Kuka keksi ottomoottorin?
Polttomoottori
Lukumäärällisesti yleisimmät polttomoottorityypit ovat ottomoottori ja dieselmoottori, jotka ovat saaneet nimensä keksijöidensä mukaan. "Ottomoottori" sai nimensä keksijänsä saksalaisen Nikolaus Otton mukaan. Moottorin sylinteriin syötetään polttoaineen ja ilman seosta ja seos sytytetään kipinällä. Seoksen erittäin nopea palaminen aiheuttaa palotilaan paineen joka työntää mäntää kohti kampiakselia. Männän liike työntää kiertokankea, mikä pakottaa kampiakselin pyörimisliikkeeseen. Nicolaus Otto
Nicolaus August Otto (14. kesäkuuta 1832 – 28. tammikuuta 1891) oli saksalainen bensiini- eli ottomoottorin keksijä. Hän laati ensimmäisen kuvauksen keksinnöstään vuonna 1876. Siinä hän totesi, että moottorin teho kasvaa merkittävästi, kun kaasuseosta puristetaan kokoon ennen sen sytyttämistä. Tämä tapahtuu nelitahtimoottorissa, kun mäntä puristaa kaasuseoksen sylinterinkantta vastaan. Ottomoottori
Ottomoottorilla tarkoitetaan yleensä kaksi- tai nelitahtista bensiinikäyttöistä polttomoottoria, jossa polttoaineseos muodostetaan sylinterin ulkopuolella ja sytytetään bensiinimoottoreissa sähköisellä kipinällä. Moottori on saanut nimensä keksijänsä Nicolaus Otton mukaan, joka kuvasi moottorin periaatteen 1876.
Moottoripyörä
Ensimmäisen moottoripyörän rakensivat saksalaiset Gottlieb Daimler ja Wilhelm Maybach vuonna 1885. Se oli ensimmäinen bensiinikäyttöinen kulkuneuvo. Saksalainen, Münchenissä toiminut Hildebrand & Wolfmüller valmisti moottoripyöriä sarjatuotantona vuosina 1894–1897 ensimmäisenä maailmassa. Sisu-nestemoottori
Moottorin keksi Suomen Autoteollisuudella suunnittelijana työskennellyt Ilmari Louhio 1950-luvun lopulla. Se oli rakenteeltaan yksinkertainen, ja kun Louhio esitti ideansa ensimmäistä kertaa yrityksen johdolle ja tekniselle osastolle, hänelle vastattiin: "”Jos tuo toimisi, olisi se jo ajat sitten keksitty”". Louhio ei kuitenkaan lannistunut, vaan suunnitelmaa lähdettiin viemään eteenpäin työryhmässä, johon kuuluivat hänen lisäkseen Pentti Tarvainen, Antti Saarialho ja Lasse Airola. Kehitystyöhön osallistui kaikkiaan kymmeniä ihmisiä eri osastoilta. Työn aikana rakennettiin useita prototyyppejä ja suoritettiin lukuisia testejä. Järjestelmälle myönnettiin patentti tammikuussa 1961. Rudolf Diesel
1800-luvun viimeisellä vuosikymmenellä Rudolf Diesel kehitti ajatuksen painesytytysmoottorista. Hänen haaveenaan oli rakentaa kone, joka vetäisi vertoja Carnot'n ideaalikoneen hyötysuhteelle. Hän sai patentin laitteeseensa 23. helmikuuta 1893 ja rakensi toimivan prototyypin vuoden 1897 alussa työskennellessään Maschinenfabrik MAN AG Augsburg -yhtiön (myöhemmin MAN AG) tehtaalla Augsburgissa Saksassa. Tämä dieselmoottori nimettiin hänen mukaansa. Alun perin se tunnettiin "öljymoottorina". Teollinen vallankumous
Isaac Newton julkaisi vuonna 1687 teoksensa "Philosophiae Naturalis Principia Mathematica", jossa hän esitti mekaniikan perusteet. Tutkimuksissaan Newton sovelsi luonnontieteellistä menetelmää, jota jo Galileo Galilei oli käyttänyt. Kun tätä menetelmää alettiin ymmärtää paremmin, sitä haluttiin soveltaa laajemminkin. Ranskalainen, osin Englannissa vaikuttanut Denis Papin (1647–1712), rakensi painekattilan ja siihen varoventtiilin vuonna 1681 sekä ensimmäisen höyrykoneen 1690. Royal Society julkaisi hänen tutkimuksensa vuosina 1707–1712. Vuonna 1712 Thomas Newcomen (1663–1729) rakensi ensimmäisen kaupallisesti merkittävän höyrykoneen, jossa hän hyödynsi niin Papinin kuin ensimmäisen höyrykoneen vuonna 1698 patentoineen Thomas Saveryn (1650–1715) ideoita. Otto Lilienthal
Otto Lilienthal (23. toukokuuta 1848 Anklam – 10. elokuuta 1896 Berliini) oli saksalainen keksijä ja yksi lentämisen uranuurtajia. Häntä pidetään usein ensimmäisen menestyksellisen ihmistä kannattavan liitolaitteen rakentajana (ns. Derwitzer liitokone vuodelta 1891), mutta tämä kunnia kuuluu itse asiassa Sir George Cayleylle lähes neljäkymmentä vuotta aikaisemmin. Stirlingmoottori
Stirlingmoottori on lämpövoimakone, jonka käyttöaineena on kaasu. Stirlingmoottori tuottaa mekaanista energiaa lämpötilaerojen avulla. Stirlingmoottorissa olevaa kaasua vuoroin jäähdytetään ja lämmitetään, mikä saa sen paineen vaihtelemaan. Tämä paineen vaihtelu muutetaan männän avulla voimaksi ja liikkeeksi. Moottorityypin keksi skotlantilainen pappi Robert Stirling vuonna 1816. Stirlingmoottorin avulla hukkalämmöstä voidaan tuottaa sähköenergiaa. Étienne Lenoir
Jean-Joseph Étienne Lenoir (1822-1900) oli ranskalainen teknikko, joka rakensi ensimmäisen toimivan kaasumoottorin vuonna 1860. Se jäi kuitenkin myöhempien saksalaisten moottorikeksintöjen varjoon. Willgodt Odhner
Odhner jätti insinööriopintonsa Kuninkaallisessa teknillisessä korkeakoulussa kesken ja muutti 23-vuotiaana Venäjän Pietariin parempia ansiomahdollisuuksia etsimään. Siellä hän pääsi töihin Alfred Nobelin isonveljen Ludvig Nobelin konepajayritykseen, mutta alkoi vapaa-aikanaan kehitellä omia ideoitaan. Vuonna 1871 hän sai korjattavakseen ranskalaisen Charles Xavier Thomas’n monimutkaisen laskukoneen ja alkoi miettiä, miten siitä saisi yksinkertaisemman käyttää ja pienemmän kooltaan. Hän sai ensimmäisen prototyyppinsä kokoon vuonna 1874 ja sitä seuraavalle versiolle patentin 1878 Saksassa ja seuraavana vuonna Ruotsissa. Aivan samoihin aikoihin keksittiin kaksi muuta tulevan toimistoelämän keskeistä välinettä, lankapuhelin ja kirjoituskone, ja kaikki kolme olivat käytössä 1900-luvun loppupuolelle saakka. Leikkuupuimuri
Viljankorjuu oli hyvin työläs tehtävä ja apuneuvoja siihen kehitettiin 1700-luvun lopusta alkaen, kun muu tekninen kehitys antoi siihen mahdollisuuksia.
Toimivan puimakoneen rakensi Andrew Meikle 1786 ja niittokoneen Patrick Bell 1826. Englannissa patentoitiin vuonna 1799 elonkorjuukone. Hiram Moore esitteli 1835 ensimmäisen hevosvetoisen leikkuupuimurin. Lyhteiden tekeminen oli käsityötä kunnes Cyrus McCormick 1870 teki koneen, joka leikkasi viljan ja sitoi sen rautalangoilla lyhteiksi. 1890-luvulla Kaliforniassa ilmestyivät hevosvetoiset leikkuupuimurit, joita saattoi vetää 24–36 hevosta. Näiden kehittäjä oli Benjamin Holtin ja hänen veljiensä yritys, joka alkujaan valmisti Kaliforniassa puisia kärrynpyöriä. Vuonna 1886 Benjamin Holt suunnitteli leikkuupuimurin, jossa voima puimurille saatiin pyöristä nivelhihnavälityksellä. Hevosten korvaaminen höyrykonetoimisilla traktoreilla ei ollut menestyksekästä, koska höyrykoneet olivat liian raskaita pehmeälle maalle. Ensimmäinen polttomoottorilla toimiva traktori nähtiin pellolla 1904, ja Winnipegissä 1908 ollut näytöstilaisuus sai monet vakuuttuneeksi traktorin tulevaisuudesta. Polttomoottoritoimisen itseliikkuvan leikkuupuimurin esitteli Holt Caterpillar company vuonna 1911. Caterpillar on sittemmin tullut tunnetuksi telaketjutraktoreistaan. Ensimmäinen leikkuupuimurikin perustui telaketjutraktoriin ja tähkäleikkurilaitteisto oli sen sivulla. Polttomoottori
Dieselmoottori on nimetty Rudolf Dieselin mukaan. Dieselmoottoreissa on samanlainen kampikoneisto kuin otto- ja kaksitahtimoottoreissa. Dieselmoottoreissa polttoaine kuitenkin sytytetään eri tavalla kuin otto- ja kaksitahtimoottoreissa. Dieselmoottori voi olla kaksi- tai nelitahtinen. Auto
Vasta vuonna 1885 valmistettiin ensimmäinen nykyaikaisen polttomoottorin avulla liikkuva auto, Benz Patent-Motorwagen. Sen valmisti Karl F. Benz, kuuluisan Mercedes-Benz-konsernin perustaja. Lähes yhtä aikaa toinen saksalainen, Gottlieb Daimler, kehitteli oman versionsa polttomoottoriautosta, mutta kunnia ensimmäisestä nykyaikaisesta autosta annetaan Benzille. Daimlerin kanssa yhteistyössä toimi saksalainen Nicolaus Otto, jonka ottomoottorina tunnettu polttomoottorityyppi on nykyäänkin useimmissa henkilöautoissa käytössä, mutta Daimler kehitteli omalla tahollaan yli kolme kertaa nopeammin pyörivän moottorinsa. Hieman Benzin ja Daimlerin autojen valmistumisen jälkeen autoteollisuus alkoi ottaa huikeita askelia eteenpäin, ja etenkin ranskalaiset tulivat tunnetuiksi autojen kehittämisestä. Muun muassa kitkakytkin, ketjuveto ja tasauspyörästöllä varustettu vaihteisto kehitettiin näihin aikoihin. Myöhemmin ketjuveto tosin vaihtui jäykkään kardaanivetoon ja tasauspyörästö siirrettiin vaihteistosta taka-akselin keskivaiheille. 1890-luvulla julkistettiin myös toisenlainen moottorityyppi, nimittäin Rudolf Dieselin dieselmoottori. Siinä käytettiin vaikeammin palavaa dieselöljyä bensiinin sijasta, eikä polttonestettä suihkutettu seoksena ilman kanssa, vaan molemmat syötettiin erikseen. Moottori
Varhaisten laitteiden voimanlähteenä oli joko ihmisen tai eläimen lihasvoima tai virtaava vesi tai ilma. Kreikkalaisen Heron Aleksandrialaisen rakentamaa laitetta pidetään ensimmäisenä, alkeellisena höyrykoneena. Italialainen Giovanni Branca rakensi varhaisen höyryturbiinin 1600-luvulla. James Wattin suunnittelema höyrykone oli tärkeä tekijä teollisessa vallankumouksessa. Watt markkinoi konettaan kertomalla, kuinka monen hevosen työt se tekisi - näin luoden yksikön "hevosvoima". Britit laittoivat höyrykoneen raiteille ja alkoivat kuljettaa tavaraa ja ihmisiä höyryjunalla. Amerikkalaiset puolestaan rakensivat ensimmäisiä höyrylaivoja. Ompelukone
Ensimmäiset ompelukoneet 1700-luvulla käyttivät ketjuommelta: neula pisti langan kankaan läpi ja vastapuolelta virkkuukoukun tyyppinen osa kiepautti langasta silmukan kiinni edelliseen tikkiin. Laite oli melko suosittu, vaikka ketjuommel purkautui helposti. Ensimmäisen patentin ompelevalle koneelle sai englantilainen keksijä-puuseppä Thomas Saint vuonna 1790. Käsikampikäyttöinen kone oli tarkoitettu kenkien ompeluun, ja se pyrki jäljittelemään käsin tehtävää ketjuompelua. Toinen teollinen vallankumous
Kaasun ongelmana oli tuolloin, että sitä saatiin vain putkea pitkin. Ratkaisuksi kulkuneuvokäyttöön löytyi maaöljy, jota oli alettu hyödyntämään valopetrolin valmistukseen. Valopetroli oli turvallinen öljyn tislaustuote verrattuna aikaisemmin käytettyyn raakaöljyyn, joka saattoi räjähtää lampussa. Valopetroli korvasi traanin lampuissa. Öljynjalostuksen sivutuotteena saatiin erilaisia tisleitä, joita opittiin käyttämään polttomoottorissa. Polttomoottori oli tehoonsa nähden kevyt ja öljytisleet tiiviitä energiapakkauksia. Nämä yhdessä mahdollistivat kulkuvälineiden koneellistamisen. Ottomoottorista tuli kevyempänä ensisijaisesti maakulkuneuvojen ja lentokoneiden voimanlähde. Rudolf Diesel patentoi 1893 dieselmoottorin, jossa polttoaine suihkutetaan nesteenä sylinteriin ja se syttyy öljy-ilmaseoksen puristuessa sylinterissä. Paremman polttoainetalouden vuoksi sitä alettiin käyttämään raskaammissa kulkuneuvoissa, kuten laivoissa, junissa, työkoneissa ja kuorma-autoissa. Locomobile Company of America
Locomobile Companyn kulta-aika alkaa vuodesta 1902 ja kiteytyy kahteen henkilöön; nuoreen ja lahjakkaaseen suunnittelijaan "Andrew Lawrence Rikeriin" joka istui myös yhtiön hallituksessa sekä Barberin vävyyn "Samuel Todd Davisiin", joka toimi mm. yhtiön talousjohtajana. Davis näki että tulevaisuuden autojen voimanlähteenä olisi polttomoottori ja hänen kehotuksestaan yhtiö alkoi siirtymään höyrykoneista ottomottoreihin. Yhtiöön palkattiin alalla jo hyvin tunnettu Riker, jolla oli jo 18-vuotiaana kaksi patenttia bensiinimoottorisiin autoihin ja joka oli valmistanut sähköautoja aiemmin omistamassaan "Riker Electric Motor Company" -yhtiössä. Tämä yhtiö oli Rikerin patenteilla valmistanut myös kaksi ottomottorista autoa, vuoden 1901 2-sylinterisen ja 8-hevosvoimaisen "Model A:n" sekä 4-sylinterisen ja 12-hevosvoimaisen "Model B:n".
Vuoden 1902 ottomoottorinen Locomobile oli siis Rikerin "Model C". Se oli viiden hengen tonneau-korilla varustettu oikea auto, ja muutos yhtiön aiemmin valmistamiin kevyisiin, höyrykoneisiin kärryihin "(buggy)" oli melkoinen. Auto oli rakennettu ranskalaisen Panhard & Levassorin luoman "Système Panhard" -mallin mukaisesti. Nelisylinterinen, nestejäähdytetty moottori sijaitsi auton keulalla pituussuuntaisesti, sen jatkeena oli kolmeportainen siirtopyörävaihteisto sekä voimansiirto taka-akselille ketjun välityksellä. Moottorin teho oli 12 hevosvoimaa. Auton runko oli teräsprofiilipalkkia ja auto painoi 2200 paunaa eli lähes tonnin. Latomakone
Vuonna 1886 Ottmar Mergenthaler esitteli "New York Tribunen" kustantajille kehittämänsä latomakoneen. Kone teki seitsemän ammattitaitoisen latojan työn kooten painolevylle automaattisesti rivin kirjasimia, "a line o' types", josta menetelmä sai nimen Linotype. Riviin asetetuille kirjaimille valutettiin sulaa kirjasinmetallia ja saatiin näin valettua kukin tekstirivi omana metallikappaleenaan. Oikosulkumoottori
Oikosulkumoottori on teollisuudessa yleisin käytetty vaihtovirtasähkömoottorityyppi. Sen periaatteen keksi vuonna 1888 serbialais-yhdysvaltalainen insinööri Nikola Tesla. Bristol Jupiter
Ilmailuvoimien lentokonetehtaan pääsuunnittelija Kurt Berger ja lentokonetehtaan johtajan sijaisena toimiva Rafael Hallamaa tekivät kesällä 1924 opintomatkan Isoon-Britanniaan löytääkseen parempia lentokonemoottoreita. Todennäköisesti Bristol Jupiter löytyi tältä matkalta. Kun Jupiter läpäisi Ison-Britannian ilmailuministeriön 150 tunnin tyyppitestin, suomalaiset vakuuttuivat Jupiter-moottorin hyvyydestä niin, että 7.5.1925 Ilmailuvoimien teknillinen neuvottelukunta standardoi Jupiterin ”sotamoottorikseen” eli käytettäväksi ensilinjan hävittäjissä, tiedustelukoneissa ja pommikoneissa. Bentley
Walter Owen Bentley, lyhyesti W.O. Bentley, perusti Bentley Motorsin Englannissa 18. tammikuuta vuonna 1919. Hänet tunnettiin aiemmin ensimmäisen maailmansodan lentokoneisiin suunnittelemistaan kiertomäntämoottoreista, joista kuuluisin lienee Bentley BR1, jota käytettiin muun muassa yksipaikkaisen Sopwith Camelin myöhemmissä tuotantoversioissa. Trebuchet
Trebuchet'n kaltainen heittokone lienee alun perin keksitty 800-luvulla Kiinassa, mutta vastapainon sijaan käyttövoimana on ollut 50-100 miestä, jotka kukin ovat vetäneet vipuvarteen kiinnitetyistä köysistä. Ensimmäinen kirjallinen kuvaus todellisesta vastapainolla toimivasta trebuchet'sta on Nikean piirityksestä vuodelta 1097, ja sen keksijäksi mainitaan Bysantin keisari Aleksios I Komnenos. Hänen innovaationsa oli korvata ihmisvoima vastapainolla; näin linkovarrelle ja ammukselle saatiin suurempi kiihtyvyys. Seuraava maininta on vuodelta 1124 Tyroksesta; ristiretkeläiset käyttivät vastapainokatapultteja piirittäessään kaupunkia. Léon Bollée
Léon Bollée oli suunnitellut kolmipyöräisen ajoneuvon, jonka 1-sylinterinen moottori sijaitsi laitteen takaosassa, kolmeportainen vaihteisto keskiosassa ja sieltä voimansiirto vetävälle takapyörälle tapahtui hihnavälitteisesti. Bolléen ajoneuvo oli ensimmäinen ranskalainen polttomoottorilla varustettu ajolaite, ja erottaakseen sen höyrykonekäyttöisistä ajoneuvoista, hän antoi sille nimen "Voiturette" (pieni ajoneuvo). Erisnimi jäi sittemmin elämään pienikokoista autoa tarkoittavana yleisnimenä. Voiturettella Léon lyhensi isänsä tekemän, 18-tuntisen matka-aikaennätyksen Le Mansista Pariisin, seitsemään tuntiin. Kevyt laite oli varsin suorituskykyinen ja kykeni saavuttamaan 60 km/h huippunopeuden. Mallia valmistettiin ja myytiin useita satoja kappaleita. Walter Kaaden
Walter Kaaden (1. syyskuuta 1919 – 3. maaliskuuta 1996) oli saksalainen insinööri ja kaksitahtimoottorin kehittäjä. Toisen maailmansodan aikana hän osallistui V2-raketin kehitystyöhön. Myöhemmin hän työskenteli DDR:ssä MZ-moottoripyörien parissa. Kaadenin uran merkittävimpiä keksintöjä oli tarkkojen tutkimusten perusteella kehitetty, huomattavasti tehoa parantava paisuntakammio , jollaisen hän suunnitteli tehtaan kilpapyörille. Tehtaan kilpa-ajajan Ernst Degnerin loikattua 1961 länteen Kaadenin salaisuudet vuotivat Suzukille . Walter Kaadenin työ palkittiin kahdesti valtionpalkinnolla, 1958 "Vaterländische Verdienstorden" -arvonimellä ja 1965 "Verdienter Techniker des Volkes" -palkinnolla. Siegfried Marcus
Vuonna 1873 wieniläinen Siegel-niminen yritys valmisti Marcusin suunnitelmien pohjalta kaksitahtisen moottorin, jonka rakenne poikkesi nykyisistä kaksitahtimoottoreista. Kaasunvaihto toimi venttiilien kautta, mutta moottori teki työtä joka iskulla. Ranskalainen Lenoir-moottori toimi vastaavalla periaatteella. Vuoteen 1884 mennessä Marcusin moottoria valmistettiin pieniä määriä Wienissä, Budapestissä ja Mühlhausenissa. Vuonna 1883 Marcusin keksimälle matalajännitteiselle magneettosytytysjärjestelmälle myönnettiin patentti. Hans Ledwinka
Übelacker oli älykäs, erittäin luova ja hänellä oli erinomaiset pohjatiedot, mutta toisaalta hän oli itsevaltainen ja omahyväinen luonne. Hän oli tutustunut opiskeluaikanaan unkarilaisen Pál Járayn aerodynamiikan tutkimustuloksiin ja kiinnostunut Járayn patentoimasta virtaviivaisesta autonkorista. Huomattavasti vanhempi Ledwinka, joka oli vuosien ajan johtanut autonsuunnitteluosastoa, valvoi tiukasti jokaisen osan suunnittelua. Kahden vahvan persoonan välinen yhteistyö ei ollut läheskään aina saumatonta. Ledwinka suhtautui aluksi skeptisesti Übelackerin ideaan aerodynaamisesta autosta, mutta suostui lopulta virtaviivaisen pikkuauton suunnitteluprojektin aloittamiseen. Näin ollen 1930-luvulla Tatralla alettiin kehittää täysin uudenlaista autokonseptia. Yritys laati virtaviivaisen takamoottorisen prototyyppiauto V 570:n, jossa oli kaksisylinterinen bokserimoottori. Auton muoto pohjautui Járayn patentoimaan muotoiluun. Vuonna 1934 Tatra esitteli Berliinin autonäyttelyssä sensaatiomaisen T77, joka saavutti virtaviivaisen muotoilunsa ansiosta suuren huippunopeuden suhteellisen heikosta moottoristaan huolimatta. Omintakeinen muotoilu olikin erityisen radikaali piirre - autossa oli suuri selkäevä ja sillä oli erittäin alhainen ilmanvastus. Malli viitoitti tien Tatran muotokielelle pitkälle tulevaisuuteen. Tätä seurasi parannettu T87. Elwood Haynes
Haynes aloitti "mekaanisella voimalla liikkuvan maantieajoneuvon" suunnittelun vuonna 1891. Alkuun hän suunnitteli ajoneuvon voimanlähteeksi höyrykonetta, mutta tarkan harkinnan jälkeen hän piti avoliekkistä poltinta liian vaarallisena varusteena. Seuraavat suunnitelmat käsittelivät sähkön käyttöä voimanlähteenä, mutta Haynes ei mielestään löytänyt riittävän käytännöllistä ratkaisua sähkön varastoimiseen. Hän jatkoi suunnitelmiensa hiomista kesään 1893, jolloin hän vieraili Chicagon Maailmannäyttelyssä, jossa hän näki ensimmäistä kertaa bensiinimoottorin. Uudenlaisen moottorin työnäytös teki häneen suuren vaikutuksen, ja hän tuli tulokseen, että polttomoottori olisi kaikkein käytännöllisin voimanlähde liikuttamaan hänen suunnittelemaansa ajoneuvoa. Näyttelyssä oli esillä myös saksalaisen keksijä Karl Benzin vuonna 1886 patentoima ajoneuvo, mutta tiedossa ei ole näkikö Haynes tämän laitteen. Traktori
Ensimmäiset moottorivetäjät eli traktorit valmistuivat 1800-luvun puolivälin jälkeen. Niissä oli voimanlähteenä höyrykone. Ensimmäinen valmistusmääriltään tuhansiin noussut traktorimalli oli Henry Fordin Fordson 1910-luvulla. Menestys perustui traktorin keveyteen ja edullisuuteen. 1930-luvulla tehtiin kaksi merkittävää innovaatiota: traktoreihin tuli ilmakumirenkaat, ja Harry Ferguson kehitti kolmipistenostolaitteen työkoneiden kiinnittämiseen. Oikosulkumoottori
formula_3 Ompelukone
Vuonna 1830 ranskalainen räätäli Barthelemy Thimonnier sai patentin ensimmäiseen käytännössä toimivaan ompelukoneeseen. Vuosien kehittelyn tuloksena syntyi ompelukone, joka teki ketjuommelta yksilankajärjestelmällä. Koneessa ylösalas liikkuva koukkupäinen neula kulki kankaan läpi ja toi mukanaan lankasilmukan alapuoliselta kelalta. Neula veti syntyneen silmukan edellisen silmukan läpi. Koneen paranneltu versio pystyi ompelemaan 300 tikkiä minuutissa ja siinä oli osia, jotka esiintyivät myöhemmin uudemmissakin keksinnöissä: paininjalka ja ompeluvarsi, joka kannatti pystyasentoista neulaa. Kipinä (moottori)
Kipinä-moottori oli Kuopion Osuuskonepajan vuonna 1911 kehittämä kaksitahtimoottori, jota valmistettiin vuosina 1914–1980. Ensimmäisen Kipinä-moottorin sytytysjärjestelmä perustui kipinäinduktoriin, toisin kuin lähes kaikki sen jälkeiset koneet, jotka oli varustettu magneetolla. Oettinger
Vuosi 1956 toi mukanaan 1953 esiteltyjen kaksoiskanavaisten sylinterikansien ja kahden Solex 32PBIC-kaasuttimen (ilman esilämmitystä) yhdistelmän, sekä puristuksen noston 6,6:sta 7:1een. Syntyi "Okrasa TS"-moottori. Moottorisarjaa kehitettiin 1960-luvulla kasvattamalla sen iskua vastapainoin varustetulla erikoiskampiakselilla, jolloin syntyi "TSV"-moottorisarja. Tämän moottorisarjan kehittäminen jatkui aina 1980-luvun alkuun asti. Monia Oettinger-moottorien piirteitä käytettiin sittemmin Volkswagenin sarjatuotantomoottoreissa. Oettinger
Diplomi-insinööri Gerhard Oettinger (1920-1997) oli opiskellut moottoritekniikkaa Frankfurt (Main):issa ja palvellut toisen maailmansodan aikana Daimler-Benzin lentomoottorituotannossa. Hän perusti nimeään kantavan insinööritoimiston vuonna 1946. Jo vuonna 1947 se kokeili paranneltuja vaihteistorattaita VW Kuplassa moottoriurheilun parissa. Vuonna 1951 yhtiö valmisti Porschen 356A 1,1:n esimerkin mukaisen kahdella kaasuttimella ja esilämmitettävillä imusarjoilla varustetun moottorin VW Kuplaan. Moottori tuotti 36 hv, nosti Kuplan huippunopeuden yli 120 km/h, ja loi peruskiven yhtiön menestykselle. Samana vuonna yhtiö otti myös käyttöön OKRASA-nimen (Oettinger Kraftfahrtechnische Spezial Anstalt), mikä viittaa leikkisästi silloisen aikakauden hyvin tunnettuun, mieskuntoa kohottaneeseen "Okasa"-rohtoon . MAN (yritys)
Vuonna 1841 rautatiekaluston valmistaja Johann Friedrich Klett perusti Klett & Co:n, joka oli MAN:n edeltäjä. Teollistuminen ja auton kehitys tekivät luotettavat ja taloudelliset moottorit tarpeelliseksi. MAN sijoitti dieselmoottoriin. Vuonna 1893 Rudolf Diesel sai patentin sytytysmenetelmälleen. MAN rakensi toimivan dieselmoottorin vuonna 1897.
Dieselin myötä muutkin ottivat käyttöön polttoaineen suoraruiskutuksen sen aikaisten suurikokoisten kompressoreiden tilalle. Kompressorit puhalsivat ilma-polttoaineseoksen sylinteriin. Diesel kuvasi myös pumppusuuttimen, mutta tarpeellisten materiaalien puutteen takia ei hänellä ollut mahdollisuutta rakentaa sellaista.
Vuonna 1898 yhtiöt "Maschinenbau-AG Nürnberg" (perustettu 1941) ja "Maschinenfabrik Augsburg AG" (perustettu 1940) yhdistyivät muodostaen "Vereinigte Maschinenfabrik Augsburg und Maschinenbaugesellschaft Nürnberg A.G., Augsburg ("Yhdistyneet konetehtaat Augsburg ja Nürnberg Oy")". Vuonna 1908 yhtiö nimettiin uudelleen "Maschinenfabrik Augsburg Nürnberg AG":ksi, tai lyhyesti, M·A·N. Volvo BM
Hiukan myöhemmin vuonna 1844 Jean ja Carl Gerhard Bolinder perustivat konepajan ja valimon Tukholmaan. Sen nimeksi tuli "J & C G Bolinder". Veljeksistä Jean oli ollut samanlaisessa teknikko-opissa kuin Munktell, ja Carl oli harjoitellut eri valimoissa Ruotsissa. Bolinderin tehdas tuli tunnetuksi etenkin moottoreistaan: vuonna 1893 esitelty nelitahtinen ottomoottori oli ensimmäinen Ruotsissa rakennettu tämäntyyppinen moottori. Puolidieselmoottori muodostui kuitenkin Bolinderin menestystuotteeksi. 1920-luvulla Bolinderin osuus kaikista maailman kalastusalusten moottoreista oli noin 80 %. Colin Chapman
Formulapiireissä Chapman tunnetaankin keksijänä, sillä hän kehitti autoihin monta parannusta joista suuri osa on yhäkin käytössä. Hän kehitti muun muassa ensimmäisen takamoottorisen F1-auton, joka syrjäytti nopeasti etumoottoriset, ja "maaefektin" joka imi autoa tien pintaan, ja autolla voitiin esimerkiksi ajaa nopeammin kaarteissa. Ilmailun historia
1800-luvun lopulla oli selvää, että puuttui riittävän tehokas moottori, joten lentämisen kehitys keskittyi hallittuun ja tasapainoiseen liitämiseen. Englantilainen Horatio Phillips (1845-1924) teki aerodynamiikan perustutkimusta siipiprofiilin toiminnasta tuulitunnelissa ja todisti Cayleyn ja Wenhamin periaatteet.
Otto Lilienthal tuli tunnetuksi Saksan lentävänä miehenä. Hän todisti Wenhamin työt ja laajensi niitä vuonna 1884 ja julkaisi vuonna 1889 kirjan "Linnunlento lentotaidon lähtökohtana" ("Der Vogelflug als Grundlage der Fliegekunst"). Hän rakensi sarjan riippuliitimiä, lepakkosiipisinä, yksi- ja kaksitasoisina. Vuodesta 1891 alkaen hän oli ensimmäinen ihminen, joka teki vapaita liitolentoja rutiininomaisesti ja ensimmäinen, joka valokuvattiin ilmassa. Hän valokuvasi myös itse. Kuvat tekivät hänestä tunnetun maailmanlaajuisesti. Lilienthal teki yli 2 000 lentoa, kunnes kuoli lennokin pudottua 1896. Otto Hahn
Otto Hahn (8. maaliskuuta 1879 – 28. heinäkuuta 1968) oli saksalainen tiedemies, jonka Fritz Strassmanin kanssa tekemät tutkimukset johtivat fissioreaktion keksimiseen. Pohjatyön Hahnin ja Strassmanin työlle teki Lise Meitner kehittämällä kokeen, jossa uraania pommitettiin varauksettomilla neutroneilla. Hahn sai kokeet tehtyä, mutta ei kyennyt ymmärtämään tulosta, jossa uraanin pommittaminen neutroneilla ei johtanut raskaampiin alkuaineisiin kuten Hahn ja Meitner olivat odottaneet. Hahnin epäiltiin osallistuneen Saksan sodanaikaiseen ydinaseohjelmaan, joka päättyi tuloksettomana, mutta tutkimukset osoittivat Hahnin osuuden rajoittuneen akateemiseen fysiikan tutkimukseen. Hahnille myönnettiin vuoden 1944 kemian Nobel-palkinto fissioreaktion löytämisestä. Otto Hahnin mukaan on nimetty saksalainen ydinkäyttöinen rahtilaiva NS Otto Hahn. Ajaminen
Maailman ensimmäinen varsinainen automatka ajettiin Saksassa elokuussa 1888, kun ensimmäisen patentoidun moottoriajoneuvon, "Benz Patent-Motorwagenin" kehittäjän Karl Benzin vaimo Bertha Benz ajoi Saksan Mannheimista Pforzheimiin ja takaisin. Bertha lähti, yhdeltä sivultaan yli sadan kilometrin mittaiselle matkalle, poikiensa Richardin ja Eugenin kanssa, miehensä tietämättä ja ilman viranomaisten lupia. Ajokkina heillä oli Benzin ajoneuvon kolmas koekappale, jonka huippunopeus tasamaalla oli n. 16 km/h. Matkan nimellinen tarkoitus oli Berthan halu tavata äitiään, mutta todellinen syy oli hankkia julkisuutta ja sitä kautta myyntitilauksia ajoneuvolle, johon Benzin pariskunta oli sijoittanut paljon rahaa. Autolla oli tähän mennessä ajettu vain lyhyitä testilenkkejä ja Bertha arvioi että tempaus piristäisi kangerrellen alkanutta myyntiä. Berthan arvio osui oikeaan ja yhden miehen keksinnöstä kehittyi, Benzin perhebisneksen kautta, osa tämän päivän Mercedes-Benz-yhtiötä. Hesselman-moottori
Hesselman-moottori oli bensiini- ja dieselmoottorin välimuoto, jonka kehitti 1925 ruotsalainen insinööri Jonas Hesselman. Moottoria käytettiin 1920- ja 1930-luvuilla kuorma- ja linja-autoissa. Hesselman-moottorissa oli yhdistetty polttoaineen ruiskutus palotilaan magneetto- tai virranjakajatyyppiseen sytytysjärjestelmään sytytystulppineen. Siegfried Marcus
Noin vuonna 1870 Marcus asensi nestemäisellä polttoaineella toimineen polttomoottorin yksinkertaisille käsirattaille ja kytki moottorilta vedon akselille. Tämä sovellus oli maailman ensimmäinen nestemäisellä polttoaineella toiminut ajoneuvo. Nykyään se tunnetaan nimellä "Ensimmäinen Marcusin auto". Moottorilta kulki suora veto vetävälle akselille. Välissä ei ollut kytkintä, joten vetävät pyörät piti nostaa irti maasta käynnistyksen ajaksi. Sen jälkeen Marcus nousi kyytiin ja avustaja laski vetävät pyörät maahan, jolloin ajoneuvo lähti liikkeelle. Marcus oli omien sanojensa mukaan joutunut ensimmäisellä koeajollaan poliisin pysäyttämäksi siitä syystä, että hänen vaunustaan puuttui hevonen. Wienin teknillisen yliopiston edessä olevassa, vuonna 1932 pystytetyssä rintakuvassa väitetään virheellisesti Marcusin rakentaneen autonsa jo vuonna 1864. Marcus ei kuitenkaan pitänyt autoaan käyttökelpoisena, vaan purki sen. Daimler-Motoren-Gesellschaft
Daimler valmisti ensimmäisen bensiinikäyttöisen ilmalaivamoottorinsa vuonna 1888. Vuodesta 1899 vuoteen 1907 DMG toimitti Maybachin suunnittelemia moottoreita zeppeliineihin. Wilhelm Maybach jätti DMG:n vuonna 1909, jonka jälkeen hän perusti poikansa Karlin kanssa Luftfahrzeug-Motorenbau GmbH -nimisen yhtiön. Viisitahtimoottori
Viisitahtimoottori on neli- ja kaksitahtimoottoreiden puolia yhdistävä ottomoottori. Ompelukone
Varsinainen ompelukoneen voittokulku alkoi lukkotikkien keksimisestä. Uusi kone käytti erillistä ylä- ja alalankaa. Langat lukitsivat toisensa niin, että tikin katkettua koko sauma ei purkautunut. Menetelmän keksi ilmeisesti Walter Hunt vuonna 1832, mutta sen patentoi Elias Howe 1844. Ompelukoneiden massatuotanto alkoi vasta 1850-luvulla. Isaac Merritt Singer kehitti ensimmäisen kaupallista suosiota saavuttaneen koneen edeltäjiensä keksintöjen pohjalta. Singer keksi miten neula saatiin liikkumaan suoraan ylös ja alas, ja hän kehitti paininjalan, joka piti kangasta paikoillaan. Singerin kone vuodelta 1851 oli ensimmäisiä koneita, joilla voitiin ommella suoraa, kaarevaa ja minkä pituista saumaa tahansa yhtäjaksoisesti. Vuonna 1856 eri keksijät sopivat patenttiriitansa. Samana vuonna Singer esitteli "Turtle Back" -mallin, joka oli tarkoitettu kotikäyttöön. Se oli varsin kallis ja maksoi 100 dollaria, mutta Singer sai markkinoita kehittämällään osamaksujärjestelmällä, jossa asiakas sai koneen kotiinsa maksamalla viiden dollarin etumaksun. Felix Wankel
Liittoutuneiden miehityksen aikaan, hän aloitti salaa kirjoittamaan kiertomäntämoottoreista kirjaa. Hän onnistui jatkamaan moottoreiden kehittelyä vuodesta 1951 jolloin hän meni NSU:lle töihin ja tapasi siellä ollessaan Walter Froeden, joka oli moottoripyöräkehittelyn johtaja. Tuloksena oli KKM-moottori (Kreiskolbenmotor), joka oli paranneltu versio DKM-moottorista.
Ensimmäinen varsinaisesti toimiva Wankel-moottori oli DKM-tyyppinen ja pyöritettiin helmikuussa vuonna 1957. Toukokuussa prototyyppimoottori pyöri kaksi tuntia ja se tuotti 21 hevosvoimaa. Ensimmäistä KKM-tyyppistä moottoria päästiin kokeilemaan heinäkuun 7. vuonna 1958. Moni ihminen oli ehdottanut kiertomäntämoottorin ideoita ja suunnitelmia, mutta kukaan ei ollut kehitellyt sitä niin pitkälle ja hartaasti kuin Felix Wankel. Napier Sabre (lentomoottori)
Napier Sabre oli brittiläinen vuonna 1940 käyttöön otettu 24-sylinterinen mäntämoottori. Moottoria valmisti ja kehitti Napier & Son toisen maailmansodan aikana. Moottori suunniteltiin n. 2000:n hevosvoiman teholuokkaan, ja viimeisissä prototyypeissä teho oli jopa 5 500 hv(4 100 kW). Sen rakenne oli epätavallinen H-rivimoottori, jossa kaksi 12-sylinteristä blokkia on sijoitettuna päällekkäin.
Vastakkaiset sylinteriryhmät kumoavat värinän.
Moottorin suunnitteli majuri Frank Halford. Karl Benz
Vuonna 1896 Karl Benz suunnitteli ja patentoi ensimmäisen vaakasuorasylinterimoottorimallin. Karl Benz perusti Benz-yhtiön, joka oli Daimlerin edeltäjä. Dieselmoottori
Höyrykoneen huono terminen hyötysuhde 10-15 % oli tiedossa 1800-luvulla sen jälkeen, kun Sadi Carnot oli julkaisut omat teoriansa. Carnot'n ideaalikoneen hyötysuhde vaikutti siihen, että alettiin kehittää polttomoottoreita, joissa palaminen tapahtui räjähdyksenä sylinterissä. Ensimmäinen tällainen kone oli Barsanti-Matteuccin nelitahtinen moottori, joka sai patentin Englannissa 1857. Kuitenkin vasta Nicolaus Otton kehittämä ottomoottori teki polttomoottorista käyttökelpoisen 1877. Wilhelm Maybach
1800-luvun lopulla Maybach kehitti yhdessä Gottlieb Daimlerin kanssa kevyitä ja nopeakäyntisiä polttomoottoreita, jotka soveltuivat maa- ja vesikulkuneuvojen sekä tulevien ilma-alusten voimanlähteeksi. Näitä moottoreita käytettiin Daimlerin valmistamassa, maailman ensimmäisessä moottoripyörässä, Daimlerin jokiveneissä ja hänen suunnittelemissaan ensimmäisissä autoissa. Ne olivat myös perusta vuonna 1902 esitellyn uuden Mercedes-mallin moottorille, joka oli valmistettu Emil Jellinekin teknisten suunnitelmien mukaisesti. Nelitahtimoottori
Nelitahtimoottorin periaatteen kuvasi ensimmäisenä Alphonse Beau de Rochas ranskalaisessa vuonna 1862 myönnetyssä patentissa. Beau de Rochas ei kuitenkaan hyödyntänyt keksintöään, eikä patenttia julkaistu. Saksalainen Nikolaus Otto kehitti ilmeisesti de Rochasista riippumattomasti nelitahtimoottoria ja rakensi prototyypin, joka kävi ensimmäisen kerran vuonna 1876. Beau de Rochasin patentti löydettiin vuonna 1884, ja Otton saksalainen patentti mitätöitiin. Ottoa pidetään kuitenkin yleisesti nelitahtimoottorin keksijänä, koska hänen työnsä osoitti uuden moottoritekniikan mahdollisuudet. Karl Benz
Karl Friedrich Benz (25. marraskuuta 1844 Karlsruhe, Baden, Saksa – 4. huhtikuuta 1929 Ladenburg) oli saksalainen autoinsinööri. Häntä pidetään bensiinikäyttöisen auton keksijänä yhdessä Gottlieb Daimlerin kanssa. Benz patentoi vuonna 1879 edellisenä vuonna keksimänsä bensiinikäyttöisen polttomoottorin. Chain Home
Ontelomagnetroni oli keksitty Saksassa jo vuonna 1935 ja Hans Hollman oli patentoinut sen. Sitä ei kuitenkaan pidetty siellä tärkeänä eikä kehitystä jatkettu, mikä oli paha virhe. Ranskassa kehitystä kuitenkin tapahtui. Tiedemiehet Pierre David, Maurice Ponte, Henri Gutton, Maurice Elie ja Robert Warneck suunnittelivat useita tutkalaitteita ja myös magnetronilla toimivia mikroaaltotutkia. Saksan miehittäessä maan ranskalaiset tuhosivat hyvin toimineen tutkaketjunsa Saksan rajalta, ja Maurice Ponte pakeni Englantiin mukanaan useita magnetroneja. Tiedot yhdistettiin Boot & Randall -magnetronin tietoihin ja tuloksena syntyi magnetroni E1189, useiden uusien mikroaaltotutkien sydän. Harry Ricardo
Eräs Ricardon tutkimuksen pääsuunnista oli ennakkosyttyminen, joka aiheutti moottoreiden hajoamiseen johtavaa nakutusta. Tämän ilmiön tutkimista varten hän valmisti koemoottorin, jonka puristussuhde oli muutettavissa. Tutkimustulokset johtivat moottoripolttoaineiden oktaaniluokitusjärjestelmän syntyyn sekä polttoaineiden jalostuksen ja lisäaineistuksen kehittämiseen. Ricardon modifioimat Vickers Vimy -pommikoneen Rolls-Royce-moottorit, yhdessä korkeaoktaanisen polttoaineen kanssa, mahdollistivat omalta osaltaan John Alcockin ja Arthur Brownin heinäkuussa 1919 suorittaman ensimmäisen Atlantin ylilennon. Harry Ricardo
Vaikka luistiventtiili ei ollutkaan Ricardon keksintö, hänellä oli suuri vaikutus sen edelleen kehittämiseen ja käyttösovelluksiin. Vuonna 1927 hän julkaisi tutkimusraportin, joka käsitteli luistiventtiiliteknologiaa. Hänen näkemyksensä mukaan lautasventtiileitä käyttämällä ei voida toteuttaa suuritehoisia moottoreita. Rajan hän asetti 1500 hevosvoimaan (1100 kW). Tämän raportin pohjalta lukuisat lentokonemoottoreiden valmistajat päätyivät käyttämään luistiventtiiliteknologiaa. Britanniassa näitä olivat mm. Napier, Bristol sekä Rolls-Royce. Dugald Clerk
Dugald Clerk (kirjoitetaan joissain lähteissä muotoon "Clark") oli skotlantilainen insinööri, joka suunnitteli maailman ensimmäisen onnistuneen kaksitahtimoottorin vuonna 1878 ja patentoi sen Englannissa vuonna 1881. Hän oli valmistunut Andersonin yliopistosta Glasgowssa (nyk. "University of Strathclyde") ja Yorkshire Collegesta, Leedsissä (nyk. "University of Leeds"). Hellmuth Walter
Hellmuth Walter (26. elokuuta 1900, Wedel lähellä Hampuria – 16. joulukuuta 1980 Yhdysvalloissa) oli saksalainen insinööri, joka kehitti nesterakettimoottorin lentokonekäyttöön ja kehitti myös sukellusvenettä. János Csonka
Erään tarinan mukaan Csonka ja Bánki olivat nähneet kansallismuseon nurkalla kukkia myyneen tytön, joka oli kostutellut kukkia puhaltamalla sumuttimella niiden päälle vettä. Tästä Csonka sai oivalluksen, että ilma ja polttoaine voitaisiin sekoittaa ilman erillistä voimanlähdettä käyttäen hyväksi moottorin imusarjan alipainetta. Vuonna 1891 miehet hahmottelivat paperille uuden keksintönsä, jolle he antoivat nimen "kaasutin". 11. helmikuuta 1893 jätetyssä patenttihakemuksessa oli liitteenä vuonna 1891 laaditut piirustukset. Wilhelm Maybach jätti Ranskassa oman hakemuksensa vastaavasta järjestelmästä 17. elokuuta 1893. Donát Bánkille osoittamassaan kirjeessä hän myönsi Csonkan ja Bánkin ehtineen ensin. Tästä huolimatta kunnia kaasuttimen keksimisestä on usein annettu Maybachille. János Csonka
János Csonka () oli polttomoottori- ja autotekniikan kehittäjä sekä Unkarin autoteollisuuden perustaja. Konetekniikan alalla itseopiskellut Csonka toimi useita vuosikymmeniä Budapestin teknillisen korkeakoulun työpajan johtajana. Hänen merkittävin keksintönsä oli kaasutin, jonka hän kehitti yhdessä Donát Bánkin kanssa. O.S. Engines
Vuonna 1936 Japanilainen koneenrakentaja Shigeo Ogawa (perint. "Ogawa Shigeo") aloitti pienoishöyrykoneiden valmistamisen. Samana vuonna hän aloitti 2-tahtisten bensiinimoottorien tuotannon. O.S. type 1 (Pixie) moottorin iskutilavuus oli 1,665 kuutiosenttimetriä ja ensimmäinen sarja käsitti 200 moottoria. Édouard-Léon Scott de Martinville
Édouard-Léon Scott de Martinville (25. huhtikuuta 1817 – 26. huhtikuuta 1879) oli ranskalainen Pariisissa asunut kustantaja ja kirjakauppias. Hänet tunnetaan fonoautografin, varhaisimman tunnetun äänen tallennuskoneen keksijänä. Fonoautografi patentoitiin hänen nimellään 1857 patenttinumerolla 17 897/31 470. Lentokone
Moottorilennon historian katsotaan yleensä alkaneen 17. joulukuuta 1903, jolloin Wilbur ja Orville Wrightin rakentama kaksitasoinen, puusta ja kankaasta rakennettu, polttomoottorilla varustettu ”Flyer”-niminen lentokone lensi ensilentonsa Kill Devil Hillsissä Pohjois-Carolinassa Yhdysvalloissa. Ohjaajana toimi Orville Wright ja tuo ensilento kesti 12 sekuntia. Lennetty matka oli 37 metriä. Ensilennon jälkeen lentojen pituus ja lentoaika kasvoivat nopeasti. Wrightin veljesten kone poikkesi muista saman aikakauden lentolaitteissa erityisesti siinä, että se oli täysin ohjattavissa lennon aikana ja veljekset pystyivät säilyttämään koneen hallinnan noususta hallittuun laskuun. János Csonka
Ensimmäistä moottoria seurasi lukuisa joukko keksintöjä, muun muassa petrolitoiminen moottori sekä kaasuturbiini. Csonka arveli jo varhain että nestemäiset hiilivedyt tulisivat yleistymään polttomoottorien polttoaineina. Vuonna 1882 työpajassa valmistui kaksipolttoainemoottori, jota voitiin käyttää vaihtoehtoisesti joko kaasulla tai petrolilla. Polttoaineen vaihto kävi kahta venttiiliä kääntämällä. Kaksitahtinen, vesijäähdytteinen moottori oli varustettu mekaanisilla katkojan kärjillä. Se valmistui ennen Daimlerin moottoripyöränmoottoria, jonka usein uskotaan olleen ensimmäinen nestemäisellä polttoaineella toiminut moottori. Csonkan moottorille myönnettiin patentti 16. maaliskuuta 1885. Russell Motor Car Company
CCM oli jo aiemmin valmistanut muutaman polttomoottorikäyttöisen ajoneuvon, kuten kolmipyöräisen "(tricycle) Mottetten" ja nelipyöräisen kevyen ajoneuvon "(quadracycle)", jotka käyttivät voimanlähteenään ranskalaisen De Dion-Boutonin kehittämää pientä bensiinimoottoria. Näitä CCM sai "H.A. Lozierin" kautta, tämä oli yksi suurista polkupyörävalmistajista, joka oli mukana perustamassa CCM-yhtiötä. Lisäksi CCM hallinnoi Ontarion Hamiltonissa sijainnutta "National Cycle and Automobile Company" -yhtiötä, joka valmisti lisenssillä amerikkalaisia Locomobile-höyryautoja. Bokserimoottori
Bokserimoottorin keksijä oli Karl Benz, joka patentoi ratkaisun vuonna 1896. Ensimmäisen ja toisen maailmansodan välillä bokserimoottorien kehityksen selvä edelläkävijä oli Tatra. Yritys käytti ilmajäähdytteistä bokserimoottoria lukuisissa tuotteissaan, muun muassa malleissa T11, T30, T54, T57 ja T72. Daimler Company
Simms oli yhdessä saksalaisen insinöörin ja keksijän, Robert Boschin kanssa, kehittänyt polttomoottorien sytyshetken tarkempaan asettamiseen suunnitellun matalajännitemagneeton. Coventryssa ei laitteesta ja sen toiminnasta oltu kovin vakuuttuneita, mutta se luvattiin ottaa testikäyttöön. Boschin matalajännitemagneetto ei saavuttanut moottorivalmistajien keskuudessa suurta suosiota, ja myös Daimler-Coventry hylkäsi sen. Yhtiön piirtäjänä toiminut insinööri "E.W. Lewis" oli kehittänyt oman, katkojan kärkiin perustuvan sytytyslaiteiston, joka asennettiin ensimmäisenä Iso-Britannian kuninkaalle, Edward VII:lle toimitettuun autoon. Lewis siirtyi myöhemmin Rover Companyn palvelukseen ja suunnitteli yhtiön ensimmäisen moottoripyörän ja ensimmäisiä autoja. "Motor Manufacturing Company" joka toimi Daimlerilta vuokratulla maalla oli taloudellisissa vaikeuksissa ja vuonna 1905 Daimler otti yhtiön haltuunsa. Tähän mennessä Daimler oli valmistanut autoja 8-, 12-, 16- ja 22-hevosvomaisilla moottoreilla, 6'6" sekä 7'6" (1981 mm ja 2286 mm) akselivälin alustoille. Vuonna 1906 tarjolla olevat moottoritehot kasvoivat lukemiin 28-, 30- ja 35-hevosvoimaa, moottorien iskutilavuuksien ollessa vastaavasti 6787 cm³, 7247 cm³ ja 8462 cm³. Johtokunta hyväksyi myös 10,5 litran iskutilavuudella olleen, 50-hevosvoimaisen moottorin suunnitelmat. Aikakautena ennen sähköstartteja tällaisen moottorin kammella käyntiin pyöräyttäminen vaati koneenkäyttäjältä voimaa ja vankkaa rakennetta. Yksinkertainen kone
Koneissa esiintyvän liukukitkan klassiset lait keksi Leonardo da Vinci (1452–1519), mutta hän ei julkaissut tutkimuksiaan, vaan ne säilyivät vain hänen muisti­kirjoissaan. Ne keksi uudestaan Guillaume Amontons vuonna 1699, ja niitä kehitti edelleen Charles Augustin de Coulomb vuonna 1785. Felix Wankel
Wankelin ensimmäinen työ oli lehden painaminen ja varastointi, mutta hän oli enemmän omistautunut tekniikan tutkimiseen. Kun häneltä loppuivat työt lehdessä, hän avasi oman työpajansa vuonna 1924 Heidelbergiin. Wankel sai kiertomäntämoottorin idean vuonna 1924 ja haki tälle "voiteluturbiinille" patenttia vuonna 1926. Patentti evättiin, koska sitä pidettiin samanlaisena kuin Enken vuonna 1886 suunnittelemaa laitetta. Vuonna 1927 hän näki unta, jossa hän oivalsi "Wankel"-moottorin, minkä jälkeen hän piirsi uudelleen laitteen ja hänelle myönnettiin patentti vuonna 1929 tälle "kääntömäntämoottori"-nimiselle laitteelle. Vuonna 1933 Wankel haki patenttia DKM-moottorille (Drehkolbenmotor). Patentti myönnettiin vasta kolme vuotta myöhemmin. Sähkömoottori
Englantilainen tiedemies Michael Faraday teki vuonna 1821 kokeen, jossa hänen keksimäänsä laitetta voidaan pitää ensimmäisenä alkeellisena sähkömoottorina. Kokeessa vapaasti roikkuva johdin upotettiin elohopea-astiaan, jonka keskellä oli kestomagneetti. Kun johtimeen kytkettiin sähkövirta, johdin kääntyi magneetin ympäri osoittaen, että sähkö muodosti magneettikentän johtimen ympärille. Dieselmoottori
Rudolf Diesel tunsi polttomoottorin teorian ja hän uneksi rakentavansa Carnot'n ideaalikonetta paremman koneen. Dieselmoottorin teoreettinen hyötysuhde on 75 %, mutta normaalisti hyötysuhde jää 45 %:iin ja on parhammillaan 50-60 %. Koska siinä palamisesta syntyy vain vähän hiilimonoksidia (CO) eli häkää, niin moottori sopii hyvin sukellusveneisiin ja kaivoksiin. Rakenteellisesti dieselmoottoria voi pitää yksinkertaisena, koska siinä ei ole korkeajännitteellä toimivaa sytytysjärjestelmää. Tämä tekee siitä myös luotettavan. Haasteena Dieselillä oli moottoria kehittäessään tehdä riittävän vahva rakenne, joka kesti ottomoottoria korkeammat paineet. Ratkaiseva tekninen ominaisuus oli polttoaineen ruiskutusjärjestelmä, joka sumuttaa öljyn pieninä pisaroina sisään sylinteriin hieman ennen männän yläkuolokohtaa. Ilmailun historia
Italialainen keksijä Tito Livio Burattini rakensi 1647 nelitasoisen lennokin olleessaan Vladislav IV Vaasan kutsumana tämän hovissa Varsovassa. Tämä pystyi lennättämään kissan, mutta ei ihmistä. Tätä pidetään kehittyneimpänä lennokkina ennen 1800-lukua. Emanuel Swedenborg julkaisi 1716 piirroksen ja selostuksen lihasvoimin isoilla airoilla tai siivillä liikuteltavasta koneesta. Hän oli tietoinen, että se ei lentäisi, koska siitä ei saataisi riittävän kevyttä ja ihmisen lihakset eivät riittäisi sen liikuttamiseen. Wrightin veljekset
Wrightin veljeksiä, Orville Wrightia (19. elokuuta 1871 – 30. tammikuuta 1948) ja Wilbur Wrightia (16. huhtikuuta 1867 – 30. toukokuuta 1912), pidetään yleisesti ensimmäisen toimivan lentokoneen suunnittelijoina ja rakentajina sekä ensimmäisen ohjatun, moottorikäyttöisen ilmaa raskaamman lennon suorittajana ja useiden muiden ilmailun merkkipaalujen saavuttajina. 
Kuitenkin jotkut henkilöt ja valtiot ovat alusta lähtien kyseenalaistaneet sen olivatko Wrightin veljekset ensimmäisiä lentokoneen keksijöitä. Esimerkiksi Brasilian hallituksen kanta on, että brasilialainen Alberto Santos-Dumont olisi ollut lentokoneen keksijä. Milton Reeves
Yleisesti hyväksytyn tiedon mukaan Milton Reeves valmisti Yhdysvaltain neljännen tai viidennen moottoroidun ajoneuvon, näihin aikoihin niiden amerikanenglantilainen nimitys oli motocycle. Voimansiirtoon tässä laitteessa käytettiin variaattoria joten se oli edistyksellinen verrattuna esimerkiksi Henry Fordin Quadricycleen, jossa oli vain yksinopeuksinen välitys. Motocycle oli nelipyöräinen ja voimanlähteenä siinä oli Sintz Gas Engine Companyn kuusihevosvoimainen kaksitahtimoottori. Kori oli columbuslaisen vaunujenvalmistaja "Fehring Carriage Companyn" valmistama. Sintz-moottori osoittautui kuitenkin toimintavarmuudeltaan epäluotettavaksi, joten Reeves valmisti oman ilmajäähdytteisen moottorin, vuosien 1897 – 1898 vaiheilla. Ottmar Mergenthaler
Ottmar Mergenthaler (11. toukokuuta 1854 Hachtel, Baden-Württemberg – 28. lokakuuta 1899 Baltimore) oli saksalaissyntyinen keksijä, joka esitteli Linotypeksi kutsutun latomakoneen vuonna 1886. Louis Renault (teollisuusmies)
Vuonna 1902 Renault'n tehtaat olivat laajuudeltaan jo kasvaneet Boulogne Billancourtissa 7 500 m²:n laajuisiksi ja automobiilien mallien luettelossa oli useita erimallisia autoja. Samana vuonna Louis Renault esitteli ensimmäisen oman moottorinsa, joka oli nelisylinterinen ja teholtaan 24 hevosvoimaa. Hän myös kehitteli ja patentoi samana vuonna myös turbon. Donát Bánki
Vuonna 1894 Bánki patentoi keksimänsä korkeapainemoottorin joka oli varustettu vesiruiskutusjäähdytyksellä.
Bánki siirtyi luennoimaan teknilliseen yliopistoon vuonna 1899. Vuonna 1902 hän sai auton etuvetotekniikkaan liittyvän patentin, 1903 saatu patentti koski höyryturbiinia ja 1917 hän patentoi Bánki-vesiturbiinin, joka mahdollisti pienimuotoisen sähköntuottamisen alhaisin kustannuksin. Michael Faraday
Faraday tunnetaan erityisesti työstään sähkön ja magnetismin parissa. Hän kiinnostui sähkömagneettisista ilmiöistä, kun Ørsted vuonna 1820 havaitsi sähkövirralla olevan vaikutus kompassineulaan ja Ampèren havaittua kahden sähkönjohtimen välisen voiman. Faraday teki kokeita, joiden pohjalta hän rakensi ensimmäisen homopolaarisen sähkömoottorin. Jarl-Thure Eriksson
Erikssonin lisensiaatintyö vuodelta 1976 käsitteli suprajohtavan unipolaarisähkömoottorin yleisiä suunnitteluperiaatteita. Työssä esitettiin ratkaisu erääseen keskeiseen ongelmaan, suuren sähkövirran siirtämiseen staattorin ja roottorin välillä, sekä suprajohtavan moottorin alustava suunnitelma. Suunnitelma toteutettiin TKK:n ja VTT:n yhteisprojektina vuosina 1977–1979. 100 kilowatin SUMO-moottori oli Suomen ensimmäinen ja neljäs maailmassa. Virransiirtoratkaisun ansiosta moottorilla oli laaja nopeudensäätöalue, mikä oli keskeinen tavoite jäänmurtajan potkurikäytössä. Vuonna 1982 TKK:ssa tarkastetussa väitöskirjassaan Eriksson tarkasteli SUMO-moottorin virransiirtojärjestelmää ja turbulenttisen nestemetallin pyörre- ja epästabiilisuusilmiöitä. Kutta–Žukovski-teoreema
Kutta–Žukovski-teoreema on nostovoiman synnyn mallintamisen perusta. Teoreeman kehittivät 1900-luvun alussa toisistaan tietämättä saksalainen Martin Wilhelm Kutta ja venäläinen Nikolai Žukovski. Heidän kehittämänsä teoria kuvasi ilman läpi kulkevan sylinterin nostovoiman synnyn. Sirkulaatio on teorian avainmuuttujia. Teorialla voidaan laskea siipiprofiilien tuottama nostovoima. Rollaattori
Rollaattorin keksi polion vammauttama ruotsalainen Aina Wifalk (k. 1983). Wifalk esitteli rollaattorin idean Ruotsin valtion keksintörahastolle 1978. Toinen teollinen vallankumous
Jotta sähköä voitaisiin käyttää laajemmin, jouduttiin ratkaisemaan sähkönsiirto-ongelma. Pienellä jännitteellä häviöt olivat suuria. Nicola Tesla kehitti vaihtovirtajärjestelmän, jossa jännitettä voitiin nostaa muuntajalla. Vaihtovirrasta kehittyi yleisin järjestelmä. Vaihtovirran etuna on myös yksinkertainen sähkömoottorirakenne, oikosulkumoottori, joka jatkossa tuli laajaan käyttöön varsinkin teollisuuden koneissa. De Dion-Bouton -kolmipyörä
De Dion-Boutonin ensimmäinen nelitahtinen polttomoottori oli valmiina tuotantoon vuonna 1895. Pintakaasuttimella varustettu, iskutilavuudeltaan 138 cm (poraus 50 mm, isku 70 mm), yksisylinterinen moottori tuotti tehoa 0,5 hevosvoimaa 1500 kierroksella minuutissa. Moottorin kierrosnopeus oli omana aikanaan todella huomattava. Vertailuna mainittakoon että maailman ensimmäisen sarjatuotantona valmistetun kaksipyöräisen moottoripyörän, saksalaisen Hildebrand & Wolfmüllerin moottori kiersi 240 kertaa minuutissa ja Daimler Reitwagenin moottori 750 kierrosta minuutissa. Bouton tuli tutkimustensa perusteella johtopäätökseen, että suurin este moottorin ja myös ajoneuvon nopeuden kasvattamiselle, oli polttoaineseoksen sytytyksessä käytetty kuumaputkisytytys. Ongelmaa korjaamaan hän kehitti korkeajännitteisen sytytysjärjestelmän, joka toimi jännitteen katkojan avulla. Järjestelmän virtalähteenä toimi aluksi kuivaparisto, sytytysennakko oli käsin säädettävissä. Pakoventtiilin toimintaa ohjattiin hammaspyöräkäyttöisellä nokka-akselilla, imuventtiili oli alipaineen voimalla toimiva, ns. "snifting valve". Moottorin sylinterikansi oli irrotettavissa ja sylinteri kansineen neljällä pinnapultilla kiinni kampikammiossa. Valurautaosien ja apulaitteiden kera moottorin paino jäi alle 20 kilon ja se oli rakenteeltaan yksinkertainen ja luotettava. Yhdysvallat
Yhdysvalloissa on vaikutettu pitkään tieteen kehitykseen. Thomas Edison kehitti muun muassa hehkulampun ja on yksi eniten patentteja saaneista ihmisistä. 
Amerikan keksintösäätiön luettelossa suurista amerikkalaisista keksijöistä ja keksinnöistä ovat muun muassa 
Alexander Graham Bell (puhelin), Samuel Morse (lennätin), Henry Ford (liukuhihna), Robert Fulton (höyrylaiva), Jonas Salk (poliorokote) ja Wrightin veljekset (lentokone). Myös monet muualta tulleet tutkijat, kuten Albert Einstein ja Kurt Gödel ovat luoneet olennaisen osan urastaan Yhdysvalloissa. Sisämoottori
Ensimmäiset sisämoottorit olivat 1800-alussa käyttöönotettuja höyrykoneita. Höyrykoneen koko, paino ja tulipesä tekevät sisämoottorin ainoaksi toimivaksi ratkaisuksi.
Vuonna 1887 Gottlieb Daimler kehitti ensimmäisen toimivan bensiinimoottorin veneilykäyttöön ja testasi sitä Neckar-joella. Ensimmäiset käyttökelpoiset moottoriveneet ilmaantuivat 1890-luvulla ja olivat perämoottorin keksimiseen asti varustettuja sisämoottoreilla. Rudolf Dieselin vuonna 1897 kehittämä uusi moottorityyppi omaksuttiin pian aluskäyttöön. Alkuaikojen sisämoottoreissa suosittu moottorityyppi oli kuulamoottori ja moottoreita valmistettiin myös bensiini- ja petrolikäyttöisinä. Diesel on syrjäyttänyt nämä polttoaineet nykyään sisämoottoreissa. Akseliveto ja sisämoottori olivat sisäperämoottorin kehittämiseen asti kookkaiden veneiden pääasiallinen propulsiotapa. O-rengas
Ensimmäisenä o-renkaan patentoi vuonna 1896 J.O.Lundberg Ruotsissa. Yhdysvaltain patentti myönnettiin vuonna 1937 tanskalaissyntyiselle koneenrakentajalle Niels Christensenille. Christensen muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1891. O-renkaan hän patentoi 72-vuotiaana. Hän ei pystynyt pitämään patenttioikeuksia itsellään, vaikka yritti sitä lakiteitse, vaan oikeudet siirtyivät yrityksiltä toisille ja päätyivät lopulta Westinghouselle. Toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltain hallitus julisti o-renkaan sodankäynnin kannalta kriittiseksi koneenelimeksi ja antoi valmistusoikeuden useille yrityksille. Yhdysvaltain hallitus maksoi tästä vuonna 1971 100 000 dollarin korvauksen Christensenin perillisille. Ilmailun historia
Uuden ajan alussa muutamat tutkijat alkoivat selvittää lentämisen perusteita ja mahdollisia lentolaitteita. Tunnetuin heistä on Leonardo da Vinci, vaikka hänen työnsä pysyivät tuntemattomina vuoteen 1797 saakka, joten hänen töillään ei ollut ollut vaikutusta kehitykseen kolmeensataan vuoteen. Vaikka Leonardon työt ovat vähintään järkeviä, ne eivät kuitenkaan perustuneet erityisen hyvään tieteelliseen käsitykseen. Leonardo tutki lintujen lentoa, analysoiden sitä havaiten monia aerodynamiikan perusteita. Hän ainakin ymmärsi voiman ja vastavoiman periaatteen, esineen aiheuttaessa ilmaan yhtä paljon vastusta kuin ilma esineeseen. Tämä periaate sisältyi Newtonin lakeihin, jotka julkaistiin 1687. 1400-luvun lopulta alkaen Leonardo oli kirjoittanut ja piirtänyt lentäviä koneita, ornitoptereita, kiinteäsiipisiä liidokkeja, pystypotkurilaitteita ja laskuvarjoja. Varhaisimmissään töissä Leonardo keskittyi ihmiskäyttövoimaisiin lentolaitteisiin, mutta ymmärsi pian näiden olevan epäkäytännöllisiä ja keskittyi myöhemmin hallittuun liitoon, mutta piirtäen myös muutamia jousikäyttöisiä lentolaitteita. Potkuriturbiini
Lentokoneissa potkuriturbiini on syrjäyttänyt yleisesti mäntämoottorin kaikkein pienimpiä koneita lukuun ottamatta. Ensimmäinen potkuriturbiinilla varustettu sarjatuotantokone oli Vickers Viscount, joka Rolls-Royce Dart-moottoreilla varustettuna osoitti potkuriturbiinin erinomaiset ominaisuudet: se säästi polttoainetta verrattuna suihkumoottoriin ja tarjosi silti saman luotettavuuden. Tehopainosuhde oli myös erinomainen. Lentokoneissa potkuriturbiinin tärkein kilpailija on ohivirtausperiaatteella toimiva suihkumoottori eli puhallinmoottori, joka kehittyi 1970-luvulla. Wilhelm Maybach
Maybach ja Daimler kehittivät moottorilleen monia uusia käyttösovelluksia. Vuonna 1887 moottori asennettiin 4,5-metrisen "Neckar"-veneen voimanlähteeksi. Jokivene saavutti sen avulla 6 solmun nopeuden. Venemoottorit tulisivatkin olemaan Daimler-Motoren-Gesellschaftin päätuote aina 1900-luvun ensimmäiselle vuosikymmenelle. Moottorin valmistusoikeuksia myytiin Ranskaan ja Britanniaan. He myös asensivat moottorin saksalaisen ilmailun pioneerin, Fiedrich Wölfertin ihmisvoimalla toimivaan ilma-alukseen. Maailman ensimmäinen moottoroitu lento tapahtui Seelbergissä, elokuun 10. päivänä vuonna 1888. Lennon pituus oli kymmenen kilometriä. John Ericsson
Ericssonin uran saavutuksiin kuului muun muassa olla mukana ensimmäisen potkurikäyttöisen valtamerialuksen rakentamisessa. Kyseisellä valtamerialuksella hän saapui itsekin New Yorkiin, missä hän syventyi 1830-luvun lopussa ja 1840-luvun alussa kehittämään Yhdysvaltain laivastolle potkurikäyttöistä laivaa. Ericsson keksi potkurin vuonna 1836. Hän myös keksi lämpöilmakoneen, joka oli omana aikanaan menestys. Sitä myytiin lyhyessä ajassa pelkästään New Yorkin kaupungille 1 200 kappaletta, mikä oli kyseiseen aikaan hyvin paljon. Ericssonin uran suurin läpimurto oli kuitenkin mahdollisesti vuonna 1862 kehitetty "USS Monitor", joka teki hänestä kansallissankarin Yhdysvalloissa. János Csonka
Korkeakoulun työpajalle hankittiin Otto Langen -kaasumoottori, joka kuitenkaan ei toiminut tyydyttävästi. Csonka suunnitteli moottorin pohjalta parannetun version, joka valmistui vuonna 1879. Nelitahtinen, nestejäähdytteinen moottori oli varustettu venttiilikoneistolla, joka käytti myös imuventtiileitä. Tuohon aikaan oli vielä yleistä, että imuventtiilit avautuivat alipaineen avulla. Moottori oli valmistettu kokonaan itse puutteellisin työkaluin. Lopputulos osoitti, että Csonka oli paitsi erinomainen suunnittelija, hän myös hallitsi käytännön valmistusmenetelmät. Magnetroni
Ensimmäisen magnetronin kehitti Albert Hull 1921. Hänen laitteensa olivat yksinkertaisia kaksinapaisia magnetroneja, ja myöhemmin kehitetty onteloresonaattorimagnetroni osoittautui paljon hyödyllisemmäksi. Samana vuonna myös Erich Habann kehitti Jenassa oman magnetroninsa, joka hyödynsi pysyvänsuuruista magneettikenttää. Toisen maailmansodan alettua ja tutkan tultua tärkeäksi oli suurvaltojen armeijoilla valtava tarve suuritehoiselle mikroaaltokehittimelle, joka toimisi lyhyemmillä aallonpituuksilla, eli siis korkeammilla taajuuksilla, kuin silloiset putkikehittimet. Saksassa Hans Hollmann oli kehittänyt onteloresonaattorimagnetronin jo 1935 ja saanut sille patentin, mutta armeija ei ollut siihen tyytyväinen. Saksalaisilla olikin toisen maailmansodan tutkissaan käytössä klystroni, joka oli tehottomampi. Wilhelm Maybach
Vuonna 1894 Maybach suunnitteli, yhdessä Gottlieb Daimlerin ja tämän pojan Paulin kanssa kolmannen moottorimallinsa, kaksisylinterisen Phönix-rivimoottorin. Maybachin luomuksia pidetään yleisesti 1800-luvun lopun hienoimpina moottoreina. Hänen keksintöjensä merkitys moottoreiden valmistukselle ja autoteollisuudelle on ylittämätön. Lukuisten siihenastisten patenttiensa lisäksi Maybach kehitti jatkuvasti lisää parannuksia moottoreihin. Vuonna 1898 Maybach esitteli maailman ensimmäisen nelisylinterisen rivimoottorin, joka asennettiin Daimler Phönix-autoon. Teollinen vallankumous
Tehtaiden johtajien joukossa oli henkilöitä, joiden mielestä yleinen etu oli jakaa tasaisemmin työntuloksia. Tunnettu tällainen henkilö oli Robert Owen (1771–1858), joka toimiessaan tehtaanjohtaja Skotlannissa kehitti tehtaasta maalilaitoksen sosiaalisten uudistusten avulla. Hän oli myös perustamassa osuuskuntaliikettä ja häntä pidetään työlainsäädännön uranuurtajana. Karl Marx nimitti näitä henkilöitä myöhemmin utopiasosialisteiksi. Isaac de Rivaz
Vaikka Rivazin kehittämä moottori olikin maailman ensimmäinen toimiva polttomoottori, se ei menestynyt kaupallisesti, vaan polttomoottorien massatuotanto alkoi vasta sen jälkeen kun ensimmäiset bensiinikäyttöiset polttomoottorit julkistettiin 1800-luvun loppupuolella. Isaac de Rivaz
François Isaac de Rivaz (19. joulukuuta 1752 Pariisi – 30. heinäkuuta 1828 Sion) oli sveitsiläinen keksijä, joka kehitti ja rakensi maailman ensimmäisen polttomoottorin vuonna 1806. Moottorin polttoaineena oli vety- ja happikaasujen sekoitus. Vuotta myöhemmin, 1807, Isaac de Rivaz rakensi moottorinsa liikutettavaksi maailman ensimmäisen polttomoottorikäyttöisen auton. Jo ennen polttomoottorin keksimistä Rivaz oli 1700-luvun lopulla rakentanut onnistuneesti useita höyrykäyttöisiä ajoneuvoja. Tohtori Mustekala
Octavius kiinnostui jo nuorena fysiikasta, ja sai erinomaisia arvosanoja koulussa. Hänestä tulikin yksi alansa nerokkaimmista fyysikoista ja tiedemiehistä. Hän oli myös etevä keksijä, ja kehitti itselleen mekaaniset lonkerot, joiden avulla hän kykeni tutkimaan radioaktiivisia aineita, joita hän ei muuten olisi kyennyt käsittelemään. Erään kokeen aikana hän kuitenkin joutui tuhoisaan onnettomuuten, jonka seurauksena lonkerot sulautuivat hänen kehoonsa. Onnettomuus myös teki hänestä hullun, ja Otto Octaviuksesta tuli Tohtori Mustekala. Ottomoottori
Ottomoottorissa sylinterin ulkopuolella valmistettu seos sytytetään puristustahdin loppupuolella sytytystulpan kärkiväliin synnytettävällä sähkökipinällä. Ensimmäiset palamisreaktiot tapahtuvat siten sytytystulpan kärkivälissä, josta reaktiot lähtevät etenemään likimain pallomaisena laajenevana liekkirintamana. Tulevaisuudessa on todennäköistä, että varsinkin korkean puristussuhteen moottoreissa turvaudutaan lasersytytykseen perinteisen kipinäsytytyksen sijasta. Sähkömoottori
Vaihtovirtatekniikan ja vaihtosähkömoottoreiden kehittäjänä pidetään kroatialaissyntyistä Yhdysvalloissa vaikuttanutta keksijää Nikola Teslaa, joka kilpaili Edisonin kannattamaa tasavirtatekniikkaa vastaan. Pakoputkisto
Paisuntakammion keksi saksalainen Walter Kaaden 1950-luvun lopulla työskennellessään MZ:n kilpaosastolla. Suzuki oli ensimmäinen läntinen valmistaja, joka hyödynsi Kaadenin tutkimuksia omissa kaksitahtisissa moottoripyörissään. Terhi-perämoottori
Valmetin ensimmäinen 2-sylinterinen perämoottori oli syntyessään varsin nykyaikainen. Valmetilla oli Jyskässä painevalimo, joka mahdollisti kansainvälisestikin ajatellen erittäin laadukkaiden alumiinivaluosien valmistamisen. Suunnittelija Linnoinen sai lahjaksi Mahlen tehtaan insinöörin Ulrich Pohlin piirustukset suunnittelemastaan 250 cm³ moottoripyörän moottorista, jolla hän oli voittanut Euroopan mestaruuden. Tästä oli suuri apu moottorin suunnittelussa samoin kuin tunnettujen ulkomaisten perämoottorien osiksi purkamisella. Kesällä 1961 syntyivät ensimmäiset prototyypit ja syksyllä 1962 alkoi sarjatuotanto. Moottorista tuli hyvin suosittu ja menestyksekäs Vesimäkärä-nuorisoveneluokan moottorina. Myöhemmin moottorista kehitettiin vieläkin tehokkaampi 14 hv malli. Gideon Sundbäck
Sundbäck työskenteli eri yrityksissä ja kehitteli vetoketjua vuosina 1906–1914. Hän käytti työssä hyväkseen aiempien insinöörien, kuten Elias Howen, Max Wolffin ja Whitcomb Judsonin saavutuksia. Ompelukoneen patentoinut Elias Howe oli saanut jo vuonna 1851 patentin vetoketjun tyyppiselle vaatteiden sulkemiseen käytetylle laitteelle.
Whitcomb Judson teki vuonna 1891 keksinnön, joka oli jo lähellä nykyistä vetoketjua. Judsonin kengissä käytetyssä keksinnössä oli hakasrivit ja ne sulkeva liukuva lukkolaite. Suljinta ei kuitenkaan voitu käyttää vaatteissa, koska se juuttui helposti ja vetoketju saattoi aueta itsestään. Lentokonesuunnittelija
Ensimmäiset menestyksekkäät lentokonesuunnittelijat olivat saksalainen Otto Lilienthal (liitovarjo) 1800-luvun lopulla ja Wilbur ja Orville Wright (moottorilentokone) vuonna 1903. Heitä edelsi esimerkiksi Leonardo da Vinci, joka suunnitteli liitokoneen, joka epäonnistui testissä, ja helikopterin, jota ei rakennettu.
Suunnittelijat ovat aina olleet sidoksissa ajan teknologiaan, esimerkiksi polttomoottoriin ja suihkumoottoriin. Vuodesta 1903 alkaen suihkumoottorin tuloon asti tehtaan tai asiakkaan (esimerkiksi ilmavoimat) valitsema moottori vaikutti suunnitteluun ratkaisevasti. Valmet Vihuri on tästä hyvä esimerkki. János Csonka
Jo vuonna 1875 Pariisissa ollessaan Csonka oli kiinnostunut polttomoottorin soveltamisesta ajoneuvon voimanlähteeksi. Ensimmäinen ajoneuvosovellus oli Unkarin postilaitokselle suunniteltu kolmipyöräinen moottoriajoneuvo, jota alettiin valmistaa Ganzin tehtaalla. Ensimmäinen yksilö ilmestyi Budapestin katukuvaan 19. marraskuuta 1900. Ajoneuvoon oli saatavana vaihtoehtoisesti joko yksi- tai kaksisylinterinen moottori sekä edistyksellisesti alumiinirunko. Csonkan kolmipyörä oli tiettävästi ensimmäinen unkarilainen moottoriajoneuvo, ja niitä käytettiin postin palveluksessa 25 vuoden ajan.
Vuonna 1903 postilaitos järjesti kansainvälisen tarjouskilpailun uusista postiautoista. Kilpailuun osallistui useita tunnettuja autonvalmistajia. Tästä huolimatta Csonkan suunnitelma voitti.