Mikä antiikin Kreikan jumala on Afrodite?
Antiikin Kreikan uskonto
Jumalat muodostivat hierarkian, jossa Zeuksella, jumalten kuninkaalla, oli usein asema muiden yläpuolella, vaikkakaan hänkään ei ollut kaikkivaltias. Joillakin jumaluuksilla oli täysi hallintavalta luonnon tiettyihin puoliin; esimerkiksi Zeus oli taivaan jumala, joka lähetti ukkosia ja salamoita; Poseidon hallitsi merta ja maanjäristyksiä; ja Helios hallitsi Aurinkoa. Toiset jumalat hallitsivat abstrakteja käsitteitä, kuten esimerkiksi Afrodite rakkautta.
Vähäisempiä jumaluuksia, jotka olivat enemmän tai vähemmän kytköksissä olympolaisiin jumaliin, oli lukuisia. Suosituimpiin kuului viinin ja ekstaattisen hurmion jumala Dionysos, jota kutsuttiin usein myös Bakkhokseksi. Muita suosittuja jumalia olivat Pan, sarvipäinen paimenten ja kansanmusiikin jumala, sekä Hekate, joka oli noituuden ja tienristeysten jumala. Antiikin Kypros
Kreikkalaisessa mytologiassa Kyprosta pidettiin rakkaudenjumalatar Afroditen synnynpaikkana tai oikeammin paikkana, jossa meressä vaahdosta syntynyt Afrodite nousi maihin. Tämän vuoksi jumalatar tunnettiin myös epiteetillä "Kypris". Kyproksen Afroditessa yhdistyi ilmeisesti idästä tullut seemiläinen vaikutus (Astarte/Ishtar) sekä saaren varhaisempi hedelmällisyydenjumalattaren kultti. Afrodite
Afrodite () on kreikkalaisessa mytologiassa rakkauden, kauneuden, sulouden, hedelmällisyyden ja seksuaalisuuden jumalatar. Roomalaisessa mytologiassa Afroditea vastaa Venus.
Pireuksen Athene
Pireuksen Athene on Athene-jumalatarta esittävä antiikin kreikkalainen pronssiveistos, joka on löydetty Pireuksesta. Se on veistetty myöhäisellä klassisella kaudella noin vuonna 360–340 eaa. Nykyisin veistos on sijoitettu Pireuksen arkeologiseen museoon. Jumalten synty
Poseidon nai Amfitriten, ja he saavat Tritonin. Afrodite, joka oli nainut Hefaistoksen, on suhteessa Areen kanssa, ja heille syntyvät Fobos (Pelko), Deimos (Kauhu) ja Harmonia. Harmonia nai myöhemmin Kadmoksen ja heille syntyvät Ino, josta tulee myöhemmin poikansa Melikerteen kanssa merenjumaluus; Semele, Dionysoksen äiti; Agaue, Aktaionin äiti; Polydoros; sekä Autonoe. Helios ja Perseis saavat Kirken, joka saa Odysseuksen kanssa Agrioksen ja Latinoksen. Atlaksen tytär Kalypso synnyttää Odysseukselle lapset Nausithoos ja Nausinous. Afroditen ja Eroksen pyhäkkö
Afroditen ja Eroksen pyhäkkö oli antiikin aikainen Afroditelle ja Erokselle omistettu pyhäkkö Akropolis-kukkulan pohjoisrinteessä Ateenassa Kreikassa. Dionysos
Dionysos (, roomalaisten Bacchus) on viinin, näyttämötaiteen, päihtyneen hurmion ja hedelmällisyyden jumala antiikin Kreikan mytologiassa. Psykhe
Psykhe on nuorin kuningasperheen kolmesta tyttärestä, ja vaikka kaksi vanhintakin tytärtä olivat kaikkia muita naisia kauniimpia, Psykhen kauneus ylitti vielä heidätkin. Jumalatar Afrodite, kateellisina kuolevaiselle Psykhelle tämän kauneudesta, jota ihmiset alkoivat palvoa hänen sijastaan, pyysi poikaansa Erosta käyttämään rakkaudennuoliaan saadakseen Psykhen rakastumaan maailman surkeimpaan mieheen. Eros suostui, mutta rakastuikin itse tähän – mahdollisesti satutettuaan itsensä omaan nuoleensa. Hekate
Hekate () on yön, tienhaarojen ja magian jumalatar antiikin Kreikan mytologiassa. Muinaisten kreikkalaisten mielestä Hekate oli erittäin vaikutusvaltainen jumalatar. Hän saattoi suoda vaurautta, onnea sekä menestystä mutta toisaalta saattoi näyttää vähemmän suotuisan puolensa. 
Myös Hekate harjoitti mustaa magiaa kuten Kirke, joka mainitaan yhdessä lähteessä tämän tyttäreksi – useimmiten Kirken vanhempien kuitenkin kerrotaan olleen Helios ja Perse. Myöhemmin kreikkalaisten jumaltarustossa Hekatesta tuli kuun jumalatar. Kuun jumalattarena hänet kuvattiin yleensä kolmipäiseksi. Hekaten vanhemmista ei ole varmaa tietoa, mutta kreikkalainen runoilija Hesiodos kertoo runossaan "Jumalten synty" Hekaten olevan titaani Perseksen sekä amatsoni Asterian tytär. Zeus kohteli häntä erittäin kunnioittavasti, josta voidaan olettaa Hekaten olevan korkealla jumalten valtajärjestelmässä. Hekate liitetään myös usein myyteissä ja taruissa risteyksiin, joiden uskottiin olevan tärkeitä taikuuden erilaisissa rituaaleissa. Helvetti
Tämän jälkeinen kreikkalainen mytologia täydensi Odysseian kuvausta Haadeksesta, joskaan ei aina johdonmukaisesti. Jumalten vallanjaossa Zeus saa taivaan, Poseidon meren ja Haades-jumala maanalaisen maailman. Eläville näkymätöntä ja maan alle kätkettyä valtakuntaa hallitsee Haades kiistattomana valtiaana. Hän poistui valtakunnasta vain kerran ja ryösti Persefonen puolisokseen maan päältä. Persefone oli alamaailman valtiatar, joka vietti puolet vuodesta Haadeksessa ja puolet maan päällä. Kreikkalainen mytologia
Homeerisen jumalmaailman ydin olivat niin kutsutut olympolaiset jumalat: Zeus, Hera, Poseidon, Haades, Apollon, Artemis, Athene, Ares, Afrodite, Hefaistos, Hermes ja Hestia. Nämä asuttivat Olymposvuorta, lukuun ottamatta Haadesta, joka asutti manalaa, josta käytettiin myös hänen nimeään. Homeeristen jumalten rinnalla säilyi kuitenkin pieni joukko primitiivisiä, esihomerolaisia jumalia, joita ei koskaan otettu osaksi homeerista jumalmaailmaa, mutta jotka silti saavuttivat keskeisen sijan yleiskreikkalaisissa uskomuksissa ja kulteissa. Keskeisimpiä näistä jumalista olivat Demeter, Dionysos ja Asklepios. Prostituutio antiikin Kreikassa
Tiedämme useiden hetaroiden nimet. Klassisella kaudella oli Theodote, joka oli Alkibiadeen ystävä ja jonka kanssa Sokrates keskustelee Ksenofonin "Muistelmissa" (III, 11, 4). Oli myös Neaira, joka oli Pseudo-Demostheneen erään puheen kohde sekä Fryne, joka oli Knidoksen Afroditen mallina – kyseessä on Praksiteleen mestarityö ja kuvattu nainen oli siis hänen rakastajattarensa, mutta samalla myös Hypereideen, ateenalaisen poliitikon ja puhujan, kumppani; Hypereides puolusti Frynetä tämän jumalanpilkkaa koskevassa oikeudenkäynnissä. Tunnettuihin hetairoihin kuuluu myös Leontine, Epikuroksen elämänkumppani, joka oli itsekin filosofi. Hellenistiseltä kaudelta voidaan mainita Tythonike, joka oli Harpaloksen, Aleksanteri Suuren rahastonhoitajan rakastajatar ja vielä Thais, itse Aleksanteri Suuren rakastajatar ja myöhemmin Ptolemaios I:n rakastajatar. Pétra tou Romioú
Pétra tou Romioún ranta sijaitsee Kyproksen lounaisrannikolla noin 22 kilometriä kaakkoon Páfoksesta. Se on lähellä Koúklian kylää, jonka paikalla antiikin aikana sijaitsi Afroditeen yhdistetty ja Afroditen pyhäköstä tunnettu Palaipafoksen kaupunki. Keryneia (Kypros)
Keryneiassa on ollut ainakin Afroditelle ja Apollonille omistetut pyhäköt sekä gymnasion. Yhden pyhäkön jäänteet, jonka jumaluutta ei tunneta, on löydetty. Kaupungin alueen ulkopuolelta on löydetty hautoja, jotka ovat merkittävimmät antiikin aikaiset löydöt kaupungista. Esinelöydöt ovat paikallisessa museossa sekä Kyproksen museossa Nikosiassa. Pasifae
Pasifae oli tarun mukaan Kreetan kuningatar, jonka puoliso oli kuningas Minos. Kun Minos ei suostunut uhraamaan jumalten antamaa valkoista härkää jumalille, rankaisi Afrodite Minosta antamalla Pasifaen rakastua härkään. Kreikkalainen mytologia
Mytologian kertomukset olivat usein keskenään ristiriitaisia ja paikallisia. Samasta jumalasta tai heeroksesta saatettiin kertoa useita erilaisia, keskenään ristiriitaisia myyttejä; esimerkiksi sekä Afroditen että Dionysoksen synnystä kerrottiin kahta täysin erilaista tarinaa. Toisaalta taas sama myytti saatettiin liittää useisiin hahmoihin; esimerkiksi korybantit tanssivat sekä vastasyntyneen Zeuksen että Dionysoksen ympärillä. Adonis
Adonis on alkujaan itämainen jumala, joka symboloi auringon hehkun vaikutusta kasvillisuuteen ja nopeaa lakastumista (sumerilaisten Dumuz, arameassa Tammuz). Adoniksen kunniaksi kreikkalaiset viettivät keskikesällä surujuhlaa. Afrodísio
Afrodísio (), antiikin Afrodision (, ), on vuori Peloponnesoksen niemimaalla Kreikassa. Sen korkeus on metriä. Turvananojat (Aiskhylos)
Tutkijat ovat erimielisiä trilogian lopusta, mutta on varmaa, että jumalatar Afrodite liittyy loppuratkaisuun jollakin tavalla. Tämä käy ilmi merkittävästä katkelmasta, joka on säilynyt "Danaoksen tyttäristä". Se on Afroditeen puhe, jossa tämä ylistää avioliittoa taivaan (sulhanen) ja maan (morsian) välillä. Tästä avioliitosta syntyy sade, joka ravitsee viljan, hedelmät ja karjan. Prostituutio antiikin Kreikassa
Kuten äskeinen henkilö korostaa, niin solononilaiset ilotalot antoivat tyydytyksen kaikille eikä se ollut sidoksissa henkilön tulotasoon. Samaan tapaan Solonin kerrotaan pystyttäneen ilotaloista kerättyjen verojen avulla temppelin Afrodite Pandemokselle eli kirjaimellisesti ”kaiken kansan Afroditelle”. Vaikka tämän anekdootin historiallisuus on vähintäänkin epäilyttävä, näyttää silti selvältä, että ateenalaiset kokivat prostituution osana demokraattista järjestelmäänsä. Dion (Kreikka)
Isikselle omistettu pyhäkkö sijaitsi Dionin kaupunginmuurin kaakkoiskulman ulkopuolella Bafyras-joen toisella puolella. Pyhäkkö oli alun perin omistettu Afroditelle sekä synnytyksen suojelijalle Artemiille. Hellenistisellä kaudella 100-luvulla eaa. se omistettiin Isikselle, jonka kultti tuli Kreikkaan Egyptistä. Pyhäkön sijainti ja arkkitehtuuri symbolisoivat Niili-virtaa. Kokonaisuuteen kuuluivat muun muassa Isis Lokhian temppeli, Afrodite Hypolympidian eli ”Olympoksen juuren Afroditen” temppeli sekä Isis Tykhen temppeli. Rakennuksen pohjoissivulla oli stoa eli pylväshalli, joka toimi enkoimeterionina eli pyhiinvaeltajien yöpymispaikkana.
Zeus Olympioksen pyhäkkö ja alttari Uranos
Uranos () on kreikkalaisessa mytologiassa taivaan jumala sekä Gaian, Äiti maan, poika ja puoliso. Uranos ja Gaia olivat useimpien kreikkalaisen mytologian hahmojen ja maailman olentojen esivanhempia tai luojia tavalla tai toisella, mutta eivät kuitenkaan kaikkien (esimerkiksi Nyksin, yön, ja Ereboksen, pimeyden, synnytti Khaos). Dione (jumalatar)
Dodonan oraakkelille Dione oli titaani, Okeanoksen tytär ja Afroditen äiti, jota Dononassa palvottiin Zeuksen puolisona Heran sijaan. Kreikkalainen mytologia
Narkissos oli kaunis nuori mies, johon kaikki rakastuivat, mutta joka itse vieroi rakkautta. Ekho-nymfi (”Kaiku”) rakastui häneen, ja aina Narkissoksen huutaessa metsässä vastasi samalla tavalla. Narkissos kuitenkin torjui neidon rakkauden. Afrodite suuttui tästä ja antoi Narkissoksen rakastua omaan kuvaansa kun näki sen heijastuvan lähteestä. Ikuisen kaihon väsyttämänä hän muuttui lopulta narsissiksi. Apollonin rakastuttua Dafneen neito pääsi pakenemaan vain muuttumalla laakeripuuksi. Kyklooppi Polyfemoksen, Akiin ja Galateian kolmiodraamassa Galateia muutti kykloopin surmaaman Akiin joeksi. Prokne, Filomela ja Tereus muuttuivat puolestaan linnuiksi. Artemis
Artemis () on kreikkalaisessa mytologiassa metsästyksen jumalatar ja Apollonin kaksoissisar, Zeuksen ja Leton tytär. Hänen yllään on lyhyt tunika ja kädessään hänellä on jousi ja nuoliviini. Hänen vierelleen kuvataan juoksemassa valkoinen naarashirvi. Artemis edisti kasvullisuutta ja varttuvaa elämää, hän oli öisen taivaan ja kuun jumalatar. Artemis vastaa roomalaisten Dianaa. Kallirhoe (kirja)
Teos yhdistelee näin toisaalta historiallisia ja toisaalta mytologisia aineksia: siinä mainitaan lukuisia historiallisia henkilöitä, mutta toisaalta Kallirhoea verrataan toistuvasti Afroditeen ja Ariadneen. Kallirhoe heijastelee Afroditea paitsi ulkonäkönsä myös roolinsa kautta: tähän liittyvät rakkauden voima, voima yhdistää kaupunkeja ja kansoja, sekä yhteys kuolemaan ja mereen. Kallirhoen näennäinen kuolema puolestaan muistuttaa Ariadnesta, joka nukkui Naksoksen rannalla. Samoin hänen tulevaksi miehekseen tulee Dionysios, jonka nimi muistuttaa Dionysoksesta, Ariadnen puolisosta. Khaireasta puolestaan verrataan lukuisiin heeroksiin sekä suoraan että epäsuoraan. Priapos
Kreikkalaisen jumaltaruston mukaan Priapos oli Dionysoksen poika, ja hänen äitinsä joko Afrodite tai jokin nymfeistä. Hänen kulttinsa kehittyi ja oli tärkeä Hellespontoksen Lampsakosissa, josta se levisi Aleksanteri Suuren valloitusten vanavedessä muualle hellenistiseen maailmaan. Priapoksen kultilla oli merkittävä sijansa Aleksandriassa. Myöhemmin kultti levisi Italiaan ja yhdistyi osaksi roomalaista jumaltarustoa. Hymen (mytologia)
Hymen tai Hymenaios () oli kreikkalaisessa mytologiassa häiden jumala. Lähteestä riippuen hänen vanhemmikseen mainitaan Dionysos ja Afrodite, tai Apollon ja muusa Kalliope. Kuvataiteessa hänet esitettiin siivekkäänä nuorena miehenä, joka kantoi soihtua, sahraminkeltaista viittaa ja kranssia, jonka kukat olivat useimmiten ruusuja, mutta välillä myös meiramia. Afrodite Uranian temppeli
Temppelin sijaintipaikaksi on ehdotettu Kolonos Agoraioksen kukkulan pohjoisrinnettä Hefaistoksen temppelin pohjoispuolella ja Kuninkaallisen stoan länsipuolella. Paikan identifiointi perustuu alueelta löydettyyn ulkoilmapyhäkköön, jossa on Afrodite Hegemonelle, Ateenan kansalle ("demos") ja khariiteille omistettu alttari. Afroditen temppeliksi on oletettu sen eteläpuolella kukkulan rinteessä sijaitseva suorakulmainen rakennus. Se koostui pienestä cellasta, jonka edessä pohjoisen puolella oli "pronaos" ja kaksi pylvästä. Antiikin Kreikan uskonto
Myöhemmin pohjoisesta saapuneet indoeurooppalaiset soturiheimot toivat mukanaan omia jumaliaan. Näistä keskeisin oli taivaan jumala Zeus, joka korvasi aiemmat suuret jumalattaret ylimpänä jumalana. Zeus asettui hallitsemaan Olymposvuorelta käsin, ja hänen ympärilleen muodostui eräänlainen muiden jumalten hierarkia. Samalla muun muassa Athene, jolla oli aiemmin ollut kenties samanlainen rooli kuin muilla jumalattarilla, muuntui hänkin sodanjumalaksi. Monet pronssikautiset kulttipaikat säilyivät käytössä, vaikka kulteissa tapahtui usein muutoksia. Samoin monet varhaiset antiikin aikana käytetyt kulttikuvat olivat minolaisia tai mykeneläisiä kulttiesineitä. Eos
Eos () eli Aurora (lat.) on aamuruskon jumalatar kreikkalaisessa mytologiassa. Hän kulkee aamuisin veljensä Helioksen eli auringon edellä ja kulkee päivän aikana taivaankannen yli. Illalla Eos muuttuu Hesperaksi eli illaksi Okeanos-meren länsireunalla. Eryks
Arkeologian perusteella Eryksin paikka on ollut asuttu viimeistään neoliittisella ja pronssikaudella. Paikalla ollut pyhäkkö oli puolestaan alun perin omistettu foinikialaiselle Astarte-jumalattarelle, joka yhdistettiin usein Afroditeen. Myyttien alkuperää on selitetty sillä, että paikan varhaisin kultti voisi kuitenkin olla ennemmin pelasgilaista kuin foinikialaista alkuperä. Kreikkalainen mytologia
Sota oli seurausta niin kutsutusta Pariksen tuomiosta. Troijalainen Paris sai Heralta, Athenelta ja Afroditelta tehtäväksi toimia tuomarina sen suhteen, kuka näistä jumalattarista oli kaikkein kaunein. Paris valitsi Afroditen. Palkkioksi Afrodite lupasi tälle puolisoksi maailman kauneimman naisen. Tämä sattui olemaan Spartan Helena, joka oli jo naimisissa Menelaoksen kanssa. Afroditen avustuksella Paris matkusti Spartaan ja vei palatessaan Helenan mukanaan. Kostoksi Menelaos ja hänen veljensä Agamemnon kokosivat suuren sotajoukon, joka lähti kostamaan Troijalle ja hakemaan Helenan takaisin. Koska tuulet eivät olleet suotuisia purjehdukselle, Agamemnonin piti ensin uhrata tyttärensä Ifigeneia.
Sota kesti kymmenen vuotta. Kreikkalaiset piirittivät Troijaa pitkään. Sodan keskeiset "Iliaan" ja "Aeneiksen" kuvaamat tapahtumat sijoittuvat sodan loppupuolelle. Näihin kuuluvat kreikkalaisten etevimmän sotilaan Akhilleuksen ja joukkojen ylipäällikön Agamemnonin välinen riita sekä Akhilleuksen toverin Patrokloksen ja Troijan prinssi Hektorin kuolemat taistelussa. Myös jumalat osallistuvat taisteluun. Troijalaisten puolella olivat tietysti Afrodite sekä muun muassa Apollon ja Ares, kreikkalaisten puolella puolestaan kauneuskilpailussa loukatut Hera ja Athene sekä muun muassa Poseidon. Lopulta Troija vallattiin neuvokkaan Odysseuksen keksintönä rakennetun Troijan puuhevosen avulla. Valtauksen aikana Akhilleus kuoli kantapäähän osuneesta nuolesta. Troija tuhottiin, miehet surmattiin ja monet troijalaiset naiset vietiin orjina Kreikkaan. Rhodos (kaupunki)
Afroditen temppeli Tamariskit
Muinaisessa Egyptissä tamariskit olivat elämän puita ja esikuvia muumioimiselle. Antiikin Kreikassa tamariskit olivat puolestaan lääketieteen, musiikin ja runouden jumalaa Apollonin puita. Lesboksen saarella Apollon tunnettiin tamariskin jumalana. Roomalaiset kuitenkin pitivät tamariskeja kirottuina ja epäonnen kasveina, koska ne eivät kantaneet hedelmää mutta kasvoivat huonossakin maaperässä. Kreikkalainen mytologia
Herodotos katsoi, että Homeros ja Hesiodos olivat luoneet kreikkalaisen näkemyksen jumalista, antaneet jumalille näiden nimet, asemat ja tehtävät ja kuvanneet näiden ulkomuodon. Tämä pätee sikäli, että vaikka Homeros ja Hesiodos eivät keksineet jumalia, vaan ottivat aiheensa aiemmasta suullisesta perimätiedosta ja vanhoista kulteista, nämä kuitenkin antoivat kreikkalaisille jumalten pantheonin, jumalten kokonaisuuden eli jumalmaailman. Sen seurauksena vanhemmat paikalliset jumaluudet jäivät vähitelleen syrjään ja korvautuivat yleiskreikkalaisella näkemykselle jumalten kokonaisuudesta ja mytologian keskeisistä tapahtumista. Vanhat uskomukset jäivät kuitenkin elämään kertomusten sivujuonteina ja paikallisina jumalten ja tapahtumien variaatioina. Kreikkalainen mytologia
Yleisimmän näkemyksen mukaan Olympoksella asuivat Zeuksen ja Heran lisäksi vakituisesti Zeuksen veli Poseidon, lapsijoukosta keskeisimmät jumalat Ares, Hermes, Hefaistos, Afrodite, Athene, Apollon ja Artemis, sekä muista jumalista Apollonin poika, lääkintätaidon jumala Asklepios. Dionysos sekä Zeuksen, Heran ja Poseidonin sisarukset Demeter, Hestia ja Haades esiintyvät joukossa joissakin myyteissä. Hestia jätti Olympoksen elääkseen ihmisten parissa. Olympoksella asui myös alun perin kuolevaisia kuten Ganymedes, jumalten juomanlaskija, sekä Herakles, sankareista suurin, jotka Zeus kutsui jumalten joukkoon. Aeneis
"Aeneis"-kertomuksen mukaan Troijan sota oli alkanut Troijan prinssin Pariksen ryöstettyä Menelaoksen kauneudestaan tunnetun vaimon Helenan ja vietyä hänet mukanaan Troijaan. Rakkauden jumalatar Afrodite oli luvannut Parikselle palkkioksi maailman kauneimman naisen, mikäli Heran, Athenen ja Afroditen välisen kauneuskilpailun tuomariksi valittu Paris valitsisi jumalattarista kauneimmaksi juuri Afroditen. Maailman kaunein nainen oli kuitenkin Spartan kuninkaan Menelaoksen vaimo Helena, jonka Paris sieppasi Afroditen avulla Troijaan. Menelaoksen veli Agamemnon kokosi kreikkalaiset sotaan Troijaa vastaan. "Aeneis"-teoksessa kerrotaan myös Pariksen surmanneen myöhemmin Akhilleuksen ampumalla nuolen soturin ainoaan heikkoon kohtaan, kantapäähän. Elafónisos
Kreikkalaisen mytologian mukaan rakkauden jumalatar Afrodite erotti Elafónisoksen Kytheran saaresta suojellakseen khariitteja. Afroditen temppeli (Korintti)
Afroditea oli palvottu Akrokorintilla pitkään. Kreikkalaisessa mytologiassa jumalatar sai vuoren Heliokselta. Ensimmäinen temppeli oli rakennettu paikalle mahdollisesti 600-luvulla eaa. Uusi temppeli rakennettiin samalle paikalle 400-luvulla eaa. Temppelissä harjoitettiin antiikin aikana mahdollisesti temppeliprostituutiota. Kerrotaan, että temppelille olisi omistettu lukuisia orjattaria ja myös miespuolisia orjia mahdollisesti tätä toimintaa varten. Tutkijat ovat kuitenkin erimielisiä toiminnan tarkasta luonteesta. Psykhe
Psykhe etsi rakastaan maailman ääristä, lopulta kompuroiden Demeterin temppeliin, jossa kaikki oli sotkussa ja epäjärjestyksessä. Kun Psykhe oli siivonnut ja järjestellyt paikan, Demeter ilmestyi hänelle, mutta kieltäytyi auttamasta, muuten kuin antamalla neuvon, jonka mukaan Psykhen pitäisi tavata suoraan Afrodite, mustasukkainen jumalatar, joka alun perin aiheutti koko ongelman. Psykhen keskustelu seuraavaksi Heran kanssa antoi saman lopputuloksen. Niin Psykhe etsi ja löysi Afroditen temppelin, johon hän astui sisälle. Afrodite määräsi tämän ensimmäiseksi lajittelemaan kasan erilaista viljaa suureen koriin ennen auringonlaskua. Muurahaisen kävi sääliksi Psykhea, ja niin se tovereineen lajitteli viljan tälle. Afrodite, dea dell’amore
Eletään vuotta 67 aaj. Korintin käskynhaltija Antigonus ryhtyy keisari Neroa miellyttääkseen rakentamaan kanavaa Korintin kannaksen läpi. Rakennustyötä varten hän nostaa veroja ja lisää kansan kärsimyksiä. Antigonus suunnittelee myös suurta temppeliä, jonka Afrodite-patsasta tekemään kutsutaan kuuluisa kuvanveistäjä Demetrius. Tämä ottaa mallikseen kunnianhimoisen orjan Dialan, joka rakastuu kuvanveistäjään ja viettelee samaan aikaan myös Antigonoksen. Demetrius puolestaan rakastuu toiseen orjatyttöön Lernaan, joka on harras kristitty. Ruton uhatessa kaupunkia Antigonus syyttää kristittyjä ja määrää heidät teloitettavaksi. Lernan mukana vankilaan joutuu myös Demetrius, joka kääntyy kristinuskoon. Rooman armeija puuttuu tapahtumiin ja rakastavaiset saavat toisensa. Rhodos (kaupunki)
Kaupungin alueelta tehdyt esinelöydöt ovat Ródoksen arkeologisessa museossa. Merkittäviin veistoksiin lukeutuvat suurikokoinen Helios-jumalan pää sekä kylpevää Afroditea esittävä veistos, joka tunnetaan Rhodoksen Afroditena. Adonis
Adonis () oli kreikkalaisessa mytologiassa luonnon vuosittaista elpymistä ja lakastumista kuvaava haltia, joka tavallisesti ajateltiin ihanaksi, Afroditen hehkuvasti rakastamaksi, aikaisin kuolleeksi nuorukaiseksi. Afrodite Pandemoksen pyhäkkö
Pyhäkkö sijaitsi Pausaniaan mukaan Asklepieionin ja Propylaian välisellä alueella. Pyhäkkö on paikannettu Akropoliin rinteeseen Athene Niken temppelin alapuolelle muun muassa alueelta löydetyn piirtokirjoituksen ja muiden jäännösten, kuten friisin osien, perusteella. Pyhäkön säilyneet jäännökset ovat peräisin varhaiselta hellenistiseltä ajalta. Apate
Apate (, "petos, huijaus") oli kreikkalaisessa mytologiassa petoksen, vilpin ja kavaluuden jumalatar, jonka vastine roomalaisessa mytologiassa oli Fraus. Hän oli Nyksin tytär ja Cicero mainitsee hänen isäkseen Ereboksen. Antiikin Kreikan uskonto
Kultit olivat usein hyvin paikallisia. Jotkut jumalat liitettiin johonkin tiettyyn kaupunkiin tai paikkaan. Esimerkiksi Athene yhdistettiin Ateenan kaupunkiin, Apollon Delfoihin ja Delokseen, Zeus Olympiaan ja Afrodite Korinttiin. Jotkut jumalat liitettiin Kreikan ulkopuolisiin maihin, kuten esimerkiksi Poseidon Etiopiaan ja Troijaan, ja Ares Traakiaan. Vaikka merkittävimpiä jumalia palvottiin eri puolilla Kreikkaa ja vaikka suurimmissa kaupungeissa oli temppeleitä kaikille merkittävimmille jumalille, monien jumalten kohdalla kytkennät tiettyihin paikkoihin säilyivät vahvoina loppuun asti. Afrodite, dea dell’amore
Afrodite, dea dell’amore (”Afrodite, rakkauden jumalatar”) on vuonna 1958 valmistunut italialainen elokuva. Lajityypiltään historia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Mario Bonnard. Sen pääosia esittävät Isabelle Corey, Antonio De Teffé, Irène Tunc ja Ivo Garrani. Hathor
Denderassa on hyvin säilynyt ptolemaiolainen Hathorille pyhitetty temppeli.
Hathorin kulttiin kuului riehakkaita juhlia, näistä tärkeimpänä jumalattaren syntymäjuhla. Kosteilla juhlilla oli oma vaikutuksena siihe, että Hathoria pidettiin myös ilonpidon ja rakkauden jumalattarena. Kreikkalais-roomalaisella kaudella Hathor yhdistettiinkin kreikkalaisten jumala Afroditeen. Ródos
Ródos oli kreikkalaisessa mytologiassa auringonjumala Helioksen saari. Ylijumala Zeus jakoi jättiläiset voitettuaan maailman olympolaisten jumalien kesken. Auringon jumala Helios ei ollut läsnä jakotapahtumassa. Kukaan ei myöskään muistanut hänen olemassaoloaan, minkä vuoksi Helios jäi ilman omaa maataan. Saavuttuaan sitten Zeuksen luo Helios valitti sitä, ettei ollut saanut omaa maata. Zeus olisi jakanut maailman uudelleen, mutta Helios vastusti ajatusta. Helios halusi seuraavan merestä nousevan maan omakseen. Juuri sillä hetkellä merestä nousi kukkiva kaunis saari, Ródos.
Eräs tarina kertoo, että Ródos sai nimensä Helioksen vaimon, Rhode-nimisen nymfin mukaan. Kerrotaan, että Helios rakastui meren jumala Poseidonin tyttäreen Rhodeen ja meni tämän kanssa naimisiin. Helios ja Rhode saivat seitsemän poikaa ja yhden tyttären. Tytär, Alektrona tai Elektryone, kuoli nuorella iällä. Poikien nimet olivat historioitsija Diodoros Sisilialaisen mukaan Okhimos, Kerkafos, Makareus, Aktis, Tenages, Triopas ja Kandalos. Pindaroksen mukaan Helioksen ja Rhoden lapsia olivat puolestaan Lindos, Kameiros ja Ialysos. Diodoroksen mukaan nämä kolme olivat sen sijaan Kerkafoksen pojat. Pluto (jumala)
Pluto (kreikka: Πλούτων, "Ploutōn") on roomalaisessa mytologiassa manalan ja sen rikkauksien jumala. Häntä vastaa kreikkalaisessa mytologiassa Haades. Afroditen pyhäkkö (Pafos)
Pyhäkössä ollut Afroditen kulttikuva oli muinainen ja ilmeisesti foinikialaista alkuperää. Se koostui pelkästä mustasta pyramidinmuotoisesta kivestä, toisin sanoen se oli anikoninen, ei tyypilliseen tapaan antropomorfinen. Kulttikuva on Kyproksen museossa Nikosiassa. Muita alueen löytöjä on Páfoksen arkeologisessa museossa. Páfos
Alkuperäinen Pafoksen kaupunki, joka tunnetaan myös nimellä Palaipafos (”Vanha Pafos”), sijaitsi noin 16 kilometriä itään nykyisestä Páfoksen kaupungista. Se tunnetaan erityisesti Afroditen pyhäköstä, joka oli jumalattaren tärkeimpiä kulttipaikkoja koko antiikin maailmassa. Kaupunki syntyi jo mykeneläisellä kaudella viimeistään 1100-luvulla eaa., mutta paikalla on ollut asutusta ja kulttitoimintaa jo neoliittisella kaudella 3000-luvulla eaa. Kreeta
Kreetan kuningas Asterios nai Europan. Asterios oli adoptoinut Europan ja Zeuksen kolme poikaa. Kun Asterios kuoli, taistelivat Sarpedon ja Minos kruunusta. Minos halusi todistaa jumaluutensa ja pyysi meren jumala Poseidonilta valkoista aalloista ilmestyvää härkää, jonka hän uhraisi. Härkä oli kuitenkin niin kaunis, ettei Minos uhrannutkaan sitä, vaan piilotti sen oman laumansa sekaan. Tästä Poseidon ei pitänyt, ja hän sai Pasifaen, Minoksen vaimon, rakastumaan härkään. Kuningatar Pasifae ja härkä yhtyivät, jonka jälkeen syntyi häränpäinen ihminen, Minotauros. Kuningas Minoksen käskystä Daidalos rakensi labyrintin, tarun mukaan Knossokseen, johon Minotauros vangittiin. Paris
Pariksen ollessa jo aikuinen tulivat jumalattaret Pallas Athene, Hera ja Afrodite hänen luokseen. He tahtoivat, että Paris valitsisi heistä kauneimman. Paris valitsi Afroditen, sillä Afrodite lupasi hänelle maailman kauneimman naisen, Helenan, vaimoksi. Tämä Pariksen tuomiona tunnettu ratkaisu johti lopulta Troijan sotaan. Jumalien keskusteluja
Paris arvioi jumalattaret ensin yhtä kauniiksi. Hän pyytää heitä myös riisuutumaan, mutta sekään ei auta ratkaisun tekemisessä. Lopuksi hän arvioi jumalattaria vielä yksi kerrallaan. Tällöin kaikki yrittävät lahjoa Pariksen. Hera lupaa tälle koko Aasian, ja Athene puolestaan sen, ettei tämä koskaan häviäisi taistelussa. Paris ei anna näiden vaikuttaa tuomioonsa. Afrodite sen sijaan lupaa järjestää kauniin Helenan Pariksen puolisoksi, vaikka tämä onkin jo naimisissa Menelaoksen kanssa. Paris sanoo rakastuneensa Helenaan pelkästään Afroditeen tästä antaman kuvauksen perusteella. Hän suostuu tarjoukseen, ja julistaa Afroditeen voittajaksi. Antiikin Kreikan uskonto
Kreikkalaisilla ei ollut yhtä kosmogoniaa tai luomismyyttiä. Eri uskonnolliset ryhmät uskoivat maailman saaneen alkunsa eri tavalla. Erään luomismyytin kertoo Hesiodos eepoksessaan "Jumalten synty". Sen mukaan alussa oli vain yksi alkujumaluus, Khaos (Kaaos), joka antoi synnyn muille alkujumaluuksille, kuten Gaia, Tartaros ja Eros. Eros synnytti titaanit, jotka synnyttivät edelleen ensimmäiset olympolaiset jumalat. Olympolaiset jumalat
Homeerisen eli Homeroksen teosten kuvaaman jumalhierarkian olympolaiset jumalat olivat:Lisäksi joukkoon voidaan lukea seuraavat tärkeät vanhemmat jumaluudet, jotka jäävät homeerisessa jumalhierarkiassa vähemmälle huomiolle:Zeus, Poseidon ja Haades olivat kolme pääjumalaa.
Pysyviä olympolaisia jumalia olivat Zeus, Hera, Athene, Hefaistos, Ares, Afrodite, Apollon, Artemis, Poseidon ja Hermes. Vaihtuvia ovat Hestia (tai Hebe), Demeter, Dionysos ja Haades. Hestia luovutti paikkansa Dionysokselle elääkseen ihmisten keskuudessa, ja maan alla Tartaroksessa elänyt Haades puolestaan liittyy olympolaiseen perheeseen satunnaisesti. Kreikkalainen mytologia
Sukuelimestä tihkui veritippoja, joista muodostuivat erinyit, verisukulaisiin kohdistuvien rikosten valvomisesta vastaavat kostonjumalat. Tästä verestä syntyivät niin ikään gigantit, saarnipuiden nymfit sekä Kreetan kureetit eli korybantit. Sukuelimen siemennesteestä puolestaan syntyi Eroksen vaikutuksesta Afrodite, rakkauden jumalatar.
Sisarensa Rhean kanssa Kronos sai paljon lapsia: Hestian, Demeterin, Heran, Haadeen ja Poseidonin. Kronos nieli lapsensa heti syntymän jälkeen, koska hänelle oli kerrottu, että yksi hänen omista lapsistaan tulisi syöksemään hänet vallasta. Diana
Diana on roomalaisessa mytologiassa metsästyksen, kuun, synnytyksen, naisten, villieläinten ja metsien jumalatar. Hän vastaa kreikkalaisten Artemista. Akropolis (Ateena)
Afroditen ja Eroksen pyhäkkö Pafos
Afrodite-yhteytensä vuoksi Pafos on yksi antiikin runouden ylistetyimpiä kaupunkeja. Antiikin ajan kirjailijat käyttivät nimeä Pafos yhtä lailla Palaipafoksesta kuin Nea Pafoksestakin. Runoilijoilla nimi viittaa kuitenkin useammin Palaipafokseen ja liittyy sen rooliin Afroditen kulttikeskuksena, ja proosakirjailijoilla puolestaan Nea Pafokseen. Myös piirtokirjoituksissa kummastakin kaupungista käytetään nimeä Pafos. Jumalten synty
Uranos inhosi kammottavia lapsiaan, joten hän piilotti ne jonnekin Gaiaan. Gaia suuttuu tästä ja pyytää lapsiaan titaaneita rankaisemaan isäänsä. Vain Kronos suostui tähän. Hän kastroi isänsä sirpillä. Uranoksen veri virtaa maahan ja siitä saavat alkunsa erinykset eli raivottaret, jättiläiset sekä meliadit. Kronos heitti kivekset Thalassaan eli mereen. Siitä kuohui vaahtoa, josta sai alkunsa Afrodite, rakkauden jumalatar. Tämän vuoksi Afroditea on pidetty Uranoksen ja Thalassan tyttärenä. Akropolis (Ateena)
Afrodite Pandemoksen ja Peithon pyhäkkö Kreikkalainen mytologia
Hera, joka oli myös äitiyden suojelija, synnytti Zeukselle Eileithyian, synnyttäjien auttajan. Myös sodan jumala Ares syntyi Zeuksen ja Heran lapsena. Viisauden jumalattaren Metiksen kanssa Zeus sai Athenen, sodan ja viisauden jumalattaren. Myös useimmat muut pääjumalat olivat Zeuksen eri kumppanien jälkeläisiä, paitsi tulen ja sepäntaitojen jumala Hefaistos, joka syntyi mahdollisesti yksistään Herasta kostoksi Athenen syntymästä. Leto synnytti Zeukselle kaksoset; auringon ja musiikin jumalan Apollonin sekä metsästyksen jumalattaren Artemiin. Viinin jumala Dionysos oli Zeuksen ja Semelen poika. Kauneuden jumalatar Afrodite syntyi syntymäkertomuksen toisen version mukaan Zeuksen ja Dionen lapsena. Ptolemaiosten hallitsijasuku
Ptolemaios II:n vaimo Arsinoe II julistettiin jumalaksi jo eläessään. Itse asiassa Ptolemaios II:n lisänimi ”Filadelfos” oli aluksi Arsinoe II:n lisänimi, mutta nimi liitettiin myöhemmin myös häneen. Kuolemansa jälkeen Ptolemaios II liitettiin Arsinoe kulttiin ja heitä palvottiin ”sisarjumalina” (). Heidän kulttinsa yhdistettiin Aleksanteri Suuren kulttiin, jonka pappeja kutsuttiin tämän jälkeen ”Aleksanterin ja sisarjumalien” papeiksi. Arsinoen kuoleman jälkeen hän sai oman papittaren jota kutsuttiin nimellä "kaneforos". Arsinoe yhdistettiin myöhemmin Afroditeen. Granaattiomena
Kreikkalaisessa mytologiassa granaattiomena oli pyhitetty Afroditelle, joka istutti sen ensimmäisenä Kyproksen saarelle. Se symbolisoi naisen hedelmällisyyttä. Afroditen temppeli (Korintti)
Afroditen temppeli () oli antiikin aikainen Afroditelle omistettu temppeli, joka sijaitsi Akrokorintin eli Korintin kaupungin linnavuoren huipulla Kreikassa. Milon Venus
Milon Venus eli Míloksen/Meloksen Afrodite () on todennäköisesti Afroditea esittävä antiikin kreikkalainen veistos, joka on tehty hellenistisellä kaudella noin vuonna 130–110 eaa. Se löydettiin Míloksen eli Meloksen saarelta Kreikasta ja on saanut nimensä saaren vanhasta ranskankielisestä nimimuodosta "Milo". Veistos on nykyisin esillä Louvressa. Forkys
Kreikkalaisessa mytologiassa vanhimpien jumaluuksien kohdalla on epäselvyyttä siitä, viittaavatko useat eri nimet, joita jumalille on annettu, yhteen ainoaan jumalaan, vai onko kyseessä ollut rinnakkaisia jumaluuksia. Myöskään Forkyksen kohdalla ei ole varmaa, ovatko Nereus ja Proteus hänen kanssaan sama meren jumala, joka vain esiintyy eri yhteyksissä eri nimellä. Kreikkalainen mytologia
Ihmisten ja jumalten aika muodostaa sillan jumal- ja sankaritaruston välillä. Eräs tyypillinen aikakauteen sijoittuva myytti on kertomus miesjumalan (useimmiten Zeus) raiskaamasta ihmisnainesta, joka synnyttää sankarillisen jälkeläisen. Joissain tapauksissa jumalatar parittelee ihmismiehen kanssa, kuten Afroditen homeerisessa hymnissä, jossa jumalatar makaa Ankhiseen ja synnyttää Aineiaan. Taruihin lukeutuu myös muunlaisia kohtaamisia jumalten ja ihmisten välillä. Artemiin ja Aktaionin tarussa Aktaion näki metsästysretkellään metsästyksen jumalattaren alasti kylpemässä. Kostona jumalatar muutti Aktaionin hirveksi, jonka hänen omat koiransa sitten söivät. Milon Venus
Veistoksen oletetaan yleensä esittävän Afroditea (latinalaisittain Venusta), kreikkalaista rakkauden ja kauneuden jumalatarta. Sen on kuitenkin ehdotettu esittävän myös muun muassa Meloksella palvottua Amfitritea tai jotakuta danaidia. Veistos esittää kohteensa puoliksi alastomana ja ainoastaan alaruumiiltaan verhottuna. Vaate on lähes putoamaisillaan lanteilta. Afroditen on esitetty olleen alun perin nojaamassa esimerkiksi pylvääseen tai Areeseen. Veistoksen käsivarret ja käsissä olleet esineet eivät ole säilyneet. Vasemmassa kädessä oletetaan olleen omenan, mahdollisesti viittauksena Pariksen tuomioon sekä toisaalta saaren nimeen ( = ”omena”). Toisaalta kädessä olisi voinut olla myös esimerkiksi peili. Antiikin Kreikan uskonto
Kreikan varhaiset, pohjoisesta noin 2000 eaa. saapuneet indoeurooppalaiset asukkaat vaikuttavat olleen maanviljelijöitä, ja heille keskeisellä sijalla oli maan alta vaikuttavat alamaailman jumalat, ktooniset jumalat, jotka hallitsivat maan hedelmällisyyttä ja kasvua tai hankaloittivat sitä. Siksi heitä haluttiin lepyttää rituaaleilla. Nämä henget saivat lopulta inhimillisen muodon ja tulivat osaksi jumalmaailmaa jumalina ja jumalattarina. Keskeisellä sijalla olivat maahan ja sen kasvuvoimaan liittyneet jumalattaret Demeter, joka oli maanviljelyn jumalatar, ja Hera, joka käsitettiin myös maaäidiksi; sekä Dionysos-jumala, joka oli viinin ja hedelmällisyyden jumala. Antiikin Kreikan uskonto
Selvimmin mykeneläisistä teksteistä voidaan tunnistaa Zeus ("di-we", "di-wo"), Hera ("e-ra") ja Poseidon ("po-se-da-o", "po-se-da-wo-ne"). Tunnistettavissa vaikuttavat olevan myös muun muassa myöhempi Apollonin nimitys Paian ("pa-ja-wo-ne"), Ares ("a-re") eli Enyalios ("e-nu-wa-ri-jo"), Artemis ("a-te-mi-to", "a-ti-mi-te"), Athene eli Athena ("a-ta-na"), Dionysos ("di-wo-nu-so"), Eileithyia eli Eleuthia ("e-re-u-ti-ja") sekä Hermes tai Hermes Areias ("e-ma-*25 a-re-ja"). Vaikka teksteissä esiintyy tuttuja nimiä, ne eivät kuitenkaan kerro siitä, oliko näillä jumalilla sama tehtävä kuin myöhemmin. Jotkut tutkijat ovat katsoneet, että erityisesti kreikkalaisen mytologian vahvat naisjumaluudet, kuten Hera ja Artemis, olisivat peräisin jo minolaisesta uskonnosta. Antiikin Kreikan uskonto
Kreikkalaiseen uskontoon ei kuulunut mitään dogmaattisia tai teologisia oppirakennelmia. Uskonnollisen elämän painopiste oli kultissa. Ihmiset saivat ajatella jumalista mitä halusivat, kunhan valtion suojeluksessa olevaa jumalten kulttia ei loukattu. Monet kreikkalaiset tunnustivat merkittävimmät, niin kutsutut olympolaiset jumalat: Zeus, Poseidon, Haades, Hera, Apollon, Artemis, Afrodite, Ares, Hefaistos, Athene, Hermes ja Hestia; lisäksi joukkoon voitiin lukea myös Hebe sekä Dionysos ja Demeter. Merkittävimpiä jumalia palvottiin eri kaupunkivaltioissa, mutta jumalten nimiin saatettiin lisätä epiteettejä, jotka ilmaisivat niiden erillistä ja paikallista luonnetta. Lisäksi monilla kaupungeilla oli omat suojelijajumalansa, kuten esimerkiksi Ateenalla Athene. Jotkut kreikkalaisen filosofian koulukunnat, kuten stoalaisuus ja platonismin eräät muodot, käyttivät kieltä, joka vaikuttaa viittaavan yhteen transsendenttiin jumaluuteen. Pafos
Palaipafos oli Pafoksen kuningaskunnan keskus. Se tunnettiin erityisesti koko kreikkalaisen maailman tärkeimpänä Afroditen kulttipaikkana. Kreikkalaisessa mytologiassa Pafos oli paikka, jossa Afrodite nousi maihin synnyttyään meren vaahdosta. Paikka yhdistettiin Bokaros-joen suuhun. Afroditen kultin uskotaan olleen foinikialaista alkuperää. Pausanias esitti sen kuitenkin alkuperältään assyrialaisena. Varhaisin maininta Afroditen pyhästä lehdosta ja alttarista Pafoksesta on Homeroksen "Odysseiassa". Pafoksessa kerrotaan näytetyn jopa Afroditeen hautaa.
Erään myyttiversion mukaan Pafoksen Afroditen kultin olisi perustanut Kinyras, joka esiintyy Pafoksen ja koko Kyproksen kuninkaana, ja jota pidettiin Adoniksen isänä. Tätä pidetään alkuperältään foinikialaisena. Pafoksen, jolla varhaisessa historiassa viitataan aina Palaipafokseen, perustajana mytologiassa pidettiin Agapenoria, Arkadian Tegean kuningasta, joka johti arkadialaisia Troijan sodassa. Tämän laivojen kerrotaan paluumatkalla sodasta ajautuneen Kyprokselle. Myös Herodotos mainitsee, että Kyproksella oli arkadialaisia siirtokuntia. Kreikkalainen mytologia
Monilla kreikkalaisilla myyteillä oli yhteyksiä Lähi-idän vanhojen kulttuurien myytteihin. Myös arkeologia on osoittanut tiivistä kulttuurilainaa Lähi-idän ja Vähän-Aasian kulttuureilta. Kertomuksella Deukalionin tulvasta on yhteyksiä samaan vanhaan Lähi-idästä peräisin olevaan vedenpaisumuskertomukseen, joka esiintyy myös Gilgameš-eepoksessa ja Raamatussa. Iapetoksen nimi vaikuttaa vastaavan Nooan pojan Jafetin nimeä. Kybele on selvä esimerkki anatolialaisesta lainasta, kun taas Afroditen ikonografia on saanut paljon vaikutteita seemiläiskulttuurien Ištarilta ja Astartelta. Uranos
Aluksi Uranoksen ja Gaian liitosta syntyivät kykloopit ja titaanit, tämän jälkeen muun muassa merenjumalatar Tethys, muistin jumalatar Mnemosyne ja Kronos, Aika. Uranos ei päästänyt jälkeläisiään ulos maan povesta eli Gaian kohdusta, mistä suuttuneena Gaia antoi pojalleen Kronokselle sirpin, jolla Kronos leikkasi irti isänsä peniksen. Mereen heitetyn siittimen ympärille muodostuneesta vaahdosta syntyi rakkauden jumalatar Afrodite ja siitä pudonneista veripisaroista syntyivät gigantit, meliadit ja erinykset. Athmonon
Athmonon (, ) eli Athmonia () oli antiikin aikainen alun perin Kekropis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen "mesogeios"-trittykseen eli Attikan sisämaa-alueen demoksiin.
Athmonon sijaitsi nykyisen Maroúsin eli Amaroúsion kaupungin paikalla. Nykyisen kaupungin nimi on peräisin Amarysiasta, joka oli antiikin aikana paikallinen Artemis-jumalattaren epiteetti. Athmononissa oli tämännimisen Artemiin pyhäkkö, ja Maroúsista on löydetty siihen viittaava piirtokirjoitus. Paikalla oli myös Afrodite Uranian temppeli. Afrodite
Antiikin aikana Afroditen nimi yhdistettiin kreikan sanaan "afrós" () ’vaahto’, kuten Hesiodoksen kertomasta etiologisesta myytistä ilmenee. Sekä Frisk että Chantraine hylkäävät tämän kansanetymologian, mutta eivät pysty tarjoamaan mitään olennaisesti parempaakaan, vaikka luettelevatkin koko joukon tuoreempia ehdotuksia, joista suurin osa pitäytyy kreikkalaisissa tai ainakin indoeurooppalaisissa puitteissa. Nimeä ei kuitenkaan voi pitää indoeurooppalaisena, koska sille ei ole vahvistettavissa minkäänlaisia sukulaissanoja eli kognaatteja siltä puolelta. Näin ollen yksi mahdollisuus olisi pitää sanaa esikreikkalaisena substraattisanana. Knidoksen Afrodite
Knidoksen Afrodite oli Praksiteleen noin vuonna 360–330 eaa. veistämä antiikin kreikkalainen Afroditea esittänyt veistos. Se oli sijoitettu Afroditeen temppeliin Knidoksessa. Veistos ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta se tunnetaan siitä tehtyjen kopioiden kautta.
Veistos esittää rakkaudenjumalattaren juuri riisuuntuneena ja astumassa kylpyyn. Jumalatar peittää häpynsä oikealla kädellään. Vaate on hänen vasemmassa kädessään (tai joissakin kopioissa ripustettuna vasemmalle puolelle esimerkiksi suurikokoisen ruukun päälle). Plinius vanhemman mukaan Praksiteles teki samaan aikaan kaksi Afrodite-veistosta, joista puettu myytiin Kosille ja riisuttu Knidokseen. Knidoksen Afroditesta tuli kuuluisampi. Veistos on ensimmäisiä, jossa jumalatar tai kunniallinen nainen yleensä esitetään täysin alastomana, mikä oli aiemmin ollut tyypillistä miehiä esittäville veistoksille, kuten kuros-patsaille. Praksiteleen kerrotaan käyttäneen mallinaan Fryne-nimistä hetairaa. Alkuperäinen veistos oli tehty marmorista. Puhdistusmenot
Empodokles esittää myös kuvauksen muinaisesta kulta-ajasta, jolloin hallitsijana ei ollut yleisen kreikkalaisen ajatusmaailman mukaisesti Kronos vaan Afrodite ("Kypris"), joka hallitsi rakkauden kautta. Tuolloin ei ollut väkivaltaa eikä eläimiä surmattu eläinuhrien vuoksi. Empedokles vastusti elävien olentojen tappamista sielunvaellusajatuksensa vuoksi ja kehotti Akragaan asukkaita luopumaan sellaisista uhreista. Afrodite Pandemoksen pyhäkkö
Pyhäkkö liittyi nimensä mukaisesti Afrodite Pandemoksen eli ”Kaiken kansan Afroditen” kulttiin, jonka Theseuksen kerrotaan perustaneen yhdistettyään Attikan kylät Ateenan kaupungiksi, sekä tähän liittyneen Peithon eli ”Suostuttelun” henkilöitymän kulttiin. Pyhäkkö saattaa olla todellisuudessa Solonin arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. perustama. Pyhäkköä käytettiin muun muassa Afrodisia-juhlassa, jolloin paikalla uhrattiin Afroditelle pyhitettyjä kyyhkysiä. Khryse (saari)
Eräiden tietojen mukaan saarella olisi ollut Apollonille omistettu temppeli. Kreikkalaisessa mytologiassa saari kytkeytyi kuitenkin ennen kaikkea Khryse-nimiseen nymfiin tai vaihtoehtoisesti jumalattareen, joka yhdistettiin Atheneen ("Athene Khrysē"). Khryse oli saaren suojelijatar. Saari kytkeytyi myös argonautteihin, Herakleehen ja Filokteteehen. Saarella kerrotaan olleen Iasonin perustama Khryseen alttari, jolla Herakleen uskottiin uhranneen ja jonka Filokteteen katsottiin löytäneen. Filoktetestä puri saarella alttaria suojellut käärme. Appianoksen mukaan tämä alttari olisi ollut olemassa vielä vuonna 73 jaa. Myöhemmissä versioissa Khryseen liittyneet tapahtumat kytkettiin usein itse Lemnokseen. Antiikin Kreikan uskonto
Kun Rooman valtakunta valloitti Kreikan vuonna 146 eaa., se omaksui suuren osan kreikkalaista uskontoa, samoin kuin muutakin kulttuuria. Kreikkalaiset jumalat samastettiin vanhoihin roomalaisiin jumaliin: esimerkiksi Zeus Juppiteriin, Hera Junoon, Poseidon Neptunukseen, Afrodite Venukseen, Ares Marsiin, Artemis Dianaan, Athene Minervaan, Hermes Merkuriukseen, Hefaistos Vulcanukseen, Hestia Vestaan, Demeter Cerekseen, Haades Plutoniin, Tykhe Fortunaan ja Pan Faunukseen. Jotkut jumalat, kuten Apollon ja Bakkhos, roomalaiset olivat omaksuneet jo aiemmin. Roomalaisessa uskonnossa oli kuitenkin monia vanhempia jumalia, joita ei yhdistetty mihinkään kreikkalaiseen jumalaan, kuten Janus ja Quirinus. Afroditen pyhäkkö (Pafos)
Afroditen pyhäkkö (joskus "Afroditen temppeli") oli antiikin aikainen Afroditelle omistettu pyhäkkö, joka sijaitsi Palaipafoksessa Kyproksen saarella. Sen rauniot ovat osa Palaipafoksen arkeologista aluetta, joka sijaitsee lähellä nykyistä Koúklian kylää. Se on Nea Pafoksen ohella osa Unescon maailmanperintökohdetta nimeltä "Pafos". Hefaistos
Hefaistos () on kreikkalaisessa mytologiassa tulen ja taonnan seppäjumala. Roomalaisten vastine Hefaistokselle oli Vulcanus (tai "Volcanus").
Hefaistos on Heran poika. Toisin kuin muut Olympoksen jumalat, hän on lyhyt ja äärimmäisen ruma. Hän on myös äärimmäisen taitava seppä ja rakensi jumalille palatseja, joissa he asuivat Olympoksella ylellisyydessä. Kerran Zeuksen ja Heran välisen riidan aikana epäonninen Hefaistos heitettiin alas Olymposvuorelta. Koska hän oli kuolematon jumala, putoaminen ei tappanut Hefaistosta, mutta hän rampautui ikiajoiksi, ja muut jumalat kiusasivat häntä jatkuvasti rampautumisen aiheuttamasta ontumisesta. Hefaistoksen vaimo on rakkauden jumalatar Afrodite, joka kuitenkin petti tätä Areen kanssa. Myöhemmin Hefaistos yllätti parin, vangitsi heidät verkkoon ja kutsui kaikki Olympoksen jumalat nauramaan heille. Antiikin Kreikan uskonto
Antiikin kreikkalainen teologia perustui polyteismiin eli monijumalaisuuteen, toisin sanoen oletukseen siitä, että jumalia ja jumalattaria oli useita. Merkittävimpiä jumalia olivat niin kutsutut olympolaiset jumalat. Näitä oli kerrallaan aina 12, mikä oli peräisin Vähästä-Aasiasta. Joukkoon luetut nimet kuitenkin vaihtelivat osittain; usein olympolaisiin luettiin Zeus, Poseidon, Haades, Hera, Apollon, Artemis, Afrodite, Ares, Hefaistos, Athene, Hermes ja Hestia; joskus taas Olymposvuoren sijasta manalassa asuneen Haadeen paikalla on Demeter ja Hestian paikalla Dionysos. Yhteensä erilaisia jumalia, paikallisia heeroksia ja henkiä oli tuhansia; Hesiodos mainitsee jumaluuksia olevan kolmekymmentätuhatta. Suurin osa näistä oli erilaisia luonnonhenkiä, kuten nymfejä. Agora (Ateena)
Afrodite Uranian temppeli Páfos
Antiikin Pafos oli kreikkalaisessa mytologiassa Afroditen synnyinpaikka. Hellenistisellä ja roomalaisella kaudella kaupunki oli saaren hallinnollinen keskus. Antiikin kaupungin arkeologinen alue on Unescon maailmanperintökohde. Triton (jumala)
Triton () on kreikkalainen jumala, syvyyksien viestinviejä. Hän on meren jumalan Poseidonin ja Amfitriten poika. Hänet kuvataan usein ihmisenä, jolla on kalan alavartalo. Arete
Aretē (, "hyve") oli keskeinen käsite antiikin kreikkalaisessa kulttuurissa ja filosofiassa. Kreikkalainen kasvatus (paideia) korosti hyveellisyyden merkitystä. Arkaaisen kauden kreikkalaisessa aristokraattisessa kulttuurissa hyveellisyys merkitsi luonteen hyvyyttä ja erinomaisuutta. Varhaisessa muodossaan käsite oli sidottu päämäärän tai tarkoituksen täyttämiseen. Näin sen merkitys vaihtui kohteen mukaan. Ihmisen hyveellisyys merkitsi eri asiaa kuin hevosen hyve. Ihmisen kohdalla hyveellisyys liittyi ihmisen täysien kykyjen mukaan elämiseen. Hevosen kohdalla sanaa saatettiin käyttää esimerkiksi hevosten juoksunopeudesta.
Areten henkilöitymänä oli jumalatar Arete, joka oli sovun jumalattaren Harmonian sisar. Arete oli myös muun muassa Aristippoksen tyttären Arete Kyreneläisen sekä kuningas Alkinooksen vaimon nimi. Afroditen pyhäkkö (Pafos)
Pafoksen Afroditen pyhäkkö oli jumalattaren merkittävimpiä kulttipaikkoja koko antiikin maailmassa. Palaipafoksen alue on ollut mahdollisesti jo neoliittiselta kaudelta lähtien ”Suuren jumalattaren” eli hedelmällisyyden jumalattaren kulttipaikka. Vanhimmat idolilöydöt paikalta ovat noin ajalta 3800 eaa. Saaren viimeistään 1100-luvulla eaa. asuttaneet mykeneläiset sovittivat paikallisen kultin omaan käyttöönsä, ja rakennuttivat jumalattarelle pyhäkön. Kreikkalainen perinne esitti pyhäkön, samoin kuin koko Pafoksen (Palaipafoksen) kaupungin, perustajaksi ja ensimmäiseksi ylipapiksi joko Kinyraan tai Agapenorin. Ares
Ares oli Zeuksen ja Heran poika. Sisaruksia olivat Eris ja seppä Hefaistos. Ares kuvattiin usein pitkäksi ja komeaksi nuorukaiseksi, mutta luonteeltaan hän oli väkivaltainen ja raakalaismainen. Tämä jumala ei tarvinnut yhtään syytä sotaan, ja hän olikin hyvin epäsuosittu. Myös hänen oma isänsä Zeus julisti vihaansa poikaa kohtaan. Hänellä ei ollut vaimoa, mutta hän oli varsinkin kauneuden jumalattaren Afroditen lumoissa. Areella oli myös ystävä Alektryon, jonka Ares otti mukaansa aina kun hän lähti retkilleen Afroditen luokse. Monien muiden kreikkalaisten jumalten tavoin hän kuitenkin vietteli useita naisia ja sai heidän kauttaan jälkeläisiä. Antiikin roomalaisten mytologiassa Areen nimi oli Mars, mutta nämä kaksi jumalaa eroavat suuresti. Xena
Sarjassa on paljon viittauksia eri kansojen myytteihin ja muinaisiin jumalhahmoihin. Eniten on viitattu kreikkalaiseen mytologiaan, jonka jumalhahmot esiintyvät säännöllisesti sarjan jaksoissa, erityisesti sodan jumala Ares ja rakkauden jumalatar Afrodite, josta on tehty vaaleanpunaiseen harsoon pukeutuva surffariblondi. Myös Kupido, Pallas Athene, Zeus, Poseidon, Haades, Kohtalottaret, Raivottaret ja Harpyijat esiintyvät Xenan seikkailuissa. Kreikkalaisista sankarihahmoista sarja esitteli Herkuleksen, Odysseuksen, Orfeuksen sekä amatsonit. Apollon
Apollon (, roomalaisten Apollo) on jumala kreikkalaisessa ja roomalaisessa mytologiassa. Apollon on Zeuksen ja Leton poika ja Artemiin (metsästyksen jumalatar) kaksoisveli. Apollon oli alun perin luonteeltaan šamaaninen: hänen alaansa oli parannustaito, jousiammunta, ennustus ja runollinen innostus. Myöhemmin hän kehittyi erityisesti valon ja auringon jumalaksi, ennustustaidon jumalana herätti runollista innostusta ja suosi laulua ja soittoa. Tärkein ennustustaidon ilmentymä oli vanhan ajan tunnetuin oraakkeli, Apollonin oraakkeli Delfoissa. Parannustaito eriytyi myöhemmin jumala Asklepiokseen ja runollinen innostus muusiin. Khariitit
Khariitit (, "sulottaret") olivat kreikkalaisessa mytologiassa viehätysvoiman, kauneuden ja hedelmällisyyden jumalattaria, jotka olivat jumalatar Afroditen seuralaisia. Yleensä heitä kuvataan olevan kolme; nuorin Aglaia (kirkkaus, loiste), Eufrosyne (ilo) ja vanhin Thaleia (kukoistus).Roomalaisessa mytologiassa heidät tunnettiin nimellä graatiat. Afroditen temppeli (Korintti)
Temppeli sijaitsi Akrokorintin korkeimmalla huipulla. Se oli suhteellisen pieni: sen mittojen arvellaan olleen vain noin 10 x 13–16 metriä. Temppelissä oli Afroditen kulttikuva, jonka kerrotaan esittäneen jumalatarta aseistautuneena. Antiikin aikaisista rahoista tunnetun kuvauksen perusteella Afrodite piti kädessään peilinä Areen kilpeä. Tämän seurassa esitetään Eros. Kythera
Erään näkemyksen mukaan Kythera on saanut nimensä saaren ensimmäisen asukkaan, Foinikiasta saapuneen Kytheroksen mukaan. Toisen näkemyksen mukaan saaren nimi pohjautuu muinaiskreikan verbiin "κεύθω", joka tarkoittaa 'piilotettua rakkautta mahassa'. Tämä viittaa siihen, että kreikkalaisen mytologian rakkauden jumalattaren Afroditen eli Kythereian on sanottu syntyneen saarella. Mytologian mukaan titaani Kronos tappoi isänsä Uranoksen leikkaamalla tältä irti sukuelimet, jotka hän heitti mereen. Sukuelimet muuttuivat kahdeksi kiveksi, mahdollisesti Kytheran itärannikolla oleviksi Antidragonéraksi ja Dragonéraksi. Sukuelimistä mereen valuneiden veripisaroiden vaikutuksesta syntyi Afrodite, joka nousi merestä vaahdon keskeltä. Mytologian mukaan Afrodite matkusti Kytheralta Kyprokselle suurella simpukankuorella. Myös Kyproksen Pafosta on väitetty Afroditen syntymäpaikaksi. Venetsian valtakaudella saari tunnettiin nimellä "Cerigo". Knidoksen Afrodite
Knidoksen Afroditea ylistettiin antiikin kirjallisuudessa usein, ja siitä tehtiin useita kopioita erityisesti roomalaisella ajalla. Kyseistä Afrodite-tyyppiä kutsutaan nimellä "Venus pudica", ”siveellinen Venus”. Parhaiten säilynyt kopio on Vatikaanin museossa. Tyyppiä edustavat myös muun muassa Venus de' Medici ja Capitoliumin Venus. Nykyisinkin Knidoksen Afrodite on Praksiteleen veistoksista tunnetuin ja ehkä jopa koko antiikin Kreikan tunnetuin veistos Milon Venuksen ohella. Olympolaiset jumalat
Olympolaisten jumalien nimitys tulee Olympos-vuoresta, jossa jumalten ajateltiin asuvan. Olympolaisten jumalien lisäksi antiikin kreikkalaiseen uskontoon kuului lukuisia muita jumalia. Olympolaiset jumalat muodostivat yhdessä näiden muiden jumalhahmojen kanssa kreikkalaisen pantheonin. Amfitrite
Merenjumalatar Amfitrite () oli kreikkalaisessa mytologiassa merenjumala Poseidonin vaimo ja Tritonin äiti. Roomalaisessa mytologiassa hänet korvasi Salacia, Neptunuksen vaimo. Hän oli yksi nereideistä, viidestäkymmenestä merenneidosta, jotka joidenkin tarujen mukaan olivat Nereuksen ja Doriksen tyttäriä. Toisaalla hänen mainitaan olevan Okeanoksen ja Tethyksen tytär ja siten okeanidi. Nereidi
Nereidi on kreikkalaisessa mytologiassa merenneito. Nereidejä on noin viisikymmentä ja he ovat Nereuksen ja Doriksen tyttäriä. He kulkevat usein Poseidonin mukana ja ovat aina ystävällisiä myrskyihin joutuneille merimiehille. Kaikkein huomattavin heistä on Thetis, joka on Peleuksen vaimo ja Akilleen äiti, sekä Amfitrite, Poseidonin vaimo.