Kuka kehitti manuaaliset reikäkortit?
Manuaaliset reikäkortit
Reikäkorttihistorian voi sanoa alkaneen Joseph Marie Jacquardin (1752-1834) keksinnöstä. Hän kehitti 1800-luvun alussa ensimmäisenä teollisena pidetyn reikäkorttikoneen, kutomakoneen. Keksinnön ideana Jacquardin kutomakoneessa oli käyttää rei’itettyjä kortteja kuvioiden tekemiseen kankaalle tekniikan avulla, tähän saakka kaikki oli tehty käsin. Rei’itetyt kortit ohjasivat loimilankojen asentoja ja näin pystyttiin eri korttiyhdistelmien avulla luomaan erilaisia kuvioita kankaille automatisoidusti. Jacquardin avoin reikä/suljettu reikä mekanismi, jolla kuvioita luotiin, oli ensimmäinen ohjelmoitu binäärijärjestelmä, jonka tekniikka on nähtävissä tietokoneissa vuosisata hänen keksintönsä jälkeen. Hänen keksintönsä käyttää rei’itettyjä kortteja on ollut tietokoneen lisäksi innoittajana myös monille muille keksinnöille.
Systema (yritys)
Carl Robert Mannerheim perusti vuonna 1872 Kuusankoski-paperiteollisuusyhtiön, joka alkoi valmistaa ensimmäisenä Suomessa ”päättymätöntä paperia” nykyaikaisen kaltaisella rotaatiopaperikoneella. Mannerheim toimi yhtiön toimitusjohtajana ja suurimpana omistajana. Avioeronsa jälkeen Mannerheim muutti Pariisiin, josta hän palasi uuden vaimonsa kanssa takaisin Suomeen ja perusti vuonna 1887 "C. Mannerheims Kontor" -nimisen paperi- ja toimistotarvikeliikkeen, joka toi Suomeen myös viinejä. Nimen Systema yritys otti käyttöön vuonna 1890 ja alkoi sitten yhä enemmän tuoda Suomeen konttoreissa tarvittavia laitteita. Kirjoituskoneiden tuonti alkoi vuonna 1900; New Century -merkkisiä koneita myytiin aluksi vain muutama vuodessa konekirjoituskouluille kuten Liikemiesten Kauppaopistolle, mutta määrät nousivat tasaisesti. Ensimmäisen konekirjoituskoulunsa Systema perusti vuonna 1913. Niitä tuli sittemmin Helsinkiin kaksi lisää ja muualle maahan kymmenen. Mannerheimin kuollessa vuonna 1914 sivuliikkeitä oli ympäri maata, mutta kukaan omistajan perheestä ei ollut valmis ottamaan yritystä hoitaakseen. Systema myytiin nykytermein ”management buyoutina” sen muille johtohenkilöille ja sivuliikkeet niiden hoitajille. Edmond Halley
Edmond Halley (joskus "Edmund", 29. lokakuuta 1656 – 14. tammikuuta 1742) oli englantilainen tähtitieteilijä, geofyysikko, matemaatikko, meteorologi ja fyysikko. Hän oli aikansa johtava tähtitieteilijä. Vuodesta 1720 hän oli Greenwichin observatorion johtaja. Hän havaitsi matkoillaan Afrikassa ja Amerikassa magneettisen ja maantieteellisen pohjoisen eron eli erannon sekä toimitti 1701 ensimmäisen aihetta käsittelevän kartan. Revontulet Halley selitti magneettiseksi ilmiöksi ja hän keksi peilioktantin sekä käytti ilmapuntaria korkeusmittauksiin. Hän toimi Kunin­kaalli­sena tähti­tieteilijänä ("Astronomer Royal") ja Green­wichin kunin­kaallisen observa­torion johtajana vuosina 1720–1742. Halley luetteli 341 eteläisen taivaanpallon tähteä ja julkaisi ensimmäisenä maailmassa Maapallon tuulikartan. Hän auttoi Newtonia Principian julkaisemisessa. Hänen tutkimuksensa, jotka suurelta osin koskivat samoja asioita kuin Newtonin, ovat jääneet Newtonin varjoon. Manuaaliset reikäkortit
Alkuvuosien reikäkorttikoneet tarvitsivat henkilöstöä operoimaan isoa konetta, niiden reikäkortit vahingoittuivat helposti ja manuaalisiin reikäkortteihin verrattuna ne olivat hitaita ja kalliita. Uusien mallien tullessa markkinoille reikäkorttikoneet ja myöhemmin tietokoneet paranivat erilaisten ominaisuuksien ja toimintojen ansiosta. Näitä paranneltuja versioita manuaaliset reikäkortit eivät pystyneet enää haastamaan. Tietokoneiden mukaan tulon ja niiden kehityksen myötä manuaaliset järjestelmät korvautuivat koneilla. Joseph Banks Rhine
Rhine käytti opiskeijoita tutkimuskohteenaan. Hänen ensimmäinen löytönsä vuonna 1931 oli opiskelija Adam Linzmayer, joka onnistui saavuttamaan parhaimmillaan 40 prosentin osumatarkkuuden Zener-korttien näkemisessä. Testin idea on arvata oikein tutkijan esiin nostama kortti 25 kortin pakasta, jossa on viittä erilaista korttia. Tilastollisesti osumatarkkuuden pitäisi olla vain 20 prosenttia. Linzmayerin kuuluisaksi tullut suoritus oli arvata 21 korttia oikein 25:stä. Testi tehtiin Rhinen autossa. Koejärjestelyä ei ole pidetty luotettavana. Linzmayerin tulokset ailahtelivat ja hän vaikutti lopulta kadottaneen kykynsä. Tilalle löytyi Hubert Pearce, joka myös pääsi 40 prosentin tulokseen. Tähän saattoi vaikuttaa, että Rhine antoi Pearcen itse sekoittaa kortit. Pearcen kuuluisin koesarja oli tutkimusvustaja Joseph Prattin kanssa tehty testi, jossa Pearce välillä arvasi huomattavan hyvin ja välillä huonosti. Rhine ei ymmärtänyt tilastollista todennäköisyyttä kovinkaan syvällisesti ja piti tuloksia merkittävinä. Yki Nummi
Yrjö Kalevi ”Yki” Nummi (31. lokakuuta 1925 Yungshuen, Hunan, Kiina – 12. maaliskuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen muotoilija, joka tunnetaan erityisesti valaisinsuunnittelijana ja Tikkurilan Jokeri-värikartan kehittäjänä. Manuaaliset reikäkortit
Neulakortteja käytettiin siten, että erityisellä ”rei'ittäjällä” tehtiin reiät tiettyihin kortinreikiin, niin että kortin reuna jäi avoimeksi rei'ityksen jälkeen. Haluttaessa etsiä tiettyä tietoa, työnnettiin neula korttien läpi tästä tietystä reiästä ja ravisteltiin ja ne kortit, jotka putosivat eivätkä jääneet neulaan olivat oikeita, tarvittavia kortteja. Kortteja, jotka sisälsivät tiettyä informaatiota. Tämä tiedonhallinta ja -käsittelytapa oli edullinen, sillä ainut mitä tarvitsi olivat neulakortit, ”rei'ittäjä”, neula ja jokin ”laatikko”, jossa säilyttää kortteja. Informaatio, joka kortteihin haluttiin, kirjoitettiin kortin keskelle, esimerkiksi kirjastoissa tähän voitiin sijoittaa kirjoittajan nimi, kirjan nimi, lyhyt tiivistelmän ja muita tietoja esim. teoksen paikkatiedot. Tämä korttiin kirjoitettu informaatio siirrettiin myös kortin reunoilla oleviin reikiin, jotta tietoa voitiin hakea ja löytää. Tämä prosessi oli nimeltään koodaus. Arnold Tilgmann
Talvisodan jälkeen Tilgmann perusti taidekustantamo Oy Paletti Ab:n joka julkaisi muun muassa lastenkirjoja, pelejä, värityskirjoja sekä myös Tilgmannin itse suunnittelemia postikortteja. Tilgmann piirsi kaikkiaan yli 1 500 erilaista postikorttia. Hän piirsi myös lasten kuvakirjoja ja kuvitti pelejä, pelikortteja, pöytäliinoja, seinätauluja ym. Tilgmann oli pääomistajana myös Lehtipaino Oy:ssä, jossa Paletin julkaisut painettiin. 1950-luvulla Paletti alkoi myös julkaista Pecos Bill- ja Tex Willer -sarjakuvalehtiä sekä Ajan Sävel -nuortenlehteä. Manuaaliset reikäkortit
"”Reikäkortit eivät voi tehdä kaikista monimutkaisista ongelmista yksinkertaisia, mutta ne voivat tehdä joistain monimutkaisista ongelmista vähemmän monimutkaisia ja joistain yksinkertaisista ongelmista vähemmän ikävystyttäviä ja vähemmän aikaa vieviä.” - Robert S. Casey ja James W. Perry, 1951" Yksinkertainen kone
Koneissa esiintyvän liukukitkan klassiset lait keksi Leonardo da Vinci (1452–1519), mutta hän ei julkaissut tutkimuksiaan, vaan ne säilyivät vain hänen muisti­kirjoissaan. Ne keksi uudestaan Guillaume Amontons vuonna 1699, ja niitä kehitti edelleen Charles Augustin de Coulomb vuonna 1785. Rummikub
Pelin on kehittänyt romanialaissyntyinen israelilainen Ephraim Hertzano. Hän keksi Rummikubin 1930-luvun alussa ja valmisti perheensä kanssa käsin ensimmäiset pelilaatat. T-O-kartta
T-O-kartta on keskiaikainen maailmankarttatyyppi, jossa nykyisestä käytännöstä poiketen oli itä ylhäällä. Sitä sanotaan myös "Beatuksen kartaksi", koska yhden varhaisimmista tämän tyyppisistä kartoista laati 700-luvulla espanjalainen munkki Beatus Liébanalainen. Hänen karttansa oli hänen 12-osaisen ilmestyskirjaa selittävän teoksensa johdannossa. Karl Gustaf Ekebom
Karl Gustaf Ekebom (9. syyskuuta 1839 – 18. elokuuta 1892) oli suomalainen merikartografi ja suomalaisen merikartografian perustajia. Hän julkaisi vuonna 1872 ja vuosina 1880–1884 sarjan Suomenlahden merikarttoja, jotka kartat olivat paitsi ensimmäiset kotimaiset merialueiden merikartat myös aikansa parhaat yleisessä myynnissä olleet Suomen rannikkojen merikartat. Ekebomin kartat muodostuivat sittemmin esikuviksi itsenäisen Suomen ensimmäisille merikartoille. Nykyisin ne ovat keräilijöiden keskuudessa erittäin kysyttyjä. Videopelien historia
Vuonna 1971 ilmestyi ensimmäinen kolikoilla toimiva videopeliautomaatti, "Spacewarista" ideansa saanut "Computer Space", jonka kehittivät Nolan Bushnell ja Teb Dabney. Pelin menestys oli Dabneyn mielestä pettymys, mutta Bushnellin mielestä se oli menestys. Arthur Edward Waite
Waite tunnetaan parhaiten yhtenä "Rider-Waite-Smith Tarot-pakan" tekijöistä. Lisäksi hän kehitti "Pictorial Key to the Tarot-kortit", joka yhtenä ensimmäisistä esitti kaikki 78 korttia, aiemmin yleisen "Major Arcanan" 22:n kortin sijaan. Korttipakan kuvitti Golden Dawnin jäsen Pamela Colman Smith, ja se julkaistiin ensi kerran vuonna 1910. Manuaaliset reikäkortit
Toinen tärkeä reikäkorttien parissa työskennellyt henkilö oli Herman Hollerith (1860-1929). Hän oli yksi niistä keksijöitä, joka käytti Joseph Marie Jacguardin kutomakoneessa käyttämää ideaa reikäkorteista hyväkseen omassa keksinnössään. Hollerith oli ensimmäinen, joka käytti reikäkortteja tiedon käsittelemiseen ja tallentamiseen. Hänen keksimänsä kone USA:n väestönlaskentaan voitti kilpailun 1890. Tämän ”taulukointikoneen” avulla pystyttiin käsittelemään rei’itettyjen korttien avulla väestönlaskenta hyvin tehokkaasti. Herman Hollerithilla on ollut suuri vaikutus ohjelmoinnin ja tietokoneiden synnylle ja kehittymiselle. Hänen perustamastaan yhtiöstä on aikojen saatossa tullut IBM. Friedrich Buschmann
Kirjan pohjalta Friedrich Buschmann on mainittu siten laajalti muissakin lähteissä ensimmäiseksi harmonikan kehittäjäksi. Aura oli noin neljän tuuman mittainen 15 teräsvapaalehdykkäkieltä rivissä sisältänyt soitin, jota on arveltu käytetyn lähinnä urkujen viritysapuna eikä niinkään itsenäisenä instrumenttina. Dokumentaatio noilta ajoilta on kuitenkin puutteellista, ja ensimmäisenä varmana dokumenttina pidetään Christianin vuonna 1828 isälleen Englantiin lähettämää kirjettä, jossa hän kertoo keksineensä juuri huuliharpun tapaisen instrumentin. Tuo instrumentti oli 4×4-tuumainen joko pyöreä tai kuutiomainen muodoltaan, ja siinä oli mainittu olevan 21 vapaalehdykkäkieltä. Sillä pystyi soittamaan kuusi sointua. Tätä aiemmista soittimista ja väitetyistä patenteista ei ole säilynyt dokumentaatiota. Tarinaa Buschmannin keksimästä harmonikasta on jopa pidetty eräänä saksalaisen kansallismielisyyden ilmentymänä, esimerkkinä ajalleen yleisemmästäkin ilmiöstä, jossa kuuluisat keksinnöt on haluttu "omia" kotimaahan. Lontoon metrokartta
Nykymuotoiset kartat keksi vuonna 1934 Harry Beck. Beck huomasi, että metron matkustajat eivät kiinnitä huomiota maantieteellisiin sijainteihin, vaan pelkästään asemiin ja niiden välisiin yhteyksiin. Beckin metrokartta kuvasikin metroreitit diagramminomaisesti, ottaen huomioon pelkästään metroverkon topologian. Metron johto suhtautui karttaan aluksi skeptisesti, mutta se muodostui välittömästi matkustajien suosikiksi. Beck jatkoi kartan päivittämistä vuoteen 1960 asti. Beck valitsi myös alkuperäiset linjojen värit, joita hän myös muutti myöhemmin. Robert Noyce
Robert Norton Noyce (12. joulukuuta 1927 – 3. kesäkuuta 1990) oli yhdysvaltalainen fyysikko, keksijä ja liikemies. Hän oli perustamassa Fairchild Semiconductoria vuonna 1957 ja Inteliä vuonna 1968. Noycea pidetään, yhdessä Jack Kilbyn kanssa, mikropiirin keksijänä. Pelikortit
Yleisimpiä korttipakkojen valmistajia ovat Tactic, United States Playing Card Company, Cartamundi ja Piatnik. USPCC valmistaa Bicycle-, Tally Ho -, Hoyle- ja Bee-pakkoja. Amerikkalaisissa kasinoissa käytetään useimmiten kasinon logolla varustettuja Bee-kortteja. Suomessa pelikortteja valmistaa ainoastaan porilainen Tactic Games Oy tuotemerkillä Tactic, ja ne ovat myös Avainlipputunnuksen saaneita tuotteita. Manuaaliset reikäkortit
Battenin alkuperäinen korttimalli oli 20x20 ruudukko, joka piti sisällään 400 neliötä. Jokainen kortti oli nimetty jonkin asiasanan mukaan: kuten esimerkiksi “polymerointi” tai “vinyylikloridi” kemiaa käsittelevien dokumenttien kohdalla. Indeksoitavat dokumentit - Battenin tapauksessa patentit - saivat jokainen oman numeron, jonka avulla ne voitiin tunnistaa kortin ruudukosta. Dokumentti voi esimerkiksi saada luvun 14 ja jos kyseinen dokumentti käsitteli polymerointia, polymerointi-kortin neljänteentoista ruutuun puhkaistiin reikä. Jos dokumentti 14 käsitteli polymeroinnin lisäksi myös vinyylikloridia, myös vinyylikloridi-kortin 14:s ruutu rei’itettiin. Kun molemmat kortit laitettiin päällekkäin valoa vasten, valo paistoi niiden reikien läpi, jotka käsittelivät molempia aiheita. Tässä tapauksessa dokumentti 14 olisi saatu vastaukseksi. Hakea voitiin samanaikaisesti usealla eri asiasanalla asettamalla asiasanojen tirkistyskortit päällekkäin. Tirkistyskorteilla voitiin lisäksi tehdä Boolen algebran mukaisten JA-hakujen lisäksi myös TAI- ja EI-hakuja, kunhan haut vain tehtiin sarjoissa. Thomas Hunt Morgan
Thomas Hunt Morgan (25. syyskuuta 1866 Lexington, Kentucky – 4. joulukuuta 1945 Pasadena, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen perinnöllisyystieteilijä ja embryologi. Hän kehitti ensimmäiset geenikartat ja oli mutaatiotutkimuksen uranuurtaja. Joseph Marie Jacquard
Joseph Marie Jacquard (7. heinäkuuta 1752 Lyon – 7. elokuuta 1834 Oullins, Ranska) oli ranskalainen keksijä. Hänen tärkein keksintönsä oli jacquardin kutomakone, eli automaattiset kangaspuut, jonka toimintaa ohjasivat reikäkortit erilaisten kuviokudosten tuottamiseksi. Kutomakone oli ensimmäisiä ohjelmoitavia laitteita ja ensimmäisiä laitteita jossa käytettiin reikäkortteja. Jacquard-kutomakone onkin vaikuttanut merkittävästi tietokoneohjelmoinnin ja tietokoneiden kehitykseen yleensäkin. Reikäkortti
Reikäkortti on yksi vanhimmista tavoista koneellisesti käsiteltävän tiedon tallentamiseen. Reikäkortti on yleensä vakiomuotoinen neliskulmainen kartonginpala, jossa on muutamia satoja mahdollisia lävistyskohtia. Osa rei'istä tehdään sen mukaan, mitä tietoa kortin halutaan ilmaisevan. Macintosh Toolbox
Macintosh-projekti kehitti User Interface Toolboxin ("käyttäjärajapinnan työkalut") tarjoamaan graafisen käyttöliittymän tarvitsemia aliohjelmia ja yleisiä muuttujia. Työkaluohjelmaa kehittivät 80-luvun alussa muun muassa Andy Hertzfeld ja Bruce Horn. Macintosh 128K:n suunnittelun vuosina pelkästään tiedon lukemista varten tarkoitettu ROM-muisti oli edullisempaa ja nopeampaa kuin tiedon lukemisen ja kirjoittamisen mahdollistava RAM-muisti. Osa Macintosh System Software -käyttöjärjestelmästä päätettiin kirjoittaa suoraan ROM-muistille, jolloin järjestelmät yleiset rutiinit olivat käytössä ilman niiden lataamista käyttöjärjestelmätiedostosta keskusmuistiin. Toolbox-ohjelma tallennettiin myös ROM-muistiin ja Macintosh 128K:ssa se ei sisältänyt varsinaisen käyttöjärjestelmän rajapintoja, vaan tarjosi ainoastaan rajapinnan graafisen käyttöliittymän ohjelmointiin. Varhaisissa Macintosh-käyttöjärjestelmissä käyttöjärjestelmän arkkitehtuuri ei erottanut käyttöjärjestelmän osia toisistaan tämän selkeämmin. Motorola 68000-suorittemen käyttämää poikkeustenkäsittelymekanismia käytettiin lähettämään Toolboxin järjestelmäkutsuja ROM-muistiin. Mekanismin avulla ROM-muistiin kirjoitettua koodia voitiin ajonaikaisesti päivittää reitittämällä järjestelmäkutsut ROM-muistin sijaan tiettyyn RAM-muistin kohtaan. Itseorganisoituva kartta
Itseorganisoituva kartta () on ohjaamattomaan oppimiseen perustuva neuroverkkomalli. Sen on kehittänyt akateemikko Teuvo Kohonen. Hän julkaisi menetelmän 1980-luvulla. Se on Kohosen kansainvälisesti tunnetuin työ ja yksi Suomen tieteen kansainvälisesti siteeratuimmista yksittäisistä tuloksista. Itseorganisoituvan kartan teoriasta ja sovelluksista on kirjoitettu yli 7 000 tieteellistä artikkelia. Mallista on käytetty myös nimeä "Kohonen map" tai "Kohonen network". Arthur Edward Waite
Arthur Edward Waite (2. lokakuuta 1857 — 19. toukokuuta 1942) oli okkultisti ja yksi Rider-Waite-Tarot-korttien kehittäjistä. Steven Sasson
Steven J. Sasson (s. 4. heinäkuuta 1950) on yhdysvaltalainen Eastman Kodak -yhtiössä työskennellyt tutkimusinsinööri, joka keksi digitaalikameran. Floyd Rose
Sähkökitaran kehittämisestä innostunut amatöörikitaristi ja koruseppä Floyd D. Rose kiinnitti 1970-luvulla huomiota sähkökitaran vireongelmiin erityisesti voimakkaan vibrakammen käytön yhteydessä. Hän käytti hienomekaniikan taitojaan uudenlaisen kammen kehittelyssä ja ensimmäinen Floyd Rosen -vibrakampimalli tuli markkinoille 1977. Patentin uusi vibrakampi sai vuonna 1979. Tuona aikana kovassa nosteessa ollut kitaristi Eddie Van Halen otti mallin käyttöönsä ja kehitti sitä edelleen. Carl Petter Hällström
Carl Petter Hällström (27. helmikuuta 1774 – 13. maaliskuuta 1836) oli suomalainen kartografi, joka teki valtaosan elämäntyöstään Ruotsissa. Hänen vuosina 1798–1799 valmistamansa koko Suomen ja Suomen läänien kartat merkitsivät valtavaa edistysaskelta Suomen kartoituksessa. Niiden myötä Suomesta ensimmäisen kerran oli olemassa tarkka ja luotettava kartta. Hällströmiä pidetään sekä Ruotsin että Suomen merkittävimpänä kartografina. Hänen vaikutuksensa Suomen karttakuvaan oli samalla lailla merkittävä kuin Olaus Magnuksen ja Anders Bureuksen häntä ennen ja suurempi kuin kenenkään yksittäisen henkilön hänen jälkeensä. Pekka-pelikortit
Pekka-pelikortit on suomalainen versio englantilaisesta Old maid -korttipelistä. Pelin suomalainen alkuperäinen nimi oli Musta Pekka, mutta nimi muutettiin sittemmin "Pekaksi" tai "Pekka-pelikorteiksi". Korttipelin julkaisija on Peliko. Kortit piirsi 1930-luvun lopulla Bo Bjurström (1916–1993). Ub Iwerks
Ub Iwerks (oik. Ubbe Ert Iwwerks, 24. maaliskuuta 1901 Kansas City, Missouri – 7. heinäkuuta 1971 Burbank, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen animaattori, joka tunnetaan parhaiten Disneyn animaatiostudion perustajajäsenenä ja Mikki Hiiren luojana yhdessä Walt Disneyn kanssa. Lisäksi muun muassa Minni Hiiri, Jopi Jalkapuoli (Musta Pekka), Polle Koninkaulus ja Heluna Ammu ovat kaikki alkujaan hänen kehittämiään hahmoja. Iwerks oli myös animaatioelokuvan teknisen puolen ja erikoistehosteiden merkittävä kehittäjä. Gerhardus Mercator
Mercator tunnetaan parhaiten vuonna 1569 laatimastaan maailmankartasta. Se perustui hänen keksimäänsä projektioon, Mercatorin projektioon, jossa ne maanpinnan viivat (loksodromit), jotka kaikkialla muodostavat yhtä suuren kulman pääilmansuuntiin nähden, näkyvät suorina viivoina. Omana aikanaan hän oli maailman kuuluisin maantieteilijä, mutta hän oli myös teologi, filosofi, historioitsija, matemaatikko ja magnetismin tutkija sekä harjaantunut kaivertaja ja kalligrafi sekä karttapallojen ja tieteellisten instrumenttien tekijä. Hän kirjoitti vain harvoja kirjoja, mutta suuri osa hänen tietämyksestään käy ilmi hänen laatimiensa seinäkarttojen kartta­selityksistä sekä hänen kartastonsa esipuheesta ja muista siinä olevista tekstisivuista. Hän myös ensimmäisenä käytti kartastosta termiä "atlas". Cribbage
Cribbage on Englannissa 1600-luvulla kehittynyt korttipeli, jonka kehittäjän on mainittu olevan runoilija Sir John Suckling. Cribbagea pelataan perinteisesti kaksin, mutta nykyään pelaajia on yleisesti kolme tai enemmän. Peli on omaleimainen ja siinä on suositeltavaa käyttää erityistä pistelautaa puikkoineen. Jean Fouquet
Jean Fouquet tai Foucquet (noin 1420–1481) oli ranskalainen taidemaalari ja kirjamaalari. Fouquet kuului 1400-luvun ranskalaisen renessanssin suurimpiin mestareihin. Hänen oletetaan olevan miniatyyrimuotokuvien maalauksen keksijä. George Eastman
Yrityksen ensimmäinen Kodak-merkkinen kamera tuli markkinoille vuonna 1888. Nimi Kodak oli Eastmanin itsensä keksimä. Hän oli aina pitänyt kirjaimesta K, ja Kodak syntyi, kun Eastman vaihteli kirjaimia ja halusi sanan alkavan ja loppuvan K:hon. Samoihin aikoihin Kodakin filmejä käyttivät myös elokuva-alan pioneerit, sillä Louis Le Prince kuvasi varhaisimman säilyneen elokuvan "Roundhay Garden Scene" Kodakin filmille. Vuonna 1889 Thomas Edisonkin hankki Eastmanin elokuvakoneen prototyypin. Samana vuonna Eastman kehitti rullafilmin, joka on edelleen standardi kameroissa. Hän järjesti yrityksensä uudestaan vuonna 1892, ja sen nimeksi tuli Eastman Kodak. Keräilykorttipeli
Keräilykorttipelien edeltäjinä voidaan pitää jo 1900-luvun alussa Yhdysvalloissa julkaistuja baseball-pelaajista tehtyjä keräilykortteja. Vasta 1950-luvulla Toppsin julkaisemilla keräilykorteilla oli mahdollista "pelata" simuloiden baseball-peliä yksinpelinä. Maksupääte
Luottokortit rantautuivat Suomeen 1960-luvulla. Seuraavalla vuosikymmenellä pankit alkoivat kehittää omia maksukorttejaan. Pankkikorteilla nostettiin aluksi rahaa käteisautomaateista, mutta pian tarjolle tuli kuvallisia kortteja, joilla pystyi maksamaan kaupan kassalla samaan tapaan kuin luottokorteilla. Nykyisin tavallisia maksukortteja ovat yleisluottokortit ja pankkikortit. Lisäksi lukuisat palveluntarjoajat kuten kauppaketjut, hotellit ja huoltoasemat tarjoavat asiakkailleen erilaisia maksuaika- ja luottokortteja. Reikäkortti
Ensimmäistä kertaa reikäkortteja käytti tiettävästi ranskalainen Basile Bouchon puoliautomaattisen kudontalaitteensa ohjaukseen. Reikäkorteille oli tallennettu tieto kankaaseen kudottavasta kuviosta. Saman idean toteutti menestyksekkäämmin niin ikään ranskalainen Joseph Marie Jacquard, joka kehitti täysautomaattisen kudontakoneen 1800-luvun alussa. Rudolf Koch
Rudolf Koch (20. marraskuuta 1876 Nürnberg – 9. huhtikuuta 1934 Offenbach am Main) oli saksalainen kalligraafikko, kirjasinsuunnittelija ja opettaja. Ollessaan Offenbachin taideteollisuuskoulun johtajana Koch loi uusia kirjasintyyppejä, kokosi ympärilleen nuoria taiteilijoita ja osoitti kirkkotaiteelle uuden suunnan. Tietokoneen ajokortti
Tietokoneen ajokortti kehitettiin vuonna 1994. Ensimmäiset Tietokoneen ajokortit myönnettiin 19.1.1994. Opetusministeriö ja Opetushallitus ottaivat tuolloin ajokortin valtakunnallisiin tietotekniikkastrategioihin ja tutkintojen perusteisiin. Tutkintojen kehittämistyössä olivat mukana opetusviranomaiset, työ- ja elinkeinoministeriö, työntekijöiden ja työnantajien keskusjärjestöt sekä eri koulutusorganisaatioiden edustajia. Tekniikan historia
Koneistuminen alkoi tekstiiliteollisuudessa, joka oli syntynyt jo keskiajalla ja jota merkantilismi oli pitänyt suojattuna. Valtion tilausten ansiosta tekstiiliteollisuudessa oli syntynyt suuria tuotantolaitoksia. Teollistumisen ensimmäisen vaiheen 1800-luvulla tekstiiliteollisuus pysyikin kehityksen kärjessä. Englanti oli monen keksinnön alkukoti, mutta tekstiilikonetekniikan omaksuivat nopeasti Yhdysvallat, Saksa ja Ranska. Tekstiiliteollisuus oli tärkeää teollisen kehityksen alussa myös Kiinassa, Japanissa ja Intiassa. Kehruu-Jenny kytkettiin ensimmäisenä tekstiiliteollisuuden koneena Wattin vauhtipyörällä varustettuun höyrykoneeseen. Kehruu-Jennyn kanssa tarvittiin vielä ihmiskäsiä. Richard Roberts (1789–1864) kehitti täysin automaattisen kehruukoneen 1830-luvulla. Kutomakone kehittyi kangaspuista, ja ensimmäisen koneen rakensi Edmund Cartwright vuonna 1787. Ranskalainen Joseph Marie Jacquard patentoi vuonna 1805 osittain automaattisen kutomakoneen, jota vietiin myös Englantiin. Jacquardin keksinnön taustalla oli Basile Bouchonin 1720-luvulla Lyonissa tekemä kehitystyö kuviollisen silkkikankaan kutomiseksi. Bouchon oli keksinyt reikänauhan, jonka avulla loimilankoja nostettiin kuvion mukaisesti. Bouchonin työtoveri Jean-Baptiste Falcon keksi 1726 korvata paperinauhan pahvikortilla ja loi ensimmäisen reikäkortin. 1830 lähtien kutomakoneeseen liitettiin höyrykoneita, vaikka vesivoima säilytti paljolti asemiaan tekstiiliteollisuuden voiman lähteenä. Aseidenkin valmistus koneellistui. Aseiden piippuja opittiin rihlaamaan, jonka avulla aseista tuli tarkempia. Terästen ja räjähdysaineiden kehittyessä aseiden teho kasvoi. Yhdysvaltain sisällissota oli ensimmäinen sota, jossa käytettiin konetuliaseita ja kokonaan teräksestä valmistettua pyörivällä tykkitornilla varustettua sota-alusta. Varsinkin käsiaseiden tuotannossa Yhdysvalloissa kehittyi työstämisen mittatarkkuus ja vaatimukset osien vaihtokelpoisuudesta. Reiki
Mikao Usui suunnitteli reikimenetelmälle kolme eri tasoa eli astetta (japaniksi "Shoden", "Okuden" ja "Shinpiden"), joista kolmas aste on opettaja-aste. Hän myös suunnitteli koulutukseen liittyvät initaatioprosessit, "viritykset". Yksi Usuin 20 opettajaoppilaasta, lääkärin koulutuksen saanut Chujiro Hayashi, kehitti menetelmään erityiset niin sanotut käsien hoitoasennot erilaisten terveydellisten ongelmien hoitoa varten . Länteen reiki saapui Hayashin oppilaan Hawayo Takatan (1900–1980) mukana vuonna 1938, ja hänen opettajaoppilaansa levittivät sitä eteenpäin 1980-luvun alusta lähtien. Itse länsimaisen kasvatuksen saanut Takata muokkasi huomattavasti reikin opetusta länsimaisille ihmisille helpommin omaksuttavaan suuntaan. Nykyisin on olemassa Usui Shiki Ryoho -menetelmän lisäksi monia muunnoksia joiden sisältö saattaa huomattavastikin poiketa Usuin menetelmästä. Taisto Riimukallio
Taisto Riimukallio (vuoteen 2000 "Kai Kalervo Aaltonen") (s. 1. huhtikuuta 1952 Helsinki) on suomalainen tietokirjailija metafysiikan alalta; numerologia, muinaisten viikinkien riimut; tarotjärjestelmät ja tarotkortit. Hän on suunnittelut Kalevala Tarot -tarot-kortit ja on European Tarot Certification Boardin perustaja. Board of Directors of The Certification Board in U.S.A. on sertifioinut hänet Tarot Suurmestariksi (Certified Tarot Grandmaster, CTGM). Manuaaliset reikäkortit
1900-luvulla teknologistuvien reikäkorttikoneiden lisäksi tiedonhakua ja -käsittelyä suoritettiin myös manuaalisesti, käsin lajiteltavilla reikäkorteilla. Ohutkerroskromatografia
Yhdysvaltalaiset J. E. Meinhard ja N. F. Hall kehittivät vuonna 1949 tekniikan, jossa he käyttivät seliittiä (piimaata) sitomaan alumiinioksidia kiinteällä levylle. Tätä tekniikkaa he käyttivät erottamaan toisistaan muun muassa metallikationeja ja eteerisiä öljyjä. 1950- ja 1960-lukujen aikana Justus G. Kirchner kehitti ohutkerroskromatografian tekniikoita ja esitteli muun muassa kaksiulotteisen ohutkerroskromatografian ja menetelmiä ohutkerroskromatografian käyttämiseen reaktioiden seurantaan. Menetelmän yleistymisen kannalta merkittävää työtä teki Stahl 1950-luvun lopulla, kun hän kehitti helpon levyjen pinnoitusmenetelmän ja osoitti, että TLC:n avulla avulla voitiin helposti suorittaa useita erilaisia erotuksia. Kaupalliset pinnoitetut kromatografialevyt ilmestyivät vuonna 1961. Manuaaliset reikäkortit
Reikäkorteista oli käsin käytettävien mallien lisäksi versioita, joita käytettiin koneistetussa tiedon käsittelyssä. Nämä kortit olivat osa reikäkorttikoneita, jotka toimivat sähkövirran avulla. Yhdysvaltalaisen Herman Hollerithin perustama yritys IBM (International Business Machines) oli reikäkorttikoneiden merkittävin tuottaja ja se tarjosi koneista useita eri malleja. Ensimmäiset IBM:n reikäkorttikoneet otettiin Suomessa käyttöön vuonna 1923. Niitä toi maahan konttorivälineitä välittänyt Systema-yhtiö. Zener-kortit
Zener-kortit eli ESP-kortit ovat psykologi Karl Zenerin kehittämä korttipakka, jota käytettiin parapsykologi Joseph Banks Rhinen tutkimuksissa 1930-luvulla. Pakkaan kuuluu 25 korttia, joissa on viittä eri symbolia. Tutkimuksen idea oli, että testaaja sekoittaa pakan ja ottaa siitä yhden kortin kerrallaan. Testattavan tulee yliaistillisella kyvyllään nähdä, mikä kortti on kyseessä. Satunnaisesti arvaamalla todennäköisyys saada kortti oikein on yksi viidestä. Rhine oli vakuuttunut testattaviensa kyvyistä. Testausprotokollaa ei kuitenkaan pidetty pätevänä. Kortit olivat aluksi ohutta ja niiden läpi saattoi nähdä. Kun Rhine otti käyttöön järjestelyjä, joilla koehenkilö ei voinut nähdä kortteja, ennustustarkkuus heikkeni. Myös kokeen valvominen heikensi tuloksia. Rhine tulkitsi, että tulosten heikkeneminen ja se, että välillä arvaukset olivat parempia kuin toisinaan, johtui yliluonnollisten ilmiöiden laantumistaipumuksesta. Rhinea itseään ei epäilty huijauksesta, mutta häntä pidettiin herkkäuskoisena ja hänen kykyään ymmärtää todennäköisyyttä riittämättömänä. Professional Graphics Controller
Professional Graphics Controller (lyhyemmin "PGC", tunnettiin myös nimillä "Professional Graphics Adapter" ja "Professional Graphics Array") oli IBM XT -grafiikkakortti, jonka IBM julkaisi vuonna 1984. Näyttöstandardi oli erittäin edistynyt ja siinä oli kiihdytinpiirit 2D- ja 3D-grafiikoille. 
Standardi oli tarkoitettu erityisesti CAD-suunnitteluun. Manuaaliset reikäkortit
Neulakortti eli edge-notched card keksittiin 1896 ja sitä käytettiin läpi 1900-luvun. Ennen tietokoneiden keksimistä oli vain muutamia keinoja käsitellä manuaalisesti suuria tietomääriä enemmän kuin yksi käsite kerrallaan ja neulakortti oli yksi niistä. Tietokonetermein, neulakortissa pystyi käyttämään TAI-operaattoria. Manuaaliset reikäkortit
Suosittuja tiedonhaun järjestelmiä olivat mm. mikrofilmiin perustuvat hakuvälineet. Niissä tiedot dokumenteista talletettiin mikrofilmikeloille indeksointitietojen kanssa. Mikrofilmiltä pystyttiin jälkeenpäin tunnistamaan välineistön avulla automaattisesti haluttuja asiasanoja. Yksi tällaista tekniikkaa käyttävistä laitteista oli the Rapid Selector, joka pystyi pyörittämään 60m pituisia mikrofilmikeloja, joihin mahtui 72000 kehyksen verran tietoa. Rahapeliautomaatti
Ensimmäiset klassisen rahapeliautomaatin, ns. yksikätisen rosvon, mallit kehitettiin Kaliforniassa 1890-luvun lopulla. Varsinaisen yksikätisen keksijänä pidetään Charles Fey -nimistä keksijää, joka rakensi ensimmäisen modernin rahapeliautomaatin, jossa kolme rullaa lähtee pyörimään kahvasta vetämällä.
Suomessa Veikkaus (ennen vuotta 2017 Raha-automaattiyhdistys) omistaa monopolin rahapelitoimintaan. Suomessa tunnettuja entisen RAY:n pelejä ovat esimerkiksi Pokeri ja Keno. Laitteet antavat rahaa siten, että ne palauttavat pitkällä aikavälillä nähtynä aina jonkin tietyn prosentin syötetystä rahasta takaisin. Internetissä toimivat nettikasinot tarjoavat myös rahapeliautomaattien kaltaisia pelejä. Näitä pelejä voi nykyään pelata myös älypuhelimella tai tablettilaitteella. Usein näiden nettikasinojen pelien palautusprosentti on parempi kuin Veikkauksen tarjoamilla peleillä. Tekniikan historia
Vuonna 1936 Alan Turing (1912-1954) esitteli teoreettisen tietokoneen periaatteen, Turingin koneen, jossa hän tutki algoritmisen ongelman ratkaisun rajoja. John von Neumann (1903-1957) ehdotti 1940-luvulla ohjelman siirtämistä muistiin tietokoneen toiminnan nopeuttamiseksi ja määritteli nykyaikaisen tietokoneen arkkitehtuurin. Bitti-käsitteen esitti Claude Shannon (1916-2001) vuonna 1948. Korttipeli
Rahvaan korttipeliharrastukset alkoivat Suomen maakunnista ensimmäisenä Etelä-Pohjanmaalla 1680-luvulla ja yleistyivät ison- ja pikkuvihan aikoihin. Kirkko ja papisto suhtautuivat kielteisesti tähän nuorison uuteen harrastukseen, minkä takia kortinpelaajia voitiin haastaa käräjille. Kortinpeluu liittyikin osaksi ankaraa eteläpohjalaista pitäjäkuria, jolla taas oli merkittävä yhteys puukkojunkkariaikaan. Kortinpeluuseen rinnastettavia pelejä olivat samoihin aikoihin nuorten keskuuteen levinneet kuoppa- ja seinärahan heittämiset. Joulukortti
Ruotsalaisen Jenny Nyströmin vuosina 1886–1946 piirtämät erilaiset joulukortit ovat olleet suosittuja vuosikausia. Nykyajan kortteihin ovat Suomessa piirtäneet kuvia mm. Pekka Vuori, Mauri Kunnas ja Virpi Pekkala. Ralph Baer
Ralph Henry Baer (synt. Rudolf Heinrich Baer; 8. maaliskuuta 1922 Rodalben, Saksa – 6. joulukuuta 2014 Manchester, New Hampshire, Yhdysvallat) oli saksalaissyntyinen yhdysvaltalainen keksijä. Hän opiskeli radio- ja televisiotekniikkaa, mutta hänet tunnetaan erityisesti videopelien varhaisena suunnittelijana. Baer työskenteli Sanders Associatesilla alkaessaan kehittää lopulta Magnavox Odyssey -nimellä myytyä, maailman ensimmäistä pelikonsolia. Baer suunnitteli tämän jälkeen useita kolikko- ja elektroniikkapelejä, kuten "Simon"-nimisen muistipelin. Caran d’Ache
Caran d'Ache (Emmanuel Poiré, 6. marraskuuta 1858, Moskova – 25. helmikuuta 1909, Pariisi) oli ranskalainen pilapiirtäjä ja kuvittaja. Taiteilijanimi Caran d'Ache tulee venäjänkielisestä sanasta Карандаш eli lyijykynä. Charles Babbage
Babbage keksi reikäkorttien avulla kaksi ohjelmoitavan tietokoneen periaatetta, reikäkorttien sisällön määräämän suoritusjärjestyksen eli pakotetun hypyn sekä ehdollisen hypyn. Babbagen keksintö avasi automaatiolle rajattomien toimintamahdollisuuksien maailman. Babbagen poika Henry Babbage rakensi tietokoneen keskusyksikön osajärjestelmän, joka toimi kuten oli suunniteltu. Tämä laite lahjoitettiin Harvardin yliopistolle 1886. Yli puoli vuosisataa myöhemmin sen löysi Howard Aiken. Aiken paneutui Babbagen julkaisuihin ja oivalsi, että uusilla sähköisillä ratkaisuilla Babbagen ideat voidaan toteuttaa. Aiken meni keskustelemaan ideoistaan IBM:n pääjohtajan Thomas J. Watsonin kanssa. IBM:stä tuli 1950-luvulla johtava tietokoneiden valmistaja. Käsitekartta
Käsitekarttojen nykymuodot liittyvät semanttisten verkkojen esitystavan kehitykseen tekoälytutkimuksessa. Allan Collinsia ja M. Ross Quilliania pidetään tästä, tietämyksen esittämisen problematiikkaan liittyvästä näkökulmasta käsitekarttojen kehittelyn pioneereina. Kartografian historia
Gerhardus Mercator (1512–1594) oli flaamilainen kartografi, joka kehitti merenkulun tarpeisiin uuden karttaprojektion, Mercatorin projektion, jossa ilmansuunnat ja niiden väliset kulmat ovat kaikkialla oikein. Diagrammi
Tilastodiagrammin luomisen mahdollisti ranskalaisen René Descartesin 1600-luvun puolivälissä kehittämä suorakulmainen koordinaattijärjestelmä. Ensimmäiset tilastodiagrammit laati 1700-luvun lopussa skotlantilainen taloustieteilijä William Playfair (1759–1823). Hän myös kehitti suurimman osan nykyisin käytössä olevista diagrammityypeistä. Playfairin kehittämät kaaviot yleistyivät laajaan käyttöön 1800-luvun lopulla. Manuaaliset reikäkortit
Monissa tilanteissa 75 kohtaa oli kuitenkin liian vähän esimerkiksi kirjailijoille ja laajoille aihealueille, ja tällöin jouduttiin turvautumaan epäsuoraan koodaukseen. Siinä reiät jaettiin esim. 4-6 reiän ryhmiin, niiden muodostaen kentän. Jokaiselle kentälle oli monta erilaista koodaus tapaa, jolla jokaisella oli hyvät ja huonot puolensa. Koodaustapa vaihtoehtoja olivat suoran koodauksen lisäksi, 7421 koodaus, 7421S0 koodaus, pyramidi koodaus ja binäärikoodaus. Manuaaliset reikäkortit
Yksi reikäkorttien käytetyimmistä koneellisesti käytettävistä sovellutuksista oli ns. Mark Sensing-kortti. Mark Sensing-kortti oli normaali reikäkortti, johon oli painettu näkyviin Mark Sensing-merkkien paikat. Näihin paikkoihin voitiin erityisellä Mark Sensing-kynällä viivata kuhunkin sarakkeeseen haluttu arvo. Kortin lukeminen perustui kynällä tehdyn viivan sähköiseen johtavuuteen, näin kortit pystyttiin lukemaan koneellisesti reikäkorttilaitteella ja käsittelemään tietoa. Kyseisiä kortteja käytettiin paljon tilanneissa, jossa tietoa kerättiin muualta. Esimerkiksi sähkömittarin lukijoilla oli mukanaan kyseisiä reikäkortteja, joihin he viivasivat Mark Sensing-kynällä uuden mittarilukeman. Tämän jälkeen jatkokäsittely laskuksi asti suoritettiin koneellisesti. Paperikone
Paperikoneet ovat suuria, paperitehtaiden monimutkaisia yksiköitä, jotka tuottavat paperia. Ensimmäisen paperikoneen keksi vuonna 1799 ranskalainen Nicolas Louis Robert. Sen leveys oli 60 cm ja ajonopeus 9 m/min. Toinen varhainen paperikone oli Fourdrinierin veljesten ja John Gamblen Englannissa vuonna 1807 patentoima jatkuvatoiminen tasoviiraa käyttävä paperikone. Tekniikan historia
Tietotekniikan kehityksen ensi askeleena voidaan pitää puhutun kielen kielioppia, joka laajensi kielen ilmaisukykyä. Sivilisaatioiden syntyessä hallinnolle ja kaupalle tärkeämmät numerot ja laskenta kehittyivät usein ennen kirjoitustaitoa. Ensimmäisenä laskukoneena voidaan pitää helmitaulua. Seuraava askel automaation suuntaan oli reikäkortin käyttöönotto Joseph Marie Jacquardin kutomakoneissa. Herman Hollerith sai vuoden 1890 Yhdysvaltain väestönlaskennan johtajalta tehtäväksi mekanisoida tiedonkäsittelyä. Hollerith tunsi Jacguardin kutomakoneen. Hollerith kehitti menetelmän, jossa korttien reikien läpi menevä tikku kytki sähköimpulssit, joita sitten laskettiin. Vuoden 1880 väestön laskennan tuloksia oli laskettu 7 vuotta ja nyt päästiin kahteen ja puoleen vuoteen, vaikka henkilöä kohti kerättiin aikaisemman viiden kysymyksen sijasta 200 kysymystä. Hollerith perusti yrityksen nimeltä "Tabulating Machine corporation" TMC. Vuoden 1910 väestönlaskenta annettiin hintasyistä toisille yrityksille ja TMC joutui taloudellisiin vaikeuksiin. TMC yhdistyi kolmen muun alan yrityksen kanssa, jolloin toimitusjohtajaksi ja pääomistajaksi tuli Thomas J. Watson. Hän muutti yrityksen nimeksi "International Business Machines" IBM. Joseph Marie Jacquard
Vuonna 1800 Joseph lähti koittamaan onneaan keksintöjen parissa, hän kehitti poljettavat kangaspuut. Vuonna 1801 Jacquard esitteli ensimmäisen yrityksensä kuviokankasta tuottavasta kutomakoneesta teollisessa näyttelyssä Pariisissa. Samassa näyttelyssä oli Jaques de Vaucansonin (1709–1782) puoli vuosisataa aikaisemmin kehittämä kutomakone. Vaucanson oli käyttänyt koneessaan Jean Falconin 1728 keksimää reikäkorttia. Jacquard kehitti Vaucansonin koneen avulla omansa lopulliseen muotoonsa. Napoleon I rahoitti ja rohkaisi Jacguardia, koska halusi horjuttaa Englannin johtavaa asemaa tekstiiliteollisuudessa. Hugo Schmeisser
Hugo Schmeisser (s. 24. syyskuuta 1884 – 12. syyskuuta 1953) oli saksalainen asesuunnittelija, joka tunnetaan konepistoolin ja rynnäkkökiväärin kehittäjänä. Miellekartta
Miellekartta tai mind map tai ajatuskartta on ideointia ja asioiden jäsentämistä varten suunniteltu esitysmuoto, jonka nykyaikaisen muodon luojana ja popularisoijana pidetään englantilaista Tony Buzania (1974). Manuaaliset reikäkortit
Suurimman ongelman reikäkorteille tuotti niiden koko. Yhden neulakortin marginaaliin voi mahduttaa vain tietyn määrän lovia eli toisin sanoen sen muisti ei ollut kovin suuri. Vaikka tirkistyskortteihin mahtui enemmän tietoa, oli senkin ruudukko rajallinen. Jotta reikäkortteihin olisi saatu enemmän muistia, olisi niiden koko kasvanut niin isoksi, että niiden käyttö olisi ollut hankalaa. Reikäkortti
Reikäkortit ja reikänauhat olivat merkittävä tallennusväline tietotekniikan ensimmäisinä vuosikymmeninä. 1980-luvulle tultaessa magneettiset tallennusvälineet, kuten levykkeet ja nauhat, olivat kuitenkin jo syrjäyttäneet reikäkortit ja -nauhat lähes täysin. Tim Schafer
Timothy Schafer (s. 26. heinäkuuta 1967, Sonoma, Kalifornia) on yhdysvaltalainen tietokone- ja videopelien suunnittelija. Hän on tunnettu LucasArtsilla suunnittelemista seikkailupeleistään kuten "Full Throttle" ja "Grim Fandango" sekä vuonna 2000 perustamansa Double Fine Productions -yhtiön peleistä kuten "Psychonauts" ja "Brütal Legend". Gerolamo Cardano
Gerolamo Cardano (24. syyskuuta 1501 – 21. syyskuuta 1576) oli italialainen matemaatikko, lääkäri ja astrologi. Hän esitti ensimmäiset kliiniset kuvaukset lavantaudista. Hän alkoi puhua myös pilkkukuumeesta itsenäisenä tautina. Matematiikan alalla hänet tunnetaan parhaiten algebrasta, josta hän kirjoitti tunnetun "Ars magna" -teoksensa (1545). Hän perehtyi myös todennäköisyyteen. Tekniikan historiaan hän on jättänyt nimensä kardaaniakselin keksimisen ansiosta. Tietokonekerroskuvaus
Tietokonetomografian julkistivat vuonna 1972 brittiläinen Godfrey Hounsfield ja alkujaan eteläafrikkalainen, mutta Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 1966 saanut, Allan McLeod Cormack toisistaan tietämättä. He saivat työstään myöhemmin jaetun Nobelin lääketieteen palkinnon. Hounsfieldiä pidetään kuitenkin nykyisen tietokonetomografian luojana. Valokuvauksen historia
Valokuvaaminen oli alan ammattilaisten työtä, kunnes yhdysvaltalainen George Eastman julkaisi helppokäyttöisen Kodak-kameran vuonna 1888. Seuraavana vuonna Eastman toi markkinoille rullafilmiä käyttävät Brownie-kameran, jonka filmirullalle saattoi ottaa sata kuvaa. Leveä rullafilmi hallitsi markkinoita 1950-luvulle asti. Tällöin se jäi sivuosaan ja markkinat valtasi kinofilmi, joka oli alun perin tarkoitettu elokuvakameroihin. Dan Ingalls
Dan Ingalls (s. 1944) on yhdysvaltalainen olio-ohjelmoinnin pioneeri ja viiden eri Smalltalk-ohjelmointikielisukupolven pääarkkitehti, -suunnittelija ja -toteuttaja. Hän kehitti tavukoodatun virtuaalikoneen, joka teki Smalltalkin hyödylliseksi 1976. Rorschachin musteläiskätesti
Testin kehitti 1900-luvun alkupuolella sveitsiläinen psykiatri Hermann Rorschach (1884–1922) erääseen suosittuun musteläiskäpeliin perustuen: paperiarkin keskelle tiputettiin mustetta ja se taitettiin kahtia, jolloin siihen syntyi symmetrinen kuvio. Rorschach ei alussa kehittänyt menetelmäänsä projektiiviseksi testiksi, vaan hänen tavoitteenaan oli löytää menetelmä skitsofrenian diagnosointiin. Menetelmäänsä kehittäessään hän kuitenkin havaitsi, että terveidenkin koehenkilöiden samasta kuvataulusta antamissa vastauksissa oli suurta vaihtelua henkilöiden välillä. Tästä seurasi luonnollisesti kysymys, kertooko tällainen vastausten vaihtelu jotakin vastaajan psyykkisistä ominaisuuksista. Testiin on vuosikymmenien aikana sittemmin kehitetty useita erilaisia tulkintajärjestelmiä. Varhaisemmissa järjestelmissä keskeisenä tulkinnan perusteena oli ajatus tauluissa olevien kuvien symbolisesta ärsykearvosta. Nykyään käytetyin tulkintajärjestelmä on kuitenkin 1970-luvulla kehitetty Exner Comprehensive System (ECS tai CS), joka on enemmänkin havaintokognitiivinen kuin projektiivinen tulkintamenetelmä. Tämä tulkintajärjestelmä perustuu vastausten pisteytykseen testattavan musteläiskistä tekemien havaintojen ominaisuuksien perusteella. Exnerin järjestelmä sisältää peräti yli 180 näistä pisteytyksistä muodostettavaa eri ominaisuutta ja piirrettä kuvaavaa asteikkoa. Masayuki Uemura
Masayuki Uemura (s. 1943 ) on Nintendolla työskentelevä henkilö, joka on tullut tunnetuksi suunnittelemistaan Nintendo Entertainment System ja Super Nintendo Entertainment System -konsoleista . Uemura tuli töihin Nintendolle 1970-luvun alussa, kun Gunpei Yokoi palkkasi hänet Sharp Electronicsista kehittämään "Nintendo Beam Guns" -ammuntapeliä, jossa käytettiin Uemuran entisen työnantajan kehittämiä aurinkokennoja. 1970-luvun lopulla Uemura ehdotti Nintendon silloiselle toimitusjohtajalle Hiroshi Yamauchille oman pelikonsolin kehittämistä; syntyi sarja kasetittomia Color TV Game -konsoleita. Vuonna 1984 Uemura sai johdettavakseen Nintendo Research & Development 2 -työryhmän , josta Uemura vetäytyi eläkkeelle vuonna 2004; siitä lähtien hän on toiminut neuvonantajana . Ympyrädiagrammi
Ympyräkaavion keksi brittiläinen William Playfair, joka käytti sitä ensimmäistä kertaa vuonna 1801. John Carmack
John D. Carmack II (s. 20. elokuuta 1970 Roeland Park, Kansas) on yhdysvaltalainen videopelien suunnittelija, ohjelmoija, sekä Oculus VR:n teknologiajohtaja. Hän perusti vuonna 1991 John Romeron, Tom Hallin ja Adrian Carmackin (ei sukua) kanssa alan keskeisiin yrityksiin kuuluvan id Softwaren. Carmack tunnetaan erityisesti ensimmäisen persoonan ammuntapelien pelimoottorien kehittäjänä ja erittäin ansioituneena grafiikkaohjelmoijana. Carmack on naimisissa Katherine Anna Kangin kanssa, ja heillä on kaksi lasta. Reima Mäkinen
Ensimmäisen sarjakuvalehtensä Mäkinen julkaisi yhdessä Petri Tuomolan kanssa vuonna 1979. Pian tämän jälkeen kaverukset ryhtyivät puuhaamaan Tampereen Sarjakuvaseura ry:n perustamista ja vuonna 1982 he perustivat vielä Suomen Mikromaakarit ry:n ja alkoivat julkaista sen Micropost-jäsenlehteä. Suomen pelimuseo esittelee keväällä 2019 Mikromaakarien toimintaa otsikolla ”3583 BYTES FREE!”. Noilta ajoilta Mäkinen muistetaan myös Suomen ensimmäisen tietokoneella laaditun sarjakuvan tekijänä. Omakustannelehtiä on Mäkisen kynästä syntynyt tämän jälkeen parisenkymmentä. Mäkinen piirsi Tampereen Sarjakuvaseuran Sarjari-lehteen säännöllisesti vuodesta 1981 vuoteen 2002 asti ja on osallistunut julkaisun tekemiseen tämän jälkeenkin satunnaisesti. Hänen toinen albuminsa Palaneen käryä balkongilla on koottu juuri Sarjarissa julkaistuista tarinoista. Mukana on myös aiemmin Naisten ääni -lehdessä julkaistu ”Vuoden löytö” sekä materiaalia omakustannelehti Zipposta ja mielipidelehti Liberosta. Mäkisen Zippo-lehti sai Lempi-kunniakirjan Kemin sarjakuvapäivillä 1991 vuoden parhaana omakustanteena. Häntä luonnehdittiin väsymättömäksi kokeilijaksi ja pienten tarinoiden suureksi kertojaksi. 1990-luvun loppupuoli kului multimedian parissa. Omakustannesarjakuvadiskettilehti Kuprun jälkeen Mäkinen piirsi ja tuotti perustamansa yhtiön kautta muun muassa interaktiivisia nettisarjakuvia Aamulehden omistamalle Alexpressille, Nokia Communicationsille ja Tampereen Messut Oy:lle. Vuosituhannen vaihteessa Mäkinen innostui japanilaisesta sarjakuvasta. Tämä näkyi hänen omakustannelehdissään sekä Sarjarissa, Anime-lehdessä, Finnmangassa ja Japan Popissa julkaistuissa tarinoissa. Mäkinen on lisäksi ollut piirtäjänä mukana Sangatsu Mangan Vartijat-projektissa (2008-2011) sekä yhtiön vuosina 2010, 2011 ja 2013 julkaisemissa manga-tyyliin piirretyissä seinäkalentereissa. Suomen Posti julkaisee 13.3.2019 Mäkisen suunnittelemat Kaikuja Japanista -postimerkit. Richard Morris Hunt
Richard Morris Hunt (s. 31. lokakuuta 1827, Brattleboro, Vermont - k. 1895, Newport, Rhode Island) oli yhdysvaltalainen arkkitehti. Hän perusti vuonna 1855 Yhdysvaltain ensimmäisen arkkitehtuurikoulun, ja oli yksi American Institute of Architects -järjestön perustajista. Hänet tunnetaan muun muassa Gilded Age -aikakauden pompöösien kartanoiden suunnittelijana sekä New York Cityn Vapaudenpatsaan jalustan ja Metropolitan Museum of Artin 5th avenuen julkisivun suunnittelijana. Autoharp
Vuonna 1882 Philadelphiaan muuttanut saksalainen siirtolainen Charles F. Zimmermann sai patentin soittimelle, jossa oli tiettyjä kieliä soiton aikana vaimentava mekanismi. Hän kutsui keksintöään autoharpiksi. Patentin soitin poikkesi rakenteeltaan myöhemmistä autoharpeista. Ei ole tiedossa valmistiko Zimmermann yhtään alkuperäisen patentin mukaista soitinta kaupallisesti. Saksan Markneukirchenissä Karl August Gütter valmisti soittimen, jota hän kutsui nimellä "Volkszither" ("kansansitra"), joka muistutti nykyisiä autoharpeja. Gütter sai brittiläisen patentin soittimelleen noin vuonna 1883–1884. Zimmermann alkoi vierailtuaan Saksassa, valmistaa Gütterin mallin mukaisia soittimia vuonna 1885. Zimmermann käytti soittimestaan autoharp-nimeä ja omaa patenttinumeroaan. Gütterin mallista tuli hyvin suosittu ja näin Zimmermannia pidetään usein virheellisesti autoharpin keksijänä. Tussikynä
Tussikynän keksijänä voidaan pitää amerikkalaista Sidney Rosenthalia. Hän keksi liittää musteen täyttämään lasiastiaan kiinteän siveltimen. Hänen yrityksensä alkoi myydä vuonna 1952 tähän oivallukseen perustuvia huopakärkikyniä nimellä Magic Marker. Tuote sai nopeasti suuren suosion. Vuonna 1958 markkinoille tuotiin kapeampi kynä, jonka kuoret olivat alumiinia. Myös Papermate ja Pentel ovat varhaisia tussien valmistajia. Video Toaster
Video Toaster on NewTekin kehittämä laajennuskortti Amiga-tietokoneille, jota käytetään videotuotannossa. Kortti on julkaistu vuonna 1990. Kortin kehittivät Tim Jenison, Paul Montgomery ja Brad Carvey. Jenison oli aiemmin kehittänyt Amigalle videokaappauskortin nimeltä DigiView ja sen mukana seuraavan ohjelman DigiPaint. Menolippu
Menolippu Korttipeli on vuonna 2008 julkaistu, pelkästään korteilla pelattava Menolippu-sarjan peli, joka sijoittuu Amerikkaan. Kuten muutkin Menolippu-pelit, sen on suunnitellut Alan R. Moon. Pelissä pelaajien on toteutettava menolippuja keräämällä tiettyjä väriyhdistelmiä korteilla, jotka heidän on sitten asetettava varikolle. Myös toisen varikolla olevia junakortteja voidaan ryöstää. Pelin pisteytys lasketaan toteutetuista menolipuista. Lisäksi eniten lippuja isoihin kaupunkeihin (Chicago, Dallas, Los Angeles, Miami, New York ja Seattle) rakentanut saa bonuksen. Titaanimies
Bullski löysi myöhemmin nerokkaan tiedemiehen nimeltään Sergei, joka oli suunnitellut hämmästyttäviä "luottokorttihaarniskoja". Haarniska kykeni pakkaamaan itse itsensä pieneksi laitteeksi, joka muistutti luottokorttia. Titaanimies kiristi tiedemiestä hänen vangittujen vanhempiensa avulla rakentamaan lukuisia haarniskoja, joihin hän huijasi katkeroituneita Vietnamin sodan veteraaneja käyttäen itsestään nimeä Komentaja. Shigeru Miyamoto
Shigeru Miyamoto (, s. 16. marraskuuta 1952) on japanilainen videopelisuunnittelija. Miyamoto on luonut tunnetut "Donkey Kong"-, "Mario"-, "The Legend of Zelda -", ja "Pikmin"-pelinimikkeet Nintendon konsoleille, sekä useita muita videopelejä. Miyamoto on yksi maailman arvostetuimmista videopelisuunnittelijoista. Wernerin projektio
Wernerin projektio on kartioprojektioiden pohjalta kehitetty oikeapintainen karttaprojektio. Siitä käytetään myös nimityksiä Stabin–Wernerin projektio tai Stabiuksen–Wernerin projektio. Koska se kuvaa koko maapallon sydämen muotoisena, se tunnetaan myös nimellä kordiformi. Projektion esitti tiettävästi ensimmäisenä Johannes Stabius (Stab) Wienissä noin vuonna 1500, mutta sitä kehitti myöhemmin nürnbergiläinen seurakuntapappi Johannes Werner (1466–1528), joka myös teki sen yleisemmin tunnetuksi. Manuaaliset reikäkortit
Nykyään käytössä oleva Memo Magister on tavallaan neulakorttien tietokoneella käytettävä vastine, digitaalinen muistiinpanokortisto. Se on suunniteltu apuvälineeksi mm. tutkijoille ja kirjoittajille, jotka joutuvat tekemään laajoja muistiinpanoja. Tässä kortisto-ohjelmassa voit tehdä muistiinpanosi korttiin, koodata kortit, poimia niitä tietyin hakusanoin kokonaiskortistosta ja lajitella järjestykseen oman makunsa mukaan. Memo Magister- ohjelman lomakkeella (kortilla) on 18 kenttää, joihin voi kirjoittaa tekstiä. Haluamansa kortit voi myös tulostaa paperille tai tallentaa yhdeksi tekstitiedostoksi. Esimerkiksi tutkielmaa tehtäessä voi tietokoneen ruudulle hakea kyseiseen lukuun liittyvät muistiinpanokortit ja selata niitä ruudulla, aikaa säästyy ja paperitulosteen määrä vähenee. Klaus Voormann
Klaus Voormann (s. 29. huhtikuuta 1938 Saksa) on saksalainen muusikko ja taiteilija, joka tunnetaan parhaiten ystävyydestään ja yhteistyöstään The Beatlesin kanssa. Voormann mm. suunnitteli Beatlesin albumien "Revolver" ja "Anthology" kannet. The Beatlesin hajoamisen jälkeen Voormann työskenteli kaikkien muiden yhtyeen jäsenten paitsi Paul McCartneyn kanssa ja soitti John Lennonin, George Harrisonin ja Ringo Starrin sooloalbumeilla sekä myös Lennonin perustamassa Plastic Ono Band-yhtyeessä. Välianimaatio
Käsitteen esitteli Ron Gilbert, joka tunnetaan SCUMM-pelimoottorin kehittäjänä ja lukuisista LucasArtsille tekemistään seikkailupeleistä, kuten Maniac Mansionista ja Monkey Island -sarjasta.
Kuitenkin vastaavanlaisia kohtauksia on jo Pac-Man-pelissä vuodelta 1980 tasojen välissä. Pelikortit
Pelikortit, joista muodostuu korttipakka, ovat peliväline, jolla pelataan erilaisia korttipelejä. Pelikortteja käytetään korttipelien ohella myös taikatemppujen tekemiseen ja ennustamiseen. Ne ovat yleensä kartongista tai muovista valmistettuja Ernst Debes
Ernst Debes (1840–1923) oli saksalainen kartografi. Hänen vuonna 1872 yhdessä H. Wagnerin kanssa Leipzigiin perustamansa kartografinen laitos tuotti koulukartastoja, seinäkarttoja ja käsikartaston "Neuer Handatlas". Hanafuda
Vuonna 1889 Fusajiro Yamauchi perusti yrityksen "Nintendo Koppai" valmistaakseen käsintehtyjä Hanafuda-kortteja. Vaikka yritykseltä kesti jonkin aikaa päästä vauhtiin, pian hanafuda-kortteja alettiin käyttää peliluolissa, ja korttipeleistä tuli jälleen suosituja Japanissa. Nintendo Koppaista tuli myöhemmin tunnettu videopelivalmistaja Nintendo. Wolfgang Kramer
Wolfgang Kramer (s. 29. kesäkuuta 1942) on saksalainen insinööri. Hän on tunnettu lauta- ja korttipelien suunnittelijana. Vuodesta 1989 hän on toiminut päätoimisena pelisuunnittelijana ja hänen suunnittelemansa pelit ovat saaneet useita palkintoja. Kramer työskentelee tavallisesti yhteistyössä muiden pelisuunnittelijoiden kanssa, joista tunnetuimpia ovat olleet Richard Ulrich ja Michael Kiesling. Hiram Maxim
Sir Hiram Stevens Maxim (5. helmikuuta 1840 Maine, Yhdysvallat – 24. marraskuuta 1916 Lontoo, Iso-Britannia) tunnetaan ensimmäisen nykyaikaisena pidetyn konekiväärimallin kehittäjänä. Videopelien historia
Vuonna 1972 Nolan Bushnell pääsi pelaamaan messuilla esittelyssä ollutta Ralph Baerin "Magnavox Odysseusta", josta vakuuttuneena hän perusti pian Atari-yhtiön. Atari julkaisi vielä samana vuonna "Pong"-pelin, joka muistutti läheisesti Baerin koneen tennispeliä. Pongista tuli huippumenestys, ja Atari myi kaikkiaan 19 000 "Pong"-automaattia. Peliautomaateista tuli kuitenkin merkittävä osa 1970- ja 1980-luvun pelikulttuuria, jolloin oli kolikkopelien kultainen aikakausi. Peliautomaattien ei tarvinnut välittää konsoleiden tai kotitietokoneiden teknisistä rajoituksista, joten niissä nähtiin usein huomattavasti edistyksellisempiä pelejä kuin kotijulkaisuissa. Erityisesti sellaiset peliautomaattiklassikot kuin "Donkey Kong" ja "Pac-Man" ovat jääneet elämään ja löytäneet hahmoina tiensä myös myöhemmille konsoleille. Myös osa myöhemmin suosituista konsolipelisarjoista, kuten "Mortal Kombat", ovat alun perin peliautomaattipelejä. Tarot-kortit
1700-luvun loppupuolella kehittyivät ensimmäiset okkultistiset tulkinnat tarokkien alkuperästä ja merkityksestä. Court de Gébelin uskoi, että tarot oli keksitty muinaisessa Egyptissä, jotta sen avulla voitaisiin säilyttää hermeettinen viisaus jälkipolville. Egyptologit eivät ole sittemmin löytäneet Egyptistä tarot-kortteja tai edes kuvauksia niistä. Court de Gébelin oli myös ensimmäinen, joka esitti romanien voineen tuoda tarot-kortit Eurooppaan. Hän uskoi aikalaistensa tapaan romanien olevan kotoisin Egyptistä eikä Intiasta. Ei kuitenkaan ole todisteita, että romanit olisivat ennustaneet tarot- tai muistakaan korteista ennen 1700-lukua. Perinteisesti he olivat ennustaneet vain kädestä. Etteilla kehitti ensimmäisen ennustamiseen suunnitellun tarot-pakan, Grand Etteilla -pakan, ja julkaisi sen vuonna 1789. Pakka oli aikanaan myyntimenestys ja se on yhä käytössä Ranskassa. Manuaaliset reikäkortit
Manuaaliset reikäkortit eli käsin käytettävät reikäkortit olivat tiedon tallentamiseen käytettäviä pahvi- tai paperikortteja, joiden avulla tiedonhaku suoritettiin manuaalisesti. Reikäkortti sai alkunsa jo 1800-luvun puolella, mutta se yleistyi käytössä vasta 1900-luvun alku- ja keskivuosikymmenillä. Manuaalisia reikäkortteja olivat esimerkiksi neulakortit (eng. edge-notched cards) ja tirkistyskortit (eng. peek-a-boo cards), jotka erosivat toisistaan toimintaperiaatteeltaan. Yksi neulakortti esitti yhtä dokumenttia, kun taas yksi tirkistyskortti esitti yhtä asiasanaa. Reikäkortit mahdollistivat useiden asiasanojen yhtäaikaiseen etsinnän (eng. coordinate searching). Vicarious Visions
"Terminus", online-moninpelattava avaruussimulaattoripeli, voitti Independent Games Festivalin palkintoa vuonna 1999. Yhtiön kaksikko tuli tunnetuksi johtavana käsikonsolipelien tuottajana kun he kehittivät "Tony Hawk’s" -pelisarjan pelejä Game Boy Advancelle vuonna 2001. Siitä eteenpäin he ovat tunnettuja monien pelien kuten "Spider-Manin", "Spider-Man 2":n, "Ultimate Spider-Manin", "Crash Nitro Kartin", "Jedi Knight II":n, "Doom 3":n Xbox-version ja "Tony Hawk’s AmericanSk8landin" kehittämisestä. Vicarious Visions on kehittänyt "Guitar Hero" -pelisarjaa myös Nintendo DS:lle ja Wiille. Nintendo DS:lle julkaistulle "ille" Vicarious Visions kehitti ”Guitar Gripinä” tunnetun kitaraohjaimen. Manuaaliset reikäkortit
Kirjastoissa ja tietopalveluissa manuaalisesti käytettävistä reikäkorteista useimmiten käyttöön valittiin tirkistyskortit neulakorttien sijaan. Näillä pystyttiin etsimään neulakortteihin verrattuna nopeammin tietoja suurista tiedostoista. Neulakortit sen sijaan soveltuivat hyvin kohteisiin, joissa oli vain pieni määrä tallennettavia dokumentteja, kuten yksityiseen kokoelmaan, sillä ne veivät tirkistyskortteja vähemmän tilaa ja olivat kustannuksiltaan halvempia.