Mistä Demokritos tunnetaan?
Demokritos
Demokritos (, n. 460–370 eaa.) oli antiikin kreikkalainen esisokraatikkoihin lukeutunut filosofi, joka oli kotoisin Abderasta, Traakiasta. Hänet tunnetaan atomiopin kehittäjänä yhdessä Leukippoksen kanssa.
Demetrias
Demetrias () oli antiikin aikainen ja varhaisbysanttilaisen ajan kaupunki Magnesiassa Kreikassa. Sen perusti Makedonian kuningas Demetrios I Poliorketes noin vuonna 293 eaa. Kaupungin arkeologinen alue sijaitsee noin kolme kilometriä etelään nykyisestä Vóloksen kaupungista. Fysiikka
Länsimainen fysiikan ja tieteen synty ajoittuu antiikin Kreikkaan, jolloin niin sanotut esisokraatikot olivat ensimmäisiä yrittäessään selittää maailmaa tukeutumatta uskontoon tai muuhun yliluonnolliseen olioon. Leukippos ja Demokritos synnyttivät ajatuksen aineen rakenteesta. Demokritoksen mukaan aine koostui pienistä hiukkasista, joita ei voi enää jakaa osiin. Hiukkasen nimi on "atomos" eli atomi. Demokritos kannatti ajatusta, jonka mukaan maailmankaikkeus on muuttumaton ja ollut aina olemassa. Hänen jälkeen syntyi filosofinen koulukunta nimeltä epikurolaisuus. Epikurolaisuus otti vaikutteita Demokritoksen ajatuksesta aineen rakenteesta ja painotti jumalten neutraalia suhtautumista ihmisten asuttamaan maailmaan. Epikurolaisuuden mukaan jumalat eivät voi vaikuttaa millään tavalla maailmankaikkeuden toimintaan. Hermokrates
Hermokrates (, 400-luku eaa.) oli Syrakusan armeijan kenraalina ateenalaisten Sisilian sotaretken aikana. Thukydideen mukaan hän esiintyi ensimmäisenä julkisuudessa Gelassa vuonna 424 eaa. pidetyssä kokouksessa, jossa hän piti puheen, joka vaati Sisilian kreikkalaisia sovittelemaan heidän riitansa. Vuonna 415 eaa. hän suositteli liittoumaa, jossa joukko ei-sisilialaisia (jopa ei-kreikkalaisia, kuten Karthago) liittoutuisivat Ateenaa vastaan. Hänet valittiin yhdeksi Syrakusan kolmesta "strategokseksi", mutta jonkun ajan kuluttua tehtävä otettiin häneltä pois, koska hän ei ollut siinä menestyksekäs. Diokles Magnesialainen
Diokles Magnesialainen (ensimmäinen vuosisata eaa.) oli antiikin kreikkalainen kirjailija. Hän oli kotoisin Magnesiasta. Diokles tunnetaan ennen kaikkea teoksistaan "Filosofielämäkerrat" (, "Bioi tōn filosofōn") ja "Katsaus filosofeihin" (, "Epidromē tōn filosofōn"), joita Diogenes Laertios käytti filosofielämäkertojensa lähteenä. Teoksista on säilynyt vain katkelmia tätä kautta. Leonteus Lampsakoslainen
Strabon kuvaa Leonteusta yhdeksi Lampsakoksen ”kaupungin kyvykkäimmistä miehistä” yhdessä Idomeneuksen kanssa. Plutarkhos kuvaa Leonteuksen Lykofronille kirjoittaman kirjeen, jossa tämä kertoo Epikuroksen kunnioittaneen Demokritosta, koska tämä oli jouduttanut häntä oikean tiedon saavuttamisessa; ja että Epikuros oli alun perin julistanut olevansa ”demokritoslainen”. Sokrates
Ehkä tunnetuin mystiikkaan liittyvä seikka on Sokrateen riippuvuus omasta "daimonistaan", äänestä, joka puhui hänelle aina silloin ja vain silloin, kun hän oli tekemäisillään virheen. Sokrateen mukaan juuri tämä "daimon" (tai "daimonion") myös esti häntä osallistumasta politiikkaan. "Faidroksessa" kerrotaan, että Sokrates piti tätä eräänlaisena ”jumalallisen hulluuden” muotona, mielisairautena, joka on lahja jumalilta ja joka antaa meille ennustamisen, salatut menot, runouden, rakkauden ja jopa itsensä filosofian. "Daimonin" voidaan vaihtoehtoisesti ajatella olevan sama kuin intuitio. Kreikan kielen sana viittaa kuitenkin nimenomaan henkeen tai johonkin, jota nykyään kutsuttaisiin suojelusenkeliksi tai -hengeksi. Myös Sokrates näyttää antaneen "daimonilleen" sellaisia ominaisuuksia kuin persoonallisuus ja ääni. Joskus tällainen suojelusdaimon on käsitetty tai käännetty myös 'omaksitunnoksi'. Leukippos
Leukippokselta ei ole säilynyt kirjoituksia, jotka voitaisiin varmasti laittaa hänen nimiinsä. Hänen kirjoituksensa näyttävät sulautuneet myöhemmin yhteen hänen kuuluisimman oppilaansa Demokritoksen töiden kanssa. Jälkeenpäin ei ole mahdollista erottaa yhtään asiaa, joissa heidän voitaisiin katsoa olleen eri mieltä. Hänen maineensa jäi kokonaan hänen näkemyksensä systematisoineen Demokritoksen maineen alle. Diogenes Laertioksen mukaan Epikuros jopa epäili Leukippoksen historiallisuutta. Aristoteles ja Theofrastos kuitenkin selkeästi antoivat hänelle kunnian atomismin keksimisestä. Demokritos
Diogenes Laertios kertoo Demokritoksen olleen kaldealaisten ja maagien oppilas. Näiltä hän oppi tähtitiedettä ja teologiaa. Hänen kerrotaan käyneen myös Egyptissä ja Persiassa opiskelemassa muun muassa geometriaa. Demokritoksen kerrotaan käyneen Ateenassa, missä hän on ilmeisesti tavannut Sokrateen. Delfoin oraakkeli
Ennustukset olivat yleensä hyvin monitulkintaisia. Esimerkiksi Lyydian kuningas Kroisoksen kerrotaan lähettäneen sanansaattajan kysymään oraakkelilta, tuleeko hänen lähteä sotaretkelle Persiaa vastaan. Oraakkeli antoi kenties kuuluisimman vastauksensa, joka esitetään antiikin lähteissä (mm. Aristoteles, Diodoros Sisilialainen) heksametrimuodossa seuraavasti (suomennos proosamuodossa): Demokritoksesta
Aristoteles kirjoitti Demokritosta käsittelevän teoksen lisäksi myös useita muita teoksia, jotka olivat keskittyneet aiempien filosofien oppeihin. Näistä on säilynyt katkelmia myös kahdesta muusta teoksesta, teoksista "Arkhytaan filosofiasta" ja "Pythagoralaisista". Demonaks
Demonaks () (100-luku) oli antiikin kreikkalainen hellenistinen filosofi, joka pyrki herättämään kyynisen koulun uudelleen henkiin. Hän oli kotoisin Kyprokselta. Bysantin kirjallisuus
Filosofian saralla merkittävä varhaisen bysanttilaisen ajan kirjailija on Proklos, joka oli merkittävä uusplatonismin ideoiden levittäjä Välimeren alueella. Runoudessa tunnetuin kirjailija oli Romanos Melodos, joka tunnettiin hymnografioistansa. Maallisessa runoudessa taas tunnetuin sankarirunoelma on "Digenes Akritas", joka lienee syntynyt 900-luvulla. Filologian, retoriikan, grammatiikan ja ensyklopedian alalla Bysantin oppineet loivat runsaasti merkittäviä teoksia. Tietosanakirjoista tunnetuimpiin kuuluu "Suda". Sokrates
Viisautta etsiessään Sokrates alkoi kierrellä toreilla, gymnasioneissa ja käsityöläisten työpajojen lähettyvillä ja väitellä kaikkien tapaamiensa ateenalaisten kanssa. Väittelyissään hän kyseenalaisti ihmisten tietoja hyvästä, hyveestä ja kauneudesta. Hänen tavoitteenaan ei kuitenkaan ollut varsinaisesti vastapuolen käsitysten kumoaminen, vaan totuuden löytäminen, delfoilaista ohjetta ”tunne itsesi” ("gnothi seauton") noudattaen. Sokrates kehitti itselleen väittelytekniikan tai kyselymenetelmän, niin kutsutun sokraattisen menetelmän, jossa hän tekeytyi itse tietämättömäksi ja pyysi vastapuolelta opetusta jostakin asiasta ikään kuin saadakseen itse tietoa. Hän jatkoi kyselemistä, kunnes vastapuoli joutui ainakin myöntämään tietämättömyytensä puheenaiheen suhteen. Toisena tavoitteena hänellä oli varman tiedon löytäminen löytämällä menetelmän avulla käsitteille määritelmiä. Sokrates käytti menetelmää erityisesti aikansa moraalikäsitysten tutkimiseen. Demetrios Faleronlainen
Demetrios Faleronlainen (, kuoli n. 280 eaa.) oli antiikin kreikkalainen puhuja ja yksi ensimmäisistä peripateettisen koulukunnan filosofeista. Ateenan esikaupungista Faleronista kotoisin oleva Demetrios oli Aristoteleen seuraajan Theofrastoksen oppilas. Hän kirjoitti laajasti historiasta, politiikasta ja retoriikasta sekä kirjallisuuskritiikkiä varsinkin runoudesta. Hän kokosi myös Aisopoksen tarinoita. Avoin yhteiskunta
Popper arvostelee voimakkaasti Platonia, jonka esittämä filosofien johtama luokkayhteiskuntainen valtio on hänen tulkintansa mukaan kunnioittamiensa Sokrateen ja Demokritoksen ajatuksien vastainen. Popper lainaa Demokritosta: "...ja vaikka harvat saattavat panna alulle toimenpiteen, olemme kaikki kykeneviä sen arvioimiseen." Atomiteoria
Kemiassa ja fysiikassa, atomiteoria on tieteellinen teoria, jonka mukaan kaikki aine koostuu diskreeteistä eli epäjatkuvista yksiköistä eli atomeista, jotka ovat kemiallisesti jakamattomia. Atomiteoriaa kuvataan atomimallien avulla. Atomiteorian avulla pystytään selittämään tiettyjä ilmiöitä, kuten miksi aineella on tietty olomuoto tietyssä lämpötilassa. Demokritos ja Demokritoksen oppi-isä Leukippos pohtivat aineen koostumusta ja päätyivät siihen, että aine koostuu atomeista, ja että atomi on jakamaton. Jakamaton on kreikaksi "atomos", josta sana atomi on johdettu. Nykyään atomien kuitenkin tiedetään koostuvan osasista ja atomeita voitavan jakaa fissioreaktioilla. Nykyisin on vallalla kvanttimekaaninen teoria, mutta sitä ovat edeltäneet Bohrin, Sommerfeldin, Rutherfordin ja Thomsonin teoriat.
Antiikin Kreikassa maailman ajateltiin koostuvan neljästä alkuaineesta, tulesta, vedestä, maasta ja ilmasta. Tämän ajattelumallin kehitti Empedokles 400-luvulla eaa. Myöhemmin Demokritos ja hänen opettajansa Leukipos kehittivät uuden mallin, jonka mukaan nämä neljä elementtiä koostuivat atomeista, jotka ovat jakamattomia ja niitä erottaa tyhjyys. Antiikin tunnetuin filosofi Aristoteles ei kuitenkaan uskonut tyhjiön olemassaoloon ja näin kielsi Demokritoksen mallin. Koska Aristoteleen kirjoitukset hallitsivat eurooppalaista sivistystä pitkälle keskiajalle saakka, jäi atomiteoria taka-alalle kahdeksi vuosituhanneksi. Demokritoksen malli kuitenkin säilyi jälkipolville roomalaisen runoilijan Lucretiuksen teoksen "De rerum natura (Maailmankaikkeudesta)" ansiosta. Demokritos
Demokritos esitti, että atomeilla oli ainoastaan joitakin ominaisuuksia, näitä olivat koko, muoto ja massa. Kaikki muut ominaisuudet, niin kuin väri ja maku, olivat aineen ominaisuuksia ja saivat alkunsa ruumiimme ja tarkastelemiemme asioiden atomien välisestä monimutkaisesta vuorovaikutuksesta. Hän myös oli sitä mieltä, että atomien todelliset ominaisuudet määrittivät aineen havaitut ominaisuudet — esimerkiksi kirpeältä maistuva koostui pienistä ja terävistä atomeista, kun taas makealta maistuva koostui suurista ja pyöreistä atomeista. Näiden atomien vuorovaikutus kielessä olevien atomien kanssa sai aikaan maun aistimuksen. Jotkut ainekset ovat hyvin kiinteitä, koska niiden atomeissa on ikään kuin koukut, jolla ne tarttuvat toisiinsa, jotkut ainekset taas ovat liukkaita, koska ne koostuvat hyvin hienoista, pienistä atomeista jotka sujahtavat helposti toistensa välistä. Demokritoksen omin sanoin: "Asioiden on sovittu olevan makeita, katkeria, kuumia, kylmiä ja värikkäitä; mutta todellisuudessa ne ovat atomeita ja tyhjyyttä". Atomismi
Atomistit olivat ryhmä esisokraattisia filosofeja antiikin Kreikassa. Kreikkalaisen atomiopin isänä pidetään Leukipposta. Tunnetuin atomisti oli tämän oppilas Demokritos, joka kehitti ensimmäisenä teorian atomeista, jakamattomista perusyksiköistä. Heitä kutsutaan kotipaikkansa mukaan "abderalaisiksi". Atomismin omaksuivat myös Epikuros ja epikurolaiset. Lykurgos Ateenalainen
Antiikin ajan kirjailijat mainitsevat visitoista Lykurgoksen säilynyttä puhetta, mutta nykyään tunnetaan ainakin kahdenkymmenen otsikot. Näistä on säilynyt ainoastaan kokonainen Leokratesta vastaan pidetty puhe vuodelta 330 eaa. sekä katkelmia muutamista muista. Näin tiedot Lykurgoksen puhujanlahjoista ja hänen käyttämästään tyylistä ovat hyvin epätäydellisiä. Dionysios Halikarnassoslainen ja muut antiikin ajan kriitikot kiinnittivät huomiota hänen puheidensa eettiseen sisältöön, mutta he arvostelivat hänen käyttämiensä metaforien tylyyttä, epätäsmällisyyttä puheen aiheen esittelyssä sekä useita poikkeamia pääasiasta. Hänen tyylinsä on kerrottu olleen ylevää ja suurellista, mutta ei kuitenkaan eleganttia tai viihdyttävää. Hänen teoksiaan on kommentoinut mm. Didymos Aleksandrialainen. Ailios Theon mainitsee kaksi hänen nimiinsä laitettua kirjoitusta, "Helenan ylistys" ja "Eurybatoksen surkuttelu", mutta kyseisen Lykurgoksen täytyy olla joku muu henkilö. Herakleitos
Herakleitos (, noin 535–475 eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi ja merkittävimpiä esisokraatikkoja. Filosofin näkemysten monitulkintaisuuden vuoksi aikalaiset antoivat hänelle lempinimen ”Hämärä” ("Skoteinos"). Herakleitos käytti tiettävästi länsimaisen filosofian historiassa ensimmäisenä kreikan "logos"-sanaa sen arkimerkityksen 'puhe' ylittävässä merkityksessä '(maailman)järki'. Hänen ajatuksensa vaikuttivat Sokrateehen, Platoniin ja stoalaisuuteen. Myös 1800-luvun filosofia kiinnitti paljon huomiota Herakleitokseen. Traakian Demokritos-yliopisto
Traakian Demokritos-yliopisto () on yliopisto, joka toimii Länsi-Traakiassa Kreikassa. Se on perustettu vuonna 1973 ja se aloitti toimintansa seuraavana vuonna. Yliopisto on nimetty traakialaisen filosofi Demokritoksen mukaan. Demaratos Korinttilainen
Demaratoksen ansioksi on luettu paljon. Häntä pidetään Rooman myyttisten etruskikuninkaiden kantaisänä, eivätkä Fabius Pictor tai Polybios hänestä tunnu muuta väittävänkään. Myöhempi traditio (varsinkin Dionysios Halikarnassolainen) antaa seikkaperäisemmän kuvan, jota on sekä kyseenalaistettu että monella tavoin tulkittu. Antiikin traditio esittää nimenomaan Demaratoksen hellenisoineen Etrurian opettamalla etruskeille kreikkalaisten kirjainten käytön ja tuomalla mukanaan kreikkalaisia savityötaidon osaajia. Tällaisissa kertomuksissa Demaratos saa tietenkin liian keskeisen aseman, mikä nimenomaan on myytin luomista, mutta hänen historiallisuuttaan olisi vaikea kiistää. Pliniuksen kertomuksen kannalta mielenkiintoista on myös, että Sisilian etelärannikolla sijainneen Kamarinan kaupungin kaivauksissa on löytynyt piirtokirjoituksia, jotka osoittavat paikalla olleen myös korinttilaisia, joiden yhteydessä mainitaan myös Diopos-niminen taiteilija. On kuitenkin korostettava, että Demaratos oli vain yksi monista kreikkalaisista liikemiehistä, jotka olivat jo 700-luvulta eaa. lähtien havainneet Etrurian ja myös koko Italian loistavaksi markkina-alueeksi. Antiikin Kreikan kirjallisuus
Apollonios Rhodios syntyi noin vuonna 295 eaa. Hänet muistetaan parhaiten eeppisestä teoksestaan "Argonautika", joka kertoo Iasonin ja tämän miehistön seikkailuista heidän etsiessään kultaista taljaa. Teos on paradoksaalinen ja kokeellinen, ja sitä on luonnehdittu anti-eepokseksi, joka kyseenalaistaa oman lajityyppinsä. Apollonios opiskeli Kallimakhoksen oppilaana, mutta he riitautuivat myöhemmin. Hän toimi myös Aleksandrian kirjaston hoitajana noin 13 vuotta. "Argonautikan" lisäksi hän kirjoitti kaupunkien perustamista käsitelleitä runoja sekä epigrammeja. Vergilius omaksui paljon vaikutteita "Argonautikasta" kirjoittaessaan teostaan "Aeneis". Antiikin tiede
Pythagoralaisten ja miletoslaisten ohella luonnonfilosofian saralla vaikuttivat myös elealaiset ja atomistit. Atomistien, joihin kuuluneista filosofeista nimekkäimmät olivat Demokritos ja Leukippos, mielestä kaikki rakentui erittäin pienistä, jakamattomista kappaleita, joita he kutsuivat atomeiksi, sekä tyhjästä tilasta. Heidän mukaansa atomeja oli erilaisia. Ne poikkesivat koon, muodon ja järjestäytymisasennon suhteen toisistaan ja nämä poikkeavuudet aiheuttavat lopulta erot silminhavaittavissa kappaleissa. Itse atomeja oli atomistien mukaan mahdoton havaita. Yllättävällä tavalla tämä vastaa hyvin paljon nykyistä käsitystä maailmankaikkeuden rakenteesta, joskin atomit eivät ole jakamattomia, ne voidaan havaita ja niiden erot ovat erityyppisiä kuin atomistit kuvittelivat. Atomistien nimiin on laitettu varhaisimmat tieteelliset kokeet. Epikurolaiset omaksuivat myöhemmin atomiopin, mutta muutoin liikkeen kannatus jäi vähäiseksi ja lopulta ajatus atomeista kuihtui kokoon. Atomismi
Leukippos ja hänen oppilaansa Demokritos opettivat 400-luvulla eaa., että näkymättömissä oleva kaikkien fysikaalisten kappaleiden substanssi koostuu atomeista ja tyhjyydestä. Sekä atomit että tyhjä olivat ikuisia: niitä ei ollut luotu eivätkä ne koskaan tuhoutuisi. Demokritos tuli kuuluisaksi tästä opista, mutta hän seurasi siinä hyvin läheisesti opettajansa Leukippoksen ajatuksia. Leukippokselta ei ole säilynyt kirjoituksia, ja Demokritoksenkin teoksista on säilynyt vain joitakin katkelmia. Apollon
Apollonin kunniaksi vietettiin Delfoin Python kisoja. Roomassa Apollon sai huomattavan aseman keisarin suojelusjumalana, varsinkin Augustuksen aikana. Hänen pääpalvontapaikkojaan olivat Delfoi ja Delos. Apollon on helppo tunnistaa antiikin taiteessa tunnusmerkeistään, laakeriseppeleestä ja lyyrasta, joista on tullut mm. Suomessa yliopistosivistyksen tunnuksia. Lisäksi hänet kuvataan yleensä alastomana ja pitkäkutrisena; hänen symboleinaan ovat lyyran ja laakeriseppeleen lisäksi jousi, jolla hän saattaa ampua sekä vahingoittavia että parantavia nuolia, sekä kithara. Lokris
Lokris oli saanut nimensä sitä asuttaneesta lokrien eli lokrislaisten heimosta ("Lokroi", , lat. "Locri" ja "Locrenses"). Nämä olivat kreikkalaisen perinteen mukaan lelegien jälkeläisiä. Nimen sanottiin tulleen lelegien muinaisesta kuninkaasta Lokroksesta. Lokrit ilmeisesti sekoittuivat kuitenkin jo suhteellisen varhain helleeneihin eli kreikkalaisiin. Viimeistään Homeroksen eepoksissa lokrit ovat kreikkalaisia, ja joidenkin perinteiden mukaan jo helleenien kantaisä Deukalion olisi asunut alueella Opuksessa tai Kynoksessa. Theokritos
Theokritos (, s. noin 305 eaa.) oli antiikin kreikkalainen runoilija, joka oli kotoisin Syrakusasta. Hän oli kreikkalaisen paimenrunouden perustaja ja pääedustaja. Atomismi
Antiikin kreikassa atomistit olivat eräs esisokraattisten filosofien ryhmä. Atomiopin isänä pidetään Leukipposta 400-luvulla eaa. Tunnetuin atomisti oli tämän oppilas Demokritos. Intialaisessa filosofiassa atomismia ovat edustaneet muun muassa vaisheshika-koulukunta sekä buddhalainen atomismi. Ritarit (Aristofanes)
Kaksi orjaa, Nikias ja Demosthenes, juoksee ulos isäntänsä talosta ja valittaa selkäsaunasta, jonka ovat saaneet isännältään Demokselta (”Kansa”). He myös kiroavat orjakumppaniaan Kleonia syypäänä heidän ongelmiinsa. He selittävät, että Kleon (tai Paflagonialainen, jolla nimellä hänestä näytelmässä puhutaan) on saanut itsensä Demoksen suosioon, ja syyttävät tämän käyttävän etuoikeutettua asemaansa väärin kiristykseen ja korruptioon. Orjat kertovat, että jopa teatterinaamioiden tekijät pelkäävät Kleonia, eikä ketään heistä saatu tekemään tästä karikatyyriä näytelmää varten. He kuitenkin sanovat olettavansa, että yleisö tunnistaa henkilön ilman naamiotakin. Kleon-orja viittaakin selvästi kaikkien tuntemaan poliitikko Kleoniin. Kreikkalainen komedia
Nykyajasta katsottuna merkittävin vanhan komedian kirjailijoista on Aristofanes, jonka teokset edustavat poliittisella satiirillaan ja seksuaalisilla vihjauksillaan usein koko lajityyppiä. Aristofanes pilkkasi aikansa merkittävimpiä henkilöitä ja instituutioita, mikä näkyy esimerkiksi siinä, miten hän käsitteli Sokratesta näytelmässään "Pilvet". "Linnuissa" hän arvosteli puolestaan Ateenan demokratiaa, "Lysistratessa" peloponnesolaissotaa. Aristofanes oli kuitenkin vain yksi lukuisista komediakirjailijoista, joita Ateenassa 400-luvun lopulla toimi. Hänen merkittävin aikalaiskilpailijansa oli Eupolis. René Descartes
Descartesin epäilyn välineistä tunnetuin lienee niin sanottu kartesiolainen demoni. Descartes ei pitänyt havaintoa luotettavana tiedonlähteenä subjektista riippumattomasta todellisuudesta, koska on mahdollista, että on olemassa jonkinlainen ilkeä kaikkivoipa demoni, pettävä jumala (lat. "deus deceptor"), joka tuottaa subjektille sen havainnot, jotka antavat täysin virheellisen kuvan todellisuudesta. Samaten demoni saattaa hypnotisoida meidät uskomaan vääriä laskuja oikeiksi, joten edes matemaattiset totuudet eivät välttämättä pidä paikkaansa. Väittely
Dialektiikka on oppia väittelytaidosta. Väittely on vanha opetusmenetelmä, jota käyttivät antiikin Kreikassa muun muassa sofistit, Sokrates, Platon, Aristoteles ja roomalaiset reetorit. Sokrateen oma dialektinen kysely- ja opetusmenetelmä tunnetaan nimellä sokraattinen menetelmä. Kreikka
Antiikin Kreikan kulttuurilla (700 eaa. – 400 jaa.) on ollut suuri vaikutus Euroopan historiassa. Antiikin Kreikkaa kutsutaan usein länsimaisen sivistyksen kehdoksi. Kreikassa ovat kehittyneet muun muassa demokratia, filosofia, esittävä kuvanveisto, länsimainen kirjallisuus ja teatteri sekä historiankirjoitus. Kirjallisuudessa oli pitkään hallitsevana eepillinen runous, jota edusti muun muassa "Iliaan" ja "Odysseian" kirjoittajana pidetty Homeros. Myöhemmin kehittyivät lyyrinen runous ja antiikin Kreikan teatteri. Kreikkalaisen tragedian suuret nimet ovat Aiskhylos, Sofokles ja Euripides, komedian puolestaan Aristofanes ja Menandros. Antiikin Kreikan uskonto oli monijumalinen. Siihen liittyy laaja kreikkalainen mytologia, joka oli usein kirjallisuuden ja kuvanveiston aiheena ja on vaikuttanut paljon myöhempäänkin taiteeseen. Soittimina kithara ja aulos olivat yleisimmät ja arvostetuimmat. Demokritoksesta
Demokritoksesta () oli Aristoteleen kirjoittama teos, joka käsitteli nimensä mukaisesti esisokraatikkoihin luetun filosofi Demokritoksen ajattelua. Teos ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta se tunnetaan muiden antiikin aikaisten lähteiden kautta. Polykrates (sofisti)
Polykrates () (300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen sofisti ja reettori. Hän opetti Ateenassa ja myöhemmin Kyproksella. Polykrates kirjoitti retorisia puheita aiheista, jotka voidaan nähdä paradoksaalisina: ylistyksen ("enkomion") Klytaimnestralle, antiikin "femme fatalelle"; syytekirjelmän Sokrateelle ("Sokrateen syyte"), jonka kuolemantuomiota oli yleisesti alettu pitää vääränä; sekä ylistyksen Busirikselle, joka oli epäinhimillisyydestään tunnettu Egyptin myyttinen kuningas. Sen lisäksi hän kirjoitti puheita esimerkiksi hiiristä ja ruukuista. Isokrates hyökkäsi voimakkaasti Busirikselle osoitettua ylistystä vastaan omassa "Busiris"-nimisessä teoksessaan, joka on edelleen säilynyt. Dionysios Halikarnassoslainen luonnehti Polykrateen tyyliä kylmäksi, karkeaksi ja hienostumattomaksi. Kritias
Kritias (460–403 eaa.) oli Ateenaa hallinneen kolmenkymmenen tyrannin johtaja, ja yksi väkivaltaisimmista tyranneista. Hänet liitettiin usein yhteen Sokrateen kanssa, ja tämä oli yksi seikoista, joka pidätteli Sokratesta osallistumasta politiikkaan. Hän oli myös Platonin eno. Atomismi
Demokritoksen ajatukset ovat säilyneet enimmäkseen välikäsien, joskus epäluotettavien ja ristiriitaisten, kautta. Parhaiten atomioppi tunnetaan Aristoteleen kritiikin kautta. Aristoteles näki Demokritoksen merkittävänä haastajana luonnonfilosofiassa. Peloponnesolaissota
Aristofanes kirjoitti useita komedioita sodan aikana. Useat niistä ottavat kantaa sotaa vastaan ja vitsailevat ateenalaisten poliitikkojen kustannuksella. "Akharnalaiset"-komediassa, joka esitettiin vuonna 425 eaa., sotaan väsynyt maanviljelijä Dikaiopolis solmii spartalaisten kanssa oman rauhansopimuksensa. Vuonna 411 eaa. kirjoitetussa "Lysistratessa" Ateenan naiset taas menevät seksilakkoon saadakseen miehensä lopettamaan sodan. Vuonna 424 eaa. esitetty "Ritarit" on Aristofaneen hyökkäys Kleonia vastaan. Ritareissa esiintyy hahmo nimeltä Demos ("kansa"), joka omistaa kaksi orjaa: "Nikiaan" ja "Demostheneen". Orjat valittavat Demoksen holhoojan "Paflogonialaisen" (Kleon) käytöksestä Demosta kohtaan. Demokritos
Myöhemmin Demokritoksen kerrotaan olleen Leukippoksen oppilaana. Demokritoksen ja Leukippoksen välisestä suhteesta ei kuitenkaan ole täyttä varmuutta. Antiikin lähteet pitävät Leukipposta atomiopin varsinaisena kehittäjänä, mutta toisaalta opin perusperiaatteet laitetaan usein kummankin nimiin. On mahdollista, että Leukippos ja Demokritos ovat kehittäneet opin yhteistyössä. Joka tapauksessa Demokritos kehitti atomiopista kokonaislaatuisen filosofisen järjestelmän. Demokritos
Demokritoksen kerrotaan kehittäneen yhdessä Leukippoksen kanssa ajatuksen, jonka mukaan kaikki aine koostuu katoamattomista, jakamattomista ja ikuisesti muuttumattomista hiukkasista, joita Demokritos kutsui nimellä "atomos", "jakamaton". Tästä termistä on kehittynyt myös nykyään käytetty sana atomi. Nämä hiukkaset ovat jatkuvassa liikkeessä. Atomien välillä ja sisällä on tyhjää tilaa ja ne ovat eri muotoisia ja kokoisia. Eri kokoisten ja muotoisten atomien yhdistelmistä syntyy eri aineita. On mahdotonta sanoa, mitkä näistä ajatuksista olivat alun perin Leukippoksen ja mitkä Demokritoksen. Euthyfron
Dialogi sijoittuu juuri Sokrateen oikeudenkäyntiä edeltäneeseen aikaan, jolloin Sokrates tapaa Stoa Basileioksen luona nuoren miehen, Euthyfronin, joka on saanut maineen uskonasioiden asiantuntijana. Sokrates kertoo tälle aluksi Meletoksen ja muiden syyttäjiensä taholta saamastaan syytteestä. Euthyfron esittää, että syytteen taustalla on Sokrateen väite omasta "daimonionistaan" tai jumalallisesta hengestään, joka Sokrateen mukaan varoitti häntä aina kun hän oli tekemäisillään virheen. Tällainen väite tarkoitti, että Sokrates oli esittämässä uskontoon uudistuksia. Timokrates Rodoslainen
Timokrates Rodoslainen oli Rodokselta kotoisin ollut kreikkalainen, joka eli 300-luvulla eaa. Persialainen satraappi Farnabazos lähetti hänet yllyttämään kreikkalaiset sotaan Spartaa vastaan vuonna 396 eaa. tai 395 eaa. Timokrates vieraili Ateenassa, Thebassa, Korintissa ja Argoksessa. Kaupungit aloittivatkin niin sanotun Korintin sodan Spartaa vastaan. Ritarit (Aristofanes)
Agorakritos palaa, ja sanoo nuorentaneensa Demoksen menetelmällä, joka kuulostaa enemmän siltä kuin hän olisi valmistanut makkaraa. Demoksen talon ovet avataan, ja tämän ilmiömäinen muodonmuutos paljastuu — hän on kuin ilmetty, Pindaroksen runossa mainittu ”violettikruunuinen Ateena”. Agorakritos esittelee Demokselle Rauhansopimukset, kaksi kaunista neitoa, joita Kleon oli pitänyt vangittuna sotaa pitkittääkseen. Demos kutsuu Agorakritoksen juhliin, ja kaikki poistuvat iloisina — paitsi Kleon, joka on joutunut makkaranmyyjäksi kaupungin portille rangaistuksena teoistaan. Demokritoksen ja Epikuroksen luonnonfilosofian ero
Demokritoksen ja Epikuroksen luonnonfilosofian ero () on Karl Marxin väitöskirja, joka valmistui vuonna 1841. Marx vertailee siinä teoksen nimen mukaisesti kahden antiikin kreikkalaisen filosofin, Demokritoksen ja Epikuroksen, luonnonfilosofisia näkemyksiä. Tarkastelun kohteena on erityisesti atomioppi. Ródos
Tunnettuja Ródoksella vaikuttaneita antiikin ajan taidemaalareita olivat Filiskos, Tauriskos, Aristonides ja Protogenes. Protogeneen tunnettu maalaus, jossa oli kuvattuna kaksi attikalaista kolmisoutulaivaa, oli aikoinaan esillä Ateenan Akropoliin propylaioilla. 
Ródoksella toimi hellenistisellä kaudella kukoistava kuvanveistokoulu. Saarelle saapuikin taiteilijoita kaikkialta kreikkalaisesta maailmasta. Kuvanveistäjistä tunnetuimpia ovat Khares Lindoslainen, joka valmisti Rodoksen kolossin, Filiskos, Aristonides, Tauriskos, Apollonios, Agesandros, Polydoros ja Athinodoros. Apollonios yhdessä veljensä Tauriskoksen kanssa veisti "Farnesen härkä" -veistoksen. Veljekset eivät olleet pitkästä saarella oleskelusta huolimatta rodoslaisia. Athinodoros, Polydoros ja Agesandros veistivät yhdessä ”"Laokoon ja hänen poikansa"” -veistoksen, jota Plinius vanhempi piti huomattavimpana ihmisen milloinkaan luomista taideteoksista. Ensimmäisen vuosisadan aikana veistos kuljetettiin Roomaan ja löydettiin uudelleen vuonna 1506. Samothrákin saarelta löydetyn ja voiton jumalatar Nikeä esittävän "Samothraken Nike" -veistoksen tekijäksi on veikkailtu 100-luvun alkupuolella eaa. aktiivisena ollutta Pythokritos Rodoslaista. Renessanssin ajan kuvanveistäjät, kuten esimerkiksi italialainen Michelangelo, hakivat innoitusta antiikin kreikkalaisten töistä. Deinarkhos
Demetrioksen karkottamisen jälkeen Demetrios I:n palautettua demokratian Deinarkhos joutui makedonialaissympatioidensa vuoksi pakenemaan henkensä uhalla Khalkiiseen Euboiaan maanpakoon. Ystävänsä Theofrastoksen avustuksella Deinarkhos pääsi palaamaan takaisin Ateenaan noin vuonna 292 eaa., jossa hän puolisokeana ja ystävänsä ryöstämänä kuoli yli 70-vuotiaana. Antiikin Kreikan kirjallisuus
Demosthenes taisteli ennen kaikkea Makedonian kasvavaa uhkaa vastaan. Hänen tunnettuja puheitaan ovat useat Filippos II:ta vastaan suunnatut puheet, kuten "Ensimmäinen", "Toinen" ja "Kolmas filippolainen puhe", "Olynthiakos" sekä "Rauhasta". Demosthenestä pidetään Kreikan suurimpana puhujana: antiikin aikana häneen viitattiin 'Puhujana' siinä missä Homerokseen 'Runoilijana'. Antiikin Kreikan kirjallisuus
Aristoteleen oppilaan Theofrastoksen teos "Luonnonfilosofien käsityksistä" ("Fysikōn doksai"), josta ainoastaan tutkielma "Aisteista" on säilynyt, on ensimmäinen varsinainen doksografia. Teos "Luonteita" on humoristinen kuvaus ihmisluonteista. Stoalaisen koulukunnan perustajan Zenonin teos "Valtio" on eräs tunnetuista kadonneista teoksista. Stoalaisilta säilyneisiin kreikankielisiin teoksiin lukeutuvat muun muassa Kleantheen "Hymni Zeukselle", Epiktetoksen "Käsikirja" ja "Keskusteluja" sekä Marcus Aureliuksen teos "Itselleni", joka oli kirjoitettu kreikaksi, vaikka kirjoittaja oli Rooman keisari. Stoalaisten tekstifragmenttien kokoelma "Stoicorum veterum fragmenta" sisältää paljon erityisesti Khrysippokselta säilyneitä katkelmia.
Epikurolaisen koulukunnan teoksista on säilynyt muun muassa joukko Epikuroksen kirjeitä sekä hänen "Pääoppinsa". Kyynikot loivat kaksi lajityyppiä, "diatribe"-keskustelun sekä satiirin. Ensin mainitun lajityypin popularisoi Bion Borysthenesläinen, jälkimmäistä edusti puolestaan Menippos (tästä saivat alkunsa menippolaiset satiirit). Pyrrhonististä skeptisismiä edustanut Timon Fleiuslainen kirjoitti parodisen ja satiirisen teoksen "Pilkkarunot" ("Silloi"), ja saman koulukunnan Sekstos Empeirikos puolestaan Pyrrhonin opin yleisesityksen "Pyrrhonismin pääpiirteet". Demoni
Demoni eli daimoni () oli antiikin kreikkalaisilla muun muassa Homeroksen mukaan jumaluusolento, joka oli ihmisen kaksoisolento tai suojelushenki. Sokrates kertoi, että hänellä on oma "daimonion", joka antoi hänelle neuvoja. Antiikin Kreikan kirjallisuus
Kallimakhos, joka eli samaan aikaan kuin Theokritos, työskenteli koko aikuisuutensa Aleksandriassa, jossa hän kokosi kirjaston teosten hakemiston ("Pinakes"). Hänen runoudestaan on säilynyt vain katkelmia. Runoudessa hänet tunnetaan elegioistaan. Tunnetuin teos oli "Aitia" (”Syyt”), joka selvittää neljässä kirjassa erikoisten tapojen, juhlien ja nimien alkuperiä. Sen rakenne tuli myöhemmän roomalaisen runoilijan Ovidiuksen teosten malliksi. Sen osittain säilyneisiin osiin kuuluu hoviruno "Bereniken hiukset" ("Koma Berenikes"), jota roomalainen Catullus käytti myöhemmin esikuvanaan. Kallimakhos kirjoitti myös eeppisiä runoja; näitä olivat "Hekale" sekä "Ibis", joka oli suunnattu hänen aikaisempaa oppilastaan Apolloniosta vastaan. Filolaos
Filolaos oli Sokrateen ja Demokritoksen aikalainen, mutta heitä vanhempi, ja jonkin verran Empedoklesta nuorempi. Hän oli myös Zenon Elealaisen, Melissoksen ja Thukydideen aikalainen, joten hänen syntymänsä voidaan ajoittaa noin vuoteen 480 eaa. Diogenes Laertioksen mukaan Filolaos syntyi Krotonissa, ja joidenkin muiden lähteiden mukaan Taraksessa; kummatkin sijaitsivat Suur-Kreikassa nykyisen Italian eteläosassa. Filolaos oli Krotonissa pythagoralaisten vainojen aikaan. Demiurgi
Platon viittaa demiurgiin useaan otteeseen sokraattisessa dialogissaan "Timaios". Hän kuvaa demiurgin olentona, joka "suunnitteli ja muovasi" aineellisen maailman. Hän määrittelee demiurgin varauksettoman hyväntahtoiseksi ja halukkaaksi luomaan parhaan mahdollisen maailman. Maailmasta tuli kuitenkin osittain epätäydellinen, koska demiurgin täytyi käyttää olemassa ollutta kaaosmateriaa, joka oli halutonta taipumaan hänen muovailuyrityksiinsä. Deiradiotai
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Tuolloin sen alkuperäinen fyle eli ”heimo” oli Leontis ja sillä oli kaksi edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Myöhemmin hellenistisellä kaudella demoksissa tapahtui muutoksia, ja niiden seurauksena demos kuului vuodesta 307/306 eaa. Antigonis-fyleen ja fylen lakkauttamisen jälkeen vuodesta 201/200 eaa. jälleen Leontis-fyleen. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä "Deiradiōtēs" (). Demosthenes
Demosthenes (383 eaa. – 322 eaa.) oli kreikkalainen valtiomies, joka luetaan kymmenen attikalaisen puhujan joukkoon. Hän oli Ateenan itsenäisyyden lämmin puolustaja Ateenaa uhannutta makedonialaista valtauspolitiikkaa vastaan. Hän koetti nostattaa niin sanotuilla "filippolaisilla puheilla" ateenalaiset taisteluun Makedoniaa vastaan. Sokraattinen menetelmä
Sokraattinen menetelmä (, "elenkhos", 'kumoaminen') on Sokrateen kehittämä dialektinen, dialogia hyödyntävä kysely- ja opetusmenetelmä. Se on eräänlainen kyseenalaistava ristikuulustelu tiedon tai mielipiteiden löytämiseksi tai väitteiden kumoamiseksi. Menetelmän on kuvannut ja formalisoinut Platon varhaisemmissa niin sanotuissa sokraattisissa dialogeissaan, kuten "Euthyfronissa" ja "Theaitetoksessa", esittäen Sokrateen keskustelujen pääkuulustelijana. Sokrates käytti menetelmää erityisesti moraalin avainkäsitteiden selvittämiseen. Menetelmä on yksi merkittävimmistä panoksista, jonka Sokrates on antanut länsimaiseen ajatteluun. Demos
Demoksista tuli merkittäviä vasta Kleistheneen uudistusten myötä arkaaisen kauden loppupuolella vuonna 508 eaa. Uudistuksissa kansalaisuuden vaatimukseksi tuli se, että henkilö oli kirjattu jonkun demoksen jäseneksi. Aiemmin kansalaisuus oli perustunut jäsenyyteen fratriassa eli perheiden ryhmässä. Samassa uudistuksessa demos-järjestelmä toteutettiin myös Ateenan kaupungissa itsessään, jossa demoksia ei aiemmin ollut. Kansalaisiin alettiin viitata isännimen lisäksi demonyymillä eli demokseen perustuvalla lisänimellä, kuten "Sōkratēs Sōfroniskou Alōpekēthen", ”Sokrates Sofroniskoksen poika Alopeken demoksesta”. Quintus Curtius Rufus
On myös väitetty, että Curtius ja Diodoros käyttivät Kleitarkhoksen lisäksi lähteenään Duris Samoslaisen historiaa ja Diyllosta. Hammondin mukaan Curtius käytti Diyllosta muun muassa Kreikkaa käsittelevissä asioissa. Kreikan tapahtumien kuvaukset poikkeavat tyyliltään muusta tekstistä esimerkiksi siten, että ne ovat vähemmän sensaatiomaisia eivätkä suhtaudu Aleksanteriin vihamielisesti. Curtius olisi lisäksi käyttänyt Hegesias Magnesialaista neljännessä kirjassa, jossa kuvataan Gazan tapahtumia. Seitsemännessä kirjassa Curtius käyttää Hammondin mukaan Kleitarkhoksen lisäksi muun muassa Aristobulosta ja Onesikritosta. Ksenokrates
Ksenokrates oli pahastunut makedonialaisesta vaikutuksesta, joka oli silloin vallalla Ateenassa, ja pian Demostheneksen kuoleman (322 eaa.) jälkeen hän kieltäytyi hänelle tarjotusta kansalaisuudesta. Hänellä ei kuitenkaan ollut varaa maksaa muukalaisille määrättyä veroa, joten hänet myytiin orjaksi. Hänet osti Demetrios Faleronlainen, joka palautti tämän vapauden. Meletos
Meletos (; 400–300-lukujen eaa. vaihde) oli antiikin kreikkalainen tragediarunoilija. Hän oli kotoisin Ateenasta, Pithoksen demoksesta. Platon nimeää Meletoksen "Sokrateen puolustuspuheessa" Sokrateen pääsyyttäjäksi. Hänet mainitaan myös Platonin dialogissa "Euthyfron". Demetrios (kyynikko)
Demetrios (, ensimmäinen vuosisata) oli kyynikoiden koulukuntaan kuulunut antiikin kreikkalainen filosofi. Hän oli kotoisin Sunionista ja eli osan aikaa Korintissa ja myöhemmin Roomassa Caligulan, Neron ja Vespasianuksen hallituskaudella. Demodamas
Demodamas Aristeideen poika oli miletoslainen sotilas. Hän oli Seleukos I:n ja Antiokhos I:n kenraali. Hänen tiedetään toimineen Baktriassa 294 eaa.-281 eaa. ja ylittäneen Iaksartes-joen. Hän kirjoitti kirjoja jotka käsittelivät Intiaa ja Halikarnassosta. Ksenokrates
Ksenokrates kirjoitti useita teoksia. Diogenes Laertioksen mukaan hän kirjoitti 75 teosta, yhteensä 224 239 riviä. Niissä hän käsittelee lähes kaikkia Akatemiassa opetettuja asioita. Erityisesti hän keskittyi metafysiikkaan ja etiikkaan. Hänen sanotaan keksineen, tai ainakin painottaneen, filosofian kolmijaon fysiikkaan, dialektiikkaan ja etiikkaan. Platon
Sokrateen ajatus, että hyve on käytännöllistä tietoa, tulee esille dialogissa "Protagoras" ja siihen liittyvissä pienemmissä dialogeissa. Ne luovat Platonin etiikan perustan kumoamalla yleisiä näkemyksiä, joita moraaliin ja hyveisiin liitettiin. Vaikka sanoja etiikka ja fysiikka ei edes esiinny Platonin teoksissa eikä dialektiikkaakaan esitetä erillisenä alana, Platonia voidaan silti pitää filosofian klassisen kolmijaon – dialektiikka (ja logiikka), fysiikka ja etiikka – alullepanijana. Hänellä oli todennäköisesti tavoitteenaan kehittää sokraattinen menetelmä tieteelliseksi dialektiseksi (loogiseksi metafyysiseksi) järjestelmäksi, joka tarjoaisi perustan sekä inhimilliselle tiedolle (fysiikka) että toiminnalle (etiikka). Tämän vuoksi hän erotti yleisen tietoon tähtäävän tutkimuksen ja ymmärryksen ainakin jossain määrin fysiikkaan ja etiikkaan liittyvistä asioista. Dialogeista "Theaitetos", "Sofisti", "Parmenides" ja "Kratylos" ovat etupäässä dialektisia, "Protagoras", "Gorgias", "Valtiomies" ja "Filebos" etupäässä eettisiä, ja "Timaios" käsittelee etupäässä fysiikkaa. Platonin voidaan kuitenkin nähdä olleen menestyksekkäämpi dialektiikassa ja etiikassa kuin fysiikassaan. Eläinlääketieteen historia
Antiikin kreikkalaisten eläinlääkintä oli jo kehittyneempää, mutta se keskittyi hevosten sairauksien tutkimiseen ja hoitoon. Hippokrates keskittyi melkein pelkästään ihmisten lääkintään, mutta Aristoteles sen sijaan osoitti tutkimuksissaan tuntevansa esimerkiksi hevosen ähkyn ja nivustyrän, aasin räkätaudin ja koiran raivotaudin. Hän tunsi verenvuodon tyrehdyttämisen, peräsuolen ja emättimen avanteiden käsittelyn, kuohitsemisen sekä ikääntyneiden eläinten hampaiden kulumisen. Hippokrateen kuuluisin oppilas Hierofilos kirjoitti myös eläinten anatomiasta ja kliinisestä hoidosta, mutta ei juuri kyennyt lisäämään eläintautien tuntemusta. Erasistratos laati tutkielmia fysiologiasta ja patologisesta anatomiasta, ja Babos Demokritos oli paitsi eläinlääkäri, myös lääkäri, agronomi, alkemisti, astrologi sekä maagikko. Kaiken kaikkiaan eläimiä pyrittiin jo tuolloin parantamaan. Itämailla ja Kreikassa ihmisten ja eläinten hoitaminen oli erityisesti pappien tehtävänä ja lääkintäalan osaajia oli myös armeijoiden palveluksessa. Eupolis
Muita Eupoliin kohteita olivat Sokrates ja Kimon. Näytelmät "Demoi" ja "Poleis" olivat poliittisia ja käsittelivät kaupungin epätoivoista tilaa peloponnesolaissotien aikana. Dimítrios Eleftherópoulos
Dimítrios ”Dimítris” Eleftherópoulos (; s. 7. elokuuta 1976 Pireus, Kreikka) on kreikkalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Italian korkeimmalla sarjatasolla, Serie A:ssa pelaavaa Ascolia. Eleftherópoulos on 190 senttimetriä pitkä. Hänen suurimpia vahvuuksiaan ovat yksi vastaan yksi -tilanteet, huikeat ilmatorjunnat ja rangaistuspotkujen torjuminen. Torjuntataitojensa ansiosta Eleftherópoulos on saanut lempinimen ”Kotka”. Demetrios I
Vuonna 305 eaa. Demetrios hyökkäsi laivastoineen Rodoksen satamiin, jotta Ptolemaios ei kykenisi hyödyntämään niiden vahvaa laivastoa. Merisotaa käytiin puoli vuotta, mutta vahvasti linnoittautuneet ja merisodankäynnin hyvin tuntevat rodoslaiset olivat liian vahva vastus. Demetrios siirsi sodankäynnin maihin ja yritti nyt valtausta valtavien piirityskoneiden avulla. Piiritys tuotti hänelle lisänimen "poliorketes", mutta kun piiritys oli yhä käynnissä vuotta myöhemmin, Demetrios jätti saaren. Rodoslaiset sulattivat Demetrioksen jälkeensä jättämiin sotakoneisiin käytetyn metallin ja kaksitoista vuotta myöhemmin siitä valmistui noin kolmekymmentä metriä korkea auringon jumala Heliosta esittävä patsas - Rodoksen kolossi. Dionýsios Solomós
Runo ”Ýmnos eis tin Eleftherían” sai vaikutteita Kreikan vapaussodasta. Sen kaksi ensimmäistä säkeistöä valittiin Kreikan kansallislauluksi, ja se toimii nykyisin myös Kyproksen kansallislauluna. Sen on säveltänyt Nikólaos Mántzaros. Runo ”Eléftheroi Poliorkiménoi” (”Vapaat piiritettynä”) sai vaikutteita Mesolóngin piirityksestä 1825–1826. Kolmas merkittävä runo on kreetalaista tyyliä edustava ”O Kritikós” (”Kreetalainen”). Optiikka
Ennen Aristotelesta oli myös Demokritos yrittänyt selittää näkemistä ja värejä. Atomiopin luojana tunnettu Demokritos yhdisti atomit optiikkaan; hänen mukaansa värit johtuivat atomien ominaisuuksista kuten esimerkiksi koosta. Demokritoksen mukaan päävärit olivat valkoinen, musta, punainen ja keltainen. Sokrates
Sokrateen nimeä on käytetty lukemattomissa yhteyksissä Euroopan unionin Sokrates-ohjelmasta Skepsiksen Sokrates-palkintoon. Sokrateen hahmo ja kohtalo ovat innoittaneet lukemattomia romaani- ja näytelmäkirjailijoita sekä taiteilijoita, ja hän esiintyy muun muassa Rafaelin "Ateenan koulussa", Jacques-Louis Davidin "Sokrateen kuolemassa" sekä Leonard Bernsteinin serenadissa Platonin "Pidoista".Antiikin kirjallisuus: Kreikan historia
Klassinen kausi on kreikkalaisen kulttuurin suurinta kukoistuskautta. Aikakaudella luotiin monet kreikkalaisen kuvanveiston, teatterin, filosofian, retoriikan ja historiankirjoituksen merkkiteokset. Klassisen kauden kulttuuri kukoisti erityisesti Ateenassa, minkä ilmentymänä ovat muun muassa Akropolis ja Parthenon. Kaupunki saavutti joksikin aikaa kreikkalaisen maailman johtoaseman Deloksen meriliiton avulla. 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla käytiin kreikkalaisen maailman suuri ”sisällissota” peloponnesolaissota, jossa vastakkain olivat erityisesti Ateena ja Sparta. Atomismi
Tutkijat ovat keskustelleet paljon intialaisen atomismin alkuperästä. Yleisin näkemys on, että kreikkalainen ja intialainen atomismi kehittyivät itsenäisesti. Jotkut ovat kuitenkin epäilleet tätä, koska näkemyksissä on paljon yhtäläisyyksiä ja Intia on suhteellisen lähellä Kreikkaa. Diogenes Laertios kertoo Demokritoksen tutustuneen Intiassa gymnosofisteihin. Sokrates
Sokrates osallistui myös Ateenan käymiin taisteluihin peloponnesolaissodassa. Peloponnesolaissotien alkaessa hän oli jo noin 40-vuotias. Hän taisteli hopliittina eli raskaasti aseistettuna jalkaväkisotilaana muun muassa Poteidaian (432 eaa.), Delionin (424 eaa.) ja Amfipoliin taisteluissa (422 eaa.). Sotaretkiä lukuun ottamatta Sokrates ei käynyt Ateenan ulkopuolella, ja hän korosti tätä mielellään. Ikarion
Ikarionista oli kotoisin muun muassa Thespis, joka oli kreikkalaisen tragedian perustajia. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä "Ikarieus" (). Kreeta
Kreetan renessanssiksi kutsutaan 1500- ja 1600-lukuja, jolloin taiteet kukoistivat. Samana aikana kukoisti kreetalaiseksi koulukunnaksi kutsuttu maalaustaiteen koulukunta. Isä Emmanouíl Tzánes ja Theódoros Poulákis olivat tämän koulukunnan huomattavia edustajia 1500- ja 1600-luvuilla. Aikakaudella eli myös esimerkiksi runoilija Vitséntzos Kornáros (1553–1613/1614), joka tunnetaan erityisesti romanttisesta eeppisestä runostaan, "Erotókritos". Myös Kreetalla syntynyt taidemaalari Domínikos Theotokópoulos eli El Greco (1541–1614) eli tuona aikana, mutta vaikutti Espanjassa. Demokritos
Demokritos oli myös matematiikan ja erityisesti geometrian edelläkävijä. Hän kirjoitti näistä aiheista teokset "Numeroista", "Geometriasta", "Sivuamisista", "Kuvauksista" ja "Irrationaaleista". Nämäkin teokset tunnetaan ainoastaan muissa teoksissa olevien lainausten kautta. Demokritoksesta
Teos ei esiinny Diogenes Laertioksen Aristoteleen teosten luettelossa; sen sijaan siinä mainitaan kaksi muuta Demokritokseen liittyvää teosta, kaksi kirjaa käsittänyt "Demokritokselta poimittuja ongelmia" (, "Problēmata ek tōn Dēmokritou") ja yhden kirjan käsittänyt "(Kirje) Demokritokselle" (, "Pros Dēmokriton"). Antiikin Kreikan tekniikka
Antiikin kreikkalaisten suhtautuminen tekniikkaan oli kaksinainen. Tuotannossa ja kaupankäynnissä tekniikkaa sovellettiin runsaasti. Tunnettuja ovat öljyjen ja viinien kuljetukseen kehitetyt amforat ja erityisen taidokkaasti tehty keramiikka. Maanviljelyssä otettiin käyttöön rautakärjellä varustettu aura. Tästä huolimatta arvostetuimmat kansalaiset olivat teoreetikoita, joita kiehtoi erilaisten ideoiden, teoreemojen ja matematiikan kehitys. Sen sijaan näiden soveltaminen käytäntöön ei heitä juurikaan kiehtonut. Syynä oli paljolti kreikkalaisen yhteiskunnan rakenne, jossa tuotantotyö kuului orjille. Luonnonfilosofia, jota toisinaan pidetään tieteen edeltäjänä, syntyi Kreikassa vuoden 1000 eaa. tienoilla. Silloin alettiin pohtia matematiikkaa, geometriaa ja tulen ominaisuutta. Aristoteles on tästä tunnettu, mutta hänkin hyödynsi Thaleen (600 eaa.) ja muiden esisokraatikkojen aikaisempia ajatuksia. Pythagoraan (582–500 eaa.) koulukunta kehitti geometrian perusteet, joiden jälkeen tulivat Eukleideen (noin 300 eaa.) työt. Demokritos (noin 470 eaa.) pohti aineen atomaarista olemusta. Hermokrates (dialogi)
Dialogi on nimetty Syrakusan armeijan kenraalina toimineen Hermokrateen mukaan. Hänellä on kahdessa aiemmassa dialogissa vain hyvin pieni rooli. Koska Kritias kertoo niissä kertomuksen siitä, kuinka muinainen yhdeksäntuhannen vuoden takainen Ateena kykeni voittamaan imperialistisen merivallan Atlantiksen, Hermokrateen tehtävänä olisi saattanut olla kertoa, kuinka Platonin oman ajan imperialistinen merivalta Ateena tuli kokemaan katkeran tappion Sisilian sotaretkellä Syrakusaa vastaan ja lopulta peloponnesolaissodassa Spartaa vastaan. Demokritoksesta
Teoksesta on säilynyt vain yksi Simplikiokselta peräisin oleva, suhteellisen pitkä katkelma. Se kuvaa Demokritoksen atomiopin perusteita. Joonialainen murre
Joonialaisella murteella kirjoitetiin myös vanhin kreikkalainen proosakirjallisuus, sillä sitä käyttivät monet historioitsijat, filosofit ja tiedemiehet, kuten Herakleios, Hekataios, Herodotos ja Demokritos sekä Hippokrates ja tämän koulukunta. Joonialaisen historiankirjoituksen vaikutus näkyy vielä muutoin Attikan murretta kirjoittaneella Thukydideellä. Attikan murre korvasi muut joonialaiset murteet 400-luvulle eaa. tultaessa, vaikkakin sai paljon vaikutteita jooniasta kehittyen 300-luvulta eaa. lähtien yleiskreikkalaiseksi koinee-kreikaksi. Antiikin Kreikan uskonto
Erityisen suosittu oli Eleusiissa sijainnut Demeterin kultti, Eleusiin mysteerit. Se lupasi kaikille mysteereihin vihkiytyneille toivoa kuolemanjälkeisistä eduista, sukupuolesta ja sosiaalisesta asemasta riippumatta. Toinen kuuluisa mysteerikultti oli Samothraken mysteerit, joissa palvottiin äitijumalatarta ja kabiireja. Kummatkin näistä mysteereistä olivat ikivanhoja ja paikallisia. Toiset kultit olivat hajaantuneet moniin paikkoihin, kuten Dionysoksen mysteerit. Asklepios-kulttiin kuului ilmestysuskonto. Ancient
Demot Kriton
Kriton (, 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi. Hän oli kotoisin Ateenasta. Hän oli Sokrateen oppilas ja ystävä. Hänet tunnetaan lähes ainoastaan Platonin dialogista "Kriton" sekä "Sokrateen puolustuspuheesta". Kritonin kerrotaan kirjoittaneen useita dialogeja. Niistä yksikään ei ole säilynyt. Maailmankaikkeus
Varhaiset filosofiset mallit maailmankaikkeudesta on hyvä erottaa uskonnollisista myyteistä. Antiikin filosofiassa ajatuksen maailmankaikkeuden selittämisestä myyteillä hylkäsivät jo esisokraatikot, jotka painottivat sen sijaan järjen ja todisteiden merkitystä. Heidän keskuudessaan maailman toiminnasta esiintyi useita erilaisia ajatuksia, joista yksikään ei saavuttanut yleistä hyväksyntää. Esimerkiksi Thales piti kaiken perustana vettä, Anaksimeneen mukaan taas kaikki oli selitettävissä ilman tiheyden muuttumisella. Tunnetuimpiin esisokraatikkojen teorioihin kuuluu Demokritoksen ajatus siitä, että kaikki aine koostui jakamattomista osasista. Demetrios I
Demetrios I Poliorketes (, n. 336–283 eaa.) oli makedonialainen sotilas ja Makedonian kuningas vuodesta 294 eaa. vuoteen 288 eaa. Hän oli Aleksanteri Suuren sotapäällikön Antigonoksen poika. Demetrios sai lisänimen "poliorketes" ("piirittäjä") yrityksistään vallata Rodoksen vuonna 305 eaa. Hellenistinen filosofia
Kyynikot olivat ensimmäisellä sijalla Sokrateen filosofian välittämisessä hellenistiseen maailmaan. Kyynisyyden pohjavirettä on havaittavissa myös kyreneläisissä, kaikista vastakohtaisuuksista huolimatta. Kyynisiä elementtejä on myös Pyrrhonin tavassa torjua filosofinen perinne.
Kyynikot tunnetaan ennen kaikkea Diogeles Laertioksen ja muiden kirjoittajien anekdooteista, joissa on sekä mustaa huumoria, paradokseja että eettistä vakavuutta. Suurin osa anekdooteista keskittyy siihen, mitä kyynikot sanoivat, ei siihen, mitä he tekivät. Anekdootit hyväksyvät sanojen tavanomaiset pintamerkitykset, mutta syvämerkitykset on usein käännetty nurin ("isäntä"/"orja", "rehellisyys"/"varkaus"). Monissa anekdooteissa kyynikot yhdistetään Sokrateehen: "Krates mies kuin Sokrates"; "Diogenes kuin hulluksi tullut Sokrates". Ritarit (Aristofanes)
Demos vakuuttuu puheesta ja torjuu halveksien Kleonin yritykset saada sympatiaa. Tämän jälkeen makkaranmyyjän syytökset muuttuvat vaihe vaiheelta absurdimmiksi: hän muun muassa syyttää Kleonia laserjuuren hinnan polkemisesta, jotta valamiehet tukehtuisivat oikeudessa toistensa ilmavaivoihin. Kleon häviää väittelyn, mutta yrittää lyödä makkaranmyyjän muissa kilpailuissa, ensin Demosta imartelevien oraakkelinlauseiden lukemisessa ja sitten Demoksen lellimisessä tämän jokaisen pienemmänkin toiveen täyttämisessä. Makkaranmyyjä voittaa kaikki kilpailut olemalla aina Kleonia häpeämättömämpi. Kleon yrittää vielä viimeistä keinoa saavuttaa johtoasema: hänella on oraakkelinlause, joka kuvaa hänen seuraajansa. Hän kuulustelee makkaranmyyjää tarkistaakseen, vastaako tämä ennustuksen kaikkein rivoimpiakin yksityiskohtia, ja osoittautuu, että tämä vastaa kuvausta täydellisesti. Kleon hyväksyy kohtalonsa ja luovuttaa asemansa makkaranmyyjälle. Demos kysyy makkaranmyyjän nimeä, ja tämä kertoo olevansa Agorakritos, mikä vahvistaa hänen alhaisen syntyperänsä. Pyhän Demetrioksen kirkko
Pyhän Demetrioksen kirkko () on kirkko Thessalonikissa Kreikassa. Se kuuluu Thessalonikin varhaiskristillisiin ja bysanttilaisiin muistomerkkeihin, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde. Kirkko on pyhitetty Thessalonikin suojeluspyhälle Demetrios Mirhanvuodattajalle ("Ágios Dimítrios").
Kirkko on rakennettu Pyhän Demetrioksen marttyyrikuoleman paikalle lähelle kaupungin antiikin aikaista roomalaista kylpylää. Ensimmäinen kirkko rakennettiin paikalle noin vuonna 313 heti sen jälkeen, kun kristinuskosta oli tullut Rooman valtakunnan valtionuskonto. Vuonna 413 paikalle rakennettiin suurempi kolmilaivainen basilikakirkko. Se paloi noin vuonna 636–634. Pian tämän jälkeen rakennettiin nykyisen kirkon alkuperäinen versio. Osmanivallan aikana vuonna 1493 kirkosta tehtiin moskeija. Se palautettiin kirkoksi vuonna 1912. Kirkko paloi vuonna 1917 ja rakennettiin uudestaan samanlaiseksi kuin alkuperäinen. Kirkko otettiin uudelleen käyttöön vuonna 1949. Kreeta
Iraklionista kotoisin oli kirjailija, runoilija, näytelmäkirjailija ja filosofi Níkos Kazantzákis (1883–1957). Hänen tunnetuin romaaninsa on "Kerro minulle, Zorbas", jonka pohjalta on tehty myös samanniminen elokuva. Kreetalaiset pitävät Kazantzákista suurimpana kirjailijanaan. Tunnettuja kreetalaisia runoilijoita ovat Odysséas Elýtis (1911–1996), joka sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1979 ja Christóforos Liontákis (s. 1945). Tunnettuja kirjailijoita ovat esimerkiksi Máro Doúka (s. 1947) ja Mímis Androulákis (s. 1951). Antiikin Kreikan kirjallisuus
Filon Aleksandrialainen edusti keskiplatonismia, joka sai vaikutteita stoalaisuudesta ja pythagoralaisuudesta. Hänet tunnetaan erityisesti "Septuagintan" eli kreikankielisen Vanhan testamentin allegorisista tulkinnoista. Athenaioksen teos "Deipnosofistai" esittelee kirjoittajansa monipuolista oppineisuutta ja on merkittävä lähde muun muassa ajan ruokakulttuuriin sekä keski- ja uuteen komediaan. Plotinos oli myöhemmän keisariajan merkittävimpiä filosofeja. Hän muunsi Platonin ajatukset uudeksi oppisuunnaksi, jota kutsutaan uusplatonismiksi. Plotinoksen teos "Enneadit" vaikutti laajalti eurooppalaiseen ajatteluun 1600-luvulle saakka. 200-luvulla elänyt Diogenes Laertios kirjoitti teoksen "Merkittävien filosofien elämät ja opit", joka on merkittävä antiikin filosofian lähdeteos. Demodokos
Demodokos () oli antiikin kreikkalainen satiirikko, joka eli 500-luvulla eaa. Leroksen saarella. Hän on jäänyt maailmankirjallisuuteen lauseella: “miletoslaiset eivät ole hulluja, mutta he toimivat niin kuin olisivat”. Lause liittyy Miletoksessa syntyneeseen kapinointiin. Saarelaiset karkottivat ensin tyranninsa, mutta joutuivat sitten keskinäiseen riitaan, jossa osapuolina olivat pääomapiirit ("plutis") ja työntekijät ("kheiromakha"). Teatterihistoria
Komediakirjailijoista tunnetuin on Aristofanes (n. 448–380 eaa.). Hän kritisoi ankarasti valtaapitäviä ja tekopyhyyttä. Hänen näytelmistään tunnetaan erityisesti 
"Lysistrate" eli "Lemmenlakko", jota on viime vuosikymmeninä esitetty hyvin paljon Suomessa, sekä "Pilvet" ja "Naistenjuhla". "Lysistrateessa" naiset menevät lemmenlakkoon lopettaakseen sodan, "Pilvissä" irvaillaan filosofeille ja "Naistenjuhlassa" tragediakirjailija Euripides on joutunut naisten paheksunnan kohteeksi. Krantor
Diogenes Laertios sanoo, että hänen teoksensa käsittävät 30 000 riviä. Hänen tunnetuin teoksensa on "Surusta". Siinä hän käsittelee tunteiden hillitsemistä, vastustaen kyynikoiden ja stoalaisten näkemystä siitä, että tunteet tulisi kuolettaa kokonaan. Teos on kirjoitettu osanotoksi hänen ystävälleen Hippokleelle tämän lasten kuoltua. Teoksesta on säilynyt osia Plutarkhoksen teoksessa "Consolatio ad Apollonium" sekä Ciceron teoksessa "De consolatione". Cicero ylistää teosta suuresti. Esisokraatikot
Käsitteen "esisokraatikot" on popularisoinut ennen kaikkea Hermann Alexander Diels teoksellaan "Die Fragmente der Vorsokratiker" (1903). Todellisuudessa kaikki esisokraatikkoihin luetut filosofit eivät eläneet ennen Sokratesta, esimerkiksi Demokritos ja Diogenes Apollonialainen olivat Sokrateen nuorempia aikalaisia. Demokratia (mytologia)
Demokratia käsitteenä alkoi muotoutua 400-luvulla eaa. Kreikkalaiseen tapaan tärkeälle käsitteelle muodostettiin ajan kuluessa personifikaatio eli henkilöitymä, jota alettiin käyttää taiteessa. Demokratia esiintyi hahmona kreikkalaisessa komediassa Heniokhoksella, sekä Aristofaneella näytelmissä "Akharnalaiset" ja "Linnut". Varhaisin tunnettu kuvallinen esimerkki on Kritiaan haudasta vuodelta 403 eaa. Siihen oli kuvattu sekä Demokratia että oligarkian henkilöitymä Oligarkia. Zeuksen stoassa kerrotaan olleen Eufranorin tekemä seinämaalaus, jossa esiintyivät Demokratia, Demos (”Kansa”) ja Theseus. Theokritos
Theokritoksen idyllit tunnetaan numeroilla ja seuraavilla nimillä (suomennoksessa käytetty nimi on ensimmäisenä; kreikankielisen nimen suora käännös viimeisenä, mikäli se poikkeaa ensin mainitusta; yleisesti epäperäisinä pidetyt idyllit on merkitty tähdellä):Paimenrunojen lisäksi Theokritoksen nimissä on säilynyt 24 epigrammia, joista 22 sisältyy "Kreikkalaiseen antologiaan". Monia epigrammeista pidetään epäperäisinä. Duris Samoslainen
Duris kirjoitti Makedonian ja Kreikan historiaa käsittelevän "Makedonikan". Teos käsitti tapahtumat vuodesta 370 eaa. vuoteen 280 eaa. jolloin Seleukos I kuoli. Muun muassa Diodoros Sisilialainen ja Plutarkhos käyttivät Durista lähteenään. Duriksen teos suhtautui makedonialaisiin kriittisesti ja oli tarkoitettu etupäässä viihdyttämään lukijaa. Duris kirjoitti myös Syrakusan tyrannin Agathokleksen elämäkerran. Kyynikot
Kyyninen filosofia näyttää olleen erityisen suosittua Roomassa ensimmäisellä ja toisella vuosisadalla. Seneca ylisti Demetriosta, ja Lukianos Samosatalainen puolestaan Demonaksia. On todennäköistä, että nämä myöhemmät kyynikot mukautuivat jossain määrin aikaan jossa elivät, ja välttivät Diogeneelle ja hänen seuraajilleen tyypillistä karua suurellisuutta. Silti he epäilemättä säilyttivät Antistheneen hengen vahingoittumattomana, ja heillä oli arvostettu asema roomalaisessa ajattelussa. Tämä suosio houkutteli joukkoon myös huijareita. Tämän seurauksena myös Roomassa kyynikot tunnettiin yhtä aikaa sekä ihanteellisina ajattelijoina että satiirikkoina ja narreina.