Mikä on suurin sypressikasvi?
Sypressikasvit
Sypressikasvit ovat monivuotisia puuvartisia kasveja. Ne voivat olla puita, pensaita tai varpuja. Suurimmat puista voivat kasvaa yli sadan metrin korkeuteen, ja heimoon kuuluvat sekä korkein tunnettu puuyksilö, yli 115 metriä korkea jättiläispunapuu ("Sequoia sempervirens"), että suurin tunnettu puuyksilö, mammuttipetäjä ("Sequoiadendron giganteum"), jonka rungon tilavuus on yli 1 400 kuutiometriä. Laakakataja ("Juniperus horizontalis") on yksi pienikokoisimmista tunnetuista havupuulajeista. Se on maanmyötäisesti suikertava varpu, joka kasvaa harvoin yli kymmenen senttimetrin korkeuteen. Sypressikasvit
Sypressikasvit (Cupressaceae) on havupuihin kuuluva paljassiemenisten kasvien heimo. Heimoon kuuluu 28–32 sukua ja noin 115–142 lajia, joita esiintyy laajalti sekä pohjoisella että eteläisellä pallonpuoliskolla. Kaikki heimon edustajat ovat monivuotisia puuvartisia kasveja. Monimuotoiseen heimoon kuuluu sekä maanmyötäisesti kasvavia varpuja että hyvinkin suurikokoisia puita, joiden joukossa ovat sekä maailman suurikokoisin puulaji, mammuttipetäjä, että maailman korkeimmaksi kasvava puulaji, jättiläispunapuu. Sypressikasvien tyypillisiä piirteitä ovat versojen ja puuaineksen tuoksuvuus, kokonaisena lehtineen karisevat versot sekä monimuotoiset lehdet, jotka ovat tyypillisesti nuorilla kasveilla neulasmaisia ja vanhemmiten suomumaisia.
Sypressikasvit
Suuret oksat ovat usein joko pystyjä tai vaakasuuntaisesti siirottavia, pienempien oksanhaarojen kasvutapa vaihtelee. Versot voivat olla poikkileikkaukseltaan särmikkäitä, liereitä tai litteitä. Verson pinta on aluksi johteisten lehtikantojen peittämä. Silmut ovat pieniä ja huomaamattomia; ne eivät useinkaan erotu verson kärjen lehtien seasta. Rungon kuori on usein kuituista ja hilseilee tyypillisesti pitkittäisinä säikeinä tai pieninä liuskoina. Sypressikasvit varistavat tavallisesti yksittäisten lehtien sijaan lyhytversoiksi tai lyhythaaroiksi kutsutut sivuversonsa kokonaisina lehtineen. Neulanen
Kaikki havupuiden lehdet eivät ole kapeita neulasia. Esimerkiksi monilla sypressikasveilla (Cupressaceae) ja podokarpuskasveilla (Podocarpaceae) on suomumaisia lehtiä, kun taas joillakin podokarpuskasveilla ja kaureilla ("Agathis") on leveämpiä, usein suikeita tai soikeita lehtiä. Sypressikasveilla, kuten esimerkiksi monilla katajilla ("Juniperus"), nuorten kasvien varhaislehdet ovat usein kapeita neulasia, mutta vanhempien kasvien myöhäislehdet ovat suomumaisia. Tuivio
Tuivio ("Microbiota decussata") on sypressikasvien heimoon kuuluva ainavihreä matala pensas. Tuivio kasvaa luonnonvaraisena ja on kotoperäinen Sihote-Alinin vuoristossa Venäjän kaukoidässä, mistä se löydettiin vasta 1920-luvulla. Se on suvun "Microbiota" ainoa laji. Geneettisten tutkimusten perusteella sen lähin sukulaislaji on idäntuija ("Platycladus orientalis"). Libocedrus
Havupuihin erikoistuneen kasvitieteilijän Aljos Farjonin vuoden 2010 teoksessa "A Handbook of The World's Conifers" sukuun luokitellaan kuuluvaksi seuraavat viisi lajia.Näiden lisäksi pitkään omaan yksilajiseen sukuunsa sijoitettu eteläamerikkalainen ristisypressi voidaan luokitella tähän sukuun nimellä "Libocedrus uvifera" useiden 2000- ja 2010-lukujen molekyylibiologisten tutkimusten perusteella. Suosypressit
Suosypressit ovat kausivihantia tai puoliainavihantia puita. Ne voivat kasvaa suurimmillaan noin 50 metrin korkeuteen, mutta jäädä karuilla soilla hyvinkin pieniksi. Rungon läpimitta voi olla 2–3 metriä, suotuisissa oloissa varsinkin meksikonsuosypressillä selvästi enemmänkin. Suurimman tunnetun yksilön, Árbol del Tulen runko on noin 11 metriä paksu. Puiden latvukset ovat yleensä nuorena kartiomaisia, mutta leviävät vanhempana epäsäännöllisiksi. Varsinkin veden äärellä kasvavilla puilla runko usein levenee huomattavasti läheltä tyveä. Nutkansypressi
Nutkansypressi on yksikotinen ja tuulipölytteinen. Hedekävyt ovat pieniä, 2–5 millimetriä pitkiä ja väriltään harmaanruskeita tai kellertäviä. Siemeniä tuottavat kävyt kasvavat yksittäin versojen kärjissä. Ne ovat pyöreitä, vahapintaisia ja aluksi vihreitä. Kypsinä kävyt ovat halkaisijaltaan 8–12 millimetriä leveitä ja tumman punaruskeita. Käpysuomuja on 4–6 kappaletta. Kävyt kypsyvät kasvualueesta riippuen joko pölytyksen jälkeisenä syksynä tai seuraavana vuonna. Käpysuomuissa on keskimäärin 2–4 siivekästä 2–5 millimetriä pitkää siementä. Nutkansypressi
Nutkansypressi sijoitettiin pitkään 1800-luvulta 2000-luvun alkuun valesypressien ("Chamaecyparis") sukuun nimellä "Chamaecyparis nootkatensis" ja vanhaa nimeä käytetään vieläkin laajalti, vaikka 2000-luvun geneettiset tutkimuksen ovat osoittaneet ettei puu ole läheistä sukua valesypresseille. Nykyisin puu sijoitetaan vaihtelevasti sypressien sukuun "Cupressus", sukuun "Callitropsis" tai sukuun "Xanthocyparis". Vuonna 2010 tehtyjen tutkimusten mukaan sypressien suku olisi parafyleettinen ilman nutkansypressiä. Sypressikasvit
Siemenet kehittyvät hedelmöityksen jälkeen emikukintoon eli käpyyn. Useimmat sypressikasvit ovat tuulilevintäisiä, ja sen vuoksi siemenet ovatkin tyypillisesti lenninsiivellisiä. Joidenkin heimon edustajien siemenet ovat kuitenkin siivettömiä, ja leviävät muilla menetelmillä. Katajat ("Juniperus") ovat eläinlevintäisiä. Katajien siemenet päätyvät lintujen elimistöön kun ne syövät katajien meheviä käpyjä. Siemenet selviävät yleensä linnun ruoansulatuksesta vahingoittumattomina ja leviävät uusille alueille lintujen ulosteiden mukana. Tasmaniansypressit
Tasmaniansypressit ovat ainavihantia puita, joista suurimmat kasvavat luonnossa 35 metriä korkeiksi. Puiden oksanhaarat ovat lyhyitä, lehdet pieniä ja kävyt samannäköisiä kuin sugilla ("Cryptomeria japonica"). Kaikki kolme lajia on tuotu viljelypuina Eurooppaan. Hernesypressi
Hernesypressi on laajalti käytetty koristepuu, ja siitä on lukuisia väritykseltään, kasvutavaltaan ja muodoltaan eroavia viljelylajikkeita. Suosypressit
Suosypressit ovat yleensä kausi- tai kesävihantia, pudottaen lehtensä talven tai kuivan kauden ajaksi ilmastosta riippuen, mikä on suhteellisen harvinaista havupuiden keskuudessa. Kaikista tunnetuista noin 70:stä havupuusuvusta vain sypressikasvien suosypressit, deltasypressit, kiinanpunapuut, sekä mäntykasvien lehtikuuset ja kultalehtikuuset ovat kesävihantia, kaikkien muiden sukujen ollen ainavihantia. Lehtien ruskaväri vaihtelee kirkkaan punaisesta oranssiin. Kuten sypressikasvien tapauksessa yleensäkin, pudottaessaan lehtensä suosypressit myös pudottavat kokonaisia lyhytversoja lehtineen. Välimerensypressi
Välimerensypressi kasvaa 20–30 metriä korkeaksi. Sen runko kasvaa suorana. Kaarna on ohut ja pysyy pitkään sileänä, vanhemmiten se alkaa halkeilla pystysuunnassa. Versot ovat ohuita ja niitä kasvaa kaikkiin suuntiin. Neulaset ovat tummanvihreät. Kävyt ovat 2–3 cm pitkiä, pyöreähköjä, ja muodostuvat 8–14 käpysuomusta. Meksikonsuosypressi
Meksikonsuosypressi ("Taxodium mucronatum") on suurikokoinen havupuulaji, joka kuuluu suosypressien ("Taxodium") sukuun ja sypressikasvien ("Cupressaceae") heimoon. Laji voi ilmastosta riippuen olla puoliainavihanta tai kausivihanta ja varistaa lehtensä talven tai kuivan kauden ajaksi. Meksikonsuosypressi esiintyy luonnonvaraisena Pohjois-Amerikassa lähinnä Meksikossa. Nykyään sitä kasvatetaan koriste- ja metsitystarkoituksissa monin paikoin subtrooppisilla alueilla. Nutkansypressi
Nutkansypressi on suurehko, suorarunkoinen puu. Se kasvaa noin 40 metriä korkeaksi ja rungon rinnankorkeusläpimitaltaan noin 2 metriä leveäksi rannikkoalueiden ja alankojen metsissä, mutta jää huomattavasti pienemmäksi ja joskus pensasmaiseksi korkeammalla vuoristoissa. Latvus on yleensä kartiomainen. Oksanhaarat ja puun latva ovat tavallisesti riippuvia. Puun juuristo muodostaa useita maanpinnanmyötäisiä kerroksia eikä ulotu kovin syvälle. Suosypressit
Lehdet ovat asettuneet kierteisesti versoissa, joillakin lajeilla ne ovat vaakatasoon kaksirivisesti kääntyneet. Lehdet ovat neulasmaiset ja yleensä 4–15 millimetriä pitkät. Lehtien ilmaraot ovat yleensä lehden alapinnalla. Puut ovat tuulipölytteisiä ja yksikotisia. Pyöreät kävyt ovat 1,5–4 cm halkaisijaltaan. Kävyt kypsyvät ja hajoavat vapauttaen siemenet alle vuoden sisällä hedelmöityksestä. Siemenet ovat siivettömiä. Floridansuosypressi
Floridansuosypressi muodostaa usein lähes yksilajisia metsiä kosteille alueille, mutta sitä esiintyy myös harvakseltaan muissa metsätyypeissä. Samojen alueiden tyypillisiä muita puulajeja ovat mustatupelo ("Nyssa sylvatica"), jokitupelo ("Nyssa aquatica"), punavaahtera ("Acer rubrum"), kuningasmagnolia ("Magnolia grandiflora"), magnolialaji "Magnolia virginiana", lännenambrapuu ("Liquidambar styraciflua"), sekä useat tammi- ja saarnilajit. Samoille metsille tyypillisiä köynnöksiä ovat liaanimyrkkysumakki ("Toxicodendron radicans") ja viiniköynnöslaji "Vitis rotundifolia". Naavatillandsia ("Tillandsia usneoides") kasvaa usein floridansuosypressin oksilla päällyskasvina. Sypressikasvit
Kukinnot jakaantuvat erillisiin yksineuvoisiin hede- ja emikukintoihin. Sypressikasvit ovat useimmiten yksikotisia, mutta jotkin lajit, kuten monet katajat, ovat kaksikotisia. Kukinnot kehittyvät tavallisesti sivuversojen kärkisilmuista. Maatalous
Subtropiikista ja tropiikissa kasvavat hedelmät ovat tärkeitä taloudellisesti. Merkittävin hedelmä maailmankaupan kannalta on viiniköynnös eli -rypäle. Taloudellisesti merkittäviä ovat myös sitrushedelmät, esimerkiksi klementiini ja greippi. "Citrus"-suvun kasvit vaativat menestyäkseen 26 asteen keskimääräisen kasvukauden päivälämpötilan ja 1 000 millimetrin vuosittaisen sademäärän. Tärkeimpiä sitrushedelmäalueita ovat Kalifornia, Etelä-Eurooppa, Florida ja Etelä-Amerikan eteläpuolisko. Muita taloudellisesti hyvin merkittäviä hedelmiä ovat esimerkiksi banaani, omena, kiwi ja mango. Arizonansypressi
Arizonansypressi on ainavihanta puu. Se kasvaa noin 25 metriä korkeaksi suotuisissa oloissa ja jää pienemmäksi ja joskus pensasmaiseksi kuivien olojen tai maastopalojen vaikutuksesta. Puun runko kasvaa yleensä rinnankorkeusläpimitaltaan 60–90 senttimetriä leveäksi, enimmillään noin 1,6-metriseksi. Puu on muodoltaan yleensä leveän kartiomainen. Oksat ovat lähinnä vaakasuuntaisesti harottavia. Chamaecyparis hodginsii
"Chamaecyparis hodginsii" on sypressikasvien heimon (Cupressoideae) alaheimoon Cupressoideae kuuluva havupuulaji. Se luokiteltiin yleisesti suvun "Fokienia" ainoaksi lajiksi nimellä "Fokienia hodginsii" 1910-luvulta 2000-luvulle asti. 2000-luvulla suoritetut molekyylibiologiset genetiikan tutkimukset ovat kuitenkin osoittaneet, että valesypressien suvun ("Chamaecyparis") lajit lawsoninsypressi ("Chamaecyparis lawsoniana") ja japaninsypressi ("Chamaecyparis obtusa") ovat läheisempää sukua tälle puulajille kuin muille valesypressilajeille. Siten valesypressien suku on kladistisena ryhmänä parafyleettinen ilman tätä lajia. Modernissa luokittelussa kaikkien taksonomisten ryhmien tulisi kuitenkin olla monofyleettisia eli sisältää kaikki yhteisen kantamuodon jälkeläiset, joten luokitusta on ehdotettu korjattavaksi siirtämällä laji valesypressien sukuun. Puulaji kuvattiinkin valesypressinä nimellä "Chamaecyparis hodginsii" vuonna 2007. Floridansuosypressi
Floridansuosypressi eli suosypressi ("Taxodium distichum") on suurikasvuinen kesävihanta havupuulaji, joka kuuluu suosypressien ("Taxodium") sukuun ja sypressikasvien ("Cupressaceae") heimoon. Laji kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan kaakkoisosissa. Se viihtyy kosteilla alueilla, kuten soilla ja jokien tulvatasangoilla. Lajia kasvatetaan nykyään laajalti puistopuuna maailman lauhkeilla ja subtrooppisilla vyöhykkeillä. Nutkansypressi
Farjon et al. luokitteli vuonna 2002 nutkansypressin uuteen kaksilajiseen sukuun "Xanthocyparis" lajin "Cupressus vietnamensis" kanssa. Little et. al luokitteli lajin vuonna 2004 yhdessä muiden pohjoisamerikkalaisten perinteisesti sukuun "Cupressus" kuuluneiden lajien sekä lajin "Cupressus vietnamensis" kanssa sukuun "Callitropsis". Vuonna 2009 Adams et al. luokitteli nutkansypressin suvun "Callitropsis" ainoaksi lajiksi ja muut pohjoisamerikkalaiset sypressilajit sukuun "Hesperocyparis". Vuonna 2010 Mao et al. sijoitti lajin takaisin sypressien sukuun "Cupressus", omaan alasukuunsa "Callitropsis". Ventricaria ventricosa
Levän sekovarsi muodostaa halkaisijaltaan 1-4 cm kokoisa yksittäisiä kuplia, joista jokainen on yksi solu. Kuplan alaosa muotoutuu sen mukaan miten levä kiinnittyy alustaansa. Se on yksi maailman suurimpia soluja, ja sen avulla on helppo tutkia solun fysiologiaa.
"Ventricaria ventricosa" on pahamaineisin meriakvaarioiden rikkaruoho. Sitä kutsutaan nimellä kuplalevä. On olemassa muitakin kuplanmuotoisia levälajeja. Tämä erottuu niistä muodostaessaan pallomaisia, yksittäisiä kirkkaanvihreitä kuplia, kun taas muissa lajeissa kuplat ovat pitkulaisia tai ryhminä tai tummanvihreitä tai punertavia. Muita kuplamaisia levälajeja ovat esimerkiksi "Boergesenia forbesii", "Valonia aegagropila", "Valonia fastigiata", "Valonia macrophysa", "Valonia utricularis", "Dictyosphaeria cavernosa" ja "Bornetella sphaerica". Himalajansypressi
Himalajansypressi tarvitsee paljon valoa ja kestää huonosti varjostusta. Metsissä se yleensä muodostaa latvuskerroksen. Se kasvaa monenlaisilla mailla ja menestyy parhaiten kalkkipitoisessa maaperässä. Sen elinalueiden vuoden keskilämpötila on 12–22 celsiusastetta ja keskimääräinen vuosittainen sadanta on 650–1 600 millimetriä. Valesypressit
Valesypressien luontainen levinneisyys on hajanainen. Niitä esiintyy Aasiassa itärannikolla sekä Pohjois-Amerikassa itä- ja länsirannikolla. Valesypressit ovat tyypillisesti vuoristoalueiden puita. Aasiassa sekä Japanin että Taiwanin vuoristoissa esiintyy kahtaa eri lajia. "Chamaecyparis hodginsii" kasvaa luontaisena laajalla alueella eteläisen Kiinan, Vietnamin ja Laosin vuoristoissa. Pohjois-Amerikassa lawsoninsypressiä esiintyy suppealla alueella Yhdysvaltain länsirannikolla Kalifornian ja Oregonin vuoristoissa ja pallosypressiä hajanaisesti alavilla rannikkoalueilla Yhdysvaltain itärannikolla ja Meksikonlahden rannikolla pohjoisesta New Hampshiresta lounaaseen Louisianaan. Sypressikasvit
Monien heimon lajien sydänpuu on hyvin lahonkestävää ja soveltuu käytettäväksi ulkorakenteisiin ja -kalusteisiin sekä erityisesti maaperän kanssa kosketuksissa oleviin rakenteisiin, kuten aitojen tolppiin. Monien heimon lajien puuainesta arvostetaan myös sen tuoksun vuoksi. Sypressikasvien puuta käytetään monipuolisesti rakentamiseen, katteisiin, kalusteisiin ja esineisiin lyijykynistä ruumisarkkuihin. Taiwania cryptomerioides
Taiwania cryptomerioides on havupuulaji sypressikasvien ("Cupressaceae") heimossa. Se on erittäin suurikokoinen, jopa yli 70 metrin korkuiseksi kasvava ainavihanta havupuu. Laji kasvaa luonnonvaraisena Taiwanin, Etelä-Kiinan, Pohjois-Vietnamin ja Pohjois-Myanmarin vuoristometsissä. Suurena, suorarunkoisena puuna laji on pitkään ollut arvostettu puuteollisuudessa. Nykyisin se luokitellaan pitkään jatkuneen laajamittaisen hakkuun vuoksi vaarantuneeksi. Chile
Chilen eteläosassa tavataan paljon punasuppiloita ("Lapageria rosea"). Se on köynnöskasvi, jonka kellomaiset kukat ovat punaiset tai valkoiset. Mapuchejen pyhä puu kanelo on myös alueella yleinen. Pohjoisen kuivilla alueilla kasvaa "Prosopis"-sukuun kuuluvia tamarugoja ja johanneksenleipäpuita. Jopa Atacaman aavikolla nähdään, miten ”aavikko kukkii” kun vuodenvaihteen sateita seuraa lyhytaikainen kukkaloisto. Siinä rehottavia kasveja ovat "Rhodophiala"-suvun sipulikasvit ja guanakon tassu eli kisantti. Andien reunavuoristossa kasvavat "Laurelia philippiana", podokarpuskasveihin kuuluva havupuu prinssinkuusi ("Saxegothaea conspicua") ja "Luma apiculata". Reunavuoriston eteläosassa kasvaa myös araukarioita ja lehtikuusia. Viljellyissä metsissä kasvatetaan paljon montereynmäntyä ja eukalyptusta. Patagonian suurin puu on sypressikasveihin kuuluva uhanalainen patagoniansypressi, joka voi kasvaa 60 metriä korkeaksi ja elää 3 000 vuotta vanhaksi. Patagoniansypressi
Patagoniansypressi muodostaa harvoin puhtaan yksilajisia metsiä. Sen seuralaislajistoon kuuluu muita havupuita, kuten ristisypressi ("Pilgerodendron uviferum"), pilvipodokarpus ("Podocarpus nubigenus") ja prinssinkuusi ("Saxegothaea conspicua") sekä koppisiemenisiä puita kuten kanelo ("Drimys winteri"), tummaetelänpyökki ("Nothofagus dombeyi") ja eukryfialaji "Eucryphia cordifolia". Sädesypressit
Sädesypressit kuuluvat sypressikasvien heimon alaheimoon Callitroideae. Niiden lähimpiä sukulaisia ovat monia sädesypressejä ulkoisesti hyvin paljon muistuttava suku "Actinostrobus" sekä omaan yksilajiseen sukuunsa kuuluva "Neocallitropsis pancheri". Osa tutkijoista on ehdottanut kummankin näistä suvuista lajien sisällyttämistä sädesypresseihin. Näille kolmelle suvulle on yhteistä säteittäinen lehtien ja käpysuomujen asento, siinä kun lähes kaikilla muilla sypressikasveilla ne ovat vastakkaisesti tai kierteisesti. Sypressit
Sypressit ovat ainavihantia, 5–40 metriä korkeita havupuita tai pensaita. Niiden neulaset ovat pehmeitä, 2–5 millimetrin pituisia, kasvavat pareittain toisiaan vastapäätä ja pysyvät puussa 3–5 vuotta. Nuorilla, enintään kahden vuoden ikäisillä taimilla neulaset ovat 5–15 millimetrin pituisia ja teräviä. Kävyt ovat 8–40 millimetrin pituisia, muodoltaan pallomaisia tai munan muotoisia ja kypsyvät 18–24 kuukauden kuluttua pölytyksestä. Siemenet ovat pieniä, 4–7 millimetrin pituisia, ja niihin liittyy kummallakin puolella kapea siipi. Suosypressit
Suosypressien suku ("Taxodium") kuuluu sypressikasvien heimoon, suvun mukaan nimettyyn alaheimoon "Taxodioideae". Suosypressien lähimmät sukulaiset ovat deltasypressit ("Glyptostrobus"), jotka muistuttavat suuresti suosypressejä niin ulkoisilta ominaisuuksiltaan kuin ekologialtaankin. Lisäksi samaan alaheimoon kuuluvat sugit ("Cryptomeria"). Punapuita (alaheimo "Sequoioideae") on perinteisesti pidetty lähisukulaislajeina ulkoisten tekijöiden perusteella, ja punapuu ("Sequoia sempervirens") luokiteltiinkin alun perin 1800-luvulla suosypressiksi nimellä "Taxodium sempervirens". Geneettisten tutkimusten perusteella punapuut eivät ole kuitenkaan erityisen läheistä sukua suosypresseille. Montereynsypressi
Montereynsypressi on yksikotinen. Kävyt kasvavat versojen kärjissä. Hedekävyt ovat 4–6 millimetriä pitkiä, 2,5–3 millimetriä leveitä ja väriltään keltaisia. Siemeniä tuottavat kävyt ovat pyöreitä tai pitkänpyöreitä ja 2,5–4 senttimetriä pitkiä. Käpysuomuja on 8–12, ja ne ovat asettuneet ristikkäisesti 4–6 vastakkaiseen pariin. Käpysuomuissa on pieni ota. Siemenet ovat kypsiä toisena vuonna pölytyksen jälkeen, mutta käpysuomut aukeavat tavallisesti vasta muutaman vuoden jälkeen siementen kypsymisestä. Yhdessä kävyssä voi olla noin 140 siementä. Siemenet ovat 2,5–5 millimetriä pitkiä, ja niiden väritys vaihtelee punaruskeasta mustaan. Sypressit
Vanhan mantereen sypressien kävyissä on useimmiten 8–14 käpysuomua, paitsi kiinansypressillä ("Cupressus funebris"), jolla niitä on vain 6. Tunnetuin laji on Välimerenmaissa kasvava välimerensypressi ("Cupressus sempervirens"), joka on suvun tyyppilaji. Lajeista "Cupressus vietnamensis" on läheisempää sukua amerikkalaisille lajeille kuin muille vanhan maailman lajeille, jonka vuoksi eräät tutkijat sijoittavatkin sen sukuun "Callitropsis" tai sukuun "Xanthocyparis".Uuden mantereen sypressien kävyissä on yleensä vain 4–8 käpysuomua, vain montereynsypressillä ("Cupressus macrocarpa") niitä on enemmän. Uudemmat tutkimukset viittaavat siihen, etteivät ne ole niin läheistä sukua Vanhan mantereen sypresseille kuin aikaisemmin on luultu. Eräät tutkijat sijoittavat ne omaan sukuunsa "Callitropsis", toiset taas sijoittavat vain nutkansypressin ("Cupressus nootkatensis") sukuun "Callitropsis" ja muut amerikkalaiset lajit sukuun "Hesperocyparis". Lönnrotinpuisto
Vuonna 2013 puistosta kaadettiin Turun suurimpiin kuuluva puu, tsaarinajalta peräisin oleva yli 30 metriä korkea poppeli. Puun juuriston todettiin huonokuntoiseksi, ja sienirihmasto oli heikentänyt sen runkoa. Puun tyvi oli ontto. Turun yliopiston kasvitieteellisen puutarhan aiempi ylipuutarhuri Arno Kasvi arvosteli poppelin kaatoa ja arveli, että ontto puu saattaa jopa kestää kovempia tuulia, kun sen runko joustaa. Kasvi ei pitänyt puulle tehtyjä ultraääni- ja muita tutkimuksia turhina, mutta sanoi, että tutkimustuloksia pitää osata tulkita oikein.. 2000-luvulla Lönnrotinpuisto sai julkisuutta myös puistossa lintujen ruokinnan takia varsin suureksi kasvamaan päässeen rottayhdyskunnan vuoksi. Arizonansypressi
Arizonansypressi ("Cupressus arizonica") on varsinaisten sypressien ("Cupressus") sukuun ja sypressikasvien ("Cupressaceae") heimoon kuuluva ainavihanta havupuu. Se kasvaa luonnonvaraisena Yhdysvaltain lounaisosien ja Meksikon pohjoisosien vuoristoissa. Eräät tutkijat luokittelevat lajin yhdessä muiden amerikkalaisten sypressien suvun lajien kanssa sukuun "Callitropsis" tai sukuun "Hesperocyparis". Arizonansypressillä on useita muunnoksia, jotka toisinaan luokitellaan omiksi lajeikseen. Näistä tunnetuin on laajalti koristekasvina käytetty "Cupressus arizonica" var. "glabra" eli ”siloarizonansypressi”, jota usein myös pidetään omana lajinaan "Cupressus glabra". Árbol del Tule
Árbol del Tule () on erittäin vanha ja suurikokoinen puuyksilö Santa María del Tulen pikkukaupungissa lähellä Oaxaca de Juárezin kaupunkia Oaxacan osavaltiossa Meksikossa. Puu on lajiltaan meksikonsuosypressi ("Taxodium mucronatum"). Se on kaupunkinsa symboli ja laajalti tunnettu maamerkki sekä paikallisesti että kansallisesti. Puu sijaitsee kaupungin keskusaukiolla kirkon edustalla. Árbol del Tule on suurin tunnettu meksikonsuosypressi ja perinteisesti tulkitulla yli 11 metrin läpimitallaan sen runkoa on yleisesti pidetty paksuimpana tunnettuna yksittäisenä puun runkona. Puu lisättiin UNESCOn maailmanperintöluettelon Meksikon aielistalle vuonna 2001. Nutkansypressi
Nutkansypressin luokituksella on vaihteleva historia. Se kuvattiin tieteellisesti ensimmäisen kerran vuonna 1824 sypressien ("Cupressus") sukuun nimellä "Cupressus nootkatensis". Myöhemmin laji siirrettiin ulkoisten ominaisuuksiensa vuoksi valesypressien ("Chamaecyparis") sukuun nimelle "Chamaecyparis nootkatensis". Vaikka tämä vanha nimi on vieläkin laajamittaisesti käytössä, 2000-luvulla tehdyt geneettiset tutkimukset ovat kuitenkin osoittaneet puun olevan selvästi lähempää sukua sypresseille kuin valesypresseille. Arizonansypressi
Arizonansypressi on yksikotinen. Hedekävyt ovat 2–5 millimetriä pitkiä. Siemenkävyt ovat pyöreitä tai pitkänpyöreitä ja 2–3 senttimetriä leveitä halkaisijaltaan. Ne kiinnittyvät oksiin lyhyellä varrella. Kävyt ovat ruskeita tai harmahtavia ja usein aluksi vahapintaisia. Kävyissä on 6–8 käpysuomua, joiden kärjessä on yleensä kartiomainen ota. Käpysuomut ovat asettuneet 3–4 vastakkaiseen pariin. Siemenet ovat 4–5 millimetriä pitkiä. Yhdessä kävyssä on tavallisesti noin 90–120 siementä. Vietnaminsypressi
Vietnaminsypressi ("Cupressus vietnamensis") on sypresseihin kuuluva paljassiemeninen kasvi, joka kasvaa Vietnamissa. Se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi lajiksi. Sypressikasvit
Alaheimossa Cupressoideae on noin kymmenen nykyisin elävää sukua. Suurin osa alaheimon lajeista esiintyy luontaisena pohjoisella pallonpuoliskolla. Alaheimon kasvit ovat puita tai pensaita. Lehdet ovat asettuneet vastakkaisesti tai säteittäin. Myöhäislehdet ovat yleensä johteisia ja suomumaisia. Sypressikasvit
Sypressikasvit ovat monivuotisia kasveja, jotka voivat elää satoja vuosia. Vanhin tunnettu heimon edustaja on patagoniansypressi ("Fitzroya cupressoides"), jonka iäksi on määritetty 3 622 vuotta. Myös mammuttipetäjästä ("Sequoiadendron giganteum") tunnetaan yli 3 000 vuotta vanhoja yksilöitä. Useat sypressikasvit voivat lisääntyä sekä suvullisesti että suvuttomasti kasvullisesti. Sugi
Sugi eli sugipuu ("Cryptomeria japonica") on sypressikasvien ("Cupressaceae") heimoon kuuluva havupuulaji. Se on suuri ainavihanta puu. Sugi on suvun "Cryptomeria" ainoa laji, joskin Kiinassa esiintyvää muunnosta var. "sinensis" on joskus pidetty omana lajinaan "Cryptomeria fortunei". Sypressit
Puutarhoissa yleisesti kasvatettu leylandinsypressi ("Cupressus × leylandii") on syntynyt montereynsypressin ja nutkansypressin risteytymänä. Nutkansypressiä pidettiin pitkään valesypressien ("Chamaecyparis") sukuun kuuluvana ja nykyään se luetaan vaihtelevasti kuuluvaksi joko sypresseihin, sukuun "Callitropsis" tai sukuun "Xanthocyparis". Floridansuosypressi
Floridansuosypressi on yksikotinen. Erilliset hede- ja emikävyt kasvavat samoissa puuyksilöissä. Hedekävyt ovat tavallisesti 2–3 millimetriä pitkiä ja kasvavat harsuissa ryhmissä riippuvissa, noin 25 senttimetriä pitkissä varsissa. Emikävyt ovat pyöreitä ja koostuvat 5–10 käpysuomusta. Niiden läpimitta on 1,5–4 senttimetriä. Sypressikasvit
Juuristo koostuu tavallisesti sekä suurista puuvartisista juurista että niissä kasvavista ohuista sienijuurista eli mykorritsasta. Sypressikasvien sienijuuret ovat tyypiltään juuriston solujen seinämät läpäiseviä keräsienijuuria eli arbuskelimykorritsaa. Sypressikasvit
Monet sypressikasvit ovat taloudellisesti arvokkaita puutavaran lähteinä tai koristekasveina. Useat sypressit, valesypressit ja katajat ovat tärkeitä koristepuita, joista on jalostettu tuhansia lajikkeita koristekäyttöön. Tassili n’Ajjer
Korkeuden ja hiekkakiven vettä säilyttävän ominaisuuden ansiosta alueen kasvillisuus on monimuotoisempaa kuin ympäröivän aavikon. Tassili n’Ajjerissa on hajanaista metsikköä, jossa kasvaa uhanalaisia endeemisiä "Cupressus dupreziana" -sypressejä ja "Myrtus nivellei" -myrttikasveja. Vuoristosta löytyy myös esihistoriallisia kalliomaalauksia ja muita arkeologisia kohteita, jotka ajoittuvat jääkauteen, jolloin alueella oli huomattavasti kosteampi ilmasto ja savannia aavikon sijaan. Sypressit
Sypressit ("Cupressus") on sypressikasvien (Cupressaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Floridansuosypressi
Floridansuosypressi on suuri tai keskikokoinen puu. Se voi kasvaa noin 45 metriä korkeaksi ja yli 4 metriä leveäksi rungon rinnankorkeusläpimitaltaan, mutta jää usein varsinkin soilla pienemmäksi. Puulla on tavallisesti vain yksi suora, haaraton runko. Runko usein levenee alaosastaan huomattavasti tyveä kohti. Latvus on nuorempana tavallisesti kartiomainen ja usein tasoittuu ja pyöristyy vanhemmiten. Sypressikasvit
Alaheimon ainoa nykyisin elävä suku on "Taiwania", johon kuuluu vain yksi nykyisin elävä laji, "Taiwania cryptomerioides". Varhaisliitukautisista fossiileista kuvattujen sukujen "Mikasastrobus" ja "Parataiwania" on lisäksi katsottu kuuluvan alaheimoon, vaikka kummassakin on yhdennäköisyyttä sekä "Taiwanian" että alaheimon "Cunninghamhioideae" kanssa. Libocedrus
Suvun "Libocedrus" kasvit ovat sypressikasvien heimon alaheimoon Callitroideae kuuluvia havupuita. Niiden lähin sukulaislaji on ristisypressi ("Pilgerodendron uvifera"), joka luokitellaankin toisinaan kuuluvaksi sukuun "Libocedrus". Vanhemmissa luokituksissa sukuun sisällytettiin tavallisesti myös tuoksusetrien ("Calocedrus"), chilentuoksusetrien ("Austrocedrus") ja "Papuacedrus"-suvun lajit. Ristisypressi
Ristisypressi kasvaa tyypillisesti lähellä rannikkoa kanelo- ja etelänpyökkivaltaisissa sademetsissä. Syvemmällä sisämaassa se kasvaa usein soilla. Lajia esiintyy luonnossa merenpinnantasosta noin tuhannen metrin korkeuteen. Usein luonnossa ristisypressin kanssa esiintyviä puulajeja ovat kanelo ("Drimys winteri"), patagoniansypressi ("Fitzroya cupressoides"), prinssinkuusi ("Saxegothaea conspicua"), etelänpyökkilajit "Nothofagus betuloides" ja "Nothofagus nitida" sekä hehkupuulaji "Metrosideros stipularis". Árbol del Tule
Árbol del Tule on suurin tunnettu lajinsa edustaja. Sitä korkeampia sekä mahdollisesti vanhempia yksilöitä kuitenkin tunnetaan. Meksikonsuosypressiä yleisesti lajina on perinteisesti arvostettu ja kunnioitettu Meksikossa ja laji on valittu Meksikon kansallispuuksi. Sypressikasvit
Alaheimossa Athrotaxidoideae on yksi suku. Kaikki nykyisin elävät lajit esiintyvät luontaisina Australiassa. Alaheimon kasvit ovat puita. Lehdet ovat asettuneet kierteisesti. Kävyt kasvavat yksittäin versojen kärjissä. Käpysuomuissa on 3–6 käänteistä siemenaihetta. Sirkkalehtiä on kaksi. Syyssyrikkä
Syyssyrikkä on 1–4 metriä korkeaksi kasvava kesävihanta pensas, jolla on pitkät ja kaarevat oksat. Lehdet kasvavat vastakkaisesti ja ovat suikeita ja hienosahalaitaisia. Päältä ne ovat tummanvihreitä ja alta huopakarvaisia. Saman kesän versoihin kehittyvät kukinnot ovat kartiomaisia ja tiheitä, pituudeltaan 10–25 cm. Kukat ovat sinipunaisia. Sypressikasvit
Sypressikasvit jaetaan seitsemään alaheimoon ja 28–32 sukuun. Seuraava kaavio esittää suvut alaheimoineen ja niiden sukulaisuussuhteet. Tähdellä merkittyjä sukuja eivät kaikki tutkijat hyväksy omiksi suvuikseen. Himalajansypressi
Himalajansypressi on yksikotinen. Hedekävyt ovat 3–6 millimetriä pitkiä ja muodostuvat 14–18 hedelehdestä. Siemenkävyt ovat pyöreitä tai hieman soikeita. Ne ovat 1,2–20 senttimetriä pitkiä ja 1–1,8 senttimetriä leveitä. Käpysuomujen lukumäärä vaihtelee kuudesta kahteentoista ja niiden siementen lukumäärä vaihtelee noin kuudesta kymmeneen. Käpysuomujen keskellä on suuri, käyräkärkinen ota. Kävyt ovat aluksi vihreitä tai valkohärmäisen sinertäviä ja kypsänä tumman tai punertavan ruskeita. Siemenet ovat puikeita tai pitkänpyöreitä ja 3–5 millimetriä pitkiä. Pölytys tapahtuu helmi-maaliskuussa, ja siemenet kypsyvät touko-kesäkuussa. Jättituija
Jättituija ("Thuja plicata") on sypressikasveihin kuuluva ainavihanta havupuulaji, joka kasvaa luonnonvaraisena läntisessä Pohjois-Amerikassa. Laji on sopeutunut kasvamaan monentyyppisissä elinympäristöissä sekä rannikolla että vuoristometsissä. Se on suurikasvuisin puu tuijien suvussa, ja voi rannikon kosteissa metsissä saavuttaa noin 70 metrin korkeuden. Jättituija on taloudellisesti tärkeä laji sekä sahapuuna että koristepuuna. Se on historiallisesti ollut myös kulttuurillisesti hyvin tärkeä puu luoteisen Pohjois-Amerikan kansoille. Montereynsypressi
Eräät tieteilijät ovat luokitelleet puun yhdessä useiden muiden pohjoisamerikkalaisten sypressilajien kanssa sukuihin "Callitropsis" ja "Hesperocyparis". Lajilla on sypresseistä suurimmat kävyt ja puun lajikohtainen tieteellinen nimi "macrocarpa" () viittaakin suuriin käpyihin. Nutkansypressi
Nutkansypressiä käytetään koristepuuna lauhkeilla vyöhykkeillä. Siitä on useita väritykseltään, kasvutavaltaan ja kooltaan eroavia viljelylajikkeita. Laji on tuotu Eurooppaan jo 1800-luvun puolessavälissä. Se menestyy myös Suomessa maan eteläosissa, joskaan ei kasva yhtä korkeaksi kuin kotiseudullaan. Lisäksi nutkansypressin ja montereynsypressin ("Cupressus macrocarpa") erittäin nopeakasvuinen risteymä leylandinsypressi ("Cupressus × leylandii") on koristepuuna maailmalla hyvin yleinen. Valesypressit
Useat valesypressit ovat merkittäviä koristekasveja. Lawsoninsypressi on erittäin suosittu koristepensaana tai pienenä koristepuuna. Luonnossa hyvinkin suurikokoisesta lawsoninsypressistä on jalostettu lukuisia väritykseltään ja kasvutavaltaan poikkeavia lajikkeita, joista monet ovat pieniä ja pensasmaisia. Lawsoninsypressistä jalostettuja lajikkeita on rekisteröity enemmän kuin yhdestäkään muusta havupuulajista. Myös japaninsypressistä ja hernesypressistä on jalostettu lukuisia viljelylajikkeita koristekasvikäyttöön. Hernesypressi on suosittu myös puistopuuna Japanissa ja osissa Eurooppaa. Monien jalostettujen lajikkeiden lehdet ovat luonnonmuotojen suomumaisista myöhäislehdistä poikkeavasti pysyvästi neulasmaisia varhaislehtiä. Tuoksusetrit
Tuoksusetrit ("Calocedrus") on sypressikasvien ("Cupressaceae") heimoon kuuluva havupuusuku. Sukuun kuuluu neljä lajia, joista kolme kasvaa luontaisena itäisessä Aasiassa ja yksi läntisessä Pohjois-Amerikassa. Himalajankataja
Himalajankataja ("Juniperus squamata") on sypressikasvien heimoon kuuluva pienikokoinen havupuu. Se kasvaa luonnonvaraisena Aasian vuoristoissa 1 600 – 4 900 metrin korkeudessa. Lajista on useita alalajeja ja jalostettuja lajikkeita, joita viljellään koristekasveina sinisävyisen neulastonsa takia. Suomessa kaupallisissa yhteyksissä himalajankatajaa kutsutaan myös värinsä mukaan sinikatajaksi. Kaupallisia lajikkeita ovat mm. "Juniperus squamata" ’Blue Swede’ ja ’Meyeri’. Neocallitropsis pancheri
"Neocallitropsis pancheri" kuuluu sypressikasvien heimon alaheimoon Callitroideae. Sen lähimpiä sukulaisia ovat sädesypressit ja suku "Actinostrobus". Se luokitellaan tavallisesti omaan yksilajiseen sukuunsa, koska se eroaa selvästi käpyjen ja lehtien ominaisuuksiltaan sekä kasvutavaltaan kaikista muista sypressikasveista. Eräät tutkijat ovat kuitenkin ehdottaneet sen siirtämistä sen lähimpien sukulaisten, sädesypressien sukuun. Ristisypressi
Ristisypressi ("Pilgerodendron uviferum" tai "Libocedrus uvifera") on sypressikasvien heimoon (Cupressaceae) kuuluva havupuulaji. Se luokitellaan yleisesti ristisypressien suvun ainoaksi lajiksi, mutta eräät tieteilijät luokittelevat sen kuuluvaksi sukuun "Libocedrus". Ristisypressi on pienehkö ainavihanta puu, joka kasvaa luonnonvaraisena Etelä-Amerikan eteläosien lauhkean vyöhykkeen sademetsissä. Nimestään huolimatta ristisypressi ei ole kovin läheistä sukua varsinaisille sypresseille ("Cupressus"). Patagoniansypressi
Patagoniansypressi ("Fitzroya cupressoides") on sypressikasvien heimoon ("Cupressaceae") kuuluva havupuulaji. Se on patagoniansypressien suvun ("Fitzroya") ainoa laji. Patagoniansypressi kasvaa luonnossa Etelä-Amerikan eteläosan länsirannikon lauhkean vyöhykkeen sademetsissä. Puita hakattiin laajalti 1600-luvulta alkaen, ja niiden kasvualueen arvioidaan olevan enää 15 prosenttia alkuperäisestä. IUCN on luokitellut lajin erittäin uhanalaiseksi. Meksikonsuosypressi
Meksikonsuosypressi on suurikokoinen puu. Se kasvaa enimmillään noin 50 metriä korkeaksi. Puu kasvaa yleensä korkeaksi metsissä ja jää huomattavasti matalammaksi avoimella kasvupaikalla. Runko levenee yleensä huomattavasti tyveä kohti. Sen rinnankorkeusläpimitta voi usein olla noin neljä metriä, joillakin erityisen suurilla yksilöillä jopa yli 9 metriä. Latvus on leveän kartiomainen, ja suuret oksat haarautuvat rungosta vaakasuuntaisesti. Kaarna hilseilee pitkittäisinä säikeinä. Vietnaminsypressi
Vietnaminsypressi löydettiin vasta vuonna 1999 ja kuvattiin uutena lajina 2002. Se arvioitiin aluksi äärimmäisen uhanalaiseksi, kun tunnettiin sen yksiöitä vain hyvin pieneltä, alle 10 neliökilometrin alueelta. Sittemmin puita on löydetty uusia, ja levinneisyysalue on todellisuudessa suurempi. Yksilömäärä on arvioitu olevan 500–1000, mutta se on laskussa. Vietnaminsypressi kasvaa kalkkikivikarstilla pilvimetsissä seuranaan douglaskuusilaji "Pseudotsuga sinensis". Arizonansypressi
Arizonansypressi viihtyy aurinkoisilla paikoilla ja muodostaa avoimia metsiköitä. Sen elinalueiden keskimääräinen vuosittainen sadanta on 400–600 millimetriä, josta suurin osa sataa kesällä ja talvella, kun taas keväät ja syksyt ovat hyvin kuivia. Arizonansypressi kasvaa usein kuivilla alueilla jokirannoilla ja kanjonien pohjilla, harvoissa sekalajisissa metsissä ja pensastoalueilla. Se muodostaa usein metsiä monien eri mänty- ("Pinus"), kataja- ("Juniperus") ja tammilajien ("Quercus") kanssa. Sypressikasvit
Sypressikasveja elää pohjoisen pallonpuoliskon viileillä, lauhkeilla ja subtrooppisilla alueilla sekä eteläisen pallonpuoliskon lauhkeilla ja subtrooppisilla alueilla. Alaheimot "Callitroideae" ja "Athrotaxidoideae" kasvavat luonnossa vain eteläisellä pallonpuoliskolla ja muut viisi alaheimoa lähinnä pohjoisella pallonpuoliskolla. Kataja ("Juniperus communis") kasvaa 71:llä pohjoisella leveysasteella Norjassa, ristisypressi ("Pilgerodendron uviferum") 55:llä eteläisellä leveysasteella Chilessä ja katajalaji "Juniperus indica" 5 200 metrin korkeudessa Tiibetissä. Lawsoninsypressi
Lawsoninsypressin kääpiömuotoinen lajike ’Ellwoodii’ eli joulusypressi (vanhalta nimeltään joulukataja) löydettiin 1920-luvulla Bishop’s Walthamin kylästä Isossa-Britanniassa. Siitä on tullut suosittu koristekasvi, joka tunnetaan Suomessa varsinkin joulukukkana. Ristisypressi
Ristisypressi on sypressikasvien heimon alaheimoon Callitroideae kuuluva havupuulaji. Ristisypressin lähimpiä sukulaisia on suku "Libocedrus". Jotkin tutkijat ovatkin sisällyttäneet ristisypressin tähän sukuun nimellä "Libocedrus uvifera" eräiden 2000- ja 2010-lukujen molekyylibiologisten tutkimusten perusteella. Eteläisellä pallonpuoliskolla esiintyvään alaheimoon Callitroideae kuuluva ristisypressi ei suomenkielisestä nimestään huolimatta ole läheistä sukua sypresseille ("Cupressus"), jotka kuuluvat lähinnä pohjoisella pallonpuoliskolla esiintyvään alaheimoon Cupressoideae. Sypressit
Sypressilajien lukumäärästä tutkijat eivät ole päässeet yksimielisyyteen. Eri lähteissä niitä ilmoitetaan olevan 16–25 lajia. Tämä johtuu siitä, että niitä esiintyy monin paikoin pieninä ja eristyneinä populaatioina, joista on vaikea selvittää, muodostavatko ne oman lajinsa vai ainoastaan jonkin alalajin tai muunnoksen. Viime aikoina tunnustettujen lajien lukumäärä on ollut vähenemään päin, ja eräitä ennen eri lajeiksi katsottuja muotoja pidetään nykyisin vain alalajeina. Ristisypressi
Ristisypressi asetettiin vuonna 1975 CITES-sopimuksen liitteeseen yksi, mikä kieltää lajin puutavaran kansainvälisen kaupan. Pieni osa ristisypressin luonnonkannasta Chilessä ja noin kaksi kolmasosaa kannasta Argentiinassa kasvaa suojelluilla alueilla, kuten Chilen Puyehuen ja Torres del Painen kansallispuistoissa sekä Argentiinan Nahuel Huapin, Los Glaciaresin ja Los Alercesin kansallispuistoissa. Nutkansypressi
Nutkansypressi ("Cupressus nootkatensis" tai "Callitropsis nootkatensis", aiemmin "Chamaecyparis nootkatensis") on sypressikasvien heimoon kuuluva ainavihanta havupuulaji. Se esiintyy luontaisena Pohjois-Amerikan luoteisrannikon lauhkean vyöhykkeen sademetsissä. Sitä myös käytetään laajalti koristepuuna puutarhoissa ja puistoissa. Varsinkin Länsi-Euroopassa yleinen nopeakasvuinen pensasaitakasvi ja koristepuu leylandinsypressi ("Cupressus × leylandii") on nutkansypressin ja montereynsypressin ("Cupressus macrocarpa") risteymä. Suosypressit
Suosypressit ("Taxodium") on havupuusuku sypressikasvien ("Cupressaceae") heimossa. Suvun lajit ovat soisilla ja tulvaisilla alueilla eläviä puita. Suosypressit ovat yleensä kesä- tai kausivihantia ja pudottavat lehtensä pohjoisilla alueilla talveksi ja joillakin eteläisillä alueilla kuivan kauden ajaksi. Ne voivat tosin suotuisessa ilmastossa olla myös ainavihantia. Suosypressit viihtyvät parhaiten soilla ja joenrannoilla alle 50 metrin korkeudessa merenpinnasta, mutta saattavat kasvaa 500 metrin korkeudessakin. Kuningaseukalyptus
Kuningaseukalyptus ("Eucalyptus regnans") on myrttikasveihin kuuluva lehtipuu, joka kasvaa alkuperäisenä Kaakkois-Australiassa ja Tasmanian saarella. Se on Australian suurin puulaji, maailman suurin koppisiemeninen kasvi ja maailman toiseksi suurin puulaji punapuun ("Sequoia sempervirens") jälkeen. Lajin tieteellinen nimi tulee latinan sanasta "regnans", ’hallita’, mikä viittaa sen suureen kokoon. Himalajansypressi
Himalajansypressi on ainavihanta puu. Se kasvaa yleensä 15–25 metriä korkeaksi, enimmillään noin 45-metriseksi. Runko saattaa kasvaa rinnankorkeusläpimitaltaan 3,5 metriä leveäksi. Latvus on yleensä pyöreähkö tai leveän kartiomainen. Sými
Aikoinaan Sýmiä, kuten muitakin Dodekanesian saaria, peittivät tiheät metsät, mutta saari muuttui karuksi, kun metsät hakattiin laivanrakennusmateriaaliksi. Puita tuotiin sittemmin saarelle Turkista, mutta tuonti loppui Kyproksen kriisiin vuonna 1974. Nykyisin saarella on sypressi-, oliivipuu-, rautatammi-, kataja-, mänty- ja viikunapuulehtoja. Sýmin sypressimetsä yhdessä saaren itäosan kanssa on julistettu Natura 2000 -verkoston piiriin. Lisäksi Sýmillä kasvaa granaattiomenaa, kiinanruusua, oleanteria ja ihmeköynnöksiä. Sými on nykyisin vihreimmillään tammikuusta huhtikuuhun, sillä silloin villikukat kukkivat. Sýmin vesillä kasvaa esimerkiksi pesusientä. Kenraali Sherman
Kenraali Sherman () on Sequoian kansallispuistossa Yhdysvalloissa kasvava tilavuudeltaan maapallon suurimmaksi arvioitu puu. Kenraali Sherman on mammuttipetäjä ("Sequoiadendron giganteum"), jonka tilavuuden on laskettu olevan yli 1 486,6 kuutiometriä. Puun pituus on 83,8 metriä ja sen painoksi on arvioitu 2 000 tonnia. Sen ympärysmitta puolentoista metrin korkeudella maasta on 31,3 metriä. Kenraali Sherman ei ole maailman korkein puu. Korkeimman puun titteliä pitää hallussaan 115,55 metrin korkuinen punapuu "Hyperion". Katajat
Katajat ("Juniperus") on sypressikasvien heimoon (Cupressaceae) kuuluva havupuusuku. Siihen kuuluu yli 50 lajia. Katajat ovat ainavihantia pensaita tai puita. Suku on lajimäärältään sypressikasvien heimon suurin ja kaikista havupuusuvuista laajimmalle levinnyt. Sen edustajia esiintyy luonnonvaraisena laajalti pohjoisella pallonpuoliskolla arktisilta alueilta Väli-Amerikkaan ja trooppiseen Afrikkaan, missä yksi laji esiintyy luontaisena myös päiväntasaajan eteläpuolella. Kaikista muista sypressikasveista poiketen katajien toisinaan ”marjoiksi” kutsutut kävyt muuttuvat kypsyessään meheviksi ja houkuttavat siemeniä levittäviä lintuja. Asterikasvit
Asterikasvit eli mykerökukkaiskasvit (Asteraceae eli Compositae) on lajimäärältään maailman suurin siemenkasviheimo, jossa on 1 620 sukua ja 23 600 lajia (toiseksi suurin on kämmekkäkasvit, 22 075 lajia). Se on johdettu nimisuvustaan asterista, mutta myös tunnettu nimellä mykerökukkaiset. Heimon lajit ovat levinneet Etelämannerta lukuun ottamatta kaikille mantereille. Hernesypressi
Hernesypressi on ainavihanta, usein suorarunkoinen, yleensä noin 20 metrin korkeuteen kasvava havupuu. Tietyillä paikoilla se voi saavuttaa noin 50 metrin korkeuden. Latvus on kartiomainen ja suhteellisen avoin. Kaarna on punaruskeaa, säikeistä ja hilseilee pitkinä suikaleina. Sypressit
Monia lajeja kasvatetaan puistoissa ja erityisen yleisesti myös hautausmailla koristepuina, Aasiassa myös temppelien ympärillä. Muutamia lajeja kasvatetaan puuaineensa vuoksi, joka voi olla hyvin kestävää. Hernesypressi
Hernesypressi ("Chamaecyparis pisifera") on ainavihanta puu valesypressien suvussa. Se voi kasvaa jopa 50 metriä korkeaksi. Koristekasveiksi on jalostettu kääpiömuotoja. Laji on saanut suomenkielisen nimensä herneitä muistuttavista kävyistään. Deltasypressi
Puu on yksikotinen ja tuulipölytteinen. Kävyt kasvavat versojen kärjissä. Hedekävyt kasvavat yksivuotisten lyhytversojen kärjissä. Siemenkävyt kasvavat suomulehtisissä pysyvissä oksanhaaroissa. Ne ovat 1,4–2,5 senttimetriä pitkiä ja 0,9–1,5 cm leveitä sekä muodoltaan munanmuotoisia tai päärynämäisiä. Käpysuomut koostuvat kiinnikasvaneesta emisuomusta ja peitinsuomusta. Ne ovat litteitä ja vastapuikeita. Käpysuomujen keskellä on pieni ota. Suomujen kärjissä on 6–10 käyrää kolmiomaista uloketta. Atlassypressi
Atlassypressi ("Tetraclinis articulata") on sypressikasvien heimoon kuuluva havupuu, joka kasvaa Pohjois-Afrikassa ja Etelä-Euroopassa. Se kasvaa pensaaksi tai pieneksi puuksi, korkeudeltaan 6–8, enintään 15 metriä. Kiinankataja
Kiinankataja ("Juniperus chinensis") yleensä kaksikotinen sypressikasveihin ("Cupressaceae") kuuluva puu. Sen koko ja muoto vaihtelevat suuresti, ja se voi parhaimmillaan saavuttaa 20 metrin korkeuden. Luonnossa kasvia esiintyy Aasian kaakkoisosissa: Kiinassa, Mongoliassa, Japanissa ja Koreassa sekä Venäjän kaakkoisosissa. Sypressikasvit
Suurin osa suvuista on ainavihantia. Yksittäiset lehdet säilyvät tavallisesti oksilla 3–5 vuotta, mutta joissakin tapauksissa jopa 12 vuotta. Kiinanpunapuut, suosypressit ja deltasypressit ovat tavallisesti kausivihantia ja pudottavat sivuversonsa ja lehtensä vuosittain. Kythera
Kytheralla kasvaa noin 800 erilaista kasvilajia, joista suurin osa on pieniä pensaita, kuten etruskikuusama, villioliivipuu, mastiksipistaasi, sykerötimjami, myrtti ja välimerentyräkki. Kytheralla kasvavia puita ovat esimerkiksi idänplataani, aitoviikuna, manteli, foinikiankataja, johanneksenleipäpuu, oliivipuu ja välimerensypressi. Mänty ja eukalyptus on tuotu saarelle 1900-luvun aikana. Saaren asukkaat käyttävät päivittäisessä ruokavaliossaan erilaisia maustekasveja, kuten salviaa oreganoa ja timjamia. Saarella tavataan muun muassa orvokkien sukuun kuuluvaa "Viola scorpiuroides" -kasvia, joka on suojeltu Kreikan presidentin asetuksella ja kuuluu IUCN:n (1993). Saarella kasvaa myös esimerkiksi tulppaanien sukuun kuuluva "Tulipa goulimyi", sipulien sukuun kuuluva "Allium gomphrenoides", maratteihin kuuluva "Asperula taygetea", kelloihin kuuluva "Campanula saxatilis ssp. cytherea" sekä hirvenjuuriin kuuluva "Inula candida ssp. candida". Kytheralla kasvaa vähintään 61 eri kasvilajia ja niiden alalajia, jotka ovat Kreikassa kotoperäisiä. Näistä kolme lajia ja kolme alalajia on Kytheran saaren kotoperäisiä lajeja. Teepensas
Teepensas ("Camellia sinensis") on kamelioiden sukuun kuuluva teekasvien heimon (Theaceae) puu. Sen kuivatuista lehdistä valmistetaan uuttamalla teetä. Teepensas kasvaa luonnostaan 6–30 metriä korkeaksi, mutta sadonkorjuun helpottamiseksi teeviljelmien pensaita pidetään leikkaamalla 1–2 metrin korkuisina. Montereynsypressi
Montereynsypressiä pidetään pioneerilajina, koska se tarvitsee paljon valoa, ei kestä muiden puiden varjostusta ja pystyy hyödyntämään maastopaloja, jotka tuhoavat kilpailevia kasveja. Laji on sopeutunut paloihin ja sen kävyt pysyvät usein puussa joitakin vuosia aukeamattomina auetakseen palon kuumuudessa. Kypsät siemenet pysyvät itämiskykyisinä puussa noin neljä vuotta. Toisin kuin monet muut pohjoisamerikkalaiset sypressilajit, joiden serotiiniset kävyt aukeavat vain tulipalon kuumuudessa, montereynsypressi ei kuitenkaan välttämättä tarvitse maastopaloja lisääntyäkseen. Nutkansypressi
Nutkansypressi on hidaskasvuinen ja pitkäikäinen puu. Se voi elää pitkälti yli tuhat vuotta vanhaksi ja vanhin tunnettu vuosirenkaista laskettu ikä on 1 834 vuotta. Lajin siementen itävyys on suhteellisesti heikko ja se voi lisääntyä myös kasvullisesti juurivesoista ja juurehtivista oksista. Meksikonsuosypressi
Meksikonsuosypressi on Meksikon kansallispuu ja lajia on varsinkin Meksikossa istutettu puistoihin, puutarhoihin ja kirkkojen pihoille jo satoja vuosia. Monet Meksikon alkuperäiskansat arvostivat puuta sen suuren koon ja pitkäikäisyyden vuoksi ja pitivät joitakin vanhoja yksilöitä pyhinä. Lajin oksia käytetään yhä joissakin uskonnollisissa seremonioissa. Meksikossa kasvaa useita hyvin vanhoja, suuria meksikonsuosypressejä. Suurin ja tunnetuin näistä on Santa María del Tulessa Oaxacan osavaltiossa kasvava Árbol del Tule. Sen runkoa on pidetty paksuimpana tunnettuna yksittäisenä puun runkona. Lawsoninsypressi
Puun oksat ovat litteitä. Suomumaiset lehdet kasvavat tiheästi versojen myötäisenä. Lehdet kasvavat vastakkaisesti pareissa, ja ovat 2–3 millimetriä pitkiä. Ne ovat versojen päältä tumman sinivihreitä ja alta kalpeita, valkojuovaisia. Murskattuna lehdet tuoksuvat pihkalta ja persiljalta. Laji on yksikotinen, ja hede- ja emikävyt kasvavat vierekkäin samoilla oksilla. Lawsoninsypressin siemenkävyt ovat pallomaisia, 6–10 millimetriä pitkiä ja koostuvat 4–5 parista puutuneita käpysuomuja. Jokaisessa käpysuomussa on 2–4 siivekästä siementä. Valesypressit
Valesypressit ovat yksikotisia ainavihantia puita. Ne ovat tavallisesti haarautumattoman yksirunkoisia, ja useat suvun lajit voivat kasvaa hyvinkin suuriksi puiksi, mutta jotkin lajit voivat toisinaan jäädä myös pensasmaisiksi. Suurimmat suvun edustajat ovat enimmillään noin 70 metrin korkeuteen kasvavia lawsoninsypressejä ("Chamaecyparis lawsoniana") ja rungon ympärysmitaltaan jopa lähes kuuden metrin paksuisiksi kasvavia formosansypressejä ("Chamaecyparis formosensis"). Useat koristekasveiksi jalostetut lajikkeet ovat pensasmaisia kääpiömuotoja. Solakat oksat muodostavat tyypillisesti kartiomaisen latvuksen, joka saattaa vanhemmiten pyöristyä. Oksat ovat tavallisesti siirottavia tai riippuvia, mutta jalostetuilla muodoilla ne voivat olla myös pystyjä. Pienet oksanhaarat ovat useimmiten litteitä tai poikkileikkaukseltaan heikosti särmäisen vinoneliömäisiä, mutta pallosypressillä voivat olla myös liereitä. Sivuttaiset litteät versot haarautuvat tasossa muodostaen viuhkamaisen litteitä oksia. Versorangat ovat yleensä limittäisten suomulehtien peittämiä. Rungon kuori on tavallisesti väritykseltään punaruskeaa ja voi olla rakenteeltaan säikeistä, uurteista tai suomumaisina tai pitkittäisinä liuskoina hilseilevää. Chilentuoksusetri
Chilentuoksusetri ("Austrocedrus chilensis") on sypressikasvien heimoon (Cupressaceae) kuuluva havupuulaji. Se on sukunsa ainoa laji. Chilentuoksusetri on ainavihanta puu, joka kasvaa luonnonvaraisena Etelä-Amerikan eteläosien Andien rinteiden vuoristometsissä. Suotuisalla paikalla se voi kasvaa noin 25-metriseksi puuksi, mutta voi esiintyy kuivilla ja kallioisilla rinteillä pensasmaisenakin. Lajin piirteitä ovat pienet nelisuomuiset kävyt ja litteät versot, joiden laitalehdet ovat huomattavasti niiden keskilehtiä suurempia. Nimestään huolimatta chilentuoksusetri ei ole sukua mäntykasveihin (Pinaceae) kuuluville varsinaisille setreille, eikä nykytieteen käsityksen mukaan kovin läheistä sukua edes sypressikasvien tuoksusetreille ("Calocedrus"). Amazonin sademetsä
Amazoniassa elää muihin sademetsäalueisiin verrattuna vähän suuria nisäkäslajeja. Erikoisimpia on kapybara eli vesisika, joka on maailman suurin jyrsijä. Sen pituus voi olla 1,3 metriä ja paino 80 kiloa. Paetessaan kapybara voi juosta kuin hevonen, mutta yleensä se sukeltaa turvaan veteen. Kapybara on erinomainen uimari, sillä on räpyläjalat ja niin vahvat keuhkot, että se voi olla pinnan alla viisikin minuuttia kerrallaan. Veteen sopeutumisesta todistavat myös korkealla päässä sijaitsevat silmät ja sieraimet, minkä ansiosta kapybara voi uida melkein kokonaan veden alla ja silti hengittää ja tarkkailla ympäristöään. Kabyparan ravintona on pääasiassa jokivarsien heinä. Toinen sademetsän suuri nisäkäslaji on tapiiri, joka voi painaa jopa 300 kg. Tapiiri on sukua sarvikuonoille ja hevosille, ja lähes nykyisen kaltaisia tapiireja eli jo n. 20 miljoonaa vuotta sitten. Metsän pohjalla liikkuu myös hieman pienempiä riistaeläimiä, kuten aguti-nimisiä jyrsijöitä, ja sian sukuisia pekareita, esimerkiksi valkohuulipekareita. Chamaecyparis hodginsii
Chamaecyparis hodginsii eli Fokienia hodginsii on sypressikasvien heimoon kuuluva havupuulaji. Lajin edustajat ovat itäisen ja kaakkoisen Aasian vuoristometsien ainavihantia puita. Puu on perinteisesti luokiteltu omaan yksilajiseen sukuunsa "Fokienia". Useiden 2000-luvulla ja 2010-luvulla tehtyjen geneettisten tutkimusten perusteella kuitenkin valesypressien sukuun ("Chamaecyparis") kuuluvat lawsoninsypressi ja japaninsypressi ovat läheisempää sukua tälle puulajille kuin muille valesypresseille, mikä puoltaa vahvasti lajin luokittelua valesypresseihin. Puulaji kuvattiin vuonna 2007 valesypressien suvun lajina nimellä "Chamaecyparis hodginsii".