Mikä on Antonio Vivaldin tunnetuin teos?
Antonio Vivaldi
yli 60 teosta, kuten:Vivaldi antoi nimen "Le quattro stagioni" opuksen 8 neljälle ensimmäiselle konsertolle. Ne kuvaavat sävelten kielellä eri vuodenaikojen tunnelmaa. Esimerkiksi talvi on synkkä ja hyytävä, kesässä taas voi kuulla lintujen laulua ja hyönteisten lentoa muistuttavia säveliä. Konsertot ovat Vivaldille tyypillisiä siten, että jokainen niistä on kolmiosainen ja hidas osa on kahden nopeamman välissä. Vivaldi kirjoitti konserttoja varten erityisen sonetin luettavaksi musiikin tahdissa. "Neljää vuodenaikaa" pidetään yhtenä ensimmäisistä sävelrunoista. Teos tuli kunnolla esille vasta 1950-luvulla, jolloin siitä julkaistiin ensimmäiset äänitteet. Nykyään se on Vivaldin muita sävellyksiä selvästi suositumpi ja samalla taidemusiikin tunnetuimpia ja tärkeimpiä teoksia. Antonio Vivaldi
Vivaldi oli musiikin historian tuotteliaimpia säveltäjiä. Hänen säilyneeseen tuotantoonsa kuuluu 46 oopperaa (säveltäjän mukaan peräti 94), 512 konserttoa, 19 sinfoniaa ja 108 sonaattia; lisäksi kirkollista ja maallista vokaalimusiikkia (messuja, motetteja, oratorioita, kantaatteja, psalmeja, serenataa ynnä muita) yli 60 teosta. Teoksen "Neljä vuodenaikaa" jälkeen Vivaldin suosituin työ on vuonna 1708 sävelletty noin puoli tuntia pitkä kuoroteos, "Gloria" (RV 589), joka on ollut yleisön suosikki 1950-luvulta alkaen. Antonio Vivaldi
Antonio Lucio Vivaldi (4. maaliskuuta 1678 Venetsia, Venetsian tasavalta – 28. heinäkuuta 1741 Wien, Itävalta) oli italialainen säveltäjä, joka kuuluu barokkimusiikin suurimpiin nimiin, vaikka painuikin kuoltuaan unohduksiin. Hänet löydettiin uudestaan vasta 1900-luvulla. Vivaldi oli erittäin tuottelias säveltäjä. Hänen tunnetuin teoksensa on viulukonserttojen sarja "Neljä vuodenaikaa". Tuotantoon sisältyy konserttojen lisäksi myös kuoromusiikkia, kuten suosittu "Gloria" (RV 589), sekä kymmeniä oopperoita. Neljä vuodenaikaa
Neljä vuodenaikaa (ital. "Le quattro stagioni") on Antonio Vivaldin säveltämä viulukonserttosarja. Sarja sävellettiin noin vuonna 1723, ja se on Vivaldin tunnetuin teos. Jokaisessa" Neljän vuodenajan" konsertossa on kolme osaa, joista kaksi on nopeita ja yksi hidas. Vivaldi kirjoitti jokaista konserttoa varten myös yhden sonetin. Konserttojen osat ovat: Barokkimusiikki
Vivaldi sävelsi Pietàta varten tekemiensä teosten lisäksi paljon tilaustöitä ja ansaitsi myös painettujen teostensa myynnillä. Myynnin edistämiseksi monille teoksille annettiin värikkäitä nimiä, esimerkiksi "L'estro armonico" (harmoninen innoitus) op. 3 ja "Neljä vuodenaikaa" eli neljä viulukonserttoa opuksesta 8, joka on Vivaldin kenties tunnetuin teoskokonaisuus.
Mihail Bulgakov
Bulgakovin tunnetuin teos on postuumisti ilmestynyt romaani "Saatana saapuu Moskovaan" ("Master i Margarita"). Tämä ja monet muut Bulgakovin teoksista julkaistiin vasta hänen kuolemansa jälkeen 1960-luvulla. Teoksen tuorein versio ilmestyi Neuvostoliitossa 1989. Ludwig van Beethoven
Beethovenin merkittävimpiä teoksia ovat yhdeksän sinfoniaa (lisäksi kymmenes keskeneräinen), viisi pianokonserttoa, viulukonsertto, jousikvartetot (erityisesti kuusi viimeistä), pianosonaatit, pianoteos "Diabelli-muunnelmat", ooppera "Fidelio" sekä messu "Missa solemnis". Sinfonioista tunnetuimpia ovat kolmas ("Eroica"), viides ("Kohtalonsinfonia"), kuudes ("Pastoraalisinfonia"), seitsemäs ja yhdeksäs ("Koraalisinfonia"). Pianosonaateista tunnetuimpia ovat nro 8 ("Pateettinen sonaatti"), nro 14 ("Kuutamosonaatti"), nro 21 ("Waldstein-sonaatti"), nro 23 ("Appassionata") sekä nro 29 ("Hammerklavier-sonaatti"). Umberto Giordano
Säveltäjä siirtyi Milanoon ja palasi verismoon, johon kuuluu myös hänen tunnetuin teoksensa, ranskalaisen runoilijan André Chénier'n elämään pohjautuva "Andrea Chénier". Vuoden 1898 "Fedora" oli niin ikään menestys ja sitä esitetään edelleen. Hänen myöhemmät teokset eivät ole yhtä tunnettuja, mutta niitäkin on silloin tällöin elvytetty uudelleen esitettäviksi. Pablo Picasso
Vuosina 1937–1946 Picasso teki paljon töitä, joita hallitsevat väkivalta, pelko ja kuolema, ja joissa näkyy poliittisten ja henkilökohtaisten katastrofien vaikutus. Kauden tunnetuin työ, ja ehkä koko Picasson tuotannon kuuluisin teos, on monumentaalinen seinämaalaus "Guernica" (1937), joka kuvaa Guernican kaupungin pommituksen kauhuja Espanjan sisällissodassa. "Guernicassa" Picasso käytti kubistista muotojen moninaisuutta, surrealistista suurentamista, figuurien kuvausta samanaikaisesti eri perspektiiveistä sekä ensi kertaa selvästi lasten piirrosten kieltä, yksinkertaistettuja muotoja ja merkkejä. Carlo Levi
Carlo Levin tunnetuin teoksensa on "Cristo si è fermato a Eboli", joka julkaistiin vuonna 1945 ja tunnetaan meillä Suomessa nimellä "Jumalan selän takana" 1956. Siinä kirjoittaja kertoo omasta sisäisestä maanpaosta Lucanian kaupunkiin Alianoon Italiassa, kun hänet oli pidätetty suhteistaan poliittisiin aktivisteihin. Vuonna 1979 teki elokuvaohjaaja Francesco Rosi kirjaan perustuvan elokuvan "Kristus pysähtyi Eboliin". Kirjan Lucania, nykyisin Basilicata, oli historiallisesti katsottuna kaikkein köyhintä ja jälkeenjääneintä seutua koko eteläisessä Italiassa. Tämä Levin sympaattinen ja vailla poliittista agendaa oleva teos herätti sodanjälkeisen italialaiset päättäjät toiminaan ”etelän ongelman” ratkaisemiseksi. Giovanni Battista Viotti
Viottin huomattavimpiin sävellyksiin kuuluu 29 viulukonserttoa, jotka tekivät muun muassa Ludwig van Beethoveniin vaikutuksen. A-mollikonsertto nro 22 on yleisimmin soitettu. Hänen tuotannossaan viululla on soitinäänenäkin hallitseva osuus: jousikvartetoissa Viotti antoi ensiviululle hyvinkin solistisia rooleja (toisin kuin esimerkiksi Haydnin balansoidummat soitinosuudet). Viotti omisti Stradivarius-viulun, joka tuli myöhemmin tunnetuksi juuri omistajansa nimellä. L’Olimpiade (Vivaldin ooppera)
L'Olimpiade on Antonio Vivaldin vuonna 1734 säveltämä kolminäytöksinen ooppera. Pietro Metastasion librettoa käyttivät Vivaldin lisäksi lukemattomat säveltäjät (mm. Pergolesi, Paisiello ja Cimarosa) vuosien 1733 ja 1798 välillä - siitä on olemassa yli 120 versiota. Giovanni Verga
Verga kirjoitti aluksi historiallisia romaaneja. Hänen myöhemmät ja merkittävämmät teoksensa ovat realistisia. Vergan kuuluisin teos on novelli "Cavalleria rusticana" kokoelmassa "Vita dei campi". Pietro Mascagni sävelsi sen pohjalta oopperan. Luchino Viscontin elokuva "La terra trema" (1948, ) perustuu Vergan romaaniin "I Malavoglia". Luchino Visconti
Visconti oli myös kuuluisa näytelmäohjaaja. Eritoten vuosina 1946–1960 hän ohjasi lukuisia töitä Rina Morelli-Paolo Stoppa Companylle; mukana oli myös Vittorio Gassman. Myös ooppera kuului hänen työsarkaansa, ja hänen kaikkein kuuluisin ohjauksensa lienee Donizettin "Anna Bolena", joka esitettiin La Scalassa vuonna 1957. Pääosassa esiintyi itse Maria Callas, jonka laulamista oopperoista hän ohjasi myös "La Sonnambulan" sekä "La Traviatan". Bajazet
Bajazet on Antonio Vivaldin säveltämä ooppera vuodelta 1735. Libretto on venetsialaisen kreivin Agostino Pioven käsialaa. Wienerwald
Maailmankuuluksi Wienerwaldin on tehnyt varsinkin Johann Strauss nuoremman valssi "Wienerwaldin tarinoita" ("Geschichten aus dem Wienerwald"), samoin eräs Ödön von Horváthin näytelmä ja sen useat elokuva­sovitukset. Anti Marguste
Margusten tunnetuimpien teosten joukkoon lukeutuvat kuusi sinfoniaa (1960–1981) ja "Virolainen rapsodia" (1974) sekä urkuteokset "Oreloits" (1984), "Oreleelo" (1984) ja "Orelend" (1987). Hänen kuoromusiikissaan suuri osa sanoituksista juonsi juurensa virolaiseen kansanperinteeseen. Oratorio
Tunnetuimpia oratorioita ovat Georg Friedrich Händelin "Messias", Johann Sebastian Bachin "jouluoratorio", Joseph Haydnin "Luominen" ja "Vuodenajat" sekä Felix Mendelssohnin "Elias". Roberto Arlt
Lyhyestä elämästään huolimatta Arlt jätti jälkeensä huomattavan kirjallisen tuotannon; romaaneista tunnetuimpia ovat "El juguete rabioso" (1926), "Los siete locos" (1929) ja "Los lanzallamas" (1931). Taneli Kuusisto
Kuusiston varhaiset pianokappaleet ja yksinlaulut syntyivät Aleksandr Skrjabinin vaikutuksen alaisina (mm. "Kuusi lyijykynäpiirrosta" op. 1). Pianolle sävelletty C-duuri-sonatiini (1933) heijasteli uusbarokkisia vaikutteita. Suurimuotoisiin teoksiin kuuluva sinfoninen balladi "Laatokka" (1944) heijastelee sotavuosien kansallista ilmapiiriä. "Toccata" orkesterille (1953) viittaa aikakauden Béla Bartók -vaikutteisiin. Hänen kamarimusiikkiteoksistaan mainittakoon Viulusonaatti (1936), Trio huilulle, viululle ja alttoviululle (1953). Hänen tunnetuin sävellyksensä on Uuno Kailaan runoon vuonna 1939 sävelletty kuorolaulu Suomalainen rukous (Siunaa ja varjele meitä), joka päätyi vuoden 1982 uudistettuun virsikirjaan virreksi 584. Hän sävelsi myös elokuvamusiikkia, mm. F.E. Sillanpään romaaniin perustuvaan elokuvaan Ihmisiä suviyössä. Hänen tuotantoonsa kuuluu suuri määrä kuoro- ja 1932 (mm. laulusarjat "Keväästä kesään", "Saunakamari)," urkuteoksia, kantaatteja (mm. "Saimaan helmi" Lappeenrannan kaupungin 300-vuotisjuhlaan 1949). Leonardo da Vinci
Leonardo tunnettiin ja tunnetaan edelleen etenkin taidemaalarina. Kahdella hänen teoksistaan, "Mona Lisalla" ja "Pyhällä ehtoollisella", on ainutlaatuinen asema kuuluisimpana, jäljennetyimpänä ja parodioiduimpana muotokuvana ja uskonnollisena maalauksena kautta aikojen. Niiden mainetta lähestyy vain Michelangelon "Aatamin luominen". Myös Leonardon piirustusta "Vitruviuksen miehestä" pidetään ikonisena. Hänen maalauksiaan on säilynyt ehkäpä vain viisitoista kappaletta, sillä hän kokeili jatkuvasti uusia tekniikoita, usein tuhoisasti, ja hänen oli vaikea saada teoksiaan valmiiksi. Nämä muutamat teokset yhdessä hänen muistiinpanojensa kanssa, joihin kuuluu piirustuksia, tieteellisiä kaavioita ja ajatuksia maalaustaiteen luonteesta, muodostavat niin merkittävän kontribuution myöhemmille taiteilijoille, että sen kanssa voi kilpailla vain hänen aikalaisensa Michelangelo. Oopperan historia
Myöhäisbarokin tärkeimpänä italialaissäveltäjänä voidaan pitää venetsialaista Antonio Vivaldia, joka laajan konsertto- ja kirkkomusiikkituotantonsa lisäksi sävelsi yli 70 oopperaa, joista noin 20 tunnetaan nykyaikana. Vivaldin oopperat ovat hyvin melodisia, ja orkesterin tehtäväksi jää vain miellyttävän musiikillisen taustan luominen. Tunnetuimpia Vivaldin oopperoita ovat "Ottone in villa" (1713) ja vuonna 1727 ensi-iltansa saanut "Orlando furioso". Myös Tomaso Albinoni sävelsi yli 80 oopperaa, jotka ovat lähes kaikki hävinneet. Eläinten vallankumous
Eläinten vallankumous () on vuonna 1945 ilmestynyt George Orwellin romaani, joka kuvaa satiirisesti Venäjän vallankumouksen perintöä eläinsadun muodossa. Se on Orwellin tunnetuimpia teoksia romaanin "Vuonna 1984" ja muistelmateoksen "Katalonia, Katalonia" ohella. Rinaldo
Rinaldo on Georg Friedrich Händelin säveltämä italialaistyylinen opera seria, jonka libreton kirjoitti Giacomo Rossi. Teoksen libretto perustui jaksoihin Torquato Tasson runosta "Gerusalemme liberata" () ja sijoittuu ensimmäisen ristiretken tapahtumiin. "Rinaldo" oli Händelin ensimmäinen Lontoossa esitetty ooppera ja samalla ensimmäinen Lontoossa esitettäväksi sävelletty italialaistyylinen ooppera. Ooppera sai ensi-iltansa Hänen majesteettinsa teatterissa Haymarketissa 24. helmikuuta 1711. Oopperan suureen menestykseen vaikutti myös kaksi siinä esiintynyttä kuuluisaa kastraattilaulajaa Nicolo Grimaldi eli Nicolini ja Valentino Urbani. Charles Walters
Waltersin tunnetuimpien töiden joukossa ovat "Lili" (1953), "Skandaalihäät" (1956) ja "Varokaa merivettä" (1957). Giuseppe Verdi
Vuonna 1852, 39-vuotiaana, Verdi kirjoitti kaksi oopperaa limittäin. Ensimmäisenä valmistui ontuvaan librettoon sävelletty "Il Trovatore" (). Vaikka kriitikot eivät siitä pitäneet, "Trubaduuri" on Verdin suosituimpia ja ehkä esitetyin ooppera, mestariteos sekin. "La Traviataa" Verdi kirjoitti harjoittaessaan "Trubaduuria", ja hänen sanotaan soitintaneen oopperan 13 päivän aikana "Trubaduurin" harjoitusten ohessa. "La Traviatan" kantaesitys epäonnistui, pääosin huonon esiintyjäkaartin ja lavastuksen johdosta. Vasta neljän vuoden kuluttua se esitettiin uudestaan, tällä kertaa kunnollisin edellytyksin. Oopperasta tuli Verdin suosituin. Fernando Arrabal
Hänen teoksistaan on suomennettu "Baal Babylone (Viva la muerte)" ("Viva la muerte!" suom. Pekka Parkkinen. WSOY, 1973 ISBN 951-0-05812-2). Arrabalin näytelmistä on suomeksi esitetty "Fando ja Lis" sekä "Pique-nique en campagne" nimillä "Piknik, Aamiainen sotakentällä" ja "Huviretki sotakentälle". Hänen näytelmistään on tehty muutamia elokuvasovituksia, ja Arrabal toimi itse ohjaajana elokuvissa "Viva la muerte" (1971) ja "Saavun kuin hullu hevonen" ("J’irai comme un cheval fou", 1973). Enrique Iglesias
Iglesiaksella on kaksi "Billboard" Hot 100 -listalla sijalle yksi yltänyttä kappaletta ja yksi sijalle kolme yltänyt kappale. Hänen tunnetuimpiin kappaleisiinsa kuuluvat muun muassa ""Hero"", ""Takin' Back My Love"", ""Tired of Being Sorry"", ""Do You Know? (The Ping Pong Song)""", ""I'm A Freak"" ja ""I Like It"". Iglesias on myös levyttänyt duettoja monien tunnettujen artistien kanssa, kuten Pitbullin, Whitney Houstonin, Lionel Richien ja Ciaran kanssa. Studioalbumeja Iglesias on julkaissut yhteensä yhdeksän, joista uusin ilmestyi heinäkuussa 2010. Adolphe Adam
Adamin tunnetuin teos on baletti "Giselle" vuodelta 1841. Hän sävelsi lisäksi muun muassa 39 oopperaa. Oopperoista arvostetuimmat ovat "Lonjumeaun posteljooni", "Si j'étais roi" ja "Nürnbergin nukke". Suuren yleisön parhaiten tuntema ja esitetyin Adamin sävellys lienee joululaulu "Oi jouluyö" (suomalaiset sanat Kyllikki Solanterä), jonka on sanottu olleen toinen radioteitse lähetetty musiikkikappale. Laulu on osa kantaatista "Minuit, chrétiens." Manuel Alejandro
Alejandro on säveltänyt yli 500 kappaletta. Hänen tunnetuimpiin sävellyksiin kuuluvat Julio Iglesiasin esittämät "Lo mejor de tu vida" ja "Un hombre solo" Oskar Luts
Oskar Luts on kirjoittanut romaaneja, kertomuksia, pakinoita, muistelmia ja näytelmiä. Hänen ensimmäisestä teoksestaan "Arno ja kumppanit" tuli myös tunnetuin. Ensimmäinen osa ilmestyi vuonna 1912, toinen osa seuraavana vuonna 1913. Se on kertomus erään kyläkoulun lasten tekemisistä, unelmista ja ongelmista. Virossa käytetään teoksen henkilöitä usein perusluonnetyyppien esimerkkeinä, koska ne ovat kaikille tuttuja joko kertomuksesta tai sen perusteella tehdystä elokuvasta. "Kevade"-elokuva valmistui 1969, ohjaajana oli Arvo Kruusement ja sen näki lähes puolet Viron väestöstä. "Kevade" on käännetty 13 eri kielelle, M. Rauhalan suomennos "Arno ja kumppanit" ilmestyi 1973. Zequinha de Abreu
Abreun kuoleman jälkeen hänen sävellyksestään "Tico-tico no fubá", eli Tico Tico, tuli kansainvälinen menestysiskelmä Carmen Mirandan esittämänä. Tico Tico on eräs tunnetuimpia brasilialaisen choro-musiikin edustajia ja siitä on tehty lukemattomia levytyksiä eri puolella maailmaa. Vaikka muut hänen sävellyksensä eivät nousseet yhtä suosituiksi, hänen vaikutustaan brasilialaiseen musiikkiin on kuvattu merkitykselliseksi, erityisesti hänen Vitale-kustantamon kautta julkaistun sävellystuotantonsa sekä lukuisten esiintymistensä muodossa. Abreun elämästä tehtiin 1952 brasilialainen elokuva nimeltä "Tico-Tico no Fubá", hänen tunnetuimman teoksensa mukaan nimettynä. Elokuvan pääosaa esitti Anselmo Duarte. Sergio Azzolini
Azzolini on saavuttanut palkintoja monissa kilpailuissa. Hänen projektinaan on ollut Antonio Vivaldin kaikkien fagottikonserttojen levyttäminen Naïve-levymerkille. Sarjan ensimmäinen levy (2010) palkittiin Diapason d'Orilla, Choc de Classica -palkinnolla ja Echo Klassik -palkinnolla. Vuodesta 1998 Azzolini on toiminut fagotin ja kamarimusiikin professorina Baselin musiikkikorkeakoulussa. György Ligeti
Tästä ajasta lähtien Ligetin tuotantoa alettiin tuntea paremmin, ja hänen tunnetuimman tuotantonsa voitaisiin sanoa sijoittuvan "Apparitionsin" (1958–1959) ja "Lontanon" (1967) väliselle ajalle, vaikka hänen myöhempi oopperansa "Le Grand Macabre" (1978) on myös varsin tunnettu. Nyttemmin myös hänen kolme etydikirjaansa pianolle ovat tulleet tunnetuiksi muun muassa Pierre-Laurent Aimardin ja Federik Ullénin tekemien levytysten myötä. Antonio Vivaldi
Vivaldin mukaan on saanut nimensä asteroidi 4330 Vivaldi.
Lisäksi Op. 13: "Il pastor fido" (Uskollinen paimen), 6 sonaattia säkkipillille, kampiliiralle ja viola d'amorelle (1737, todellinen säveltäjä Nicolas Chédeville) Ammatti: reportteri
Ammatti: reportteri () on Michelangelo Antonionin ohjaama ja draama -ja jännityselokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1975. Elokuva on vähäeleinen ja sisältää pitkiä kohtauksia. Sitä pidetään yhtenä Antonionin tunnetuimmista teoksista. Se on tunnettu myös keskivaiheilla näytettävästä uutispätkästä, joka sisältää aidon teloituksen, sekä noin seitsemän minuutin pituisesta, yhdellä otolla kuvatusta loppukohtauksesta, jossa kamera vaikuttaa siirtyvän hotellin ikkunakalterin läpi ulos. Antonio Vivaldi
Vivaldi syntyi esikoisena kuusilapsiseen perheeseen, jonka isä toimi viulistina Venetsian San Marco -kirkon orkesterissa. Antonio sai todennäköisesti nuorena isältään viulunopetusta. 25-vuotiaana, vuonna 1703 hänet vihittiin papiksi, ja hän sai lempinimen "il prete rosso" (punainen pappi) hiustensa värin takia. Huonon terveytensä vuoksi hän lopetti messujen toimittamisen jo kahden vuoden kuluttua. Samana vuonna Vivaldi sai paikan viulunsoiton opettajana venetsialaisessa yhdistetyssä lastenkodissa ja musiikkioppilaitoksessa, "Ospedale della Pietàssa". Hän sävelsi, johti orkesteria ja opetti lastenkodin tyttöjä, joiden taso nousi niin korkeaksi, että laitos tuli tunnetuksi taidokkaista viulunsoittajistaan.
Vivaldin 1700-luvun ensimmäisenä vuosikymmenenä säveltämät viulusonaatit ja -konsertot tulivat tunnetuiksi muualla Euroopassa nuottien ansiosta, jotka kaikki julkaistiin Amsterdamissa ja joita uudelleenpainettiin Lontoossa ja Pariisissa. Hänen musiikkiaan levisi paljolti myös käsikirjoitusten muodossa. Barokkimusiikki
Antonio Vivaldi oli italialaisen myöhäisbarokin merkittävimpiä ja tuotteliaimpia säveltäjiä. Hän toimi lähes neljänkymmenen vuoden ajan venetsialaisessa "Pio Ospedale della Pietà" -orpokodissa ja tarjosi erinomaista musiikkiopetusta lahjakkaille asukeille, joiden taso nousi niin korkealle että orpokoti tuli tunnetuksi taitavista viulunsoittajistaan. Orpokoti oli tarkoitettu orvoille, aviottomille tai köyhille lapsille ja toimi sisäoppilaitoksen tavoin. Vivaldin työnkuvaan kuului musiikinopetuksen ja soittimien kunnossapidon lisäksi musiikin säveltäminen orpokodin kuorolle ja orkesterille. Hän sävelsi jumalanpalvelusmusiikkia, muun muassa messuja ja oratorioita, mutta hänen teostensa pääosan muodostavat soitinteokset, erityisesti konsertot. Felix Mendelssohn Bartholdy
Mendelssohn jatkoi kapellimestarin tehtäviään Gewandhausissa, jonka orkesterin johtohahmoja oli maineikas viulisti Ferdinand David. Hänestä tuli Mendelssohnin hyvä ystävä. David innoitti Mendelssohnia säveltämään viulukonserttonsa (opus 64) vuonna 1844. Viulukonsertto on nykyään yksi säveltäjän useimmin esitetyistä teoksista. Muita myöhäisen kauden teoksia ovat pianomuunnelmateos "Variations sérieuses" (1841), kuusi urkusonaattia (1844–1845) sekä suuri oratorio "Elias", joka sai ensiesityksensä Birminghamissa vuonna 1846 ja jossa Mendelssohn antaa kaikkensa dramaattisesta ja romanttisesta puolestaan. Teos on Händelin ja Haydnin oratorioiden rinnalla tunnetuin teos lajissaan. Georg Friedrich Händel
Händel sävelsi 23 oratoriota. Niistä kuuluisin on "Messias-oratorio", jota esitetään usein joulun ja pääsiäisen aikaan. Sitä pidetään yhtenä suurimmista kuoroteoksista, ja se on esitetyimpiä kuoroteoksia. Oratorioista toiseksi tunnetuin on "Solomon". Säveltäjän muita vokaaliteoksia ovat hengelliset kantaatit ja hymnit sekä maalliset kantaatit, aariat, duetot ja triot. Hieman oopperatyylin sävelletty "Dixit Dominus" (1707) on kenties Händelin tunnetuin hengellinen vokaalimusiikin teos oratorioiden jälkeen. Teos syntyi Italiassa aikana, jolloin auktoriteetit olivat kieltäneet oopperamusiikin teon. Pablo Picasso
Picasson ura taidemaalarina jaetaan useisiin kausiin, joiden aikana hän teki hyvinkin erityylisiä teoksia. Picasso oli esimerkiksi toinen kubismin kehittäjistä. Hänen tunnetuimpia maalauksiaan ovat "Avignonin naiset" (1907) ja "Guernica" (1937). Fabio Biondi
Biondin tunnetuimpiin levytyksiin lukeutuvat Antonio Vivaldiin "Neljä vuodenaikaa" ja ooppera "Bajazet", Arcangelo Corellin concerti grossi, Alessandro Scarlattin ja Georg Friedrich Händelin teokset, 1700-luvun italialainen ohjelmisto (Vivaldi, Francesco Maria Veracini, Pietro Locatelli, Giuseppe Tartini) ja Bachin, Franz Schubertin ja Robert Schumannin viulusonaatit. Biondi esiintyy myös duona pianon, fortepianon ja cembalon soittajien kanssa. Antonio Lotti
Antonio Lotti (n. 1667 Venetsia – 5. tammikuuta 1740 Venetsia) oli italialainen barokkisäveltäjä, urkuri ja musiikkipedagogi, joka toimi Venetsiassa, Dresdenissä ja Wienissä. Hän teki muun muassa kolmisenkymmentä oopperaa sekä messuja. Hänen tunnetuin sävellyksensä lienee sopraanoaaria ”Pur dicesti, o bocca, bocca bella” (”Olethan sanonut, oi soma suu”) oopperasta "L’infidelta punita". Daniele Barbaro
Barbaro tunnettiin kuitenkin erityisesti kirjallisista töistään. Hän julkaisi mm. uudet painokset isosetänsä Ermolao Barbaron kommentaarista Aristoteleen teokseen "Retoriikka" ja tämän teoksesta "Compendium scientiae naturalis". Hän käänsi italiaksi ja myöhemmin latinaksi Vitruviuksen teoksen "De architectura". Barbaron merkittävin oma teos lienee "La pratica della perspettiva", jossa hän käsittelee maalaustaiteen tiedettä. José de Espronceda
Hänen tunnetuimmat teoksensa ovat romaani "Don Sancho Saldaña" (1834) sekä runoelmat "El Pirata", "El Verdugo", "El Estudiante de Salamanca" ja keskeneräiseksi jäänyt symbolinen runoelma "El diablo mundo". Helvi Hämäläinen
Hämäläisen tunnetuin teos on romaani "Säädyllinen murhenäytelmä" (1941), joka ilmestyessään aiheutti suuren kohun, ei vähiten siksi, että romaanin päähenkilöistä oli tunnistettavissa useita sen ajan merkittäviä kulttuurihenkilöitä, muun muassa Tyyni Tuulio ja Hämäläisen miesystävä Olavi Paavolainen. Paitsi henkilöhahmoja ja ympäristöjä lukijat pitivät tosina myös tapahtumia, jotka kuitenkin olivat kokonaan kirjailijan mielikuvituksen tuotetta. Tämä aiheutti hahmojen esikuville suurta mielipahaa. Seuraavat romaanit, "Velvoitus" (1942) ja "Hansikas" (1943) ovat myös Helsingin ja sivistyneistön kuvauksia. Säädyllisen murhenäytelmän jatko-osa "Kadotettu puutarha" ilmestyi vasta 1995. Virgilio Piñera
Piñeran tunnetuin teos on romaani "La Carne de Rene" (1952), jossa käsitellään lihan kulttia allegoriana kulteille, joille sosiaalivaltiot ja modernit totalitaariset järjestelmät nojaavat. Kirjalla on ollut suuri vaikutus erityisesti Ranskassa, jossa se herätti laajaa kirjallista keskustelua. Piñeran novellit ovat painostavatunnelmaisia maailman outouden kuvauksia: novellit on koottu yhteen kokoelmaksi "Cuentos Fríos". Näytelmät ovat kirkkaita ja usein jopa valoisia vaatimuksia yksittäisen ihmisen ehdottoman singulaarisuuden hyväksymiseksi. Ottone in villa
Ottone in villa on Antonio Vivaldin ensimmäinen ooppera, jonka libretto on napolilaisen Domenico Lallin käsialaa. Se sai ensiesityksensä Vicenzan Teatro di Piazzassa 17. toukokuuta 1713. 35-vuotias Vivaldi oli juuri saanut julkaistuksi ensimmäisen sarjan konserttoja ("L’Estro armonico", Op. 3) ja nimitetty Venetsian Ospedale della Pietàn kuoronjohtajaksi. Operetti
Johann Straussin useimmat valssit olivat hänen opereteistaan, josta ne irtautuivat oman aikansa iskelmiksi. Straussin kuuluisimmat operetit ovat "Lepakko", "Yö Venetsiassa", "Mustalaisparoni" ja "Wieniläisverta". Muita klassisen wieniläisoperetin säveltäjiä olivat muun muassa Karl Millöcker ja Carl Zeller. Ludwig Minkus
Minkus on pääasiallisesti tunnettu Pietarin Mariinski-teatterille säveltämistään partituureista sekä balettimestareille Arthur Saint-Léonille ja Marius Petipalle säveltämistään vanhojen balettien uusintaesityksistä. Hänen tunnetuimmat teoksensa ovat "La Source" vuodelta 1866 yhdessä Léo Delibesin kanssa, "Don Quijote" vuodelta 1869 ja "Bajadeeri" vuodelta 1877. Uransa aikana hän myös kirjoitti lisäyksiä jo olemassa oleviin baletteihin. Näistä tunnetuimmat ovat "Grand Pas classique", "Pas de trois" ja "Mazurka des enfants" Marius Petipan vuonna 1881 henkiin herättämään balettiin "Paquita". Voltaire
Nykyään Voltaire tunnetaan parhaiten romaanistaan "Candide". Se joutui sensuurin kohteeksi, eikä Voltaire myöntänyt sitä avoimesti omaksi teoksekseen. Voltaire tunnetaan myös monista mietelmistä, kuten "Si Dieu n'existait pas, il faudrait l'inventer" ("Jos Jumalaa ei olisi, hänet täytyisi keksiä"), joista monet ovat peräisin runomitassa kirjoitetusta kirjeestä "Épître à l'Auteur du Livre des Trois Imposteurs". Hildegard Bingeniläinen
Hildegardin tunnetuimpiin teoksiin kuuluu moraliteetti "Ordo virtutum" (”Hyveiden näytelmä”). Hänen sävellystensä tarkkaa syntyajankohtaa ei tiedetä, mutta arvellaan, että "Ordo virtutum" olisi sävelletty viimeistään 1151. Moraliteetti koostuu yksiäänisistä sävelmistä Animalle (ihmisen sielu) ja 16 Hyveelle. Paholaisella on siinä puheosa. Tutkijoiden mukaan Paholaisen osaa olisi kantaesityksessä esittänyt Volmar ja Hildegardin nunnat olisivat esittäneet Animan ja Hyveiden osia. Italia
Renessanssin yleisnero Michelangelo perehtyi antiikin veistoksiin ja ihmisruumiin rakenteeseen. Hänen tunnetuimpia veistoksiaan ovat suurikokoinen "Daavid" (1501-1504) ja Pietarinkirkon "Pietà" (1499). Kuvanveistäjä, arkkitehti ja taidemaalari Gian Lorenzo Bernini oli puolestaan Italian barokin huomattavin ja kuuluisin taiteilija. Barokkikirkoissa on näyttäviä freskoja, jotka luovat erilaisia tilailluusioita: hahmot kurkottuvat ulos maalauksesta, kattoon aukea aukko taivaaseen. Taiteilijat keskittyivät rakennusten koristeluun, ja maalaus itsenäisenä taiteenlajina näivettyi. Mestariteos
Tunnettuja mestariteoksia ovat Leonardo Da Vincin "Mona Lisa", Michelangelon "Daavid", Ludwig van Beethovenin "Yhdeksäs sinfonia", William Shakespearen "Hamlet", Danten "Jumalainen näytelmä", Leo Tolstoin "Sota ja rauha" ja Goethen "Faust". Antonio Bibalo
Bibalo tunnetaan esimerkiksi menestyksekkäistä oopperoistaan, ja lisäksi hän kirjoitti muun muassa baletteja, vokaalimusiikkia, sinfonioita ja kamarimusiikkia. Hän oli Pyhän Olavin ritarikunnan jäsen, ja vuonna 1992 hänelle myönnettiin Lindeman-palkinto. Armide
Armide-nimisiä oopperateoksia on sävelletty yli 50. Näistä tunnetuimpia ovat:Näiden oopperoiden kanssa samaan Torquato Tasson runoon "Gerusalemme liberata" (, 1580) perustuu myös Georg Friedrich Händelin ooppera "Rinaldo" (1711). Leonardo da Vinci
Leonardon kuuluisin teos 1490-luvulta on "Pyhä ehtoollinen", joka maalattiin myös Milanossa. Maalaukseen on kuvattu viimeinen ateria, jonka Jeesus nautti opetuslastensa kanssa ennen vangitsemistaan ja kuolemaansa. Siinä on kuvattu juuri se hetki, jolloin Jeesus sanoi ”yksi teistä tulee pettämään minut”. Leonardo kertoo maalauksessaan tarinan tyrmistyksestä, jonka lause herätti Jeesuksen kahdentoista seuraajan keskuudessa. Vatikaanivaltio
Kappelin kuuluisimmat freskot ovat epäilemättä Michelangelon "Luomiskertomus" ja "Viimeinen tuomio". Viisi katon keskellä olevista yhdeksästä maalauksesta kuvaa luomiskertomusta: "Valon ja pimeän erotus", "Auringon ja kuun luominen", "Taivaan ja veden erotus" ja kahdessa erillisessä kuvakentässä "Aatamin ja Eevan luominen". Jumalan kuva esiintyy näissä freskoissa sellaisena kuin se on elänyt ihmisten mielissä sukupolvesta toiseen. Hänellä on vakaa katse, ryppyinen otsa ja tuulessa liehuva harmaa tukka ja parta. Lyhennetyn perspektiivin ansiosta hän näyttää joissain kuvissa tulevan taivaasta suoraan katsojaa kohti. Astor Piazzolla
Astor Pantaleón Piazzolla (11. maaliskuuta 1921 – 4. heinäkuuta 1992) oli argentiinalainen säveltäjä, eräs kaikkien aikojen tunnetuimmista tangosäveltäjistä ja koko musiikkilajin uudistaja. Piazzollan kehittämä "tango nuevo" () sekoitti perinteiseen argentiinalaiseen tangoon elementtejä erityisesti jazzista ja taidemusiikista. Länsimaisen taidemusiikin muotorakenteiden yhdistäminen tangon tuliseen intohimoon ja jazzin vapaaseen improvisaatiorevittelyyn sai aikaan valtavan myrskyn perinteisen argentiinalaisen tangon piirissä. Piazzollan tunnetuimpaan ja yleisimpään soitinkokoonpanoon, niin sanottuun Piazzolla-kvintettiin, kuuluvat bandoneón, viulu, piano, sähkökitara ja kontrabasso. Useat maailmankuulut muusikot, kuten viulisti Gidon Kremer ja sellisti Yo-Yo Ma, ovat sittemmin esittäneet ja levyttäneet laajalti Piazzollan tuotantoa. Olavi Linnus
Romaanikirjailijana Linnus tunnetaan muun muassa salapoliisiromaaneista "Synkän talon vieras" (1943) ja "Eilen katosi Lontoossa" (1950). Hän on myös suomentanut Olavi Virran levyttämät kappaleet "Mambo Italiano" ja "Naisten toivemaa". Hänen tunnetuin sanoituksensa on Olavi Karun säveltämään tangoon "Monika, Monika, Monika". Mihail Osorgin
Kirjailijana Osorgin tuli tunnetuksi Venäjän vallankumousliikkeestä kertovalla romaanitrilogiallaan ”Hiljainen katu” ("Sivtsev Vražek", 1928), "Svidetel istorii" (”Historian silminnäkijä”, 1932) ja "Kniga o kontsah" (”Kertomus lopuista”, 1935). Hän on kirjoittanut myös muistelmateokset "Veštši tšeloveka" (”Ihmisen esineet”, 1929), "Tšudo na ozere" (”Järven ihme”, 1931) ja "Povest o sestre" (”Kertomus sisaresta”, 1931). Muistelmista tunnetuin on tekijän kuoleman jälkeen ilmestynyt "Vremena" (”Ajat”, 1955). Osorgin itse piti parhaana teoksenaan romaania "Volnyi kamenštšik" (”Vapaamuurari”, 1937), joka kertoo vapaamuurariksi ryhtyvän venäläisen emigrantin henkisestä kehityksestä. Thomas Hobbes
Hobbesin tunnetuin teos on "Leviathan", jossa hän kehittää teorian valistuneesta diktaattorista, jolle kansalaiset luovuttavat vapauttaan saadakseen valtion suojeluksen. Hobbesin mukaan suvereenin, joka voi olla kuningas tai kansanvaltainen elin, ja sen hallitseman väkivaltakoneiston tehtävänä on ehkäistä luonnontilassa vallitseva ”kaikkien sota kaikkia vastaan” ja mahdollistaa järkiperäinen edistys. Kamelianainen
Kamelianainen (alkuteos "La Dame aux Camélias") on Alexandre Dumas nuoremman kuuluisin teos. Teos on Dumas’n toinen romaani, ja hän kirjoitti sen vuonna 1848. Kirjasta on tehty näytelmä. Lisäksi siitä on tehty useita elokuva- ja televisioversioita. Teoksessa Dumas käsittelee perhe-elämään ja seksuaalimoraaliin liittyviä kysymyksiä. "Kamelianainen" on Dumas’n tunnetuin teos, joskin monet hänen näytelmänsä olivat aikoinaan suosittuja. Peter Shaffer
"Amadeuksen" aiheena on Wolfgang Amadeus Mozartin ja hovisäveltäjä Antonio Salierin kuvitteellinen tarina. Salieri ei voi ymmärtää, miten hänen rivona kakarana pitämänsä Mozart voi luoda niin jumalaista musiikkia, joten kateudenpuuskassa hän päättää tuhota nuoren kilpailijansa. Broadwaylle siirryttyään näytelmä sai parhaan näytelmän Tonyn 1981, ja esityksiä kertyi toista tuhatta.
Monet Shafferin näytelmistä on filmattu: "Viidenlaista rakkautta" (1962), "Valloittajat" (1969), "Hevonen" (1977) ja "Amadeus" (1984), joka sai kahdeksan Oscaria, muun muassa parhaasta elokuvasta. Arvo Hannikainen
Tunnetuimmat Arvo Hannikaisen säveltämät teokset ovat sinfoninen runo "Kesä, joka meni" ja laulusarja "Kirsikkauni" Ilmari Pimiän tekstiin. Lisäksi hän sävelsi useita viuluteoksia. Hänen erikoisharrastuksensa oli pilapiirrosten tekeminen. Rudolf Otto
Otton tunnetuin teos on "Das Heilige" (1917), joka käsitteli uskonnon rationaalisuutta ja irrationaalisuutta. Otto määritteli uskonnollisen tietoisuuden olevan ydinolemukseltaan jumalallista koskevan pelon ja viehätyksen yhteensulautuma. Jean-Claude Malgoire
Vuoden 1975 jälkeen hän on äänittänyt lukuisia oopperoita, joista jotkut ovat olleen maailman ensimmäisiä äänityksiä, tällaisia ovat Georg Friedrich Händelin Rinaldo, Jean-Baptiste Lullyn Alcaste jne. Vuonna 1992 hänet palkittiin Antonio Vivaldin teoksesta Montezuma "Victoire de la musique"-palkinnolla. Claudio Monteverdi
Monteverdin suurimpana työnä pidetään usein teosta "Vespro della Beata Vergine 1610" (Autuaan neitsyen vesperit 1610). Se on yksi Monteverdin harvoja uskonnollisia töitä, ja se nostetaan usein Palestrinan "Missa Papae Marcellin", Händelin "Messias-oratorion" ja Bachin "Matteus-passion" rinnalle. Levytyksen keskipituudeltaan 95 minuutin mittainen teos koostuu yhteensä 25 osasta. Osat poikkeavat toisistaan suuresti ja mukaan mahtuu monimutkaisia, katkonaiseen tyyliin sävellettyjä kuorokappaleita kuten myös pelkän continuon säestämiä aarioita ja duettoja. Teoksen eri osat muodostavat siinä määrin epäyhtenäisen kokoelman, että jotkut tutkijat pitävät mariavespereitä ennemmin kattauksena erillisiä lyhyitä teoksia kuin yhtenä suurena teoksena. Thornton Wilder
Hänen tunnetuimmat teoksensa ovat näytelmät "Meidän kaupunkimme" ja "Nokkela puhemies", jonka pohjalta tehtiin musikaali "Hello, Dolly!". Richard Ashcroft
Richard Ashcroftin tunnetuimpia tuotoksia ovat "Bitter Sweet Symphony", "Sonnet", "The Drugs Don't Work", "A Song For The Lovers" ja "Break The Night With Colour". Antero Vartia (säveltäjä)
Vartian tunnetuimmat sävellyksensä ovat tangot "Aila" ja "Rantatie". "Aila-tangon" ovat levyttäneet mm. A.Aimo, Reijo Taipale ja Taisto Tammi. "Rantatie" on tullut tunnetuksi mm. Henry Theelin, Erkki Junkkarisen ja Eino Grönin levyttämänä. John Bunyan
Bunyan kirjoitti noin 60 teosta. Niistä merkittävimmät ovat:Bunyan kirjoitti kuuluisimman teoksensa "Kristityn vaellus" kahdessa osassa. Ensimmäinen osa ilmestyi Lontoossa vuonna 1678 ja toinen osa vuonna 1684. Hän oli aloittanut kirjoittamisen ensimmäisen vankeuden aikana, ja todennäköisesti sai teoksen valmiiksi toisen vankeuden aikana. Ensimmäinen painos, jossa kummatkin osat olivat yhdessä, ilmestyi vuonna 1728. Teoksesta on olemassa kolmaskin osa, joka on laitettu Bunyanin nimiin. Hän ei ole kuitenkaan kirjoittanut sitä. Teoksen koko nimi oli "The Pilgrim’s Progress from This World to That Which Is to Come", ”Kristityn vaellus tästä maailmasta siihen, joka on tuleva”. Carlos Guastavino
Guastavinon kenties tunnetuin teos on laulu ”Se equivocó la paloma”. Vittore Carpaccio
Carpaccion tunnetuimpiin teoksiin kuuluu yhdeksän maalauksen sarja "Pyhän Ursulan legenda". Hänen tyylinsä oli jokseenkin perinteinen, eikä siinä näkynyt vaikutteita humanistisista suuntauksista, jotka hänen elinaikanaan muuttivat Italian renessanssin maalauksen perusteellisesti. Häneen vaikuttivat Antonello da Messina ja Alankomaiden kultakauden taide. Tästä syystä ja myös siksi, että hänen parhaista töistä suuri osa on Venetsiassa, hänen taiteensa on jäänyt syrjään verrattuna hänen venetsialaisiin aikalaisiinsa. Hänen laajat maalauksensa, jotka esittävät Venetsian kaupunkielämää, antavat erinomaisen kuvan kaupungista sen kukoistusaikana ja vahvan tunteen kaupunkilaisten omanarvontunnosta. Muissa maalauksissa hänestä paljastuu mielikuvitusta, joka kääntyy kohti keskiajan romantiikkaa, ei niinkään seuraavan sukupolven pastoraalikuvia. Barokkimusiikki
Händel saavutti suurta arvostusta oopperasäveltäjänä ja sävelsi sekä ohjasi oopperoita lähes kolmenkymmenenkuuden vuoden ajan. Tunnetuimpia hänen yli neljästäkymmenestä italialaistyylisestä oopperastaan ovat "Almira" 1705, "Giulio Cesare" (Julius Caesar, 1724) sekä "Ariodante" (1735). Händel sävelsi myös lukuisia oratorioita, joita esitettiin hänen johtamassaan teatterissa paaston aikana, jolloin oopperoiden esittäminen oli kiellettyä. Musiikillisesti Händelin oopperoiden ja oratorioiden välillä ei juuri ole eroa. Händelin tunnetuin teos on luultavasti "Messias-oratorio" (1741), jota erityisesti Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa esitetään usein joulun aikaan. Händel sävelsi myös soitinmusiikkia, vaikka tulikin kuuluisaksi nimenomaan vokaaliteoksillaan. Hänen tunnetuimpia orkesteriteoksiaan ovat sarjat "Vesi-" ja "Ilotulitusmusiikkia" sekä kuusi concerto grossoa. Händelin kuoltua hänet haudattiin suurin huomionosoituksin Lontoon Westminster Abbeyyn. Philip Ridley
Philip Ridley on syntyjään Lontoon East Endistä jossa hän yhä asuu ja työskentelee. Hän on opiskellut maalausta Central Saint Martinsin taidekoulussa. Hänen kuuluisimpia taideteoksiaan on Lontoon nykytaiteen museossa esillä oleva "Corvus Cum" -hiilipiirros, jossa mieshahmo ejakuloi mustan linnun. Kuvataiteen lisäksi hänet tunnetaan surrealistisista elokuvistaan sekä kirjoittamistaan lasten- ja nuortenkirjoista ja näytelmistä. Hänen näytelmäänsä "Vincent River" on esitetty Mikko Roihan ohjauksena useissa suomalaisissa teattereissa vuodesta 2010 lähtien. Antonio Vivaldi
RV ja numero Vivaldin teosten perässä viittaa Peter Ryomin laatimaan teosluetteloon (Ryom-Verzeichnis; 1974, uudistettu painos 1986). Aikanaan Vivaldin teokset julkaistiin myös opusnumeroilla, joista ei kuitenkaan käy ilmi lukuisia muunneltuja versioita, joita Vivaldi monesti valmisteli erityistilaisuuksia varten. Antonio Cesti
Cesti sävelsi muun muassa oopperoita ja kantaatteja. Hänen pääteoksensa ja kuuluisimmat oopperansa ovat "La Dori" (1663) ja "Il pomo dóro" (1667). Cesti kuului aikansa merkittävimpiin oopperasäveltäjiin. Barokkimusiikki
Vivaldin säveltämät noin 500 konserttoa ovat melodisesti rikkaita ja rytmiikaltaan vaihtelevia, ja niissä käytetään taitavasti hyväksi orkesterin ja soolosoittimien sointia. Vivaldi loi orkesterimusiikkiinsa laajan kirjon sointivärejä yhdistelemällä orkestereiden soittimia erilaisiin pienempiin ryhmiin. Konsertot noudattavat lähes poikkeuksetta Torellin ja Tomaso Albinonin esittelemää kolmiosaista rakennetta (nopea-hidas-nopea): hidas toinen osa oli ensimmäisen osan sävellajin lähellä olevassa sävellajissa, yleensä rinnakkaisessa mollissa, dominantissa tai subdominantissa, ja tavallisesti ensimmäistä osaa lyhyempi nopea viimeinen osa oli toonikassa. Vivaldin konserttojen nopeat osat olivat yleensä ritornello-muotoisia, joissa koko orkesterin ritornello-osat vuorottelevat solistin osien kanssa. Tennessee Williams
Williams on eräs tunnetuimmista ja esitetyimmistä 1900-luvun yhdysvaltalaisista näytelmäkirjailijoista. Läpimurto tapahtui 1945 näytelmällä "Lasinen eläintarha". Hänen tunnetuimmat näytelmänsä ovat "Viettelyksen vaunu" ja "Kissa kuumalla katolla". "Viettelyksen vaunun" ensiesitys oli 1947, ja vuotta myöhemmin näytelmä voitti Pulitzer-palkinnon. "Kissa kuumalla katolla" voitti samaisen palkinnon vuonna 1955. Kumpaakin näytelmää on esitetty Suomessa muun muassa Kansallisteatterissa. Giovanni Anselmo
Eräs Anselmon tunnetuimmista töistä on käsitteellinen valokuvateos "Äärettömyyttä kohti heittäytynyt varjoni Strombolin huipulla auringon noustessa 16 elokuuta 1965", jota Anselmo luonnehtii seuraavasti: "Silloin ymmärsin olevani osallisena nopeuden, auringon ja avaruuden tapahtumassa... työni liittää meidät maailman energiaan... myös me olemme energiaa." Alexandre Koyré
Hänen tunnetuin työnsä on "From the Closed World to the Infinite Universe", joka muodostuu sarjasta luentoja Johns Hopkinsin yliopistossa vuodelta 1959. Se käsittelee varhaisen nykyaikaisen tieteen nousua ja muutosta tutkijoiden todellisuuskäsityksessä Nicolaus Cusanuksesta ja Giordano Brunosta alkavan Newtoniin saakka kestävän aikakauden aikana. Kirja oli pikemminkin kokoelma Koyrén näkemyksistä kuin varsinainen järjestelmällinen teos. Leonardo Vinci
Vincin oopperaa "Li zite ’ngalera" (1722) pidetään yleisesti parhaana hänen opera buffa -teoksistaan. Vakavista oopperoista taas "Didone Abbandonata" (”Hyljätty Dido”, Rooma, 1726) ja "Artaserse" (” Artakserkses”, Rooma, 1730) mainitaan merkittävimpinä. Aaria ”Vo solcando” "Artasersestä" on hyvä esimerkki hänen tyylistään. Pasquale Anfossi
Anfossi sävelsi yli 60 oopperaa. Hänen tunnetuimpia oopperoitaan ovat muun muassa "L'avaro" (1775), "La vera costanza" (1776) sekä "Il curioso indiscreto" (1777). Myöhemmällä urallaan Anfossi sävelsi myös kirkkomusiikkia. Vladimir Nabokov
Nabokovin tunnetuimpiin teoksiin kuuluu "Lolita" (1955), joka kertoo vanhemman miehen intohimoisesta suhteesta 12-vuotiaaseen tyttöön. Teos yhdessä Nakobovin muiden romaanien kanssa nosti hänet yhdeksi 1900-luvun kirjallisuuden suurista nimistä. "Lolita" ja sen seurauksena syntynyt kiinnostus hänen aiempiin teoksiinsa toi Nabokoville vaurautta. Hänen aiemmat romaaninsa eivät olleet tuottaneet muutamaa sataa dollaria enempää. Nabokov palasi 1959 Eurooppaan ja asui kuolemaansa asti Montreaux’ssä Sveitsissä. Hän ei kuitenkaan koko elämänsä aikana hankkinut asuntoa, vaan asui Sveitsissäkin hotellissa. Ludwig Tieck
Tieck toimi kääntäjänä ja saattoi loppuun August Wilhelm Schlegelin aloittaman Shakespearen koottujen teosten saksannoksen sekä käänsi Cervantesin "Don Quijote" romaanin. Kirjallisuushistoriallisesti Tieck on kuitenkin kuuluisin romanttisista taiteilijaromaaneistaan, novelleistaan sekä komedianäytelmistä. Hänen tunnetuin romaaninsa on Wackenroderin kanssa laadittu "Herzensergießungen eines kunstliebenden Klosterbruders" (Taidetta rakastavan luostariveljen sydämänenvuodatuksia, 1797). Yhtä lailla edelleen luettu on hänen yksin kirjoittamansa "Franz Sternbalds Wanderungen" (Franz Sternbaldin vaellukset, 1798), jota pidetään eräänä aivan ensimmäisistä taitelijaromaaneista. Tieckin varhaisissa novelleissa on puolestaan usein kauhukirjallisuuden piirteitä. Hänen kuuluisin näytelmänsä on "Der gestiefelte Kater" (Saapasjalkakissa, 1797). Astor Piazzolla
Vuosina 1958–1960 Piazzolla teki erilaisia jazz/tango-kokeiluja New Yorkissa Buenos Airesin edelleen suhtautuessa häneen vihamielisesti. Tuolloin syntyi eräs hänen ylivoimaisesti tunnetuimmista teoksistaan, "Adiós Nonino", hänen isänsä kuoleman seurauksena 1959. Palatessaan Yhdysvalloista takaisin Argentiinaan hän loi ensimmäisen Piazzolla-kvintettinsä, kokoonpanon josta ajan myötä tuli hänen musiikkinsa paras tulkki. Antonio Vivaldi
Vuonna 1723 Vivaldi palasi La Pietàan, jossa hänen työsopimukseensa lisättiin sopimus matkoista muualle Eurooppaan. Säveltäjän nimi säilyi oppilaitoksen kirjoissa vuoteen 1735 asti, mutta vakinaisesti hän pysyi toimessaan vain vuoteen 1725 asti. Jo vuonna 1723 hän teki pitkäkestoisen matkan Roomaan, jossa esitettiin muun muassa oopperat "Ercole su'l Termodonte" ja "Il Giustino". Vuosina 1725–1729 hän oleskeli jälleen suurimmaksi osaksi Venetsiassa, jossa esitettiin useita hänen tuoreita oopperoitaan. Amsterdamissa julkaistiin konsertot opus 8, joihin kuuluu myös "Neljä vuodenaikaa". Lisäksi hän omisti vuonna 1727 konserttosarjan opus 9 keisari Kaarle VI:lle, joka löi tämän jälkeen Vivaldin ritariksi. Edvard Munch
Munchin tunnetuin teos on "Huuto" (1893). Se kuuluu laajempaan teossarjaan "Elämänfriisi", jossa on neljä pääteemaa: 1. rakkauden siemen, 2. rakkaus, joka kukoistaa ja kuolee, 3. elämisen ahdistus ja 4. kuolema. Alkuperäisessä vuoden 1893 sarjassa oli kuusi teosta, mutta sarja kasvoi 22-osaiseksi. Munch päivitti sitä jatkuvasti, ja jos joku teos myytiin, hän maalasi sen tilalle uuden. Virginia Woolf
Woolfin esikoisteos "Menomatka" ilmestyi 1915. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat "Mrs. Dalloway" (1925), "Majakka" (1927), "Orlando" (1928), "Oma huone" (1929) ja "Aallot" (1931). Silvestre Revueltas
Revueltas sävelsi elokuvamusiikkia, kamarimusiikkia, lauluja sekä useita muita teoksia. Revueltasin tunnetuimpiin teoksiin kuuluu muun muassa sinfoninen runoelma "Sensemayá" (1938). Romolo Valli
Valli oli Italian tunnetuin näyttelijä 1950-luvulta kuolemaansa saakka. Hän työskenteli sekä teatterissa että elokuvissa. Ohjaajiin, joiden kanssa hän teki yhteistyötä, kuuluvat muun muassa Vittorio De Sica, Sergio Leone, Roman Polanski, Roger Vadim ja Luchino Visconti. Hän näytteli kolmessa Viscontin elokuvassa ("Tiikerikissa", "Kuolema Venetsiassa", "Intohimo ja väkivalta") episodissa "Il lavoro" elokuvassa "Boccaccio 70". Valli kuoli auto-onnettomuudessa. Antonio Aguilar
Aguilar on esiintynyt 167 elokuvassa, jotka ovat tyylillisesti lähinnä lännenelokuvia. Osan elokuvistaan hän on myös tuottanut ja käsikirjoittanut. Kuuluisimpia hänen elokuvistaan ovat "Caballo Prieto Azabache" ja "Bala Perdida". Hän on myös esiintynyt John Waynen kanssa vuoden 1969 lännenelokuvassa "The Undefeated". Suomessa Aguilarin tuotannosta on esitetty ainakin Felipe Cazalsin elokuva "Viva Mexico" ("Zapata", 1970). Aku Ankka
Nykyisistä Aku Ankka -piirtäjistä yksi tunnetuimmista on kuitenkin yksityiskohtaisesta piirrosjäljestään tunnettu yhdysvaltalainen Don Rosa, jonka koko tuotanto sisältää valtaisasti viittauksia Barksin tarinoihin. Tuotteliain Aku Ankka -taiteilija on ollut edesmennyt chileläinen Vicar, jolla oli ikioma studio, jossa hänelle työskenteli useita piirtäjiä ja käsikirjoittajia. Csárdás (Monti)
"Csárdás" on Vittorio Montin kappale alun perin viululle ja pianolle, vuodelta 1904. Muillekin kokoonpanoille on tehty sovituksia. Se on säveltäjän kuuluisin teos. Tempon ja energisyyden vaihtelut ovat teoksen aikana suuria. Teos perustuu unkarilaiseen csárdás-musiikkityyliin. Kanteletar
Akseli Törnudd (1874–1923) on säveltänyt toistakymmentä Kantelettaren runoihin sävellettyä laulua. Näistä suosituin on ehkä viipurilaisesta kissasta kertova humoristinen kertomus ”Tuomittu katti”. Kappaleen on levyttänyt mieskuoro Viipurin Lauluveikot levylleen "Yhä kohoaa tuttu torni" (2007) ja parhaiden kappaleidensa levyllä "Te luulette meidän unohtaneen" vuonna 2005. Wolfgang Amadeus Mozart
Teoksista arvostetuimpia ovat ("Gramophone"-lehden levyoppaan mukaan) viimeiset sinfoniat, pianokonsertot nro 20–27, käyrätorvikonsertto nro 4, klarinettikonsertto, serenadi nro 10, klarinettikvintetto, jousikvartetto nro 19, jousikvintetto nro 4, pianosonaatti nro 11, c-molli-messu ja sielunmessu sekä oopperat "Don Giovanni", "Taikahuilu" ja "Figaron Häät". Näiden teostyyppien lisäksi Mozart sävelsi esimerkiksi muuta kirkkomusiikkia sekä suuren määrän tansseja, divertimentoja ja muuta oman aikansa kevyempää musiikkia. Kaikista tunnetuimmat Mozartin melodiat, joilta kukaan ei ole voinut välttyä, ovat Serenadin nro 13 (”Pieni Yösoitto”) johdanto, "Der Hölle Rache kocht in meinem Herzen" aaria Taikahuilu-oopperasta, ”Turkkilainen rondo” 11. pianosonaatin lopusta sekä 40. sinfonian alku. Myös esimerkiksi Figaron häiden alkusoitto, 21. pianokonserton hidas osa ja lukemattomat muut sävelet ovat valtaosalle ihmisistä erittäin tunnistettavia vielä vuosisatoja niiden säveltämisen jälkeen. Domenico Zipoli
Zipoli tunnetaan parhaiten cembalolle säveltämästään musiikista. Lisäksi hän sävelsi muun muassa oratorioita ja motetteja, mutta hyvin harva niistä on säilynyt. Zipolin pääteos on "Sonate d' Intavolatura per Organo e Cimbolo" vuodelta 1715. Sen ensimmäinen osa on messumusiikkia uruille ja toinen osa sisältää cembalolle kirjoitetut neljä sarjaa ja kaksi partitaa. Hänen mahdollisista Etelä-Amerikassa sävelletyistä teoksista ei tiedetä mitään. Victor Hugo
Victor Marie Hugo [yˈgo] (26. helmikuuta 1802 Besançon – 22. toukokuuta 1885 Pariisi) oli ranskalainen kirjailija ja runoilija romantiikan ajalta. Hänen tunnetuimmat teoksensa ovat "Pariisin Notre-Dame" (1831) ja "Kurjat" (1862). Berceuse (Armas Järnefelt)
"Berceuse" on Järnefeltin tunnetuin teos, ja kansainvälisesti yksi tunnetuimmista suomalaisista taidemusiikin sävellyksistä. Sitä esitetään usein hautajaisissa. Hieronymus Bosch
Boschin tunnetuin teos on kolmiosainen puupaneeleille maalattu "Maallisten ilojen puutarha", jonka ensimmäisessä osassa ovat Aatami ja Eeva, toisessa maailmallisia iloja alastomine vartaloineen ja mehevine hedelmineen ja kolmannessa helvetti, jossa rangaistaan syntisiä mielikuvituksellisilla tavoilla. Frédéric Bastiat
Bastiat'n tunnetuimmat teokset ovat "Vetoomus kynttiläntuottajien puolesta" ("Pétition des marchands de chandelles"), "Valtio" ("L'État"), "Laki" ("La loi") ja "Näkyvä ja näkymätön" ("Ce qu'on voit et ce qu'on ne voit pas"). Reinaldo Arenas
Arenasin teokset ovat arvostettuja maailmanlaajuisesti. Tunnetuimpiin lukeutuu "Harhanäkyjen maailma", jonka alkuperäinen espanjankielinen versio julkaistiin vuonna 1966 nimellä "El mundo alucinante". Mirjaliisa Nuuttilan tekemä suomennos julkaistiin vuonna 1989. Rigoletto
Rigoletto on Giuseppe Verdin kolminäytöksinen ooppera, jonka libreton on kirjoittanut Francesco Maria Piave. Libretto perustuu Victor Hugon näytelmään "Le roi s'amuse" (Kuningas huvittelee). Teos sai ensi-iltansa Venetsiassa "La Fenice" -teatterissa 11. maaliskuuta 1851. Rigoletto on Verdin "romanttisen trilogian" ensimmäinen ooppera. Yhteistä näille kaikille teoksille oli yhteiskunnan hylkimä keskushenkilö sekä heidän musiikillinen erottuvuutensa edellisistä oopperoista; Rigolettossa rujo kyttyräselkä hovinarri, Trubaduurissa mustalaisnainen Azucena ja La Traviatassa kurtisaani Violetta Valéry. Nämä "romanttisen trilogian" teokset kuuluvat nykyisin jokaisen oopperatalon perusohjelmistoon. Tommaso Campanella
Campanella vietti 27 vuotta vangittuna. Tänä aikana hän kirjoitti merkittävimmät teoksensa: "Espanjan monarkia" (1600), "Poliittisia aforismeja" (1601), "Atheismus triumphatus" (1605–1607), "Quod reminiscetur" (1606?), "Metaphysica" (1609–1623), "Theologia" (1613–1624), sekä tunnetuimman teoksensa, "Aurinkokaupunki" (1623). Hän jopa puuttui ensimmäiseen Galileo Galileita vastaan suunnattuun oikeudenkäyntiin teoksellaan "Puolustuspuhe Galileolle" (1616).