopimusoikeudessa keskeisen "takautumisoikeuden" ongelman: jos joku joutuu maksamaan suorituksen toisen puolesta, hänellä on kenties oikeus saada kolmannelta korvaus. "Tietotekniikkaan" liittyviä sopimuksia on usein pidetty erityisinä sekä toimittajien että asiakkaiden kannalta, vrt. Takki (2003). Tietotekniikan ja siihen liittyvien palvelujen toimittamista ja hankkimista helpottamaan on laadittu Tietotekniikka-alan IT2000 sopimusehdot, jotka on uusittu kokonaan vuonna 2010. Elinkeino-oikeus
Elinkeino-oikeus on oikeudenala, jonka piiriin kuuluvat elinkeinonharjoittamista ja elinkeinon harjoittamisen oikeutta koskevat asiat. Joissakin maissa elinkeino-oikeus on elinkeinoasioita käsittelevä erityistuomioistuin. Subjektiivisena oikeutena elinkeino-oikeus tarkoittaa jokaiselle kansalaiselle kuuluvaa oikeutta harjoittaa elinkeinoa. Maaoikeus
Ennen vuotta 2001 maaoikeudet olivat itsenäisiä erityistuomioistuimia. Ennen vuotta 1972 niiden nimenä oli maanjako-oikeus. Oikeusjärjestys
Oikeusjärjestys on perinteisesti jaettu systemaattisesti eri oikeudenaloihin. Nämä alat kuuluvat joko yksityisoikeuteen tai julkisoikeuteen. Jaottelun taustalla on erikoistuminen, oikeudellinen tutkimus ja asialliset syyt: yksityisoikeudessa on kyse yksityisten intressien sovittelusta (vahva sopimusvapaus) ja julkisoikeudessa keskeisellä sijalla on valtion etu. Yksityisoikeuteen on kuitenkin tullut yhä enemmän mukaan julkisoikeudellisia piirteitä (yksityisten intressien välisten ristiriitojen ratkaisua pidetään yleisen tason oikeuspoliittisena kysymyksenä), mutta myös julkisoikeudessa on enenevässä määrin yksityisoikeudellisia aspekteja (valtion liikelaitosten yksityistäminen). Tämä jaottelu ei olekaan nykyisin niin selkeä, mutta se on kuitenkin suuntaa antava. Kauppaoikeus
Kauppaoikeus on siviilioikeuden ala, jonka keskeisimpiä alueita ovat yhteisöoikeus, kuluttajaoikeus, kansainvälistä kaupankäyntiä koskevat säännöt (UNIDROIT, CISG) sekä markkinaoikeus. Nykyisin kauppaoikeuteen luetaan vakiintuneesti myös aineettomia oikeuksia käsittelevä immateriaalioikeus, joka aikaisemmin on yleensä mielletty varallisuusoikeuden osaksi. Kauppaoikeuden tehtävänä on myös tutkia yritys- ja elinkeinotoimintaa koskevia lainkäyttö- ja täytäntöönpanonormeja. Lakko
Ammattiliitot käyttävät lakkoa ja lakolla uhkaamista aseena muun muassa palkkaneuvotteluissa. Erityisesti maissa, joissa järjestäytyminen on heikkoa, lakkoja esiintyy myös ilman ammattiliiton myötävaikutusta. Toisinaan työntekijät menevät lakkoon myös painostaakseen valtiota tai myötätuntolakkoon tukeakseen toisen alan työtaistelua.
Lakossa työntekijä rikkoo tekemäänsä työsopimusta, jolla hän on sitoutunut työskentelemään tietyn ajan tai toistaiseksi. Siksi lakkoja pidettiin aikaisemmin laittomina. Useimmissa länsimaissa lakot laillistettiin 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa työntekijöiden oikeuksien kasvaessa. Nykyisin lakko-oikeus kuten ammatillinen järjestäytyminen katsotaan työntekijöiden perusoikeudeksi ja se on tunnustettu useimmissa perustuslaeissa. Tunnetaan kuitenkin laittoman lakon käsite. Sopimusoikeus
Lähtökohtaisesti suullinen sopimus on sitova, elleivät osapuolet ole sopineet toisin tai ellei muotovaatimuksesta johdu muuta. Kirjallisen sopimuksen käyttö on kuitenkin suositeltavaa, jotta sopimuksen sisältö voidaan näyttää tarpeen vaatiessa toteen esimerkiksi oikeudessa. Lisäksi etenkin liikesopimuksissa voidaan sopia siitä, että sitovan sopimuksen syntyedellytyksenä on kirjallinen muoto ja allekirjoitettu sopimusasiakirja (muotovarauma). Osapuolet voivat myös sopia, että kirjallinen sopimus sisältää kaiken sovitun, eikä suullisesti mahdollisesti solmittuihin ehtoihin voi vedota mahdollisessa riitatilanteessa. Sopimusoikeus
Sopimuksen solmimisesta säädetään yleisesti oikeus­toimi­laissa (laki varallisuusoikeudellisista oikeustoimista). Sopimus syntyy, kun on annettu "tarjous" ja siihen on saatu hyväksyvä ja olennaisilta osiltaan tarjousta vastaava "vastaus". Vastauksen on lisäksi oltava oikea-aikainen. Vastaus joka poikkeaa tarjouksen ehdoista tulkitaan uudeksi tarjoukseksi. Oikeustoimilaki tuntee kuitenkin vain yhden mahdollisen sopimuksen syntytavan. Sitova sopimus voi syntyä myös esimerkiksi tosiasiallisen toiminnan tuloksena, kuten matkustettaessa julkisella liikennevälineellä tai esimerkiksi sopimusneuvottelujen tuloksena. Työoikeus
Työsopimus voidaan tehdä suullisesti, kirjallisesti tai sähköisesti. Alle 18-vuotiaan oikeudesta tehdä työsopimus sekä nuoren työntekijän huoltajan oikeudesta purkaa alaikäisen tekemä työsopimus säädetään nuorista työntekijöistä annetussa laissa. Vajaavaltaiseksi julistettu tai henkilö, jonka toimintakelpoisuutta on holhoustoimesta annetun lain nojalla rajoitettu, voi tehdä ja päättää itse työsopimuksensa. Työsopimus on kestoltaan joko "toistaiseksi voimassa" tai "määräaikainen". Oletuksena työsopimus on voimassa toistaiseksi, jollei sitä ole perustellusta syystä tehty määräaikaiseksi. Tällaisia syitä ovat esimerkiksi työn luonne, harjoittelu tai sijaisuus. Työsuhteeseen voi sisältyä maksimissaan 4 kuukauden koeaika (korkeintaan 6 kuukautta, jos työhön liittyy yhtäjaksoinen koulutus), jolloin työsopimus voidaan molemmin puolin purkaa, mutta ei epäasiallisin perustein. Määräaikaista työsuhdetta ei kumpikaan osapuoli voi yksipuolisesti irtisanoa, mutta yli viideksi vuodeksi tehty määräaikainen työsuhde muuttuu toistaiseksi voimassa olevaksi kestettyään viisi vuotta. Työ
Jos työntekijä irtisanoutuu tai työsopimus päätetään sopimalla, työttömyysturvaa on mahdollista saada vasta kolmen kuukauden karenssin jälkeen. Kuitenkin, jos työntekijällä on ollut oikeus purkaa työsopimuksensa, karenssia ei määrätä. Työlainsäädäntö
Työlainsäädännön valmistelusta ja kehittämisestä vastaa Suomessa työ- ja elinkeinoministeriö. Tällaisia lakeja ovat mm. työsopimuslaki, työaikalaki, vuosilomalaki, Yhdenvertaisuuslaki, laki yksityisyyden suojasta työelämässä, työehtosopimuslaki, vuorotteluvapaalaki, opintovapaalaki sekä palkkaturvalaki. Myös henkilöstön osallistumisjärjestelmiä eli yhteistoimintaa yrityksissä, hallintoedustusta ja henkilöstörahastoa koskevat lainsäädäntöasiat valmistellaan työ- ja elinkeinoministeriössä. Ympäristöoikeus
Ympäristöoikeuden erottaa muista oikeudenaloista siihen liittyvien suositusten, sopimusten ja ohjeiden suuri määrä ja varsinkin näiden suuri vaikutus. Ympäristöoikeudessa on paljon joustavia normeja. Suomen oikeusjärjestelmässä ympäristöoikeus on varsin nuori: se on saanut alkunsa 1900-luvun puolivälissä. Työtuomioistuin
Työnantajan ja työntekijän välisestä työsopimuksesta aiheutuvat riidat käsitellään asianomaisessa käräjäoikeudessa, ei siis työtuomioistuimessa. Virkasuhteisten vastaavat riidat käsitellään joko valtion virkamieslautakunnassa tai hallinto-oikeudessa. Sopimusoikeus
Sopimusoikeuteen kuuluu yleisiä periaatteita, joista eräät ilmenevät lainsäädännöstä, mutta toiset eivät. Eräistä sopimustyypeistä on erikoislainsäädäntöä, kuten kiinteistön kaupasta. Eräitä sopimuksia koskevat riidat ratkaistaan yleisten periaatteiden ja osa taas periaatteiden lisäksi erikoislaisäädännön kuten kauppalain tai kuluttajansuojalain perusteella. Erikoislainsäädännöllä on monesti tarkoitus suojata heikompaa osapuolta kuten kuluttajansuojalailla kuluttajaa elinkeinonharjoittajaa kohtaan ja työlainsäädännöllä työntekijää työnantajaa kohtaan. Työsopimus
Työsopimus on yrityksen ja yksityisen henkilön välinen oikeustoimi. Työsopimuksessa sovitaan työn laadusta tai tietystä työsuorituksesta, palkasta ja muista työehdoista. Työsopimuksia sääntelee Työsopimuslaki (26.1.2001/55). Sopimuksessa on noudatettava paitsi lain säännöksiä myös palkka- ja muita ehtoja, jotka alan valtakunnallisessa työehtosopimuksessa (TES) on määrätty noudatettaviksi tai on sovittu laista poikkeavasti. Lissabonin sopimus
Lisäksi Lissabonin sopimus poisti unionin jaon kolmeen erilliseen pilariin. Pilarijaon poistamisen myötä komission, parlamentin ja EU-tuomioistuimen toimivalta ulottuu myös rikosasioihin ja poliisiyhteistyöhön. Myös unionin lainsäädäntö ja muu toiminta näissä asioissa siirtyi niiden toimivaltaan. Heikomman suoja
Sopimusoikeuteen kuuluu yleisiä periaatteita, joista eräät ilmenevät lainsäädännöstä, mutta toiset eivät. Eräistä sopimustyypeistä, kuten kiinteistön kaupasta, on erikoislainsäädäntöä. Eräitä sopimuksia koskevat riidat ratkaistaan yleisten periaatteiden ja toiset taas periaatteiden lisäksi erikoislainsäädännön, kuten kauppalain tai kuluttajansuojalain, perusteella. Erikoislainsäädännöllä on monesti tarkoitus suojata heikompaa osapuolta; kuluttajansuojalla kuluttajaa elinkeinonharjoittajaa kohtaan ja työlainsäädännöllä työntekijää työnantajaa kohtaan.
Tällä oikeudenalalla oikeuskäytännön merkitys on hyvin suuri. Erityinen oikeuspaikka
Vaikka aateliston erioikeus saada asiansa käsiteltäväksi ensimmäisenä asteena hovioikeudessa poistettiinkin jo 1800-luvun puolessavälissä, ajatus korkeimmille virkamiehille kuuluvasta erityisestä oikeuspaikasta eli pitkälle sotien jälkeiseen asti. Suurin osa tätä koskevista säännöksistä kumottiin vasta vuoden 2001 alusta hovioikeuslain uudistuksella. Rikkojaisraha
Rikkojaisraha on velvoitetta tehostava rahasumma, jonka maksamalla sopimuksen osapuoli saa oikeuden irrottautua sopimuksesta ja sovituista velvoitteista. Sen maksamalla hän vapautuu kaikista muista sopimusrikkomuksen seuraamuksista. Sopimussakosta rikkojaisraha eroaa siten, että sopimussakkoon liittyy luontoissuorituspakon mahdollisuus. Rikkojaisraha ei ole osa sopimussuoritusta toisin kuin käsiraha ja menettämisseuraamus. Osapuolen maksaessa sovitun rikkojaisrahan toinen osapuoli ei voi vaatia muita sopimusrikkomuksen seuraamuksia kuten vahingonkorvausta. Jos sovittua rikkojaisrahaa ei makseta, voi toinen osapuoli sopimusrikkomuksen havaittuaan turvautua kaikkiin mahdollisiin seuraamuksiin. Työnjohto-oikeus
Direktiovallan rajoja ei ole missään kirjallisessa oikeuslähteessä tarkkaan määritelty, mistä on seurauksena tietty rajojen epämääräisyys ja vaihtelevuus. Työnjohtovallan laajuus ratkaistaan aina tapauskohtaisesti ja luonteeltaan sopimuksenvaraisena asiana siitä voidaan niin laajentavasti kuin rajoittavastikin sopia muun muassa työsopimuksella tai työehtosopimuksella (TES). Työtehtävän kannalta tarpeelliset, vähäiset muutokset työsopimuksen rajoissa ovat sallittuja. Työnantajan työnjohtovaltansa rajoissa antama määräys tulee voimaan heti, jos työnantajalla on oikeus yksipuolisesti muuttaa työsuhteen ehtoa. Työehtosopimus
Työehtosopimus eli TES on Suomessa työntekijäjärjestön ja työnantajan tai työnantajien järjestön välinen sopimus alakohtaisista työehdoista kuten palkoista (ylityökorvauksineen), työajoista, lomista ja muista eduista, joita sopimuksen soveltamisalalla noudatetaan. Sopimukset ovat usein paitsi toimialakohtaisia myös palkansaajan ammattiasemaan sidottuja. Yksityisellä sektorilla työnantajia edustaa useimmin jokin Elinkeinoelämän Keskusliiton, EK:n, toimialaliitoista ja työntekijäpuolella taas jokin SAK:n, STTK:n tai Akavan jäsenliitoista. Julkisella sektorilla solmitaan virkaehtosopimuksia ja työehtosopimuksia. Niiden sopijaosapuolia ovat ammattiliitot ja Kuntatyönantajat KT, Valtion työmarkkinalaitos tai Kirkon työmarkkinalaitos. Tekijänoikeus Suomessa
Tekijänoikeus on kansainvälinen oikeudenala, joka niveltyy tietoyhteiskunnan maailmanlaajuiseen kehittymiseen. Vuonna 1996 WIPOn tekijänoikeussopimuksella ja WIPOn esitys- ja äänitesopimuksella luotiin ensimmäiset kansainväliset säännöt digitaaliajan tekijänoikeuksille ja teosten käyttämiselle tietoverkoissa. EU:n tietoyhteiskunnan tekijänoikeusdirektiivillä (2001/29/EY) luotiin oikeudelliset kehykset jäsenvaltioiden tekijänoikeuslaeille tietoyhteiskunnan edistämiseksi ja EU:n sisämarkkinoiden toimivuuden varmistamiseksi. Suomen kansallisen tekijänoikeuslainsäädännön kehittäminen liittyy kiinteästi Euroopan unionissa tehtävään lainsäädäntötyöhön. Tekijänoikeutta normittavia direktiivejä on tähän mennessä yhdeksän. Maailman henkisen omaisuuden järjestö WIPO hallinnoi myös vanhempia kansainvälisiä tekijänoikeussopimuksia.
Suomessa tekijänoikeuksista muutoksineen on säädetty muun muassa nykyään voimassa olevaan vuoden 1961 tekijänoikeuslakiin. Laissa säädetään muun muassa tekijänoikeuden kohteista ja sisällöstä, teosten käytöstä, jälleenmyyntikorvauksesta, tekijänoikeuden siirtymisestä, voimassaoloajasta, tekijänoikeuden lähioikeuksista sekä lain soveltamisesta. Irtisanominen
Toistaiseksi voimassa olevia sopimuksia koskee pääsääntöisesti irtisanomisvapaus. Sopimuksen osapuoli voi irtisanoa sopimuksen haluamanaan ajankohtana ja irtisanominen ei edellytä erityisiä oikeudellisia perusteita, paitsi jos tällaisesta perusteesta on erikseen laissa säädetty tai osapuolten kesken sovittu. Irtisanominen on yleisesti sallittua pelkästään irtisanovan osapuolen yksipuolisella päätöksellä. Sopimuksessa voi siis olla erityisiä ehtoja koskien sen irtisanomista. Jos tällaisia ehtoja ei ole, noudatetaan asiaan sovellettavan lain säännöksiä. Laissa irtisanomiselle voidaan asettaa ehtoja. Irtisanominen
Sopimuksen irtisanominen ja purkaminen ovat erilaisia tapoja päättää sopimuksen voimassaolo. Purkaminen tarkoittaa yleisesti sopimuksen välitöntä lakkauttamista ja suoritustoimien mitätöintiä. Sopimuksen purkaminen on toisen osapuolen sopimusrikkomukseen liittyvä oikeuskeino, kun taas irtisanominen on tapa lakkauttaa sopimussuhde, kun sopimuksen jatkumista ei enää pidetä tarkoituksenmukaisena. Purkaminen vaatii lähtökohtaisesti perusteeksi toisen osapuolen tekemän sopimusrikkomuksen, kun irtisanominen voidaan normaalisti tehdä ilman perustetta. Sopimuksen purkamisella ja irtisanomisella on Suomessa laissa säädetty ero muun muassa työsuhteessa ja huoneenvuokrasuhteessa, joissa purkaminen vaatii huomattavasti vakavampia perusteita sopimuksen päättämiseen kuin irtisanominen. Erityistuomioistuin
Erityistuomioistuin eli erikoistuomioistuin on tuomiovaltaa käyttävä valtion viranomainen, joka tutkii ja ratkaisee erityisasiantuntemusta vaativia riita- ja rikosasioita. Erityistuomioistuimen toimivalta on rajattu vain tiettyjen asioiden käsittelyyn ja tuomioistuimen kokoonpano poikkeaa yleisistä tuomioistuimista. Erityistuomioistuinten kokoonpanoon kuuluu lakimiesten lisäksi tuomioistuimen alan asiantuntijoita. Tuomioistuimeen saatetaan valita myös eri etupiirien edustajia. Suomessa esimerkki tällaisesta on työtuomioistuin, jonka kokoonpanoon tuomarien lisäksi kuuluu sekä työnantajien että työntekijöiden edustajat. Sopimusvapaus
Sopimusvapaus on oikeushenkilön ja oikeustoimikelpoisen luonnollisen henkilön vapaus tehdä erilaisia oikeustoimia. Oikeustoimella henkilön oikeusasema muuttuu tai perustetaan uusia oikeuksia tai velvollisuuksia. Sopimuksen voi tehdä vaikkapa irtaimen tai kiinteän esineen myynnistä, työsuhteesta, avioehdosta tai yritysjärjestelyistä. Työoikeus
Virkasuhde on julkisoikeudellinen palvelussuhde, jossa valtio tai kunta on työnantajana ja virkamies tai viranhaltija työn suorittajana. Työsopimus
Työnantaja saa irtisanoa työsopimuksen taloudellisesta tai tuotannollisesta syystä mikäli työ on vähentynyt mainituista tai niihin verrattavista syistä "olennaisesti ja pysyvästi" eikä työntekijää voi "kohtuudella sijoittaa" uudelleen tai kouluttaa uusiin tehtäviin. Mikäli työnantajalla on taloudellinen tai tuotannollinen peruste irtisanoa, työssä, hoito- tai vuorotteluvapaalla olevat ovat kaikki samassa asemassa olkoonkin, että perhevapailla olevaa koskee nk. "tehostettu irtisanomissuoja"; irtisanominen tapahtuu perhevapaan jälkeen, mutta ilmoitus irtisanomisesta voidaan toimittaa jo hoitovapaalla. Työnantaja arvioi ja tulkitsee direktio-oikeutensa turvin kohtuudella sijoittamisen ja uudelleen kouluttamisen mahdollisuudet. Talousoikeus
Talousoikeuden osa-alueet kehittyivät viime vuosikymmeninä omia teitään. Maa- ja vesioikeudessa sekä työoikeudessa lisääntyivät julkisoikeudellisen aineksen osuus, mikä hämärsi perinteistä yksityis- ja julkisoikeuden jaottelua. Uutena suuntauksena maa- ja vesioikeuden piirissä syntyi ympäristöoikeus, joka kasvoi ulos maa- ja vesioikeuden oppirakenteesta. Talousoikeus on suuntautunut oikeudenalojen systematiikassa yritystoimintaan, taloustieteeseen ja kansainväliseen kauppaan nojautuvien oikeudenalojen kokoomanimikkeeksi. Toisaalta pelkkä talous-käsite sopii moniin oikeudellisiin ja yhteiskunnallisiin yhteyksiin. Talous liittyy yritystoiminnan ohella ympäristöoikeuteen ja kiinteistöoikeuteen (ympäristötalous, kiinteistötalous), jolloin ollaan perinteisen talousoikeuden alalla. Rajanvedon ongelmat kuitenkin epäyhtenäistävät kansainvälisiä nimityksiä ja hämärtävät rajanvetoa kauppaoikeuteen. Suoritushäiriö
Alkuperäinen suoritushäiriö voi johtua sopimuksen teossa ilmenneestä virheestä. Lainsäädännössä on säännelty esimerkiksi sopijapuolten tahdonilmaisujen vaihtamista (oikeustoimilaki, 228/1929, 1 luku), oikeustoimen muotoa (maakaari, 540/1995, 2 luku) sekä pakottamista, harhaanjohtamista ja erehdystä (oikeustoimilaki, 228/1929, 3 luku). Jos sopijapuolen valtuutettuna toimiva henkilö ylittää toimivaltansa sopimusta tehtäessä, on kyseessä oikeustoimen tahdonmuodostusta koskeva puute. Pätemättömiä ovat oikeustoimet, joita aviopuoliso tekee ilman toisen puolison suostumusta. Jälkiperäinen suoritushäiriö voi johtua olosuhteiden muuttumisesta sopimuksenteon jälkeen. Sopimussidonnaisuus estää kuitenkin sen, ettei sopijapuoli voi irtautua velvoitteistaan ilman pätevää perustetta, kuten vaikkapa vastapuolen sopimusrikkomuksesta johtuvaa sopimuksen purkuoikeutta. Työnjohto-oikeus
Toisaalta työoikeudellisessa kirjallisuudessa on luotu ristiriitatilanteissa tapahtuvaa normivalintaa varten tietty teoreettinen normien etusijajärjestys, jossa työnantajan yksipuoliset käskyt ja määräysvalta sijoittuvat hierarkian alimmalle portaalle. Mikäli samaan tilanteeseen tai asiaan nähden on pätevästi voimassa useita erisisältöisiä normeja, tulevat aina lain- tai työehtosopimuksen tasoiset säännökset sovellettaviksi ennen työnantajan käskyjä. Jopa vakiintuneet tavanomaisen oikeuden (ns. tapaoikeus) normit ovat niiden edellä. Finanssioikeus
Finanssioikeus on oikeudenala, joka käsittelee julkista taloutta. Julkisella taloudella tarkoitetaan valtion- ja kunnallistaloutta sekä sosiaaliturvarahastoja. Finanssioikeus on osa julkisoikeutta. Finanssioikeus jakautuu julkisen talouden varojen hankintaa koskevaan vero-oikeuteen ja näiden varojen käyttöä koskevaan finanssihallinto-oikeuteen. Käytännön finannssioikeus on oppi julkisyhteisöjen varainkäytön oikeuskysymyksistä, jotka liittyvät budjetteihin, määrärahoihin, taloudelliseen suunnitteluun, tilinpitoon ja valvontaan. Julkisoikeus
Oikeudenalajaottelu ei nykyään ole kovin yksinkertaista, sillä moni oikeudenala sisältää elementtejä sekä yksityis- että julkisoikeudesta. Esimerkiksi prosessioikeudessa on elementtejä molemmista oikeudenaloista sekä ympäristöoikeudessa kohtaavat yksityisoikeudellinen vapaus käyttää omaisuuttaan haluamallaan tavalla ja julkinen luonnon suojelemisen intressi. Työ- ja virkamiesoikeudessa puolestaan kohtaavat sopimusvapaus ja julkisen vallan halu suojella (työ)sopimussuhteen heikompaa osapuolta. Eurooppaoikeus taas ei noudata lainkaan tätä perinteistä jaottelua julkis- ja yksityisoikeuteen. Tehyn työtaistelu 2007
Oikeuskansleri antoi tammikuussa 2010  päätöksen kanteluun, jonka kaksi ei-Tehyläistä sairaanhoitaja oli Tehy-sopimuksesta tehnyt. Päätöksessä todetaan mm. ""Kummallakin kantelijalla on mahdollisuus tasa-arvolain perusteella vaatia omassa tehtävässään samaa palkkaa kuin Tehyn jäsenille maksetaan, jos heidän verrokkihenkilönsä työtehtävät ovat samoja tai samanarvoisia...On huomattava, että yhdenvertaisuuslain 6 §:n mukaan sopimus sellaisenaan rikkoo syrjintäkieltoa, vaikka sitä ei olisikaan vielä sovellettu yksittäisissä palkkausta koskevissa päätöksissä. Tähän viittaa lain termi ”kohdeltaisiin”...Tyytymättömällä viranhaltijalla ja työntekijällä on mahdollisuus saattaa kysymys työnantajien menettelyn syrjivyydestä yleisen tuomioistuimen tutkittavaksi yhdenvertaisuuslain 16 §:n sekä työsopimuslain (55/2001) 2 luvun 2 §:ssä ja kunnallisen viranhaltijalain (304/2003) 12 §:ssä säädettyjen syrjintäkieltojen nojalla. He voivat vaatia palvelussuhteestaan johtuvaa taloudellis ta etua, viranhaltija hallintolainkäytön järjestyksessä ja työntekijä suorituskanteella yleisessä alioikeudessa (KHO 1999:80, KKO 2002:59)...Saatan vastaisen varalle työmarkkinalaitoksen tietoon tämän käsitykseni ja tuon vielä esille, että työmarkkinalaitosta viranomaistehtävässä sitoo viranomaisille yhdenvertaisuuslain 4 §:ssä säädetty erityinen velvoite edistää yhdenvertaisuuden toteutumista."" Työehtosopimus
Työsopimuslaki, jota pidetään työelämän peruslakina, säätelee muun muassa työsopimuksen tekemistä, työsuhteen vähimmäisehtojen määräytymistä 
sekä työnantajan ja työntekijän velvollisuuksia. Työantajan päävelvoite on palkanmaksuvelvollisuus, jonka täyttämistä laki sääntelee tarkasti. Säädöksistä voidaan joiltakin osin poiketa työsopimuksella ja työehtosopimuksella. Sopimusyhteiskunta
Suomessa oikeuslaitos toimii sopimusten sitovuuden takaajana, mutta lainsäädäntö rajoittaa sopimusvapauden alaa.