Mitä loisteaine on?
Loistelamppu
Loisteputken sisäpinta on päällystetty fluoresoivalla materiaalilla, joka muuttaa elohopeahöyryn synnyttämän UV-säteilyn (luminesenssin) näkyväksi valoksi. Loisteputken sisäpinnassa olevan loisteaineen koostumus vaihtelee valon laadun ja sävyn mukaan. Loistelamppujen värisävyvalikoima on laaja ulottuen hehkulampun kellertävästä taivaan sinertävään. Yleisimmät värilämpötilat Suomessa ovat 3000 ja 4000 K. Myös värillisiä ja erikoissävyisiä lamppuja on saatavana.
Räjähde
Aloiteräjähde eli initiaaliräjähde tai primääriräjähde on räjähdysaine, jota käytetään helpon syttyvyytensä takia varsinaisen latauksen räjäyttämiseen. Sytytys tapahtuu usein iskun tai lämmön avulla. Aloiteräjähteitä ovat esimerkiksi tetryyli, lyijyatsidi, elohopeafulminaatti, lyijystyfnaatti, tetratseeni ja heksanitronmannitoli. Myös nitroglyseroli, HMTD ja asetoniperoksidi ovat luonteeltaan aloiteräjähteitä, mutta herkän räjähtävyytensä takia ne eivät sovi lainkaan ammattikäyttöön. Ydinase
Eri sytytyspaikoista lähtevät sokkiaallot on siis yhdistettävä. Tämä tapahtuu käyttämällä kahta räjähdysainetta. Toisessa sokkiaalto etenee nopeasti, toisessa hitaasti. Hidas räjähdysaine on sisempänä ja nopea räjähde, jossa sytytys tapahtuu, ulompana. Näistä kahdesta kootaan pallon osa, ”linssi”. Loisteho
Pätötehon ja näennäistehon suhde on tehokerroin. Kivennäisaine
Kivennäisaineet ovat ravinnon mukana saatavia alkuaineita. Laajemman määritelmän mukaan kivennäisaineita ovat ne alkuaineet, jotka jäävät tuhkaan, kun esimerkiksi kudos tai ruoka poltetaan. Välttämättömiä kivennäisaineita ovat ne alkuaineet, joita tulee olla ravinnossa aineenvaihdunnan pysymiseksi normaalina. Ravinnon mukana elimistöön joutuu myös useita ei-välttämättömiä kivennäisaineita, joista osa on haitallisia. Tällaisia ovat esimerkiksi raskasmetallit. Myös monet välttämättömät kivennäisaineet muuttuvat hyödyllisistä haitallisiksi, jos niitä joutuu elimistöön liian suuria määriä. Loistonärhet
Loistonärhet ("Cyanocorax") on varisten heimoon kuuluva amerikkalainen varpuslintusuku, johon kuuluu 19 lajia. Mauste
Mausteet ovat aineita, joita lisätään ruokaan tuomaan makua tai parantamaan säilyvyyttä. Mausteet voivat olla voimakkaan makuisia tai voimakasaromisia kasvin osia, kasvista eristettyjä ainesosia tai mineraaleja. Maustekasveja käytetään usein hajusteissa ja kosmetiikassa, mutta mausteita on käytetty myös lääkkeinä sekä uskonnollisissa rituaaleissa. Kalsiumsulfidi
Kalsiumsulfidia voidaan käyttää tekstiiliteollisuudessa poistettaessa karvanpoistoaineena nahkojenkäsittelyssä. Doupattaessa kalsiumsulfidia harvinaisilla maametalleilla saadaan loisteaineita, joita voidaan käyttää muun muassa LED:ien valmistukseen. Ainetta lisätään myös voiteluaineisiin. Laasti
Laasteja nimitetään sideaineen mukaan kalkki-, hydraulinen kalkki-, kalkkisementti-, sementti-, muuraussementti-, kipsi- ja kipsikalkkilaasteiksi. Runkoaineen perusteella laasteja nimitetään hienolaasteiksi, karkealaasteiksi ja roiskerappauslaasteiksi. Loistonärhi
Loistonärhi on 25–27 cm pitkä. Sen pyrstö on melko pitkä mutta siivet ovat lyhyehköt ja pyöreäpäiset. Höyhenpuku on hyvin värikäs: vatsapuoli on keltainen, kurkku ja rinta mustat, poski, päälaki ja niska loistavan siniset, selkä ja siivet vihreät ja pyrstö kirjava. Loistonärhet elävät parvissa, joihin emojen lisäksi kuuluu kuluvan lisääntymiskauden poikasia sekä edellisvuotisen pesyeen nuoria pesimättömiä lintuja. Alkuaine
Alkuaineita voidaan valmistaa laboratorio-olosuhteissa. Tällaisia keinotekoisia alkuaineita ovat mm. livermorium, einsteinium ja seaborgium. Kokeellisesti tuotetuille aineille annetaan ensin väliaikainen nimi joka muodostuu kolmesta peräkkäisestä lukusanaa ilmaisevasta latinalais- tai kreikkalaisperäisestä tavusta, kuten "yksi-yksi-yksi" (un + un + un + ium = unununium, alkuaine 111), riippuen aineen järjestysluvusta. Alkuaineen nimen perään lisätään myös liite -ium. Aineen päätymisestä virallisesti alkuaineiden listaan päättää IUPAC. Värikynä
Värikynien täytteen raaka-aineena käytetään täyteaineita, joita ovat kaoliini, kalkki ja liitu, sekä väriaineita, jotka ovat pigmenttiä tai värjäävää ainetta. Kolmas ainesosa on sideaine, jona käytetään sekä öljyjä että vahoja kuten parafiini, mehiläisvaha ja carnauba-vaha; vesiliukoisissa kynissä on sideaineena kasviskumeja (kuten arabikumi). Liuottimena käytetään valmistuksessa aromaattisia hiilivetyjä, ja muut kuin vesiliukoiset värikynät liukenevatkin tärpättiin. Piristeet
Piriste eli stimulantti on elintoimintoja kiihdyttävä aine, joka usein vie näläntunteen ja unentarpeen. Nautintoaineet kofeiini, nikotiini sekä huumausaineet amfetamiini ja kokaiini ovat tunnetuimpia stimulantteja. Säännöllisesti piristeitä käytettäessä sietokyky kasvaa, ja aineeseen voi helposti muodostua riippuvuus. Piristeiden käytön lopettamisesta voi seurata vieroitusoireita. Neon
Neon () on alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Ne, järjestysluku 10 ja CAS-numero 7440-01-9. Se esiintyy huoneenlämmössä kaasuna. Neon on väritön, hajuton ja vaaraton jalokaasu, joka loistaa punertavaa hehkua tyhjiöputkissa ja neonlampuissa. Neon ei muodosta stabiileja yhdisteitä. Elatusaine
Elatusaineella, ravinneliuoksella tai kasvatusalustalla tarkoitetaan nestemäistä tai hyytelömäistä kasvualustaa, jota käytetään mikro-organismien tai solujen kasvatukseen laboratorio-olosuhteissa. Elatusaine sisältää ihanteellisen määrän kaikkia solun kasvuun tarvittavia ravinteita ja hivenaineita. Liuoksesta löytyvät kaikki solun kasvuun tarvittavat alkuaineet, joita ovat hiili, vety, happi, typpi, fosfori ja rikki. Liuos sisältää tyypillisesti myös suoloja, jonkin verran metalleja ja vitamiineja, joita tarvitaan solurakenteiden ylläpitoon ja erilaisiin aineenvaihdunnan toimintoihin. Pääsarja
Log M on massan logaritmi.
L on luminositeetti.
Mbol on bolometrinen kirkkaus.
MV on visuaalinen kirkkaus.
R on tähden säde.
U-B, B-V jne ovat väri-indeksejä. Ketoaine
Ketoaine on elimistössä rasvasta, etanolista tai ketogeenisestä aminohaposta muodostuva pienimolekyylinen yhdiste. Ketoaineita muodostuu maksassa ja munuaisissa erityisesti silloin, kun hiilihydraatteja on niukasti saatavilla (kts. ketoosi) ja elimistö joutuu valmistamaan tarvittavan glukoosin itse glukoneogeneesissä. Elimistössä muodostuu kolmea eri ketoainetta: asetoasetaatti, beeta-hydroksibutyraatti ja asetoni. Lutetiumalumiinigranaatti
Pelkkä LuAG, kuten myöskään muut granaatit tai safiiri, ei puhtaana toimi laseroivana väliaineena, vaan siihen pitää doupata sopivien muiden aineiden ioneja. Lutetiumin etu muihin lasereissa käytettyihin metalleihin kuten yttriumiin verrattuna on, että sen tiheys on suuri ja lähellä douppaukseen käytettyjen aineiden tiheyttä, jolloin siitä valmistetun kiteen fysikaaliset ominaisuudet eivät muutu juurikaan doupattujen ionien johdosta. LuAG-materiaali myös kestää hyvin lämpötilan muutoksia muiden ominaisuuksien pysyessä lähes samoina. Haittapuolena on lutetiumin kalleus ja harvinaisuus. Spektri
Jos spektrissä on vain tiettyjä aallonpituuksia, sitä kutsutaan viivaspektriksi. Tietyt aallonpituudet ovat spektriviivoja. Fysiikan lakien mukaan tietty alkuaine tuottaa tietyssä lämpö- ym. tilassa vain tietyt viivat, jotka muodostavat alkuaineen ominaissäteilyn. Viivaspektri kertoo rajatusta alkuainekoostumuksesta. Kirkkaat spektriviivat ovat emissioviivoja. Esimerkiksi loisteputki säteilee emissioviivoja.
Jatkuvan spektrin päällä olevat tummat viivat ovat absorptioviivoja tai imeytymisviivoja. Ne syntyvät tietyn taajuisten valonsäteiden imeytyessä tiettyihin atomeihin tai molekyyleihin. Spektriviivoista voi alkuainekoostumuksen lisäksi päätellä myös kappaleiden liiketiloja Doppler-ilmiön perusteella. Sidosaine
Sidosaine on aine, joka pitää rakenneosia yhdessä toisiinsa. Ligniini on puun sidosaine. Lääkkeissä – tabletit ja pillerit – on sidosaineita, jotka pitävät vaikuttavat aineet yhdessä tietyssä muodossa. Huumeina otettavissa lääkkeissä sidosaineet tekevät verisuoni- ja muita elinvaurioita, kun suun kautta otettavaksi tarkoitettuja lääkkeitä piikitetään suoneen. Aineet voidaan osittain suodattaa pois. PKV-lääkkeet
Punaisella varoituskolmiolla merkittyjä keskushermostoon vaikuttavia lääkkeitä ovat esimerkiksi unilääkkeet, rauhoittavat lääkkeet, monet psyykenlääkkeet, voimakkaat opioidipohjaiset kipulääkkeet, eräät antihistamiinit sekä eräät yskänlääkkeet. Näiden lisäksi kolmiolääkkeitä ovat kaikki ne PKV-lääkkeet, jotka lain mukaan ovat varsinaisia huumausaineita. Näistä esimerkkinä opioidikipulääke OxyContin, jonka vaikuttava aine oksikodoni luokitellaan huumausaineeksi. Näiden asianmukaista lääkinnällistä käyttöä ei kuitenkaan lasketa huumausainerikokseksi. Huumausaineina pidetään huumausainelain 3 §:n mukaan vuoden 1961 huumausaineyleis-sopimuksessa sekä vuoden 1971 psykotrooppisia aineita koskevassa yleissopimuksessa tarkoitettuja aineita ja valmisteita sekä joitain muita aineita ja kasveja siten kuin valtioneuvoston asetuksessa huumausaineina pidettävistä aineista, valmisteista ja kasveista (543/2008) tarkemmin määrätään. Lämmöneriste
Lämmöneriste on ainekerros, jota käytetään estämään lämmönsiirtymistä silloin kun halutaan säilyttää jokin kappale ympäristöstä poikkeavassa lämpötilassa. Kiraalinen apuaine
Kiraalinen apuaine on optisesti aktiivinen kiraalinen yhdiste, jota käytetään asymmetrisissä synteseissä kontrolloimaan muodostuvien tuotteiden stereokemiaa. Käytettäessä kiraalisia apuaineita kemiallisissa reaktiossa muodostuu prokiraalisesta lähtöaineesta tuotteena lähinnä yhtä tiettyä stereoisomeeria. Kun haluttu tuote on saatu muodostumaan hajotetaan kiraalisen apuaineen ja tuotteen välinen sidos. Kiraalisia apuaineita käytetään monien luonnonaineiden sekä lääkeaineiden kuten antibiootteja, tuumorinekroositekijän inhibiittoreita, mielialalääkkeitä, veren hyytymistä estäviä lääkkeitä ja migreenilääkkeitä. Ionisoiva säteily
Kodeissa esiintyviä ionisoivan säteilyn lähteitä ovat monet palovaroittimet, kellojen ja kompassien valovärit (säteilemätöntä fosforenssiakin käytetään), loisteputkien sytyttimet, silmälasit, kameroiden ja kiikarien linssit, hitsauspuikot ja petromaks-öljylamppujen hehkusukat. Jalokivissäkin voi olla pieniä määriä radioaktiivisia aineita värien syventämiseksi. Aikaisemmin posliinituotteissa käytettiin väreinä radioaktiivisia suoloja, mutta nyttemmin niiden käytöstä on luovuttu. Loisto (merenkulku)
Loisto on navigoinnin avuksi tarkoitetulla valolaitteella varustetun, kiinteän merenkulun turvalaitteen yleisnimitys. Loistelamppu
Loistelamppu tai loisteputki on matalapaineinen purkauslamppu. Loistevalaisin koostuu loistelampusta, sytyttimestä ja kuristimesta. Väri
Kaikkien valonlähteiden valo ei ole hehkuvaloa, vaan valoa voidaan saada aikaan myös muulla tavoin esimerkiksi loistelampuilla, laserilla ja LEDeillä. Näiden lähettämän valon aallonpituusjakauma ja sen väri riippuu pääasiassa käytetyistä materiaaleista. Laserin lähettämä valo on täysin yksiväristä eli monokromaattista, toisin sanoen siinä esiintyy vain yhtä aallonpituutta. Väri
Väriaineet ovat materiaaleja, jotka on valmistettu heijastamaan ja absorboimaan haluttuja aallonpituuksia. Värillinen pinta imee tiettyjä aallonpituuksia ja heijastaa toisia, minkä vuoksi siitä heijastunut valo on värillistä. Loistokari
"Kauppakarin loisto sijaitsee pienellä luodolla Turkuun
johtavan väylän varrella. Loisto muodostuu pienestä hirsituvasta
ja sen etuseinässä olevasta lyhtykojusta. Lyhtyä
hoitanut loistonhoitaja asui samassa rakennuksessa. Loistolla
ei ole rakennushistoriallisia vastineita, mutta sen julkisivujen
panelointi muistuttaa Helsingin Katajannokanluodon
luotsivartiotuvan tyylipiirteitä.
Kauppakarin loisto on poikkeuksellisen koristeellinen.
Rakennus on säilynyt erittäin hyvin historiallisessa
asussaan. Myös sisätilat ovat alkuperäiset. Loisto on kapean
väyläosuuden keskeisin maamerkki. Sen suhde ympäristöön
vastaa 1800-luvun tilannetta ja historiallinen
tehtävä on selvä. Kohdetta vaalitaan rakennushistoriallisena
muistomerkkinä.
Kauppakari on harvinainen esimerkki 1800-luvun
lopussa toimineesta miehitetystä loistosta. Kulttuuriympäristönä
saari on ainutlaatuinen." Lutetiumalumiinigranaatti
Lutetiumalumiinigranaatti (lyhennetään monesti LuAG, kemiallinen kaava AlLuO) on keinotekoinen mineraali, joka kuuluu granaattien ryhmään. Se sisältää harvinaista maametallia luteniumia ja alumiinia. Sitä käytetään lähinnä kiinteän olomuodon lasereiden optisena materiaalina. Sitä on myös käytetty skintillaattoreissa ja väriaineena joissain LED-valoissa. Aine
Aine () määritellään usein substanssiksi, josta havaittavat fysikaaliset objektit ja maailmankaikkeus koostuvat. Valo, energian aiheuttamat ilmiöt ja voimat eivät ole ainetta. Havaittu aine koostuu atomeista, jotka koostuvat edelleen pienemmistä osasista. Valotikku
Hohtotikun muovisen ulkokuoren sisällä on difenyylioksalaattia sekä jotakin sopivaa, hohtavaa (fluoresoivaa) väriainetta, joka määrää hohtavan tikun valon värin. Varsinaisesta seoksesta erillään, lasiputken sisällä, on taas vetyperoksidia. Ulomman putken taivuttaminen rikkoo ohuen lasiputken, ja nesteet pääsevät sekoittumaan. Aineiden sekoittuminen aiheuttaa kemiallisen reaktion eli kemiluminenssin, joka tuottaa hohtavaa valoa. Reaktio virittää väriaineen atomien elektronit viritystiloille, joiden purkautuminen synnyttää värivalon. Putkea on hyvä ravistaa taittamisen jälkeen, jotta kemikaalit sekoittuvat kunnolla. Dopingaineet ja -menetelmät
Dopingnäytettä voi manipuloida lisäksi erilaisilla kemiallisilla peiteaineilla: esimerkiksi kihtilääkkeenä käytetyllä probenesidillä, joka estää munuaisissa dopingaineiden erittymisen virtsaan. Probenesidiä käytetään peittämään erityisesti anabolisten steroidien käyttöä. Yleisin peiteaine on finasteridi. Lyijy
Yhdisteissä lyijy on +II:n ja +IV:n arvoinen. Lyijy (II) oksidia eli lyijyoksidi tai lyijymonoksidi "PbO", käytetään lasien ja emalien valmistukseen. Ruskea lyijyoksidi eli lyijydioksidi "PbO", on voimakas hapetin, jota käytetään esimerkiksi akuissa. Mönjää "PbO", käytetään lyijylasin valmistukseen ja korroosionestopigmenttinä. Lyijytetraetyyliä "Pb(CH)", käytettiin aiemmin moottoripolttoaineissa ehkäisemään ”nakutusta”. Maalaustaide
Luolamaalaus tehtiin luonnosta löytyvillä pigmenteillä eli väriaineita. Värit sekoitettiin veteen juoksevan maalin aikaansaamiseksi. Yleisimmät väriaineet olivat rautaoksideja. Luolien seinille maalatut kuvat ovat säilyneet suojassa auringonvalolta, joka tuhoaa maalauksia, tai koska kalliosta on saattanut tihkua kalkkivettä, joka on kovettunut maalikerrosten päälle. Suomessa tunnetuin kalliomaalaus on löydetty Ristiinan Astuvansalmesta Saimaalla. Maalaji
Louhikko (lyhenne Lo) on maalaji, jonka pääasiallisena aineksena ovat raekooltaan yli 200 mm olevat lohkareet. Kivikon (Ki) pääasiallisena maa-aineksena ovat 20–200 mm kokoiset kivet. Loistelamppu
Loistelamppujen perinteisten magneettisten kuristinten aiheuttama näkymätön 100 Hz välkyntä saattaa lisätä virheitä keskittymistä vaativassa työssä sekä aiheuttaa päänsärkyä tai silmien rasittumista. Käytettäessä elektronisilla liitäntälaitteilla – hakkureilla – varustettuja valaisimia tätä ongelmaa ei ole. Loistelamppu
Kun magneettisella kuristimella varustettuun valaisimeen kytketään jännite, sytyttimen sisällä olevat kaksoismetallikärjet ovat aluksi auki ja niiden välille syntyy 230V jännite. Sytyttimen sisällä olevassa kaasussa tapahtuu sähköpurkaus, joka lämmittää kaksoismetallia ja kärjet sulkeutuvat. Kärkien sulkeuduttua virta pääsee kulkemaan kuristimen ja loisteputken molemmissa päissä olevien lämmitysvastuksien kautta, jolloin ne lämpeävät. Esterit
Pienimolekyyliset karboksyylihappojen esterit ovat yleensä hyvän tuoksuisia ja makuisia. Niillä on voimakas mutta miellyttävä aromi. Siksi niitä käytetään ravinto- ja nautintoaineiden sekä kosmeettisten aineiden maustamiseen ja hajustamiseen. Lähes kaikki käytössä olevat esterit ovat keinotekoisesti valmistettuja, koska niiden erottaminen luonnontuotteista on melko työlästä. Elintarvikkeissa tämä ilmaistaan termillä "luontaisen kaltainen aromi". Laktonit, kuten esimerkiksi gammabutyrolaktoni, ovat rengasrakenteisia hydroksi­happojen estereitä. Väriaine
Orgaanisia väriaineita käytetään muun muassa tekstiilikuitujen, paperin, nahan, puun,
ravintoaineiden ja mikroskooppipreparaattien värjäämiseen. Vanhastaan käytettyjä, luonnosta saatavia väriaineita ovat muun muassa sininen indigo, punertava purppura, keltainen alitsariini ja punainen karmiini. Valtaosa nykyisin käytettävistä väriaineista valmistetaan kuitenkin synteettisesti. Niiden raaka-aineena käytetään varsinkin kivihiilitervaa, minkä vuoksi niitä nimitetäänkin myös "tervaväreiksi", mutta myös petrokemikaaleja. Hehkulamppu
Verrattain alhaisen hyötysuhteen (n. 3–5 %) vuoksi hehkulampun ovat toisen maailmansodan jälkeen monin paikoin syrjäyttäneet sitä monta kertaa tehokkaammat loistelamput (hyötysuhde noin 10 %), joita myös energiansäästölamput ovat, sekä purkauslamput, joita käytetään ulkovaloissa, autojen ajovaloissa ja somistusvaloissa. Nämä korvikkeet eivät tosin pääse lähellekään hehkulampun tuottamaa luonnollista ”mustan kappaleen säteilyn” spektrijakaumaa. 1990-luvulta lähtien myös loistediodit eli ledit ovat kehittyneet yleisiksi valonlähteiksi valaisinkäyttöön, ja ne ovat syrjäyttäneet hehkulamppujen käytön, myös sähkölaitteiden merkkivalolamppuina. Antimoni
Antimoni on alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Sb () ja järjestysluku 51. Antimoni luokitellaan usein puolimetalliksi, sillä se on muutoin metallin kaltainen ja muistuttaa erityisesti lyijyä, mutta johtaa huonosti sähköä. Se on hopeanhohtoinen kova ja hauras aine. Sen sulamispiste on 630 °C ja kiehumispiste 1 635 °C. Sen erikoinen ominaisuus on, että se laajenee jähmettyessään. Jakson 8 alkuaine
Jakson 8 alkuaine on alkuaine, joka sijaitsee jaksollisen järjestelmän kahdeksannessa jaksossa. Yhtäkään tähään jaksoon kuuluvaa alkuainetta ei ole vielä löydetty. Jakson alkuaineiden järjestysluvut ovat väliltä 119-164. Jaksoon ennustetaan kuuluvaksi 46 alkuainetta, suurin osa ehkä kiinteitä. Koska ei tiedetä, kuinka pitkälle jaksollinen järjestelmä jatkuu, ei ole varmuutta onko kaikkia näistä alkuaineista olemassa. Kahtaistaittuminen
Yksin­kertaisimmassa muodossaan ilmiö esiintyy aineissa, joilla on yksi­akselista aniso­tropiaa. Toisin sanoen aineen rakenne on sellainen, että sillä on yksi symmetria-akseli, mutta ei vastaavia akseleita sitä vastaan kohti­suorassa tasossa. Niinpä kahtais­taittumista ei voi esiintyä kuutiollisesti kiteytyvissä aineissa. Tätä akselia sanotaan kiteen optiseksi akseliksi, ja valon­säteillä, jotka ovat lineaarisesti polarisoituneet tämän akselin suuntaisesti tai sitä vastaan kohti­suorasti, on eri suuri taitekerroin. Näistä taite­kertoimista käytetään merkintöjä "n" and "n", missä ala­indeksit "e" ja "o" tulevat sanoista "ekstra­­ordinaarinen" ja "ordinaarinen"; suomeksi käytetään myös termejä "erikois­sääntöinen" ja "yleis­sääntöinen". Nämä nimet johtuvat siitä, että jos polarisoitumaton valo saapuu aineeseen terävässä kulmassa (> 0), tätä akselia vastaan kohtisuorasti polaroitunut osa valosta taittuu normaalin taittumis­lain mukaisesti, kun taas akselin suuntaisesti polarisoitunut osa taittuu tästä poikkeavalla tavalla kulmassa, joka riippuu tulo­kulmasta ja taite­kerrointen erotuksesta
Tätä erotusta sanotaan kahtais­taittumisen magnitudiksi. Valo jakautuu näin ollen kahteen lineaarisesti polarisoituneeseen osaan, joita sanotaan yleis­sääntöiseksi eli ordinaariseksi sekä erikois­sääntöiseksi eli ekstra­ordinaariseksi. Poikkeuksena ovat tilanteet, jossa valo tulee aineeseen joko optisen akselin suuntaisesti tai sitä vastaan kohti­suorasti. Ensinmainitussa tapauksessa molemmat säteet ovat yleis­sääntöisiä eivätkä erkane toisistaan. Myöskään jälkimmäisessä tapauksessa ne eivät erkane toisistaan, mutta yleis- ja erikois­sääntöinen komponentti kulkevat eri nopeuksilla. Tätä ilmiötä käytetään lineaarisesti polarisoituneen valon muuttamiseksi ympyrä­polaroituneeksi tai päinvastoin. Liuos
Aineen liukoisuus johonkin liuottimeen voi olla rajallinen, tällöin muodostuu kylläinen liuos ja ylimääräinen aine erottuu omaksi faasikseen. Jotkin aineet kuitenkin liukenevat toisiinsa missä suhteessa tahansa. Tällöin sanotaan tavallisesti liuoksen runsainta komponenttia "liuottimeksi" ja muita aineita "liuenneiksi aineiksi". Termoluminesenssi
missä formula_5:n tyypillinen kokeellinen arvo on formula_1 1/s. Jos ainetta, jossa on loukkuihin tarttuneita elektroneja, lämmitetään sopivalla vakionopeudella, ja mitataan luminesenssin intensiteettiä lämpötilan funktiona, saadaan aineelle ns. hohtokäyrä (eng. glow curve), jossa intensiteettihuiput sijaitsevat kohdilla, missä kT on formula_7:n luokkaa . Hohtokäyriä on nähtävissä esimerkiksi Louis Reyn julkaisussa . Lisäaine
"Luontainen lisäaine" on luonnonmateriaalista esimerkiksi muuttamalla, tai muulla menetelmällä erotettu aine. "Luontaisen kaltainen lisäaine" vastaa kemialliselta rakenteeltaan täysin luontaista lisäainetta, mutta se on valmistettu kemiallisin menetelmin. "Keinotekoinen eli synteettinen lisäaine" on aine, joka on valmistettu kokonaan kemiallisin menetelmin ja jota ei esiinny luonnossa. Lisäravintoaine
Lisäravinne, lisäravintoaine tai ravintolisä tarkoittaa elintarvikevalmistetta, joka on ravintoaineen tai fysiologisesti vaikuttavan aineen tiivistetty lähde. Ravintolisät ovat usein pillereitä, kapseleita tai yrttiuutteita. Ravintolisiä käytetään täydentämään ruokavaliota esimerkiksi vitamiinien, kivennäisaineiden, kuidun tai rasvahappojen osalta. Niillä voi olla myös elintoiminnallista vaikutusta esimerkiksi ruoansulatukseen, verenpaineeseen tai kolesteroliin. Europium(III)oksidi
Europium(III)oksidi (EuO) on europiumin ja hapen epäorgaaninen yhdiste. Sitä on käytetty yleisesti punaisena loisteaineena television kuvaputkissa, yhdessä yttriumin suolojen kanssa, sekä loistelampuissa. Tyypillinen väritelevision kuvaputki sisältää noin 0,5–1 g europiumoksidia ja vuodesta 1964 lähtien televisioteollisuus on käyttänyt erittäin puhtaita yttriumin ja europiumin oksideja tonnimääriä. Se on myös eräs lähdemateriaali fluoresoivan lasin valmistuksessa. Europiumin suolojen fluoresoivia ominaisuuksia käytetään myös eurosetelien väärennyksen estävissä turvatekijöissä. Litistyneisyys
Litistyneisyys on tähtitieteessä taivaankappaleen ominaisuus, joka riippuu mm. kappaleen rakenteesta ja pyörimisnopeudesta. Maa on litistynyt vain hiukan, jättiläisplaneetat runsaasti. Myös nopeasti pyörivät tähdet ovat huomattavan litteitä. Litistyneisyys johtuu päiväntasaajalla vaikuttavasta suuresta keskipakoisvoimasta. Litistyneisyys on päiväntasaajasäteen ja napasäteen erotus jaettuna päiväntassajasäteellä. Loistohippiäinen
Loistohippiäinen on noin 11 cm pitkä ja sen höyhenpuku on pääosin sinertävän harmaa, alapuolelta sinisempi. Päälaki on punaruskea ja leveä silmäkulmajuova on valkoinen. Pyrstö on melko pitkä. Sukupuolet ovat erivärisiä. Lääke
Lääke on yhtä tai useampaa lääkeainetta sisältävä valmiste. Lääkeaineella tarkoitetaan synteettistä tai luonnosta saatavaa kemiallista yhdistettä tai alkuainetta, joka on lääkkeen vaikuttava osa. Lääkkeet jaetaan nykyisin synteettisiin ja biologisiin lääkkeisiin. Biologisiksi lääkkeiksi kutsutaan hormonien ja vasta-aineiden kaltaisia valkuaisaineita, joita tuotetaan elävien solujen kuten bakteerien ja hiivojen avulla. Valo
Kaikkien valonlähteiden valo ei synny hehkumisesta. Muita tapoja tuottaa näkyvää valoa ovat muun muassa kuvaputkinäyttöjä valaisevat katodisäteet eli elektronisuihkut, jotka tuottavat valoa elektronien jarruuntuessa, ydinreaktorissa hohtava Tšerenkovin säteily, bioluminesenssi ja muu kemiluminesenssi. On olemassa myös fluoressoivia ja fosforisoivia aineita, jotka niihin osuvan ultraviolettisäteilyn vaikutuksesta alkavat lähettää valoa. Sellaisia käytetään loistelampuissa. Jotkin kiteiset aineet kuten sokeri lähettävät sähkömagneettista säteilyä, kun niiden kiderakennetta rasitetaan tai särjetään; joidenkin kohdalla säteily osuu näkyvän valon alueelle. Tätä ilmiötä sanotaan triboluminesenssiksi. Valoa syntyy myös sähkövirran vaikutuksesta tietyistä materiaaleista valmistetuissa diodeissa eli LEDeissä. Loistovilkuttaja
Loistovilkuttaja ("Paracheilinus carpenteri") on koralliriuttojen pienikokoinen huulikala. Piristeet
Piristäviä aineita sisältäviä kasveja ja valmisteita Koskelan loisto
Rakenteeltaan torni oli niin kutsuttu norjalaismallinen loistotorni. Tornin kivijalkana on neliönmuotoinen betonilaatta, jonka päälle on valettu pyöreä betonikuorinen tornirakennelma. Torni on väriltään punainen, samoin kuin sen ylätasannetta kiertävät suojakaiteet. Tornin huipulla on valkoinen kahdeksankulmainen teräksinen lyhtykoju, jonka sisällä sijaitsi loistolaite. Loistolaite toimi asetyleenikaasulla, ja kaasuvarasto oli sijoitettu tornin alaosaan. Kynsikoristelu
Kimalteita on saatavilla monessa muodossa, koossa ja värissä. Hienojakoisesta, puuterimaisesta kimalteesta käytetään nimitystä Glitter Dust ja isompijakoisesta kimalteesta nimeä Glitter Diamond. Yleisin hileen muoto on pyöreä tai kuusikulmio, muita muotoja ovat mm. neliö, tähti, salmiakki ja tikku. Kimalle saadaan kynnelle painelemalla sitä sormella kosteahkolle kynsilakalle tai ripottelemalla sitä kevyesti kynnelle. Kimalle voi hieman menettää kiiltoaan, jos siihen lisätään päällyslakka, mutta siten kynsi ei tunnu karhealta eikä kimalletta varise pois.
Leimasinlaatta on ruostumattomasta teräksestä valmistettu litteä laatta, johon on kaiverrettu pieniä, tarkkoja kuvioita. Laatat ovat siksi edullisia, että ne eivät naarmunnu eivätkä ruostu ja ovat käytännössä ikuisia. 
Halutun kuvion päälle levitetään kynsilakkaa, minkä jälkeen ylimääräinen lakka poistetaan lastalla, jolloin lakkaa jää vain kaiverrettuun osaan. Sitten kuvion päältä painetaan kumipäisellä leimasimella, jolloin kuva kiinnittyy leimasimeen ja se voidaan siirtää kynnelle haluttuun kohtaan. Leimaaminen vaatii nopeutta ja näppäryyttä, ja tekniikan oppimiseen voi mennä aikaa. Rikastus
Rikastus on erityinen menetelmä, jossa aineen rikastusastetta jonkin sisältämänsä komponentin suhteen nostetaan. Tämä tapahtuu yhdistämällä toisistaan matalamman ja korkeamman rikastusasteen jakeet. Kaivosteollisuudessa rikastuksella viitataan arvomineraalien erotusprosessia malmista. Erotusmenetelmät voivat perustua mineraalien eroihin pintaominaisuuksissa, magneettisiin ominaisuuksiin, sähköisiin ominaisuuksiin tai ominaispainoeroihin. Kiteinen aine
Kiteinen aine on kiinteässä olomuodossa olevaa ainetta, jossa atomit tai molekyylit ovat järjestyneet säännölliseen, toistuvaan aineelle tyypilliseen kiderakenteen mukaiseen järjestykseen. Kiteinen aine ei tyypillisesti koostu yhdestä kiteestä, vaan monista pienistä "kiteistä" eli rakeista, joita erottavat raerajat. Kiinteän aineen toinen esiintymismuoto on amorfinen aine, jossa rakenneyksiköiden järjestyminen rajoittuu atomien lähimpiin sidoksiin. Pimeä tähti (pimeä aine)
Sen lisäksi että maailmankaikkeuden alkuvaiheessa pimeän aineen tiheys on voinut olla riittävän suuri pimeän tähden syntymiseen voidaan pimeää ainetta polttavia tähtiä löytää myös galaksien ytimissä toimivien supermassiivisten mustien aukkojen läheltä. Esimerkiksi Linnunradan supermassiivista mustaa aukkoa kiertää joukko massiivisia, hyvin kuumia ja nuorelta näyttäviä tähtiä. Kuitenkin tähtien muodostuminen lähellä supermassiivista mustaa aukkoa on epätodennäköistä suuren vuorovesivoiman vuoksi, joten yhtenä selityksenä on, että tähdet ovat muodostuneet muualla mutta ajautuneet vuosimiljardien aikana kiertämään aukkoa. Aukon läheisyydessä oleva pimeän aineen keskittymä ruokkii lähelle ajautuneita tähtiä saaden tähdet näyttämään nuorilta tähdiltä. Linnunradan pimeän aineen määrä tunnetaan melko tarkasti, ja tämän pohjalta on voitu laskea, että mikäli pimeä aine koostuu WIMP-partikkeleista voisi oma aurinkomme saada noin kymmenesmiljardisosan energiastaan pimeän aineen annihiloitumisesta. Litium
Litium on maailmankaikkeudessa melko harvinainen alkuaine. Se on vedyn ja heliumin lisäksi yksi kolmesta ensimmäisestä alkuräjähdyksen jälkeen muodostuneista alkuaineista, mistä litiumin osuus oli noin 10. Vaikka litiumia syntyykin tähdissä se myös kuluu saman tien. Jaksollinen järjestelmä
Alkuaineiden jaksollinen järjestelmä eli alkuainetaulukko on taulukko tunnetuista alkuaineista ryhmiteltynä niiden elektronirakenteen mukaan. Jaksollinen järjestelmä on kemian perustyökaluja. Sen avulla voidaan arvioida, mitkä alkuaineet muistuttavat toisiaan ja miten taulukossa lähekkäin olevat alkuaineet eroavat toisistaan. Lisäksi alkuaineiden ominaisuuksia, esimerkiksi atomimassoja, voidaan taulukoida jaksolliseen järjestelmään, mikä helpottaa tietojen löytämistä ja vertailemista. Valokäyrä
Havaitsemalla jonkin kohteen kirkkautta peräkkäisinä ajanhetkinä saadaan havaintopisteitä aika-kirkkaus -koordinaatistossa. Näihin datapisteisiin sovitetaan jonkinlainen käyrä, jota kutsutaan kohteen valokäyräksi. Valokäyriä voidaan tehdä erilaisista kohteista, tyypillisimpiä ovat muuttuvat tähdet, kaksoistähdet ja asteroidit. Myös eksoplaneettoja on löydetty keskustähden valokäyrän avulla, sillä planeetan kulkiessa tähden editse tähti himmenee hiukan. Varjoaine
Varjoaineen tyyppi valitaan kuvauksen mukaan. Varjoaineet jaotellaan yleensä jodipitoisiin ja ei-jodipitoisiin aineisiin, joista jälkimmäiset sisältävät lähinnä bariumia. Jodipitoisia varjoaineita käytetään esimerkiksi verisuonten, virtsateiden, kohdun ja munanjohdinten kuvauksissa, kun taas bariumvarjoaineita käytetään suolistokuvauksissa. Gadolinium-varjoaine on käytössä magneettikuvausten tehostamiseksi. Strontiumnitraatti
Strontiumnitraattia käytetään pyrotekniikassa kirkkaanpunaisen valon tuottamiseen. Yhdistettä käytetään esimerkiksi ilotulitteissa, hätäraketeissa ja merkkipanoksissa. Aine toimii lähtöaineena useiden muiden strontiumyhdisteiden synteesissä. Kosmetiikassa strontiumnitraattia käytetään maitohappoon tai glykolihappoon perustuvissa kuorintavoiteissa ihoärsytystä vähentävänä apuaineena. Yliannostus
Yliannostusriski on erittäin suuri käytettäessä esimerkiksi huumausaineita. Laittomasti kaupattavien huumausaineiden kohdalla niin kutsuttujen jatkeaineiden ja itse huumaavan aineen suhde on harvoin ainetta käyttävän henkilön tiedossa, ja samankin huumausaineen vahvuus yksittäisten erien kohdalla voi poiketa toisistaan huomattavasti. Joissakin tapauksissa ostettu aine voi olla sataprosenttisesti puhdasta ainetta, kun se voi olla myös pelkkää jatkeainetta. Käyttäjä ei voi myöskään ilman kemiallista tunnistamista olla täysin varma, että hänelle kaupattu aine on juuri sitä, mitä hänelle on myyty. Aine voi olla myös vaikutuksiltaan ja ominaisuuksiltaan täysin poikkeavaa ainetta, joka jo ns. normaaleinakin käyttöannoksinakin voi johtaa kuolemaan ja jota ei esimerkiksi silmämääräisesti tai maistamalla pysty välttämättä erottamaan kaupatusta aineesta. Supernova
Pitkän kytemisajan jälkeen, lämpötilan noustessa yli kriittisen rajan, ydinreaktiot kiihtyvät niin, että huomattava osa tähden hiili- ja happivaroista fuusioituu raskaammiksi alkuaineiksi muutaman sekunnin sisällä . Tällöin vapautuva energiamäärä on valtava, noin formula_1, joka riittää helposti tähden painovoimasidosten rikkomiseen. Tähti räjähtää äkillisesti, synnyttäen shokkiaallon joka puskee ainetta valonnopeuden murto-osalla ulospäin. Vapautuva energia myös aiheuttaa suuren muutoksen tähden luminositeetissa. Tyypillisesti tyypin Ia supernova on noin 5 miljardia kertaa Aurinkoa kirkkaampi. Lisäaine
Elintarvikelisäaine voi olla luontainen, luontaisen kaltainen tai kokonaan keinotekoinen eli synteettinen. Pyrotekniset aineet
Pyrotekniset aineet ovat monesti räjähteisiin verrattuna hitaasti palavia hapetin-polttoaine-seoksia. Pyroteknisia aineita ovat esimerkiksi tulitikun rikkipää ja tähtisadetikku ja ilotulitteiden ainesosat. Alumiinijauho on tyypillinen pyrotekninen aine, jota käytetään joidenkin ilotulitteiden valmistamiseen. Krilliäyriäiset
Lähes kaikilla krilliäyriäisistä on valoelimiä, joiden avulla ne hohtavat pimeässä; tästä juontuu ryhmän aiempi nimi ”loistoravut” (lysräkor). Valo syntyy kemiluminesenssireaktiossa, jossa lusiferaasientsyymi aktivoi lusiferiinipigmentin. Krillit saavat todennäköisesti tämän aineen ruokavalioonsa kuuluvista dinoflagellaateista. Krillien valoelimet ovat lihasten avulla kiertyviä monimutkaisia elimiä, joissa on linssi ja fokusointikyky. Näiden elinten käyttötarkoitusta ei tarkkaan tiedetä. Vaihtoehtoja ovat pariutuminen, sosiaalinen vuorovaikutus tai naamioituminen niin että eläimen valo sekoittuu yläpuolelta tulevaan valoon. Solariumi
Solariumi on laite ja paikka, jota käytetään ultraviolettisäteilyä kosmeettisiin ja tai lääketieteellisiin tarkoituksiin. Laitteessa käytetään loisteputkia, joista tulee yleensä UVA-säteilyä, nykyisin myös UVB-säteilyä. Loisteputket on yleensä asetettu kahdeksi kanneksi, joista alimmaisella maataan ja joista toinen lasketaan päälle. 2000-luvulla ovat yleistyneet seisten käytettävät "aurinkosuihkut", joissa iho ei painu rusketuslaveria vasten ja jotka ovat myös hygieenisempiä. Loistoharakka
Loistoharakalla on musta pää, kaula ja rinta. Yläpuoli on sininen ja vatsapuoli harmaanvalkoinen. Pyrstö on hyvin pitkä ja se on selkää kirkaamman sininen ja siinä on leveä valkoinen kärki. Nokka ja jalat ovat punaisenoranssit. Lutetiumalumiinigranaatti
Joitakin LuAG-lasereissa käytettyjä douppausaineita ovat lantanoidit erbium (Er:LuAG), holmium (Ho:LuAG) tulium (Tm:LuAG) ja ytterbium (Yb:LuAG), sekä tuliumin ja holmiumin seos (Tm:Ho:LuAG). 2% tuliumilla doupattu Tm:LuAG toimii noin 680 nm:n aallonpituudella ja 10% Yb:LuAG noin 970 nm alueella. Alkuaine
Alkuaine määritellään aineeksi, jonka atomien ytimissä on tietty määrä protoneja. Alkuaineita ei myöskään voida jakaa tai muuttaa toiseksi aineeksi kemiallisessa prosessissa. Alkuaineet koostuvat atomeista, joiden ytimissä on protoneja, joita kiertää yhtäläinen määrä elektroneja. Protonien lukumäärä määrää alkuaineen järjestysluvun eli niin kutsutun "atomiluvun". Saman alkuaineen atomeilla on siten sama atomiluku. Esimerkiksi atomit, joiden ytimessä on kuusi protonia, ovat hiiliatomeja. Ytimessä voi olla vaihteleva määrä neutroneja. Tällaisia saman alkuaineen erilaisia ytimiä kutsutaan alkuaineen isotoopeiksi. Loisteho
Loisteho ei ole työtä tekevää tehoa (toisin kuin pätöteho), vaan se värähtelee edestakaisin kuorman ja siirtoverkon välillä. Loistehon siirtäminen kuormittaa sen aiheuttaman virran takia siirtojohtoja. Täyteaine
Täyteaine on seoksen koostumusta täydentävä aine tai täytteenä käytettävä aine. Kosmetiikka
Nykyaikaisten kosmeettisten aineiden alkuperä voi tuoteselosteissa jäädä epäselväksi. Esimerkiksi huulipunapuikko voi sisältää ”helmiesanssia”. Helmiesanssi on sillin suomujen kiiltävää ainesta, jota saadaan kalateollisuuden sivutuotteena. Pääasiallinen huulipuikkojen, silmänalusvärien ja punan helmiäiskiiltoon on kiille, luonnollinen ja teollisesti käsitelty mineraali. Läpikuultava kiille on päällystetty erittäin ohuella titaanioksidikerroksella. Tämä päällyste saa värit näyttämään kiilteelle ominaisella interferenssillä riippuen titaanioksidikerroksen paksuudesta ja käytetystä väristä. Varjoaine
Varjoaine on radiologisissa kuvantamistutkimuksissa käytettävä aine, jonka avulla parannetaan elimistön rakenteiden tai nesteiden näkyvyyttä. Varjoaine on ominaisuuksiltaan sellainen, että röntgensäteet läpäisevät sen eri tavalla kuin ympäröivät rakenteet, jolloin se muodostaa havaittavan kontrastieron. Useat varjoaineet ovat röntgensäteitä läpäisemättömiä. Polttoaine
Polttoaineet ovat aineita, joiden palamisreaktion avulla tavallisimmin kehitetään lämpöä, valoa tai sähköä. Polttoaineisiin on sitoutunut kemiallista energiaa, joka palamisessa vapautetaan ja muutetaan hyödylliseen muotoon, lämmöksi tai mekaaniseksi energiaksi. Edelleen mekaaninen energia voidaan generaattorin avulla muuttaa sähköksi. Ihmiskunnan vuosittaisesta noin 10 000 Mtoe:n energiankulutuksesta yli 90 % katetaan erilaisilla polttoaineilla. Muita merkittäviä energianlähteitä ovat ydinvoima ja vesivoima. Lisäksi eräiden muiden uusiutuvien energianlähteiden käyttöä on lisätty voimakkaasti viime vuosikymmeninä, mutta niiden osuus on toistaiseksi vasta noin 0,5 % kulutuksesta. Loistomeduusa
Loistomeduusat syövät enimmäkseen eläinplanktonia, pieniä kaloja, äyriäisiä, toisia meduusoita ja muiden lajien mätiä. Lonkeroissa on pieniä väkäsiä, joilla meduusa tarttuu saaliiseen, ja myrkkyaineita, jotka tainnuttavat uhrin. Loistomeduusa voi lävistää jopa taskuravun suojakuoren myrkkyväkäsillään. Loisto
Loisto voi tarkoittaa seuraavia asioita: Alkuräjähdys
Ajan myötä hivenen tiheämmät alueet keräsivät gravitatiivisesti puoleensa läheistä ainetta ja kasvoivat edelleen tiheämmiksi muodostaen kaasupilviä, tähtiä, galakseja ja muita nykyisin havaittavissa olevia taivaankappaleita. Tämän rakenteen muodostumisen yksityiskohdat riippuvat kaikkeuden aineen määrästä ja tyypistä. Kolme tunnettua aineen tyyppiä ovat kylmä pimeä aine, kuuma pimeä aine ja baryoninen eli nk. tavallinen aine. Parhaat lähinnä WMAP:sta saadut mittaustulokset osoittavat kylmän pimeän aineen olevan yleisin ainetyyppi. Kaksi muuta muodostavat vähemmän kuin 20 % kaikkeuden aineesta. Valosaaste
Valosaasteella on erilaisia muotoja, joista yksi on häikäisy, joka vaikeuttaa ympärillä olevien kohteiden havaitsemista. Häikäisyongelmat ovat yleisimmällään päivisin auringonvalon takia, mutta auringonvalon aiheuttamaa häikäisyä ei lasketa valosaasteeksi. Valosaasteeksi luetaan myös väärään paikkaan suuntautuva valo, kuten makuuhuoneeseen ulkoa loistavat katuvalot. Hohdevaloksi puolestaan kutsutaan valosaastetta, joka syntyy useiden valolähteiden vaikutuksesta taivaalle. Dopingaineet ja -menetelmät
Anabolisilla aineilla tarkoitetaan yleisesti anabolis-androgeenisiä steroideja, jotka ovat testosteronin synteettisiä johdoksia. Anabolisia aineita ovat myös muut aineet, joilla pystytään vaikuttamaan elimistön anaboliaan. Yleisimpiä urheilussa käytettyjä anabolisia aineita ovat testosteroni ja sen johdokset, kasvuhormoni, insuliini, istukkahormoni, klenbuteroli ja erilaiset hormonien esiasteet, prohormonit. Tähtienvälinen aine
Toisin kuin tähdet, tähtienvälinen (eli "interstellaarinen") aine voi olla eri olomuodoissa (neutraaleita atomeja, ioneja, molekyylejä ja kiinteää ainetta). Se siis voi koostua varatuista hiukkasista (elektronit, protonit, positronit), varauksettomista hiukkasista (fotonit, neutronit), atomeista ja molekyyleistä sekä pölyhiukkasista. Näistä atomeista suurin osa on vetyä ja heliumia, joita syntyi alkuräjähdyksessä. Osa on myös tähtien ydinreaktioissa muodostunutta raskaampaa ainesta, kuten hiiltä ja rautaa. Rautaa raskaammat alkuaineet ovat syntyneet supernovissa. Lisäksi tähtienvälisessä avaruudessa esiintyy myös neutriinoja, joita on erittäin vaikea havaita. Räjähde
Räjähde eli räjähdysaine on kemiallinen yhdiste, joka voi tuottaa erittäin lyhyessä ajassa suuren määrän kaasuja ja lämpöä, joka synnyttää valtavan paineen, joka etenee räjähdyksenomaisen nopeasti hajottaen ympäristöä. Räjähdysaineen räjähdysnopeus on yli äänen nopeuden 330 m/s, mutta se voi olla jopa 11 000 m/s. Räjähdysnopeudesta riippuu, millainen vaikutus räjähteellä ympäristöön on. Diklorofeeni
Diklorofeeni (CHClO) on fenoleihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Ainetta käytetään muun muassa fungisidina ja eläinlääketieteessä loismatojen hävittämiseen. Palonsuoja-aine
Palonsuoja-aine eli palonestoaine on kemikaali, joka estää tai hidastaa tulen leviämistä aineessa.
Palonestoaineita käytetään muun muassa tekstiileissä. Loisto (merenkulku)
Valosektoreiden suunnat on merkitty merikartalle. Monivärisillä kartoilla valkoinen valo kuvataan keltaisella kaarella tai sektorilla. Loistoluettelossa valosektorit annetaan suuntina mereltä kohti loistoa. Talviolosuhteissa loiston optisiin rakenteisiin kertynyt jää ja huurre voivat aiheuttaa virhenäyttämiä loistojen valosektoreissa. Dielektrinen kuumennus
Aine koostuu atomeista ja molekyyleistä. Vaikka nämä ovat ulospäin sähköisesti neutraaleja ne kuitenkin koostuvat protoneista (positiivinen varaus) ja elektroneista (negatiivinen varaus). Lisäksi myös eristeaineessa voi olla pieni määrä vapaita varauksen kuljettajia (elektroneja tai ioneja). Kun tällainen aine joutuu ulkoiseen sähkökenttään sen sähköinen tasapaino järkkyy. Positiivisesti varautuneet hiukkaset siirtyvät hiukan kentän suuntaan ja negatiivisesti varautuneet vastakkaiseen suuntaan. Kun sitten ulkoisen sähkökentän suunta vaihdetaan vastakkaiseksi tapahtuu vastaava siirtyminen toiseen suuntaan. Mitä nopeammin kentän suuntaa vaihdetaan ja mitä voimakkaampi sähkökenttä on sitä nopeampia ja suurempia nämä muutokset ovat. Tästä aineen sisällä olevien varausten värähtelystä johtuen aine lämpenee. Loistonärhi
Loistonärhet ovat kaikkiruokaisia. Niiden ruokavalio käsittää hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia, marjoja ja siemeniä. Valkaisuaine
Valkaisuaine on kemikaali, jota käytetään esimerkiksi tekstiilien valkaisuun. Se sisältää usein yhdistettä, jossa toiseen atomiin sitoutunut happiatomi on heikkosidoksinen ja reagoi helposti monien muiden aineiden kanssa. Valkaisuaineissa käytettyjä yhdisteitä ovat muun muassa natriumhypokloriitti (NaClO) ja vetyperoksidi (HO). Radioluminesenssi
Radioluminesenssi on luminesenssi-ilmiö, joka syntyy kun tiettyjä aineita altistetaan ionisoivalle säteilylle, kuten alfa-, beta- ja gammasäteilylle. Ionisoiva säteily virittää aineen atomien elektronit viritystiloille, joiden purkautuessa syntyy valoa. Radioluminesenssi-ilmiötä hyödynnetään tietyissä itsestään hohtavissa aineissa, joihin on sekoitettu jotain radioaktiivista ainetta, kuten tritiumia tai aikaisemmin käytettyä radiumin isotooppia 226, ja jotain radioluminesenssiä mahdollistavaa ainetta, kuten sinkkisulfidia (ZnS). Tässä esimerkissä radioaktiivisen radium-226 isotoopin ionisoiva säteily toimii sinkkisulfidin viritystilan aiheuttajana. Viritystilan purkautuessa vapautuu energiaa valon muodossa, eikä ulkoista energianlähdettä tarvita. Lämpöliike
Lämpöliike on lämmöstä johtuvaa aineen osasten liikettä. Lämpöliike on sitä voimakkaampaa, mitä korkeampi on kappaleen lämpötila. Aine koostuu atomeista tai niiden yhdisteistä, molekyyleista. Kiinteässä aineessa aineosaset värähtelevät lämpöliikkeen takia lähes paikallaan. Kun lämpötila nousee, voimistuva lämpöliike rikkoo aineen kiderakenteen. Nesteessä atomit tai molekyylit liikkuvat vapaasti, mutta niiden välinen vetovoima yhä sitoo niitä. Kaasuuntuneessa aineessa lämpöliike on niin nopeaa, ettei atomien tai molekyylien keskinäisillä vetovoimilla ole olennaista merkitystä. Loistelamppu
Loisteputkessa on elohopeaa, joka kaasuuntuu sähköpurkauksen vaikutuksesta. Kun nyt joko sähkökentän tai elektronien törmäilyn virittämät Hg-atomit palaavat perustasolle, ne lähettävät (emittoivat) UV-säteilyä. Erikoistehoste
Fyysiset tehosteet ovat sellaisia, joita luodaan fyysisesti ympäristöön ja voidaan siten nähdä paljaalla silmällä ja esimerkiksi kuvata normaalilla elokuvakameralla. Fyysiset tehosteet voidaan karkeasti jakaa neljään perusryhmään; "säätehosteet" (esimerkiksi tuuli, usva ja sade), "pyrotekniset tehosteet" (esimerkiksi räjähdykset ja tulipalot), "mekaaniset tehosteet" (esimerkiksi vaijerilennätykset ja hydrauliikka) ja "erikoisrekvisiitta" (esimerkiksi hajoavat esineet). Joskus myös erikoismaskeeraus lasketaan erikoistehosteeksi. Väliaine
Väliaine on fysiikassa ja tekniikassa käytetty käsite, jolla kuvataan ympäristöä, jossa jokin ilmiö (yleensä aallon eteneminen) tapahtuu. Yksinkertaisin väliaine on tyhjiö, jolla on vain kaksi ominaisuutta: sähköinen permittiivisyys, ε, ja magneettinen permeabiliteetti, μ, jotka yhdessä määräävät valon nopeuden. Kaasuilla, nesteillä ja kiinteillä väliaineilla on myös tiheys ja mekaanisia ominaisuuksia sekä virtausnopeus ja suuntaominaisuuksia. Nämä tekevät erityisesti kiinteästä väliaineesta hyvin monimutkaisen. Hyytelöimisaine
Hyytelöimisaineet ovat ruuan lisäaineita, joita käytetään erilaisten ruokien, kuten hyytelöiden, jälkiruokien ja karkkien, paksuntamiseen vakauttamiseen. Nämä aineet muodostavat ruualle rakenteen muodostamalla hyytelön. Jotkin stabilointiaineet ja sakeuttamisaineet ovat myös hyytelöimisaineita. Tyypillisiin hyytelöintiaineisiin kuuluvat muun muassa tärkkelykset, pektiini (E440), agar-agar (E406) ja liivate eli gelatiini (E441). Yleisimmistä hyytelöimisaineista liivate on aina eläinperäinen. Strontiumsulfidi
Strontiumsulfidia voidaan käyttää muiden strontiumyhdisteiden, esimerkiksi strontiumkarbonaatin valmistukseen ja nahankäsittelyssä karvanpoistoaineena. Tärkein käyttökohde on kuitenkin loisteaineiden valmistus. Viritettäessä europiumilla ja samariumilla doupattua strontiumsulfidia infrapunasäteilyllä ilmenee punaoranssi luminesenssi ja vihreää valoa tuottaa strontiumsulfidista, kalsiumsulfidista, rikistä ja ammoniumkloridista kuumentamalla saatu yhdiste. Resistanssi
Jokaisella aineella on omanlaisensa ominaisvastus, eli resistiivisyys. Aineen ominaisvastus on aineen sähköinen ominaisuus, joka kuvaa sitä miten hyvin aine johtaa sähköä. Jotakin tiettyä ainetta olevan kappaleen resistanssi riippuu johdin- tai eristeaineen ominaisuuksista ja kappaleen mitoista. Hyvin sähköä johtavia aineita kutsutaan johteiksi ja huonosti johtavia eristeiksi. Tuikeilmaisin
Tuikeilmaisin koostuu tuikeaineesta, valomonistinputkesta ja laskurielektroniikasta. Tuikeaineen ja valomonistinputken on oltava suojattuna ulkopuoliselta valolta. Tuikeaine voi olla kaasumaista, nestemäistä tai kiinteää ainetta. Valomonistinputkessa on fotokatodi ja useita dynodeita.