Missä mongolit asuvat?
Mongolit
Mongolit ovat itäaasialainen kansa, jonka jäsenet puhuvat mongolikieliä. Heitä asuu Mongoliassa, Venäjällä ja Kiinassa, etenkin Sisä-Mongolian autonomisella alueella. Mongoleita on noin 10 miljoonaa, joista 5,8 miljoonaa Sisä-Mongoliassa ja 2,4 miljoonaa Mongoliassa. Lisäksi 500 000 mongolia asuu Venäjällä. Mongolit olivat yksi Mongolivaltakunnan perustaneista heimoista. Ennen Mongolivaltakuntaa tiedot mongoliheimosta ovat vähäiset. Muut merkittävät heimot olivat tataarit (ei nykytataarit), merkiitit, keraiitit ja naimaanit, jotka Temüjinin, myöhemmin Tšingis-kaanin, johtamat mongolit alistivat. Muut heimot eivät välttämättä puhuneet mongolikieliä ja laajentuessaan valtakunnasta tuli yhä monikansallisempi. Mongolivaltakunnan asukkaista ja sotilaista onkin käytetty nimitystä ”mongolit” lähinnä symbolisessa merkityksessä, kuvaamassa valtakunnan yläluokkaa. Sisä-Mongolia
Sisä-Mongolia voidaan väestöllisesti jakaa neljään osaan. Paimentolaisalue käsittää Mongolian rajan, Hinggavuorten itäosia ja Ordosin ylängön länsiosat. Yhteensä tämä alue käsittää noin 65 % Sisä-Mongolian alueesta, mutta siellä asuu vain noin 18 % sen väestöstä. Mongolit muodostavat 24 % alueen väestöstä, mutta he kuitenkin hallitsevat harvaan asuttua maaseutua han-kiinalaisten asuttaessa kaupunkeja. Itäisessä Sisä-Mongoliassa sijaitseva Khorchin ja sitä ympäröivät alueet kuuluvat paimentolais-maatalousvyöhykkeeseen. Alue on pieni niin pinta-alaltaan (7 %) kuin väestöltäänkin (11 %). Alueella asuu kuitenkin lähes 39 % Sisä-Mongolian mongoleista ja se on myös alueista ainoa, jolla mongolit muodostavat enemmistön, tai 54 % väestöstä. Koillisen metsätalousalue kattaa 14 % Sisä-Mongolian pinta-alasta ja 9 % sen väestöstä. 1950-luvulta lähtien alueelle on muuttanut paljon kiinalaisia, jotka muodostavat nykyisin alueen selvän enemmistön. Mongolit muodostavat väestöstä vain 3,5 % ja muut vähemmistöt, kuten daguurit, evenkit ja oroqinit 8 %. Sisä-Mongolian maatalousalue käsittää Keltaisenjoen varren ja Sisä-Mongolian raja-alueet Shanxin, Hebein, Liaoningin ja Jilinin kanssa. Tällä alueella asuu 61 % koko alueen väestöstä sen kuitenkin kattaessa vain 13 % sen pinta-alasta. Sisä-Mongolian mongoleista tällä alueella asuu 31 %, mutta alueen väestöstä he muodostavat vain 8 %. Sisä-Mongolia on kaupungistunut nopeasti. Kun kaupungeissa asui vain 22 % väestöstä vielä vuonna 1978, oli sama lukema vuonna 1990 jo 36 %. Mongolia
Suurin osa Mongolian väestöstä on mongoleja, jotka jakautuvat useisiin heimoihin. Näistä suurimman muodostavat halhat, joita on noin 82 %. Muita heimoja ovat dörbetit (3 %), bajadit (2 %) ja burjaatit (2 %), joitten lisäksi on vielä useita pienempiä heimoja. Väestöön kuuluvat mongolien lisäksi kazakit (4 %) ja muut turkkilaisheimot. Maassa pysyvästi oleskelevia ulkomaalaisia, lähinnä Kiinan ja Venäjän kansalaisia, on alle 1 % väestöstä. Ihmisoikeudet Mongoliassa
Mongolit saavat liikkua vapaasti maan sisällä, matkustaa ulkomaille, muuttaa ulkomaille ja muuttaa takaisin ulkomailta. Mongoliassa asuvien ulkomaalaisten on saatava maastapoistumisviisumi jotta he voivat poistua maasta. Sisä-Mongolia
Sisä-Mongolia (; ; ) on autonominen alue Kiinassa. Kiinan autonomiset alueet ovat jotakin vähemmistökansallisuutta varten varattuja, Sisä-Mongolia on varattu mongoleille.
Tataarit
Kun Tšingis-kaani 1200-luvun alussa valloitti suuren osan Aasiaa ja Eurooppaa, hänen sotavoimiansa ydinosa oli (mustia) tataareja ja sen johtajat käyttivät itsestään nimitystä "mongoli". Toinen merkittävä osa Tšingis-kaanin sotavoimista koostui turkkilaisista kansoista (eli valkoisista tataareista). Näiden valloittajien puhumista kielistä vain erilaiset turkkilaiskielet ja -murteet säilyivät ja mongolin kieli ikään kuin vetäytyi takaisin nykyisen Mongolian alueelle. Mongolialainen šamanismi
Mongolialainen šamanismi viittaa šamanismiin jota harjoittavat nykyisin etenkin burjaatit Venäjällä, Mongoliassa ja Sisä-Mongoliassa, mutta myös muut mongolit. Šamanismilla oli aikanaan merkittävä rooli mongolivaltakunnassa mutta se on sittemmin menettänyt asemaansa esimerkiksi buddhalaisuudelle. Šamanismilla ei ole täysin yhtenäisiä uskonnon harjoittamisen piirteitä ja sen tärkeintä osaa näyttelevät šamaanit, joiden yhtenä tärkeimpänä roolina nykyisin on taudit ja niistä parantaminen. Shompenit
Shompenit ovat Nikobaareilla Great Nicobarin saaren eteläkärjessä asuva alkuperäiskansa. Yhdessä neljän muun heimon kanssa shompenit ovat saaneet "Primitive Tribal Group (PTG)" -luokituksen (primitiivinen heimoryhmä). Toisin kuin muut Andamaanien ja Nikobaarien alkuperäisheimot shompenit eivät ole negritoja vaan mongolidejä. Vuoden 2001 väestönlaskennassa shompenien lukumääräksi saatiin 398. Mongolilaiset kielet
II. Keskimongolin kaudelta (1200–1500) on paljon kielimuistomerkkejä. Tšingis-kaanin ja hänen jälkeisenä aikana mongoli oli jopa maailmankielen asemassa. Itämurteella kirjoitettuja dokumentteja on verraten paljon, ja länsimurteella on säilynyt arabialais- ja persialais-mongolilaisia sanastoja, joita muslimioppineet laativat 1200- ja 1300-luvulla. Etelämurteesta ei ole säilynyt kirjallisia jälkiä. Muhin taistelu
Mongolit olivat alkaneet levittää valtakuntaansa Tšingis-kaanin johdolla 1200-luvulla. Mongolit valtasivat nopeasti alueita aina Amur-joelta Intiaan ja Iraniin, sekä edelleen Mustallemerelle saakka. Vuonna 1240 mongolit valloittivat Kiovan ja olivat näin jo Puolan ja Unkarin kynnyksellä. Unkarissa tiedettiin mongolien saapumisesta jo etukäteen. Tarinan saapuvista mongoleista oli kuullut esimerkiksi "Magna Hungariaa" Uralin ja Kaspianmeren välisellä alueella tutkinut munkki Julianus. Mongolit olivat myös ajaneet tieltään turkkilaisiin kansoihin kuuluneita kumaaneja, joita Béla piti mahdollisina liittolaisinaan. Pakenevien kumaanien sallittiin asettua Unkarin tasangolle. Mongolien uhan kasvaessa kumaaneihin alettiin kuitenkin suhtautua yhä suuremmalla epäilyllä, ja lopulta unkarilainen väkijoukko surmasi erään kumaaniruhtinaan joukkoineen. Kumaanien kuningas lähti tapauksen jälkeen Unkarista tuhoten maita mennessään. Dagarit
Dagarit ovat yksi mosien sukukansoista. He asuvat Ghanassa ja Burkina Fason rajaseudulla Kulponin yläjuoksulla ja Mustan Voltan rannoilla. Vuonna 1978 heidän määräkseen arvioitiin 700 000 henkeä. Khotongit
Vuonna 1989 Mongoliassa oli 6 100 khotongia. Tuolloin vain 6,6 % heistä toimi toimihenkilötehtävissä, mikä oli suhteellisesti vähiten kaikista mongolien etnisistä alaryhmistä Mongoliassa. Mongolin kyrillinen kirjaimisto
Mongolin kyrillinen kirjaimisto on kyrillisiä aakkosia käyttävä mongolin kirjoitusjärjestelmä. Se korvasi perinteisen kirjaimiston Mongoliassa 1900-luvun ensimmäisellä puoliskolla kommunistivallan aikana. Sittemmin vanha kirjoitusjärjestelmä on pyritty palauttamaan takaisin käyttöön. Gobi
Gobi sijaitsee Mongolian ja Kiinan rajan molemmin puolin enimmäkseen Etelä-Mongoliassa, loppuosa enimmäkseen Kiinan Sisä-Mongoliassa. Gobi kattaa noin kolmanneksen Mongoliasta. Gobin autiomaa on Bagrash Golin ja Lop Norin välinen kaarimainen 1 300 000 neliökilometrin alue, joka on enimmäkseen puoliaavikkoa ja aavikkoa. Alueen pituus on noin 1 600 ja leveys noin 480–970 kilometriä. Gobi sijaitsee 910–1 520 m:n korkeudella merenpinnasta. Nagat
Nagat ovat tiibettiläis-burmalainen etninen ryhmä Intian Assamin, Nagalandin, Manipurin ja Arunachal Pradeshin alueilla sekä Myanmarin eli Burman Sagaiangin alueella. Nagat eivät ole yhtenäinen ryhmä, vaan he jakautuvat yli kahteenkymmeneen heimoon ja puhuvat noin kolmeakymmentä eri kieltä. Bagulalit
Bagulalit elävät Kaukasusvuoristoon kuuluvan Bogosin harjanteen pohjoispuolella Andijskoje Koisu -joen varrella. Heidän asuttamiaan kyliä ovat Tsumadan piiriin kuuluvat Huštada, Tlondoda, Kvanada ja Gimerso sekä Ahvahin piirin Tlibišo ja Tlissi. Siirtolaisina bagulaleja asuu Kizljarin, Hasavjurtin ja Kiziljurtin piireissä. Yhtenäisen ryhmän he muodostavat Kiziljurtin piirin Tšalon kylässä. Baoanit
Baoanit asuvat Gansun ja Qinghain maakunnissa. Heidän esi-isiään ovat Mongolivaltakunnan rajoille sotapalvelusta varten 1200–1300-luvuilla siirretyt mongolit. Pääelinkeinoja ovat maanviljely ja karjanhoito. Kulttuuriin ovat vaikuttaneet tiibetiläiset ja hui-kiinalaiset. Uskonnoltaan baoanit ovat Gansussa muslimeja ja Qinghaissa lamalaisia buddhalaisia. Subein mongolien autonominen piirikunta
Subein mongolit ovat pääosin ylämongoleja, joita muutti alueelle Körlög Beilen ja Körlög Jasagin lippukuntien alueelta Haixin pohjoispuolelta vuosien 1766 ja 1897 välillä. Muuttajat pakenivat hui-kiinalaisia ja tiibetiläisiä. He asuttivat aluksi Sertengin (nykyinen Aksayn kazakkien autonominen piirikunta) ja Danghen laaksot. Vuonna 1926 alueelle muutti mongoleja myös Xinjiangin Bayangolin ja Khobogsairin alueilta. Vuoteen 1940 mennessä Subein alueella oli 599 perhetaloutta ja heillä oli 250 000 karjaeläintä. Subein pohjoisalue pysyi pitkään asumattomana. Vuosien 1940-41 väillä mongolien ja kazakkien kesken käytiin yhteenottoja ja mongolit menettivät suuren osan karjastaan-. Järjestys palautui alueelle vasta vuonna 1949, kun Kansan vapautusarmeija valloitti alueen Kiinan sisällissodan yhteydessä. Kun Subein autonominen piirikunta perustettiin 29. heinäkuuta 1950 alueella oli vain 268 mongolien perhetaloutta ja 20 724 karjaeläintä. Vuonna 1953 Sertengin alue annettiin kazakkien autonomiselle piirikunnalle. Hulunbuir
Vuonna 2010 Hulunbuirin alueella asui 2 549 252 asukasta. Alue voidaan jakaa väestöllisesti kahteen osaan, tasanko- ja metsäalueeseen. Tasankoalueella asuu suurin osa Hulunbuirin mongoleista, ja metsäalueella asuu daguureja, evenkejä ja harvakseltaan öölödmongoleja. Alueen mongolit voidaan jakaa neljään ryhmään, jo mainittuihin öölödeihin, bargamongoleihin, burjaateihin ja hiljattain muualta Sisä-Mongoliasta muuttaneisiin mongoleihin. Alueella asuu myös oroqineja, joilla on muiden kansallisuuksien tapaan oma lippukuntansa. Metsäteollisuuden ja kaivosalan kehityksen myötä alueelle on muuttanut paljon han-kiinalaisia, jotka muodostavat nykyisin valtaosan alueen asukkaista. Vuonna 1990 alueella oli yhteensä 2 551 763 asukasta, joista mongoleja oli 185 400, daguureja 65 316, evenkejä 22 808 ja oroqineja 2 744. Keski-Aasia
Turkkilaiset kielet kuuluvat suurempaan, joskin kiisteltyyn, altailaisten kielten kielikuntaan. Siihen kuuluu myös mongolia, jota puhutaan Mongolian lisäksi Sisä-Mongoliassa, Burjatiassa, Kalmukiassa ja Tuvassa. Hamniganin kieli
Hamniganin kieli on Mongoliassa, Venäjällä ja Kiinassa asuvien hamniganien puhuma mongolikieli. Evenkit
Sittemmin kommunistinen hallintokoneisto sekä Venäjällä että Kiinassa perusti evenkeille omia autonomisia alueitaan. Venäjällä perustettiin Evenkian paikallinen itsehallintoalue, mutta sen alueella asuu vain pieni osa kaikista laajaa aluetta harvaan asuttavista evenkeistä. Kiinan Sisä-Mongoliassa evenkeillä on autonominen "qi"-alue, jonka väestöstä kiinalaisten muuttajien takia he muodostavat kuitenkin vain pienen osan. Dorbodin mongolien autonominen piirikunta
Dorbodin mongolien autonominen piirikunta () on Kiinaan kuuluvan Heilongjiangin maakunnassa sijaitseva mongolien autonominen piirikunta. Hallinnollisesti se kuuluu Daqingin prefektuuritason kaupunkiin. Vuonna 2010 piirikunnassa oli 233 838 asukasta. Nimi kirjoitetaan joskus myös muodoissa Dörbed, Durbote tai Durbet. Mongolidinen rotu
1800-luvun lopulta ja 1900-luvun alkuun saakka suomalaiset luokiteltiin saksalaisen tieteen piirissä mongolidiseen rotuun kuuluviksi, tämä todettiin virheelliseksi ja suomalaisen rotututkimuksen yhtenä tavoitteena 1900-luvun alussa oli kumota tämä väite. Saamelaiset luokiteltiin mongolideiksi, mutta suomalaisten katsottiin kuuluvan europidiseen itäbalttilaiseen rotuun. Mongolianhiirihaukka
Mongolianhiirihaukat elävät Keski-Aasiassa Tienšanin itäosista ja Altailta Mongoliaan ja Mantšuriaan, ja sieltä eteläiseen Tiibetiin ja ehkä Himalajalle. Talvella niitä tavataan Korean niemimaalla, Pohjois- ja Keski-Kiinassa, Pohjois-Intiassa ja satunnaisesti Japanissa ja Iranissa sekä kerran Romaniassa. Sen elinympäristön ala on 100 000–1 000 000 neliökilometriä ja maailman populaatio on kooltaan 10 000–100 000 yksilöä. Lajia ei ole tavattu Suomessa. Sisä-Mongolia
Vuonna 1914 Sisä-Mongolia jaettiin kolmeen erikoisalueeseen, joiden johdossa olivat sotilaskuvernöörit. Mongolit jaettiin hallinnollisesti edelleen lippukuntiin, kun taas kiinalaiset uudisasukkaat kuuluivat piirikuntiin. Nykyisen Sisä-Mongolian itäiset osat jaettiin Mantšurian maakuntien kesken. Yuan Shikain kuollessa vuonna 1917 maa jakautui paikallisten sotalordien kesken. Sisä-Mongolian sotilaskuvernöörit pyrkivät kasvattamaan omaisuuttaan liittymällä näiden sotalordien joukkoihin ja tuomalla alueelle lisää kiinalaisia siirtolaisia. Tämä herätti aseellista vastarintaa etenkin Ordosin alueella, jossa toimineet aseelliset joukot tulivat tunnetuiksi nimellä duguilang. Kommunistit nousivat valtaan Ulko-Mongoliassa vallankumouksella vuonna 1921 ja tämä vaikutti Suur-Mongolia-aatteen elpymiseen. Vuodesta 1925 eteenpäin Mongolia ja Neuvostoliitto kouluttivat sisämongolialaisia Sisä-Mongolian kansan vallankumoukselliseen puolueeseen kuuluneita nationalisteja, mutta tarkoituksena ollutta kapinaa ei kuitenkaan lopulta syttynyt. Kiinassa sekä kommunistit että kansallismieliset olivat lupailleet Sisä-Mongolialle autonomiaa, mutta kun kansallismieliset yhdistivät Kiinan vuonna 1928, annetut lupaukset unohtuivat nopeasti. Ylämongolit
Nykyisen Qinghain eli Kökenuurin alueelle oli päätynyt mongoleja jo Kiinaa hallinneen mongolien johtaman Yuan-dynastian aikakaudella. Nämä mongolit muodostivat monguorien ja juguurien esi-isät, mutta ylämongolit polveutuvat alueelle 1500-luvulla muuttaneista mongoleista ja oiraateista. Ensimmäiset heistä tulivat vuonna 1509 pakolaisina Mongoliasta ja vuosien 1559-1586 välillä mongolit alistivat paikalliset tiibetiläiset paimentolaiset oman valtansa alle. Heidän valtansa ulottui myös varsinaiseen Tiibetiin viidennen Dalai-lama Lobsang Gyatson pyydettyä Güüshi-kaanin johtamilta Džungarian oiraateilta apua poliittisten vastustajiensa kukistamiseen. Palkkioksi avusta Dalai-lama kruunasi Güüshi-kaanin Tiibetin kaaniksi. Güüshi-kaani asettui asumaan Damxungiin lähelle nykyistä Lhasaa. Valta Kökenuurin mongolien keskuudessa jaettiin hänen poikiensa kesken. Hohhot
Hohhot (; ) on Kiinassa sijaitsevan Sisä-Mongolian autonomisen alueen pääkaupunki. Sen nimi kirjoitetaan joskus myös Huhehot. Nimi tarkoittaa mongolin kielellä "sinistä kaupunkia". Hohhot perustettiin 1500-luvulla ja se valittiin Sisä-Mongolian pääkaupungiksi vuonna 1954. Tämä 2,867 miljoonan asukkaan (2010) prefektuuritason kaupunki sijaitsee noin 410 kilometriä Pekingistä länteen. Ylämongolit
Sisä-Mongolia itsenäistyi vuonna 1911 ja seuraavan vuoden puolella ylämongolit ilmaisivat tukensa tämän itsenäisyydelle. He päätyivät kuitenkin Kiinan tasavallan alaisuuteen Ma-suvun hui-kiinalaisten sotalordien vaikutuksesta. Kommunistit voittivat Kiinan sisällissodan ja he perustivat ylämongoleille kaksi autonomista aluetta Qinghaihin, Haixin maakunnan luoteisosaan vuonna 1951 ja Henanin sen kaakkoisosaan vuonna 1954. Vallanvaihdos ja kolhoositilojen perustaminen johti kahteen kukistettuun kapinaan Henanissa vuosina 1953 ja 1956-1958. Poliittisten uudistusten myötä vuonna 1979 Haixin mongolit ovat luoneet yhteyksiä Sisä-Mongoliaan käyden esimerkiksi korkeakouluissa Hohhotissa. Henanin mongolit ovat puolestaan pyrkineet elvyttämään mongolin kieltä. Etelä-Ossetia
Osseetit ovat indoeurooppalainen kansa, jonka esi-isät ovat kotoisin Keski-Aasiasta. Osseetit kääntyivät kristinuskoon keskiajalla Georgian vaikutuksesta. Mongolit valloittivat osseettien asuinalueet 1200-luvulla. Osseetit asuivat tuolloin Donin eteläpuolella, mutta mongolit työnsivät heidät etelään, osan siirtyessä Kaukasuksen eteläpuolelle asti. Tällöin syntyi kolme erillistä osseettikokonaisuutta. Lännessä digorit joutuivat kabardien vaikutuksen alaiseksi ja kääntyivät islamiin. Tuallägit siirtyivät Kaukasuksen eteläpuolelle historialliseen Georgian ruhtinaskuntaan Samatšabloon, josta kehittyi nykyinen Etelä-Ossetia. Ironit puolestaan jäivät nykyisen Pohjois-Ossetian alueelle. Mozdok
Mozdok () eli Mæzdæg () on noin 40 000 asukkaan kaupunki Mozdokin piirissä Pohjois-Ossetia-Alanian tasavallan pohjoisosassa Venäjällä Kaukasiassa. Mozdok sijaitsee Terekin varrella, 92 kilometriä tasavallan pääkaupungista Vladikavkazista pohjoiseen. Kaupunki on Mozdokin piirin hallinnollinen keskus.Vuonna 2002 kaupungin väestöstä oli venäläisiä 62,7 %, osseetteja 7,7 %, armenialaisia 6,1 %, kumykkejä 4,6 %, tšetšeenejä 4,3 %, kabardeja 3,2 % ja korealaisia 2,4 %. Mongolia
Temüžin yhdisti valtansa alle alueen muut heimot, kuten uiguurit, naimaanit ja merkiitit, ja hänestä tuli 1206 Mongolian hallitsija, Tšingis-kaani. Hän ryhtyi rakentamaan imperiumia ja hänen ratsumiehensä etenivät nopeasti Kiinaan, Keski-Aasiaan ja Venäjälle. Voittoisaan strategiaan kuuluivat hyvin organisoitu vakoojaverkosto, yllätyshyökkäykset ja kauhupropaganda mongolien vastarinnan harjoittajiin kohdistamista julmuuksista. Mongolivaltakunta ulottui laajimmillaan Kaakkois-Aasiasta Eurooppaan saakka. Viimeinen suurkaani, Kublai-kaani, hallitsi kenties kaikkien aikojen laajinta valtakuntaa - olkoonkin, että valtakunta oli silloin jo käytännössä hajonnut itsenäisiin kaanikuntiin. Se ulottui Koreasta Unkariin ja Siperiasta Pohjois-Intiaan. Kublai siirsi valtakunnan pääkaupungin Karakorumista Pekingiin ja omaksui kiinalaisen dynastianimen Yuan. 1300-luvun lopussa kiinalainen Ming-dynastian ensimmäinen keisari Zhu Yuanzhang karkotti mongolit takaisin pohjoiseen. Mordvalaiset
Mokšalaiset ovat toinen mordvalaisten pääryhmä. Mordvalaisten omankielinen nimitys on "mokša". Heitä arvellaan olevan noin 1/3 osa mordvalaisista. Mokšalaiset asuvat etupäässä Volgan länsipuolella, pääasiassa Okan sivujoen Mokšan vesistöalueella. Mokšalaisten keskuksia ovat Krasnoslobodskin ja Kovylkinon kaupungit Mordvan tasavallan länsiosassa. Mongolian kansantasavalta
Mongolian kansantasavalta (Бүгд Найрамдах Монгол Ард Улс - "Bügd Nairamdakh Mongol Ard Uls") oli 26. marraskuuta 1924 - 13. helmikuuta 1992 toiminut aasialainen kommunistinen valtio, joka kuului Neuvostoliiton etupiiriin. Mongolian kansantasavalta ei koskaan ollut osa Neuvostoliittoa. Dukhat
Dukhat erkanivat tuvaaneista Venäjän keisarikunnan liitettyä Kiinan Qing-dynastian aiemmin hallitseman Tuvan alueen itseensä. Dukhat koostuivat Mongolian puolella aluksi vain tästä pienestä joukosta, mutta 1930- ja 1940-luvuilla Tuvan puolelta tuli joukko pakolaisia, jotka välttelivät joutumista kolhooseille sekä asepalveluksen suorittamista. Molempia ryhmiä kohdeltiin itsenäisessä Mongoliassa pitkään laittomina siirtolaisina ja monet heistä palautettiinkin Tuvan puolelle Neuvostoliittoon. Dukhat saivat Mongolian kansalaisuuden vasta vuonna 1956 ja heidät asutettiin kalastusasemalle Hövsgölin järvelle. Vuonna 1985 Mongolian valtio avasi dukhia työllistäneen poronhoito- ja turkismetsästystilan. Porolaumat yksityistettiin taloudellisten uudistusten myötä vuonna 1995. Gagauzit
Moldovassa gagauzit asuttavat Gagauzian aluetta maan eteläosassa, jolla on itsehallinto Moldovan yhteydessä. Yhteensä heitä oli maassa vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan 147 500. Ukrainan Odessan ja Zaporižžjan alueilla gagauzeja asuu noin 32 000. Venäjällä asuu noin 12 000 gagauzia esimerkiksi Rostovin alueella, Moskovassa ja Pietarissa. Heitä muutti aikanaan myös Keski-Aasian Kazakstaniin ja Uzbekistaniin. Etelä-Romanian Dobrogeassa heitä asuu noin 2 500–3 000. Pohjois-Bulgariassa heitä on 1 400–5 000. Noin 2 000 asuu lisäksi Yhdysvalloissa, ja muita maahanmuuttajayhteisöjä on myös Brasiliassa ja Kanadassa. Mongolivaltakunta
Jo 1211 mongolit käynnistivät hyökkäyksen Pohjois-Kiinaa hallitsevaa Jin-dynastiaa vastaan. Jin-dynastia menetti Mantšurian ja Pekingin alueen mongoleille 1215. Läntiset uiguurit Sinkiangissa alistuivat 1218. Sodan ollessa käynnissä pohjoisessa Kiinassa mongolit aloittivat sodan Keski-Aasiassa ja tuhosivat Persiaa hallinneen Kovaresmian imperiumin surmaten noin 1,5 miljoonaa sen asukasta vuosina 1219–1222. Sen jälkeen mongolit käynnistivät ensimmäiset hyökkäyksensä nykyisen Venäjän alueelle. He tekivät pikaisia iskuja Kaukasukselle, Ukrainaan ja jopa Etelä-Puolaan 1221–1224. Nopealla kampanjalla mongolit löivät myös Läntisen Xia-valtion nykyisen Gansun alueella 1225–1227. Intian koillisrajoille mongolit pääsivät jo 1224. Mongolia
Mongolian tasavalta eli Mongolia on sisämaavaltio Itä-Aasiassa. Sitä ympäröi pohjoisessa Venäjä, sekä lännestä, etelästä ja idästä Kiina. Suureksi osaksi aron ja osittain Gobin aavikon peittämä kolmen miljoonan asukkaan maa on maailman harvimmin asuttu itsenäinen valtio. Mongolia on pinta-alaltaan maailman toiseksi suurin sisämaavaltio Kazakstanin jälkeen. Dukhat
Dukhat (mongoliksi "Цаатан", Tsaatan) ovat turkkilainen poropaimentolaiskansa Hövsgölissä, Mongoliassa. Dukhat puhuvat turkkilaisiin kieliin kuuluvaa dukhan kieltä. Dukhia on noin 300. Mongolia
Vuonna 2010 väestöstä 53 % oli buddhalaisia. Šamanistejä oli 3 %, kristittyjä 2 % ja muslimeita 3 %. Kaikkiaan 39 % ei tunnustanut mitään uskontoa. Asudit
Mongolit kohtasivat osseetteja ensimmäisen kerran Kaukasuksella kun Sübr’etei Ba’ataur ja Jebe nimiset mongolipäälliköt järjestivät sotaretken osseettien alueille Derbentistä käsin vuonna 1223. Vuonna 1239 Güyüg Möngke valloitti osseettien Magas-nimisen linnoituksen piirityksen jälkeen. Mengü-Temür valloitti puolestaan vuonna 1277 muista osseettien linnoja, mutta monet osseettien linnoista säästyivät mongolivalloitukselta. Möngke ja muut osseetteja vastaan taistelleet mongolit toivat osseetteja sotavankeina mongolivaltakunnan itäosiin. Vuonna 1272 Kublai-kaani muodosti osseettisotavangeista 3 000 miehen vahvuisen armeijan osaston ja vuoteen 1309 mennessä osseettisotilaiden lukumäärä oli kasvanut 30 000:n. Tuolloin heidät luettiin Daidun eli nykyisen Pekingin katolilaiseen arkkihiippakuntaan. Osseettisoturit olivat mukana kukistamassa Nayanin kapinaa vuonna 1287 ja taistelivat vallankaappauksessa valtaan vuonna 1323 nousseen Taidingdin puolella. 1400- ja 1500-luvulla osseetit sulautuivat lopulta osaksi Yüngshiyebün mongoliheimoa omana klaaninaan nykyisen Sisä-Mongolian alueella. Osseettien muodostaman klaanin jälkeläisiä elää edelleen Sisä-Mongolian itäosissa. Aimaqit
Aimaqien taustasta kertovat historialliset lähteet ovat usein sekavia ja ristiriitaisia. Aimaqit puhuvat nykyisin persiaa mutta ovat aiemmin ehkä puhuneet jotain muuta kieltä. Vuonna 1836 joiltakin tuolloin brittien alaisuudessa työskennelleiltä rajakiviä pystyttämässä olleilta aimaqeilta kirjattiin ylös sanastoa, jonka on tulkittu juontuvan mongolista. Samaan tapaan mongolitaustaista sanastoa on esimerkiksi hazaroilla. Nimi aimaq itsessään viittaa mongolin kielessä heimoon ja čahar aimaqit viittaa puolestaan neljään heimoon, joista aimaqien joskus katsotaan muodostuvan. Sanasto voi kertoa aimaqien mongolitaustasta, tai vaihtoehtoisesti he ovat olleet alun perin turkkilainen kansa, joka on omaksunut mongoliaineksia kieleensä. Bargat
Bargat ovat pääasiassa Kiinan Sisä-Mongolian alueella asuvia mongoleja, jotka puhuvat burjaatin kieltä. Heidät siirrettiin Sisä-Mongoliaan Qing-dynastian valtakaudella ja siellä he erkanivat burjaateista omaksi ryhmäkseen. Heistä käytetään kuitenkin joissain yhteyksissä edelleen burjaatti-nimitystä. Hamniganin kieli
Hamnigani kuuluu mongolikielten pohjoisryhmään. 1900-luvun puoliväliin saakka sitä pidettiin burjaatin murteena. Kiinassa ja Mongoliassa sen puhujat osaavat myös evenkin kielen hamniganin murretta ja Venäjällä venäjää. Kiinassa ja Mongoliassa hamnniganit käyttävät kirjakielenään mongolia. Bagulalit
Bagulalit ovat Venäjään kuuluvan Dagestanin länsiosassa asuva pieni vuoristolaiskansa. He puhuvat andilaisiin kieliin kuuluvaa bagulalia sekä avaaria ja venäjää. Uskonnoltaan bagulalit ovat sunnalaisia muslimeja. Heidän lukumääräkseen arvioidaan 5000–7000 henkeä. Mordvalaiset
Mordvalaiset asuvat nykyisin hajallaan hyvin laajalla alueella Keski- ja Itä-Venäjällä Volgan ympäristössä ja Uralin alueella. Mordvalaisia muutti 1800-luvulla myös Siperiaan, varsinkin Tomskin kuvernementtiin ja Keski-Aasiaan. Nykyinen hajanainen asuinalue on seurausta venäläisten 1500-luvulla aloittamista vainoista ja kristinuskoon käännyttämisestä, joita pakoon mordvalaiset siirtyivät etelään ja itään. Yli 80 prosenttia mordvalaisista asuu maaseudulla. Xinjiangin mongolit
Sinkiang päätyi Qing-dynastian vallan alle näiden kukistettua aluetta hallinneet džungarit vuosina 1755-1757. Džungareista suurin osa hävitettiin tyystin ja heistä tyhjentyneille laidunalueille alkoi muuttaa kazakkeja, joiden uskollisuutta kiinalle viranomaiset epäilivät. Kiinalaisen vallan vahvistamiseksi alueelle tuotiin mantšu-, mongoli-, daguuri-, xibe ja evenkkisotilaita. Suurempi määrä mongoleja tuli kuitenkin vuonna 1771, jolloin 70 000 Kalmukiasta liikkeelle lähtenyttä kalmukkia saapui alueelle. Heidän alkuperäisenä tarkoituksenaan oli ollut vallata Džungaria itselleen, mutta matkalla he kärsivät suuria tappioita kazakkien ja kirgiisien hyökkäyksissä. He pyysivät lupaa asettua alueelle ja heidät asutettiinkin Xinjiangiin vuonna 1772. Mongol
Eeppinen elokuva kertoo kuinka nuoresta Tšingis-kaanista tulee kaikkien mongolien hallitsija. Nuorena hän kokee monia vastoinkäymisiä, nälkää, nöyryytyksiä ja jopa orjuutta. Ajan saatossa hän kuitenkin rakastettunsa Börten avulla selviytyy nuoruutensa vaikeista ajoista ja kukistaa kilpailevat mongolijohtajat. Halhin-Golin taistelut
Neuvostoliitto oli ilmoittanut vuonna 1936, että Ulko-Mongoliassa sijaitseva Neuvostoliiton tukema Mongolian kansantasavalta voi vaatia itselleen kansallisuusperustein myös Sisä-Mongoliaa, missä myös asui mongoleja. Japanin puolustusministeri Seishiro Itakagi oli päättänyt pitää Japanin vahvat asemat. Neuvostoliitolla oli ollut vuonna 1931 ainoastaan kuusi jalkaväkidivisioonaa erityisessä Kaukoidän armeijassa, jonka tehtävänä oli valvoa Mantšurian ja Kiinan rajaa. Vuoteen 1936 mennessä sen vahvuus oli lisääntynyt kahteentoista jalkaväkidivisioonaan, joita tuettiin sadoilla panssarivaunuilla ja -ajoneuvoilla. Mantšukuon ja Neuvostoliiton pitkällä rajalla oli tapahtunut pelkästään 1936 33 aseellista yhteenottoa. Udmurtit
Muinaispermiläisen kansan, josta nykyiset udmurtit ja komit polveutuvat, asuinalue on käsittänyt Vjatka- ja Kamajokien välisen alueen nykyisen Udmurtian ja Kirovin alueen alueella ja on ulottunut näiden eteläpuolella todennäköisesti Volgalle asti. Todennäköisesti bolgaarien saapuminen Volgan keskijuoksulle noin vuoden 700 paikkeilla sai aikaan liikehdintää alueen kansoissa. Tuolloin nykyisten komien esi-isät alkoivat siirtyä kohti pohjoista. Udmurttien esi-isien asuinalueet kuuluivat bolgaarien hallitsemaan Bolgarian valtioon. Mongolianmaksaruoho
Mongolianmaksaruoho kasvaa Venäjällä, Itä- ja Keski-Siperian etelä ja keskiosissa. Keski-Aasiassa, kivisillä ja soraisilla alueilla pääasiassa vuoristoseuduilla, harvemmin metsäisillä alueilla. Se on myös kotiutunut Pohjois-Eurooppaan. Suomessa sitä viljellään koristekasvina puutarhoissa peitekasvina, kivikkopuutarhoissa ja tavataan viljelykarkulaisena. Kagorot
Kagorot (myös "kakolot") ovat mandelaista kieltä puhuva kansa Malissa. He asuvat hajallaan bambaroiden ja soninkejen joukossa Kaartasta Ségouun ulottuvalla vyöhykkeellä. Kagoroja arvioidaan olevan noin 30 000 henkeä. Tataarit
1800-luvun puolivälissä "tataari"-sanalla oli viisi merkitystä: (1) koko mongolikansa, (2) mongolilainen suku, (3) Venäjällä asuvat turkkilaiset heimot, (4) keskiaasialaiset kansat (mongolit, mantšut ja turkkilaiset), (5) koko mongolirotu. On selvää, että näin epätarkkaa termiä ei voitu tieteessä käyttää. Monguorit
Vuonna 2000 monguoreja laskettiin olevan yhteensä 241 198 ja vuonna 2010 yhteensä 289 565. Eräiden kiinalaisten väestötieteilijöiden mukaan määrä on lähempänä 350 000:ta. Mosit
Mosit asuvat etupäässä Burkina-Fason keskiosan ylängöllä. He muodostavat noin puolet Burkina Fason väestöstä. Naapurimaihin suuntautuvan muuttoliikkeen seurauksena moseja on paljon myös Norsunluurannikolla ja Ghanassa. Pieniä ryhmiä on Malissa ja Togossa. Mogolin kieli
Mogolin kieli (mogoliksi "moγōl") on Afganistanissa asuvien mogolien puhuma mongolikieli. Sen puhujia arvioidaan olevan enää vain noin 200 henkeä. Mongolia
Vanhimmat tiedot mongoleista saattavat olla Kiinasta noin 200 vuotta ennen ajanlaskun alkua. Mongoli-nimitys ilmestyi lähteisiin mahdollisesti 600-luvulla Tang-dynastian kronikoissa. Sitä ennen kiinalaiset olivat kutsuneet Mongolian aluetta nimellä Xiongnu. Somalit
Pohjois-Amerikassa suurin somaliyhteisö asuu Kanadassa. Suurin osa Kanadassa asuvista somaleista asuu Torontossa ja Ottawassa. Kanadassa asuu noin 38 000 somalia. Yhdysvalloissa asuu 36 000 somalia, joista suurin osa asuu Minneapolisissa, Columbuksessa, Washingtonissa, Seattlessa ja Atlantassa. Mongolidinen rotu
Mongolidinen rotu eli keltainen rotu on ulkonäköön tai fyysisiin ominaisuuksiin perustuvassa luokituksessa käytetty nimitys oletetulle ihmisrodulle, johon on katsottu kuuluvaksi lähinnä Keski- ja Itä-Aasian kansat, "mongolidit". Lisäksi on mongolidiseen rotuun usein luettu kuuluviksi intiaanit. Fuxinin mongolien autonominen piirikunta
Fuxinin mongolien autonominen piirikunta () on paikallishallintoalue Koillis-Kiinan Liaoningin maakunnassa. Se kuuluu hallinnollisesti saman nimiseen Fuxinin prefektuuritason kaupunkiin. Mogolit
Mogolit ovat Afganistanissa asuva länsimongolilaista mogolin kieltä puhuva kansa. Heidän esi-isiään ovat 1200-luvulla alueelle siirtyneet mongolivalloittajat, jotka ovat sekoittuneet paikallisväestöön. Antropologiselta tyypiltään he muistuttavat afgaaneja ja beludžeja. Mogolin kieli on vaihtumassa dariin. Vuoristossa asuvat mogolit harjoittavat paimentolaisuuteen perustuvaa karjanhoitoa, tasangolla asuvat maanviljelyä. Kulttuurissa on arkaaisia mongolilaisia piirteitä. Uskonto on sunnalainen islam. Mogolien määräksi on arvioitu muutamia tuhansia. Ylämongolit
Ylämongolit polveutuvat suurimmaksi osaksi oiraateista. Tiibetiläisten vaikutus heidän kulttuuriinsa oli vahva. Ylämongolit omaksuivat esimerkiksi tiibetiläiset vaateet ja korut. Tiibetiläisistä poiketen he kuitenkin jatkoivat asumista jurtissa mongolien tapaan. Henanin ja Qinghaijärven pohjoisosan mongolit puhuivat yksinomaan tiibetin kieltä 1900-lukuun mennessä. Alueen luoteisosan mongolit säilyttivät puolestaan mongolin puhekielenään. Monet Kiinan tunnetuimmista tiibetiksi kirjoittavista kirjailijoista ovat ylämongoleja. Heihin kuuluvat esimerkiksi Tsering-Dongrub, Dejid-Dulma ja Jangbu. Mogolit
Mogolit polveutuvat mongoleihin kuuluneista negüdereista, jotka asettuivat Sistanin provinssiin nykyisen Afganistanin ja Iranin rajalle noin vuonna 1270. Mogolien kaksi tunnettua klaaninimeä "Burghut" ja "Arghun" ovat olleet käytössä muualla vain niin sanotussa Sinisessä ordassa. Timur Lenk alisti negüderit vuonna 1383. 1500- ja 1600-luvun historiallisissa lähteissä heitä kuvaillaan paimentolaisiksi. Baburin tiedetään todenneen, että osa heistä puhui edelleen mongolin kieltä vielä hänen elinaikanaan. Vielä 1800-luvun alussa mogolit asuttivat yksinomaan vuoristolaaksoja Ghoratin provinsissa, mutta pataanien aiheuttaman paineen takia he muodostivat useita kyliä lähelle Heratia vuonna 1815 ja vuonna 1935 myös Meimanan ja Pol-e Khomrin lähistöille. Ghoratissa mogolit harjoittivat viljelyä keinokastelun avulla ja kesäisin he elivät jurtissa karjansa laiduntaessa niityillä niiden lannoittamista varten. Klaanijako burghuteihin ja arghuneihin muistettiin, mutta sillä ei ollut käytännön merkitystä. Heratin mogolit olivat vuokraviljelijöitä ja Pol-e Khomrin mogolit harjoittivat osittaista paimentoliasuutta. Vuonna 1954 mogolien määräksi arvioitiin useita tuhansia. Heratin mogolit säilyttivät kielensä pitkään, kun taas Ghoratissa kieli vaihtui dariin ja Pol-e Khomrissa pataaniin. Kuitenkin Heratissakin kieli oli 1900-luvulla jo rappeutunutta ja esimerkiksi kaikista numeroista viidestä ylöspäin käytettiin darin kielisiä nimityksiä. Afganistanin sodan vaikutuksia yhteisöön ja sen jälkeistä kehitystä ei tunneta kunnolla. Mongoliangerbiili
Mongoliangerbiileitä elää hiekka- ja saviaavikoilla, pensaikoissa, aroilla ja vuoriston laaksoissa. Ne kaivavat maahan koloja lähelle kasveja, joiden juuret estävät koloa romahtamasta. Kolot ovat tyypillisesti puolisen metriä syviä ja noin 4 cm leveitä. Samaan luolaan on useita eri sisäänkäyntejä. Niissä ne elävät perhekunnittain ja lepäävät vuorokauden kuumimmat ja kylmimmät hetket. Jos gerbiili havaitsee vaaran uhkaavan, se alkaa rummuttaa takajaloillaan maata varoittaakseen muita vaarasta. Mulamit
Mulamit (, pinyin: Mùlǎozú) ovat Kiinassa asuva etninen kansa, jotka kuuluvat Kiinan etnisiin ryhmiin. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan heitä oli yhteensä 216 257. Mulamit asuvat pääasiassa Guangxin autonomisella alueella ja siellä erityisesti Luochengin mulamien autonomisessa piirikunnassa. Heitä löytyy myös tätä piirikuntaa ympäröivistä Yishanin, Liuchengin, Du’anin, Xinchengin, Hechin ja Huanjiangin piirikunnista. Mosit
Mosit (myös "mossit", "mooset") ovat Burkina Fasossa ja sen naapurimaissa asuva mooren kieltä puhuva kansa. He muodostavat noin puolet Burkina Fason väestöstä. Moseja on paljon myös Norsunluurannikolla ja Ghanassa. Ennen siirtomaa-aikaa Burkina Fason alueella oli mosivaltioita. Kansan pääelinkeino on maanviljely. Uskontoja ovat islam, perinteinen uskonto ja kristinusko. Daguurit
Mantšujen kiinalaistuminen, Qing-dynastian reuna-alueiden politiikka ja kiinalaisten muuttoliike daguurien alueelle ajoi daguurit etenkin Hailarin alueella omaksumaan mongoli-identiteetin mantšuidentiteetin sijaan. Venäläisten rakennettua Mantšuriaan rautatien daguureja pääsi myös opiskelemaan Tokioon, Moskovaan ja Pietariin. Sittemmin monet daguurit toimivat kiinalaisvastaisessa panmongolialaisessa liikkeessä. He yrittivät muun muassa liittää Sisä-Mongolian alueen itsenäistyneeseen Ulko-Mongoliaan. Japanin miehitysaikana vuosina 1932-1945 Hulun Buirista ja Buthasta tuli autonomisia mongoliprovinsseja. Daguurit laskettiin virallisesti mongoleihin ja he toimivat johtavissa asemissa paikallishallinnossa. Japani hävisi sodan ja Kiinan sisällissota jatkui vuonna 1945. Kiinan kommunistit voittivat daguurit puolelleen jatkamalla heidän autonomiaansa. Tuvalaiset
Tuvalaiset, tuvat eli tuvaanit (aikaisempia nimityksiä "sojootit", "sojoonit", "urjanhait"; tuvaksi тыва, "tyva") ovat Venäjällä Tuvan tasavallassa ja sen lähialueilla Mongoliassa ja Kiinassa asuva turkkilaista tuvan kieltä puhuva kansa. Mongosmaki
Mongosmakeja tavataan vain Madagaskarin luoteisosassa ja Mohelin ja Anjouanin saarilla Komoreilla. Komorien kanta on lähtöisin istutuksista. Levinneisyysalueen arvellaan olleen aiemmin nykyistä laajempi. Mongosmakit elävät kahdella erilaisella ympäristötyypillä. Madagaskarin mongosmakit elävät kuivissa lehtimetsissä ja Komorien makit taas elävät kosteammassa ympäristössä. Kazakit
Kazakit (myös "kazahit", "qasaqit", []) ovat turkkilais-tataarilainen kansa Keski-Aasiassa, pääasiassa Kazakstanissa, sekä ympäröivillä alueilla muun muassa Venäjällä, Mongoliassa ja Kiinassa. Kazakkeja on noin 13 miljoonaa. Mongolia
1400-luvun alussa mongolit jakautuivat kahteen ryhmään Oiradin ja Altain alueille. Vuosina 1400–1451 käytiin pitkällinen sisällissota. Vuonna 1466 Oiradin mongolien päällikkö Dayan yhdisti jälleen suurimman osan Mongoliasta. 1500-luvun alussa alue joutui uzbekkien valtaan. Dayanin kuoltua mongolit hajaantuivat jälleen useaksi riitaisaksi heimoksi tai klaaniksi. Altan Khan (1507-83) kävi sotaa Kiinaa vastaan ja yhdisti jälleen Mongolian. Vanhoilla päivillään hän kääntyi buddhalaiseksi, ja buddhalaisuudesta tuli valtionuskonto 1586. Daguurit
Daguurit ovat Kiinassa asuva mongolilaista daguurin kieltä puhuva kansa. Daguurit asuvat Sisä-Mongolian itäosassa, Hailarin kaupungin ympäristössä, Heilongjiangin maakunnan pohjoisosassa sekä Xinjiangissa. Muutamia daguureja asuu myös Kazakstanin kaakkoisnurkassa. Kiinan vuoden 2010 väestönlaskennassa daguureja laskettiin olevan 131 992. 1600-luvulle saakka daguurit asuivat Amurin keskijuoksulla, josta Kiinan hallitus siirsi heidät vuonna 1654 Mantšurian sisäosiin. Tärkeimmät elinkeinot ovat kyntöviljely, vihannesten kasvatus ja karjanhoito. Lisäksi harjoitetaan metsästystä ja kalastusta. Perinteinen uskonto on šamanismi. Sivistyskielinään daguurit käyttävät mongolia ja kiinaa. Monguorit
Monguorien pääasiallinen uskonto on lamalainen buddhalaisuus, jonka monguorit omaksuivat tiibetiläisten vaikutuksesta. Monguorien asuinalueilla sijaitsee neljä vanhaa lamalaista luostaria. Neljännen Dalai-laman kaudella rakennetusta dGon-lungin luostarista tuli kolme merkittävää tulkujen linjaa: Jangjiya Khutugtu, Tuguan Khutugtu ja Sum-pa Khutugtu. Buddhalaisuus kilpailee monguorien edelleen harjoittaman perinteisen šamanismin kanssa. Perinteiseen uskoon kuuluvat erilaiset henget, jumaluudet ja demonit, jotka vaikuttavat eri tavoin tavallisten ihmisten elämään. 1900-luvun alkupuolella monguorien keskuudessa toimi roomalaiskatolisia lähetyssaarnaajia, mutta heidän vaikutuksensa jäi vähäiseksi. Baoanin kieli
Baoanin eli bonanin kieli on Kiinassa asuvien baoanien puhuma mongolikieli. Suurin osa baoaneista elää Gansun maakunnassa ja loput Qinghaissa, jossa myös osa monguoreista osaa baoanin kieltä. Puhujia arvioidaan olevan vähän yli 8 000 henkeä. Monguorit
Monguorit (kiinaksi "tu") ovat Kiinassa asuva etelämongolilaista monguorin kieltä puhuva kansa. Monguorien esi-isät saapuivat nykyisille asuinalueilleen mongolien valloitettua Kiinan ja omana kansanaan heidät mainittiin ensimmäisen kerran 1400-luvulla. Sittemmin he ovat omaksuneet vaikutteita tiibetiläisiltä, kiinalaisilta ja uiguurielta. Monguorit asuvat pääasiassa Qinghain ja Gansun maakunnissa. Uskontonaan monguorit harjoittavat pääsääntöisesti lamalaista buddhalaisuutta ja šamanismia. Mongureja on eri arvioiden mukaan 290 000–350 000. Bügd Nairamdah Mongol
Bügd Nairamdah Mongol on Mongolian kansallislaulu. Laulu on syntynyt vuonna 1950. Sen on sanoittanut Tsendiin Damdinsüren ja sen ovat Bilegiin Damdinsuren ja Luvsanjamts Murjorj. Mongolialla on 1900-luvun aikana ollut useita kansallislauluja. Ensimmäinen oli käytössä 1924-1950, toinen 1950-1961 ja kolmas 1961-1991. Nykyinen versio on sama, joka oli käytössä vuosina 1950-1961. Siitä on kuitenkin jätetty pois laulun kolmas säkeistö, joka ylisti Leniniä, Stalinia sekä Mongolian omia vallankumoussankareita Damdin Süchbaataria ja Tšrorlogiin Tšoibalsania. Khotongit
Khotongit polveutuvat džungaarien sotavangeiksi ottamista Keski-Aasian asukkaista. Vangeiksi jäi Ošin ja Buharan kaupunkien asukkaita, sekä kazakkeja ja kirgiisejä. He kuuluivat orjina mongoliprinssille, joka antautuessaan Qing-dynastialle vuonna 1753 sai maa-alueita Uvsin provinssista nykyisen Ulaangomin kaupungin lähistöltä. Khotongit oli sittemmin velvoitettu luovuttamaan ruhtinaalle 40 säkillistä viljaa vuosittain, sekä 11 työntekijää kesätöihin ruhtinaan palatsille. Heidät oltiin kuitenkin vapautettu muista julkisista velvoitteista. 1900-luvulle tultaessa khotongit asuivat mongolien tapaan jurtissa ja he puhuivat oiraatin kieltä. He kuitenkin välttelivät sekoittumista mongolien kanssa ja esimerkiksi mongolijurtissa pidettyjen buddhalaisten patsaiden sijaan khotongit pitivät esillä otteita Koraanista. Mongols MC
Mongols MC on kansainvälinen rikollinen moottoripyöräkerho. Se on perustettu 5. joulukuuta 1969 Montebellossa, Kaliforniassa. Sillä on toimintaa Yhdysvalloissa, Meksikossa, Italiassa, Saksassa, Australiassa ja Pohjoismaissa. Suomeen Mongols tuli vuonna 2011. Bortalan mongolien autonominen prefektuuri
Bortalan mongolien autonominen prefektuuri (, , ) on autonominen prefektuuri Kiinan Sinkiangin uiguurien autonomisen alueen luoteisosassa. Prefektuurin pinta-ala on 24 934 neliökilometriä. Väkiluku vuonna 2010 oli 443 680. Prefektuurin päähallintopaikka on Bole (Bortala), joka sijaitsee linnuntietä noin 460 kilometriä autonomisen alueen pääkaupunki Ürümqistä länsiluoteeseen. Monguorit
Monguorien kiinankielinen nimitys "tu" saattaa viitata kiinan kielen alkuperäiskansoja merkitsevään sanaan. Se saattaa myös olla lyhenne sanasta "tuyuhun", joka oli yksi xianbien alaryhmistä. Monguorien oma nimitys kansalleen on valkoiset mongolit eli "chagaan monggol". Nimitystä alettiin käyttää erotuksena heidän ja nykyisen Mongolian valtion mustien mongolien ("khara monggol") välillä. Sana mongoli puolestaan vääntyy monguorin Minhen murteella muotoon "monguor", joka on levinnyt käyttöön länsimaihin. Suomalais-Ugrilainen Seura
mongoli ja Mongolia Mongolianhevonen
Mongolianhevonen (, ”hevonen”) on Mongoliasta kotoisin oleva hevosrotu. Rodun on väitetty säilyneen pääosin ennallaan Tšingis-kaanin (k. 1227) ajoista asti. Perinteiseen tapaan paimentolaisina elävillä mongoleilla on yhä hallussaan yli kolme miljoonaa eläintä, mikä on enemmän kuin maan ihmispopulaatio. Pienestä koostaan huolimatta mongolianhevoset kuuluvat hevosiin, eivät poneihin. Tuvalaiset
Tuvalaisten esi-isiä ovat Keski-Aasian turkkilaisheimot, joihin on sulautunut mongoleja, samojedeja, kettejä sekä mahdollisesti myös tunguuseja. Antropologiselta tyypiltään tuvalaiset ovat mongolideja. Turkkilaistumisprosessi päättyi 1800-luvun alussa, jolloin koko kansan nimeksi vakiintui aikaisempi heimonimitys "tyva". Manghitit
Manghitit polveutuivat mangkitien mongoliheimosta. 1200-luvulla he muuttivat länteen Mongoliasta ja asettuivat Dasht-i Qipchaqiin. Seuraavan vuosisadan aikana he olivat levinneet Volga ja Uraljokien väliselle alueelle. Pieniä määriä heitä muutti myös Pohjois-Kaukasukselle ja Pohjois-Afganistaniin. Kiptšakien alaisuudessa Volgalla asuneet manghitit alkoivat puhua turkkilaista kieltä 1300-luvulla ja he tulivat myöhemmin tunnetuiksi nogaina. Muualla he sulautuivat uzbekkeihin, karakalpakeihin ja kazakeihin. Fuxinin mongolien autonominen piirikunta
Vuoden 2010 väestönlaskun mukaan Fuxinin autonomisessa piirikunnassa oli 664 971 asukasta. Vuonna 1984 asukkaita oli 683 672 ja heistä mongoleja oli 130 303, eli noin 19 %. 1980-luvun alulla 90 % alueen asukkaista sai elantonsa maanviljelystä. Moldovalaiset
Moldovalaiset () tai moldovanromanialaiset () ovat lähinnä Moldovan alueella eli itäisessä Moldovan valtiossa ja läntisessä Romanian Moldovassa asuvat etniset romanialaiset, jotka puhuvat romanian kieltä. Moldovalaisia on noin 3,4 miljoonaa. Sisä-Mongolia
Sisä-Mongolian nimitys syntyi Qing-dynastian valtakaudella. Tarkoituksena oli erotella Sisä-Mongolian sisäiset "zasagit" eli hallitsijat ulkoisista "zasageista", jotka hallitsivat puolestaan Ulko-Mongoliaa eli nykyistä Mongolian valtiota, sekä Sinkiangia. Vielä tuolloin Sisä-Mongoliaksi käsitettiin myös osia Mantšuriasta. Kiinan tasavallan aikana nykyistä Sisä-Mongoliaa hallittiin useamman erikoisalueen ja provinssin kautta. Sisä-Mongolia yhdistettiin hallinnollisesti vasta vuonna 1954. Nykyinen mongolinkielinen nimi alueelle, "öbür mongghul", tarkoittaa Etelä-Mongoliaa. Termi tuli käyttöön vuonna 1947, kun sitä alettiin ensin käyttää Mongoliassa. Kiinan kielinen termi "nèi měng gǔ" eli Sisä-Mongolia säilyi puolestaan entisellään. Mongoliangerbiili
Mongoliangerbiili eli mongolianhyppymyyrä eli mongolianjirdi ("Meriones unguiculatus") on pienikokoinen jyrsijälaji, joka on kotoisin Aasian kuivilta aroilta. Mongoliangerbiili on suosittu ja helppohoitoinen lemmikkieläin. Mongoliangerbiilien elinikä vankeudessa on 3–4 vuotta, mutta luonnossa ne elävät yleensä vain 1–2 vuotta. Lajia käytetään myös koe-eläimenä, ja tiettyihin kokeisiin se sopii paremmin kuin rotta. Evenkit
Evenkit eli tunguusit ovat Siperiassa ja Kaukoidässä elävä paimentolaiskansa. Heitä asuu Venäjällä, Kiinassa ja Mongoliassa. Venäjällä evenkejä oli vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 35 527 ja Kiinassa heitä oli vuonna 2000 yhteensä 30 505. Muhammad bin Tughluq
Muhammad bin Tughluq siirsi maan pääkaupungin Daulatabadiin, jonne väestöä pakkosiirrettiin huolimatta inhimillisistä kärsimyksistä. Pääkaupunki haluttiin siirtää keskeiselle paikalle valtakuntaa ja näin pyrittiin myös suojautumaan mongolien hyökkäyksiltä. Pääkaupunki osoittautui toimimattomaksi ja ihmiset siirrettiin takaisin Delhiin. Daulatabad hylättiin sillä havaittiin ettei maan pohjoisosia voinut hallita uudesta pääkaupungista käsin. Mongolia
Mongolia rajoittuu pohjoisessa Venäjään ja etelässä, idässä sekä lännessä Kiinaan. Maa on pääosin tasaista ylänköä, jota halkovat muutamat suurehkot joet, kuten Selenga ja Kerulen. Lännessä kohoavat Altaivuoret (korkein huippu Hüiten, 4 374 m), Uliastain itäpuolella Hangaivuoret ja pääkaupungin Ulan Batorin koillispuolella Hentiivuoret. Noin 70 prosenttia maan pinta-alasta on aroa; lisäksi 8 prosenttia on metsää lähinnä Venäjän rajan tuntumassa. Eteläisin osa kuuluu varsinaiseen Gobin aavikkoon. Maan länsi- ja pohjoisosat ovat seismisesti aktiivisia alueita; siellä on kuumia lähteitä ja lukuisia maanjäristyksiä. Mongolivaltakunta
Huomattavimman lähetystön mongoleiden luokse varusti yksityistaho, flanderilainen fransiskaani Vilhelm Rubruk tarkoituksenaan käännyttää mongolit ja viedä lohtua idän kristityille. Matka alkoi talvella 1253 Akkon ristiretkitukikohdasta ja jatkui Konstantinopolin kautta Krimille, josta mongolit saattoivat Vilhelmin Batun ja edelleen suurkaani Möngken luo. Vilhelm seurueineen vietti mongolien luona kuusi kuukautta. Vaikka Möngke ei ollut valmis luopumaan šamanismistaan, hän suhtautui kristinoppiin suopeasti – hänen hovissaan oli paljon nestoriolaisia kristittyjä, ja mongolit olivat yleensäkin uskonnollisesti suvaitsevia. Vilhelm kuitenkin saarnasi isännilleen ankarasti näiden harhaoppisuudesta ja tuomitsi muut uskonnot vielä kovemmin sanoin, saaden Möngken lopulta kyllästymään. Ennen lähtöään Vilhelm sai vielä puolustaa näkemyksiään Möngken järjestämässä väittelyssä, jossa hän ja nestoriolaiset väittelivät muslimeita ja buddhalaisia vastaan. Mongolianhevonen
Hevosia vaalitaan paljon mongolikulttuurissa, erityisesti paimentolaisten keskuudessa, joille hevoset ovat hyvin tärkeitä päivittäisessä elämässä ja toimeentulossa. Hevoskilpailut ovat toiseksi suosituin tapahtuma Mongoliassa, perinteisen painin viedessä etusijan. Mongolianhevoset olivat avaintekijä keskiaikaisen Mongolivaltakunnan valtauksessa. On olemassa lauseenparsi, jonka mukaan ”Mongoli ilman hevosta on kuin lintu ilman siipiä.” Tšingis-kaani puolestaan on väittänyt, että ”Maailman valloittaminen ratsain on helppoa. Laskeutuminen satulasta ja hallitseminen, se on vaikeaa.” Mongoliankiuru
Mongoliankiuru ("Melanocorypha mongolica") on aasialainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Mongolian ja läheiset alueet Venäjältä ja Koillis-Kiinasta. Peter Simon Pallas kuvaili lajin holotyypin Pohjois-Mongoliasta 1776. Altai Urjanhai
Altai Urjanhai on nimitys jota käytetään mongolien etnisestä alaryhmästä Mongolian länsiosissa ja Kiinan Xinjiangissa. Urianhai on huonosti määritelty termi useille eri mongolien alaryhmälle ja Altai Urianhai on taas yksi urianhaiden ryhmistä. Myös tuvaanit on tunnettu nimityksellä Urianhai. Vuonna 1989 heitä oli Mongoliassa 21 300 ja Kiinassa vuonna 1999 arviolta 5 000. Altai Urianhait puhuvat oiraatin kieltä. Hunnit
Alun perin hunnit asuivat luultavasti nykyisen Mongolian alueella, ja he edustivat alkuperäistä mongolinkielistä ordaa. Hunnit loivat ensimmäisen paimentolaisheimojen valtiollisen muodostuman Keski-Aasian aroille. Kolmannen vuosisadan lopussa ennen ajanlaskun alkua tämän liittouman johdossa oli Mode. Hunnit alistivat valtaansa Jenisein varrella olevat heimot (mm. dinlinit) ja muinaisen Tuvan väestön. Valloitusretket jatkuivat vielä länteenpäin, jossa tavoitteena oli kukistaa keskiaasialaiset usunit ja juetšežit. Sorkot
Sorkot ovat songhai-kansaan kuuluva etninen ryhmä Malissa, Nigerissä ja Nigeriassa. He elävät Nigerjoen varrella sen keskijuoksun järvi- ja suoalueelta aina Gulbin Khebbi -sivujoelle saakka. Sorkot harjoittavat kalastusta, virtahepojen metsästystä ja veneenrakennusta. Elinkeinoiltaan samanlaisia ryhmiä ovat Nigerin keskijuoksun bozot ja somonot.. Mongosmaki
Mongosmakit elävät pieninä perheryhminä, joihin kuuluvat koiras, naaras ja niiden jälkeläiset. Lauman koko on tällöin noin 3–4 yksilöä. Mohelinsaarella on myös havaittu suurempia ryhmiä, jotka ovat todennäköisesti väliaikaisesti yhdistyneet. Naaraat ovat yleensä uroksia ylemmässä asemassa ja saavat siten paremmin ravintoa, mutta arvojärjestys ei ole yhtä jyrkkä kuin muilla makeilla. Lauman jäsenten suhteet eivät ole kovin kiinteät. Vastavuoroista sukimista mongosmakit harrastavat vain harvoin. Ne korvaavat sen päästelemällä yhteysääniä. Perheryhmä elää melko pienikokoisella reviirillä, joka menee osittain päällekkäin naapuriryhmien kanssa ja sitä puolustetaan melko laiskasti. Rajoja merkitään hajumerkein ja äännähdyksin. Nuoret yksilöt jättävät usein lauman 2,5–3,5-vuotiaina. Mongosmakit liikkuvat öisin ja palaavat lepopaikoilleen auringonnousun aikaan. Ne etsivät ruokaa myös auringonlaskun ja -nousun aikoihin. Ne lepäävät pari kolme tuntia, tavallisesti kello kymmenen ja kolmen välillä. Vain Anjouanin viileillä ja kosteilla ylätasangoilla on nähty päivällä liikkuvia yksilöitä, mikä saattaa olla sopeutuma alueen ilmastoon. Makit oleskelevat mielellään puuston keski- ja latvaosissa 10–15 metrin korkeudessa eivätkä yleensä laskeudu maahan. Elinikää luonnossa ei tiedetä, mutta ne voivat elää vankeudessa 36-vuotiaiksi. Mongosmakien luonnollisia vihollisia ovat etenkin fossa ja petolinnut. Bargat
Kiinan Sisä-Mongoliassa on kolme bargojen piirikuntatason lippukuntaa, niin sanottu Vanha Barga eli "Vanhan Baragin lippukunta", Vasen Uusi Barga eli "Uuden Baragin vasen lippukunta" ja Oikea Uusi Barga eli "Uuden Baragin oikea lippukunta". Yhteensä ne kattavat noin 66 376 km². Alueiden väkiluku oli vuonna 1990 yhteensä 125 200, joista 73 600 oli mongoleja ja suurin osa mongoleista puolestaan bargoja. Suurin osa heistä asui Uuden Bargan alueella. Myös suurin osa lähistön Hailarin ja Manzhoulin kaupunkien 20 700:ta mongolista on bargoja. Mongolian puolella bargoja oli vuonna 1989 noin 2 100. Xinjiangin mongolit
Sinkiangin mongolit toimivat Qing-dynastian armeijan reservinä. He olivat mukana kukistamassa Kokandin kaanin hyökkäystä vuonna 1820, uiguurien kapinaa vuonna 1864, sekä auttoivat kiinalaisten piiritettyjä varuskuntia Venäjän miehitettyä Ilin alueen vuosina 1871-1881. Qing-dynastian romahdettua valtaan nousi Kiinan tasavalta ja paikallinen sotalordi. Mongolien elämään nämä muutokset vaikuttivat kuitenkin vain suhteellisen vähän. Kommunistien noustua valtaan Kiinan sisällissodan jälkeen mongoleille perustettiin Xinjangiin kaksi autonomista prefektuuria ja autonominen piirikunta. Korjakit
Korjakit ovat Koillis-Siperiassa Kamtšatkan niemimaalla, pääasiassa Korjakian autonomisessa piirikunnassa asuva mongolidikansa. Korjakkien alkuperäinen kieli on korjakki. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan heitä asui Venäjällä 8 743 henkilöä. Määrä on vähentynyt edellisestä väestönlaskennasta vuonna 1989. Korjakki ei ole korjakkien itsensä kehittämä nimitys, vaan se juontuu venäjän kielen poroa tarkoittavasta sanasta koor. Korjakeilla ei ollut kansalleen yhteistä nimitystä. Nogait
Nogaiden esi-isiä ovat etelä-Siperian, luoteis-Mongolian, Keski-Aasian ja Pohjois-Kaukasian turkkilaiset ja mongolialaiset paimentolaisheimot. Nimityksen Nogai uskotaan perustuvan 1200-luvulla eläneeseen Kultaisen ordan Nogai-kaaniin. Hänen jälkeensä syntyi itsenäinen Nogain orda. 1500-luvun lopussa se hajosi Suureen ja Pieneen Nogaihin, jotka asettuivat pääosin Pohjois-Kaukasian arolle. Pieni Nogai asutti alueen itäosan ja Suuri Nogai Sulakin ja Terekin alajuoksut. 1600-luvun lopussa osa Sulakin ja Terekin nogaista vaelsi Mozdokin arolle, jonne syntyi karanogain ryhmä. Mongolivaltakunta
Valtakunnan pääkaupungin siirto Karakorumista Pekingiin (nimellä Khanbalik) aloitettiin 1267. Vuonna 1271 mongolit myös omaksuivat kiinalaisen dynastianimen Yuan, keisarina Tšingis-kaanin pojanpoika Kublai-kaani. Kiinalaisen hallintomallin omaksumisesta huolimatta mongolit kuitenkin pitivät johtavat virat itsellään tai nimittivät niihin Keski-Aasian muslimeita. Muslimit hallitsivatkin suurta osaa kaupankäynnistä Kiinassa Yuan-dynastian aikana. Muutoinkin mongolien hallintorakenne oli varsin epätasa-arvoinen sen mukaan, kuinka varhain kyseinen kansa oli tullut mongolien alistamaksi. Somalit
Somalit (, ) ovat pääosin Afrikan sarvessa asuva kuušilainen kansa, joka muodostaa Somalian pääväestön. Lisäksi heitä asuu vanhastaan Djiboutissa, Ogadenin alueella Etiopiassa ja osassa Keniaa sekä nykyisin myös monissa Euroopan maissa. Useimmat somalit puhuvat somalin kieltä tai sen murretta. Suurin murre on maymay, jota puhutaan Jubba- ja Shebelejokien välisellä alueella. Suurin osa somaleista on sunnimuslimeja vaikka shialaisuutta ja luonnonuskontojen vaikutteita kulttuurissa esiintyy kuten xeer, Waaqa ja Saar-riitti. Somalien perinteisiä elinkeinoja ovat olleet paimentolaisuus ja maanviljely, kaupungeissa kauppa ja käsityöläisyys sekä rannikoilla kalastus. Mordvalaiset
Mordvalaiset ovat neljänneksi suurin suomalais-ugrilainen kansa unkarilaisten, suomalaisten ja virolaisten jälkeen. Vielä 1980-luvulla heidän lukumääränsä oli yli miljoona. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan Venäjällä asuu noin 840 000 mordvalaista. Jonkin verran mordvalaisia asuu myös muissa entisen Neuvostoliiton alueelle syntyneissä valtioissa. Vajaa kolmannes Venäjän mordvalaisista asuu Mordvan tasavallan alueella.