Milloin Suomusjärvi yhdistettiin Saloon?
Suomusjärvi
Suomusjärven kunta lakkautettiin ja yhdistettiin se yhdeksän muun kunnan kanssa uudeksi kunnaksi 1. tammikuuta 2009 alkaen. Tällöin siihenastinen Salon kaupunki, Halikon kunta, Kuusjoen kunta, Perttelin kunta, Muurlan kunta, Perniön kunta, Särkisalon kunta, Kiskon kunta, Kiikalan kunta ja Suomusjärven kunta lakkautettiin ja tilalle perustettiin niiden silloiset alueet käsittävä uusi kunta, joka otti käyttöönsä Salo-nimen ja kaupunki-nimityksen. Salon seudun kuntaliitos 2009
Salo ja yhdeksän ympäröivää kuntaa yhdistettiin uudeksi Salon kaupungiksi 1. tammikuuta 2009. Tässä Suomen suurimmassa kuntaliitoksessa olivat mukana Salon lisäksi Halikko, Kiikala, Kisko, Kuusjoki, Muurla, Pertteli, Perniö, Suomusjärvi ja Särkisalo. Uusi Salo kattaa lähes koko Salon seutukunnan lukuun ottamatta Someroa, joka jättäytyi pois kuntaliitoshankkeesta. Muurla
Muurlan kunta lakkautettiin ja yhdistettiin yhdeksän muun kunnan kanssa uudeksi kunnaksi 1. tammikuuta 2009 alkaen. Tällöin siihenastinen Salon kaupunki, Halikon kunta, Kuusjoen kunta, Perttelin kunta, Muurlan kunta, Perniön kunta, Särkisalon kunta, Kiskon kunta, Kiikalan kunta ja Suomusjärven kunta lakkautettiin ja tilalle perustettiin niiden silloiset alueet käsittävä uusi kunta, joka otti käyttöönsä Salo-nimen ja kaupunki-nimityksen. Kuusjoki
Kuusjoen kunta yhdistettiin yhdeksän muun kunnan kanssa uudeksi kunnaksi 1. tammikuuta 2009 alkaen. Tällöin siihenastinen Salon kaupunki, Halikon kunta, Kuusjoen kunta, Perttelin kunta, Muurlan kunta, Perniön kunta, Särkisalon kunta, Kiskon kunta, Kiikalan kunta ja Suomusjärven kunta lakkautettiin ja tilalle perustettiin niiden silloiset alueet käsittänyt uusi kunta, joka otti käyttöönsä Salo-nimen ja kaupunki-nimityksen. Särkisalo
Särkisalon kunta lakkautettiin ja yhdistettiin se yhdeksän muun kunnan kanssa uudeksi kunnaksi 1. tammikuuta 2009 alkaen. Tällöin siihenastinen Salon kaupunki, Halikon kunta, Kuusjoen kunta, Perttelin kunta, Muurlan kunta, Perniön kunta, Särkisalon kunta, Kiskon kunta, Kiikalan kunta ja Suomusjärven kunta lakkautettiin ja tilalle perustettiin niiden silloiset alueet käsittävä uusi kunta, joka otti käyttöönsä Salo-nimen ja kaupunki-nimityksen. Salo
Nykyinen Salon kaupunki syntyi, kun entinen Salo ja yhdeksän ympäröivää kuntaa lakkautettiin ja yhdistettiin vuoden 2009 alusta uudeksi Salon kaupungiksi. Tämä Suomen suurin kuntaliitos kasvatti Salon kaupungin väkiluvuksi 55 000 henkeä ja pinta-alaksi noin 2 000 neliökilometriä. Salon kaupunginvaltuusto sekä Halikon, Kiikalan, Kiskon, Kuusjoen, Muurlan, Perniön, Perttelin, Suomusjärven ja Särkisalon kunnanvaltuustot päättivät kuntaliitoksesta kuntajakoselvittäjän selvitystyön perusteella. Uusi Salo otti käyttöön entisen Halikon kunnan vaakunan. Siinä esiintyvät Salon seudulla luontaisena kasvava tammi ja alueella vaikuttaneen Horn-suvun tunnus, sarvi.. Kisko
Kiskon kunta lakkautettiin ja yhdistettiin se yhdeksän muun kunnan kanssa uudeksi kunnaksi 1. tammikuuta 2009 alkaen. Tällöin siihenastinen Salon kaupunki, Halikon kunta, Kuusjoen kunta, Perttelin kunta, Muurlan kunta, Perniön kunta, Särkisalon kunta, Kiskon kunta, Kiikalan kunta ja Suomusjärven kunta lakkautettiin ja tilalle perustettiin niiden silloiset alueet käsittävä uusi kunta, joka otti käyttöönsä Salo-nimen ja kaupunki-nimityksen. Salo
Salo perustettiin kauppalaksi vuonna 1887 erottamalla se Uskelasta. Vuonna 1960 Salosta tuli yksi Suomen kuudesta ensimmäisestä uudesta kaupungista, ja vuonna 1967 entinen emäpitäjä Uskela liitettiin Saloon. 31. joulukuuta 2008 siihenastinen Salon kaupunki lakkautettiin ja yhdistettiin se yhdeksän muun kunnan kanssa uudeksi kunnaksi 1. tammikuuta 2009 alkaen. Tällöin siihenastinen Salon kaupunki, Halikon kunta, Kuusjoen kunta, Perttelin kunta, Muurlan kunta, Perniön kunta, Särkisalon kunta, Kiskon kunta, Kiikalan kunta ja Suomusjärven kunta lakkautettiin ja tilalle perustettiin niiden silloiset alueet käsittävä uusi kunta, joka otti käyttöönsä Salo-nimen ja kaupunki-nimityksen ja vaakunakseen siihenastisen Halikon vaakunan. Kiikala
Kiikalan kunta yhdistettiin yhdeksän muun kunnan kanssa uudeksi kunnaksi 1. tammikuuta 2009 alkaen. Tällöin siihenastinen Salon kaupunki, Halikon kunta, Kuusjoen kunta, Perttelin kunta, Muurlan kunta, Perniön kunta, Särkisalon kunta, Kiskon kunta, Kiikalan kunta ja Suomusjärven kunta lakkautettiin ja tilalle perustettiin niiden silloiset alueet käsittävä uusi kunta, joka otti käyttöönsä Salo-nimen ja kaupunki-nimityksen. Halikko
Halikon kunta lakkautettiin ja yhdistettiin yhdeksän muun kunnan kanssa uudeksi kunnaksi 1. tammikuuta 2009 alkaen. Tällöin siihenastinen Salon kaupunki, Halikon kunta, Kuusjoen kunta, Perttelin kunta, Muurlan kunta, Perniön kunta, Särkisalon kunta, Kiskon kunta, Kiikalan kunta ja Suomusjärven kunta lakkautettiin ja tilalle perustettiin niiden silloiset alueet käsittävä uusi kunta, joka otti käyttöönsä Salo-nimen ja kaupunki-nimityksen.
Saloinen
Saloinen (), aik. Salo Ol. (ei tule sekoittaa Varsinais-Suomessa sijaitsevaan samannimiseen kaupunkiin), oli Pohjois-Pohjanmaalla sijainnut Suomen kunta. Saloisten kunta liitettiin 1973 Raaheen. Salo oli yksi Pohjanmaan vanhoista emäpitäjistä, Salon seurakunta perustettiin 1300-luvun alkupuolella. Saloisten pyhän Olavin kirkko tiilestä on vuodelta 1932 (rakennusmestari Pekka Karvonen). Paikalla aiemmin sijainnut keskiaikainen puukirkko paloi vuonna 1930. Someron koulut
Someroon liitettiin vuonna 1977 Somerniemen kunta. Sen alueella toimi 2010-luvulla yksi alakoulu. Enimmillään Somerniemellä ehti toimia yhteensä kuusi kansakoulua vuosina 1927–1964. Kuntaliitosta edeltäneen Someron kansakoulujen määrä oli suurimmillaan 19 vuosina 1952-1966 Syvänoja (Somero)
Syvänoja on yhdessä viereisten Kerkolan, Häntälän ja Talvisillan, eteläsomerolaisten Lautelan ja Terttilän sekä Somerniemen Kaskiston, Suojoen ja Mäyrämäen kanssa yksi niistä kylistä, jotka vuonna 1492 siirrettiin Uskelan seurakunnasta osaksi Someroa lähiseurakuntien alueita järjesteltäessä. Vuoteen 1870 nämä kylät olivat kirkollisesti osa Someron seurakuntaa mutta kuuluivat edelleen hallinnollisesti Turun ja Porin lääniin, kunnes lääninrajat vuonna 1870 koko Suomessa yhtenäistettiin seurakuntarajojen kanssa, ja kylistä tuli myös hallinnollisesti osa Hämeen lääniä muun Someron tavoin. Suomussalmi
Valtatie 5 tulee Hyrynsalmelta Suomussalmen kautta Kuusamoon. Seututie 912 Kuhmosta tulee Suomussalmelle. Yhdystie 9125 eli Raatteentie on Suomussalmen kunnassa Raatteenportista Raatteeseen kulkeva yhdystie. 1940 käydystä Raatteen tien taistelusta nimensä saanut Raatteen tie käsitti osia myös nykyisestä seututiestä 912. Seututie 843 Palovaarasta Suomussalmelle jatkuu aina Poussuun, Kuusamoon saakka. Seututie 892 kulkee Suomussalmelta Korpikylän ja Kytömäen kautta Hyrynsalmelle. Seututie 897 vie Alajärveltä Suomussalmelta Hattuvaaran kautta Yli-Näljänkään. Suojoki (Somero)
Hallinnollisesti Suojoki on yhdessä naapurikyliensä Kaskiston ja Mäyrämäen kanssa yksi niistä eteläisen Someron kylistä, jotka alkujaan olivat osa varsinaissuomalaista Uskelan seurakuntaa, mutta tulivat liitetyiksi osaksi hämäläistä Someron seurakuntaa vuonna 1492. Kun Somerniemestä tuli Someron kappeliseurakunta 1600-luvun lopulla, Suojoki, Kaskisto ja Mäyrämäki luettiin Someron emäseurakuntaan, vaikka kylien asukkaat käyttivätkin tai alkoivat viimeistään tuolloin käyttää Somerniemen kappelikirkkoa Suomusjärven vaakuna
Suomusjärven vaakuna oli Suomusjärven kunnan tunnus. Sen aiheen nyhäkoro muistuttaa muodoltaan kalan suomuja ja viittasi siten kunnan nimeen. Kaskisto
Somerniemen seurakunnan itsenäistyessä Kaskiston kylä tuli osaksi Somerniemeä, mutta liitos toteutui vasta vuonna 1927, kun Somerniemi muuten oli muodostettu itsenäiseksi seurakunnaksi jo vuonna 1917. Samaan aikaan Kaskiston kanssa Somerniemeen liitettiin Somerosta myös läheinen pienempi Suojoen kylä, ja jo tätä ennen vuonna 1924 Somerniemen kunnan vuonna 1922 omistukseensa hankkima Mäyrämäen yksinäistalo, jotka myös kuuluivat Uskelasta Someroon vuonna 1492 siirrettyyn alueeseen. Someron yhteyteen Kaskistosta jäi Uuden-Kaskiston kulmakunta kylän pohjoisosasta. Säynätsalo
Vuonna 1921 Korpilahden kunnasta erosi Muuramen kunta, johon alun perin kuului myös Säynätsalo. Säynätsalolaisten mukaan Muurame ei kunnolla huolehtinut Säynätsalon kehittämisestä, vaikka sieltä tuli yli puolet Muuramen kunnan verotuloista. Säynätsalon eroamisaie tuli Muuramen valtuuston tietoon vuonna 1922, ja valtioneuvosto vahvisti Säynätsalon eron Muuramesta muutama viikko myöhemmin. Säynätsalon ensimmäiset kunnallisvaalit pidettiin kesäkuun lopulla 1924 ja Säynätsalon kunnanvaltuuston ensimmäinen kokous noin kuukausi myöhemmin. Maa-alue käsitti tällöin vain Säynätsalon saaren. 1935 Lehtisaari ja Muuratsalon pohjoisosa liitettiin kuntaan. 1960-luvulla ja uudestaan vuonna 1980 Säynätsalo sai lisää alueita Muuratsalosta. Säynätsalo oli Suomen järvisin kunta. Yli puolet kunnan alueesta oli järveä. Varsinkin kunnaksi, joka ei ollut kaupunki eikä kauppala, se oli poikkeuksellinen: taajamaväestön osuus sen koko väestöstä oli yli 90 %, lähes 80 prosenttia kunnan ammatissa toimivasta väestöstä palveli teollisuutta eikä maataloutta kunnassa ollut juuri lainkaan. Säynätsalo oli aikoinaan Suomen tiheimmin asuttu maalaiskunta. Säynätsalosta tuli osa Jyväskylää kuntaliitoksen yhteydessä 1993. Tästä huolimatta Säynätsalon seurakunta liitettiin Jyväskylän kaupunkiseurakuntaan vasta vuoden 2005 alussa. Kyrösjärven alue
Kelminselkä on erillinen järviallas järven länsirannalla Ikaalisten keskustaajaman lounaispuolella. Siihen laskee Kotkatjärvi omaa 1,8 kilometriä pitkää laskuojaa myöten Kotkapohjaan. Kelminselän eterantaa kiertää Ulvaan- ja Vatulanharjut. Vasta Emonpohjassa Kelminselkään laskee Jyllinjoki, joka on Jämijärven valuma-alueen (35.54) laskuoja. Siestijärvi laskee myös Kelminselkään lyhyen ojan kautta. Taivallahti on suustaan kouroutunut eroon pääjärvestään, että sitä kohdellaan omana järvenään. Se yhtyy Kyrösjärveen Toivolansaarta vastapäätä. Kolmperä (Salo)
Kolmperä on järvi Salon Suomusjärvellä. Sen pinta-ala on 0,026 km² ja rantaviivan pituus 0,85 km. Se kuuluu Suomusjärvenjoen valuma-alueeseen, ja sen päävesistö on Kiskonjoki–Perniönjoki. Suomussalmi
Suomussalmen vesistöistä pääosa kuuluu Oulujoen vesistön Hyrynsalmen reittiin. Osa läntisen osan vesistä kuuluu Iijoen vesistöön. Suomussalmella on vesistöjä yhteensä 582 neliökilometriä eli lähes kymmenen prosenttia kokonaispinta-alasta. Järviä ja lampia on yhteensä 3 511, joista suurin on Hyrynsalmen reitin vesiallas Kiantajärvi. Toinen huomattava järvi on Vuokkijärvi Suomussalmen eteläosassa. Molemmat suurjärvet valjastettiin voimatalouden käyttöön 1960-luvun alkupuolella. Kiantajärven säännöstelykorkeus on neljä metriä ja Vuokkijärven kuusi metriä. Suomussalmen järville on ominaista rantojen karuus ja vähäinen rantakasvillisuus. Rantaviivaa Suomussalmella on kaikkiaan 2 930 kilometriä. Somero
Kun maaseudun väkiluku kaikkialla Suomessa 1960-luvulta alkaen väheni, tämä johti monin paikoin pienet kunnat kuntaliitoksiin. Osana tätä kehitystä Somerniemen kunta liitettiin vuonna 1977 Someroon. Soanlahden seurakunta
Korpiselän rukoushuonekuntaa varten perustettiin vuonna 1908 Soanlahden kirkkoherran apulaisen virka ja Korpiselän rukoushuonekunta sai omat kirkonkirjat seuraavana vuonna. Korpiselkä pyrki myös itsenäiseksi seurakunnaksi, mutta tuomiokapituli ei ollut sen kannalla. Niinisyrjän kylä siirrettiin vuonna 1925 uuteen Harlun seurakuntaan. Suojärven rukoushuonekunta sai omat kirkonkirjat vuonna 1924 ja itsenäinen Suojärven seurakunta siitä muodostettiin vuonna 1928. Pälkjärveen kuulunut Luopasniemen alue liitettiin Soanlahteen vuonna 1936. Suistamon Loimolassa toimineelle Loimolan rukoushuoneyhdistykselle lahjoitettiin vuonna 1926 tontti kirkkoa, pappilaa ja hautausmaata varten. Loimolaan saatiin vuonna 1932 oma rajaseutupappi, joka toimi Soanlahden kirkkoherran apulaisena. Samana vuonna Loimolaan valmistui myös oma kirkko. Suistamon Leppäsyrjän kylään saatiin kirkko vuonna 1937 entisestä työväentalosta ja Alatun kylään oli kirkko rakenteilla talvisodan syttyessä vuonna 1939. Suodenniemi
Suodenniemen kunta ja Vammalan kaupunki yhdistyivät vuoden 2007 alusta lukien. Siitä päätettiin keväällä 2006. Suodenniemen kunnanvaltuusto hyväksyi yhdistymisen äänin 13-4 eikä asiasta päätetty suorittaa neuvoa-antavaa kansanäänestystä. Vammalan kaupunki hyväksyi yhdistymisen yksimielisesti. Suodenniemeä siihen ajoi paitsi väestön väheneminen pitkällä aikavälillä myös huoli kunnan palveluiden tulevaisuudesta. Yhdistymisestä saatiin lisäksi niin kutsuttu "porkkanaraha", joka Suodenniemellä käytetään mm. keskustasta etäällä sijaitsevien kylien liittämiseen kunnalliseen vesijohtoverkkoon. Pyhäjoen seurakunta
Pyhäjoki kuului keskiajalla Saloisten historiaan, mutta vuonna 1573 se muodostettiin itsenäiseksi seurakunnaksi. Siitä ovat myöhemmin eronneet Pyhäjärven, Haapaveden, Oulaisten, Kärsämäen ja Merijärven seurakunnat. Suojärvi (järvi Keuruulla)
Suojärveen laskee siihen johdettuja ojitettujen soiden johto-ojia esimerkiksi Salmensuolta, Niininevalta, Niinisuolta, Ranta-ahonsuolta ja Kalmonsuolta. Suojärven omalta lähialueella on kolme yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Ne ovat Kalmonlampi (3 ha), joka laskee länsirantaan Kalmonsuolta. Länsirannalla sijaitsee Kortelampi (2 ha), joka laskee Vähään Suojärveen lyhyttä ojaa myöten. Kauempaa metsäalueelta laskee Niinilampi (1 ha) pitkää ojaan pitkin Kortelampeen. Karkku
Karkku oli Satakunnassa sijainnut Suomen kunta, jonka naapurikunnat olivat Tyrvää, Tottijärvi, Suoniemi ja Mouhijärvi. Karkun kunta liitettiin Vammalaan vuonna 1973. Karkun seurakunta perustettiin jo vuonna 1328 ja kylä oli aikoinaan koko Ylä-Satakunnan alueelle levittäytyneen Sastamalan pitäjän keskuspaikka. Karkun kunta liitettiin Vammalaan yhdessä Tyrvään kanssa vuonna 1973. Sammatti
Sammatti on Uudenmaan maakunnassa sijaitseva Suomen entinen kunta. Sammatti yhdistyi vuoden 2009 alussa Lohjan kaupunkiin kunnanvaltuuston 27. elokuuta 2007 tekemän yksimielisen päätöksen nojalla. Sammatin naapurikunnat ennen kuntaliitosta olivat Karjalohja, Lohja, Nummi-Pusula ja Suomusjärvi. Nykyään Sammatin kirkonkylä on yksi Lohjan taajamista ja Sammatin kaavoitetut alueet muodostavat Lohjan 101. kaupunginosan. Kunta oli yksikielisesti suomenkielinen. Salojärvi (Mänttä-Vilppula)
Salojärvi on Pirkanmaalla Mänttä-Vilppulassa Suluslahden kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön. Somerniemi
Somerniemi () on nykyisessä Varsinais-Suomen maakunnassa sijaitseva entinen Suomen kunta. Itsenäisenä kuntana se kuului Hämeen lääniin ja sen rajanaapureita olivat Somero, Tammela, Pusula, Nummi ja Kiikala. Somerniemi liitettiin Someroon vuonna 1977. Kuntaliitoksen jälkeen yhdistynyt Somero siirtyi Hämeen läänistä Turun ja Porin lääniin vuonna 1990 ja tuli kuulumaan uuteen Länsi-Suomen lääniin vuonna 1997. Jyrmysjärvi
Jyrmysjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa Sudenniemen taajamassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen "Mouhijärven alueeseen". Itsenäisen Suomen historia
Kansallissosialistisen Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon Suomi liittyi Saksan rinnalle kesäkuussa 1941 tavoitteena ainakin saada luovutetut alueet takaisin. Näin aluksi kävikin, mutta lisäksi suuri osa Itä-Karjalaa miehitettiin pyrkimyksenä luoda Suur-Suomi. Jatkosota päättyi lopulta kesän 1944 perääntymiseen ja uusiin aluemenetyksiin. Moskovassa 19. syyskuuta 1944 solmitun välirauhasopimuksen mukaan saksalaiset oli ajettava maasta. Tämän jälkeen käytiin Lapin sota aiempaa liittolaista Saksaa vastaan Lapissa päättyen 27. huhtikuuta 1945. Saksan joukot tuhosivat perääntyessään suuria alueita Lapissa. Sammalusjärvi
Sammalusjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen "Mouhijärven alueessa" suoraan Mouhijärveen laskevaan valuma-alueeseen. Saramojoki
Saramojoki eli Saramonjoki on joki ja jokireitti Nurmeksessa Pohjois-Karjalassa. Joki laskee pohjoisesta Pielisen pohjoispäähän, Lautiaiseen. 
Joen pituus on n. 30 km ja valuma-alue 935 km², jonka perusteella se on 89. Suomen joista. Keskivirtaama on 11 m³/s, huippuvirtaama 85 m³/s ja minimivirtaama 2 m³/s. Joen latvoilla on Metsähallituksen Peurajärven retkeilykalastusalue. Peurajärveltä vedet virtaavat alas Peurajokena. Palojoen-Kolkonjoen latvoilla on taas Mujejärven retkeilyalue. Saramojoki saa alkunsa Maanselän vedenjakaja-alueelta, Kainuun puolelta. Saramojoella on neljä merkittävämpää sivujokea. Pohjoisessa joen latvoilla on kolme eri jokireittiä, joissa on paljon pieniä järviä ja lampia. Saramojoen alajuoksulla on v. 1958 valmistunut Louhikosken vesivoimalaitos (putouskorkeus 11 m), jonka omistaa Nurmeksen Sähkö Oy
Saramojoen vesistö on tunnettu myös melontareittinä. Joistolla voi valita aloituskohdaksi kolme eri eripituista latvajokea eritasoisine koskineen tai laskea pelkästään runsasvetisimmän Saramojoen. Kokonaispituus latvajokineen on n. 25 - 35 km. Joen laskettuaan voi jatkaa Pielisen Lautiaista pitkin Nurmekseen, jolloin reitin kokonaispituudeksi tulee n. 40 km. Salon historiallinen museo
Vuonna 1974 avattu Suomusjärven kotiseutumuseo sijaitsee vuonna 1861 valmistuneessa lainamakasiinissa. Maa- ja kotitalouteen liittyvän esineistön lisäksi siellä on muun muassa kirkollista esineistöä ja kivikautisia löytöjä, yhteensä yli 800 esinettä. Museon toimintaan osallistuu Suomusjärvi-Seura. Saloistenjärvi (Tammela)
Saloistenjärvi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen. Saloistenjärvi
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Lempeldonjärvi". Sen itärannalla sijaitsi ”Salois by” ja länsirannalla ”Lempeldo by”. Samaan aikaan järven länsipuolella ollutta Isojärveä kutsuttiin ”Saloisjärveksi”. Vielä vuoden 1964 peruskartassa järveä kutsuttiin Lempellonjärveksi, mutta vuoden 1975 kartassa oli kirjoitettuna ”Saloistenjärvi eli Lempellonjärvi”. Yhdystie 2410
Yhdystie 2410 on seututieltä 110 (entinen valtatie 1) Suomusjärven Kitulassa Salossa alkunsa saava, Kiikalan kautta Somerolle seututielle 280 johtava yhdystie. Osoitenimenä tiellä on Salossa Kiikalaan asti "Suomusjärventie" ja siitä eteenpäin "Lautelantie". Somerolla osoiteniminä ovat "Lautelantie" ja "Terttiläntie". Simojärvi
3) Koppeloselältä vesien virtaus jatkuu Kaarisalmen, Halkoselän ja Välttämönsalmen lävitse Välttämönselälle, johon laskee Juurenjoki. Selän itäpuolella Koivusaaren takana sijaitsee Lautaselkä, johon laskee Hiisiojaa pitkin pienen Hiisijärven vedet. Lautaselältä ja Välttämönselältä vedet jatkavat matkaa lounaaseen Kortesalmen kautta Kortejärvelle, ja edelleen Ristisalmen läpi Kaitajärvelle, josta saa alkunsa Simojärven laskujoki, Simojoki. Oinasjärvi (Somero)
Isossajaossa Oinasjärvi on ollut samaa jakokuntaa viereisen Kopilan kylän kanssa, ja aiemmin on samaan jakokuntaan arveltu kuuluneen myös Jakkulan ja Viuvalan. Kylän vanhoja kantataloja ovat olleet Jusola, Uokkanen, Kurittu, Kokki, Rekka, Kourla, Moro ja Seppälä. Näistä Jusola, Kokki, Rekka ja Moro yhdistettiin vuosina 1870–1912 Rauhankallio-nimiseksi tilaksi, joka sittemmin tuli Somerniemen ja myöhemmin Someron kunnan omistukseen ja toimii nykyään vanhainkotina. Suodenniemi
Suodenniemi oli Pirkanmaalla sijainnut Suomen kunta. Kunta liitettiin vuoden 2007 alussa Vammalaan. Vuoden 2009 alussa Vammala, Mouhijärvi ja Äetsä yhdistyivät Sastamalan kaupungiksi. Suojärvi (Mänttä-Vilppula)
Suojärvi on Pirkanmaalla Mänttä-Vilppulassa Suluslahden kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön. Jämsä
Jämsä on maakuntansa ainoa keskiaikainen pitäjä. Jämsän kunta perustettiin vuonna 1866, kauppalanoikeudet se sai vuonna 1969, ja kaupungiksi se muuttui vuonna 1977. Jämsän naapurikuntia ovat Juupajoki, Jyväskylä, Keuruu, Kuhmoinen, Luhanka, Mänttä-Vilppula, Orivesi ja Petäjävesi.
Kuoreveden kunta liitettiin Jämsään 2001. Vuoden 2007 alusta liitettiin Pirkanmaan maakuntaan kuuluvan Längelmäen itäiset osat Jämsään ja läntiset osat Oriveden kaupunkiin. Jämsään liitetyllä alueella asui noin 2/3 Längelmäen asukkaista. Liitoksella ei ollut vaikutusta Pirkanmaan ja Keski-Suomen vaalipiireistä vuoden 2007 eduskuntavaaleissa valittavien kansanedustajien lukumäärään. Kuntaliitokset jatkuivat vuonna 2009, jolloin Jämsä ja Jämsänkoski liittyivät yhteen. Jämsänkoskeen oli vuoden 1969 alussa liitetty Koskenpään kunta. Uuden kaupungin nimeksi tuli Jämsä ja vaakunaksi Jämsänkosken vaakuna. Saloinen
Salon alueen suurin mullistus 1600-luvulla oli kaupungin perustaminen. Salon kaupungin perusti kreivi Pietari Brahe vuonna 1649. Vuonna 1652 Salon kaupunki sekä myös pitäjä siirtyivät osaksi Pietari Brahen omistamaa Kajaanin vapaaherrakuntaa. Kaupunki nimettiin tässä yhteydessä perustajansa mukaan Raaheksi (Brahestad). Vuonna 1689 Siikajoesta muodostettiin oma pitäjänsä, johon kuului koko Siikajokilaakso. Seuraavana vuonna muodostettiin Raahen-Salon seurakunta, jonka emäseurakunnaksi tuli kaupunkiseurakunta, joka sisälsi myös Pattijoen, Olkijoen, Savolahden ja Palon. Kappeliseurakunniksi tulivat Salo ja Vihanti. Saloinen
Salo on yksi Pohjanmaan vanhoista emäpitäjistä. Itsenäinen kirkkopitäjä siitä tuli vuonna 1413. Kirkkopitäjä ulottui etelässä Kalajoen ja Lestijoen välillä olevaan Siiponjokeen asti. Hailuodon saari luettiin myös Saloon kuuluvaksi. Idässä Salo ulottui pitkälle sisämaahan aina Oulujärvelle asti. Tarkkaa itärajaa ei ollut pitäjälle tässä vaiheessa vielä määritelty. Hallintopitäjänä Salosta käytettiin aluksi nimeä Ranta. Rannan hallintopitäjä perustettiin vuonna 1407. Salo
Nykyisen Salon alueen vanhimpia, jo keskiajalla perustettuja kirkkopitäjiä ovat olleet Uskela, Halikko ja Perniö. Näistä Uskela käsitti alkujaan myös myöhemmät Salon, Muurlan, Perttelin, ja Kiikalan sekä osia nykyisestä Somerosta. Halikkoon kuului alkujaan myös siihen sittemmin uudelleen liitetty Angelniemi. Perniöön liitettiin vuonna 1464 sitä ennen Kemiöön kuulunut Särkisalo, joka sittemmin oli itsenäinen seurakunta ja kunta vuoteen 2009. Alueen muista aiemmista kunnista ja seurakunnista Kisko, johon alkujaan kuului myös sittemmin itsenäistynyt Suomusjärvi, oli 1500-luvulle asti osa uusmaalaista Pohjaan pitäjää. Karjalais-suomalainen sosialistinen neuvostotasavalta
Venäjän neuvostotasavaltaan kuuluneeseen Itä-Karjalaan eli Karjalan autonomiseen sosialistiseen neuvostotasavaltaan liitettiin pian talvisodan jälkeen vuonna 1940 Moskovan rauhassa Suomen Neuvostoliitolle luovuttamista alueista menetetty Karjala – Koivisto–Vuoksi-linjan eteläpuolista osaa lukuun ottamatta – sekä Kuusamon ja Sallan itäosat. Samalla Karjalan autonominen neuvostotasavalta muutettiin Karjalais-suomalaiseksi sosialistiseksi neuvostotasavallaksi. Saloisten lukio
Saloisten lukio perustettiin vuonna 1964 Oravan tilan maille Pohjois-Pohjanmaalla Saloisissa. Oppilaitos tunnettiin aluksi nimellä Saloisten yhteislyseo. Myöhemmin sen yhteyteen tuli Oravan yläaste ja yhteislyseo sai nimen Saloisten lukio. Vuonna 1995 Saloisten lukio liitettiin Raahen Merikadulla toimivaan Raahen lukioon. Saloisten lukion viimeisenä rehtorina toimi Reino Rantanen, joka jatkoi Raahen lukion rehtorina. Sysmä (Ilomantsi)
Sysmä (SYKE:n järvinumero 04.925.1.001) on keskikokoinen järvi Ilomantsissa Pohjois-Karjalassa. Se kuuluu Vuoksen päävesistöön. Sysmän suurimpia saaria ovat Lammassaari, Korpisaari, Veitsisaari ja Kokkosaari. Järven koillisosassa on nelikilometrinen harjumuodostuma, joka on synnyttänyt itäpuolelleen Sysmästä erottuvia pikkujärviä. Sysmän vedet laskevat lounaan suuntaan Myllyjokea pitkin Nuorajärveen. Järven koillispuolella käytiin elokuun alkupäivinä 1944 Ilomantsin taistelu. Mäyrämäki
Somerniemen seurakunnan itsenäistyessä 1901 Mäyrämäki, Suojoki ja Kaskisto tulivat osaksi Somerniemeä, mutta liitos toteutui Suojoen ja Kaskiston osalta vasta Someron kirkkoherran vaihtuessa vuonna 1927, vaikka Somerniemi oli muodostettu itsenäiseksi seurakunnaksi jo vuonna 1917. Mäyrämäen yksinäistalo, jonka Somerniemen kunta oli hankkinut omistukseensa vuonna 1922, sen sijaan liitettiin Somerniemeen jo vähän tätä ennen vuonna 1924. Saloinen
Vuonna 1912 Pattijoesta liitettiin Saloisiin alue, jossa oli 623 asukasta. Suomussalmi
Jatkosodassa suomalaiset (Jalkaväkirykmentti 11 ja rajajoukot) hyökkäsivät Raatteen tien ja Juntusrannan kautta Uhtualle. Keväällä 1942 osa Uhtuan suunnan joukoista vedettiin mukaan Suomussalmen taisteluita paljon suurempaan, mutta silti lähes unohdettuun Kiestingin suurtaisteluun. Salo
Uskelaan kuuluneista myöhemmistä kunnista ja seurakunnista ja aiemmista kappeliseurakunnista ja saarnahuonekunnista Perttelin kappeliseurakunta käsitti 1400-luvulla myöhemmät Perttelin, Kuusjoen ja Kiikalan sekä eteläisimmät kylät nykyisestä Somerosta, ja Salon kappeliseurakunta myös myöhemmän Muurlan. Näistä Etelä-Someron kylät siirrettiin Someroon 1400-luvun lopulla ja Kiikala itsenäistyi kirkollisesti 1600-luvulla. Perttelistä tuli Uskelaan nähden itsenäinen seurakunta ja kunta 1860-luvulla. Jo sitä ennen varsinainen Uskelan emäseurakunta, jonka huonokuntoinen puukirkko oli tuhoutunut maanvyörymässä vuonna 1824, oli lakkautettu ja aiemmasta Salon kappeliseurakunnasta oli tullut uusi Uskelan emäseurakunta. Tämän jälkeen vielä kummankin puolen 1800- ja 1900-luvun taitetta Kuusjoki itsenäistyi Perttelistä, Muurla ja Salon kauppala itsenäistyivät Uskelasta, Särkisalo itsenäistyi Perniöstä ja Angelniemi itsenäistyi Halikosta. 1960-luvulla Angelniemi liitettiin Halikkoon ja vanhan emäseurakunnan jatkajana ollut Uskelan kunta liitettiin muutamaa vuotta aiemmin kaupungiksi tulleeseen Saloon. Suomusjärvi (järvi)
Suomusjärvi on keskikokoinen järvi Suomusjärvellä Salossa Varsinais-Suomessa. Se kuuluu Kiskonjoki–Perniönjoki-päävesistöön. Suomusjärvi kuuluu Varsinais-Suomen ELYn ympäristövastuualueeseen. Suomussalmi
Suomen talvisodan ensimmäiset laukaukset ammuttiin Suomussalmen Karttimossa 30. marraskuuta 1939. Raatteessa rajavartijat kuulivat radiosta diplomaattisuhteiden katkenneen ja suunnilleen samoilla hetkillä alkoi ampuminen sielläkin. Neuvostoliiton 163. divisioona tuli kahta reittiä Suomussalmelle ja kohtasi aluksi vain vähäisiä rajavartiojoukkoja. Vihollisen hidastelu mahdollisti lisäjoukkojen (9. divisioona) siirron Suomussalmelle. Suomalaisia joukkoja komensi jääkärieversti Hjalmar Siilasvuo. Ensimmäisistä voitokkaista taisteluista Kuusamon suunnalla vastasi everstiluutnantti Paavo Susitaipaleen johtoon siirtynyt Erillinen pataljoona 16 Kuusamosta. Ryhmä Sudelle alistettiin myös Porissa perustettu Polkupyöräpataljoona 6, jonka muistomerkki on Kylänmäellä. Suoniemi
Suoniemi oli Pirkanmaalla sijainnut Suomen kunta. Suoniemi oli Karkun (Sastamalan) kappeliseurakunta vuodesta 1670 lähtien. Alkujaan Suoniemi oli osa suurta Sastamalan kirkkopitäjää. Suoniemen kunta perustettiin 1868. Runsas sata vuotta myöhemmin, 1973, se liitettiin silloiseen Nokian kauppalaan. Yhdessä kuntaliitoksen kanssa Suoniemen seurakunta, joka oli itsenäistynyt Karkusta vuonna 1908, lakkautettiin ja yhdistettiin Nokian seurakuntaan. Kuntaliitos merkitsi samalla läänin vaihdosta Turun ja Porin läänistä Hämeen lääniin, mitä Suoniemen kunta oli anonut jo muutamaa vuotta aiemmin. Jo vuotta ennen kuntaliitosta siirrettiin Tyrisevän kylä Karkun kuntaan. Somero
Vuonna 1990 Somero siirtyi osaksi Turun ja Porin lääniä ja Turun ja Porin läänin eteläistä vaalipiiriä. Jo tätä ennen Somero ja Somerniemi kuuluivat 1960-luvulta alkaen Salon seutukaavaliittoon ja sen jälkeen tämän seuraajaksi 1970-luvulla tulleeseen Varsinais-Suomen seutukaavaliittoon. Kun seutukaavaliitot ja maakuntaliitot 1990-luvun alussa yhdistettiin, Somero jatkoi osana Varsinais-Suomen seutukaavaliitosta ja Varsinais-Suomen maakuntaliitosta muodostettua Varsinais-Suomen liittoa ja tuli näin kuulumaan nykyiseen Varsinais-Suomen maakuntaan ja sen sisällä Salon seutukuntaan. Suojoki (kylä)
Venäjän vuoden 2006 kuntauudistukseen asti Suojoki ympäristökylineen muodosti Suojoen kylähallinnon. Kylähallintoon kuuluivat Suojoen, Leppäniemen, Kipronmäen, Turhanvaaran ja Parkonselän kylät. Kylähallinto liitettiin uuteen Naistenjärven kuntaan. Suodenniemi
Vuoden 2009 alussa Vammala, Mouhijärvi ja Äetsä yhdistyivät Sastamalan kaupungiksi. Saloisten historia
Isonvihan jälkeen Salon asutus levisi vähitellen sisämaahan päin. Tänä aikakautena perustettiin monet pitäjän sisämaan pikkukylistä. Piehingin Ylipään ensimmäinen talo oli Mäntylä vuonna 1730. Samoihin aikoihin perustettiin Leinoperän ensimmäinen talo Leinonen Haapajokivarteen. Salon eteläisin kylä Hurnasperä sai alkunsa Hurnastin tilan perustamisesta vuonna 1750. Peltomaanperän ensimmäinen talo oli Korpela vuonna 1760. Kylän toinen päätila Peltomaa erotettiin Puustista 1780-luvulla. Koskenkorvan talo perustettiin Palon takamaille vuonna 1776. Mattilanperä sai alkunsa vuonna 1781 Haapakankaan ja vuonna 1782 Mattilan talojen perustamisesta Haapajoen yläjuoksulle. Ketunperän ensimmäinen talo Kettukangas perustettiin vuonna 1788 Haapajoen pienen sivujoen Poikajoen rannalle. Piehingin Poikajoen varrelle perustettiin samoihin aikoihin Koskelan talo, jonka ympärille ei kuitenkaan muodostunut kylää. Tällä tavoin asutus eteni rannikolta sisämaahan pääosin Piehinki- ja Haapajokivarsia ja näiden sivuhaaroja poikajokia myöten. Seuraavalla vuosisadalla nyt perustetut kylät saivat uusia taloja ja torppia. Salon kirkonkylän maisemaa muutti 1700-luvulla voimakkaasti maankohoamisesta johtunut Salonlahden lopullinen kuivuminen. Saimaankaupunki
Lappeenranta ja Joutseno alkoivat vuonna 2006 selvittää mahdollista kuntaliitosta keskenään – ei kuitenkaan ”Saimaankaupungin” hengessä, vaan puhtaalta pöydältä. Liitos toteutui vuoden 2009 alusta. Tämän jälkeen vielä Ylämaa liittyi osaksi Lappeenrantaa vuoden 2010 alussa sekä Suomenniemi osaksi Mikkeliä ja Etelä-Savoa vuoden 2013 alussa, eikä sen jälkeen ole tapahtunut toistaiseksi yhtään liitosta Etelä-Karjalassa. Somero
Somerosta tuli kaupunki vuonna 1993. Lääniuudistuksessa 1997 Somero tuli osaksi Länsi-Suomen lääniä, joka valtionhallinnon uudistuksessa lakkasi vuoden 2010 alusta. Savolaisten asutusliike
Suomen keskiajalla alkanut uudisasutus jatkui 1560-luvulle asti. 1570-luvulla verotus kiristyi sotien vuoksi, mikä johti uudisasutuksen loppumiseen ja autioitumiseen Länsi- ja Etelä-Suomessa. Myös Itä- ja Pohjois-Suomessa taloja alkoi 1570-luvulta lähtien köyhtyä ja autioitua, mutta uudisasutus jatkui. Noin vuoteen 1570 mennessä savolaiset olivat asuttaneet Pohjois-Savon, Pohjois-Hämeen ja Pohjois-Satakunnan. Tämän jälkeen savolaisten asutusliike jatkui Etelä- ja Keski-Pohjanmaan järviseuduille ja jokilatvoille. 1500-luvun lopussa ja 1600-luvun alussa savolaiset perustivat Pohjois-Pohjanmaan jokilaaksoihin Kalajoelta Tornionjoelle satoja uusia tiloja. Tällöin perustettiin muun muassa Pudasjärvi ja Taivalkoski. Vuosina 1545–1610 savolaiset perustivat Kalajoen pohjoispuolelle ainakin 1 650 uutta tilaa, joskaan kaikki eivät olleet pitkäikäisiä. 1500-luvun lopussa ja 1600-luvun alussa savolaiset perustivat tiloja yhä pohjoisemmaksi ja tällöin perustettiin muun muassa Kemijärvi, Kolari, Muonio, Pajala ja Tervola. Walde Sario
Vuonna 1919 Sario toimi heimoaktivistien Karjalan kansalaisliiton asiantuntijana tammikuusta 1919 ja Vienan komitean jäsenenä huhtikuusta 1919 alkaen. Sen jälkeen hänestä tuli Suomen hallituksen Itä-Karjalan toimituskunnan edustaja Porajärvelle touko-heinäkuussa 1919. Keväällä 1919 Sarion ja jääkärivänrikki Ville Maurasen perustmat joukot karkottivat bolsevikit Repolan naapuripitäjästä Porajärveltä joka oli tehnyt Suomeen liittymispäätöksen 5. joulukuuta 1918. Porajärvi liittyi sitten virallisesti Suomeen 6. kesäkuuta 1919. Myös Lintajärvi jonne Sarion ja Maurasen joukot olivat edenneet liittyi tällöin Suomeen mutta sen venäläiset valtasivat pian takaisin. Sario palasi Repolasta takaisin Viipuriin loppuvuodesta 1919. Juntusranta
1800-luvulla Juntusrannalla aloitettiin tervanpoltto. Terva kuljetettiin vesiteitse Kajaanin kautta Ouluun. Vuosisadan lopulla Juntusrantaan perustettiin Suomussalmen alueen ensimmäinen koulu. Omakustanteena vuonna 1981 julkaisemassaan kirja "Taas koulun sauna paloi" oululainen opetusneuvos Erkki Tuomikoski kertoo kokemuksistaan nuorena opettajana Juntusrannan Ruhtinansalmen koululla vuosina 1915 ja 1916. Kauppa-, posti- ja pankkitoiminta alkoi kylässä 1900-luvun alussa. Kylään sijoitettiin myös rajavartioasema. Talvisodan aikana Juntusrannassa käytiin Suomussalmen taisteluja. Salo
Aluksi Salon kauppala oli Ikaalisten tavoin epäitsenäinen kauppala, mutta vuonna 1891 siitä tuli itsenäinen kunta. Vähitellen sen alue, joka alkujaan oli vain noin 74 hehtaarin laajuinen, alkoi käydä ahtaaksi, ja sen rajoille Uskelan ja Halikon puolelle muodostui laajoja ”esikauppala”-alueita. Vuonna 1932 nämä ympäröivät taajaan asutut alueet liitettiin Saloon. Liitoksessa kauppalan pinta-ala kasvoi 1 803 hehtaariin ja väkiluku nousi 1 800 hengestä yli 6 000:een. Vuonna 1933 Salosta tuli yksikielinen suomenkielinen kunta. Kaupunki Salosta tuli vuonna 1960, ja loputkin Uskelasta liitettiin siihen vuonna 1967. Salon ja Uskelan luterilaiset seurakunnat olivat yhdistyneet Salo-Uskelan seurakunnaksi jo 1948. Somero
Joko kappelina tai itsenäisenä seurakuntana Somero mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1449 ja se lienee ollut itsenäinen seurakunta viimeistään vuonna 1492. Aluksi seurakunta on käsittänyt vain nykyisen Someron Hämeen linnalääniin kuuluneen pohjoisosan, mutta vuonna 1492 seurakuntaan liitettiin myös nykyisen Etelä-Someron silloiset seitsemän kylää Uskelan kirkkopitäjästä. Viimeistään 1300-luvun lopulta Somero lienee ollut vähintään kappeliseurakunta, joka lienee luettu Tammelan kanssa esim. Hattulan kirkkopitäjään nykyisen Etelä-Someron kuuluessa Uskelaan. Suomussalmi
Ämmän ruukki oli vuosina 1841–1878 seudun ensimmäinen suuri tehdas. 3. kesäkuuta 1841 antoi Oulun läänin kuvernööri kirkkoherra Johan Wegeliukselle luvan perustaa Suomussalmelle Ruukin. Ruukki sijaitsi Kiantajärvestä laskevassa Ämmäkoskessa nykyisen Ämmän voimalaitoksen lähellä. Taloudelliset suhdanteet ja johtajien holtittomuus aiheutti englantilaisen yhtiön ja sen mukana Ämmän ruukin vararikon 1877–1878. Suomusjärven vaakuna
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2009, kun Suomusjärven kunta yhdessä Halikon, Kiikalan, Kiskon, Kuusjoen, Muurlan, Perniön, Perttelin ja Särkisalon kanssa liittyi osaksi Salon kaupunkia. Suomusjärven kirkonkylä
Suomusjärven kirkonkylä on kylä Suomusjärvellä Salossa Varsinais-Suomessa. Siitä tuli kirkonkylä 1700-luvun alussa. Kylän hautausmaa, kirkko, lainamakasiini ja Ylhäisten talonpoikaistalo muodostavat valtakunnallisesti arvokkaan rakennetun kulttuuriympäristön. Kirkonkylä on samannimisen järven tuntumassa noin viiden kilometrin päässä Suomusjärven nykyisestä keskustasta Kitulasta. Laidike
Laidikkeen kylään rakennettiin Suomusjärven ensimmäinen saarnahuone 1635, ja se vihittiin kirkoksi 1678 samalla kun Laidikkeeseen perustettiin Suomusjärven kappeli 1678.. Se jäi pois käytöstä kun Suomusjärven kylään rakennettiin kirkko 1708. Salosvesi
Salosvesi (myös "Salosvesi–Pettämä", SYKE:n järvinumero 14.523.1.001) on Jämsän Koskenpäässä sijaitseva pienehkö järvi. Salosvesi kuuluu Kymijoen päävesistöön ja sen Jämsän reittiin. Se saa vetensä pohjoisen Suolijoesta ja ne laskevat maantien alitse kulkevan Virtalankosken kautta lännen suuntaan Kalmaveteen. Salosveden eteläpäässä oleva Viekansalmi yhdistää sen Pettämä-nimiseen kapeaan ja noin 8 kilometrin pituiseen järveen, joka katsotaan Salosveden osaksi. Suojärvi
Anna Orlova-Tshesmenskaja rakennutti jo 1809 Karatsalmelle masuunin ja 1814 rautaruukin, siitä tuli Pyhän Annan rautatehdas. Raaka-aineena käytettiin molempien suurten järvien järvimalmia, tehdas toimi liki sata vuotta eli vuoteen 1905 saakka. 1920-luvulla Suojärvelle perustettiin useita sahoja ja puutavaraliikkeitä, vanhastaan siellä oli myös myllyjä. Suksitehdas Urheilutarpeita Oy perustettiin Hyrsylään 1929. Metsä- ja uitto-töiden ansiosta Suojärvi tunnettiin "Suomen Klondykena". Suojärvi teollistui ripeästi 1900-luvulla, sillä 1910 maataloutta harjoitti 99,6 % asukkaista, mutta 1939 teollisuusväestön osuus oli 47,3 %. Suojärvellä oli myös kartonkitehdas, joka jatkaa toimintaansa edelleen. Siuronkoski
Siuronkoskea pitkin kulki vuosina 1870–1973 Turun ja Porin läänin ja Hämeen läänin raja. Ennen vuotta 1870 raja oli Tammerkoskessa. Vuoden 1973 alussa kosken länsipuolella ollut Suoniemen kunta liitettiin sen itäpuolella olleeseen silloiseen Nokian kauppalaan. Suomujoki
Suomujoki on Luttojoen eteläinen sivujoki Sodankylässä Lapissa. Joki saa alunsa läheltä Kiilopäätä Saariselän tunturialueella ja virtaa sieltä koilliseen kunnes yhtyy Luttojokeen lähellä Raja-Joosepin rajavartioasemaa. Joki kuuluu pääosin Urho Kekkosen kansallispuistoon ja on osa Venäjän puolelle jatkuvaa Tuulomajoen vesistöä. Saloisten historia
Toinen suuri mullistus Saloisissa oli kuntaliitos Raaheen vuoden 1973 alussa. Liitoksen taustalla oli Rautaruukin perustaminen Saloisiin. Liitoksesta oli puhuttu jo 1950-luvun lopulta lähtien. Silloin oli kuitenkin Saloisissa päätetty pyrkiä lykkäämään liitosta mahdollisimman pitkälle. Terästehdashankkeen toteuduttua asia tuli uudelleen ajankohtaiseksi. Raahessa kuntaliitosesitys hyväksyttiin vuonna 1972. Saloisissa kunnanvaltuusto samana vuonna tyrmäsi hankkeen. Tämän seurauksena valtioneuvosto päätti siirtää Saloisten alueen pakolla Raahen yhteyteen vuoden 1973 alusta lähtien. Näin loppui Saloisten eli vanhan Salon aika itsenäisenä kuntana ja pitäjänä, jota oli kestänyt jo yli 550 vuotta. Suomen Palloliiton Saimaan piiri
Piirin nimeksi vaihdettiin Saimaan piiri vuonna 1945, ja samassa yhteydessä Savonlinnan alue siirtyi sen osaksi Savon piiristä. Mikkeli seurasi perässä vuonna 1952. TUL:n seurat liittyivät Palloliiton kilpailuihin vuonna 1948 ja Palloliiton ja sen piirien jäseniksi vuonna 1955, mistä seurasi kolmas hyppäys Saimaan piirin jäsenmäärässä. Piirin juhliessa 50-vuotissyntymäpäiväänsä vuonna 1974 sillä oli 46 jäsenseuraa. Simojärvi
1) Etelässä Isoselkään laskevat Impiönjoki ja Penämönjoki, jotka tuovat vesiä itäisen Ranuan pienistä järvistä. Isoselältä vedet virtaavat pohjoiseen Soppananselälle, johon laskevat Korvajoki ja Paasonjoki. Soppananselältä vesimassat jatkavat matkaa edelleen pohjoiseen Rajaselälle, johon yhtyvät myös Vohonselän ja siihen laskevan Vohonjoen vedet. Rajaselältä vedet virtaavat Kultisalmen lävitse Koppeloselälle. Pyhäjoki
Pyhäjoki erotettiin Saloisista itsenäiseksi seurakunnaksi jo 1573. Siihen kuuluivat aluksi myös Pyhäjärvi, Kärsämäki, Haapavesi, Oulainen ja Merijärvi, jotka itsenäistyivät 1800-luvun jälkipuoliskolla. Ensimmäinen kirkko rakennettiin 1586. Sen korvasi C.L. Engelin suunnittelema, vuonna 1844 valmistunut ristikirkko, joka paloi salaman sytyttämänä 1974. Uusi kirkko rakennettiin 1976–1977. Saloistenjärvi (Tammela)
Järven pinta-ala on 186 hehtaaria ja sen pituus on 2,3 kilometriä ja leveys 1,8 metriä. Järveen laskee suo-ojia ympäröiviltä soilta. Suurin suo on Pusunsuo, jonka kokoomaoja Pusunoja tuo Kuuliaislammin vedet. Länsipään Kylmälahteen laskevat myös Kyynäräjärven vedet. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla Kylmälahdessa, josta saa alkuunsa 400 metriä pitkä laskuoja Kuivajärveen. Salo
Salossa on yhdistymisen myötä joukko ystävyyskaupunkeja ja kuntia Kemiönsaari
Kemiönsaari () on Suomen kunta Varsinais-Suomessa. Kunta syntyi Dragsfjärdin, Kemiön ja Västanfjärdin kuntaliitoksella vuonna 2009; sitä ennen vuonna 1969 oli Dragsfjärdiin liitetty Hiittinen. Kemiönsaaren kunta käsittää lähes koko Kemiönsaaren lukuun ottamatta saaren pohjoisosan Angelniemeä, joka on vuodesta 2009 ollut osa Salon kaupunkia, aikaisemmin Halikon kuntaa. Saloisten historia
Saloinen eli Salo on yksi Pohjanmaan vanhoista emäpitäjistä. Salo tarkoittaa isoa saarta, ja nimensä pitäjä sai siitä, että seurakunnan perustamisaikoihin vanhimmat kantakylät Salo ja Savolahti sijaitsivat suurella metsäisellä niemellä, jonka kannas yhdisti mantereeseen. Mouhijärvi
Mouhijärven, Lavian ja Suodenniemen yhteinen paikallislehti oli vuodesta 1924 ilmestynyt Paikallissanomat, joka yhdistettiin Tyrvään Sanomiin vuonna 2010. Salokunta
Salokunnan suurin vesistö on Kärppälänjoki, joka laskee Kuloveteen Kärppälässä. Järviä on vain muutamia, ja niistä suurin on Ylinen Piimäsjärvi noin viiden kilometrin päässä Kulovedestä kaakkoon. Maisemakuvaa hallitsevat melko korkeat mäet ja niiden väliset peltotilkut. Salokunnan alueen poikki lounaasta koilliseen kulkee valtatie 12. Sastamalan keskustaan on matkaa hieman yli kymmenen kilometriä ja Tampereelle noin 40 kilometriä. Sääminki
Säämingin kunta lakkautettiin vuoden 1973 alussa, jolloin sen alue liitettiin suurimmaksi osaksi Savonlinnaan, osa (kylät Ruhvana, Saukonsaari, Särkijärvi, Särkilahti, Vuoriniemi ja Utrasniemi sekä metsätilat Kallio, Kivelä ja Peräsalo) kuitenkin Punkaharjuun. Kuntaliitoksen seurauksena Säämingin ja Savonlinnan seurakunnat muodostivat seurakuntayhtymän vuonna 1973. Vuonna 1995 seurakuntayhtymä lopetettiin ja Säämingin ja Savonlinnan seurakunnat yhdistettiin Savonlinna-Säämingin seurakunnaksi, nimi vuodesta 2013 alkaen Savonlinnan seurakunta. Säämingin seurakunnan 500-vuotisjuhlavuotta vietettiin vuonna 2004. Nurmijärvi
Hallinnollisesti Nurmijärvi on muodostunut yhdistämällä alueita Lopen, Vihdin ja Helsingin pitäjistä. Varhaisin asiakirjamaininta Nurmijärvestä on vuodelta 1488, jolloin mainittiin Uotilan kylä. Vuoden 1539 maakirjan mukaan Nurmijärvellä oli 15 kylää ja niissä yhteensä 113 taloa. Itsenäinen seurakunta oli muodostettu jo 1605 ja Nurmijärven hallintopitäjä syntyi vuonna 1775, jolloin alueen asukasluku oli 1471. Hyvinkää erosi emopitäjästään Nurmijärvestä omaksi kunnakseen 1917 ja Siippoon kylä liitettiin Tuusulaan 1931. Suojärvi
Suojärvi on entinen Suomen kunta Laatokan Karjalan pohjoisosassa Raja-Karjalassa Neuvostoliitolle 1944 luovutetulla alueella. Saloinen
Saloisten seurakunta jatkoi kuntaliitoksen jälkeen toimintaansa edelleen omana kirkkoherrakuntanaan. Talouden hoito oli kuitenkin nyt yhteinen Raahen kanssa, minkä takia muodostettiin Raahen seurakuntayhtymä. Pattijoen kunnan liityttyä Raaheen myös Pattijoki tuli mukaan seurakuntayhtymään. Oman kirkkoherran ja kirkkoherrakunnan saloistelaiset menettivät vuonna 2007, jolloin Saloinen ja Pattijoki liitettiin Raahen seurakuntaan. Sikojärvi (Salo)
Sikojärvi on melko pieni järvi Suomusjärvellä Salossa Varsinais-Suomessa, joka kuuluu Kiskonjoki–Perniönjoki-päävesistöön. Sikojärvi kuuluu Varsinais-Suomen ELY:n ympäristövastuualueeseen. Saloisten historia
Saloisten seurakunta jatkoi kuntaliitoksen jälkeen toimintaansa edelleen omana kirkkoherrakuntanaan. Talouden hoito oli kuitenkin nyt yhteinen Raahen kanssa, minkä johdosta muodostettiin Raahen seurakuntayhtymä. Pattijoen kunnan liityttyä Raaheen myös Pattijoki tuli mukaan seurakuntayhtymään. Oman kirkkoherran ja kirkkoherrakunnan saloistelaiset menettivät vuonna 2007, jolloin Saloinen ja Pattijoki liitettiin Raahen seurakuntaan. Raahen kirkkoherraksi valittiin liitoksen jälkeen Saloisten viimeinen kirkkoherra Tuomo Matala. Uskela
Uskelan sisällä taajamaksi muodostuneesta Salosta tuli kauppala vuonna 1872 ja itsenäinen kunta vuonna 1891. Seurakunnallisesti Salo itsenäistyi Uskelasta vuonna 1914 ja Muurla vuonna 1919. Aluksi muodostuneen Salon kauppalan pinta-ala oli vain noin 74 hehtaaria ja sen ympärille Salon ja Halikon puolelle ehti muodostua laajoja taajaan asuttuja "esikauppala"-alueita. Vuonna 1932 nämä kuitenkin liitettiin Salon kauppalaan, jonka pinta-alaksi nyt tuli 1803 ha ja väkilukukin nousi 1800 hengestä yli 6000:een. Seurakuntien rajoja ei kuitenkaan muutettu vastaavasti ennen kuin vuonna 1935, jolloin tehtiin päätös Salon ja Uskelan seurakuntien yhdistämisestä Salo-Uskelan seurakunnaksi (toteutui tosin vasta 1951). Kunnallisesti vuonna 1960 kaupungiksi tullut Salo ja reikäleipäkunnaksi jäänyt Uskela yhdistyivät vuonna 1967. Vegarus
Venäjän vuoden 2006 kuntauudistukseen asti Vegarus muodosti ympäristökylineen Vegaruksen kylähallinnon. Sen kyliä olivat Vegarus, Karatsalmi, Kuolismaa ja Tolvajärvi. Vegaruksen kylähallintoalue käsitti laajan alueen Suojärven piirin luoteisosasta. Se rajoittui pohjoisessa Mujejärven piiriin, lännessä Suomeen, etelässä Leppäsyrjän, Loimolan ja Piitsjoen kylähallintoalueisiin sekä idässä Suojärven kaupunkiin, Suojoen kylähallintoalueeseen sekä Naistenjärven ja Porajärven asutushallintoalueisiin. Alue käsitti suunnilleen entisen Korpiselän kunnan luovutetun alueen ja entisen Suojärven kunnan itä- ja luoteisosan sekä Ilomantsin luovutetun alueen. Vegaruksen kylähallinto liitettiin uuteen Loimolan kuntaan vuonna 2006. Saloisten historia
1800-luku alkoi sotaisasti, kun Ruotsi ja Venäjä taistelivat Suomen sodassa vuosina 1808−1809. Huhtikuussa 1808 venäläiset etenivät Saloon ja pieniä kahakoita käytiin Korpelan ja Leinosen talojen nurkilla Haapajokivarressa. Suomalaiset perääntyivät Siikajoelle, jossa käytiin sodan ensimmäinen suuri taistelu. Tässä taistelussa suomalaiset löivät venäläiset. Toukokuussa venäläiset joutuivat perääntymään Salon läpi etelään. Jälleen marraskuussa venäläiset marssivat Salon läpi ajaen suomalaisten joukkoja pohjoiseen. Piehingissä käytiin pieniä taisteluita. Marraskuun 16. päivänä neuvoteltiin Salon pappilassa aselevosta. 19. päivänä neuvotteluja jatkettiin Olkijoella Lassilan talossa, jossa seuraavana päivänä allekirjoitettiin aseleposopimus. Suomi ja sen mukana Salo liitettiin nyt Venäjään. Saloisten historia
Vuosisadan suurin mullistus Salon alueella oli kaupungin perustaminen. Sen perusti Salon kaupunki -nimisenä kreivi Pietari Brahe vuonna 1649. Vuonna 1652 Salon kaupunki sekä myös pitäjä siirtyivät osaksi Pietari Brahen omistamaa Kajaanin vapaaherrakuntaa. Kaupunki nimettiin tässä yhteydessä perustajansa mukaan Raaheksi (Brahestad). Aluksi kaupungin suunniteltiin sijoitettavaksi Salon silloisen sataman tienoille, mutta koska satama alkoi olla jo liian matala, kaupunki päätettiin sijoittaa nykyiselle paikalleen hieman pohjoisemmaksi. Vuonna 1689 Siikajoesta muodostettiin oma pitäjä, johon kuului koko Siikajokilaakso. Seuraavana vuonna muodostettiin Raahen-Salon seurakunta, jonka emäseurakunnaksi tuli kaupunkiseurakunta sisältäen myös Pattijoen, Olkijoen, Savolahden ja Palon. Kappeliseurakunniksi tulivat Salo ja Vihanti. Savonlinna
1800-luvulla Savonlinna kasvoi ja teollistui, asutus levisi Vääräsaaresta Talvisaarelle. Saimaan kanavan valmistuminen 1856 ja rautatieyhteyden valmistuminen 1907 kasvattivat kaupunkia. Saimaan kanava toi turisteja vuonna 1896 valmistuneeseen Olavin kylpylälaitokseen. Kaupunkikuvan suurimmat muutokset alkoivat toisen maailmansodan jälkeen, kun puutalot purettiin ja tilalle rakennettiin kerrostaloja.Vuoden 1973 kuntaliitoksessa Savonlinnaan yhdistettiin suurin osa sitä ympäröineestä Säämingin kunnasta. Samana vuonna valmistui myös Savonlinnan lentoasema. Savonrannan kunta liittyi Savonlinnaan vuoden 2009 alussa. Kunnilta puuttui yhteinen kuntaraja, joka oli kuntajakolain edellytys kuntaliitoksen tekemiselle. Valtioneuvosto kuitenkin vahvisti osakuntaliitoksen Enonkosken kunnan pohjoisosasta 19. kesäkuuta 2008, jolla Savonlinnan kaupunkiin liitettiin 31,24 km² kaistale yhteisen maarajan luomiseksi Savonlinnan ja Savonrannan välille. Suojoki (Somero)
Kylä sijaitsee Somerniemen Oinasjärveltä Someron Terttilään johtavan yhdystien 2801 varrella ja sen lähimpiä naapurikyliä ovat saman tien varressa sijaitsevat Somerniemen Kaskisto ja Mäyrämäki. Kylän väkiluku vuonna 2011 oli 25, mikä tekee siitä Someron 47 varsinaisesta kylästä väkiluvultaan seitsemänneksi pienimmän. Pälkjärvi
Alueluovutusten jälkeen Suomen puolelle jäi vain Vepsänvaaran pari tilaa, joten Pälkjärven kunta päätettiin lakkauttaa. Sen Suomelle jäänyt osa liitettiin Tohmajärveen vuoden 1946 alussa. Juurussuo
Kylä kuului vuoden 1964 loppuun asti silloiseen Oulujoen kuntaan. Vuonna 1965 Oulujoen kunnan lakkautumisen yhteydessä Juurussuo liitettiin Kempeleeseen. Kylän asukkaat olivat kylläkin tehneet jo vuonna 1953 aloitteen alueensa liittämisestä Kempeleeseen, mutta hanke sai odottaa pitkään toteuttamistaan. Suomussalmi
Kirkonkylä jälleenrakennettiin, mutta Ämmänsaari kasvoi 1950–1960-luvuilla kirkonkylää suuremmaksi. Ämmänsaaren nimi muutettiin 1990-luvun lopulla Suomussalmeksi, mutta myös nimeä Ämmänsaari käytetään edelleen. Etelä-Somero
Muita aluejakoja Someron kirkkopitäjän sisällä ovat olleet jako emäpitäjään (Someron emäseurakunta) ja kappeliin (Somerniemen kappeliseurakunta). 1600-luvun lopulla muodostuneeseen kappeliseurakuntaan luettiin vain Hämeen läänin puoleisia kyliä, vaikka myös kappelia lähinnä olleista Kaskistosta, Suojoelta ja Mäyrämäestä käytiin kirkossa Somerniemellä. Kun Somerniemen seurakunta itsenäistyi 1900-luvun alussa, liitettiin myös nämä kylät Somerniemeen, mutta papiston palkkaukseen liittyvien järjestelyjen takia viiveellä, Mäyrämäki vuonna 1924 ja Kaskisto ja Suojoki 1927 lukuun ottamatta Someron yhteyteen jäänyttä Uuden-Kaskiston kulmakuntaa. Sompiojärvi
Sompiojärvi tunnettiin aikoinaan Lapin tarunhohtoisena kala-aittana, josta muun muassa Samuli Paulaharju kirjoitti vuonna 1939 ilmestyneessä teoksessaan "Sompio". Perinteinen vuosittainen tapahtuma oli syyskuun 15. päivän jälkeisenä ensimmäisenä arkipäivänä alkanut yhteiskalastus eli ns. "kiiskismarkkinat", johon osallistui miehiä Lokan, Mutenian, Korvasen ja Rieston kylistä. Kolmen päivän kalastuksen jälkeen saalis jaettiin kaikkien pyytäjien kesken. Viimeisen kerran kiiskismarkkinoita vietettiin vuonna 1965 ja kahden vuoden kuluttua alkoi Lokan tekoaltaan täyttäminen. Ylikalastuksen johdosta suurin osa Sompiojärven kalakannasta on pitkään ollut pienikokoista särkeä, mutta vuodesta 2008 lähtien sitä on vähennetty rysä- ja verkkokalastuksella vaellussiian elinolosuhteiden parantamiseksi. Suojoki (Somero)
Kun Etelä-Someron kylät vuonna 1492 oli siirretty osaksi Someron seurakuntaa, jäivät ne edelleen maallisessa hallinnossa kuulumaan samoihin hallinnollisiin kokonaisuuksiin Uskelan puoleisten naapurikyliensä kanssa ja olivat näin osa Turun ja Porin lääniä kun Somero ja koko Somerniemen kappeli kuuluivat Hämeen lääniin. Vasta kun lääninrajat vuonna 1870 koko Suomessa yhtenäistettiin seurakuntarajojen kanssa, näistä kylistä tuli myös hallinnollisesti osa Hämeen lääniä muun Someron tavoin. Saloisten historia
Itsenäinen kirkkopitäjä Salosta tuli vuonna 1407. Salon kirkkopitäjä ulottui etelässä Kala­joen ja Lesti­joen välillä olevaan Siiponjokeen asti. Pohjoisessa kirkkopitäjään kuului Siikajoki, tosin Pohjanmaan pappisluetteloissa myös Liminka luetaan Saloon kuuluvaksi. Kyseinen asiakirja on kuitenkin laadittu vasta 1600-luvulla ja osoittautunut epäluotettavaksi. Hallinnollisesti Limingan tiedetään kuuluneen Iin hallintopitäjään, joten on todennäköistä että se kuului siihen myös kirkollisesti. Hailuodon saari luettiin myös Saloon kuuluvaksi. Idässä Salo ulottui pitkälle sisämaahan aina Oulu­järvelle asti. Tarkkaa itärajaa ei ollut pitäjälle tässä vaiheessa vielä määritelty. Hallintopitäjänä Salosta käytettiin aluksi nimeä Ranta. Rannan hallintopitäjä perustettiin vuonna 1407. Se käsitti laajat neljänneskunnat, Iin, Limingan, Salon ja Kala­joen. Lisäksi alkuvuosina hallintopitäjään luettiin myös Kemi. Mäyrämäki
Kun Etelä-Someron kylät vuonna 1492 oli siirretty osaksi Someron seurakuntaa, jäivät ne edelleen maallisessa hallinnossa kuulumaan samoihin hallinnollisiin kokonaisuuksiin Uskelan puoleisten naapurikyliensä kanssa ja olivat näin osa Turun ja Porin lääniä kun Somero ja koko Somerniemen kappeli kuuluivat Hämeen lääniin. Vasta kun lääninrajat vuonna 1870 koko Suomessa yhtenäistettiin seurakuntarajojen kanssa, näistä kylistä tuli myös hallinnollisesti osa Hämeen lääniä muun Someron tavoin. Teuronjoen valuma-alue (Vanaja)
Valuma-alueen laskujoen pääuomaa kutsutaan alajuoksulla Sammalistonojaksi, keskijuoksulla Luhdanjoeksi ja yläjuoksulla Liesjoeksi. Se laskee Pääjärven itäpään etelärantaan. Sen alku sijaitsee Ensimmäisen Salpausselän pohjoispuolella levittäytyvillä raskaasti ojitetuilla Järventaustansuolla ja Pinnolansuolla. Pinta-alaltaan suurin järvi on Sairakkalanjärvi, vaikka sen vedenpintaa on kahdesti laskettu. Järven alapuolella ollut Järventaustanjärvi on sen sijaan kuivatettu. Luhdanjoen varressa moreenimäellä sijaitsevat Palomaanjärvi ja Vähäjärvi. Ne ovat laskuojattomia lampia, jotka luetaan kuuluvaksi tähän valuma-alueeseen. Pajula (Halikko)
Pajula on kuulunut ns suomalaiseen vero-oikeuteen, mikä tarkoittaa että kylä on perustettu varhaiskeskiajalla. Pajula kasvoi 1900-luvun alussa Saloon kiinni esikauppalaalueeksi ja vuoden 1932 kuntaliitoksessa kauppalaa ympäröineet alueet, Pajula mukaan lukien, liitettiin Saloon. Halikon puolelle jäi vielä syrjäinen Sampaan Paijula, jossa sijaitsi muutama maatila. Sampaan kulkuyhteydet parantuivat, kun 1937 valmistui Salaisten tie, mutta edelleen alue on maatalousvaltaista haja-asutusaluetta. Salojärvi (Mänttä-Vilppula)
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Ruoveden alueella (35.33), jonka Salojärven valuma-alueeseen (35.337) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 108,3 metriä mpy. Luettelo Suomen kylistä vuosina 1919–1931
Muutoksia: Somerniemeen liitettiin vuonna 1924 Somerosta Mäyrämäki (yksinäistalo) sekä vuonna 1927 Suojoki ja Kaskisto luukuunottamatta Uusi-Kaskisto-nimistä kulmakuntaa. Vuonna 1977 Somerniemi liitettiin kokonaisuudessaan Someroon. Suomusjärven kirkonkylä
Suomusjärven kylän vakituinen asutus muodostui 1300-luvun jälkeen. Vanhin tunnettu maininta kylästä on vuodelta 1532, jolloin se kuului Kiskon pitäjään. Vuoden 1540 maakirjan mukaan kylässä oli kolme tilaa: Alhainen, Ylhäinen ja Knaapi. Suomusjärven kappeli perustettiin 1678. Liikenteellisesti keskeisellä paikalla sijainneesta Suomusjärvestä tuli kirkonkylä 1700-luvun alussa. Kirkko valmistui uudelle paikalle 1708. Tapuli valmistui 1751. Nykyisen kirkon rakensi pitäjänpuuseppä Isak Lindström ja kirkko valmistui Ylhäisten tilalta lunastetulle maalle 1850. Suomusjärvi sai itsenäisen seurakunnan aseman 1903.