Mikä on palladiumin järjestysluku?
Palladium
Palladium () on metallinen alkuaine, jonka järjestysluku on 46, atomimassa 106,42 ja CAS-numero 7440-05-3. Palladiumin löysi lontoolainen kemisti William Hyde Wollaston 1802. Normaalisti esiintyvät isotoopit eivät ole radioaktiivisia. Palladium on jalometalli ja kuuluu platinametallien ryhmään. Muut platinametallit ovat platina, osmium, iridium, rutenium ja rodium. Palladium on nimetty pikkuplaneetta Pallaksen mukaan, jota pidettiin planeettana vielä alkuaineen nimeämisen aikaan.
Kadmium
Koska kadmiumin d-orbitaali on täynnä, se ei muodosta siirtymämetalleille tyypillisiä komplekseja hiilimonoksidin, typpioksidin tai alkeenien kanssa. Tyypillinen koordinaatioluku on 4-6. Kadmium koordintoituu helposti kalkogeenien kanssa, erityisesti RS- (R = alkyyli) tai ArS-ryhmän kanssa. Se koordinoituu tyypillisesti rikin, seleenin tai fosforin kautta. Se muodostaa myös erilaisia ammiinikomplekseja esimerkiksi ammoniakin, etyleenidiamiinin ja muiden diamiinien kanssa. Amidikomplekseja käytetään lähtöaineena alkoksidien synteesissä. Kadmiumille tunnetaan myös oksokomplekseja muun muassa oksofosfiini- ja oksopyridiinikomplekseja. Skandium
Skandium (Sc) on harvinaisiin maametalleihin kuuluva metallinen alkuaine, jonka järjestysluku on 21. Se on hopeisen valkeaa ja kiiltävää sekä verraten kevyttä. Ruotsalainen kemisti Lars Fredrik Nilson löysi skandiumin vuonna 1879. Tris(dibentsylideeniasetoni)dipalladium(0)
Huoneenlämpötilassa tris(dibentsylideeniasetoni)palladium(0) on tumman violettia kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten dikloorimetaaniin, kloroformiin ja bentseeniin. Kloroformista kiteytettäessä muodostuu kloroformin ja tris(dibentsylideeniasetoni)dipalladium(0):n kompleksi. Toisin kuin monet muut palladiumin organometallikompleksit tris(dibentsylideeniasetoni)dipalladium(0) ei ole erityisen herkkä veden tai ilman vaikutuksille. Molekyylissä kummatkin palladiumatomit ovat sitoutuneet yhteensä kolmeen dibentsylideeniasetonin kaksoissidokseen. Nämä sidokset ovat suhteellisen heikkoja ja voidaan helposti korvata muilla ligandeilla. Fermium
Fermiumia valmistetaan pommittamalla plutoniumia neutroneilla. Fermium on järjestysluvultaan korkein alkuaine, jota voidaan valmistaa reaktoreissa. Sitä raskaampia ytimiä, samoin kuin niitä Fermiumin isotooppeja joiden massaluku on suurempi kuin 257, saadaan vain hiukkaskiihdyttimistä. Pysyvin isotooppi on Fm-257, jonka puoliintumisaika on 100,5 päivää. Yhteensä 19 Fermiumin isotooppia tunnetaan. Curium
Curiumia valmistivat ensimmäisenä Glenn T. Seaborg, Ralph A. James, Leon O. Morgan ja Albert Ghiorso vuonna 1944 pommittaessaan plutoniumin Pu-isotooppia alfahiukkasilla syklotronissa. Louis B. Werner ja Isadore Perlman valmistivat vuonna 1947 ensimmäisen kerran punnittavissa olevia määriä curiumia (40 µg epäpuhdasta Cm-oksidia). Vuonna 1951 onnistuttiin ensimmäisen kerran valmistamaan puhdasta metallista curiumia. Nimen curium sai Marie ja Pierre Curiesta. Vaikka curium löydettiin ennen sitä jaksollisessa järjestelmässä edeltävää amerikiumia, sen ominaisuuksista tiedetään edelleen vähemmän kuin amerikiumista. Curium on järjestysluvultaan suurin alkuaine, jota on voitu valmistaa grammamääriä.
Curium on kovaa, tiheää, taottavaa, kiiltävää metallia ja väriltään hopeanvalkoista. Se muistuttaa sekä fysikaalisilta että kemiallisilta ominaisuuksiltaan gadoliniumia. Curiumin sulamispiste 1 340 °C on huomattavasti korkeampi kuin sitä edeltävien transuraanien (neptunium 637 °C, plutonium 639 °C ja amerikium 1 173 °C), mutta lähellä gadoliniumin sulamispistettä 1 312 °C. Curiumin kiehumispiste on 3 110 °C. Curiumin tiheys on 13,5 g/cm, mikä on huomattavasti vähemmän kuin neptuniumilla (20,45 g/cm) ja plutoniumilla (19,8 g/cm), mutta suurempi kuin useimmilla muilla metalleilla. Harvinaiset maametallit
Muut harvinaiset maametallit löydettiin vähitellen seuraavien 60 vuoden aikana, luonnossa esiintyvistä viimeisenä europium vuonna 1901. Pitkään aikaan ei tiedetty, kuinka monta oli vielä löytämättä, sillä ne näyttivät olevan vaikeasti sovitettavissa Mendelejevin vuonna 1870 esittämään alkuaineiden jaksolliseen järjestelmään, jossa niistä muut paitsi skandium ja yttrium jouduttiin sijoittamaan samaan ruutuun. Asia selvisi vasta, kun Henry Moseley osoitti, miten röntgensäteilyn spektrin avulla voitiin määrittää alkuaineiden järjestysluvut. Tämä osoitti, että lantanoideja oli 15, joista yksi, alkuaine nro 61, oli vielä löytämättä. Kun sitä myöhemmin valmistettiin ydinreaktioiden avulla, se sai nimen prometium. Palladium
Hienojakoinen palladium voi olla pyroforista. Platinaryhmän metallina irtomateriaali on melko inertti. Vaikka on tavattu kontaktista johtuvaa ihotulehdusta, tieto altistumisten määrästä on rajallista. Tarkempien tulosten saamiseksi tarvitaan enemmän tietoa palladiumin liikkuvuudesta, muuttumisesta ja bioakkumulaatiosta. Palladium ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Palladiumille allergiset reagoivat myös nikkeliin ja heitä neuvotaan välttämään kyseisiä metalleja sisältäviä hammashoidossa käytettäviä materiaaleja. Seaborgium
Seaborgium (aiemmin "unnilhexium") on alkuaine, jonka järjestysluku on 106 ja kemiallinen merkki Sg. Se kuuluu 6. ryhmään ja 7. jaksoon. Alkuaineen tunnettujen isotooppien massaluvut ovat välillä 258–271 ja useimpien puoliintumisaika on alle yksi sekunti. Sen pysyvimmän havaitun isotoopin (Sg) puoliintumisajaksi on arvioitu noin 3,1 minuuttia. Protoni
Protoni (tunnus p tai p) on subatominen hiukkanen, jonka sähkövaraus on +1 "e" eli positiivinen alkeisvaraus ja massa noin yhden atomimassayksikön verran. Protonit muodostavat atomiytimet yhdessä sähkövarauksettomien neutronien kanssa. Alkuaineen järjestysluku määräytyy sen ytimessä olevien protonien lukumäärän mukaan: esimerkiksi vedyn, jonka ytimessä on vain yksi protoni, järjestysluku on 1. Joskus protoneita ja neutroneita kutsutaan myös yhteisnimityksellä nukleonit. Osmium
Perinteinen osmiumin erotusmenetelmä muista jalometalleista on monivaiheinen eikä kovin tehokas. Malmin sisältämät kulta, platina ja palladium liukenevat kuningasveteen ja liukenematon osmiumin lisäksi iridiumia, ruteniumia ja rodiumia sisältävä jäännös kuumennetaan lyijykarbonaatin ja hiilen kanssa niin, että muodostuu sula materiaali. Näin muodostuu arvokkaat metallit sisältävä lyijyfaasi, josta jäähdytyksen jälkeen poistetaan kuona. Tämä faasi sulatetaan ja siitä valmistetaan rakeita, jotka liuotetaan typpihappoon lyijyn poistamiseksi. Liukenemattomasta jäännöksestä saadaan natriumvetysulfaatin avulla rodium poistettua. Tämän jälkeen jäännös käsitellään natriumperoksidilla, jolloin osmium muodostaa natriumosmaattia. Natriumosmaatti reagoi kloorin kanssa helposti haihtuvaksi osmiumtetroksidiksi, joka puhdistetaan tislaamalla ja voidaan pelkistää osmiumiksi esimerkiksi natriumboorihydridin avulla. Vaihtoehtoisesti osmaatti voidaan pelkistää formaldehydin avulla. Palladium
Vetyä voidaan puhdistaa lämmitetyn palladiumkalvon läpi. Myös vedyn varastointia palladiumissa on tutkittu, sillä palladium voi absorboida vetyä lähes moolisuhteessa 1:1. Palladium ei korkean hintansa vuoksi sovellu reaaliseksi vedyn varastoijaksi, mutta sen avulla voidaan tutkia aiheeseen liittyvää ilmiötä. Palladiumilla on käyttöä myös palladiumelektrodina sekä hiilimonoksidimittareissa. Palladium
Wollaston päätti vuoden 1803 alussa tehdä löytönsä tunnetuksi myymällä näytteitä metallista pienessä lontoolaisessa liikkeessä. Uuden metallin mainoksessa ei kuitenkaan ollut tietoa sen alkuperästä tai löytäjästä. Palladiumilla oli ainutlaatuiset ominaisuudet ja sen alkuperä salattiin, minkä takia monet suhtautuivat epäilevästi uuteen alkuaineeseen. Eräs epäilijöistä oli irlantilainen kemisti Richard Chenevix. Hän tutki palladiumin kemiallisia ominaisuuksia ja vakuuttui palladiumin olevan vain platinan ja elohopean metalliseos. Kaikki eivät kuitenkaan ajatelleet keksinnön olevan huijausta. Monen arvostetun kemistin, kuten Vauquelin, Klaprothin ja Gehlenin, tutkimuksien mukaan palladium ei ollut metalliseos. Palladiumin alkuaineluonteesta syntyi yleinen kiista erimielisyyksistä johtuen. 62 (luku)
62 (kuusikymmentäkaksi) on luonnollinen luku, jota edeltää 61 ja seuraa 63. Jaksollisessa järjestelmässä 62 on samariumin järjestysluku. 29 (luku)
Alkuaineiden jaksollisessa järjestelmässä 29 on kuparin järjestysluku. Timanttirakenne
Timanttirakenne on kiderakenne, jossa jokaisen atomin lähimpinä naapureina on neljä atomia sijoittuneina tätä ympäröivän säännöllisen tetraedrin kärkiin. Rakenteen nimi johtuu siitä, että timantissa hiiliatomit ovat sijoittuneet toisiinsa nähden tällä tavalla. Samalla tavalla kiteytyvät eräät muutkin jaksollisen järjestelmän 14. ryhmän eli hiiliryhmän alkuaineet: puoli­johteina tunnetut pii ja germanium sekä niiden seokset, sekä myös tina esiintyessään harmaana eli α-tinana. Sitä vastoin samaan ryhmään kuuluvalla lyijyllä ei tällaista kiderakennetta esiinny. Palladiumhydridi
Palladiumhydridi on palladiumin ja vedyn muodostama yhdiste, jossa vety on sitoutunut palladiumin kiderakenteeseen. Huoneenlämpötilassa se voi olla faasissa α, β tai näiden seoksena. Palladium voi absorboida noin 900 kertaa oman tilavuutensa verran vetyä, joka vapautuu osittain metallia kuumennettaessa . Vety on tällöin varastoitunut lähes yhtä tiheästi kuin se olisi nestemäisessä olomuodossa . Tämän ansiosta palladium voisi olla tehokas ja turvallinen vetyvarasto. Absorptioprosessia ei vielä tunneta tarkasti. Palladium pystyy kuitenkin absorboimaan vain alle prosentin omasta painostaan vetyä ja se on kallista (yhden vetykilon varastoiminen vuoden 2003 hinnoilla maksaisi 600 000 dollaria, ja palladiumin hinta on nykyään vielä korkeampi), joten se soveltuu vain rajoitettuihin teollisiin sovelluksiin . Heck-reaktio
Heck-reaktion reaktiomekanismin ensimmäisessä vaiheessa alkyylihalidi reagoi palladiumkompleksin kanssa hapettavalla additiolla, jolloin muodostuu alkyylipalladiumyhdiste ja palladium hapettuu hapetusluvulta 0 hapetusluvulla +II. Seuraavassa vaiheessa alkeeni koordinoituu palladiumiin. Koordinoitumista seuraa insertioreaktio, jossa alkeeni sitoutuu edellisessä vaiheessa muodostuneen organopalladiumyhdisteen alkyyliryhmän ja palladiumin väliin. Tämän jälkeen tapahtuu niin kutsuttu β-hydridin eliminaatio ja tuotteena muodostuva alkeeni irtoaa palladiumkompleksista. Viimeisessä vaiheessa emäs reagoi palladiumkompleksin kanssa pelkistävällä eliminaatiolla ja katalyyttinen sykli alkaa alusta. Alla on esitetty Heck-reaktion katalyyttinen sykli. Palladium
Palladiumia käytetään osana valkokullaksi kutsuttuja metalliseoksia, joissa kultaan sekoitetaan jotakin valkeaa metallia, yleensä joko palladiumia, nikkeliä tai hopeaa. Palladium on nikkeliä kalliimpaa, mutta ei yleensä tuota allergiahaittoja ihokosketuksessa. Platinaan nähden palladiumin käyttö koruteollisuudessa on lisääntynyt palladiumin hinnan laskettua ja platinan hinnan noustua 2000-luvulla. Palladium on platinaa harvempaa ja helpommin työstettävää ainetta, josta voidaan kullan tavoin tehdä hyvin ohuita lehtiä. Suzuki-kytkentä
Suzuki-kytkentä muistuttaa reaktiomekanismiltaan useita muita kytkentäreaktioita, kuten Stille-kytkentää. Reaktion ensimmäisessä vaiheessa katalyytti, jossa palladium on hapetusluvulla 0, reagoi alkyyli- tai aryylihalogenidin kanssa hapettavalla additiolla muodostaen alkyylipalladiumyhdisteen, jossa palladiumin hapetusluku on + II. Emäs reagoi organobooriyhdisteen, kuten boronihapon, kanssa muodostaen negatiivisesti varautuneen boronaatin, joka reagoi palladiumkompleksin kanssa transmetallaatiolla. Transmetalloinnissa alkyyliryhmä siirtyy organobooriyhdisteeltä palladiumkompleksille. Viimeinen vaihe on pelkistävä eliminaatio, jossa palladiumkompleksiin kiinnittyneet halogenidilta ja organobooriyhdisteeltä peräisin olevat alkyyliryhmät yhdistyvät ja palladium pelkistyy hapetusluvulta +II hapetusluvulle 0. Mendelevium
Mendeleviumille tunnetaan 16 isotooppia, joiden massaluvut ovat 245–260 välillä. Kaikki ovat radioaktiivisia. Vaikka Md, jonka puoliintumisaika on 51 päivää, on pitkäikäisin isotooppi, Md isotooppia (puoliintumisaika 76 minuuttia) käytetään useimmiten kemiallisissa kokeissa, koska sitä on helpoin tuottaa tarvittavia määriä. Strontium
Strontium () on alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Sr ja järjestysluku 38. Se on maa-alkalimetalleihin kuuluva metalli, jota esiintyy runsaasti maankuoressa. Se on kuitenkin harvinaisempi kuin esimerkiksi kalsium tai magnesium, jotka ovat maa-alkalimetalleista yleisimmät. Halonit
Haloneista käytetään usein koodinimiä, joiden numerosarjat ilmoittavat yhdisteen alkuainekoostumuksen. Esimerkiksi CBrClF on toiselta nimeltään haloni 1211 ja CBrF on haloni 1301. Ensimmäinen numero on molekyylin hiiliatomien lukumäärä. Toinen numero kertoo fluorin, kolmas kloorin ja neljäs bromin määrän. Alkuaineet ilmoitetaan siis järjestysluvun mukaisessa järjestyksessä. Luettelo Pokémon-lajeista (121–151)
Zapdos #145 (lausutaan "Zapdos") on sähkö-lentopokémon. Zapdos on yksi kolmesta jäsenestä legendaarisessa lintukolmikossa, johon kuuluvat myös Articuno ja Moltres. Nämä pokemonit edustavat kolmea elementtiä, jäätä, sähköä ja tulta. Zapdos edustaa näistä sähköä, tai pikemminkin salamaa. Zapdos on keltainen ja sen muodostakin tulee salamat mieleen. Se on 160 cm pitkä ja painaa 52,6 kg. Zapdosin nimi tulee sanoista Zap, joka liittyy sähköön, sekä dos, joka on espanjaa ja tarkoittaa numero kahta, jolla viitataan siihen, että Zapdos on numero 2 legendaarisesta lintukolmikosta. 56 (luku)
56 (viisikymmentäkuusi) on luonnollinen luku, jota edeltää 55 ja seuraa 57. 56 on bariumin järjestysluku. Volframi
Volframi on hopeanvalkea metallinen alkuaine, jonka kemiallinen merkki on W () ja CAS-numero 7440-33-7. Volframin atomimassa on 183,85, järjestysluku 74, tiheys 19,3 g/cm, sulamispiste 3 420 °C ja kiehumispiste 5 555 °C. Volframilla on viisi pysyvää isotooppia. Volframi ei ole kovin myrkyllistä, tosin metallipöly ärsyttää ihoa ja silmiä. Palladium
Palladium esiintyy myös useissa orgaanisissa yhdisteissä ja komplekseissa. Palladium pystyy muodostamaan kovalenttisen sigmasidoksen hiiliatomin kanssa, riippumatta tämän hybridisaatiosta (sp/sp/sp). Sidosten vahvuus noudattaa yleensä seuraavaa järjestystä: Pd-alkynyyli > Pd-vinyyli ≈ Pd-aryyli > Pd-alkyyli. Sidosten pituus noudattaa yleensä käänteistä järjestystä. Dysprosium
Dysprosium on ranskalaisen kemistin Paul-Émile Lecoq de Boisbaudranin vuonna 1886 löytämä alkuaine, joka kuuluu harvinaisiin maametalleihin. Sen lyhenne on Dy ja atomiluku 66 sekä CAS-numero 7429-91-6. Dysprosiumin atomimassa on 162,50. Alkuaineella on seitsemän stabiilia isotooppia, joista luonnossa yleisin on Dy. Radium
Radium () on maa-alkalimetalleihin kuuluva alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Ra, järjestysluku 88 ja CAS-numero 7440-14-4. Se on radioaktiivinen, hopeanvalkoinen, pehmeä metalli, jonka elektronegatiivisuus on 0,9 ja ensimmäinen ionisoitumisenergia 510 kJ/mol. Sen löysivät Pierre ja Marie Curie vuonna 1898 Joachimsthalin (nyk. Jáchymovin) pikivälkkeestä. Kymmenestä tonnista piki­välkettä saatiin kuitenkin vain milli­gramma radiumia.
Radium muistuttaa kemiallisilta ominaisuuksiltaan bariumia, mutta on sitä reaktiivisempaa. Radiumyhdisteet värjäävät liekin voimakkaan punaiseksi. Palladiumjodidi
Palladiumjodidi (PdI) on palladium- ja jodidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä ja palladiumin pitoisuuden määrittämiseen gravimetrisesti. Tris(dibentsylideeniasetoni)dipalladium(0)
Tris(dibentsylideeniasetoni)dipalladium(0) ((CHO)Pd) on palladiumin organometalliyhdisteisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Ligandeina yhdisteessä ovat dibentsylideeniasetonimolekyylit. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä palladiumin lähteenä ja katalyyttinä. Iridium
Iridium (, sanasta "iris", ’sateenkaari’) on raskas, hauras valkoinen metalli, jonka kemiallinen merkki on Ir. Iridium on huoneenlämpötilassa lähes yhtä tiheää kuin osmium: ne ovat tiheimpiä metalleja, kumpikin on lähes kaksi kertaa niin tiheää kuin lyijy. Iridium on platinaa muistuttava jalometalli. Se kestää kaikista metalleista parhaiten korroosiota, eikä se liukene happoihin, ei edes kuningasveteen. Kemiallisesti se reagoi vain halogeenien ja eräiden sulien suolojen kanssa. Typpi
Typpi on alkuaine, joka esiintyy luonnossa kaksiatomisena typpikaasuna, N. Typen järjestysluku on 7, kemiallinen merkki N () ja IUPACin standardin mukainen atomimassa on [14,00643;14,00728]. Typpi on osana monissa elämälle välttämättömissä yhdisteissä. Ilmasta noin 78 % on typpeä. Titaani
Titaani on metallinen alkuaine. Sen kemiallinen merkki on Ti (), järjestysluku 22, atomimassa 47,867 u ja CAS-numero 7440-32-6. Titaanin sulamispiste on 1 668 °C. Titaani on kevyttä ja hyvin muokattavissa. Siitä muodostetaan erilaisia lejeerinkejä. Titaanin löysi 1700-luvun lopulla William Gregor. 60 (luku)
Fullereenimolekyylissä on 60 hiiliatomia. Alkuaineiden jaksollisessa järjestelmässä 60 on neodyymin järjestysluku. Jalometallien leimaaminen
Jalometallituotteita koskevat:Niissä määrätään, että jalometallituotteina saa myydä tai luovuttaa esineitä, joissa on vähintään 375 massan tuhannesosaa kultaa, 800 massan tuhannesosaa hopeaa, 850 massan tuhannesosaa platinaa tai 500 massan tuhannesosaa palladiumia. Säädökset koskevat sekä kotimaassa valmistettuja että ulkomailta maahan tuotuja jalometalliesineitä. Palladiumkloridi
Palladiumkloridia valmistetaan liuottamalla metallista palladiumia kuningasveteen tai kuumaan väkevään vetykloridiin. Ensimmäisessä vaiheessa muodostuu tetrakloroplatinahappoa (H[PdCl]), joka liuosta haihdutettaessa hajoaa palladiumkloridiksi. Pool
Pool-peleissä käytetään yleensä 16 saman kokoista palloa: valkoinen, numeroimaton lyöntipallo (ns. "kivi") sekä 15 kohdepalloa. Kohdepallot on yleensä numeroitu yhdestä viiteentoista ja "pienet pallot" (pallot numero 1-7) ovat "yksivärisiä" ja "isot pallot" (pallot numero 9-15) "raidallisia". Erityisesti 8-pallossa tällä kahtiajaolla on merkitystä. Pallo numero 8 on musta. Rotaatiopelejä 7-pallo, 9-pallo ja 10-pallo pelataan nimen mukaisesti 7, 9 tai 10 pallolla (ja valkoisella lyöntipallolla). Näissä pallojen värillä ei ole merkitystä – ainoastaan numeroilla. 8-palloa varten on olemassa myös numeroimattomia pallosarjoja, joissa lyöntipallon lisäksi on yksi kokomusta, 7 keltaista ja 7 punaista palloa. Nämä ovat suomalaisissa biljardisaleissa harvinaisia, koska näiden kanssa ei voi pelata rotaatiopelejä. Vety
Vakiintuneen käytännön mukaan vety sijoitetaan jaksollisessa järjestelmässä ensimmäiseen eli alkalimetallien sarakkeeseen. Vety kuitenkin poikkeaa monella tavalla muista ryhmään kuuluvista alkuaineista: esimerkiksi se ei reagoi veden kanssa kuten litium, natrium tai kalium, ja sitä pidetään yleensä epämetallina. Kemialliselta kannalta vedyllä kuitenkin on myös metallimaisia ominaisuuksia kuten positiivinen hapetusluku. Joskus vety on sijoitettu halogeeneihin eli 17. ryhmään, koska vedyn rakenne on lähellä halogeenien rakennetta eli yhden elektronin päässä täydestä elektronikuoresta. IUPAC suosittelee nykyään vedyn sijoitettavaksi niin, että se on ensimmäisen jakson alkuaineena jaksollisen järjestelmän ylimmällä rivillä, taulukon keskellä niin ettei se kuulu mihinkään pääryhmistä. 
Vedyn tavallisin hapetusluku on +I, mutta muutamat metallit voivat yhtyä vedyn kanssa hydrideiksi, joissa sen hapetusluku on poikkeuksellisesti −I. Vedyn ionisoitumisenergia on noin 1 310 kJ/mol, siis paljon suurempi kuin varsinaisilla alkalimetalleilla, joilla se on noin 400–500 kJ/mol. Tässä suhteessa vety muistuttaa enemmänkin halogeeneja. Myös vedyn elektronegatiivisuus on paljon suurempi kuin varsinaisten alkalimetallien. Protaktinium
Myös typpiryhmän alkuaineiden kanssa tunnetaan useita protaktiniumyhdisteitä, kuten PaN, PaP, PaAs, PaAs, PaSb ja PaSb.
Protaktiniumille tunnetaan myös joitain organometalliyhdisteitä. Protaktinium hapetusluvulla +4 muodostaa tetraedrisen kompleksin tetrakis(syklopentadienyyli)protaktinium(IV) (Pa(CH)) neljän syklopentadienyyli-renkaan kanssa. Tätä voidaan valmistaa antamalla protaktiniumtetrakloridin PaCl reagoida sulan Be(CH) kanssa. Toinen organometallinen yhdiste on keltainen bis(π-syklo-oktatetraeeni)protaktinium tai protaktinoseeni, Pa(CH), joka on rakenteeltaan analoginen uranoseenin kanssa. Tässä molekyylissä metalliatomi on niin sanotussa sandwich-rakenteessa kahden syklo-oktatetraeeni-renkaan välissä. Sitä voidaan valmistaa uranoseenin tavoin antamalla protaktinium(IV)kloridin reagoida syklo-oktatetraenyylikaliumin (KCH) kanssa käyttäen liuottimena tetrahydrofuraania. Skandium
Skandiumilla on kaksi allotrooppista muotoa. α-skandiumin kiderakenne on tiiviisti pakattu heksagonaalinen (a = 330,88 pm ja c = 526,80 pm) huoneenlämpötilassa. Skandiumin β-muoto on tilakeskinen kuutiollinen (bcc), jolle on arvioitu a = 373 pm kun lämpötila ylittää 1 337 °C. 72 (luku)
72 (seitsemänkymmentäkaksi) on luonnollinen luku, jota edeltää 71 ja seuraa 73.72 on hafniumin järjestysluku. 2 Pallas
Pallas on massaltaan asteroidivyöhykkeen kolmanneksi suurin kappale. Pallaksen massa on 2,2×10 kg ja sen arvioidaan sisältävän noin 7 % asteroidivyöhykkeen massasta. Pallaksen mitat ovat 570×525×500 km ja se on B-tyypin asteroidi, jonka tiheys on 2,8 g/cm³. Putoamiskiihtyvyys sen pinnalla on 0,18 m/s², ja sen vuorokauden pituus eli pyörähdysaika on noin 7,81 tuntia. Lisäksi Pallas on Aurinkokunnan synnystä ehjänä säilynyt protoplaneetta. Palladium
Homogeenisena katalyyttinä palladium on erittäin monipuolinen, ja sen reaktiivisuutta voidaan muunnella erittäin spesifisti sopivilla ligandeilla. Stabiileimpia ovat Pd(0)- ja Pd(II)-kompleksit. Lewis-happokatalyysissä käytetään usein Pd(II)-komplekseja, joilla voidaan esimerkiksi räätälöidä asymmetrisiä Diels-Alder-reaktioita, ja Suzuki-kytkennässä käytetään kummankin hapetusluvun omaavia komplekseja. Palladium
Wollaston kehitti palladiumille käyttökohteita. Hän lisäsi palladium-kultaseosta korroosionestoaineeksi tieteellisiin instrumentteihin, mukaan lukien vuonna 1812 Troughtonin Greenwichin kuninkaalliseen observatorioon rakentamaan seinäympyrään. Kyseisiä metalliseoksia käytettiin myös sekstanteissa.
Vuonna 1831 Geological Society of London perusti Wollaston Medal -palkinnon, joka annetaan joka vuosi jollekin geologille suurista geologisista saavutuksista. Ensimmäiset palkinnot tehtiin kullasta, mutta vuosina 1846–1860 ja 1930 se tehtiin palladiumista. 67 (luku)
67 (kuusikymmentäseitsemän) on luonnollinen luku, jota edeltää 66 ja seuraa 68. 67 on yhdeksästoista alkuluku. Jaksollisessa järjestelmässä 67 on holmiumin järjestysluku. Rodium
Rodium () on siirtymämetalleihin kuuluva alkuaine. Sen kemiallinen merkki on Rh, järjestysluku 45 ja CAS-numero 7440-16-6. Rodium kuuluu platinaryhmään ja on hyvin kestävä metalli. Sen sulamispiste on 1 964 °C ja tiheys 12,41 g/cm. Rodiumia käytetään muun muassa autojen katalysaattoreissa tuhoamaan typenoksideja, muissa katalyyttisissä systeemeissä, metalliseoksissa ja monissa teknisissä laitteissa. Rodiumilla on korkea sähkön- ja lämmönjohtavuus, ja se heijastaa hyvin valoa. Plutonium
Plutonium on saanut nimensä Pluto-nimisen kääpiöplaneetan mukaan, sillä sitä jaksollisessa järjestelmässä edeltävät alkuaineet uraani (Uranus) ja neptunium (Neptunus) on nimetty planeettojen mukaan. Plutoa pidettiin tuohon aikaan vielä planeettana, mutta se menetti asemansa vuonna 2006, sillä sen havaittiin olevan vain yksi Kuiperin vyöhykkeen kappaleista. Myös ensimmäisinä löydettyjä asteroideja oli aluksi pidetty planeettoina ja alkuaineet cerium ja palladium on nimetty kääpiöplaneetta Cereksen (ensinnä löydetty asteroidi) ja toisena löydetyn Pallaksen mukaan. Kadmium
Kadmium on valkoinen ja pehmeä metalli. Sen kemiallinen merkki on Cd () ja järjestysluku 48. Sen sulamispiste on melko matala, noin 320 °C. Sitä valmistetaan lähinnä sinkin valmistuksen sivutuotteena. Nykyään tärkein käyttökohde on nikkelikadmiumakut. Aikaisemmin kadmiumia on käytetty muun muassa teräksen päällystämisessä, mutta siitä on luovuttu kadmiumin ympäristöhaittojen takia. Kadmium on ihmiselle myrkyllistä ja se aiheuttaa syöpää. Palladium
Palladiumyhdisteiden letaaliannos LD hiirillä on 200 mg/kg suun kautta ja 5 mg/kg infuusiona. Wollaston-mitali
Wollaston-mitali on korkein Lontoon Geologisen seuran myöntämä geologian alan tiedepalkinto. Se on nimetty palladiumin löytäjän William Hyde Wollastonin mukaan. Palkinto myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1831. 48 (luku)
Alkuaineiden jaksollisessa järjestelmässä 48 on kadmiumin järjestysluku. Luettelo Pokémon-lajeista (61–80)
Alakazam on keltainen meedio-tyypin pokémon. Sen molemmissa käsissä on lusikat, joilla se tehostaa meedio-iskuja. Se on pokédexin 65. pokémon. Kadabra ei muutu Alakazamiksi ilman vaihtamista. Alakazamin ÄO-taso on jopa 5000. Rutenium
1820-luvulla Uralilta löytyi platinamalmiesiintymä, josta sitä tutkiva Jöns Jacob Berzelius löysi vain platinaa. Tarton yliopiston professori Gottfried Wilhelm Osann väitti löytäneensä esiintymästä kolme uutta alkuainetta, jotka hän nimesi poluraniumiksi, ruteniumiksi ja poliniumiksi. Kazanin yliopiston kemian ja farmasian professori Karl Klaus löysi sakasta, joka jää kun platinamineraalia liuottaa kuningasveteen, rodiumia, palladiumia, osmiumia ja iridiumia. Klaus löysi ruteniumin vasta rahapajan jäännöksistä. Näin hän oli osoittanut Osannin löytämät poluraniumin ja poliniumin virheellisiksi. Klaus osoitti, että Osannin löytämä rutenium sisälsi vain pienen määrän puhdasta ruteniumia. Hän julkaisi tutkimustuloksensa 1844. Klaus antoi valmistamalleen puhtaalle metallille nimen ruthenium. Alkuaineen nimi juontaa latinan kielen sanasta "Ruthenia", joka tarkoittaa Venäjää. Ruthenium oli viimeinen platinaryhmän metalli, joka löydettiin. Jaksollinen järjestelmä
Mendelejev ennusti jaksollisen järjestelmänsä avulla, että olisi olemassa kolme aiemmin tuntematonta alkuainetta. Hän myös arvioi tarkasti niiden ominaisuuksia. Kun nämä alkuaineet – gallium, skandium ja germanium – löydettiin ja niiden, etenkin galliumin, ominaisuudet näyttivät olevan lähellä Mendelejevin ennustetta, jaksollinen järjestelmä hyväksyttiin laajasti ja sen käyttö yleistyi 1880-luvulla. Myöhemmin siihen jouduttiin kuitenkin lisäämään kokonaan uusi ryhmä eli sarake, kun löydettiin jalokaasut. Harvinaisten maa­metallien sijoittamista järjestelmään pidettiin myös pitkään ongelmallisena, sillä ne jouduttiin sijoittamaan samaan ruutuun, ja vasta röntgensäteilyn spektrit tekivät mahdolliseksi selvittää, kuinka monta niitä kaikkiaan oli. Organopalladiumyhdisteet
Organometalliyhdisteet, joissa palladium on sitoutuneena alkeeneihin tai dieeneihin ovat alkyylipalladiumyhdisteitä stabiilimpia ja niitä tunnetaan useita. Näissä yhdisteissä palladium on hapetusluvulla +II. Palladiumin ja alkeenien muodostamat organometalliyhdisteet ovat hyvin yleisiä katalyyttejä ja välituotteita orgaanisen kemian synteeseissä. Alkeenin koordinoituminen palladiumiin tekee siitä poikkeuksellisen elektrofiilisen ja nämä yhdisteet reagoivat nukleofiilien kanssa ja ne voidaan esimerkiksi alkyloida. Näitä yhdisteitä esiintyy muun muassa välituotteina Heck-reaktioissa. Ne voidaan myös hapettaa suhteellisen helposti. Esimerkiksi Wacker-prosessissa alkenyylipalladiumyhdisteet hapetetaan aldehydeiksi. Plutonium
Plutonium () on raskas, aktinoideihin kuuluva radioaktiivinen ja metallinen alkuaine. Sen kemiallinen merkki on Pu, järjestysluku 94 ja CAS-numero 7440-07-5. Plutoniumin sulamispiste on 639,4 °C ja tiheys 19816 kg/m³. Plutonium on myrkyllinen raskasmetalli. Se kuuluu transuraaneihin, ja luonnossa sitä on vain mitättömiä määriä, sitä on kuitenkin 1940-luvulta lähtien valmistettu keino­tekoisesti ydinreaktioiden avulla. Plutoniumilla ei ole yhtään stabiilia isotooppia, ja pisin puoliintumisaika on isotoopilla Pu, jonka puoliintumisaika on yli 80 miljoonaa vuotta. Plutoniumilla on seitsemän eri allotrooppista muotoa. Flerovium
Flerovium, aiemmin Ununkvadium () on alkuaine, jonka järjestysluku on 114 ja kemiallinen merkki Fl, aiemmin Uuq. Sitä ei esiinny luonnostaan maapallolla. Ensimmäisen kerran sen isotooppi tuotettiin Dubnassa Venäjällä tammikuussa 1999. Koe on sittemmin vahvistettu lännessäkin. Alkuaine on saatu aikaan pommittamalla plutoniumin 244-isotooppia kalsiumin 24-isotoopeilla. Fleroviumin pysyvimmän isotoopin Fl puoliintumisaika on noin 2,4 sekuntia. Valkokulta
Valkokullan väri ei ole koskaan puhtaan valkoinen, vaan seoksesta riippuen harmaaseen, keltaiseen tai ruskeaan vivahtava. Siksi useimmat valkokultaiset korut on tapana rodinoida eli päällystää ohuella kerroksella rodiumia. Rodium on platinaryhmän metalli. Rodinointi tehdään samaan tapaan, kuin esimerkiksi hopeointi tai galvanointi. Rodiumilla aikaansaatavan pinnan paksuus mitataan mikroneissa eli metrin miljoonasosissa. Rodiumpinnoite antaa valkokullalle kirkkaan valkoisen, korkeakiiltoisen pinnan. Koska on kyse pintakäsittelystä, se kuluu ajan myötä ainakin sormuksista pois osittain tai kokonaan ja pinnan alta tulee näkyviin valkokullan oma väri. Rodium
Lähde:
Rodiumin löysi 1803 englantilainen kemisti William Hyde Wollaston. Hän löysi rodiumin käsiteltyään platinaa kuningasvedellä. Hän neutraloi ensin liuoksen natriumhydroksidilla tai natriumkarbonaatilla ja käsitteli sen jälkeen liuoksen ammoniumkloridilla, jolloin platina saostui pois. Liuoksessa olevan palladiumin Wallaston saosti pois syanidin avulla. Hän haihdutti ylimääräisen syanidin pois suolahapon avulla. Lopulta tuotteeksi saatiin punaista rodiumkloridia, josta Wallaston eristi metallista rodiumia vetykaasun avulla. Rodium on nimetty kreikan kielen sanan "rhodon" mukaan, mikä tarkoittaa ruusua. Nimi johtuu siitä, että rodiumyhdisteiden vesiliuokset ovat ruusunpunaisia. Palladium
Katalyysin ohessa palladiumilla on merkittäviä käyttökohteita elektroniikassa. Tietokoneissa ja matkapuhelimissa käytetään yleisesti palladiumia sisältäviä monikerroksisia keraamisia kondensaattoreita. Myös hybridimikropiireissä käytetään usein palladiumia, ja joitakin johtimien kultapinnoitteita on korvattu palladiumilla. Tetrakis(trifenyylifosfiini)palladium(0)
Tetrakis(trifenyylifosfiini)palladium(0) (Pd[P(CH)]) on kompleksiyhdiste, jossa keskusatomina on palladium. Palladiumia ympäröi ligandeina neljä trifenyylifosfiinimolekyyliä. Tetrakis(trifenyylifosfiini)palladium(0) on suhteellisen stabiili kompleksi, jota käytetään katalyyttinä useissa tärkeissä orgaanisissa synteeseissä käytettävissä reaktioissa. Pallad
Palladin on kehittänyt puolalainen Józef Brodacki. Palladiumjodidi
Palladiumjodidi on huoneenlämpötilassa mustaa kiteistä ainetta ja tämä on niin kutsuttu palladiumjodidin γ-muoto. Yhdiste on polymorfista ja sillä on myös kaksi muuta kidemuotoa, jotka ovat α-muoto ja β-muoto. Näistä punaista β-muotoa syntyy kuumennettaessa palladiumjodidin γ-muotoa alennetussa paineessa suljetussa putkessa laimean vetyjodidiliuoksen kanssa alle 600 °C:n lämpötilaan. Yli 600 °C:n lämpötilassa muodostuu mustaa α-muotoa. Palladiumjodidi on veteen liukenematonta, eikä se liukene orgaanisiinkaan liuottimiin metyyliasetaattia lukuun ottamatta. Ammoniakkiliuokset liuottavat yhdistettä ja palladiumjodidi liukenee myös natriumjodidia sisältäviin liuoksiin, jolloin muodostuu kompleksinen tetrajodopalladaatti(II)-ioni ([PdI]). Yhdisteestä tunnetaan myös kidevedellinen monohydraatti (PdI·HO) Planckin laki
"Suurelle" järjestelmälle voimme määrittää moodien määrän taajuusintervallille formula_18 laskemalla pisteiden määrän "k"-avaruudessa intervallilla formula_19, joka vastaa intervallia formula_18. Koska "l", "m", ja "n" ovat positiivisia kokonaislukuja, tarvitsee meidän tarkastella vain yhtä kahdeksasosaa "p"-säteisestä pallosta. "p"-säteisen ja d"p"-paksuisen pallomaisen pinnan tilavuus on formula_21, joten moodien määrä oktantissa on formula_22. Koska formula_23 ja formula_24, saamme formula_25. Koska formula_26, eli laatikon tilavuus ja formula_27, voimme kirjoittaa lausekkeen seuraavaan muotoon: formula_28 65 (luku)
65 (kuusikymmentäviisi) on luonnollinen luku, jota edeltää 64 ja seuraa 66. Jaksollisessa järjestelmässä 65 on terbiumin järjestysluku. 65 on kahdeksankulmioluku. Nobelium
Nobelium (, aikaisemmalta tilapäiseltä nimeltään myös unnilbium) on keinotekoisesti valmistettu alkuaine, jonka kemiallinen merkki on No ja järjestysluku 102. Alkuaine saatiin ensi kertaa muodostumaan kokeessa, jossa pommitettiin curiumatomeja hiili-ioneilla vuonna 1957. Nobeliumia on tuotettu vain hyvin pieniä määriä, eikä edes sen väristä olla varmoja; luultavasti se on hopeanvalkoinen tai metallinharmaa. Nobeliumin moolimassa on 259 u ja sulamispiste n. 1 100 K. Nimensä nobelium on saanut Alfred Nobelin mukaan. Nobeliumilla ei ole mitään tunnettua käyttöä tieteellisen perustutkimuksen ulkopuolella. Jaksollisessa järjestelmässä nobelium sijaitsee mendeleviumin ja lawrenciumin välissä. Organopalladiumyhdisteet
Palladium esiintyy organometalliyhdisteissään hapetusluvuilla 0, +II tai +IV. Näistä tyypillisin on +II. Yksinkertaiset alkyyli- tai aryylipalladiumyhdisteet ovat suhteellisen epästabiileja ja reaktiivisia. Erityisesti palladiumin ollessa hapetusluvulla +IV on sen organometalliyhdisteille tyypillinen reaktio pelkistävä eliminaatio. Nämä yhdisteet ovat hieman stabiilimpia silloin kuin niiden lisäksi ligandina yhdisteessä on myös jokin kelatoiva ligandi esimerkiksi 2,2′-bipyridiini. Alkyyli- tai aryylipalladiumyhdisteitä voidaan valmistaa transmetallaatioreaktioilla esimerkiksi Grignard-reagensseista, palladiumkompleksien ja organohalogeenien välisillä reaktioilla ja nukleofiilien reagoidessa alkeenien ja palladiumin muodostamiin yhdisteisiin. Timanttirakenne
Timanttirakenteessa kahden lähimpänä toisiaan sijaitsevan atomin etäisyyden eli sidos­pituuden suhde kuution sivun pituuteen eli hilavakioon on formula_3. Niinpä esimerkiksi timantin hila­vakio on 356,7 pikometriä ja sidospituus 0,43 · 356,7 = 154 pm.. Vastaavasti piin ja germaniumin hilavakiot ovat 543,0 pm ja 565,8 pm ja sidos­pituudet näin ollen 235 pm ja 245 pm. Pallautuneet
Pallautuneet on julkinen ulkoveistos Oulun Hietasaaren kaupunginosassa Nallikarin leirintäalueella. Sen on tehnyt taidemaalari Jaakko Mattila (s. 1976) vuonna 2005. Veistos on sijoitettu leirintäalueen porttirakennuksen edessä kohoaviin metallisiin pyloneihin. Mitoiltaan 20 × 16 metriä olevan veistoksen materiaaleina on käytetty liikennemerkkejä, terästä ja polyuretaanimaalia. Pylväiden varteen kiinnitettyjen ympyröiden on nähty symboloivan maailmankaikkeuden täydellisyyttä. Teos on tehty kierrätysmateriaaleista ja siitä on tullut leirintäalueen maamerkki. Polonium
Polonium () on alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Po ja järjestysluku 84 sekä CAS-numero 7440-08-6. Se on radioaktiivinen puolimetalli, joka nimettiin löytäjänsä Marie Curien syntymämaan Puolan mukaan. Curie löysi poloniumin vuonna 1898 tutkiessaan Joachimsthalin uraniniitin radio­aktiivisuutta. Lantanoidi
Lantanoidit ovat alkuaineita, joiden järjestysluku on 57–71. Ne muodostavat yhdessä skandiumin ja yttriumin kanssa harvinaisten maametallien luokan. D-lohkoon kuuluvaa lutetiumia lukuun ottamatta kaikki lantanoidit kuuluvat f-lohkoon. Palladium
Yhdisteissä palladium esiintyy yleensä hapetusluvuilla 0, II ja IV, joista viimeinen on harvinaisin. Palladium muodostaa yhdisteitä useiden alkuaineiden, esimerkiksi hiilen, happiryhmän atomien ja halogeenien, kanssa. 21 (luku)
Alkuaineiden jaksollisessa järjestelmässä 21 on skandiumin järjestysluku. Palladium
Kulta- ja platinaryhmien metallien katalyyttiset ominaisuudet huomattiin ensimmäisen kerran 1800-luvulla. Thénard esitti, kuinka rodium-, palladium- ja iridiumjauhe katalysoivat vedyn ja hapen yhdistymistä. 1900-luvulla palladiumin ja rodiumin käyttö katalyyseissä tuli tärkeämmäksi, minkä osoittaa katalyyttien teollisen käytön valtava kasvu varsinkin 1900-luvun puolivälin jälkeen. Palladiolainen arkkitehtuuri
Palladio jäljitteli töissään antiikin Rooman rakennustyyliä, josta hän sai tietoa lukemalla roomalaisen arkkitehti Vitruviuksen kirjoituksia ja tutkimalla antiikin ajoilta säilyneitä rakennuksia. 1600-luvulla hänen töidensä pohjalta muodostui palladiolainen tyyli, joka levisi ympäri Eurooppaa. Suurimman suosion se saavutti 1700-luvun Britanniassa, mistä se levisi 1800-luvun alussa Pohjois-Amerikkaan. Pohjois-Amerikan kuuluisin palladiolaisesta arkkitehtuurista vaikutteita saanut rakennus on Valkoinen talo. Eri variaationeen palladianismi hallitsi eurooppalaista arkkitehtuuria 1800-luvulle asti. Palladium
Palladiumin löysi englantilainen kemisti William Hyde Wollaston vuonna 1802. Wollaston oli tuolloin Etelä-Amerikassa tutkimassa taottavan platinan esikäsittelyä. Hän liuotti malmia kuningasvedellä, jolloin suurin osa materiaalista liukeni, lukuun ottamatta pieniä määriä mustaa ainetta. Wollaston tutki liuennutta ainetta, jonka hän myöhemmin osoitti sisältävän platinaa, rodiumia ja palladiumia. Palladiumin eristämiseksi Wollaston neutraloi liuoksen ja käsitteli sitä elohopeasyanidilla (Hg(CN)2), jolloin saostui haaleaa kellanvalkeaa palladiumsyanidia. Palladiumsyanidin sytytyksellä erottui palladiumia. Hän nimesi löytämänsä alkuaineen palladiumiksi elokuussa 1802 muutama kuukausi aikaisemmin löytyneen pikkuplaneetan, Pallaksen, mukaan. Kromi
Kromi on järjestysluvultaan 24. alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Cr () ja CAS-numero 7440-47-3. Aineen nimesi sen vuonna 1798 Pariisissa eristänyt Louis Nicolas Vauquelin todettuaan, minkälaisen värikirjon se sai aikaan mineraalista valmistettuun liuokseen. Hän totesi myös, että smaragdin vihreä väri johtuu kromista. Nimi on johdettu kreikankielisestä sanasta "χρωμα (khroma)", ’väri’. Molybdeeni
Molybdeeni () on alkuaine. Sen järjestysluku on 42, CAS-numero 7439-98-7 ja kemiallinen merkki Mo. Tallium
Tallium () on jaksollisen järjestelmän 13. eli booriryhmään kuuluva alkuaine. Tallium on myrkyllinen, valkea ja pehmeä aine. Sitä esiintyy lyijyn sulfidimalmin yhteydessä. Tallium on metalli ja sen uloimmalla elektronikuorella on 3 elektronia eli uloimman kuoren elektronikonfiguraatio on 6s 6p. Talliumin järjestysluku on 81, kemiallinen merkki Tl ja atomimassa IUPACin standardin mukaisesti [204,382;204,385]. Atomium
Monumentti koostuu yhdeksästä halkaisijaltaan 18-metrisestä teräksella katetusta pallosta, sekä niitä yhdistävistä putkikäytävistä. Pallot on sijoitettu toisiinsa nähden siten, että ne muodostavat kärjellään seisovan kuution, jonka yksi avaruuslävistäjä on pysty­suorassa; kahdeksan palloa on tämän kuution kärki­pisteissä ja yksi sen keski­pisteessä. Tämä vastaa täsmälleen sitä, miten kiteessä yhden alkeis­kopin muodostavat atomit ovat sijoittuneet toisiinsa nähden raudassa tai muussa sellaisessa aineessa, jolla on "tilakeskinen kuutiollinen" kiderakenne. Palladium
Palladiumia käytetään pääsääntöisesti katalyyttinä orgaanisissa reaktioissa, mutta merkittäviä käyttökohteita ovat tai ovat olleet myös elektroniikka, tekniset käyttökohteet ja korut. Palladium
Vuodesta 2009 lähtien jalometallituotteista annettu laki koskee Suomessa myös palladiumia. Jalometallituotteiksi katsotaan esineet, jotka on tehty vähintään 50 % palladiumia sisältävästä metalliseoksesta. Niihin lyötävissä pitoisuusleimoissa sallitut pitoisuudet ovat 500, 850, 950 ja 999 massan tuhannesosaa. Palladiumin leimat ovat symmetrisen nelikulmion muotoisia, joissa kolme sivua on samanpituisia ja puolet pohjan pituudesta. Luettelo Pokémon-lajeista (361–386)
Beldum on teräs- ja meedio-tyypin Pokémon. Sillä on yksi punainen silmä. Se liikkuu leijumalla. Sen seuraava muoto on Metang, joksi se kehittyy tasolla 20. Sen kolmas muoto on Metagross, joksi se kehittyy tasolla 45. Se painaa 95.2 kiloa ja on 60 cm korkea. Skandium
Kaikki luonnosta löytyvä skandium on Sc isotooppia. Ainoan pysyvän isotoopin lisäksi sille tunnetaan yli 20 radioisotooppia, näiden massaluvut ovat välillä 36–60. Niistä pitkäikäisin on vuonna 1936 löydetty Sc, jonka puoliintumisaika on hieman alle 84 päivää. Seuraavaksi stabiileimmat ovat Sc jonka puoliintumisajaksi on mitattu 3,35 päivää, Sc (noin 43,7 tuntia) ja Sc (4 tuntia). Kaikkien muiden isotooppien puoliintumisajat ovat alle neljä tuntia, useimmilla alle muutaman minuutin. Lisäksi skandiumilla on viisi meta­stabiilia ydinisomeeria. Darmstadtium
Ensimmäiseksi ainetta luotiin Darmstadtissa, Saksassa vuonna 1994. Ainetta ei ole koskaan nähty ja sitä on luotu vain joitain atomeja. Alkuaineen nimi hyväksyttiin virallisesti vuonna 2003. Darmstadtiumin nimeksi ehdotettiin myös policiumia, sillä Darmstadtiumin järjestysluku 110 on myös Saksan poliisin hätänumero. Darmstadtiumia valmistettiin pommittamalla nikkeliatomeja lyijyllä : Darmstadtium
Darmstadtium (aiemmin "ununnilium" tai "eka-platina") on alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Ds ja järjestysluku 110. Sen isotooppien massaluvut ovat välillä 267–281. Darmstadtium on keinotekoisesti valmistettu radioaktiivinen alkuaine, joka hajoaa nopeasti. Sen oletetaan olevan metallinen ja kiinteä. Darmstadtiumin tunnettujen isotooppien puoliintumisaika vaihtelee 10 mikrosekunnin (Ds) ja 14 sekunnin (Ds) välillä Protoni
Esimerkiksi hapen järjestysluku on 8, koska sen ytimessä on kahdeksan protonia. Vedyn järjestysluku on 1, koska sen ytimessä on vain yksi protoni. Jos siellä on myös yksi neutroni, on kyseessä isotooppi vety-2 eli deuterium. Vanadiini
Vanadiini () on alkuaine, jonka kemiallinen merkki on V, järjestysluku 23 ja CAS-numero 7440-62-2. Se on hopeanvalkoinen taottava metalli, joka esiintyy huoneenlämmössä kiinteänä. Vanadiini on saanut nimensä skandinaavisen rakkauden ja hedelmällisyyden jumalattaren Freyjan lisänimestä Vanadiksesta. Sen löytäjä on meksikolainen Andrés Manuel del Rio vuonna 1801. Toistamiseen vanadiinin löysi ruotsalainen Nils Gabriel Sefström 1830. Holmium
Holmiumia ei esiinny vapaana, vaan yhdistyneenä muihin alkuaineisiin gadoliniitissa ja monatsiitissa sekä muissa harvinaisissa maametallimineraaleissa. Holmium on hyvin harvinaista maankuoressa, tyypillisesti monatsiittihiekka sisältää vain 0,05 % holmiumia. Kaiken luonnossa esiintyvän holmiumin muodostaa sen ainoa vakaa isotooppi Ho-165, mutta sille tunnetaan 35 radioisotooppia joista pysyvin on Ho-163, jonka puoliintumisaika on 4 570 vuotta. William Hyde Wollaston
William Hyde Wollaston FRS (6. elokuuta 1766 – 22. joulukuuta 1828) oli brittiläinen tiedemies, joka löysi sekä palladiumin vuonna 1803 että rodiumin vuonna 1804. Wacker-hapetus
Wacker-hapetus sopii niin kutsuttujen terminaalisten alkeenien, joiden kaksoissidos on hiilivetyketjun päässä, hapettamiseen. Eteeni hapettuu asetaldehydiksi, mutta muut terminaaliset alkeenit muodostavat pääasiassa metyyliketoneja. Liuottimena reaktiossa toimii veden ja orgaanisen liuottimen seos. Wacker-hapetuksen reaktiomekanismin ensimmäisessä vaiheessa palladiumkloridi koordinoituu yhteen kloridi-ioniin ja alkeeniin. Tämä on reaktion reaktionopeutta rajoittava vaihe. Vesi korvaa yhden kloridiligandeista seuraavassa vaiheessa ja muodostuu hydroksyylipalladiumkompleksi. Palladium katalysoi hydroksyyliryhmän liittämistä alkeenin kaksoissidokseen ja samalla palladiumiin koordinoituu uusi vesimolekyyli. Seuraavassa vaiheessa yksi kloridi-ioneista irtoaa palladiumista ja muodostuu palladiumin ja enolin välinen kompleksi. Enoli tautomerisoituu asetaldehydiksi tai ketoniksi ja irtoaa katalyytistä. Samalla palladium pelkistyy hapetusluvullta +II hapetusluvulle 0. Reaktioseokseen on lisätty kupari(II)kloridia, jonka tehtävänä on hapettaa palladium takaisin hapetusluvulle +II. Samalla kupari itse pelkistyy itse hapetusluvulle +I, mutta happi hapettaa sen jälleen hapetusluvulle +II. Osmium
Osmium esiintyy platinamalmeissa lejeerinkinä. Yleensä osmiumin ja platinan kanssa yhdessä esiintyvät myös rodium, rutenium ja palladium. Osmium on lähes aina seoksena iridiumin kanssa. Osmiumia esiintyy Venäjällä sekä Pohjois- ja Etelä-Amerikassa. Keskimäärin osmiumia on 1,5 ppb (massa), joka tekee siitä yhden harvinaisimmista alkuaineista. Yleensä osmiumia saadaan nikkelin jalostamisen sivutuotteena, ja sitä tuotetaan vuosittain vain noin 100 kg. 100 grammaa puhdasta osmiumia maksaa noin 5 430 euroa. Suurin osa osmiumista tuotetaan Kanadassa. Palladiumhydridi
Thomas Graham havaitsi vuonna 1866, että palladium voi absorboida vetykaasua. Hänen kokeissaan palladium absorboi vetyä 935 kertaa oman tilavuutensa verran, mikä vastaa molekyylikaavaa PdH ja muistuttaa konsentraatioltaan vedyn konsentraatiota nestemäisessä vedyssä. 1920-luvun lopulla Friedrich Paneth ja Kurt Peters ilmoittivat muuttaneensa vetyä heliumiksi absorboituaan sitä palladiumiin huoneenlämpötilassa. Myöhemmin he kuitenkin totesivat heliumin olevan peräisin ilmasta. Vuonna 1989 Fleischmann ja Pons tekivät elektrolyysikokeita raskaalle vedelle palladiumkatodeilla ja väittivät tuottaneensa sellaisen määrän lämpöä, joka on selitettävissä vain ydinreaktion tapahtumisella. Tämä herätti kiinnostusta kylmäfuusiota kohtaan, mutta alan asiantuntijat pitivät koetta virheellisenä . Jakson 6 alkuaine
Jakson 6 alkuaine on alkuaine, joka sijaitsee "jaksollisen järjestelmän" kuudennessa jaksossa. Kuudes jakso sisältää 32 alkuainetta, alkaen cesiumista ja päättyen radoniin. Tämän jakson alkuaineiden järjestysluvut ovat välillä 55–86. Curium
Curiumilla on kolme kiderakennetta, joista α-Cm on vakain huoneenlämpötilassa. Sen alkeiskoppi on heksagonaalinen tiivispakkaus ("dhcp", avaruusryhmä "P6/mmc", hilavakiot a = 349 pm ja c = 1133 pm), joka on samanlainen kuin α-lantaanilla. Paineen kasvaessa 23 gigapascalin yli, edelleen huoneenlämpötilassa, α-Cm muuttuu β-Cm-muodoksi. Tällä on pintakeskinen kuutiollinen symmetria ("fcc", avaruusryhmä "Fmm") ja hilavakio a = 493 pm. Jos paine kasvaa yli 43 GPa, curium muuttuu ortorombiseksi γ-Cm ("Im3m") -rakenteeksi, joka on samanlainen kuin α-uraanilla. Muita rakenteenmuutoksia ei ole havaittu 52 GPa paineeseen saakka. Neodyymi
Neodyymi () on lantanoideihin kuuluva, jaksollisen järjestelmän 60. alkuaine. Sen kemiallinen merkki on Nd ja CAS-numero 7440-00-8. Neodyymiä käytetään muun muassa lasin himmentämiseen hitsausmaskeissa, voimakkaissa magneeteissa, lasereissa ja tähtitieteellisissä sovellutuksissa – neodyymillä himmennetty lasi tuottaa hyvin terävän absorptiokaistan, jota voidaan käyttää kalibrointiin. Neodyymioksidilla (NdO) voidaan lasi värjätä purppuran väriseksi. Neodyymin, boorin ja raudan seoksesta voidaan valmistaa erinomaisia kestomagneetteja. Gadolinium
Gadolinium on lantanoideihin kuuluva pehmeä ja hopeanvalkoinen alkuaine, jonka CAS-numero on 7440-54-2. Sen kemiallinen merkki on Gd () ja järjestysluku 64. Se on suhteellisen vakaa kuivassa huoneilmassa eikä se reagoi veden kanssa. Gadolinium muuttuu 17 celsiusasteessa ferromagneettiseksi ja alle yhden kelvinin lämpötilassa suprajohtavaksi. Vaikka se kuuluu harvinaisiin maametalleihin, sitä löytyy suhteellisen runsaasti maankuoresta, nelinkertaisesti verrattuna tinaan. Suurimmat gadoliniumkaivokset sijaitsevat Yhdysvalloissa, Kiinassa, Brasiliassa, Intiassa ja Sri Lankassa sekä Australiassa. Palladium
Hapen kanssa palladium muodostaa korkeissa lämpötiloissa palladium(II)oksidia (PdO) ja palladium(IV)oksidia (PdO). Rikkiyhdisteitä ovat palladium(II)sulfidi (PdS) ja palladium(IV)sulfidi (PdS). Palladium muodostaa myös palladium(II)selenidiä (PdSe), palladium(IV)selenidiä (PdSe), palladium(II)telluridia (PdTe) ja palladium(IV)telluridia (PdTe). Peter Simon Pallas
Vuonna 1772 Pallasille esiteltiin Krasnojarskin läheltä löydetty 680 kilogrammaa painava metallinkappale. Hän kuljetutti sen Pietariin, ja hänen tutkimustensa perusteella se todettiin uuden tyyppiseksi meteoriitiksi. Se nimettiin sekä löytöpaikan mukaan Krasnojarskiksi että tutkijansa mukaan Pallasinraudaksi ("Pallas-Eisen"). Viimeksi mainitun nimen kivelle antoi saksalainen Ernst Chladni vuonna 1794. Palladiumjodidi
Palladiumjodidia voidaan käyttää katalyyttinä valmistettaessa uusia hiiliatomien välisiä sidoksia kytkentäreaktioilla ja myös uusia hiilen ja heteroatomien välisiä sidoksia muodostavien reaktioiden katalyyttinä. Aikaisemmin näytteen palladiumpitoisuus määritettiin gravimetrisesti saostamalla näytteen sisältämä palladium palladiumjodidina.