Minkä ikäinen Johannes Askolin oli kun hänen isänsä kuoli?
Johannes Askolin
Johannes Askolin oli sepän poika Pornaisista. Perheeseen kuuluivat äiti Anna, vanhemmat sisaret Sina ja Fredrika sekä pikkuveli Emanuel. Johanneksen isä Johan Askolin kuoli pojan ollessa 10-vuotias, isoisä oli kuollut kolme vuotta tätä ennen. Hän sai 15-vuotiaana paikan puotipoikana Porvoossa, Hjorthin kauppahuoneessa. Omistajan Henrik Hjorthin lisäksi kauppahuoneen liikeasioita hoitivat hänen isoveljensä Theodor ja sisar Flora. Nuorin sisar Märtha oli avioitunut, eikä ollut kauppahuoneen palveluksessa. Johannes opiskeli viisi vuotta kauppiaaksi Hjorthin opastuksella ja ajan salliessa kirjoista Floran avustamana. Vuonna 1862 Theodor kuoli, ja lokakuussa 1864 kuoli myös kauppahuoneen omistaja Henrik Hjorth. Tammikuussa 1865 Hjortin kauppahuone siirtyi Johannes Askolinin nimiin. Syyskuussa samana vuonna Flora (synt. 1826) ja Johannes vihittiin.
Johannes Askolin
Johannes Askolin solmi kolme avioliittoa. Vuonna 1865 solmittu ensimmäinen avioliitto Flora Emerentia Hjorthin (s. 15. tammikuuta 1826) kanssa oli tiettävästi onnellinen. He saivat kaksi lasta. Vuonna 1866 syntyi poika Johannes Vilhelm eli "Janne". Vuonna 1868 syntyi tytär Märtha Johanna, joka menehtyi vauvana. Flora-vaimo kuoli heinäkuussa 1877 vain 51-vuotiaana. Äidin ja Jannen välit olivat olleet lämpimät. Isän kanssa suhde oli jäänyt etäiseksi, kun tämä keskittyi liiketoimiin. Äidin kuolema järkytti poikaa ja hänen terveytensä heikkeni. Jannesta tuli sairastelusta huolimatta ylioppilas vuonna 1886. Isä toivoi pojasta liikkeensä jatkajaa, mutta Jannea kiinnosti upseerin ura. Terveys ei kuitenkaan kestänyt sotilaselämää, ja hänet siirrettiin reserviin. Janne ryhtyi kohentamaan kuntoaan pyöräilen, mutta kuoli sydänkohtaukseen pyöräretkellään vuonna 1897. Konstantin Tsiolkovski
Tsiolkovskin äiti kuoli poikansa ollessa 13-vuotias. Kuolema sai hänet hakeutumaan omiin oloihinsa ja hän alkoi opiskella omatoimisesti matematiikkaa ja fysiikkaa. Tsiolkovski keräsi kaikki tietonsa omatoimisesti. Kirjat, jotka hän luki, olivat peräisin koulun opettajilta tai hänen isänsä kirjastosta, jonka kaikki kirjat hän luki. Omissa muistelmissaan Tsiolkovski toteaa, että kuuroudella oli suuri positiivinen vaikutus hänen elämäänsä: hän halusi osoittaa kaikille, että vammastaan huolimatta hän olisi muita ikäisiään etevämpi. Johannes (evankelista)
Johannes Sebedeuksen poika (tunnetaan myös erityisesti ortodoksisessa kirkossa nimellä Johannes Teologi, n. 6 – n. 100; , , "Ioánnis" , arameaksi ܝܘܚܢܢ, "Yōħanān", , "Ioann", , "yūḥannā") oli Uuden
Testamentin mukaan yksi Jeesuksen kahdestatoista apostolista ja Jaakob vanhemman veli. Yhdessä heitä kutsuttiin Sebedeuksen pojiksi, ja Markuksen evankeliumin mukaan Jeesus antoi heille nimen Boanerges, "ukkosenjylinän pojat". Synoptisten evankeliumien mukaan veljekset olivat kalastajia ennen kuin heistä tuli Jeesuksen opetuslapsia, ja he olivat Pietarin lisäksi ainoat silminnäkijät Kirkastusvuorella Johanneksen evankeliumissa heidät mainitaan vain kerran, silloinkin ilman etunimiä, muodossa Sebedeuksen pojat. Johanneksen nimiin lasketaan yhteensä viisi Uuden Testamentin tekstiä.
Johanneksen vanhemmat olivat heprealaisia, ja todisteet osoittavat, että he opettivat Johannekselle Raamatun opetuksia. Johannes oli valmis hyväksymään Jeesuksen Kristukseksi, mikä osoittaa Johanneksen tunteneen messiaaniset ennustukset. Johannes Salisburylainen
Johannes syntyi Salisburyssä, Englannissa vuosien 1115 ja 1120 välillä. Hänen varhaisesta elämästään ei tiedetä juurikaan mitään, lukuun ottamatta sitä, että hän oli sukujuuriltaan saksi eikä normanni ja käytti cognomenia "Parvus", "lyhyt" tai "pieni". Hänen omista kirjoituksistaan voi päätellä, että hän siirtyi Ranskaan noin vuonna 1136 ja opiskeli Pariisissa Pierre Abélardin alaisuudessa. Abélard oli tuolloin avannut joksikin aikaa kuulun Mont St. Genevieven koulunsa. Giovanni Antonio Scopoli
Giovannin isä oli lakimies. Lääketieteen oppiarvon Giovanni suoritti Innsbruckin yliopistossa, ja hoiti praktiikkaa Cavalesessa ja Venetsiassa. Hän kulutti paljon aikaa keräämällä kasveja ja hyönteisiä Alpeilla. Hän vietti 2 vuotta Seckanin herttuan yksityissihteerinä, kunnes sai lääkärin viran elohopeakaivoksilta Idrijasta, läntisessä Sloveniassa. Täällä hän vietti seuraavat 16 vuotta. 1761 hän julkaisi tutkimuksen "De Hydroargyro Idriensi Tentamina", jossa käsitteli elohopeamyrkytysoireiden esiintymistä kaivosmiehissä. Johannes (evankelista)
Johannes oli yksi kolmesta Jeesuksen läheisimmästä seuraajista. Pietari, Jaakob ja Johannes vietiin vuorelle, jolla Jeesuksen muoto muuttui ). Pietari, Jaakob ja Johannes olivat ainoat apostolit, joiden sallittiin tulla Jeesuksen kanssa Jairoksen taloon. Tämän saman kolmikon Jeesus vei kavaltamisyönään muita kauemmas Getsemanen puutarhaan, vaikka eivät hekään tuolloin täysin tajunneet tilanteen merkitystä vaan nukahtivat kolme kertaa ja Jeesuksen täytyi herättää heidät. Johanneksen paikka oli lähinnä Jeesusta tämän viettäessä viimeistä kertaa pesahia ja asettaessa Herran ehtoollisen. Johannes oli se opetuslapsi, jolle uskottiin Jeesuksen kuollessa tehtäväksi huolehtia Jeesuksen äidistä. Aleksis Koskela
Aleksis Johannes Koskela eli Aleksi on fiktiivinen hahmo Väinö Linnan romaanitrilogiassa "Täällä Pohjantähden alla". Aleksi on pappilan torpparipariskunnan Jussi ja Alma Koskelan toiseksi vanhin poika. Häntä kuvataan ujoksi, hiljaiseksi ja yksinäiseksi mieheksi, joka ei käy kylillä niin paljon kuin veljensä Aku ja Akseli. Aleksi on säästäväinen mies; vain saappaisiin hän sijoittaa eli ostaa itselleen eräät kylän hienoimmista kovavartisista saappaista pyhäkäyttöön. Hän myös kuolee ne jalassaan. Johannes II Komnenos
Vuonna 1118 keisari Aleksios oli vakavasti sairas ja kuolemaisillaan. Hänen vaimonsa Irene halusi tyttärensä Anna Komnenan miehestä Nikeforos Bryennioksesta uutta keisaria, mutta Johanneksen itsensä mukaan Aleksios valitsi kuitenkin poikansa perijäkseen ennen kuolemaansa elokuussa 1118. Bysanttilaisen historioitsijan Niketas Khoniateksen mukaan Johannes, yhdessä joidenkin sukulaistensa ja veljensä Isaakin kanssa, tunkeutui Manganan luostariin, missä hänen isänsä makasi kuolinvuoteellaan, ja otti tämän keisarillisen sinettisormuksen hänen sormestaan. Tämän jälkeen hän ratsasti aseistautuneiden kannattajiensa kanssa keisarilliseen palatsiin Konstantinopoliin, missä väkijoukko huusi hänet keisariksi. Irene yllätettiin täysin eikä hän onnistunut taivuttelemaan Johannesta luopumaan vallasta, tai Nikeforosta toimimaan häntä vastaan. Palatsin vartijat kieltäytyivät aluksi tunnustamasta Johannesta keisariksi ilman todisteita hänen isänsä toivomuksista, mutta väkijoukko pakotti heidät avaamaan palatsin ovet hänelle. Aleksios kuoli seuraavana yönä ja Johannes kieltäytyi osallistumasta hänen hautajaisiin Irenen pyynnöstä huolimatta, koska hänen valtansa oli vielä heikko. Muutamassa päivässä Johanneksen asema oli kuitenkin turvattu. Hän oli 30-vuotias noustessaan keisariksi. Johannes Paavali II
Vuonna 1930 apotti Kazimierz Figlewicz havaitsi nuoren Karolin henkisen kypsyyden, ja tämä liittyikin kirkon kuoripoikiin eli papin avustajiin. Hän osoittautuikin pian kuoripojista ahkerimmaksi ja motivoituneimmaksi. Samana vuonna Karolin isoveli Edmund kuoli Karolin ollessa vasta kaksitoistavuotias. Lääkärinä toimineen Edmundin kuolinsyynä oli tuhkarokko, jonka hän oli saanut yhdeltä potilaistaan. Daniel Juslenius
Lounais-Suomen Jusleniukset ovat todennäköisesti polveutuneet Ruotsin aatelisesta Anckar-suvusta. Daniel Jusleniuksen samanniminen isä toimi kappalaisena Turussa, josta muutti Mietoisiin vuonna 1665. Isä-Juslenius harrasti Suomen historiaa ja kieltä. Hänellä oli suuri perhe. Vaimo Barbara Göös oli Kokemäen kirkkoherran tytär ja esikoispoika Henrik Jusleniuksesta kasvoi politiikan ja liike-elämän toimija. Useat perheen pojista toimivat pappeina, ja Gabriel Juslenius eteni teologian professoriksi ja Turun Akatemian rehtoriksi. Daniel Juslenius nuorempi oli perheen kuopus. Hän aloitti Turun katedraalikoulun oppilaana 11-vuotiaana 1687. Isän kuolema aiheutti kuitenkin taloudellisen ahdingon pojan ollessa 15-vuotias. Niinpä pojan yliopisto-opinnot olivat mahdollisia vain yksityisopettajana toimimisen, ruumiillisen työn ja stipendin ansiosta. Juslenius oli kateellinen Ruotsista tulleille opiskelijoille, joiden stipendit olivat suurempia. Battenbergin prinsessa Alice
Vapauduttuaan vuonna 1932 Alice asui yksin vaatimattomissa saksalaisissa majataloissa, esimerkiksi Kölnissä. Hän tapasi poikansa vuonna 1936 käydessään tyttärensä Cecilien hautajaisissa, sillä Cecilie kuoli lento-onnettomuudessa 26-vuotiaana. Kreikkaan oli palannut monarkia edellisenä vuonna, joten Alice muutti sinne. 16-vuotias Philip ei halunnut tulla mukaan vaan lähti armeijaan. Natsit miehittivät Kreikan vuonna 1941. Alice välitti veljensä lähettämiä ruokapaketteja eteenpäin ja piilotti juutalaisia kotiinsa lähellä Gestapon päämajaa. Hän käytti kuurouttaan tekosyynä olla vastaamatta heränneisiin epäilyihin. Iivana Julma
On todennäköistä, että Iivanan uskonnollisuuteen on vaikuttanut vahvasti se, että hänen isänsä ja edeltäjänsä Vasili III kuoli yllättäen Iivanan ollessa kolmivuotias, ja äitinsä viitisen vuotta myöhemmin. Hänellä oli opettajinaan jopa neljä vaikutusvaltaista kirkonmiestä metropoliitta Makari ja pappi Sylvester ja ortodoksiset munkit Maksim Grek ja Vassian Patrikejevitš, jotka uhkasivat hänelle kovaa kohtaloa, jos hän käyttää väärin yksinvaltaansa. Taikauskoon vaikutti puolestaan saksalaissyntyinen lääkäri ja astrologi Eliseus Bomelius, joka tulkitsi hänelle muun muassa Kassiopeian supernovan 1572 ja suuren komeetan 1577. Epäluuloisuuteen johtivat ilmeisesti pajarien huono kohtelu lapsuusaikana sekä mieluisimpien vaimojen mahdolliset myrkytyskuolemat sangen nuorina. Sakarias (Johannes Kastajan isä)
Sakarias oli hurskas pappi ja Jumalan profeetta, jonka tehtävänä oli rukoilla Jerusalemin temppelissä. Hän sai usein tehtäväkseen suorittaa temppelin jumalan­palvelukset , ja hän oli aina valmiina rukoilemaan Jumalaa. Vanhalla iällään hän alkoi huolestua siitä, kuka hänen kuolemansa jälkeen jatkaisi Jumalan sanan saarnaamista ja kuka hänen jälkeensä suorttaisi temppelin päivittäiset palvontamenot. Sakarias alkoi rukoilla Jumalalta poikaa. Tätä hän ei rukoillut vain siksi, että halusi lapsen vaan hän rukoili myös yhteisönsä puolesta, sillä se tarvitsi sanan­saattajaa, Jumalan miestä, joka huolehtisi jumalan­palveluksesta Sakariaan jälkeen. Sakarialla oli vahva luonne, ja hän halusi tehdä pojastaan myös henkisen perillisensä. Hänen unelmanaan oli saada tehtävä pysymään patriarkka Jaakobin jälkeläisillä ja uudistaa Jumalan sanoma Israelille. Koraanissa asiasta kerrotaam näin:
Jumalan lahjana Sakarias sai nimen Johannes (Ya?ya), ainoastaan tälle lapselle varatun nimen. Islamilaisen perimätiedon mukaan Sakarias oli 92-vuotias, kun hänelle ilmoitettiin Johanneksen syntymästä. Sakariaan rukouksen mukaisesti Johannes uudisti Jumalan sanoman, jonka israelilaiset olivat turmelleet ja osittain kadonneet. Koraanissa asiasta kerrotaan näin:
Koraanin mukaan Sakarias oli myös Marian, Jeesuksen äidin kasvatusisä: Antonia Johnson
Johnson peri isoisoisänsä Axel Johansonin vuonna 1873 perustaman Axel Johanson -monialakonsernin isänsä kuoltua vuonna 1982. Hänen johdollaan alkujaan erityisesti meriliikenteesä ja teollisuudessa toimineen konsernin liiketoiminnassa tehtiin merkittäviä suunnanmuutoksia. Nyt tukholmalaisessa yrityskonsernissa on neljä liiketaloudellisesti itsenäisestä yhtiötä: newyorkilainen Axel Johnson Inc., sekä ruotsalaiset Axel Johnson AB, AxFast AB ja Altocumulus AB. Axel Johansson AB pitää hallussaan 50 prosentin osuutta pörssinoteeratusta vähittäis- ja tukkukauppayhtiöstä Axfoodista, 25 prosentin osuutta tietokonetuotteiden vähittäismyyjästä (Dustin Group). Konserniin kuuluuvat myös Åhléns-tavaratalot, Kicks -kosmetiikkamyymälät ja Martin & Servera -ravintolatukkupalvelut. AxFast omistaa kiinteistöjä, erityisesti vähittäiskauppojen liiketiloja Ruotsissa. AltoCumulus toimii omaisuudenhoitoyhtiönä. Aleksis Kivi
Aleksis Stenvall syntyi vuonna 1834 Nurmijärvellä Palojoen kylässä räätäli Erik Johan Stenvallin (1798−1866) ja Anna-Kristiina Hambergin (1793−1863) perheeseen. Perheessä oli ennestään kolme poikaa, Johannes, Emanuel ja Albert. Aleksiksella oli myös sisar Agnes, joka kuoli vuonna 1851 vain 13-vuotiaana. Maini Askolin
Maini Askolin teki lahjoituksia järjestöille, joiden tarkoituksena oli lieventää kärsimyksiä ja puutetta. Huomattavimpia lahjoituksia olivat 100 000 mk sekä Forsbyn työväestön sairaskassalle että tukirahastolle vuonna 1923. Vuotta aiemmin rakennettiin Koskenkylän kulttuuritalo Majborg Mainin kustannuksella. Maini oli hyväsydäminen ja antelias. Kun hän pienenä tajusi, että jotkut lapset joutuivat olemaan vähällä syömisellä, hän sai isänsä järjestämään Porvoon kaupungin kansakouluihin ilmaisen puuroaterian varattomien vanhempien lapsille ja myöhemmin kaikille Isnäsin ja Forsbyn kansakoulujen lapsille ilmaisen kouluaterian. Mainin testamentista liikeni henkilökunnalle, aviomies Ingelbergille sekä hyväntekeväisyyteen yli 2 miljoonaa markkaa. Luettelo jääkäreistä A
(10. joulukuuta 1892 Kokkola – 4. huhtikuuta 1953) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat satulaseppä Johan Henrik Ahola ja Maria Nisula. Hänen puolisonsa oli Tyyne Sylvia Ulf. Jalo Ahola suoritti kansakoulun ja 3/8 luokkaa Kokkolan suomalaisessa yhteiskoulussa ja toimi ennen sotilasuralle lähtemistään postinkantajana Kokkolassa. Jalo Väinö Ahola liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 15. marraskuuta 1915, josta hänet siirrettiin 30. heinäkuuta 1916 haupitsipatteriin. Ensimmäiseen maailmansotaan Ahola otti osaa Saksan itärintamalla Misse-joen, Riianlahden, Ekkau-Kekkaun ja Aa-joen taisteluihin. Ahola komennettiin takaisin Suomeen 12. tammikuuta 1918 ja Suomeen hän saapui 2. helmikuuta Tornioon. Torniossa hän liittyi suojeluskuntajoukkoihin ja osallistui Tornion valloitukseen. Hänet määrättiin 18. helmikuuta 1918 Pietarsaaren tykistökoulun koulutuspatteriin, mistä myöhemmin siirrettiin Jääkäritykistön 3. patteriin. Jalo Väinö Ahola osallistui Suomen sisällissodassa Kurun, Muroleen, Viljakkalan ja Ylöjärven taisteluihin sekä Tampereen valloitukseen. Ahola kuului Tampereen valloituksen jälkeen perustettuun Jääkäritykistöprikaatin 3. jääkäripatteriston 5. patteriin ja otti osaa Viipurin valloitukseen. Sisällissodan jälkeen Ahola työskenteli tykistökoulun B-osaston vääpelinä. Tästä tehtävästä hän erosi 22. elokuuta ja siirtyi takaisin postinkantajaksi Kokkolaan, mutta suojeluskuntatyötä hän ei jättänyt, vaan toimi Kokkolan suojeluskunnassa joukkueen ja komppanianpäällikkönä vuosina 1918–1923. Vuosina 1923–1927 hän hoiti harjoitus- sekä paikallispäällikön tehtäviä. Talvisotaan hän osallistui Kenttäpostikonttori 9:n hoitajana ottaen osaa sotatoimiin Karjalankannaksella. Jatkosodassa hän toimi Kenttäpostikonttori 32:n hoitajana Laatokan Karjalassa. Hänet komennettiin Aunukseen Kenttäpostikonttori 1:n hoitajaksi vuonna 1941. Hänet vapautettiin asepalveluksesta sairauden vuoksi vuonna 1942 ja toimi sen jälkeen Kokkolan postin palveluksessa. Jalo Väinö Ahola on haudattu Kokkolaan. Ylennykset: aliupseeri 11. helmikuuta 1918, varavääpeli 10. huhtikuuta 1918, vääpeli 15. heinäkuuta 1918, suojeluskuntaupseeri 16. toukokuuta 1938, vänrikki 1940, luutnantti 1942. Kunniamerkit: Vapaudenristi 4. lk. (1941 ja 1944), Vapauden mitali 1. lk; Vapauden mitali 2. lk; Vapaussodan muistomitali soljen kera, Talvisodan muistomitali, Jääkärimerkki, Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi. Johannes IV Laskaris
Hän oli vain 8-vuotias kun hänen isänsä Theodoros II Laskaris kuoli vuonna 1258. Hänen holhoojakseen valittiin Mikael Palaiologos joka myöhemmin antoi tehdä itsestään hallitsijakumppanin. Nils Hasselbom
Hasselbomin isän tiedetään olleen ratsutilallinen. Hän valmistui maisteriksi Uppsalassa 1722 ja tuli Turun Akatemiaan matematiikan professoriksi 1724. Suuren Pohjan sodan jälkeen Hasselbom sai laadittavakseen suunnitelman Päijännettä ja Kokemäenjokea yhdistävästä kanavasta, mutta hanke ei toteutunut, kuten ei myöskään vuosien 1740–1741 valtiopäivillä jo hyväksytty Hasselbomin ehdotus Päijännettä ja Helsinkiä yhdistävästä vesiväylästä. Vuonna 1748 Hasselbom vaihtoi alaa siirtyessään lainopin pariin. Hän toimi Etelä-Suomen varalaamannina 1750–1758 ja sai virasta erottuaan laamannin arvonimen. Samuel Josef Agnon
Agnonin isä, Shalom Mordechai Halevy, oli koulutukseltaan rabbiini, mutta työskenteli turkisalalla. Nuori Samuel ei käynyt koulua, vaan hänen vanhempansa opettivat häntä kotona. Kahdeksanvuotiaana hän osasi kirjoittaa ja lukea hepreaa ja jiddišiä ja luki ahkerasti juutalaisen sivistysliikkeen Haskalan hepreankielisiä kirjailijoita. Viisitoistavuotiaana hän kirjoitti ensimmäisen runonsa. Tämän jälkeen hän alkoi kirjoittaa heprean- ja jiddishinkielisiä runoja ja kertomuksia, joista useita julkaistiin Galitsiassa. Astor Piazzolla
Piazzolla syntyi Mar del Platan kaupungissa Argentiinassa Vicente ”Nonino” Piazzollan ja Asunta Mainettin ainoana lapsena. Perhe muutti New Yorkiin Piazzollan ollessa nelivuotias. Hän oppi soittamaan bandoneónia jo lapsena ja aloitti esiintymiset yhdeksänvuotiaana. Lapsuudessa suurimmat musiikilliset vaikuttajat nuoren muusikon elämässä olivat unkarilainen pianisti, Rahmaninovin oppilas Bela Wilda sekä kaikkien aikojen kuuluisin tangolaulaja Carlos Gardel. Wilda tutustutti Piazzollan Johann Sebastian Bachin musiikkiin ja opetti tämän rakastamaan sitä. Gardel taas huomasi 13-vuotiaan pojan kyvyt ja Piazzolla pääsi mukaan Gardelin tulevaan elokuvaan "El Dia Que me Queiras" yhdessä NBC Symphonyn kanssa. Nuoren ikänsä vuoksi häntä ei kuitenkaan otettu mukaan elokuvan promootiokiertueelle. Se saattoi pelastaa pojan hengen – vuotta myöhemmin Carlos Gardel menehtyi lentokoneen maahansyöksyssä Kolumbiassa kesken kiertueen. Aulis Akola
Aulis (Auno) Anselmi Akola (30. maaliskuuta 1904 Salla – 3. joulukuuta 1987 Salla) oli suomalainen kirjailija. Jussi Selo
Jussin vanhemmat ovat eronneet ja eron jälkeen Jussi otti äidin tyttönimen. Isän sukunimi on Kykkänen. Hänen veljensä on Uniklubi-yhtyeen kitaristi Janne Selo. Hänellä on kaksi muutakin veljeä, pikkuveli Teemu (Kykkänen) sekä isoveli Tommi, joka menehtyi 2000-luvun alussa. Jussi Selo on syntynyt Vantaalla ja muuttanut perheensä kanssa viisivuotiaana Tampereen lähelle Hämeenkyröön, jossa hän on käynyt peruskoulun. Lukiota Jussi kävi Parkanossa, mutta jätti sen kesken. Nykyään Selo asuu Tampereella. Arvo Parkkila
Arvo Kustaa ”Arska” Parkkila (31. tammikuuta 1905 – 28. syyskuuta 1978) oli helsinkiläinen asunnoton alkoholisti, joka raitistuttuaan omistautui kohtalotovereidensa auttamiselle.
Parkkila otettiin nelivuotiaana kasvattilapseksi körttiläisperheeseen, jossa oli ankara kuri. Muun muassa leikkiminen oli kiellettyä. Biologisista vanhemmistaan hän tiesi vain, että isä oli ollut juoppo. August Koskela
August Johannes Koskela eli Akusti tai lyhyemmin Aku on fiktiivinen hahmo Väinö Linnan romaanitrilogiassa "Täällä Pohjantähden alla". Hän on Koskelan Jussin nuorin poika ja liittyy punakaartiin veljiensä Akselin ja Aleksin kanssa. Päivää ennen rintamallelähtöä hän viettää hellän hetken ihastuksensa Laurilan Elman kanssa, joka siihen asti on ollut ynseä Akun lähentymisyrityksiä kohtaan. Maini Askolin
Matkallaan Ranskassa Maini Askolin tapasi vuonna 1910 tulevan aviomiehensä varatuomari William Thuringin (1880–1968). Keväällä 1911 pari vietti loistokkaat häät. Nuori pari muutti Askolin rakennuttamaan Forsbyn linnaan, jonka suunnitteli arkkitehti John Settergren. Maini sai sisustaa arkketehdin avustamana rakennuksen, kun Jugend-tyylinen 3-kerroksinen kivilinna valmistui 1908. Kun Johannes Askolin sitten vuonna 1912 kuoli, siirtyi koko valtava omaisuus Mainille. Ensi töikseen yhtiön johtoryhmä siirsi pääkonttorin Porvoosta Askolin-yhtiön keskukseen Koskenkylään. Aviopari Thuring keskittyi linnan kaunistamiseen ja taiteen keräämiseen. William Thuring halusi antaa panoksensa Askolin-yhtiön toimintaan. Askolin-yhtiön työväen keskuudessa Thuring oli suosittu, sillä hän piti työläisten puolia. Hän ryhtyi hoitamaan yhtiön ulkomaisia liikesuhteita omatoimisesti. Maini ei miehensä ulkomaanmatkoista pitänyt. Yhtiö oli hyvässä hoidossa ilman tuomari Thuringiakin. Maini olisi mieluummin nähnyt miehensä ottavan osaa iloiseen elämänmenoon, mutta juhli ilman miestäänkin. Nämä seikat kiristivät puolisoiden välejä ja johtivat avioeroon lokakuussa 1918. Maini luovutti Thuringille eron yhteydessä Rönnäsin ja Labbyn kartanot ja tuomari muutti välittömästi Rönnäsin asumaan. Ystävyyssuhde Thuringiin säilyi koko Mainin elämän ajan. Johannes (skeemaigumeni)
Iäkäs erakkovanhus näytti kuitenkin tietä ja mallia nuoremmille, ja hänen ansiostaan vaikeasta ajasta tuli helpommin kestettävä. Myöhempi rippi-isä, isä pappismunkki Savva (Stepan Savinski), joka varsinaisesti oli määrätty vastaamaan evakuoinnin johtamisesta, kertoi 70-luvulla että isä Johanneksen hiljainen arvovalta teki johtamisesta jokseenkin automaattista. Vuoskosken koulu Kannonkoskella oli ensimmäinen turvapaikka evakkomunkeille; siellä asuttaessa päättyi kuuden vanhuksen elämä. Heidän yhteinen muistomerkkinsä on Kannonkosken hautausmaalla. Juha Ahtola
Juha Ahtolan isä on Taisto Ahtola. Ahtola kuoli melanoomaan puolentoista vuoden sairastamisen jälkeen 53-vuotiaana. Askolin
Askolin on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: Fakta homma
Aulis on kuollut kesällä 1994. Pirren sanoin hänet "lyötiin multiin" jo kaksi vuotta sitten. Pirre on huolestunut Hansusta, joka ei edelleenkään suostu tapaamaan ihmisiä, vaikka tietyistä ravintoloista löytyisi leskiä ja eronneita kasapäin. Pasi on jo kuudentoista, Mervi noin kymmenvuotias. Heka ja Pirre ovat melko onnellisina avioliitossaan. Kaasiset ja Kaakot asuvat edelleen toistensa seinänaapureina kahden huoneiston puutalossa. Fakta homman kolmikon vaatteet ovat lähes entisellään, Hansun t-paita tosin on nykyään kokovihreä ilman valkoisia ympyräkuvioita. Johannes Askolin
Askolin solmi toisen avioliittonsa tammikuussa 1879. Toinen vaimo oli vaasalainen kaunotar Berta Johansson (s. 25. helmikuuta 1856). Pari sai vuonna 1881 pojan, joka kuoli alle vuoden ikäisenä. Berta oli tuhlaavainen ja vietti juhlia aviomiehen hoitaessa liiketoimiaan. Talvella 1883 Berta Askolin palvelusväen mukaan karkasi venäläisen upseerin kanssa Venäjälle, eikä koskaan palannut. Johannes Askolin anoi erivapautta uuteen avioliittoon, kun viranomaisasiat oli selvitetty. Jakob Gadolin
Gadolinin isä oli isovihaa Ruotsiin paennut pappi Jakob Gadolinius, joka Suomeen palattuaan toimi muun muassa Merikarvian kirkkoherrana. Gadolin kävi aluksi Porin triviaalikoulua ja opiskeli sen jälkeen teologiaa sekä matematiikkaa Turun akatemiassa. Maini Askolin
Kauan ei Mainin tarvinnut olla yksin, uusi avioliitto solmittiin syyskuussa 1926. Viides aviomies oli kenraali Procopén upseeritoveri, eversti Hjalmar Fredrik Ingelberg (s. 1882). Ingelberg oli paitsi upseeri, myös varatuomari. Maini ei enää tässä vaiheessa vaatinut aviomiehen kaikkea huomiota, vaan Ingelberg sai rauhassa ahkeroida Askolin-yhtiössä. Kyvykäs mies tuli toimeen sekä johtajiston että työväen kanssa. Juhani Koskela
Juhani Koskela oli Väinö Linnan kirjasarjassa, Täällä Pohjantähden alla, Akselin ja Elinan neljäs poika ja nuorin lapsi. Hänen nimensä oli nykyaikaistettu muunnos suvun kantaisän nimestä: Alma olisi halunnut Jussin nimen ensimmäiseksi eikä toiseksi kuten siihen asti mutta Elina ei pitänyt vanhahtavasta Johannes-nimestä vaan se annettiin uudessa muodossa. Antti Hakola
Antti Hakola (myös Anders Hakola) (4. syyskuuta 1704 Alahärmä – 2. huhtikuuta 1778 Nurmo) oli härmäläinen kirkonrakentaja. Hakola aloitti puukirkkojen rakentamisen 45-vuotiaana talonpoikaispohjalta. Antti Hakolan muistomerkki sijaitsee Alahärmän seurakuntatalon vieressä. Hän aloitti kirkkojen rakentamisen vasta 45-vuotiaana ja hänen aikaisemmista elämänvaiheistaan ei ole säilynyt tietoa, mistä hän oli saanut puusepän ja rakentajan taitonsa. Yksi olettamus on, että hän olisi ollut laivanveistäjänä ennen ryhtymistään kirkonrakentajaksi. Erityisesti jotkut hänen kirkoissa käyttämänsä rakenneratkaisut kielivät osaamisen hankituksi juuri laivaveistämöillä. Joulu
Toisaalta Jeesuksen syntymän ajankohtaa on yritetty päätellä myös Luukkaan evankeliumissa olevan maininnan perusteella, jonka mukaan Sakarias, Johannes Kastajan isä, oli Abian osastoon kuuluva leeviläinen pappi ja sai ilmoituksen pojan syntymästä ollessaan palvelus­vuorossa temppelissä. Jos voitaisiin tietää, suorittivatko Abian osastoon kuuluvat papit tehtäviään aina tiettynä aikana vuodesta, tästä voitaisiin päätellä, että Johannes Kastaja olisi syntynyt 9 kuukautta hänen palvelus­vuoronsa jälkeen, ja koska Jeesus syntyi Luukkaan mukaan noin kuusi kuukautta Johanneksen jälkeen, olisi Sakariaan ilmestyksestä Jeesuksen syntymään kulunut 15 kuukautta.
Ensimmäisen aikakirjan mukaan Abian osaston viikon kestänyt vuotuinen palvelus­vuoro oli ainakin alkujaan määrätty kahdeksanneksi. Mikäli nämä palvelusvuorot laskettiin nisan-kuun alusta ja mikäli niitä noudatettiin vielä toisen temppelin loppuaikoina, Sakarias olisi hoitanut papillisia tehtäviä sivan-kuussa, kesäkuun alussa. Tästä eräät raamatun­tutkijat ovat päätelleet, että Johannes Kastaja olisi syntynyt yhdeksän kuukautta myöhemmin, maaliskuussa, Jeesus edelleen kuusi kuukautta myöhemmin, mahdollisesti lehtimajajuhlan aikana tai lähellä sitä. Johannes Kääpiö
Pyhä Johannes Kääpiö (myös Johannes Colobus, Johannes Kolobos, Johannes Pieni, Johannes Lyhyt tai Yoannis Pi Kolobos; ; ; 339 Basta, Egypti – 405 Quolzum-vuori) oli pappi, erakko ja pyhimys. Hän on yksi juhlistetuimmista egyptiläisistä yksineläjistä. Mies syntyi köyhään, mutta hurskaaseen perheeseen, eli 18-vuotiaasta eteenpäin itse kaivamassaan maanalaisessa luolassa Sketen autiomaalla, oli pyhän Poemen ja pyhän Ammoeksen hengellinen oppilas ja toimi itse pyhän Arseniuksen hengellisenä opettajana. Pyhimyksen kerrotaan kastelleen maahan iskettyä keppiä hengellisen ohjaajansa käskystä ja kolmen vuoden päästä keppi kasvoi hedelmää. Hän pakeni berberien invaasiota noin vuonna 395 Sketestä Quolzum-vuorelle vuosiksi erakoksi ja kuoli siellä luonnollisista syistä, sekä hänen kehonsa vietiin takaisin Sketen autiomaahan vuonna 515. Hän eli seuraavien 6 paavien hallintokausien aikana: pyhä Julius I (337-352), Liberius (352-366), pyhä Damasus I (366-384), pyhä Siricius (384-399), pyhä Anastasius I (399-401) ja pyhä Innocentius I (401-417). Miehen viimeisten sanojen kerrotaan olleen: ”En ole koskaan seurannut omaa tahtoani, enkä ole opettanut muille mitä en ensin itse ole harjoittanut.” Hänen muistopäiväänsä vietetään 17. lokakuuta. Maini Askolin
Helmikuussa 1919 Maini Askolin avioitui toisen kerran. Tuore puoliso, ruotsalainen johtaja Karl Torsten Landby (s. 1883), oli ollut läheisissä liikesuhteissa Askolin-yhtiön kanssa ja oli puutavara-alan asiantuntija. Maini ja Landby matkustelivat ja viipyivät etenkin Pariisissa ja viettivät vauhdikasta elämää koko vuoden 1919. Vuoden 1920 alusta lähtien Landby keskittyi Askolin-yhtiön tehtäviin Mainin jatkaessa matkustelua. Pariisissa Maini rakastui Suomen Englannin suurlähetystön lähetystösihteeriin, varatuomari Martti Tapani Ilmaseen (1881–1923). Diplomaatti Ilmanen oli sujuvakäytöksinen ja tottunut liikkumaan seurapiireissä, joihin hän Maininkin luotsasi. Kesän jälkeen Mainin palatessa Forsbyn linnaan, totesi Karl Landby tyynesti jääneensä toiseksi, ja palasi Ruotsiin. Markus Ahonen
Markus Ahonen vietti lapsuutensa Vantaalla, Martinlaaksossa. Lapsuuden kesät hän on viettänyt Päijät-Hämeessä, jonka maisemia muun muassa Heinolasta ja Asikkalasta esiintyy esikoisteoksessa Meduusa ja Isaksson-sarjan toisessa romaanissa Palava sydän. Helsingin ja Vantaan lisäksi Hämeenkoski, Lahti, Turku, Naantali, Kaarina, Vihti ja Srebrenica ovat esillä viidennessä romaanissa Sieluttomat. Ahonen on opiskellut Turun yliopistossa viestintää ja kotimaista kirjallisuutta. Nykyään hän asuu Irlannissa. Johannes (skeemaigumeni)
Johannes (oik. Ivan Aleksejevitš Aleksejev, 26. helmikuuta 1873 Tverin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 5. kesäkuuta 1958 Uusi Valamo, Heinävesi, Suomi), skeemaigumeni, kanonisoitu nimellä Pyhittäjä Johannes Valamolainen, oli vanhan Valamon munkki ja toimi myös Petsamon luostarin johtajana eli igumenina. Hänen osin hengellisiä ohjeita sisältävät kirjeensä on julkaistu kirjana nimellä "Valamon vanhuksen kirjeitä". Johan Gadolin
Gadolinin äidinpuoleinen isoisä Johan Browallius oli Carolus Linnaeuksen oppilas, Ruotsin tiedeakatemian esimies ("preses") ja sittemmin Turun piispa ja Turun Akatemian fysiikan ja teologian professori. Johan Gadolinin isänpuoleinen isoisä oli pappi, joka oli ottanut sukunimekseensä Gadolin, joka perustuu hepreankieliseen suurta tarkoittavaan sanaan גדול ("gadol"). Johan Gadolinin isä Jakob Gadolin taas oli Turun Akatemian astronomian ja fysiikan professori, sittemmin teologian professori ja edelleen Turun piispa. Sakarias (Johannes Kastajan isä)
Vuonna 2003 Yad Avshalomista, ensimmäiseltä vuosi­sadalta peräisin olevasta muistomerkistä Jerusalemista löydettiin piirtokirjoitus, jossa sanotaan: "Tämä on Sakariaan, marttyyrin, pyhän papin, Johnanneksen isän hauta." Jotkut tutkijat päättelivät, että kyseessä on nimenomaan Sakariaan, Johannes Kastajan isän hauta. Heprealaisen yli­opiston professori Gideon Foersterin mukaan tämä sopii yhteen 500-luvulta peräisin olevan kristillisen tekstin kanssa, jonka mukaan Sakarias haudattiin Simon vanhemman ja Jaakobin, Jeesuksen veljen kanssa, ja hän uskoo molempien olevan autenttisia. Nevil Maskelyne
Nevil Maskelyne syntyi Lontoossa ja oli Edmund Maskelynen kolmas poika. Edmund Maskelyne kuoli Nevilin ollessa 12-vuotias, minkä jälkeen perhe joutui elämään vaatimattomissa olo­suhteissa. Maskelyne kävi koulua Westminster Schoolissa, jossa hän oli oppilaana vielä äitinsä kuollessa vuonna 1748. Hän kiinnostui tähti­tieteestä koulua käydessään pian 25. heinäkuuta 1748 tapahtuneen auringon­pimennyksen jälkeen. Jackson Vroman
Vroman kuoli 29. kesäkuuta 2015 vain 34 vuoden ikäisenä. Hänet löydettiin kuolleena Kalifornian Los Angelesin piirikunnassa sijainneen kotinsa uima-altaasta. Vromanin isä Brett Vroman oli myös koripalloilija, joka pelasi urallaan NBA:n lisäksi muun muassa Suomessa. Hjalmar Askolin-Ingelberg
Askolin-Ingelbergin vanhemmat olivat johtaja Fredrik Ingelberg ja Sofia Maria Helenius. Upseeritutkinnon hän suoritti 1903 ja oikeustutkinnon 1914. Askolin-Ingelberg palveli upseerina Suomen kaartissa 1903–1906. Rajamäen tehtaiden lainopillisena asiamiehenä 1915–1917 toiminut Askolin-Ingelberg työskenteli puolustusministeriössä ensin osastopäällikkönä ja sitten kansliapäällikkönä 1918–1922. Vuonna 1926 hänestä tuli Johannes Askolin -toiminimen johtaja ja Ab. Greggböle Egendomin toimitusjohtaja. Askolin-Ingelberg työskenteli erityisesti sahateollisuuden parissa. Suomen sisällissodassa Askolin-Ingelberg taisteli valkoisten puolella Jyväskylässä, toimi Lempäälän lohkon komentajana ja oli Viipurin valtauksessa kenraali Vilkaman esikuntapäällikkö. Hän toimi talvisodan jälkeen vapaaehtoisena SPR:n palveluksessa. Askolin-Ingelbergin puoliso oli Johannes Askolinin tytär ja perijätär Maini Askolin (k. 1929), jonka viides aviomies hän oli. John Wesley
John Wesleyn isä oli Samuel Wesley, Oxfordista valmistunut Englannin kirkon pappi. Tämä avioitui Susanna Annesleyn kanssa vuonna 1669. Vuonna 1696 Samuel Wesley valittiin Itä-Midlandsissä noin 37 kilometriä Lincolnista luoteeseen sijaitsevan Epworthin papiksi. John Wesley, perheen viidestoista lapsi, syntyi siellä vuonna 1703. Viisivuotiaana hän pelastui palavasta kodistaan ikkunan kautta. Tämä pako teki syvän vaikutuksen hänen mieleensä, ja hän kutsui joskus itseään siitä lähtien ”palosta pelastuneeksi”. Maini Askolin
Maini Johanna Vilhelmina Askolin (22. elokuuta 1890 Porvoo – 13. maaliskuuta 1929 Pernaja) oli porvoolaisen kauppiaan, tehtailijan ja kauppaneuvos Johannes Askolinin tytär ja ainoa perijä. Isänsä kuoleman jälkeen hän oli Suomen rikkain nainen. Maini Askolin oli Pernajan Koskenkylässä sijaitsevan Koskenkylän kartanon eli Forsbyn linnan emäntä. Hän avioitui viidesti: hänen aviomiehiään olivat varatuomari William Thuring, johtaja Karl Landby, diplomaatti Martti Ilmanen, kenraalimajuri Nils Procopé sekä eversti Hjalmar Askolin-Ingelberg. Antiokhos Askalonlainen
Antiokhos Askalonlainen (n. 130 - 68 eaa.) oli kreikkalainen keskiplatonilainen filosofi. Hän toimi Platonin Akatemian johtajana vuosina 79-78 eaa. 
Hän luennoi Ateenassa, Roomassa ja Aleksandriassa. Johannes Orasmaa
Neuvostojoukot miehittivät Viron aamulla 17. kesäkuuta 1940. Miehityshallinnon määräyksestä suojeluskuntajärjestö Kaitseliit lakkautettiin 10 päivää myöhemmin 27. kesäkuuta, ja 19. heinäkuuta NKVD pidätti kenraali Orasmaan Tabiveressä. Samana päivänä pidätettiin myös entinen asevoimien komentaja, kenraali Johan Laidoner. Lähes kolmen vuoden piinaamisen, nälkiinnyttämisen ja kaltoinkohtelun jälkeen Orasmaa kuoli Vjatkan vankileirillä Kirovin oblastissa Koillis-Venäjällä 24. toukokuuta 1943. Hänen hautapaikkansa on jäänyt tuntemattomaksi. Orasmaan leski Anna teki itsemurhan joulun alla 1943. Orasmaan leski Alma teki itsemurhan joulun edustalla 1943. Johannes ja Alma Minna (o.s. Leelbiks) olivat avioituneet 6. huhtikuuta 1920 ja heillä oli tytär Liia (s. 1922) ja poika Fred-Johannes (s. 1924). Akuji the Heartless
Akujin täytyy kerätä esi-isien henkiä. Matkalla hän kohtaa kolme vartijaa ja tuhansia helvetin olentoja, jotka hänen täytyy voittaa. Pelissä voi kerätä voodoonukkeja (pidentävät terveysmittaria), loitsuja (uusia hyökkäyksiä), esi-isiä (tarvitaan, jotta pääsee seuraavaan maailmaan), sydämiä (palauttavat terveyttä) ja lisäelämiä. Akujilla on kentän alussa aina sapeli, mutta loitsuja keräämällä hän saa tehokkaampia hyökkäyksiä. Pelin ikäraja on 15 Euroopassa. Johannes Kepler
Johannes Kepler syntyi 27. joulukuuta vuonna 1571 vapaakaupunki Weil der Stadtiin (nykyisin osa Stuttgartia Saksassa, 30 km länteen Stuttgartin keskustasta). Hänen isoisänsä oli kaupungin pormestari, mutta Johanneksen syntymän aikoihin Keplerin perheen varallisuus oli kaikkoamassa. Isä ansaitsi leivän perheelle palkkasotilaana ja jätti perheen Johanneksen ollessa 17 vuoden ikäinen. Äiti oli majatalon pitäjän tytär, jonka huhuttiin olevan yhteydessä noituuteen. Ennenaikaisena syntyneen Johanneksen sanotaan olleen heikko ja sairasteleva lapsi, mutta mieleltään nokkela ja viisas. Maini Askolin
Maini Askolinin isä Johannes oli Porvoon rikkaimpia miehiä, joka oli aloittanut työnteon alun perin Hjorthin kauppahuoneessa. Sittemmin liike siirtyi Askolinin omistukseen. Askolinin ensimmäinen vaimo Flora Hjorth (1826–1877) oli Mainin täti. Maini oli Johan Askolinin (1943–1912 ja tämän kolmannen vaimon Rosa Nykoppin (1856–1913) tytär. Johannes ja Rosa vihittiin 1883. Vuonna 1880 leskeksi jääneellä Rosalla oli aiemmasta avioliitosta poika Nils Oskar Osvald (s. 1875) sekä tytär Ella Rosa Sofia (s. 1876). Perheeseen kuului myös Rosa Askolinin äiti, Märta Langén o.s. Hjorth. Mainin vanhemmat hemmottelivat häntä, tältä ei saanut puuttua mitään. Kun perheystävä huomautti kauppaneuvokselle, että tytär hemmotellaan pilalle, totesi Askolin, että oli itse lapsena kokenut puutetta ja nälkää, eikä voi olla pahasta pyrkiä tuottamaan tyttärelle onnellinen lapsuus. Chun-Li
Chun-Li syntyi 1. maaliskuuta 1968 Kiinassa, jossa hän työskentelee poliisina Interpolille. Chun-Lin tarina alkaa hänen tutkiessaan isänsä kuolemaa, joka oli tapahtunut erään salapoliisitehtävän aikana. Hän saa vihjeen vanhalta opettajaltaan ja isänsä ystävältä Geniltä, jonka mukaan rikollisjärjestö Shadaloolla olisi asian kanssa jotain tekemistä. Chun-Li etsii käsiinsä järjestön johtajan Bisonin ja pakottaa tämän kertomaan isänsä kohtalosta. Chun-Lin yllätykseksi Bison hyökkää hänen kimppuunsa. Tappiollisen tappelun päätteeksi Bison pakenee nauraen pois paikalta, uhaten Chun-Lita, että mikäli tämä hyökkäisi hänen kimppuunsa vielä kerran, Bison tappaisi Chun-Lin kuten hän teki tämän isälle. Kuullessaan totuuden Chun-Li vaipui kyyneliin ja vannoi kostavansa Bisonille isänsä kuoleman. Juhani Aataminpoika
Juhani Aataminpoika lähti kotoaan 15-vuotiaana, kierteli renkinä ja teki samalla erilaisia pikkurikoksia. Lokakuussa 1849 häntä oltiin viemässä Hämeenlinnan vankilasta Hauhon syyskäräjille hevosvarkaudesta syytettynä, kun hän karkasi Hauholla saattajiltaan ja aloitti henkirikostensa sarjan. Lammilla hän surmasi Helisevän torpan isännän ja emännän yhdessä Kustaa Kratula -nimisen miehen kanssa. Täältä hän jatkoi matkaansa kotiinsa Heinolan pitäjän Joenniemelle, jossa hän riitautui isäpuolensa Alexander Bohmin kanssa ja surmasi hänet, oman äitinsä ja pariskunnan metsään paenneet lapset. Arvi J. Aikomus
Arvi Jonne Aikomus (Juho Arvid Aikomus, 10. maaliskuuta 1897 Nivala – 23. tammikuuta 1976 Helsinki)) oli suomalainen aktivisti, tiedustelu-upseeri ja salanimeä Jukka Kontio käyttänyt kirjailija. Sotilasarvoltaan hän oli vänrikki ja myöhemmin kapteeni (evp). Siviiliammatiltaan Aikomus oli kirjaltaja.
Arvi Aikomus oli vanhin räätäli Juho Heikinpoika Aikomuksen (1873-1941) ja Matilda Juhontytär Aikomuksen o.s. Sarja (1878-1959) viidestä lapsesta. Arvi muutti perheensä kanssa Tornioon vuonna 1905. Ansa Ikonen
Ansa Ikosen vanhemmat olivat Aleksanteri Ikonen (1892–1925) ja Adele Katriina Honkanen (1892–1945). Aleksanteri Ikonen oli rautatieläinen, ja hänen sukunsa oli kolme sukupolvea pietarinsuomalaisia. Honkasen suku oli lähtöisin Parikkalasta. Pariskunta oli avioitunut Pietarissa heinäkuussa 1913. Ansa – jota lapsena ja nuorena kutsuttiin nimellä Aili – oli vanhempiensa ainoa lapsi. Hänen sisarensa Hilkka Terttu Tellervo (s. 1914) ja Aino Katriina (s. 1921) menehtyivät vauvaiässä keuhkokuumeeseen. Perhe asui Pietarissa rautatieläisten talossa lähellä Suomen asemaa. Samassa paikassa asui myös useita Ikosten sukulaisia. Aleksanteri Ikonen harrasti näyttelemistä ja oli kauniin lauluäänensä ansiosta laulunäytelmien sankari. Adele Honkanen puolestaan harrasti tanhuja. He olivat tutustuneet toisiinsa harrastustensa kautta. Ansa peri isänsä lauluäänen, ja isä oli päättänyt, että tyttärestä koulutetaan laulaja. Ikosen lapsuudenperheen ja lähipiirin kieli oli suomi. Ympäristön vaikutuksesta tuleva näyttelijätär oppi myös venäjän erinomaisesti. Johannes Khrysostomos
Johannes syntyi Antiokiassa ja toimi aluksi lakimiehenä. Vihkiydyttyään munkiksi Johannes kilvoitteli kuusi vuotta munkkina ja ryhtyi sitten diakoniksi ja papiksi. Hänet valittiin Konstantinopolin piispaksi vuonna 398, ja tehtävässään hän usein ja toistuvasti arvosteli pääkaupungin ja hovin kevytkenkäistä elämää sekä papiston heikkoa moraalia. Keisari erotti hänet virastaan useita kertoja. Hänet karkotettiin vuonna 404 valtakunnan itäosiin Cucusukseen (nykyinen Göksun Turkissa) ja määrättiin vuonna 407 siirtymään Pitsundaan Mustanmeren rannalle, jonne matkalla hän kuoli. Ahasja (Juuda)
Ahasja oli yksi Juudan kuninkaista. Hän tuli kuninkaaksi isänsä Joramin jälkeen 22 vuoden ikäisenä ja hallitsi yhden vuoden ajan. "Hän kulki Ahabin suvun tietä ja teki sitä, mikä on väärää Herran silmissä." Hän lähti yhdessä setänsä Joramin kanssa sotaretkelle Syyriaa vastaan. Hän haavoittui Jeehun väijytyksessä ja kuoli Megiddossa. Häntä seurasi Juudan hallitsijana äitinsä Atalja. Vihtori Kosola
Vihtori Kosolan vanhemmat olivat talollinen Iisakki Kosola ja Maria Filppula. Ennen hänen syntymäänsä hänen isänsä oli viettänyt 11 vuotta vankilassa pikaistuksissa tehdystä miestaposta. Kosolan synnyinkoti Ylihärmässä paloi vuonna 1888, ja perhe muutti Lapualle ostaen Huhtalan talon Liuhtarinkylästä. Iisakki Kosola osti nykyisen Kosolan talon vuonna 1890. Keskellä Lapuan kirkonkylää sijainnut talo oli suuri ja vauras, ja siinä toimi kievari. Vihtori Kosola joutui isännäksi jo 15-vuotiaana isänsä kuoltua. Hänen nuoruusvuotensa kuluivat lähinnä maanviljelijänä. Hän suoritti Orisbergin maamieskoulun kaksivuotisen kurssin ja oli aktiivisesti mukana Etelä-Pohjanmaan maanviljelysseuran toiminnassa. Jussi Adler-Olsen
Adler-Olsenin isä oli psykiatri ja seksologi Henry Olsen. Adler-Olsen opiskeli korkeakouluissa lukuisia aineita, kuten lääketiedettä, sosiologiaa, poliittista historiaa ja elokuvantutkimusta. Ennen kirjailijanuraansa hän työskenteli useissa ammateissa, muun muassa sarjakuvatoimittajana. 1980-luvulla Adler-Olsen julkaisi kaksi tietokirjaa Groucho Marxista sekä sarjakuvaensyklopedian "Dansk tegneserieleksikon: Den store Komiklex". Jackson Pollock
Hän syntyi pienviljelijäperheeseen Codyssa, Wyomingissa ja kasvoi Kaliforniassa ja Arizonassa. Pollock muutti veljensä kanssa New Yorkiin 1929 ja opiskeli Thomas Hart Bentonin johdolla Art Students League -taidekoulussa. Pollock osallistui lama-aikana perustettuun liittovaltion taiteilijapalkkajärjestelmään WPA:han 1930-luvulla. Silloin hän maalasi amerikkalaisen regionalismin ja Bentonin vaikutteiden alaisena. Toisen maailmansodan aikana Pollock sai vaikutteita Pablo Picasson taiteesta ja surrealismista. Vuonna 1945 hän meni naimisiin taidemaalari Lee Krasnerin kanssa ja muutti Long Islandille, New Yorkiin. Hän kuoli alkoholisoituneena auto-onnettomuudessa 44-vuotiaana. Johannes Åkerholm
Johannes (Joh.) Åkerholm ( 16. huhtikuuta 1901 Brudsund, Maksamaa – 21. tammikuuta 1963 Jepua) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija. Ansa Ikonen
Ansa Ikosella oli köyhä ja kurja lapsuus, johon sisältyivät Pietarin nälänhätä ja vallankumouksen levottomuudet. Lokakuun vallankumouksen jälkeen Ikosen perhe muutti Suomeen. He olivat Suomen kansalaisia, mutta silti heitä pidettiin Suomessa ”ryssinä”. Aluksi perhe asui Riihimäellä Adele Ikosen isän luona. Sieltä he muuttivat Tikkurilan kautta Helsingin Käpylään Joukolantie 14:ään. Aleksanteri Ikonen kuoli keuhkotautiin tammikuussa 1925, ja Adele Ikonen joutui taloudelliseen ahdinkoon. Hän päätyi työskentelemään maalariksi konepajalle Pasilaan, sillä siitä maksettiin paremmin kuin postityöstä, jota hän oli tehnyt Pietarissa. Vaihtelua aineellisesti köyhään elämään sai elokuvista, joita Adele Ikonen kävi katsomassa Ansa-tyttärensä kanssa. Maini Askolin
Maini Askolin siirtyi Pernajan Sjögårdin kartanooon toipumaan miehensä kuolemasta. Ilmasten perhetuttu, Pariisissa Suomen sotilasattaseana toiminut kenraalimajuri Nils Procopé (1873–1941) riensi Mainin tueksi aviomiehen tapaturmaisen kuoleman jälkeen. Procopé oli eronnut ensimmäisestä vaimostaan 1917. Tammikuussa 1925 Maini solmi kenraalin kanssa neljännen avioliittonsa. Ensimmäinen juopa puolisoiden välille syntyi pian, sillä kenraali vähätteli vaimon tuttavapiiriä. Hän ei myöskään ilahtunut linnassa hyörivistä ja mekastavista suojattilapsista ja näiden leikkitovereista, vaan vaati hovimestari Loboa laittamaan lapset kuriin. Lopulta Procopé muutti asumuseroon Helsinkiin. Avioero vahvistettiin huhtikuussa 1926. Kenraali sai kipurahana vuotuisen 240 000 markan eläkkeen elämänsä loppuun saakka. Johannes Paavali I
Albino Luciani syntyi vuonna 1912 Giovanni Lucianin ja Bortola Tacon perheeseen Dolomiittien etelärinteellä sijaitsevassa kylässä. Kasteen hän sai jo synnyinpäivänään kotona, koska hän oli vaarassa kuolla pian syntymänsä jälkeen. Perheeseen kuului neljä lasta: Albino, veli Edoardo, sisar Nina ja neljäs lapsi, veli Federico, joka kuoli pienenä. Perheen isä Giovanni Luciani oli ammatiltaan muurari, mutta perheen taloudellinen tilanne oli huono. Rauli Badding Somerjoki
Gunnar Somerjoki joutui 1960-luvun alussa jäämään sairauseläkkeelle kattohuopatehtaalta keuhkolaajentuman ja astman takia. Perheelle piti löytää lisäansiota, ja perheen vanhemmat perustivat vuonna 1962 kioskin Helsingintien varrelle, Aholan tiehaaraan, muutaman sadan metrin päähän perheen kotitalosta Aholasta. Perheen lapsetkin työskentelivät kioskissa kukin vuorollaan, myös Rauli melko usein. Kioskista tuli pian suosittu lähiseudun nuorison kokoontumispaikka. Somerjoen kioskina tunnettu kioski oli toiminnassa vuoteen 1975 saakka. Antti Hanninen
Isä Matin kuoltua vuonna 1899 Antista tuli vanhanajan suurperheen pää, sillä oman perheensä lisäksi hän huolehti äidistään ja nuoremmista sisaruksistaan, joista nuorin, Tahvo, oli nelivuotias. Neljä muutakin sisarusta oli alle 15-vuotiaita. Aapeli Saarisalo
Saarisalon serkkuja olivat kouluneuvos Toivo Lehtovaara ja Suomen ensimmäinen psykologian professori Arvo Lehtovaara. Hänen sukunsa on äidin puolelta Haartmanien sukua. Sieltä löytyvät sellaiset nimet kuten Carl Daniel von Haartman, Johan Haartman, joka tunnetaan Suomen lääketieteen isänä ja Hedvig von Haartman, joka toi Pelastusarmeijan Suomeen. 
Aapelin isä oli räätäli Kalle Österman Rymättylästä, Varsinais-Suomen saaristossa. Aapeli Österman syntyi kaksoislapsena vuonna 1896. Toinen kaksosista kuoli jo syntyessään ja Aapelikin oli hyvin heikko ja sairaalloinen. Kun hän oli puolitoistavuotias, hänen äitinsä Aleksandra o.s. Lindberg kuoli 1898 Aini-siskon synnytykseen. Ennestään Aapelilla oli kaksi häntä vanhempaa sisarta, Martta ja Rauha. Isä Kalle Akseli Österman, Saarisalo vuodesta 1906, (1864–1932) avioitui uudestaan ja perheeseen syntyi vielä kuusi lasta, Katri, Raakeli, Martti, Esteri, Ruutti, Sylvi ja Toini. Kaikkiaan eloon jääneitä lapsia oli yksitoista. Kuin enteenä Aapelin itään suuntautuvalle kiinnostukselle oli sukunimi Österman. Aapeli joutui fyysisen heikkoutensa ja muun muassa keuhko- ja riisitautinsa takia viettämään varhaislapsuutensa sisätiloissa. Jo pienestä pitäen hän oli kuitenkin hyvin lukuhaluinen. Ensimmäisinä Aapelin lukemina kirjoina olivat kuvaraamattu ja Schellerin "Tunnetko Pyhää maata". Niitä lukiessaan Aapeli alkoi kaivata niille seuduille joista kirjat kertoivat. Aapelin ainoa harrastus olikin lukeminen, kun ulos ei päässyt. Kun hänet yhdeksänvuotiaana päästettiin kansakouluun, oli hän lukenut Uuden testamentin läpi kolme kertaa ja sen jälkeen koko Raamatun viidesti. William Jokinen
Toivo saada hyödyntää isän Amerikan ansioita petti. Tuli onnettomuuksia. Muutaman Amerikka-vuoden jälkeen Bessemerin kaivoksilla Michiganissa työskennellyt perheen isä kuoli vuonna 1894 loukkaannuttuaan vakavasti rautakaivoksessa. Tieto isä-Valentinin kuolemasta levisi velkojille Peräseinäjoella. Nämä ottivat oikeudettomasti Jokisen omaisuutta. Kuka otti hevosen, ketkä lehmät, ketkä muuta tavaraa. Jokainen otti mitä, halusi. Perhe joutui muuttamaan. He aluksi asuivat useassa paikassa, mutta myöhemmin Rauhalan isäntä tuli jonkin ajan perästä uskoon ja rakennutti mailleen Jokisille pienen rakennuksen, Ilolaakson. Velkamiehet olivat jakaneet Jokisen tilan pellot ja rakennukset. Nuorena nukkunut
Tarinaan on löydetty yhtymäkohtia Sillanpään omasta elämästä. Silja Salmeluksella on todellinen esikuva, eli Sillanpään tuttava palvelustyttö Silja Ihantola. Todellisen Siljan isän nimi oli myös Kustaa, ja heidän tarinassaan on samanlaisia piirteitä kuin romaanissa. Esikuva sairasti keuhkotaudin nuorena tyttönä ja taudin uusiutuessa hän kuoli 41-vuotiaana. Lisäksi kirjailija oli perheensä ainoa lapsi ja hänen kaksi vanhempaa sisarustaan olivat kuolleet kulkutautiin kuten Silja. Sillanpää tosin kasvoi äitinsä kanssa ja pystyi "suvun viimeisenä vihantana" jatkamaan sukua. Koulupojan päiväkirjat
Koulupojan päiväkirjat ovat päiväkirjamuotoinen sarja kertomuksia suomalaissyntyisen taiteilija-kirjailija-kasvatustieteilijä Aleksanteri Ahola-Valon (1900–1997) elämästä, hänen lapsuus- ja nuoruusvuosistaan kansainvälisessä ja taiteelle ja valistustyölle suopeassa ympäristössä, joka oli nuoren Alikin kehitykselle ratkaisevaa. Johannes (skeemaigumeni)
Kun talvisodan raskaat päivät saapuivat vanhaan Valamoon, myös Johannes Kastajan skiitan väki joutui lähtemään maanpaon pitkälle ja raskaalle tielle. Luostaria pommitettaessa isä Johannes oli istunut rauhallisena keljassaan ja lukenut evankeliumitekstejä, huolimatta laisen hajoamisesta ja ovien auki paiskautumisesta. Nopeassa evakkoonlähdössä hän otti mukaansa lähinnä hengellistä kirjallisuutta, ja suri jälkeen sitä ettei ollut ehtinyt ottaa mukaansa kahta seinällä ollutta ikonia, joista toisen oli saanut vanhemmiltaan. Aristoteles
Aristoteles syntyi vuonna 384 eaa. Stageirassa, joka kuului Khalkidiken joonialaisiin siirtokuntiin. Hänen isänsä Nikomakhos oli Makedonian kuninkaan Amyntas III lääkäri ja ystävä sekä useiden luonnontieteellisten teosten kirjoittaja. On uskottu, että lääkärin toimi oli ollut Aristoteleen esi-isien hoidossa useiden Makedonian kuninkaiden aikana. Hänen äitinsä Faistis oli khalkidikelaista sukua. Aristoteles sai todennäköisesti vaikutteita isältään ja oli näin ollen tottunut luonnonilmiöiden tarkasteluun jo ennen kuin aloitti laajat opintonsa. Isä kuoli ennen kuin Aristoteles oli täyttänyt seitsemäntoista vuotta, ja hänet uskottiin erään Proksenoksen suojelukseen. Vuonna 367 eaa., täytettyään seitsemäntoista, Aristoteles muutti Ateenaan opiskelemaan Platonin Akatemiassa. Platon oli tuolloin Sisiliassa. Platonin palattua Ateenaan vuonna 365 eaa. Aristoteleesta tuli hänen oppilaansa. Askold ja Dir
"Saaga Ragnarista ja hänen pojista" kertoi, että, Askold oli Hvitserkin poika sekä Ragnar Lodbrokin pojanpoika, joka oli puolilegendaarinen Ruotsin kuningas (noin 770-785). Hvitserk oli Rurikin aikalainen. Hänen sanottiin käyvän valloitussotaa Itä-Euroopassa. Ilmari Salpakari
Ilmarin isän Lauri Salpakarin tultua valituksi kirkkoherraksi poika on noin 5–6-vuotias. Pappilan torppari Jussi Koskela käy noutamassa Ellen Salpakarin sekä lapset Ilmarin ja Ainon pitäjän rautatieasemalta, kun perheen isä on saanut välttämättömät muuttoon liittyvät valmistelut pappilassa tehdyiksi. Jo matkalla asemalta pappilaan Jussi panee merkille Ilmarin levottoman käytöksen ja sen, ettei äidin käskyillä ja kielloilla ole poikaan juuri minkäänlaista vaikutusta. Myöhemmin Ilmari ja Aino käyvät oppikoulua Helsingissä ja asuvat enonsa luona. Ennen ensimmäistä maailmansotaa Ilmari ehtii aloittaa opinnot Helsingin yliopistossa, ja vaikka hänen lukunsa ovat kesällä 1914 vielä pahasti kesken, pappilan palvelusväki kutsuu häntä "maisteriksi". Johannes (skeemaigumeni)
Kolmetoistavuotiaana Ivan Aleksejev lähti kotoa ja meni kolmeksi vuodeksi työhön vanhemman veljensä omistamaan kapakkaan Pietarissa; siellä hän näki ihmisluonnon pimeän puolen kaikessa raadollisuudessaan. Johannes Suhola
Johannes Suhola (synt. Smirnov, 5. marraskuuta 1908 Salmi – 2. syyskuuta 1984 Kuopio) oli suomalainen rovasti. Hän toimi ortodoksisen pappisseminaarin opettajana vuodesta 1935 ja oli sen rehtori vuodesta 1942. Suhola oli myös Ortodoksisten Nuorten Liiton puheenjohtaja 1943–1957. Alex Kapranos
Alexander ”Alex” Paul Kapranos Huntley (myöhemmin pelkkä Kapranos) syntyi Almondsburyn kylässä Gloucestershiressa Englannissa 20. maaliskuuta 1972. Hän oli yksi kolmesta lapsesta. Hänen isänsä oli kreikkalainen ja äiti britti. Alexin ollessa seitsemänvuotias perhe muutti Edinburghiin, missä he asuivat vuosina 1980–1984. Vuodesta 1984 Alex on asunut Glasgow’ssa. Hän alkoi kirjoittaa kappaleita 15-vuotiaana, vaikka pianonsoitonopettaja piti häntä musikaalisesti lahjattomana. Kapranos aloitti 15-vuotiaana myös kitaran soiton ja äänitti kaverinsa kanssa kappaleita neliraiturilla. Hän sairasti jo lapsena astmaa eikä ollut erityisen kiinnostunut urheilusta. Koulupojan päiväkirjat
Pekka Ahola avioitui kolme kertaa ja perheen vaiheet pienten lasten kanssa olivat vaikeat. Perhe hajosi ensimmäistä kertaa Ida-Mariannan, poikien äidin kuoltua. Alik oli silloin vain 2-vuotias, mutta jo omien sanojensa mukaan jo ”itsetajuinen” eli hän muistaa joitakin tuon ajan tapahtumia hyvin selkeästi. Konstantin Tsiolkovski
Konstantin Eduardovitš Tsiolkovski (; 17. syyskuuta 1857 Iževskoje – 19. syyskuuta 1935 Kaluga) oli venäläinen lukion opettaja, joka kirjoitti ensimmäiset tieteelliset avaruuslentoja koskevat julkaisut 1800-luvun lopussa ja julkaisi teoriansa kirjoina 1920-luvun alkupuolella. Tsiolkovski on – etenkin Neuvostoliiton ja Venäjän – astronautiikan isä. Hän kehitti rakettien tehokkuutta kuvaavan lain, Tsiolkovskin lain, ajatuksen aurinkopurjehduksesta, hahmotteli avaruusaseman ja pohti tähtienvälisiä avaruusmatkoja. Hän oli erityisen aktiivinen myöhempinä vuosinaan: Tsiolkovski julkaisi kymmenenä viimeisenä elinvuotenaan yhteensä 58 kirjaa ja yli 500 tieteellistä julkaisua. Esko Järvelin
Pääkaupungiseudulta Järvelin siirtyi yhdessä puolisonsa Ilmi Järvelinin ja Sakari Kiurun kanssa perustamaan Pohjola-opistoa Haukiputaalle. Esko Järvelin opetti opistossa yhteiskunnallisia aineita. Hän myös auskultoi kansanopistonjohtajan toimia varten Työväen akatemiassa v. 1957. Järvelin muutti perheineen Joensuuhun tultuaan valituksi Joensuun kaupungin sosiaalijohtajan virkaan, jota hän hoiti vuosina 1958–1973. Sosiaalijohtajavuosina 1960 hän teki Asla Special Grant -stipendiaattina puolen vuoden opintomatkan USA:han perehtyen siellä ongelmanuorten parissa tehtävään sosiaalityöhön. Järvelin valittiin vuonna 1973 Joensuun kaupungin kansliasihteeriksi , josta hän vuonna 1975 siirtyi 1. apulaiskaupunginsihteerin virkaan. Eläkkeelle Järvelin jäi Joensuun kaupungin palveluksesta v. 1987. Järvelinin luottamustehtäviin kuului mm. toiminta Joensuu-seuran pitkäaikaisena sihteerinä ja seuran toiminnan ideoijana ja toteuttajana. Hän toimi myös Pohjola-Nordenissa. Kirjoittamisen lisäksi hän harrasti kesämökkeilyä, matkailua ja valokuvausta. Johannes Askolin
Puutavarakaupoista kertyvän rahan Askolin sijoitti maa- ja metsäomaisuuteen. Samalla Askolin hankki omistukseensa lukuisia kartanoita tavoitteenaan tehokas maanviljely ja karjanhoito. Hän toteutti uudistus- ja perusparannustoimia ja laati kokonaisvaltaisia viljelyssuunnitelmia. Omat meijerit ja jauhomyllyt pyörivät omien sähkölaitosten voimalla. Oman tiilitehtaan tuotanto käytettiin lähes kokonaan omaan rakennustoimintaan. Tiloihin ja kartanoihin kuuluivat muun muassa Koskenkylän kartano, Greggbölen kartano, Isnäsin ja Gislarbölen kartanot Pernajassa, Myrskylän kartano Myrskylässä, Rutumin kartano Lapinjärvellä, Kankaan kartano Orimattilassa, Pirlaxin kartano ja Essvikin tilayhdistelmä Porvoossa sekä kartanoihin liittyviä tiloja ja tilayhdistelmiä. Puuseppä Joosefin evankeliumi
Kirjoitus on muodoltaan Jeesuksen isäpuolensa Joosefin elämästä Öljymäellä antama selvitys. Teksti on yhtenevä Marian ikuisen neitsyyden opin kanssa siinä, että sen mukaan Joosefilla oli neljä poikaa (Juudas, Justus, Jaakob ja Simon) ja kaksi tytärtä (Assia ja Lyydia) aiemmasta avioliitosta. Joosef meni 90-vuotiaana naimisiin 12-vuotiaan Marian kanssa ensimmäisen vaimonsa kuoltua. Luettelo jääkäreistä A
(10. toukokuuta 1894 Kaukola – 30. syyskuuta 1965) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Pietari Tutti ja Maria Arponen. Hänen puolisonsa oli Eliisa Luukko. Ennen ryhtymistään sotilasuralle hän työskenteli maanviljelijänä Kaukolassa. Pekka Airola liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 8. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella. Pekka Airola saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) varavääpeliksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissodassa hänet komennettiin joukkueenjohtajaksi 3. jääkärirykmentin 7. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän toimi komppaniassa myös rehumestarina. Pekka Airola osallistui sisällissodan taisteluihin Tampereella, Aittolahdessa, Lyykylässä, Mannikkalassa ja Talissa. Sisällissodan jälkeen hän palveli samassa joukko-osastossa 16. helmikuuta 1919 asti, jonka jälkeen omistautui maanviljelylle, mutta ei jättänyt suojeluskuntatyötä, vaan toimi joukkueenjohtajana Kaukolan suojeluskunnassa vuosina 1920–1921. Talvi- ja jatkosotaan hän osallistui suojeluskunta- ja ilmavalvontatehtävissä omalla asuinseudullaan. Välirauhan aikana hän toimi linnoitustöissä ja jatkosodan aikana Siilijärven Kuopion suojeluskuntapiirin ammuslataamolla vartiopäällikkönä. Jatkosodan jälkeen hän siirtyi evakkona Kihniölle ja edelleen maanviljelijäksi Ylöjärven Paloluomalle. Pekka Airola on haudattu Ylöjärvelle. Ylennykset: varavääpeli 11. helmikuuta 1918, vääpeli 2. kesäkuuta 1918. Kunniamerkit: Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera, Vapaussodan muistomitali soljen kera, Jääkärimerkki. Jarkko Ahola
Ahola kiinnostui musiikista 13-vuotiaana innostuttuaan rumpujen soittamisesta. Kavereiden kanssa perustettu yhtye JVS (myöhemmin Tribunes) tarvitsi kuitenkin laulajaa. Rooli lankesi Jarkolle. Kahden vuoden ja yhden demon jälkeen yhtye kuitenkin hajosi. Jussi Koivula
Jussi syntyi jouluaattona 1983, kuudenneksi lapseksi Pasi ja Ritva (o.s. Mättö) Koivulalle. Eeva Vuorenpää on tehnyt YLElle dokumenttielokuvan hänen vanhemmistaan. Hänellä oli kolme isoveljeä, ja kaksi isosiskoa. Jussi eli suuren osan lapsuudestaan sosiaalihuollon laitoksissa. Kun Jussi oli 12-vuotias, hänen vanhempansa kuolivat ja Jussi sijoitettiin Tampereelle asumaan sukulaistensa luo. Johannes Gezelius (Porvoon piispa)
Johannes Gezelius nuorin ( ["nepos" ’pojan tai tyttären poika’], joskus vastaavasti suomeksi Johannes Gezelius pojanpoika; 1686–1733) oli Porvoon piispa, nuorin kolmesta samannimisestä piispasta. Hänen isoisänsä Johannes Gezelius vanhempi ja isänsä Johannes Gezelius nuorempi toimivat molemmat vuorollaan Turun piispoina. Piispana Johannes Gezelius nuorin pyrki nostamaan kirkollisia oloja vaikeiden aikojen aiheuttamasta rappiosta. Adrian Monk
Monkilla on veli, Ambrose (John Turturro), joka on vielä Monkiakin älykkäämpi. Tosin hän kärsii agorafobiasta (julkisen paikan kammosta) ja on sen vuoksi jättänyt talonsa vain kahdesti. Ensimmäisen kerran hän jätti talon, kun Ambrose luuli saavansa ruokamyrkytyksen. Toisen kerran Ambrose jätti talon, kun se syttyi palamaan. Adrianin ja Ambrosen äiti kuoli 1994. Poikien isä, Jack Monk (Dan Hedaya) on ammatiltaan rekkakuski. Hän taas jätti perheensä poikien ollessa vielä pieniä. Eräässä jaksossa Jack palaa kaupunkiin ja pyytää Monkin mukaansa erälle keikalle. Lopulta he onnistuvat sopimaan vanhat kaunansa. Jackillä on kertoman mukaan toinen perhe ja hieman Adriania nuorempi poika, joka on ristitty isänsä mukaan Jack Junioriksi (Steve Zahn). Hän on patalaiska ja näpistelee rahaa isältään. Antti Metsola
Antti on kotoisin Karjalan Sakkolasta, josta hän joutui lähtemään evakkoon sodan jälkeen. Antin isä kuoli Antin ollessa vasta 15-vuotias. Kosketus (televisiosarja)
Suurin osa Jaken numeroista viittaa Amelia-lukujonoon (tunnettu myös "Jumalan lukujonona"), joka sai nimensä Tellerin entisen potilaan, Amelia Robbinsin, mukaan. Tellerin salaperäisen kuoleman jälkeen Martin alkaa selvittää Amelian tapausta ja tapaa Tellerin huonetoverin, Avramin (Bodhi Elfman), joka uskoo Jaken olevan yksi juutalaisessa mytologiassa mainituista 36 oikeamielisestä. Mutta sitten paljastuu, että Aster Corps, Tellerin tutkimusta tukenut ja Jaken hoitokotia rahoittava yhtiö, oli lavastanut Amelian kuoleman ja aikoi nyt viedä Martinilta Jaken huoltajuuden. Lopulta Martin ja Jake pakenevat Los Angelesiin, jossa he tapaavat Amelian äidin, Lucyn (Maria Bello). Väinö Linna
Vihtori Linna menehtyi reumaattiseen kuumeeseen 1928, jolloin Väinö oli seitsenvuotias, ja vastuu perheestä jäi yksin äidille. Isältä jäi niin paljon velkoja, että äiti joutui niin sanotusti muonamuijan pestiin kartanolle ja alkoi käydä töissä Velkalan ulkotilalla. Isän kuoltua perhe asui Väinön syntymäkodissa vielä vuoden, kunnes se oli myytävä. Silloin perheelle tarjottiin asuttavaksi mökki kartanon mailta. Väinö Linnan syntymäkodin paikalla ovat nykyisin jäljellä vain peruskivet, sillä paikan uusi omistaja purki rakennuksen 1950-luvulla.
Linna aloitti koulunkäynnin kahdeksanvuotiaana, mutta koska hän oli oppinut lukemaan jo viisivuotiaana hänet siirrettiin pian toiselle luokalle. Jo varhain Väinö kiinnitti huomiota kykenemällä uppoutumaan esimerkiksi lehden lukemiseen, vaikka ympärillä meluttiin. Kansakoulun kirjastosta Linna löysi "Aarresaaren" kaltaisia seikkailukirjoja sekä suomalaiset historialliset romaanit ja kertomuskokoelmat kuten "Suomalaisia sankareita" tai "Karoliinit". Pian pojan lukemisto laajeni venäläisten klassikoiden kuten Dostojevskin, Gogolin ja Tolstoin suuntaan. Linna ei ollut erityisen innokas koululainen, vaikka menestyikin hyvin. Myöhemmin hän muisteli varhaisten aineidensa olleen kieliopillisesti moitteettomia, mutta sen kummempaa eloa tai ilmeikkyyttä niissä ei ollut. Väinön vanhempi sisar, joka oli kotiapulaisena vakuutusjohtaja Aarne Kuusen perheessä Helsingissä, lähetti ja toi kotiinsa muiden muassa erilaisia nuortenlehtiä sekä perheen poikien Matin ja Pekan vanhoja vaatteita, mistä Linna myöhemmin leikillään arveli kulttuuriharrastusten tarttuneen häneenkin. Sydämeni on kukkuloilla
Yhdeksänvuotias Johnny asuu epäonnisen runoilijaisänsä ja armenialaisen isoäitinsä kanssa Kalifornian Fresnossa. Johnny ihmettelee maailmaa päällään seisten, yrittää jutella lintujen kanssa ja kiinnostuu junien pilleistä, kunnes kaupunkiin saapuu MacGregor, mies joka soittaa trumpettia ja väittää olevansa näyttelijä. Hän lumoaa kaikki soitollaan ja saa palkkioksi ruokaa. Johnnyn epäonninen runoilijaisä saa runonsa takaisin Atlantic Monthly -lehdeltä, joka ei haluakaan julkaista niitä. MacGregor, joka sanoo kaipaavansa kukkuloille, kuolee siteeraten kuningas Learia. Johannes Askolin
Askolin auttoi aatelistoon kuuluneita naapureitaan sortovuosina. Vuonna 1903 hän osti Ruotsiin maanpakoon joutuvalta kreivi Gustaf Filip Creutzilta Malmgårdin kartanon 750 000 kultamarkalla luvaten myydä kartanon samaan hintaan, jos kreivi pystyy palaamaan takaisin. Toinen naapuri, Sarvilahden kartanon isäntä Viktor Magnus von Born, sai valtavan 80 000 markan sakkorangaistuksen sekä karkotusmääräyksen Keski-Venäjälle. Sakon ulosotto aiottiin suorittaa kauppaamalla von Bornin karja yleisessä karjahuutokaupassa, jonne saapui mm. pietarilaisia teuraskarjan ostajia. Kun ensimmäinen lehmä tuotiin navetasta pihalle, karjaisi huutokappameklari: ”Mitä tarjotaan?” Tähän Askolin vastasi: ”80 000 markkaa. Viekää lehmä takaisin Bornin navettaan!” Aleksanteri Ahola-Valo
Esikoispoika Aleksanteri syntyi vuonna 1900. He saivat Aleksanterin lisäksi myös toisen pojan Felixin vuonna 1902. Felixin synnyttyä Ida sairastui ja kuoli. Tämä oli pienen perheen katastrofi. Pekka Ahola joutui yksin huolehtimaan kahdesta pikkupojasta, jotka joutuivat jatkuvasti eri paikkoihin hoidettavaksi kun Pekka Ahola yritti hankkia pojille elantoa nuohoojana. Sukulaisten hoivissa ollessaan Ali-poika joutui kahdeksi viikoksi sairaalaan syyllistyttyään ruoalla leikkimiseen ja jouduttuaan tätinsä pahoinpitelemäksi kahden vuoden iässä. Siitä lähtien Ahola-Valo väitti muistavansa kaikki elämänsä tapahtumat. Varhaislapsuudessa koetut järkytykset kypsyttivät hänet ennen aikojaan Akseli Koskela
Akseli syntyy 26. maaliskuuta 1887. Hän on vahva ja perinteisiä auktoriteetteja kunnioittamaton persoona. Pappilan tekemä torpan kontrahdin muutos ja maiden kavennus tekee hänestä katkeran. Vanhimpana poikana Akseli perii kuitenkin isänsä torpan ja joutuu tekemään uuden sopimuksen rovastin kanssa. Johannes (skeemaigumeni)
5. kesäkuuta 1958 noviisi, veli Andrei Peschoff oli kauppaan lähdössä ja poikkesi myös isä Johanneksen luo kysymään, halusiko tämä jotain kaupasta. Vanhus istui hiljaisena vuoteessaan eikä vastannut, jolloin pelästynyt noviisi haki paikalle pappismunkki isä Gabrielin. Gabriel totesi Johanneksen kuolleeksi. John Ausonius
Ausonius syntyi Lidingössä vuonna 1953. Hänen isänsä oli sveitsiläinen ja äitinsä saksalainen. Hän kasvoi Länsi-Tukholmassa Vällingbyssa ja joutui koulussa jatkuvan kiusaamisen kohteeksi lähinnä sukujuuriensa takia. Hänet ristittiin Wolfgang Alexander Zauggiksi, mutta myöhemmin hän muutti nimensä muotoon John Wolfgang Alexander Stannerman ja sitten muotoon John Wolfgang Alexander Ausonius. John Keats
Keats kastettiin St Botolph-without-Bishopsgaten kirkossa, ja pikkupoikana hän aloitti koulunkäynnin paikallisessa dame schoolissa. Varojen puutteen vuoksi hän ei voinut mennä Etoniin eikä Harrowiin, ja kesällä 1803 hän meni isovanhempiensa kotia lähellä olevaan sisäoppilaitokseen Clark schooliin Enfieldiin. Koulun rehtori John Clarke oli myöhemmin Keatsin merkittävä vaikutteiden antaja, opastaja ja ystävä ja tutustutti Keatsin renessanssikirjallisuuteen, muun muassa Torquato Tassoon, Edmund Spenseriin ja George Chapmanin käännöksiin. Huhtikuussa 1804, yhdeksän kuukautta sen jälkeen kun Keats oli aloittanut koulun, hänen isänsä kuoli kallonmurtumaan, joka oli tullut tämän pudottua hevosen selästä matkalla takaisin kotiin käytyään katsomassa poikaansa koulussa. Thomas kuoli jättämättä testamenttia. Frances avioitui kahden kuukauden kuluttua, mutta hylkäsi pian uuden miehensä ja muutti neljän lapsensa kanssa lasten isoäidin Alice Jenningsin luokse Edmontonin kylään. Maaliskuussa 1810, jolloin Keats oli 14, hänen äitinsä kuoli, ja lapset jäivät isoäidin hoiviin. Jennings nimitti kaksi holhoojaa huolehtimaan lapsista. Keats siirtyi samana syksynä Clarken koulusta harjoittelijaksi lääkäri ja apteekkari Thomas Hammondin luokse. Keatsin hyvä ystävä Charles Cowden Clarke kuvasi tätä aikaa sanoin: Keatsin ”raskaan elämän rauhallisimmaksi ajaksi”. Hän majoittui Hammondin luokse ja nukkui lääkärinvastaanoton ullakolla. Edvard Isto
Kirkkoherra Granö lähti keväällä 1902 papiksi Siperiaan, jonne suomalaisia oli ensimmäisen sortokauden aikana karkotettu. Granö pyysi myös Istoa Siperiaan. Matka toteutui vasta kesällä 1905, kun Isto yhdessä Johannes Granön poikien Johannes Gabrielin ja Paavo Granön kanssa matkusti pastorin asuinpaikkaan Helsinki-nimiseen kylään Siperiassa. Isto sairastui Siperian matkallaan lavantautiin. Syksyllä 1905 hän palasi Suomeen ja pian paluunsa jälkeen kuoli keuhkokuumeeseen alle 40-vuotiaana. George Sassoon
George Sassoon oli runoilija Siegfried Sassoonin ainoa lapsi. Hänen vanhempansa erosivat vuonna 1947 ja George vietti paljon aikaa äitinsä luona Mullin saarella Skotlannissa. Sassoon kokeili eri ammatteja mutta lähinnä hallitsi isänsä kirjallista ja muuta jäämistöä. Sassoon kuoli 69-vuotiaana syöpään. Hänet on haudattu Mullin saarelle.