Ovatko afrikkalaiset alkuperäiskansaa?
Alkuperäiskansa
Huomattavia eurooppalaisia alkuperäiskansoja ovat baskit, saamelaiset, Krimin tataarit, nenetsit, samojedit, komit sekä adygelaiset kansat, kuten tšerkessit. Afrikassa monia kansoja pidetään alkuperäiskansoina, vaikka he ovatkin erityisen usein syrjäyttäneet aiempia kansoja, osa melko äskettäin. Amerikassa kaikkia 1400-luvun eurooppalaisvalloittajien edeltäjistä polveutuvia pidetään alkuperäiskansoina (intiaanit, eskimot). Aasiassa alkuperäiskansoja ovat esimerkiksi armenialaiset, Pohjois-Irakin assyrialaiset, Hokkaidon ainut ja lukemattomat muut. Muualla heitä ovat muun muassa Australian aboriginaalit ja Uuteen-Seelantiin noin 1280 saapuneet maorit.
Australian alkuperäiskansat
Osa Australian alkuperäiskansoista on muista nykyisistä alkuasukkaista fyysisesti selvästi poikkeavia negriittejä. Heitä on kutsuttu myös pygmeiksi, sillä miesten keskipituus on 140–150 cm ja naisten 15–30 cm vähemmän. Heitä asuu edelleen Pohjois-Queenslandissa, mutta viime vuosikymmeninä heidän yhteisönsä ovat sekoittuneet muihin alkuasukaskansoihin. Joidenkin tutkijoiden mukaan nämä negriittikansat ovat Australian ensimmäisten asukkaiden jälkeläisiä ja vanhempaa perua kuin muut, vasta kolmannessa muuttoaallossa saapuneet alkuasukkaat, jotka tultuaan syrjäyttivät negriitit. Joidenkin mukaan kysymys siitä, tapahtuiko Australian asuttaminen yhdessä vai kolmessa vaiheessa, ja se, ketkä olivat maanosan ensimmäisiä asukkaita, politisoitui 1960-luvulla yhtenäisyyttä korostavan aboriginaalien poliittisen liikkeen synnyn myötä. Intiaanien alkuperä
Intiaanien alkuperän katsotaan olevan perinteisen näkemyksen mukaan Itä-Siperiassa. Intiaanit olivat Amerikan alkuperäiskansaa. Joihinkin kiistanalaisiin löytöihin viitaten on ajateltu intiaanien esi-isiä olleen Amerikassa ehkä jo 50 000–16 000 vuotta sitten, mutta tätä ei kyetä pitävästi todistamaan. Afroamerikkalainen musiikki
Afroamerikkalainen musiikki on Yhdysvalloissa syntynyttä Afrikasta tuotujen orjien jälkeläisten tekemää musiikkia. Alkuperäiskansa
Alkuperäiskansa on määritelty esimerkiksi kansainvälisen työjärjestön ILO:n yleissopimuksessa numero 169. Sen mukaan näille kansoille on ominaista, että ne polveutuvat väestöstä, joka maan valloituksen tai asuttamisen tai nykyaikaisen kansallisvaltion muodostumisen aikaan asui maassa. Toiseksi alkuperäiskansat ovat eläneet pitkälti riippumattomina aluetta hallitsevasta valtiosta ja säilyttäneet kielelliset, kulttuuriset ja yhteisölliset ominaispiirteensä ainakin osittain ympäröivästä valtakulttuurista erillisinä. Tällaiset määritelmät ovat kuitenkin tulkinnallisia. Saamelaisille on myönnetty alkuperäiskansan asema Norjassa, Ruotsissa, Suomessa ja Venäjällä. Näistä maista vain Norja on ratifioinut ILO:n sopimuksen. Xhosat
Xhosat ovat Etelä-Afrikan tasavallassa elävä bantukansa. Xhosat itse käyttävä itsestään nimitystä "amaXhosa" ja kielestään xhosasta nimeä "isiXhosa". Vaikka xhosa kuuluukin bantukieliin, siinä on monia vaikutteita alueen alkuperäisten asukkaiden sanien ja khoikhoiden kielistä, erityisesti maiskausäänteet, jollainen on muun muassa heimon itsensä nimessä esiintyvä "Xh"-äänne. Nykyaikana jotkut xhosat tosin puhuvat äidinkielenään afrikaansia ja englantia. Suur-Zimbabwe
Alueen eurooppalaiset siirtolaiset eivät hyväksyneet Randall-MacIverin löydöksiä, ja Hall väitti, ettei Randall-MacIverillä ollut todellista tietämystä Afrikasta. Uudisasukkaat eivät halunneet tunnustaa afrikkalaista alkuperää, sillä se oli ristiriidassa heidän tavoitteidensa kanssa. Eurooppalaisten mielestä heillä oli oikeus asuttaa Zimbabwe, koska he olivat herättämässä henkiin valkoihoisten fonikialaisten perustamaa kulttuuria. Randall-MacIverin tutkimusten aiheuttaman ristiriidan jälkeen British Association for the Advancement of Science rahoitti 1929 kolmannen tutkimuksen. Tällä kertaa kaivauksia johti Gertrude Caton-Thompson, joka myös päätteli Suur-Zimbabwen olevan afrikkalaisten luoma. Caton-Thompsonilla oli samantapaisia ennakkoluuloja kuin Randall-MacIverilläkin: hänkään ei pitänyt raunioita erityisen taitavasti rakennettuina, ja hänen mukaansa rakentajat olivat saaneet huomattavasti vaikutteita Afrikan ulkopuolelta. Caton-Thompsonin ajatukset rakennusten afrikkalaisesta alkuperästä saivat tiedeyhteisön hyväksynnän, ja esimerkiksi arkeologi Henri Breuilin mukaan kysymys oli lopullisesti ratkaistu. Valkoinen separatismi
Valkoinen separatismi on separatismin suuntaus joka haluaa erottaa valkoihoiset muista ryhmistä. Yhdysvalloissa valkoista separatismia kannattavat usein myös valkoista ylivaltaa kannattavat liikkeet, tosin monet eivät niinkään asettele ihmisiä ihonväriltään paremmusjärjestykseen, vaan teoriassa kannattaisivat myös mustaihoisen oikeutta eristäytyä omiin ryhmiinsä. Etelä-Afrikan apartheid on luultavasti ihonväriin perustuvan erottelun tunnetuin esimerkki. Vain omille tarkoitetun kotimaan eli volkstaatin luominen on yleinen tavoite nykypäivän afrikaanerinationalismissa. Yhdysvallat
Yhdysvalloissa vakituisesti asuvat ihmiset määrittelevät itse väestönlaskennan yhteydessä, mihin etniseen ryhmään kuuluvat. Väestönlaskentavirasto luokittelee ihmiset heidän ilmoitustensa perusteella kuuteen eri ”päärotuun” ("race"): valkoiset ("caucasian"), mustat ja afroamerikkalaiset, intiaanit ja eskimot, aasialaiset, Tyynenmeren saarten alkuperäisasukkaat ja viimeisenä luokkana ”jokin muu rotu”. Latinoihin ("Hispanic") luetaan rotuun katsomatta henkilöt, joiden juuret ovat espanjankielisessä kulttuurissa. Latinotaustaisia ihmisiä on yli viidennes Kalifornian, Texasin, Arizonan, Nevadan, Floridan ja Coloradon osavaltioiden asukkaista. Keski-Afrikan tasavalta
Suurimmat etniset ryhmät Keski-Afrikan tasavallassa ovat bajat (33 %), bandat (27 %), mandžiat (13 %), sarat (10 %), mbumit (7 %), mbakat (4 %) ja jakomat (4 %). 2 % väestöstä kuuluu muihin ryhmiin. Asukkaista 35 % tunnustaa paikallisia uskontoja, 25 % on protestanttisia kristittyjä, 25 % katolisia kristittyjä ja 15 % islaminuskoisia. Myös kristityiksi itsensä laskevat ovat usein saaneet vaikutteita animistisista perinteistä ja uskomuksista. Kansat (intiaaniheimo)
Kansat (joskus myös nimillä kanza ja kaw, "etelätuulen kansa", omankieliseltä nimeltään hutañga) olivat alun perin eteläisten tasankojen maanviljelijöihin lukeutuva intiaaniheimo Kansasin osavaltion koillisosassa ja Missourin luoteisosissa. Kansat menettivät maansa Yhdysvalloille 1800-luvun aikana ja heidät siirrettiin Intiaaniterritorioon eli nykyiseen Oklahomaan. Nykyisin virallisesti rekisteröityneitä kansoja on 3 542 ja heitä asuu lähinnä Oklahomassa. Viimeinen täysiverinen kansa kuoli kuitenkin vuonna 2000. Navajot
Navajot (joskus myös navaho, omakielinen nimi "diné" "ihmiset") ovat Yhdysvaltain lounaisilla alueilla asuva intiaanikansa. He ovat eräs nykypäivän runsaslukuisimmista alkuperäiskansoista Pohjois-Amerikassa ja heitä lasketaan olevan lähes 300 000. Tähän lukuun sisältyvät kaikki, jotka ilmoittavat vähintään yhden isovanhemmistaan navajoksi. Suurin osa navajoista asuu navajo-reservaatissa, joka sijaitsee osittain Arizonan, Utahin ja New Mexicon alueilla. Negridinen rotu
Filosofi Michael Levinin mukaan negridiksi kutsutaan tavallisesti ihmisiä, joiden esi-isät asuivat Saharan eteläpuolisessa Afrikassa 15–5000 sukupolvea sitten ja erilaisia hybridipopulaatioita kuten afroamerikkalaiset, joilla suurin osa esi-isistä on tuolta alueelta. Itsenäisten maiden alkuperäis- ja heimokansoja koskeva yleissopimus
Suomi allekirjoitti eli hyväksyi sopimuksen vuonna 1989. Suomessa yleissopimuksen tarkoittamaa alkuperäiskansaa ovat saamelaiset. Afrosentrismi
Afrosentrismi on maailmankuvan näkökulma, joka keskittyy mustaan Afrikkaan ja afrikkalaisiin ja Amerikan mustaan väestöön. Afrosentrismin tarkoitus on sekä taistella länsimaihin keskittynyttä, esimerkiksi eurosentristä historiankirjoitusta vastaan, että kohottaa mustien itsetuntoa ja etnistä ylpeyttä. Negriitit
Negriitit ovat lyhytkasvuisia sekä tummaihoisia ja kiharatukkaisia kuten afrikkalaiset. Heidän arvellaan olevan Kaakkois-Aasian alkuperäisiä asukkaita, ja heitä on arveltu eläneen nykyisten asuinsijojensa lisäksi myös Australiassa, Taiwanissa ja Etelä-Kiinassa, kunnes pohjoisaasialaiset syrjäyttivät heidät. Vaaleahiuksisuus
Vaaleahiuksisia on lisäksi pieninä vähemmistöinä pääosin tummapiirteisten ihmisten kansoittamilla alueilla. Pohjois-Amerikassa ja Lähi-idässä noin viisi prosenttia ihmisistä on vaaleahiuksisia. Varsinkin Amerikassa kyse lienee suurelta osin pohjoiseurooppalaisten siirtolaisten jälkeläisistä. Pääasiassa mestitsien asuttamissa Latinalaisen Amerikan maissa, kuten Meksikossa ja Kolumbiassa, Saharan eteläpuolisen Afrikan alkuperäisväestössä sekä itäaasialaisten mongolidien keskuudessa määrä on alle prosentin, ja näissäkin tapauksissa kyse on usein albinismista. Vaaleahiuksisuutta esiintyy myös eräillä Australian aboriginaaleilla etenkin lapsena. Mustat
Britanniassa ”mustalla” tarkoitetaan ketä tahansa, jolla on Saharan eteläpuolista perimää ja jonka iho on tumma. Brasiliassa ”musta” (port. "negro") viittaa vain ihmisiin, joiden koko perimä on afrikkalaista. Australiassa paikallisia alkuperäisasukkaita kutsutaan joskus ”mustiksi”. Latinot
Vastoin yleistä väärinkäsitystä, latinot eivät ole rotu, vaan latinot ovat perimältään pääosin eurooppalaisia, intiaaneja ja afrikkalaisia, ja suurin osa latinoista on "sekarotuisia". Yhdysvaltojen väestönlaskennassa entisestä kaavasta poiketen 2010-luvulla huomattavan monet latinoista ovat ilmoittaneet olevansa valkoisia. Afrikaans
Etelä-Afrikassa afrikaans on valtakieli afrikaanerien ja värillisten (afrikaansiksi "Bruinmense, Kleurlinge") keskuudessa. Värilliset muodostavat noin puolet kaikista afrikaansin puhujista. Maantieteellisesti se on puhutuin kieli Länsi- ja Pohjois-Kapin provinsseissa. Afrikaansista on olemassa kolme päämuotoa: kapafrikaans, Oranjejoen afrikaans ja yleiskielen pohjana ollut "Oosgrens-Afrikaans". Kapafrikaansia ja Oranjejoen afrikaansia puhuvat pääasiassa värilliset, ja niissä on havaittavissa enemmän englannin ja malaijin vaikutusta. Afrikkalainen elokuva
Siirtomaa-ajan aikana Afrikka oli esitetty pääosin länsimaalaisten elokuvantekijöiden silmin. Viidakkoa, villieläimiä ja -ihmisiä, sekä Tarzan ja Jane. Maanosa oli esitetty eksoottisena maana ilman historiaa, saatikka kulttuuria.
Ranskalaisissa siirtomaissa afrikkalaisilta oli lailla kielletty omien elokuvien tekeminen. Ensimmäisen afrikkalaisen elokuvan teki tästä syystä Pariisissa beniniläisen Paulin Doumanou Vieyra. Elokuvan nimi oli "Afrique sur Seine". Elokuva käsitteli afrikkalaisena olemisen vaikeutta 1950-luvun Pariisissa, ja sitä pidetään ensimmäisenä mustan afrikkalaisen ohjaamana elokuvana. Amerikanenglantilaiset
Amerikanenglantilaiset, myös angloamerikkalaiset, ovat Yhdysvaltain kansalaisia, joilla on englantilaiset sukujuuret. Amerikansaksalaisten ja amerikanirlantilaisten jälkeen he ovat Yhdysvaltain kolmanneksi suurin eurooppalaistaustainen ryhmä. Tämä arvio amerikanenglantilaisten määrällisestä osuudesta on väestötieteilijöitten mukaan kuitenkin epätarkka ja luultavasti todellista pienempi, koska tiedot perustuvat kyselyyn, ja useimmat taustaltaan amerikanenglantilaiset luultavammin määrittelevät itsensä pelkästään amerikkalaisiksi. Ensimmäiset kansat
Eri ensimmäisten kansojen ryhmiä on Kanadassa yli 600, joskaan kaikki ensimmäisiin kansoihin lukeutuneet eivät ole välttämättä rekisteröityneet virallisesti minkään ryhmän jäseneksi. Kanadan vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan ensimmäisiin kansoihin kuuluvia oli yhteensä 977 230. 24,2 % heistä asuu Ontariossa, 17,7 % Brittiläisessä Kolumbiassa, 14 % Albertassa. 13,4 % Manitobassa ja 11,7 % Saskatchewanissa. Suhteellisesti eniten ensimmäisten kansojen jäseniä oli Luoteisterritorioiden asukkaista (32,1 %). Quebecissä heidän osuutensa väestöstä oli 1,2 %, Ontariossa 1,8 % ja Atlantin provinsseissa 3,2 %. Koko Kanadan väestöstä he muodostivat 2,8 %. Afrikka
Afrikka on maailman toiseksi suurin maanosa. Sen pinta-ala on 30 365 000 neliökilometriä, joka on 20,3 prosenttia Maan maapinta-alasta. Afrikan noin 1,2 miljardia asukasta muodostaa noin 15 prosenttia ihmiskunnasta. Pohjois-Amerikan intiaanit
Suurin osa Pohjois-Amerikan alkuperäisistä asukkaista on luokiteltu niin sanotuiksi amerintiaaneiksi, jotka muuttivat mantereelle ensimmäisissä ryhmissä. Luoteis-Kanadassa ja Lounais-Yhdysvalloissa elävät athabascan kieliset "na dene"-kansat kuten apassit ja navajot tulivat Amerikkaan myöhemmin. Pohjoisen eskimot, aleutit ja jupikit on perinteisesti nähty intiaaneihin kuulumattomana kolmantena ryhmänä, joka saapui mantereelle viimeisenä.. Amerikansomalit
Amerikansomalit ovat Yhdysvaltain kansalaisia, jotka ovat syntyneet tai joiden juuret ovat Somaliassa. Suurin osa heistä on saapunut 1990-luvulla pakolaisina, mutta ensimmäiset saapuivat jo 1940-luvulla. Yhdysvaltain somaliyhteisö on maailman seitsemänneksi suurin ja se käsittää 35 760 henkilöä, tosin osa tästä määrästä kuuluu myös Somalian muihin kansoihin kuten Somalian bantuihin, joita Yhdysvalloissa on 12 000. Lumbeet
Lumbeet ovat pohjoisamerikkalainen väestöryhmä, joka asuu pääosin Pohjois-Carolinassa. Lumbeiden alkuperä on kiistanalainen, mutta he itse pitävät itseään intiaaneina. Useiden historiallisten dokumenttien perusteella he ovat afroamerikkalaisten, intiaanien ja valkoihoisten risteymiä. Vuonna 1956 liittovaltion kongressi viimein tunnusti lumbeet laillisesti intiaaneiksi, mutta epäsi heiltä intiaaneille tarkoitetun liittovaltion tuen. Uuspakanuus
Suurin osa vanhoista kansallisista luonnonuskonnoista on väistynyt esimerkiksi kristinuskon ja islamin tieltä. Monilla seuduilla on vielä alkuperäisuskontojen kannattajia. Etenkin monien alueiden alkuperäisasukkaat lasketaan vanhapakanallisiksi. Luonnonuskontoja on vielä voimissaan Afrikassa, Oseaniassa, Etelä-Amerikassa sekä harvaan asuttujen pohjoisalueiden kansojen kuten inuiittien keskuudessa. Alkuperäiskansa
Yhdistyneiden kansakuntien julkaiseman selvityksen mukaan alkuperäiskansojen eliniänodote on lyhyempi kuin muulla väestöllä. Syynä ovat muun muassa köyhyys, aliravitsemus ja tartuntataudit. Intiaanit
Kanadassa intiaanikansoja, joilla on tunnustettu asema, kutsutaan nimellä First Nations (”ensimmäiset kansat”). 1960-luvulle saakka intiaaneja yritettiin sulauttaa kanadalaiseen valtakulttuuriin, kunnes seuraava vuosikymmen muutti käytäntöä. Tuolloin Kanadan intiaanien kansallinen veljesjärjestö (NIB) ehdotti Amerikkojen ulkopuolelle yltävää kansainvälisestä järjestöä, joka pyrkisi alkuperäiskansojen aseman parantamiseen YK:n välityksellä. Monivaiheisten valmistelujen jälkeen järjestö loi yhteydet Australian ja Uuden-Seelannin alkuasukkaisiin sekä saamelaisiin. Kafferit
Kafferit (, , , valehtelija, uskonnollisessa merkityksessä harhaoppinen) oli valkoisten siirtolaisten käyttämä nimitys Kaakkois-Afrikan bantukansoista. Nykyisin termi on erityisesti Etelä-Afrikassa halventava ilmaus mustasta ihmisestä. Englannin kielessä termiä käytti ensimmäiseksi Richard Hakluyt vuonna 1589 viitaten eteläisen Afrikan asukkaisiin, jotka asuivat nykyisten Zimbabwen, Etelä-Afrikan ja Mosambikin alueella. 1900-luvun aikana sanasta muodostui halventava termi joka vastasi englannin "nigger"-sanaa. Saharan eteläpuolinen Afrikka
Saharan eteläpuolinen Afrikka on ihmislajin alkukoti, ja sieltä, Etiopiasta, on löydetty ihmisen varhaisimmat fossiilit. Intiaanit
Intiaanit on perinteinen nimitys, joka yhdistää Amerikan alkuperäiskansat ja heistä polveutuvat ihmiset. Intiaani-nimitys juontaa Kristoffer Kolumbukselta, joka Karibian saarille saapuessaan uskoi tulleensa Intiaan ja alkoi kutsua alkuasukkaita nimellä "indios". Amerikan alkuperäiskansoista aleutit, jupikit ja inuitit on perinteisesti jätetty intiaanit-käsitteen ulkopuolelle, mutta viime vuosina tästä käytännöstä on pääosin luovuttu. Panafrikkalaisuus
Panafrikkalaisuus pyrkii vaalimaan afrikkalaisten historiallista, kulttuurista, henkistä, taiteellista, tieteellistä ja filosofista perintöä. Panafrikkalaisuus eettisenä järjestelmänä etsii arvojaan Afrikan historiasta ja afrikkalaisten yhteisistä kokemuksista orjuutta, rasismia, kolonialismia ja uuskolonialismia vastaan. Moderni panafrikkalaisuus alkoi 1900-luvun vaihteessa. Vaikka panafrikkalaisuus alun perin pyrki maanosan yhtenäisyyteen, se alkoi myöhemmin kattaa myös afrikkalaisen diasporan muun muassa Karibialla, Yhdysvalloissa ja Brasiliassa. Panafrikkalaisuus myös vastustaa eurooppakeskeistä historiakäsitystä ja -näkökohtia ja pyrkii luomaan afrikkalaisia näkökulmia niin historiankirjoitukseen kuin yhteiskuntaankin. Yksi panafrikkalaisuuden merkittävistä saavutuksista on vuonna 2002 perustettu Afrikan unioni, jolla on kunnianhimoisia tavoitteita maanosan poliittisesta yhdentymisestä. Rotu ja älykkyys
Yhdysvaltojen mustien ÄO on hieman tutkimuksesta riippuen noin 15 pistettä korkeampi kuin afrikkalaisilla. Tätä on selitetty paremmilla ympäristöolosuhteilla, mutta myös sillä, että noin 1/4 Yhdysvaltain mustien perimästä on peräisin valkoisilta. Richard Nisbett on kyseenalaistanut valkoisen perimän merkityksen huomauttamalla, että Yhdysvaltojen afrikkalaisperäisessä väestössä korrelaatio ÄO:n ja ihonvärin vaaleuden välillä on eräiden tutkimusten mukaan vain vähäinen.. Biodiversiteetti
80 prosenttia maapallon biodiversiteetistä on alkuperäiskansojen alueella, vaikka alkuperäiskansat muodostavat vain 6 prosenttia maailman väestöstä. Alkuperäiskansojen kulttuurit ovat useimmiten edelleen vahvasti sidoksissa luonnonvarojen käyttöön, ja niiden harjoittamat perinteiset elinkeinot ovat osoittautuneet usein varsin kestäviksi. Afrosuomalaiset
Afrosuomalaiset ovat Suomessa asuvia henkilöitä, joiden sukujuuret ovat ainakin osittain Saharan eteläpuolisen Afrikan alkuperäisväestössä. Heitä on asunut Suomessa 1800-luvulta saakka. Vuonna 2009 afrosuomalaisia arvioitiin olevan noin 20 000. Buurit
Nykyisin Etelä-Afrikassa ja Namibiassa asuvat valkoihoinen afrikaansinkielinen väestö nimittää itseään pääsääntöisesti afrikaanereiksi lukuun ottamatta joitakin pieniä, yleensä erittäin konservatiivisia, ryhmiä, jotka edelleen kutsuvat itseään buureiksi. He katsovat, että monet voortrekkerien jälkeläiset eivät assimiloituneet heidän mielestään kapmaalaisten luomaan afrikaaneri-identiteettiin, joka syntyi Etelä-Afrikan unionin perustamisen jälkeen. Africanis
Africanis on ikivanha rotu, kenties kaikkein vanhimpia. Niilin jokisuistoilta ja Afrikan muista osista on löydetty todisteita, joiden mukaan se olisi säilynyt melko samanlaisena jo tuhansia vuosia. Sen arvellaan syntyneen 4700-luvulla eaa. Etelä-Afrikassa paikallinen rotuyhdistys on ottanut tehtäväkseen rodun suojelemisen, mutta muualla maailmassa yhdistyksiä ei vielä ole. Afrikkalaisamerikkalainen englanti
Afrikkalaisamerikkalainen englanti perustuu valkoiseen amerikanenglantiin, Karibian kreoleihin ja afrikkalaisiin kieliin, jotka tulivat orjien mukana Yhdysvaltoihin 1600–1800-luvuilla. Se syntyi Etelävaltioissa sinne tuotujen orjien kielenä. Kielessä säilyneitä afrikkalaisia piirteitä ovat esimerkiksi sananalkuinen [d] < th, olla-verbin poisjättäminen ja tietyt verbaalisen kaksintaistelun muodot puhekulttuurissa. Alun perin kieli toimi myös amerikanafrikkalaisten välisenä salakielenä. Kieli levisi mustan väestön muuttoliikkeen kautta myös pohjoisen suuriin kaupunkeihin. Arktisen alueen alkuperäiskansat
Arktisen alueen alkuperäiskansojen lainsäädännöllinen asema vaihtelee maasta toiseen. Norjassa saamelaiset on luokiteltu alkuperäiskansaksi, mutta Suomessa heillä on vain kielivähemmistön asema. Kanadassa Nunavutin territorio perustettiin inuittien vaatimasta maa-alueesta. Venäjällä muun muassa alkuperäiskansojen elintavat ja kulttuurit ovat paikoin hyvinkin ahtaalla, ja taloudelliset hankkeet ajavat toisinaan näiden oikeuksien ohi. Afroamerikkalaiset
Afroamerikkalaiset ovat uskonnoltaan useimmiten protestantteja. Heidän murteensa eroaa jonkin verran tavallisesta amerikanenglannista. Värilliset
Värillisillä on eteläafrikassa oma etninen identiteettinsä, joka kehittyi 1860-luvun aikana. Värilliset ovat keskittyneet Kapmaan alueelle. Apartheidin aikana värilliset olivat yksi virallisestä väestöryhmästä bantujen, valkoisten ja aasialaisten ohella, joihin kaikki eteläafrikkalaiset luokiteltiin. Alkuperäiskansa
Alkuperäiskansa on (vähemmistönä oleva) kansallisuus, joka on jonkin alueen alkuperäistä väestöä. Alkuperäiskansat muodostavat noin 6 prosenttia maailman väestöstä, ja pelkästään Intiassa on yli 100 miljoonaa alkuperäiskansoihin kuuluvaa ihmistä. Afrikaanerit
Alankomaalaiset reformoidut kirkot ovat myös vaikuttaneet merkittävästi afrikaanerinationalismin ja kansallisen identiteetin syntymiseen. Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan Etelä-Afrikassa asui 4,4 miljoonaa valkoista, joista 2,5 miljoonaa puhui afrikaansia äidinkielenään. Afrikaanerikirkkojen jäsenmäärä oli 1,4 miljoonaa. Namibiassa oli vuoden 1991 väestönlaskennan mukaan 133 324 afrikaansia äidinkielenään puhuvaa henkilöä, ja he muodostivat 9,5 prosenttia maan väestöstä. Hiukset
Afrikkalaiset hiukset ovat yleensä kiharat ja mustat, mutta kansojen välillä on paljon vaihtelua. Mustista afrikkalaisista 75 prosentilla on kähärät hiukset ja 15 prosentilla kiharat. Kiharia hiuksia tavataan muun muassa etiopialaisilla, nubialaisilla ja somaleilla. Suoria tai lainehtivia hiuksia esiintyy kaikkein kosteimmilla alueilla sekä Saharassa ja Sudanissa. Tiheän ja kiharan tukan arvellaan suojelevan päätä voimakkaalta auringonpaisteelta. Muu kuin musta hiusväri afrikkalaisella on usein ympäristötekijöiden kuten aliravitsemuksen seurausta. Kansainvälinen maailman alkuperäiskansojen päivä
Kansainvälinen maailman alkuperäiskansojen päivä on kansainvälinen vuosipäivä, jota vietetään 9. elokuuta. YK:n yleiskokous sopi asiasta 23.12.1994, päätöslauselmalla 49/214. Päivä valittiin, koska 9. elokuuta 1982 kokoontui ensimmäinen alkuperäiskansoja käsittelevä työryhmä YK:n ihmisoikeustoimikunnassa. Päivänä muistetaan maailman monikulttuurisuutta, alku­peräis­kansojen kulttuureja, ansioita ja saavutuksia. Päivä julistettiin, koska maailman monikultturisuuden tunnustamiseen on vielä pitkä tie, sillä kaikkia alkuperäiskansoja ei kohdella tasa-arvoisesti eikä heidän saavutuksiaan ympäristönsuojelussa tunnusteta tai ihmisoikeuksiaan kunnioita. Suomessa päivä on yksi saamelaisten yhdestätoista virallisesta liputuspäivästä. Etelä-Afrikka
79,2 % eteläafrikkalaisista on mustia, jotka jakautuvat useisiin eri kansoihin ja heimoihin. Valkoiset, joita on 8,9 % (n. 4,6 miljoonaa), ovat lähinnä hollantilaisten, ranskalaisten, saksalaisten ja brittien siirtolaisten jälkeläisiä. Valkoisista puhuu äidinkielenään afrikaansia yli 2,7 miljoonaa (n. 61 % valkoisista). Sekarotuisiin kuuluu 8,9 % värillisiin, jotka ovat 1600–1800-luvuilla maahaan tuotujen orjien, alkuperäisten xhosien ja hollantilaisten uudisasukkaiden jälkeläisiä. Aasialaiset ovat pääasiassa intialaisten sokeriplantaaseille tuotujen työläisten jälkeläisiä, ja heitä on 2,5 % lähinnä KwaZulu-Natalin provinssissa ja nykyisin entistä enemmän Pretoria-Johannesburgin alueella Gautengin provinsissa. Rotuluokkansa ilmoittamatta jättäneitä on 0,5 %. Suurimmat mustat kansat ovat zulut (21 %), xhosat (17 %) ja sothot (15 %). Afroamerikkalaiset
Afroamerikkalaiset () ovat mustaihoisia Yhdysvaltain kansalaisia tai asukkaita, joiden sukujuuret ovat suurimmalta osin Afrikassa. Afroamerikkalaisia on Yhdysvalloissa noin 42 miljoonaa eli yli 13 prosenttia väestöstä, ja he muodostavat Yhdysvaltain toiseksi suurimman etnisen vähemmistön. Yhdysvaltain historia
Lounaisalueen alkuperäisiä intiaaneja ovat Arizonan ja Uuden Meksikon pueblointiaanit. Pueblo-kylät muodostuvat taloryhmistä, jotka oli penkereittäin rakennettu yhteen. Varsinaiset pueblot asuvat pääasiassa Rio Granden varrella ja heidän länsipuolellaan elivät hopi-intiaanit, jotka edustivat samaa kulttuuria. Apassit ja navajot asettuivat pueblojen ympäristöön 1400–1600-lukujen aikana ja omaksuivat näiden maanviljelyn. Etelä-Afrikan siirtomaahistoria
Kaivosteollisuuden kasvava halvan työvoiman tarve sai hallituksen myös uudistaman politiikkaansa afrikkalaista enemmistöä kohti. Godfrey Lagden, Milnerin alkuasukasasioiden komissaari Transvaalissa, nimettiin Etelä-Afrikan alkuasukasasioiden komission ("South Africa Native Affairs Commission", SANAC) puheenjohtajaksi. SANAC:n loppuraportissa muotoiltiin rotuerottelujärjestelmä, joka säilyi maassa lähes sata vuotta ja joka muodostui myös apartheidin pohjaksi. Komission suosituksessa afrikkalaisilta poistettiin oikeus omistaa maata, päättää omasta hallinnostaan tai edes työskennellä muualla kuin afrikkalaisille osoitetuilla alueilla. Mustille perheille annettaisiin pieni maa-alue näiltä alueilta, jotta miehiä voitaisiin tämän jälkeen käsitellä siirtotyöväkenä kaivoskaupungeissa. Perheiden oli tarkoitus pystyä hankkimaan itsenäisesti elantonsa maasta miehen työskennellessä kaivoksissa. Lisäksi afrikkalaiset eivät saisi äänestää tai asettua ehdolle missään vaalissa, jossa eurooppalaisilla oli äänioikeus.
Rotuerottelupolitiikka ja afrikkalaisten, intialaisten ja värillisten pettymys brittihallinnon haluttomuuteen poistaa se siirtomaistaan johti vastarinnan nousuun uudenlaisten poliittisten järjestöjen kautta. Vuonna 1898 perustettiin Etelä-Afrikan alkuasukaskongressi (South African Native Congress), jonka tarkoituksena oli turvata afrikkalaisten oikeudet brittiläisen imperiumin kansalaisina. Mohandas Gandhin vuonna 1894 perustama Natalin intialainen kongressi (Natal Indian Congress) pyrki turvaamaan intialaisten oikeudet, ja Afrikan kansanjärjestö (African Political Organization, myöhemmin African People's Organization) ajoi värillisten asiaa. Näiden järjestöjen kautta afrikkalaiset, intialaiset ja värilliset ryhtyivät organisoimaan vastarintaa hallituksen rotuerottelupolitiikalle. Gandhi aloitti vuonna 1906 passiivisen vastarintakampanjan uutta passilakia vastaan. Alkukoti Afrikassa
Alkukoti Afrikassa on nykyisin hyväksytyin teoria nykyihmisen alkukodista. Sen mukaan kaikki nykyihmisväestöt ovat Afrikassa kehittyneen heidelberginihmisen jälkeläisiä, jotka levittäytyivät Afrikasta viimeisen kerran Lähi-idän kautta 60 000 vuotta sitten muualle maapallolle ja syrjäyttivät Euroopan ja Aasian alkuperäiset väestöt osin risteytyen niiden kanssa. Yhden syntykodin hypoteesia tukevat fossiilit, arkeologiset löydöt sekä biokemialliset ja geneettiset todisteet. Käsitystä Afrikasta ihmisen alkukotina vahvistaa sekin, että Afrikassa ihmisen geneettinen vaihtelu on paljon suurempaa kuin muualla maailmassa, mikä kertoo siitä, että Afrikan väestö on vanhempaa kuin muun maailman. Afrikan sisällä geneettisesti vanhinta ja monipuolisinta väestöä ovat tutkimusten mukaan eteläisen Afrikan Kalaharin sanit. He tosin asuivat kymmeniä tuhansia vuosia sitten paljon nykyistä laajemmalla alueella Saharan eteläpuolisessa Afrikassa, joten vielä ei voida sanoa, missä päin Afrikkaa ihminen syntyi. Arktisen alueen alkuperäiskansat
Arktisen alueen alkuperäiskansat ovat arktisella alueella eläviä alkuperäiskansoja. Arktisen alueen määritelmiä on useita. Alueen noin neljästä miljoonasta asukkaasta noin kymmenesosa kuuluu alkuperäiskansoihin. Arviot lukumäärästä vaihtelevat, sillä alkuperäisyyden määritelmästä käydään keskustelua. Samoin on eri käsityksiä siitä, mitkä ovat erillisiä alkuperäiskansoja. Afromeksikolaiset
Afromeksikolaiset ovat espanjalaisten Afrikasta maahan tuomien orjien jälkeläisiä. 1600-luvun alussa Meksikossa oli suurempi afrikkalaistaustainen väestö kuin missään muussa Amerikan osassa. Koko siirtomaavallan ajan afrikkalaisia oli maassa enemmän kuin espanjalaisia. Yhteensä maahan tuotiin arviolta 200 000 afrikkalaista orjaa. Vuoden 1810 väestönlaskennan mukaan afromeksikolaiset muodostivat 10 % väestöstä. Meksikoon muodostui myös karanneiden orjien vapaita yhteisöjä, joista tunnetuimman, San Lorenzo de los Negrosin, perusti Gaspar Yanga 1570-luvulla. Meksikon itsenäisyyssodassa mustia palveli kapinallisten puolella Espanjaa vastaan. Yksi heistä oli Vicente Guerrero, josta tuli maan itsenäistyttyä sen toinen presidentti. Meksikon itsenäistyttyä afromeksikolaiset vaikuttivat voimakkaasti maan talouden kehitykseen toimiessaan muun muassa hopeakaivoksilla ja sokeriruokoviljelmillä. Sanit
Sanit ovat eteläisen Afrikan alkuperäiskansaa. Sanit ovat asuttaneet Kalaharin autiomaata niin kauan kuin alueella on ollut ihmisiä, mutta ennen bantuekspansiota ja eurooppalaisten tuloa heidän asuinalueensa käsitti vielä laajemman osan Etelä-Afrikkaa. Ranskankielinen Amerikka
Ranskalainen Amerikka (), käsittää Amerikassa asuvat ranskankieliset, joiden sukujuuret ovat Pohjois-Amerikan Uudessa Ranskassa ja sitä kautta entisessä emämaassa Ranskassa. Kanadassa sijaitsevaa Québecin provinssia pidetään yleisesti kulttuurin keskittymänä, mutta alue käsittää myös osia Yhdysvaltojen Louisianasta ja Haitin tasavallan. Ranskankielinen yhteisö kutsuu itseään Pohjois-Amerikan mantereella nimellä "Ordre des francophones d’Amériques". Afrikaanerit
Afrikaanerit tai afrikaanit ( ’afrikkalainen’) ovat pääosin Etelä-Afrikassa asuvia eurooppalaisperäisiä buurien ja niin sanottujen Kapmaan hollantilaisten jälkeläisiä, jotka puhuvat afrikaansia ja ovat perinteisesti kuuluneet johonkin maan reformoiduista kirkoista. Afrikaanerit ovat enimmäkseen kalvinististen alankomaalaisten, mutta myös ranskalaisten hugenottien, saksalaisten ja belgialaisten jälkeläisiä. Liberian afroamerikkalaiset
Liberian afroamerikkalaiset ovat Liberiassa asuvia Yhdysvalloista sinne muuttaneiden vapautettujen orjien jälkeläisiä. Afrikaanerinationalismi
Erityisesti ANC:n ja Kansallispuolueen neuvotellessa Etelä-Afrikan demokratisoimisesta ennen maan ensimmäisiä vapaita vaaleja vuonna 1994 käytiin keskustelua myös afrikaanerien oman "volkstaatin" perustamisesta. Asian tutkimiseksi perustettiin Volkstaat-komitea. Komitean loppumietinnössä ehdotettiin alueellista itsemääräämisoikeutta niille alueille, joilla afrikaanerit muodostavat enemmistön sekä erityisen neuvoa-antavan afrikaanerikomitean perustamista. Mielipidemittausten perusteella "Volkstaatin" perustamista kannattaa kuitenkin vain noin viidennes afrikaanereista. Vuosina 1998–1999 maan hallituspuolue ANC ilmoitti, ettei se tule kannattamaan "Volkstaatin" perustamista, mutta pyrkii kaikin tavoin suojelemaan afrikaanerien kieltä ja kulttuuria maan muiden vähemmistöjen tavoin. Afrosentrismi
Afrosentrismissä keskeistä on ajatus, että Afrikka muodostaa omankaltaisensa kulttuuriympäristön, jota ei voi ymmärtää perinteisin eurooppakeskeisin menetelmin. Joskus ajatus viedään niin pitkälle, että katsotaan muiden kuin afrikkalaisperäisten henkilöiden olevan kykenemättömiä ymmärtämään afrikkalaista kulttuuria. Afrosentrismissä on herättänyt kritiikkiä sen keskeinen ajatus yhdestä suuresta panafrikkalaisesta kulttuurista. Kielelliset, kulttuuriset ja geneettiset erot ovat Afrikan mustan väestön sisällä hyvin suuret, ja yhdestä afrikkalaisesta kulttuurista puhuminen ei siksi voi vastata todellisuutta. Arktisen alueen alkuperäiskansat
Kanadassa arktisten alueiden väestöstä noin puolet (yli 20 000 henkeä) kuuluvat alkuperäiskansoihin, Grönlannissa he ovat enemmistönä. Venäjällä asuu virallisten tietojen mukaan noin 50 000 alkuperäiskansojen edustajaa, mutta YK:n tiedotteessa vuodelta 2009 arvioitiin siellä asuvan 44 alkuperäiskansan noin 250 000 jäsentä. Kanadan alkuperäiskansat
Kanadan alkuperäiskansat ovat Kanadan alkuperäisasukkaita. Heidät jaetaan kolmeen ryhmään, "ensimmäisiin kansakuntiin" ( ), inuiitteihin ja métisseihin. Ensimmäisiin kansakuntiin luetaan kaikki alkuperäisasukkaat, jotka eivät ole arktisilla alueilla asuvia inuiitteja eivätkä osittain eurooppalaisperäisiä métissejä. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että he olisivat kielellisesti tai kulttuurisesti keskenään samaa alkuperää. Valkoinen ylivalta
Alkuperäisväestö, esimerkiksi intiaanit Yhdysvalloissa ja Kanadassa, sekä aboriginaalit Australiassa nähtiin enemmänkin esteenä kuin ihmisolentoina oikeuksineen. Varsinkin Yhdysvaltojen etelävaltioissa valkoisen ylivallan mukaiset aatteet ovat olleet vahvoja, ja vaikka orjuus lakkautettiinkin, ajatus valkoisesta ylivallasta ei alueelta kadonnut. Esimerkiksi Ku Klux Klan harjoitti lynkkausta käytännössä rangaistuksetta aina 1960-luvulle saakka. Yhdysvalloissa ei-valkoisten syrjintä oli hallituksen hiljaisesti hyväksymää aina 1950-luvulle saakka. Valkoisen ylivallan aatteen mukainen rotusortoa kannattavaa hallintojärjestelmä oli Rhodesiassa voimassa vuoteen 1979 ja Etelä-Afrikassa 1990-luvulle asti. Afrosentrismi
Afrosentrismin eräs äärimuoto viljelee myös epätieteellisiä väitteitä historiasta, kuten että muinainen Egypti oli mustien perustama tai että Kleopatra, Sokrates, Hannibal yms. tunnetut historian henkilöt olisivat olleet mustia. Osa afrosentristeistä laskee mustiksi ja siis samaan ryhmään myös kaikki maailman tummaihoiset, kuten Intian dravidakieliset, Australian aboriginaalit, pohjoisafrikkalaiset, kuten myös Meksikon olmeekit, joiden patsaissa vaikuttaa joidenkin mielestä olevan afrikkalaisia piirteitä, mikä ei vastaa yleistä tieteellistä käsitystä. Musta ylivalta
Nation of Islam -järjestöä on syytetty rasismista ja antisemitismistä. Nation of Islam opettaa, että mustat ihmiset ovat alkuperäisiä ihmisiä. Louis Farrakhan on sanonut, että ”"valkoiset ihmiset ovat potentiaalisia ihmisiä… he eivät vain ole kehittyneet vielä"”. Järjestö otti aineksia islamista ja väitti, että valkoihoiset olivat tulosta oudosta geneettisestä kokeesta, jonka tummaihoinen tieteilijä oli tehnyt 6 000 vuotta sitten. Englantilaiset
Englantilaiset ovat pääasiassa Englannissa ja muissa Yhdistyneen kuningaskunnan osissa asuva kansa, joka puhuu äidinkielenään englantia. Englantilainen identiteetti periytyy varhaiselta keskiajalta, jolloin he käyttivät itsestään nimitystä "Anglecynn". Suurin englantilaisten keskittymä asuu Englannissa. Amerikanenglantilaisia on arviolta noin 30 miljoonaa. Englantilaiset ovat muodostuneet monien Britanniaa asuttaneiden heimojen sekoittuessa, heihin on sekoittunut ainakin kelttejä, angleja, sakseja, juutteja, viikinkejä ja normanneja. Musta nationalismi
Mustien nationalistien päämäärät ovat liittyneet joko Afrikan tulevaisuuteen tai erillisen mustan kansakunnan synnyttämiseen Amerikan mantereelle. Tavoitteena on ollut afrikkalaista alkuperää olevien kulttuurinen, poliittinen ja taloudellinen itsenäisyys. Afrikaanerit
Etelä-Afrikassa ei ole olemassa luotettavia tilastoja maahan- tai maastamuutosta, mutta erään laskelman mukaan noin 800 000 valkoista noin neljästä miljoonasta on muuttanut pois vuoden 1995 jälkeen. On arveltu, että lähtijöistä suurempi osa olisi brittejä kuin afrikaanereita, koska edellisillä on usein Yhdistyneen kuningaskunnan ja Etelä-Afrikan kaksoiskansalaisuus. Afrikaanereita muutti maasta yhtä paljon kuin englantia puhuvia ensimmäisen kerran vuonna 2001. Ihmisen evoluutio
Nykyisin hyväksytyin teoria nykyihmisen alkukodista on yhden syntykodin hypoteesi, nimitykseltään ”Alkukoti Afrikassa” tai ”Äskettäinen afrikkalainen alkuperä”. Sen mukaan kaikki nykyihmisväestöt ovat Afrikassa kehittyneen heidelberginihmisen jälkeläisiä. He levittäytyivät Afrikasta viimeisen kerran Lähi-idän kautta 60 000 vuotta sitten muualle maapallolle ja syrjäyttivät Euroopan ja Aasian alkuperäiset väestöt osin risteytyen niiden kanssa. Kaikki nykyisten Afrikan ulkopuolisten väestöjen (tai rotujen) ominaisuudet ovat siis kehittyneet alle 60 000 vuodessa. Yhden syntykodin hypoteesia tukevat fossiilit, arkeologiset löydöt sekä biokemialliset ja geneettiset todisteet. Käsitystä Afrikasta ihmisen alkukotina vahvistaa se, että Afrikassa ihmisen geneettinen vaihtelu on paljon suurempaa kuin muualla maailmassa. Tämä kertoo siitä, että Afrikan väestö on vanhempaa kuin muun maailman. Afrikan sisällä geneettisesti vanhinta ja monipuolisinta väestöä ovat tutkimusten mukaan eteläisen Afrikan Kalaharin sanit. He tosin asuivat kymmeniä tuhansia vuosia sitten paljon nykyistä laajemmalla alueella Saharan eteläpuoleisessa Afrikassa, joten vielä ei voida sanoa, missä päin Afrikkaa ihminen syntyi. Alabamat
Alabamat kuuluvat niin sanottuihin muskogilaisiin kansoihin, joita yhdistävät muskogilaiset kielet. Muita samaan ryhmään kuuluvia intiaanikansoja ovat esimerkiksi choctawit, chickasawit, muskogeet eli creekit, coosat ja yamaseet. Näiden kansojen perimätiedon mukaan he saapuivat Atlantin rannikolle idästä heidän etsiessään pyhää auringon majaa. Perille tultuaan kansa hajosi pienempiin kansoihin ja kyliin. Muskogilaiset kansat polveutuvat Pohjois-Amerikan kummunrakentajista, joita rakennettiin vielä eurooppalaisten saapuessa mantereelle. Aikanaan alabamat olivat osa muskogien heimojen löyhää yhteenliittymää. Ensimmäinen eurooppalainen alabamojen alueella oli espanjalainen tutkimusmatkailija Hernando de Soto vuonna 1540. Paikalliset intiaanit kävivät yhteenottoja de Soton retkikunnan kanssa. Apartheid
Kansallispuolue alkoi toteuttaa uutta politiikkaansa nopeasti noustuaan valtaan. Jo vuonna 1950 säädettiin "väestö- ja rekisteröintilaki" (Population Registration Act), jossa esitettiin menetelmä kaikkien eteläafrikkalaisten rodun määrittelemiseksi ja rekisteröimiseksi ja joka toimi kaiken myöhemmän apartheidlainsäädännön pohjana. Lain perusteella kaikki Etelä-Afrikan kansalaiset rekisteröitiin joko valkoisiksi, värillisiksi tai alkuasukkaiksi. Uusi kategoria ”aasialaiset” lisättiin lakiin vuonna 1959 maan intialaisia varten. Ihmisen rodun määrittelyn perustaksi otettiin ”yhteisön hyväksyntä” ja sitä laajennettiin myöhemmin ottamaan lukuun henkilön ulkonäkö ja sukujuuret, jotta voitiin estää vaaleiden afrikkalaisten ”esiintyminen” valkoisina. Alkuasukkaan erottamiseksi värillisistä käytettiin muun muassa seuraavia perusteita: Lumbeet
Kun Pohjois-Carolinassa oli väestönlasku 1753, sieltä ei löydetty yhtäkään intiaania, sillä alkuperäinen intiaaniväestö oli siirretty muualle, ja lumbeita ei hyväksytty intiaaneiksi. Vuoden 1790 väestönlaskennassa lumbeiden esi-isät luettiin vapaiksi orjiksi tai mulateiksi. Ensimmäisen kerran heitä kutsuttiin intiaaneiksi 1867, kun kahta heimon jäsentä epäiltiin murhasta. Kuitenkin 1870 väestönlaskennassa heidät laskettiin edelleen mulateiksi. 1885 esitettiin näkemys, jonka mukaan lumbeet olisivat Englannin kadonneesta siirtokunnasta pakoon lähteneiden eurooppalaisten ja intiaanien jälkeläisiä. Tosin tällä väitteellä saattoi olla poliittisia tarkoitusperiä: sillä saatettiin erottaa lumbeet vapaista afroamerikkalaisista, jotka äänestivät republikaaneja. Afrikaanerit
On vaikeaa määritellä tarkasti, kuka on afrikaaneri, koska identiteetti muodostuu joukosta kieleen, etniseen taustaan, uskontoon ja kulttuuriin liittyviä piirteitä. Siksi myös tarkkaa afrikaanerien lukumäärää on vaikea esittää. Afrikaansin kielellä on keskeinen merkitys identiteetin muodostumisessa. Kieleen perustuvaa määrittelyä hankaloittaa kuitenkin se, että myös useat Etelä-Afrikan mustat ja erityisesti niin sanotut värilliset puhuvat afrikaansia äidinkielenään. Afrikaaneri-identiteettiin liittyy etenkin historiallisesti valkoihoisuus, vaikka nykyisin monet pitävät myös afrikaansia puhuvia mustia ja värillisiä afrikaanereina. Etelä-Afrikassa on käytetty ajoittain uutta termiä "afrikaanses" kaikista afrikaansia puhuvista etnisistä ryhmistä. Xhosan kieli
Xhosa eli isiXhosa on yksi Etelä-Afrikan tasavallan virallisista kielistä. Se kuuluu nigeriläiskongolaisten kielten ryhmään. Xhosaa puhuu äidinkielenään arviolta noin 7 900 000 ihmistä (noin 18 % Etelä-Afrikan tasavallan väestöstä). Heistä suurin osa on xhosa-kansan jäseniä. Kieltä puhutaan pääasiassa Western Capen ja Transkein alueilla, mutta myös Botswanassa ja Lesothossa.
Xhosa on läheistä sukua zulun sekä eräiden muiden bantukielten kanssa. Lisäksi kielellä on lukuisia eri murteita. Xhosaa kirjoitetaan latinalaisilla aakkosilla. Muun muassa Etelä-Afrikan kansallislaulun sanoituksista osa on xhosan kielellä. Etelä-Afrikka
Afrikaans on hollannista kehittynyt kieli, jota joskus nimitetään myös "die Taaliksi" (). Afrikaansia kutsuttiin alun perin Kapmaan hollanniksi, mutta afrikaanerinationalismin myötä se julistettiin vuonna 1925 englannin rinnalle maan viralliseksi kieleksi. Apartheid-hallinnon aikana hallitus pyrki aktiivisesti lisäämään sen käyttöä maassa ja sen ottaminen käyttöön koulujen toisena opetuskielenä johti vuonna 1976 Soweton mellakoihin. Afrikaansia puhuvat pääsääntöisesti afrikaanerit, värilliset ja osa mustasta väestöstä. Valtaosa kieltä äidinkielenään puhuvista ei ole enää eurooppalaistaustaisia. Alkuperäiskansa
80 prosenttia maapallon biodiversiteetistä on alkuperäiskansojen alueella. Alkuperäiskansojen laajemmat maaoikeudet hillitsevät tutkimuksen mukaan ilmastonmuutosta, ja ovat taloudellisin keino suojella metsiä ja siten sitoa hiilidioksidia. Alkuperäiskansat harjoittavat metsissään usein perinteistä ja kestävää elämäntapaa. Ovambot
Ovambot (myös ambolaiset) on lounaisafrikkalainen kansa, joka asuttaa Namibiaa ja Angolaa Ambomaaksi kutsutulla alueella. Ovamboihin kuuluu kahdeksan heimoa, joilla on yhteneväinen kulttuuri. Pääosa Namibian väestöstä, yli miljoona henkeä, kuuluu ovamboihin. Ovambot lasketaan bantukansoihin, sillä heidän puhumansa kielet tai murteet kuuluvat bantukieliin. Värilliset
Värilliset (, ) ovat eteläafrikkalainen etninen ryhmä, joka syntyi 1700–1800-lukujen aikana khoiden, vapautettujen ja karanneiden kaakkoisaasialaisten orjien, bantujen sekä eurooppalaisten siirtolaisten jälkeläisistä. Etelä-Afrikassa on noin 3 700 000 värillistä (9 % väestöstä) ja Namibiassa noin 125 000. Arktisen alueen alkuperäiskansat
Arktisen alueen alkuperäiskansoja ovat muun muassa Pohjois-Euroopassa saamelaiset, Venäjällä nenetsit, hantit, evenkit ja tšuktšit, Alaskassa aleutit, jupikit ja inuitit (iñupiat), Kanadassa inuitit (inuvialuit) ja Grönlannissa inuitit (kalaallit). Creekit
Creekit ovat amerikan alkuperäisasukkaita, jotka tunnetaan myös heidän alkuperäisellä nimellään "muscogeet", jolla voidaan nykyisin tarkoittaa useita eri intiaaniheimoja. Suurin osa creekeistä asuu Oklahomassa ja Alabamassa, mutta heidän alkuperäiset asuinalueensa ulottuivat myös Georgiaan ja Floridaan. He kuuluivat niin sanottujen viiden sivistyneen heimon joukkoon. Afrikka
Afrikka on luonnonvaroiltaan vauras, mutta taloudeltaan köyhä maanosa. Afrikassa kulminoituvat monet maailman pahimmista ongelmista, kuten köyhyys, AIDS, ruoan ja veden puute sekä huono hallinto. Afrikkalaiset kärsivät vuosisadan siirtomaajärjestelmästä ja tätä ennen orjuudesta. Pääosa maaosan maista itsenäistyi 1960-luvulla. Sodat, epävakaus ja väestönkasvu koettelevat maanosaa nykyäänkin. Haamilaiset
Myös toisenlainen näkemys haamilaisuudesta oli yleinen Euroopassa keskiajalta lähtien. Sen mukaan haamilaisia olivat nimenomaan Afrikan pohjoisosan kansat, sekä mustat että valkoiset, joita voitiin pitää muita afrikkalaisia kehittyneempinä ja samalla läheisempinä seemiläisiä ja eurooppalaisia kansoja. Tämä määritelmä yleistyi eurooppalaisten tultua enemmän kosketuksiin eteläisempien mustien afrikkalaisten, erityisesti nigeriläis-kongolaisten ja bantujen, kanssa. Tähän liittyvän ns. haamilaisen teorian mukaan pääasiassa Pohjois-Afrikasta kotoisin olleet haamilaiset olivat jopa luonnollisia johtajia Afrikan alkukantaisemmille kansoille. Afrikan historia
1800-luvun Euroopan teollistuneet valtiot halusivat vallata alueita, joilta ne saisivat halpoja raaka-aineita ja työvoimaa. Siirtomaiden hankkimista alettiin pitää vallan tunnusmerkkinä. Länsimaalaiset pyrkivät levittämään Afrikkaan myös omaa elämäntapaansa. Afrikkalaisilla ei katsottu olevan samaa ihmisarvoa kuin valloittajilla. Negridinen rotu
Afrikkalaista perimää omaavia asuu runsaasti Yhdysvalloissa, Karibianmeren saarilla ja Brasiliassa, alun perin orjakaupan seurauksena, sekä nykyisin myös useimmissa Euroopan maissa. Afrikan perinteiset uskonnot
Afrikan perinteiset uskonnot ovat Saharan eteläpuolisen Afrikan eli niin sanotun ”mustan Afrikan” kansojen alkuperäisiä uskontoja. Niihin ei lueta ulkopuolelta tulleita uskontoja kuten kristinuskoa ja islamia. Afrikan poliittisesta hajaannuksesta ja kansojen liikehdinnästä johtuen Afrikassa ei ole kehittynyt yhtenäistä uskomusjärjestelmää, vaan ihmiset ovat säilyttäneet perinnäistapansa. Mantereen laajuudesta ja etnisestä monimuotoisuudesta johtuen uskontoja on paljon. Niiden maailmankuvassa ja rituaaleissa on kuitenkin monia yhteisiä piirteitä. Ensimmäiset kansat
Ensimmäiset kansat () on Kanadassa käytetty termi maan alkuperäiskansoista eli intiaaneista. Termiin ei kuitenkaan sisälly kaksi muuta alkuperäiskansojen ryhmää, inuitit ja métisit. Vuonna 2016 ensimmäisiin kansoihin kuului 977 230 kanadalaista, eli noin 2,8 % koko maan väestöstä. Zulut
Zulut ovat Etelä-Afrikassa elävä bantukansa. Zulut muodostuivat alun perin nguni-heimoista ja heillä on tästä syystä samat juuret esimerkiksi xhosien ja swazien kanssa. He ovat myös lukumäärältään suurin Etelä-Afrikan kansallisuusryhmistä. Zuluja on noin 10,6 miljoonaa (tieto vuodelta 2001), joista suurin osa asuu Etelä-Afrikan KwaZulu-Natal -nimisessä provinssissa. Afroamerikkalaiset
Suurin osa afroamerikkalaisista on Länsi-Afrikan rannikolta Yhdysvaltoihin tai sen alueella aikaisemmin sijainneisiin brittiläisiin siirtokuntiin 1600-luvulta lähtien rahdattujen orjien jälkeläisiä. Orjuus lakkautettiin Yhdysvaltain sisällissodan jälkeen vuonna 1865. 1960-luvulta alkaen kansalaisoikeusliike on pyrkinyt parantamaan afroamerikkalaisten asemaa ja nostamaan mustan väestön itsekunnioitusta. Kuuluisimpia mustia kansalaisoikeustaistelijoita 1960-luvulla olivat Martin Luther King ja Malcolm X. Yhdysvaltain presidenttinä vuosina 2009–2017 ollut Barack Obama on isänsä puolelta afrikkalainen, maan kongressissa on useita afroamerikkalaisia ja useissa suurissa kaupungeissa on ollut musta pormestari. Afroamerikkalaisilla on ollut näkyvä asema 1900-luvun lopulla myös yhdysvaltalaisessa populaarikulttuurissa ja urheilussa. Amerikansaksalaiset
Amerikansaksalaiset (, ) ovat yhdysvaltalaisia, joilla on saksalaiset sukujuuret. Amerikansaksalaiset ovat Yhdysvaltain toiseksi suurin etninen ryhmä, sillä yli 50 miljoonalla yhdysvaltalaisella arvioidaan olevan ainakin osittain saksalaiset sukujuuret. Suurimmat amerikansaksalaiset väestöt löytyvät Kalifornian ja Pennsylvanian osavaltioista. Brasilian alkuperäiskansat
Brasilian alkuperäiskansat ovat ihmisryhmiä, joiden esi-isät asuivat nykyisen Brasilian alueella jo ennen eurooppalaisten tuloa. Buurit
Buurit (hollannin sanasta "boer" ’maanviljelijä’) ovat Etelä-Afrikkaan 1600-luvulla muuttaneiden hollantilaisten sekä heihin sekoittuneiden muiden valkoihoisten jälkeläisiä. Historiallisesti Etelä-Afrikassa oli kaksi erillistä afrikaansia tai hollantia puhuvaa, pääasiassa hollantilaissiirtolaisten jälkeläisistä syntynyttä ryhmää: buurit ja Kapmaan hollantilaiset, joista jälkimmäiset eivät osallistuneet Suureen vaellukseen. Kansojen taulu
Afrikkalaisia on vanhastaan pidetty Haamin jälkeläisinä, suurinta osaa heistä hänen poikansa Kusin kautta. Monet itä­afrikkalaiset kansat ja jorubat pitävät nykyäänkin itseään Haamin jälkeläisinä. Jo 800-luvulla juutalainen kieli­tieteilijä Judah ibn Quraysh piti seemiläisiä ja Kuušilaisia kieliä toistensa sukulaisina. Nykyajan kieli­tieteilijät yhdistävät nämä kaksi kieli­ryhmää sekä egyptin kielen, berberikielet, omoottiset ja tšadilaiset kielet afro­aasialaiseksi eli "seemiläis-haamilaiseksi" kieli­kunnaksi, jonka muista alaryhmistä kuin seemiläisistä käytetään vanhastaan yhteisnimitystä haamilaiset kielet. Apartheid
Vaikka afrikkalaista työvoimaa yritettiin pitää kaupungeissa vain siirtotyövoimana, joka pyrittiin (joskus voimakeinoin) palauttamaan ”kotiseudulleen” työsuhteen päätyttyä, monet päättivät kuitenkin jäädä kaupunkeihin maaseudun kurjien olojen vuoksi. Hallitus reagoi säätämällä vuonna 1923 "alkuasukkaiden kaupunkialuelain" (Native’s Urban Areas Act), jossa mustien asuma-alueet rajattiin rotueroteltuihin alueisiin, townshipeihin, tai alueisiin, josta he saivat vuokrata kunnan omistamia taloja. Kaupunkiin saapuneet mustat saivat olla siellä vain rajoitetun ajan ja heidät palautettiin maaseudulle työsuhteen päätyttyä. Rotuerottelupolitiikan ylläpitämiseksi säädettiin vielä vuonna 1927 "alkuasukkaiden hallintolaki" (Native Administration Act), jolla kaikki afrikkalaisten asioiden hoito erotettiin muusta hallinnosta ja annettiin uudelle alkuasukasasioiden osastolle (Department of Native Affairs). Lain myötä afrikkalaisten alueita, joita ryhdyttiin kutsumaan heimoreservaateiksi, pystyttiin hallinnoimaan vain määräyksillä lakien sijaan, ja niiden hallinto annettiin erillisten hallintoelimien vastuulle. Hallintoelimien henkilökunta koostui pääasiassa virkamiehistä ja nimitetyistä heimopäälliköistä. Lain myötä afrikkalaisten valtaosa joutui despoottisen hallinnon alaisuuteen. Lopulta vuonna 1936 Kapmaan äänioikeusjärjestelmä kumottiin "alkuasukkaiden edustuslailla" ja mustat menettivät viimeisetkin poliittiset oikeutensa. Alabamat
Alabamat ovat intiaanikansa Yhdysvaltojen Texasissa, Oklahomassa ja Louisianassa. Alun perin he ovat lähtöisin Alabaman osavaltion alueelta, joka on nimetty heidän mukaansa. Alabamojen oma nimi "alibamu" viittaa kasvien, lääkkeiden keräilijöihin, tai tiheikön raivaajiin. Alabaman kieli kuuluu muskogilaisiin kieliin. Afrikannorsut
Jakauma perustuu arvioon vuodelta 2000, jonka mukaan afrikannorsuja olisi luonnonvaraisena 300 000–600 000 yksilöä. WWF:n tarkempi arvio antaa kokonaismääräksi 470 000–690 000 yksilöä. Afrosuomalaiset
Vuoden 2009 arvion mukaan Suomessa asuu arviolta 20 000 afrosuomalaista. Afrosuomalaiset muodostavatkin suuremman vähemmistön kuin esimerkiksi saamelaiset tai romanit. Afrosuomalaisten oma identiteetti vaihtelee: jotkut pitävät itseään suomalaisina, kun taas osalla on kokonaan erillinen identiteetti. Barbados
Yli 95 prosenttia Barbadoksen väestöstä on afrikkalaisperäisiä tai mulatteja. Maassa asuu jonkin verran myös eurooppalais- ja aasialaisperäistä väestöä. Barbadoksella puhutaan englantia, mutta asukkaiden länsiafrikkalainen alkuperä kuuluu paikallisessa korostuksessa. Afrikaanerit
Nykyisin Etelä-Afrikassa ja Namibiassa asuva valkoihoinen afrikaansinkielinen väestö nimittää itseään pääsääntöisesti afrikaanereiksi lukuun ottamatta joitain pieniä, yleensä erittäin konservatiivisia, ryhmiä, jotka haluavat säilyttää buuri-identiteetin. Amerikan maantiede
Etelä-Amerikassa asuu noin 398 miljoonaa ihmistä (2012). Mantereen alkuperäisiä asukkaita ovat intiaanit, joiden uskotaan muuttaneen Aasiasta Beringin muinaista maakannasta pitkin. Siirtomaa-aikana portugalilaisia ja espanjalaisia uudisasukkaita muutti mantereelle runsaasti ja he toivat mukanaan afrikkalaisia maatalouden työvoimaksi. 1900-luvulla Euroopasta tuli paljon siirtolaisia, mutta muuttajia tuli paljon myös Aasiasta. Alkuperäisasukkaiden eli intiaanien kielistä useimmat ovat kadonneet, mutta joillakin alueilla ne ovat vielä yleisessä käytössä, esimerkiksi guarania puhutaan Paraguayssa. Alueen valtioiden virallisia kieliä ovat siirtomaavalloilta perityt kielet: portugali Brasiliassa ja espanja suurimmassa osassa muita maita. Etelä-Amerikan maissa valtauskonto on roomalais-katolisuus, poikkeuksena kuitenkin Suriname, jossa roomalais-katoliset ovat vasta 3. suurin uskontoryhmä hindujen ja protestanttien jälkeen. Muista Amerikan maista poiketen myös muslimien osuus väestöstä on suhteellisen korkea, 19,6 prosenttia. Afrikaanerit
Afrikaanerien oman "volkstaatin" perustamisesta keskusteltiin erityisesti vuonna 1994, kun ANC ja Kansallispuolue neuvottelivat Etelä-Afrikan demokratisoimisesta ennen maan ensimmäisiä vapaita vaaleja. Asian tutkimiseksi perustettiin Volkstaat-komitea. Komitea ehdotti loppumietinnössään alueellista itsemääräämisoikeutta niille alueille, joilla afrikaanerit muodostavat enemmistön, sekä erityisen neuvoa-antavan afrikaanerikomitean perustamista. Mielipidemittausten perusteella Volkstaatin perustamista kannattaa kuitenkin vain noin viidennes afrikaanereista. Vuosina 1998–1999 maan hallituspuolue ANC ilmoitti, ettei se kannata Volkstaatin perustamista mutta pyrkii kaikin tavoin suojelemaan afrikaanerien, kuten muidenkin vähemmistöjen, kieltä ja kulttuuria. Afrikaans
Vuoden 1994 jälkeen afrikaansista tuli yksi maan 11 virallisesta kielestä, ja sitä puhuu äidinkielenään noin 13 prosenttia maan väestöstä. Rotuerottelun poistuttua afrikaansinkielinen kirjallisuus onkin pyrkinyt tuomaan yleiseen tietoisuuteen afrikaansinkielisten värillisten elämäntapaa, kulttuuria ja kieltä.