Milloin konservatismi syntyi?
Konservatismi
Konservatismi (uuslat. "conservatismus", latinan sanasta "conservare" ’säilyttää’) on poliittinen aatesuuntaus, joka puolustaa perinteitä ja perinteisiä arvoja, vastustaa kumouksellisuutta ja radikalismia ja pyrkii uudistusten maltillisuuteen. Konservatismi syntyi Ranskan suuren vallankumouksen vastavaikutuksena 1700- ja 1800-lukujen vaihteessa ja asettui vastustamaan valistusaikana kehittyneitä liberalismia ja sosialismia. Konservatismi korostaa historiallisen kehityksen tietä syntyneiden yhteiskuntamuotojen arvoa. Jatkuvuuden turvaajina ovat yhteiskunnassa sellaiset laitokset kuin perhe, uskonto ja armeija, jotka takaavat moraalisen järjestyksen. 
Poliittista kirjoa kuvaavavassa vasemmisto-oikeisto-vastakkainasettelussa konservatismi on perinteisesti sijoitettu oikeistoon. Oltuaan alun perin liberalismin ja demokratian oppeja vastustavaa, konservatismi muuttui myöhemmin kapitalismin kannattajaksi. Konservatiivit omaksuivat nationalismin ja kansakunta muodostui konservatismin keskeiseksi yhteisöksi. Taloudellisissa käsityksissään konservatismi korostaa liberalismin tavoin yksityisomistuksen ja vapaan markkinatalouden merkitystä. Konservatiivinen politiikka on hyväksynyt myös maltillisesti toteutetun sosiaalipolitiikan.
Islamin historia
Islamilainen fundamentalismi syntyi 1900-luvun jälkipuolella. Se tuli ensimmäiseksi näkyviin Iranin vallankumouksessa 1979. Pinnan alla tämä liike oli kuitenkin olemassa jo paljon aikaisemmin sekä uskonnollisena virtauksena että Saudi-Arabian fundamentalistisena valtiona. Fundamentalistien mukaan islamin alkuperäistä puhtautta pitää suojella turmelukselta. Se tarkoittaa, että on vältettävä sekä uskonnon sisäisiä opillisia kiistoja, taikauskoisuutta että länsimaisia vaikutteita. Siksi liike vaatii palaamista "šaria"-lakeihin. Fundamentalismi saa eniten tukea maaseudulta kaupunkeihin muuttaneelta alemman sosiaaliluokan ja keskiluokan väestöltä. Heihin vetoaa ajatus, että poliitinen valta tulee alistaa islamin sääntöjen alaiseksi. Iranilainen kansanjohtaja, imaami Ruhollah Khomeini yhdisti 1970-luvulla fundamentalismiin maaseudun köyhälistön, kaupunkien työväenluokan ja islamilaisen älymystön tyytymättömyyden šaahi Mohammad Reza Pahlavin hallitusta kohtaan. Fundamentalismi
Kristillisen fundamentalismin juuret ovat 1880-luvulla Princetonin teologisessa seminaarissa. Siellä noihin aikoihin Archibald Alexander Hodge ja Benjamin B. Warfield puolustivat Raamatun arvovaltaa historiallis-tieteellistä arvostelua vastaan. Warfieldin seuraaja John Gresham Machen jatkoi Raamatun erehtymättömyyden puolustusta 1920-luvulla ja siirtyi Princetonista Westminster Theological Seminaryyn ajauduttuaan erimielisyyksiin Princetonin virkatoveriensa kanssa. Katolisen kirkon historia
Ranskassa ei kuitenkaan vältytty teologisilta oppiriidoilta. Merkittävä oli jansenistinen liike katolisen kirkon sisällä. Sitä edusti Cornelius Jansen, joka vuonna 1640 julkaistussa teoksessaan esitteli osin katolisen opin vastaisia pelastuskäsityksiään. Jansenismi hyökkäsi varsinkin Ranskassa toimivien jesuiittojen ajatuksia vastaan. He näkivät, että jesuiittojen optimistinen tapa korostaa ihmisen kykyä hyvään saattoi johtaa "hengelliseen leväperäisyyteen". Taustalla oli jansenistien vahva fatalistinen, paljolti kirkkoisä Augustinuksen predestinaatio-oppia mukaileva ajatus siitä, että pelastus tulisi vain Jumalan ennalta valitsemien ihmisten osaksi. Samaten jansenistit vaativat ihmisiltä vahvaa katumusta, eivätkä he hyväksyneet jesuiittojen ihmiskuvaa. Ristiriidat jansenistien ja jesuiittojen välillä johtivat pitkään teologiseen riitaan, joka lopulta johti jansenistien pääluostarin tuhoamiseen. Jansenistit kukistettiin Ranskassa, mutta he perustivat Alankomaihin jansenistikirkon, joka ajautui skismaan katolisen kirkon kanssa. Jansenistikiistan pitkän aikavälin seurausta oli, että se loi pohjaa 1700-luvun valistusajan uskonnonvastaisille näkemyksille. Liberalismi
Alun perin Espanjan yksilönvapautta puolustaneen vuoden 1812 perustuslain puolustajia sanottiin "liberaaleiksi" ja konservatiivisia vastustajia "serviileiksi". Tätä on pidetty sanan "liberalismi" (jälkisyntyisenä) alkuperänä, joskin sanasta on varhaisempiakin viitteitä. Sosialismi
Kommunistisen liikkeen synnyn myötä sosialismi jakaantui lopullisesti kahteen leiriin. Muualla sai laajaa kannatusta reformistinen suunta, joka painotti jatkuvaa, vähittäistä uudistustyötä. Sosiaalidemokraattien perimmäinen tavoite oli edelleen tuotannontekijöiden kansallistaminen, kun ne saavuttaisivat parlamentaarisen enemmistön. Ensimmäinen sosiaalidemokraattinen hallitus perustettiin Ruotsissa 1920. Ilman ehdotonta enemmistöä sosiaalidemokratiasta tuli kapitalismin sisäinen uudistusliike. Se tyytyi parantamaan äänestäjäkuntansa elintasoa sosiaaliturvalla, eläkkeillä ja työsuojelulla. (Suomessa, katso: Forssan ohjelma 1903). Neuvostoliiton synnyn myötä muut radikaalit sosialismin muodot, kuten anarkismi ja syndikalismi, alkoivat heiketä, vaikka niillä olikin vielä keskeinen rooli joillain alueilla, kuten esimerkiksi 1930-luvun Espanjassa. Protestanttinen etiikka ja kapitalismin henki
Protestanttinen etiikka ja kapitalismin henki on Max Weberin vuonna 1905 julkaistu teos, jossa hän kuvaa, kuinka kapitalismi kehittyi Pohjois-Euroopassa, kun protestanttinen (erityisesti kalvinistinen) etiikka vaikutti suuren määrän ihmisiä tekemään töitä maallisessa maailmassa; käytännössä tämä tarkoitti omien yritysten kehittämistä, kaupantekoa ja varallisuuden keräämistä investointitarkoituksissa. Weberin mukaan protestanttinen työetiikka oli tärkeä voima sen suunnittelemattoman ja koordinoimattoman joukkotoiminnan takana, joka vaikutti kapitalismin kehitykseen. Marginalismi
Teorian kehittivät vuoden 1870 aikoihin toisistaan riippumatta William Stanley Jevons Englannissa, Carl Menger Itävallassa ja Leon Walras Sveitsissä. Myöhemmin selvisi, että ajatuksen oli esittänyt preussilainen ekonomisti Hermann Heinrich Gossen jo vuonna 1854. Marginalismin kehitystä kutsutaan uusklassiseksi vallankumoukseksi. Aikaisemmin uskottiin tuoteen arvon määräytyvän valmistuskustannuksista, siihen käytettyjen raaka-aineiden ja sen tuottamiseen tehdyn työn mukaan. Ekososialismi
Ekososialismin kehitteleminen alkoi 1970-luvulla ympäristöliikehdinnän myötä, kun Barry Commoner muotoili "Kasvun rajat" -raportille vastauksen vasemmiston näkökulmasta. 1980-luvulla tärkeitä tapahtumia ekososialismin kannalta olivat mm. aikakauslehti "Capital, Nature, Socialism" perustaminen. Käyttäytymisgenetiikka
Lapsuusiän konservatismi ja uskonnollisuus periytyvät suurelta osin sosiaalisesti (kasvatus)vanhemmilta ja muutenkin jaetulta ympäristöltä mutta biologisesti konservatismi vain jonkin verran ja uskonnollisuus ei juuri lainkaan. Toisaalta iän myötä perimän vaikutus kasvaa ja jaetun ympäristön vaikutus laskee kuten älykkyydenkin osalta. Fundamentalismi
Fundamentalismi aloitti uuden nousun 1970-luvulla. Uudet fundamentalistit olivat pienien kirkkokuntiin kuulumattomien seurakuntien pastoreita, lähinnä helluntailaisia, itsenäisiä baptisteja tai etelän baptisteja. Heidän kannatuspohjanaan ovat olleet suurehkot lähiöiden kirkot tai televisiotoiminta, josta he saavat varoja kuulumatta kirkkokuntiin. Jerry Falwell ja Pat Robertson ovat olleet 1980-luvun saarnaajista kuuluisimpia. Fundamentalistit keräävät varoja ja järjestävät postituslistoja vaikuttaakseen suoraan Yhdysvaltain politiikkaan. 1970-luvulla syntyneen Yhdysvaltain kristillisen oikeiston poliittisia tavoitteita ovat yleisten konservatiivisten tavoitteiden lisäksi abortin ja homoseksuaalisuuden kieltäminen, ehkäisymenetelmät sivuuttava ja esiaviollisesta seksistä pidättäytymiseen tähtäävä seksuaalikasvatus, sukupuoliroolien ja perheen vanhempien aseman palauttaminen entisiksi, rukoilemisen ja kreationismin tuominen kouluihin ja evoluutio-opin opettamisen kieltäminen. He ovat myös asettaneet omia ehdokkaitaan republikaanisen puolueen esivaaleihin. Konservatiivinen kenttä
missä: Merkantilismi
Tärkeimpänä tällaisen talouspolitiikan kehittäjänä oli 1600-luvulla elänyt Aurinkokuningas Ludvig XIV:n talousneuvoja Jean-Baptiste Colbert. Ranskalaista merkantilismia on hänen mukaansa nimitetty colbertismiksi. — Saksassa kehittyi merkantilismia vastaava oppi kameralismi, joka käsitteli ruhtinaiden valtionrahaston hoitamis- ja kartuttamisperiaatteita. Konservatiiviliberalismi
Konservatiiviliberalismi on liberalismin muoto, joka yhdistää liberaaleja arvoja ja politiikkaa konservatiivisten vaatimusten kanssa. Konservatiiviliberalismia ei tule sekoittaa liberaalikonservatismiin joka tyypillisesti yhdistää talousliberalismin ja arvokonservatismin. Konservatiiviliberalismi jakaa samat aatteet klassisen liberalismin kanssa, mutta on aatteena vähemmän radikaali. Katastrofismi
Katastrofismi on varsinkin aikaisemmin usein liittynyt uskonnollisiin käsityksiin ja kreationismiin, mutta 1800-luvun alussa ranskalainen tutkija Georges Cuvier kannatti tällaista teoriaa puhtaasti tieteellisin perustein, viittamatta uskonnollisiin oppeihin tai Raamattuun. Hänen mukaansa suuria mullistuksia oli tapahtunut useita kertoja, jolloin siltä alueelta, johon ne vaikuttivat, olivat kaikki kasvit ja eläimet kuolleet, minkä jälkeen muut lajit olivat levinneet alueelle muualta. Tämän vuoksi hänen mukaansa maapallon eri alueiden fossiiliaineistossa havaittiin lajiston joskus äkillisesti muuttuneen. Protektionismi
Maailmantaloudessa oli 1930-luvulla vallalla protektionismi. Monen suomalaisen tuotteen synty ajoittuu 1930-luvun protektionismiin. Toisaalta se vaikutti maatalouteen Suomessa. Esimerkiksi Suomen omavaraisuus viljan suhteen nousi noin 40 prosentista noin 90 prosenttiin vuoteen 1938 mennessä. Myllyteollisuus kasvoi, samoin maatalouskoneiden tuotanto. Uusasiallisuus
Uusasiallisuus () oli taidesuuntaus, joka syntyi 1920-luvun alussa Saksassa. Se oli vastaliike vuosisadan alun modernismin voimakkaimmalle suuntaukselle ekspressionismille. Uusasiallisuus eli maailmansotien välisenä aikana Euroopan, Pohjois- ja Etelä Amerikan kuvataiteessa, kirjallisuudessa, musiikissa ja arkkitehtuurissa. Taidesuuntaus koki loppunsa Saksassa vuonna 1933, kun kansallissosialistinen puolue otti vallan ja julisti uusasiallisuuden kuuluvan ”rappiotaiteen” piiriin. Jotkut uusasiallisuuden suunnat jatkuivat toisen maailmansodan jälkeen. Konservatismi
Konservatismin merkitys riippuu siitä, mitä pidetään perinteisenä tiettynä aikana tietyssä paikassa. Täten eri maiden konservatiivit saattavat olla monista asioista eri mieltä. Poliittisen konservatiivisuuden syntyi monarkian ja aristokratian puolustamisena vapautta ja tasa-arvoa korostavia valistusaatteita vastaan. Nämä aatteet ja porvariston varallisuuden kasvu muodostivat taustan Yhdysvaltain itsenäistymiselle 1776 ja varsinkin Ranskan vallankumoukselle 1789. Filip Jalomielinen
Filip kääntyi vuonna 1524 protestanttiseen uskoon. Koska katoliset valtiot valmistautuivat kukistamaan uskonpuhdistuksen heti alkuunsa, Filip päätti ensimmäisenä koota pohjoisen Saksan protestanttiset ruhtinaat ja kaupungit liitoksi, joka suojelisi uutta uskoa. Hän muodosti Saksin vaaliruhtinas Juhana Horjumattoman kanssa ensin niin sanotun Gothan liiton ja toukokuussa 1526 Torgaun liittona tunnetun puolustusliiton, johon muut protestanttiset valtiot pian liittyivät. Speyerin valtiopäivien elokuussa 1526 tekemän uskonvapauspäätöksen jälkeen Filip määräsi lopulta toteuttamaan protestanttisen uskonpuhdistuksen Hessenissä. Hän valitsi Saksin esimerkin mukaisesti viralliseksi uskontulkinnaksi Martti Lutherin luterilaisen opin, vaikka myötäilikin henkilökohtaisissa näkemyksissän sveitsiläisen Ulrich Zwinglin radikaalimpaa zwingliläisyyttä. Vuonna 1527 Filip lakkautti luostarilaitoksen, loi perustan valtionkirkolle ja perusti Marburgin yliopiston, maailman ensimmäisen protestanttisen yliopiston. Sovitellakseen protestanttisten suuntausten opillisia erimielisyyksiä hän järjesti vuonna 1529 Marburgin uskontokeskustelun, jossa Luther ja Zwingli eivät kuitenkaan päässet yksimielisyyteen ehtoollisesta. Filipin tukema teologi Martin Bucer otti vuonna 1539 Hessenissä käyttöön konfirmaatiorituaalin, joka muodostui kaikkien protestanttisten kirkkojen esikuvaksi. Liberaalikonservatismi
Verrattuna perinteiseen keskusta-oikeistolaiseen (kuten kristillisdemokraattiseen) politiikkaan, liberaalikonservatismi on kuitenkin vähemmän traditionalistinen ja talouskysymyksissä enemmän oikeistolibertaarinen, suosien alhaista verotusta ja valtion minimaalista vaikutusta taloudessa. Liberaalikonservatismi eroaa myös klassisesta liberalismista kieltämällä tasavertaisuuden ihmisluonnon vastaisena, ja korostamalla sen sijaan ihmisten luonnollista erilaisuutta. Hugo de Vries
Hugo de Vries (16. helmikuuta 1848 – 21. toukokuuta 1935) oli alankomaalainen kasvi- ja perinnöllisyystieteilijä. Hän keksi uudelleen vuonna 1900 samanaikaisesti Carl Corrensin ja Erich Tschermakin kanssa Gregor Mendelin kolme vuosikymmentä unohduksissa olleet periytymissäännöt. Vries kehitti myös oman teoriansa mutaatioista evoluutiossa. Hänen mutaatioteoriansa kuitenkin hylättiin 1930-luvulla. Kanadan konservatiivipuolue
Kanadan konservatiivipuolue (, ) on keskusta-oikeistolainen puolue Kanadassa, joka perustettiin vuonna 2003, kun maan merkittävimmät oikeistopuolueet Kanadan Allianssi ja Kanadan progressiivinen konservatiivipuolue sulautuivat yhdeksi puolueeksi. Puritanismi
Puritanismi on 1500-luvulla syntynyt kristillinen liike. Sitä voidaan pitää protestanttisena liikkeenä, jossa korostetaan erityisesti uskon kokemuksellisia ja pastoraalisia puolia. Puritanismi syntyi Englannissa, ja sen merkittävimpiä teologeja ovat olleet William Perkins, William Amesin ja John Owen. Positivismi
Positivismi on varsinaisesti 1800-luvulla syntynyt filosofinen suuntaus, jonka mukaan todellista tietoa on vain tieteellinen tieto, jollaista voidaan synnyttää ainoastaan päätymällä positiiviseen lopputulokseen tieteellisten teorioiden pätevyydestä tiukkaa tieteellistä menetelmää hyödyntämällä. Tämän vuoksi positivismi pyrki rajoittumaan välittömiin havaintoihin, tehden mahdollisimman vähän käsitteellisiä oletuksia. Pietismi
Pietismi syntyi protestiliikkeenä luterilaista puhdasoppisuutta eli niin sanottua luterilaista ortodoksiaa vastaan. Liike korosti henkilökohtaisen uskonelämän merkitystä. Se saarnasikin parannuksen tekemisestä ja entisen syntielämän hylkäämisestä. Pietismin ensimmäisenä edustajana pidetään Johann Arndtia (1555–1621). Pietismin tunnetuimpana edustajana taasen pidetään Philipp Jakob Speneriä (1635–1705). Pietismin jatkona nähdään herrnhutilaisuus, lähetysliike ja metodismi. Pietistit kokoontuivat myös kirkon ulkopuolella niin sanottuihin konventikkeleihin, jotka yleensä suomennetaan seuroiksi. Näissä kokouksissa luettiin Raamattua, keskusteltiin hengellisistä asioista ja laulettiin. Pietismin sisällä oli monenlaisia uskonnollisia suuntia. Rautateiden suojeluliike
Rautateiden suojeluliike (yksinkertaistetussa kiinassa: 保路运动; perinteisessä kiinassa: 保路運動; tunnettu myös nimellä "Rautatieoikeuksien suojeluliike") oli poliittinen protestiliike Kiinassa. Se syntyi vuonna 1911 myöhäisessä Qing-dynastiassa vastustamaan Qing-hallituksen suunnitelmaa kansallistaa paikalliset rautateitten kehitysprojektit ja siirtää omistus ulkomaalaisille pankeille. Liike oli keskittynyt Sichuanin provinssiin ja ilmaisi massan tyytymättömyyttä Qingin hallintoon, yllytti Qingin vastaisia ryhmiä ja edesauttoi Xinhai-vallankumouksen syntyä. Keisarillisten joukkojen liikekannallepano Hubein naapuriprovinssista liikkeen nujertamiseksi loi Wuhanissa vallankumouksellisille mahdollisuuden aloittaa Wuchangin kansannousu, joka puolestaan aloitti Qing-dynastian syrjäyttäneen vallankumouksen ja perusti Kiinan tasavallan. Defenestraatio
Ensimmäinen Prahan defenestraatio tapahtui vuonna 1419, ja se oli osa tapahtumaketjua, joka johti protestanttien ja katolisten välisiin hussilaissotiin. Prahan Uudenkaupungin raati kieltäytyi vapauttamasta vangitsemiaan hussilaisia, ja protestanttipappi Jan Želivskýn johtamat radikaalit hussilaisjoukot osoittivat mieltään raatihuoneen edessä. Lopulta osa protestoijista tunkeutui sisälle raatihuoneeseen ja heitti raatimiehet ulos ikkunasta kadulle, missä raivoava väkijoukko pieksi heidät hengiltä. Kalvinismi
Skotlannin kirkko erosi katolisesta kirkosta vuonna 1560, kun parlamentti hyväksyi John Knoxin kalvinistisen uskontunnustuksen. Tämä johti sisällissotaan ja Maria Stuartin kukistumiseen. Jo aiemmin reformaattorina Skotlannissa toiminut Knox oli paennut maasta katolisen kuningatar Marian tultua valtaan ja tutustunut Calviniin Genevessä sekä ryhtynyt tämän kannattajaksi ja palannut vuonna 1559. 1900-luvulla amerikkalaiset reformoidut teologit loivat TULIP-muistisäännön, joka pyrkii tiivistämään Dordtin kanonien (1618–1619) keskeiset viisi reformoitua oppia koskevaa päätöstä:
Dordtin tai Dortrechtin päätösten lisäksi laajimmin levinneitä reformoituja uskontunnustuksia ovat Heidelbergin katekismus (1563) ja Westminsterin uskontunnustus (1647). Konservatiivipuolue (Yhdistynyt kuningaskunta)
Konservatiivit, Robert Gascoyne-Cecilin, Salisburyn lordin johtamina, pitivät pääasiassa valtaa seuraavat 20 vuotta liberaali-unionistien tuella. Vuodesta 1895 konservatiivi–liberaali–unionisti liittoa kutsuttiin yksinkertaisesti "unionisteiksi". Lordi Saliburyn erottua sisäiset kiistat veroista johtivat vakavaan tappioon liberaaleille vuoden 1906 vaaleissa. Unionistit vastustivat monia uuden hallituksen uudistuksia, ja unionistien hallitsema parlamentin ylähuone hylkäsi 1910 hallituksen budjetin, johtaen pitkään kiistaan parlamenttiuudistuksesta. Konservatiivit paikkasivat menetyksiään vuoden 1910 vaaleissa, mutta liberaalit pysyivät vallassa Irlannin nationalistien tuella. Ensimmäisen maailmansodan alla konservatiivien voitto alkoi jo näyttää varmalta. Liberaalien epäonnistumiset sodan alussa johtivat unionistien nousuun hallitukseen, aluksi liberaalien kanssa, sitten liberaalipuolueen hajottua konservatiivit nousivat Lloyd Georgen koalitiohallituksen johtoon. Protestantismi
Samoin armo-opista syntyi erimielisyyttä. Calvin päätyi ns. kaksinkertaiseen predestinaatio-oppiin, jonka mukaan tietyt ihmiset on Jumalan kaikkitietävän viisauden nojalla ennalta määrätty kadotukseen ja toiset pelastukseen. Luther taas omaksui reformoidun ja katolisen näkemyksen välimuodon, jonka mukaan ihminen on ennalta määrätty pelastukseen, muttei kadotukseen. Reformoidussa kirkossa syntyi myöhemmin 1500-luvulla hollantilaisen rovasti Jacob Arminuksen vaikutuksesta siipi, joka hylkäsi predestinaation vedoten Jumalan universaaliin tahtoon pelastaa kaikki ihmiset (1. Tim. 2:4) ja opetti ihmisen vapaan tahdon valintaa pelastuksen suhteen evankeliumia kuultaessa. Ecuador
Samana vuonna sekä Bolívar että hänen lähin miehensä Antonio José de Sucre saivat surmansa. Ecuadoria hallitsi Juan José Flores, jonka Bolívar oli nimittänyt Ecuadorin kuvernööriksi jo Suur-Kolumbian aikana. Hän keskittyi pönkittämään omaa valtaansa ja taistelemaan Kolumbian kanssa Caucan maakunnan vallasta. Vuonna 1861 valtaan nousi konservatiivipuolueen perustaja Gabriel García Moreno. Hän nosti katolisen kirkon asemaa, paransi koulutusta ja tieverkkoa. Paranevat kuljetusyhteydet mahdollistivat kaakaon laajamittaisen viennin ja paransivat taloustilannetta. Morenon murhan jälkeen maassa oli vielä viisi konservatiivista presidenttiä 20 vuoden aikana. Konservatiivien 30-vuotisen valtakauden jälkeen seurasi liberaalien valta. Heidän kärkimiehensä oli Eloy Alfaro. Liberaalien kaudella katoliselta kirkolta vietiin valta ja omaisuus. Heidät muistetaan myös rautatieverkoston rakentamisesta. Talous meni lujaa alamäkeä osittain hallinnosta riippumattomista syistä: tauti tuhosi kaakaopuita ja 1920-luvun lama vei kaakaon maailmanmarkkinahinnan alas. Marxilaisuus
Poliittisena aatejärjestelmänä marxismi perustettiin vaihtoehtona liberalismille sekä konservatismille, jotka olivat hallinneet länsimaista kulttuuria niin sanotulla modernilla aikakaudella. Marxilaisuus kansainvälisen kommunistisen liikkeen muodossa on myös ollut länsimaisen kapitalismin päävastustaja ainakin vuosina 1917–1991. Empirismi
1800-luvun loppupuolella ja 1900-luvun alussa kehittyi erilaisia pragmatismin muotoja. Pragmatismin ideat kehittyivät lähinnä niistä keskusteluista, joita käytiin 1870-luvulla kun Charles Sanders Peirce ja William James vaikuttivat Harvardissa. James teki tunnetuksi termin "pragmatismi" antaen Peircelle kunnian sen keksimisestä. Peirce kuitenkin irtaantui myöhemmistä pragmatismin kehityskuluista ja nimesi alkuperäisen ajatuksen uudelleen "pragmatisismiksi". Tämä näkökulma yhdistää yhdessä pragmaattisen totuusteorian kanssa empiirisen (kokemusperäisen) ja rationaalisen (ideaperäisen) ajattelun. George Curzon
Curzon opiskeli Eton Collegeissa ja Oxfordin yliopistossa. Vuonna 1886 hänet valittiin konservatiivien kansanedustajaksi. Hän ei juuri viihtynyt parlamentissa vaan matkusteli maailmalla ja kirjoitti kirjat Venäjän vaikutuksesta Keski-Aasiassa, Persian kysymyksestä ja Itä-Aasian ongelmista. Vuonna 1891 hänet nimitettiin Intian valtiosihteeriksi. Hän menetti aseman 1894, kun valta siirtyi liberaaleille. Konservatiivien noustua valtaan vuoden 1895 vaalien jälkeen Curzon nimitettiin ensin ulkoasiain alivaltiosihteeriksi ja sitten Intian varakuninkaaksi. Hänen uudistuksensa ärsyttivät sekä virkamiehiä että Intian armeijan komentajaa Herbert Kitcheneriä. Konservatiivien uusi johtaja Arthur Balfour erotti Curzonin virastaan vuonna 1905. Uuskonservatismi
Ulkopolitiikasta oli tullut uuskonservatiivien näkyvin ja vaikuttavin politiikanteon alue 1980-luvun alkuun mennessä. Uuskonservatiivit vastustivat kaikenlaista totalitarismia, joita 1980-luvulla kylmän sodan aikana edusti kommunismi ja myöhemmin ”islamofasismi”. Uuskonservatiivit pitivät Yhdysvaltoja erityisenä ja muita ylempänä maana, jolla oli maailmanmissio. Uuskonservatiiveista tuli vaikutusvaltaisia Yhdysvaltain sisä- ja ulkopolitiikassa 1980-luvulla republikaanipresidentti Ronald Reaganin kaudella. He tukivat republikaanipresidenttien Reaganin ja hänen seuraajansa George H. W. Bushin aggressiivista ulkopolitiikkaa Neuvostoliittoa kohtaan. Kanadan konservatiivipuolue
Konservatiivipuolue muodosti Kanadan hallituksen vuosina 2006–2015 puheenjohtaja Stephen Harperin toimiessa maan pääministerinä. Vuoden 2015 vaalitappion jälkeen Harper ilmoitti jättävänsä puolueen puheenjohtajan tehtävän. Konservatiivipuolue valitsi 5. marraskuuta 2015 entisen terveysministeri Rona Ambrosen puolueen väliaikaiseksi puheenjohtajaksi. Ambrose erosi tehtävästä 27. toukokuuta 2017 Andrew Scheerin tultua valituksi puolueen vakituiseksi puheenjohtajaksi alle prosentin erolla Maxine Bernieriin. Arvokonservatismi
Vuonna 2015 Suomessa noin neljännes (25 %) ihmisistä sijoitti itsensä arvokonservatiiviksi. Vuoden 2015 kyselyn mukaan 36 prosenttia perussuomalaisista, 36 prosenttia keskustalaisista ja 36 prosenttia kokoomuslaisista sijoittivat itsensä arvokonservatismin kannattajiksi. Nämä ovat suomalaiset puolueet, joiden kannattajista löytyi eniten arvokonservatiiveja. Ikä on yhteydessä arvokonservatismiin, se on yleisempää ikääntyneillä. Whig
Viljalakien (1815–1846) vastaisen taistelun seurauksena konservatiivipuolue hajosi ja sen vapaakauppasiipi liittyi vähitellen whigien ja vapaakauppaa vaatineen radikaaliryhmittymän kanssa yhteen Liberaalipuolueeksi, josta käytettiin ensi kertaa tätä nimeä vuonna 1839, vaikka sen virallisen perustamisen lasketaan tapahtuneen vasta 1859. Gillis Bildt
Vuonna 1887 Gillis Bildt valittiin ensimmäiseen kamariin protektionistina. Eduskuntamiehenä hän oli konservatiivi. Kun arkkipiispa Anton Niklas Sundberg ei halunnut tulla pääministeriksi, kuningas kutsui Bildtin hänen sijaan 6. tammikuuta 1888. Hän erosi tehtävästään jo 12. lokakuuta 1889. Uuskonservatismi
Termin ”uuskonservatiivi” (engl. "neoconservative") otti käyttöön demokraattinen sosialistiajattelija Michael Harrington, ja hän halusi sillä leimata demokraattien oikeistosiiven. Hän käytti nimitystä vuonna 1973 haukkumanimenä niille entisille liberaaleille ja sosialisteille, jotka olivat alkaneet tehdä yhteistyötä konservatiivien ja kapitalistien kanssa ja Harringtonin mukaan myyneet aatteensa ja muuttuneet luokkapettureiksi. Harringtonin leimaamat henkilöt eivät vielä tuolloin ottaneet nimitystä itse käyttöön. Kaikki heistä eivät vielä 1970-luvulla tunnustautuneet konservatiiveiksi eivätkä lähteneet republikaanien mukaan. He tekivät kuitenkin yhteistyötä uuden oikeiston kanssa ja liittoutuivat heidän kanssaan Ronald Reaganin presidenttikaudesta alkaen 1980-luvulla. He olivat antikommunisteja ja uusvasemmistolaisen kulttuuriradikalismin kriitikoita. He olivat siirtyneet oikealle mutta säilyttivät suuria osia alkuperäisestä vasemmistolaisuudestaan. Paleokonservatismi
Keskilännen näkyvä paleokonservatiivi Samuel T. Francis profiloitui vuoden 1965 lainmuutoksen seurauksena voimakkaasti lisääntyneen ei-valkoisten maahanmuuton vastustajana ja alkoi 1980-luvulla johtaa kampanjoita sen lopettamiseksi. Ei-valkoisten maahanmuutto nähtiin uhkana Yhdysvaltain sydänmaisen kulttuuriperinnölle ja elämäntavalle. Francisista tuli lopulta valkoisen etnovaltion ajatuksen kannattaja. Muiden konservatiivien näkökulmasta paleokonservatismissa on äärioikeistolaisia, rasistisia ja antisemitistisiä ulottuvuuksia. Paleokonservatismi
1990-luvulla paleokonservatiivit liittoutuivat toisen konservatiivisen ryhmittymän, libertaristeista syntyneen paleolibertaristien kanssa. Nämä paleoliikkeet alkoivat toimia yhdessä vuonna 1995 perustetussa reformipuoluessa, joka asetti presidenttiehdokkaakseen vuoden 2000 vaaleissa paleokonservatiivi Pat Buchananin. Paleokonservatiivien ja paleolibertaristien liitto sekä reformipuolue kuitenkin romahtivat 2000-luvun alussa, kun voimistuneet uuskonservatiivit, "National Review" -lehti ja kristillinen oikeisto aloittivat vastakampanjan Buchanania ja tämän antisemiittisiä puheita vastaan. Konservatiivipuolue (Yhdistynyt kuningaskunta)
Puolue vakiintui vähitellen, vaikka se ei muodostanutkaan uutta enemmistöhallitusta ennen 1870-lukua. Benjamin Disraelin jingoismi ja sosiaaliset uudistukset toivat puolueelle lisäkannattajia vaalivoiton saavuttamiseksi 1874, mutta valta menetettiin 1880. Liberaalipuolueen hajottua Irlannin itsehallintokiistan vuoksi 1886, konservatiivit saavuttivat viimein enemmistön. Luterilainen ortodoksia
Luterilainen ortodoksia on 1500-luvun lopussa ja erityisesti 1600-luvulla luterilaisessa kirkossa vaikuttanut teologinen ja hengellinen suuntaus. Kreikankielinen sana "ortodoksia" tarkoittaa "oikeaoppisuutta". Luterilaisen ortodoksian aikaa kutsutaan usein puhdasoppisuuden ajaksi.
Luterilainen ortodoksia syntyi noin 1580 luterilaisten tunnustuskirjojen valmistuessa. Ominaista tälle suuntaukselle oli oikean luterilaisen opin määritteleminen ja vakiinnuttaminen, sanainspiraatio-oppi ja vankka luottamus siihen, että luterilaisessa tunnustuksessa ilmaistu oppi on raamatullinen ja sisältää kristinuskon totuuden. Merkittävimpinä ortodoksian ajan teologeina voidaan pitää Martin Chemnitziä ja Johann Gerhardia Saksassa. Irving Kristol
Irving Kristol (22. tammikuuta 1920 Brooklynissä, New York, Yhdysvallat – 18. syyskuuta 2009) oli yhdysvaltalainen uuskonservatismin perustajiin kuulunut toimittaja ja poliitikko. Paleokonservatismi
Paleokonservatiivit alkoivat vastustaa Yhdysvaltain uutta aktiivista globaalia roolia ja vaativat paluuta toista maailmansotaa edeltäneeseen nationalistiseen ja eristäytyvään ulkopolitiikkaan, ”isolationismiin”. Paleokonservatiivien mielestä oikeassa konservativismissa pyritään keskitetyn vallankäytön vähentämiseen paitsi sisäpolitiikassa, myös ulkopolitiikassa. Heidän mielestään Yhdysvaltain tulisi vain suojella kansallista suvereniteettiaan ja välittömiä etujaan, eikä liberaalien tapaan lähteä ”parantamaan maailmaa”. Paleokonservatismi
Paleokonservatiivit katsoivat, ettei puoluepolitiikka tai lainsäädäntötyö riitä ongelmien poistamiseen, sillä puoluepolitiikasta oli tullut pelkkää opportunistista äänten ostamista ja sitä kautta kuuliaista valtaeliitille. Paleokonservatiivit näkivät hitaan, ruohonjuuritason vastakulttuurisen keskustelun ainoana kestävänä muutoksen tienä. Sen he toivoivat synnyttävän ihmisissä uuden syvällisen luokka- ja ryhmätietoisuuden, joka johtaisi transnationalistien eliitin ja ”muka-konservatiivien” haastamiseen. Tämä 1990-luvulla noussut tavoite on nähty valkoisen identiteettipolitiikan varhaisena ilmentymänä. Klassinen liberalismi
Historiallisesti tarkasteltuna liberalismi syntyi 1700-luvulla vastareaktiona vuosisatoja kestäneille esikapitalistisille yhteiskuntarakenteille, joissa monopoliyritykset olivat riippumattomia kuluttajien valinnoista ja ainoa tapa rikastua oli syntyä varakkaaseen sukuun. Liberalistit kritisoivat vallitsevaa yhteiskuntajärjestystä, ja heidän tavoitteenaan oli poistaa inhimillistä aloitteellisuutta rajoittavat esteet, vapauttaa ihmiset sorrosta, mielivaltaisesta hallintovallasta ja maaorjuudesta. Klassiset liberalistit uskalsivat haastaa aikakautensa voimakkaat intressiryhmät, eivätkä he mielistelleet valtaapitäviä. He olivat koko yhteiskunnan, eivätkä minkään tietyn kollektiivin tai ryhmän asialla. Merkantilismi oli yksi tämän esikapitalistisen aikakauden merkittävimmistä taloudellisista aatesuunnista, ja sen yksinkertaisena tavoitteena oli tehdä valtiosta rikas keinoja kaihtamatta. Se salli valtioiden päämiesten ja virkamiehien järjestellä taloudellisia asioita mielin määrin; ja lisäksi merkantilismi suosi tulleja, tariffeja ja tuonnin rajoituksia oman valtion viennin edistämiseksi. Merkantilismin sanotaan talousaatteena hävinneen liberalismille, sillä se menetti älyllisen kunnioitettavuuden. Merkantilismin kovaäänisimpiä kriitikkoja oli satiirista runollisuutta kirjoittava Bernard de Mandeville, joka vuonna 1705 julkaisi "The Grumbling Hive or Knaves Turned Honest" -nimisen allegorian. Runossa Mandeville perusteli, että yksilöiden oman edun tavoittelu maksimoi hyvinvoinnin yhteiskunnassa, aihe josta myöhemmin tuli yksi Adam Smithin läpimurtoteoksen "Kansojen varallisuus" (1776) kantavista teemoista. Euroopan kansanpuolueen ryhmä
Pienempi ED, joka ei ole virallinen puolue, suhtautui skeptisemmin yhdentymiseen. Konservatiivit perustivat vuonna 2009 oman Euroopan konservatiivien ja reformistien ryhmän, johon muun muassa Britannian konservatiivipuolueen jäsenet siirtyivät. Sitä edelsi Britannian David Cameronin johtaman konservatiivipuolueen johdolla perustettu ryhmä "Movement for European Reform". Friedrich von Hayek
Kirjoituksessaan "Miksi en ole konservatiivi", hän sanoi konservatismin olevan käytännössä suunnatonta, autoritaarista sekä kyvytöntä moniarvoisuuteen ja ymmärtämään erilaisia ihmisiä sekä muutoksen vastustamista, kun taas liberalismi kannattaa markkinataloutta, koska se pyrkii positiivisiin tavoitteisiin, ihmisen vapauteen. Toisin kuin konservatiivit, Hayek vastusti etuoikeuksia ja vakiintuneita arvojärjestyksiä, yliluonnollisiin voimiin vetoamista ja julkisen vallan kasvua, vaikka oli itsekin aatelisperheen lapsi. Vastavalistus
Kuningasvaltaa suosineet konservatiivit syyttivät valistusta siitä, että sen ajatusten ansiosta Ranskan suuressa vallankumouksessa kaadettiin kuningasvalta, mikä vallankumouksen valistushenkisen liberaalin alkuvaiheen (1789-92) jälkeen johti terrorikauteen (1793-94), kun äärivasemmistolainen Vuoripuolue (Georges Danton, Maximilien Robespierre, Louis de Saint-Just) tuli valtaan vuosina 1792-93. Vaikka terrorikautta johtanut Robespierre ja Saint-Just olivat nimenomaan Rousseaun seuraajia ja oikeuttivat totalitarisminsa Rousseau-henkisillä ajatuksilla, konservatiivien mielestä ilman valistusta ja vallankumousta myös heidän valtaantuloltaan olisi vältytty. Vahvistin
Vahvistimen keksimisajankohtana voidaan pitää vuotta 1906, jolloin Lee de Forest kehitti elektroniputkivahvistimen elektronidiodin pohjalta, jonka oli keksinyt John Ambrose Fleming kaksi vuotta aikaisemmin .
Aluksi elektroniputkivahvistimet olivat kalliita ja niitä valmistettiin melko vähän. Vuonna 1924 valmistusmenetelmät olivat jo niin kehittyneitä, että esimerkiksi amerikkalainen Radio Corporation of America valmisti yli 11 miljoonaa elektroniputkea. Ensimmäisen takaisinkytkentää sisältävän vahvistimen keksi 1920-luvulla Western Electricillä työskennellyt Harold Black. Sen pohjalta Karl Swartzel kehitti seuraavalla vuosikymmenellä alkeellisen, mutta toimivan, operaatiovahvistimen, jossa oli kolme elektroniputkea . Elektroniputken ohella käytettiin 20-40-lukujen välillä magneettivahvistinta erityisesti radiolähettimissä. Magneettivahvistin oli silti harvinaisempi ja se sopi paremmin vaativiin olosuhteisiin, eikä sitä aluksi edes mielletty vahvistimeksi, kun se keksittiin 1800-luvulla. Conservapedia
Conservapedian on perustanut, sitä johtaa ja sen omistaa Andrew Schlafly. Schlafly on poliittisen aktivistin Phyllis Schlaflyn poika ja oikeistolainen poliittinen aktivisti. Conservapedia on perustettu syksyllä 2006 ja Schaflyn kotikoulussa opiskelevat kirjoittivat suuren osan perusmateriaalista. Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 1964
Ennen vaaleja konservatiivipuolue oli hallinnut Isoa-Britanniaa 13 vuoden ajan vuoden 1951 vaaleista lähtien. Kuluneella vaalikaudella konservatiivinen hallitus oli kuitenkin kärsinyt puolustusministeri John Profumoon kohdistuneesta skandaalista sekä useista ministerinvaihdoksista. Myös konservatiivipuolueen johtaja oli vaihtunut, kun Alec Douglas-Home oli valittu Harold Macmillanin seuraajaksi. Douglas-Home ei ollut henkilökohtaisesti yhtä suosittu kuin työväenpuolueen eli Labourin johtaja Harold Wilson. Koska Labourin vaalivoitto vaikutti todennäköiseltä, konservatiivinen hallitus jätti parlamenttivaalien järjestämisen mahdollisimman myöhäiseen ajankohtaan. Uuskonservatismi
Uuskonservatismi tai neokonservatismi () on yhdysvaltalainen vasemmistolaisuudesta vaikutteita ottanut konservatistinen suuntaus, jossa korostetaan etenkin Yhdysvaltain roolia demokratian viemisessä muualle maailmaan, tarvittaessa sotilaallisin keinoin. Kansallisen Kokoomuksen historia
1970-luvulle saakka kokoomus oli voimakkaasti teollisuuden, pääomapiirien ja suuromistajaluokan puolue, mutta se ryhtyi 1960-luvulta alkaen muuttumaan keskiluokkaiseksi ja toimihenkilökentän konservatiiveja kerääväksi puolueeksi. Virkamiehet ja toimihenkilöt olivat 1970-luvulla jo päässeet sodanjälkeisestä palkkakuopastaan, jolloin niiden edunvalvonta ei enää ollut radikaalia vaan konservatiivista. Vuosina 1951–1965 kokoomuksen paha kilpailija porvariston äänistä oli Suomen Kansanpuolue. Luonnonoikeus
1600- ja 1700-luvulla syntyi protestanttinen luonnonoikeus, jonka tärkeimpiä kehittäjiä olivat Hugo Grotius (1583–1645) ja Samuel von Pufendorf (1632–1694). Myös monet liberalismin perustajat, kuten John Locke, kannattivat luonnonoikeuksia, ja niitä kannattavat monet myöhemmätkin liberaalit ja libertaarit, kuten Murray Rothbard. 1700-luvulla luonnonoikeuksia julistettiin yleisiksi ihmisoikeuksiksi Amerikan (Yhdysvaltojen perustuslaki 1787) ja Ranskan vallankumouksessa (Ranskan vallankumouksen ihmisoikeusjulistus 1789). Toisen maailmansodan jälkeen luonnonoikeudellinen käsitys kodifioitiin (1948). Liberaalikonservatismi
Tutkija Andrew Vincentin mukaan liberaalikonservatismin maksiimi on ”talous ennen politiikkaa”. On kuitenkin jonkinlainen yksimielisyys, että alkuperäiset liberaalikonservatiivit yhdistivät liberaaliin talousajatteluun konservatiiviset sosiaaliset asenteet, sovittaen aiemman aristokraattisen käsityksen ihmisten välisistä "luonnollisista eroista" meritokratian käytäntöihin – kuitenkin kritisoimatta synnynnäisiä etuoikeuksia (kuten sääty), kunhan yksilönvapaudet olivat taatut. Helsingin konservatorio
Konservatorion juuret juontavat vuoteen 1922, jolloin Helsingin Suomenkielisen työväenopiston johtaja Zachris Castrén ja Helsingin yliopiston musiikkitieteen dosentti ja Helsingin Suomalaisen lyseon laulunopettaja Armas Launis päättivät perustaa Helsingin kansankonservatorion. Nykyisen nimensä oppilaitos otti käyttöön vuonna 1971. Liberaalinen Kansanpuolue
Suomen ensimmäinen liberalismin nimissä esiintynyt puolue oli vuosina 1880–1885 toiminut ruotsinkielinen Liberaalinen puolue, jonka aktiiveista suurin osa siirtyi pian Ruotsalaiseen puolueeseen. LKP:n varhaisin edeltäjä oli 1890-luvulla Suomalaisesta puolueesta irtaututunut Nuorsuomalainen Puolue, joka oli varsin pitkälle aatteeltaan liberaali. Enemmistö Nuorsuomalainen Puolueen jäsenistä perusti vuonna 1918 Kansanpuolueen enemmistön ja vanhasuomalaisten pienen tasavaltalaissiiven kanssa Kansallisen Edistyspuolueen, joka toimi vuodet 1918–1951. Vuonna 1951 Edistyspuolueen toiminta lopetettiin ja sen enemmistö liittyi yhdessä Itsenäisen Keskiluokan kanssa Suomen Kansanpuolueeseen ja vähemmistö perusti Vapaamielisten Liiton, joka oli Liberal International -järjestön jäsen. Puolueet yhdistyivät 29. joulukuuta 1965 ja muodostivat Liberaalisen Kansanpuolueen. Winston Churchill
Kaksi vuotta myöhemmin vuoden 1924 vaaleissa hänet valittiin konservatiivien tukemana perustuslaillisena edustamaan Eppingiä, missä on nykyään hänen patsaansa. Seuraavana vuonna hän liittyi virallisesti konservatiiveihin ja kommentoi: ”Kuka tahansa voi vaihtaa puoluetta ("rat"), mutta vaatii tiettyä kekseliäisyyttä vaihtaa vielä uudestaan puoluetta ("re-rat")”. Hänet nimitettiin valtiovarainministeriksi ("Chancellor of the Exchequer") vuonna 1924 Stanley Baldwinin hallitukseen, ja hänen vastuullaan oli Britannian paluu kultakantaan. Vuoden 1926 yleislakon aikana Churchillin kerrotaan ehdottaneen konekiväärien käyttämistä lakkoilevia kaivosmiehiä vastaan. Churchill valvoi hallituksen "British Gazette" -lehteä ja sanoi kiistan aikana, että ”joko valtio murtaa yleislakon tai yleislakko murtaa valtion”. Lisäksi hän väitti, että Benito Mussolinin fasismi oli "tehnyt palveluksen koko maailmalle", koska se oli näyttänyt ”tavan taistella vallankumouksellisia voimia vastaan” – Churchill piti siis vahvaa hallintoa suojamuurina näköpiirissä olevaa kommunistista vallankumousta vastaan. Liberaalikonservatismi
Kuten liberalismilla ja konservatismilla, on liberaalikonservatismillakin ollut useita merkityksiä eri aikoina ja eri alueilla. Politiikan tutkimuksessa termillä tarkoitetaan aatteita, joissa laissez-fairen talouden periaatteet (kuten kauppasopimusten arvostus, yksityisomistuksen suoja ja vapaat markkinat) yhdistetään uskoon ihmisten luonnollisesta erilaisuudesta, uskonnon tärkeyteen sekä perinteisiin arvoihin, joita rajoitettu, perustuslaillinen ja edustuksellinen valtiovalta edustaa. Uuskonservatismi
Uuskonservatiivien lailla ajattelevia on ollut oikeiston riveissä jo 1920- ja 1930-luvuilta lähtien, ja heillä on ollut sen jälkeen huomattavaakin vaikutusta konservatiivis-oikeistolaiseen ajatteluun ja toimintaan. Arvokonservatismi
Arvokonservatismi viittaa yhteisön perinteisten arvojen kannatukseen, konservatiivisuuteen arvojen suhteen. Arvokonservatismissa korostetaan perinteisiä ihanteita ja yhtenäisiä käyttäytymismalleja. Liberaalikonservatismi
Liberaalikonservatismi on poliittinen aate, jossa yhdistellään konservatismia ja liberalismia. Liberaalikonservatismia ei tule sekoittaa konservatiiviliberalismiin. Tyypillisesti liberaalikonservatismi yhdistää erityisesti talousliberalismin ja arvokonservatismin, ja liberaalikonservatiiviset puolueet kuuluvatkin yleensä keskusta-oikeistoon. Suomalaisista puolueista Kansallinen Kokoomus ja Siniset edustavat lähinnä kyseistä aatetta. Liberaalikonservatismi
Nykyajan eurooppalaisessa keskustelussa, "liberaali konservatismi" tarkoittaa yleensä keskusta-oikeistolaisia poliittisia katsomuksia, jotka kieltävät osan traditionalismista, joka liitetään perinteiseen oikeistoon. Tähän näkemykseen liitetään joskus maltillisen sosiaalisen turvaverkon ja ympäristöystävällisyyden kannatusta. Luterilaisuus
Luterilaisuus syntyi 1500-luvulla uskonpuhdistuksen yhteydessä. Se syntyi katolisen kirkon sisällä ja lopulta erkani omaksi kirkokseen katolisen kirkon painostuksen johdosta. Martti Luther halusi palauttaa katolisen kirkon opetuksen Raamatun mukaiseksi. Hän halusi poistaa ajatuksen ankarasta Jumalasta. Raamatunmukaisuus onkin luterilaisuuden vanha pääperiaate, ”sola scriptura”. 1500-luvulla katolisuudesta erkanivat myös anabaptistit, anglikaanit ja kalvinistit. Luterilaisuus vaikutti erityisesti Pohjois-Saksassa ja Pohjois­maissa.Vuonna 1580 Tunnustuskirjoja koottaessa alkoi luterilaisuuden sisällä ilmetä erimielisyyksiä oppia koskevista kysymyksistä. Tuolloin luterilaisia ryhmittymiä olivat aitoluterilaisuus, filippistit sekä kryptokalvinistit. Opilliset kiistat koskivat lain kolmatta käyttöä, synergismiä sekä sakramentteja. Konservatiivipuolue (Yhdistynyt kuningaskunta)
Konservatiivipuolue (, yleensä vain "Conservative Party") on Britannian suurin keskusta-oikeistolainen puolue. Puolue on konservatiivinen, talousliberaalinen ja EU-kriittinen. Napoleon III
Louis Napoleon halusi esiintyä tasavaltalaisena ja hän oli myös poliittisen juonittelun mestari. Hän suosi konservatiiveja ja perusti uuden hallituksen syksyllä 1849. Hän antoi konservatiivien säätää lakeja, jotka auttoivat radikalismin nousua Ranskassa. Konservatiivit säätivät ensiksi lain, joka palautti kirkolle määräävän aseman opetuslaitoksessa ja toiseksi lain, joka poisti äänioikeuden kolmelta miljoonalta työläiseltä. Presidentti antoi kansan ymmärtää, että paheksui näitä toimenpiteitä ja että hän oli kansan puolella. Hän kierteli ympäri maata ja puhui kansalle puheita, joissa hän esiintyi epäitsekkäänä ja idealistisena kansanystävänä. Euroopan konservatiivien ja reformistien allianssi
Euroopan konservatiivien ja reformistien allianssi (, lyh. ACRE) on vuonna 2009 perustettu eurooppalainen EU-kriittinen ja konservatiivinen puolue. Uuskonservatismi
Uuskonservatiivit kannattavat avoimia rajoja ja vapaakauppaa toisin kuin kuin perinteistä konservatismia kannattavat paleokonservatiivit, jotka taas ovat tahtoneet yleensä pystyttää tullimuureja etenkin teräs-, paperi- ja lentokoneteollisuuden suojaksi. Klassinen liberalismi
Liberalismi terminä itsessään juontaa juurensa latinan kielen sanasta "liber", jolla tarkoitettiin "vapauden filosofiaa" eli ihmisen vapautta ja sen edistämistä. On myös olemassa tutkijoita, joiden mielestä klassinen liberalismi ja konservatismi ovat hyvin samankaltaisia aatesuuntia. Richard Hudelson esittää kirjassaan "Modern Political Philosophy", että klassinen liberalismi muistuttaa enemmänkin sitä, mitä Yhdysvalloissa nykyään kutsutaan konservatismiksi. Klassisen liberalismin tavoin konservatismi hyväksyy markkinatalouden, vapaan yrittäjyyden, perustuslaillisen hallitusvallan, sekä vastustaa kollektivismia ja valtiojohtoisuutta. Klassinen liberalismi eroaa kuitenkin olennaisesti konservatismista. Itävaltalaisen koulukunnan taloustieteilijä Friedrich Hayek, jota voidaan pitää yhtenä ihmiskunnan historian merkittävimmistä klassisen liberalismin edustajista, toteaa kirjassaan "Why I Am Not a Conservative", että konservatiivien yhteiskunnallista ajattelua kahlitsevat muutosvastarinta ja -pelko, perinteiden liiallinen kunnioitus sekä kyvyttömyys ymmärtää taloutta. Hayek myös rinnasti konservatiivit enemmän sosialistisia periaatteita peräänkuuluttavaksi ideologiaksi. Argentiinan historia
Konservatiivit hallitsivat vuoteen 1916 asti, jolloin heidän perinteiset kilpailijansa radikaalit, jotka korostivat rehellisiä vaaleja ja demokratiaa, nousivat valtaan. Vuoden 1929 suuren laman ja maailmanlaajuisten talousvaikeuksien aikana Argentiinan asevoimat syrjäytti 1930 presidentti Hipólito Yrigoyenin vallasta, jota seurasi vuosikymmen konservatiivien valtaa. Konservointi (sosiaaliturva)
Konservointi oli historiallinen tapa turvata lesken toimeentulo. Konservointia sovellettiin erityisesti papiston keskuudessa esimerkiksi Ruotsi-Suomessa aina 1700-luvulle saakka. Papinvirkaan nimitettävälle voitiin asettaa ehto mennä naimisiin edeltäjänsä lesken (tai tyttären) kanssa, jolloin edesmenneen papin perheen toimeentulo oli turvattu. Edellisen papin lesken puolestaan kuoltua oli viranhaltija vapaa solmimaan uuden avioliiton. Konservoinnin vaihtoehtona voitiin virkaan valita edellisen viranhaltijan poika tai vävy, jolloin lesken toimeentulo taattiin sukulaisuuden kautta. Provenienssiperiaate
Provenienssiperiaatteen hahmottuminen alkoi samanaikaisesti eri puolilla Eurooppaa 1700-luvulla. Provenienssiperiaatteen syntyhetkeksi katsotaan se hetki, kun periaate vahvistettiin departementtiarkistojen järjestämisen perussäännöksi nimellä ”respect des fonds” Ranskassa 1841. Termi "respect des fonds" tulee Ranskan sisäasiainministeriön antamista ohjeista, joissa puhuttiin arkistojen kunnioittamisesta. Yleisesti periaate hyväksyttiin Euroopassa ainoaksi oikeaksi pohjaksi asiakirjojen järjestämiselle 1800-luvun lopulla. Naturalismi (taide)
Taidesuuntauksena naturalismi syntyi Ranskassa 1800-luvun alkupuolella, ja se kukoisti Ranskan kolmannen tasavallan varhaisvaiheessa 1875–1918. Suuntaus syntyi realismin yhteydessä ja sitä onkin pidetty realismin myöhäisvaiheena tai pitkälle vietynä realismina. Naturalismin ja realismin ero oli, että naturalistit pyrkivät luomaan todellisen kuvan usein ilman yhteiskunnallista ja poliittista merkitystä. Sisterssiläiset
l'Étroite Observancen syntyminen 1600-luvun alussa on vielä merkityksellisempi tapahtuma. Kun Rancé saapui La Trappen luostariin, niin hän kauhistui näkyä, jonka luostari tarjosi. Aiemmin hovimiehenä palvellut Rancé innosti ajatuksillaan sisterssiläistä uudistusta. Reformin puolustajat halusivat palata järjestön alkuperäisiin askeettisiin ihanteisiin. Ehdottoman lihansyöntikiellon tähden heitä kutsuttiin absolutisteiksi. Kansallisen Kokoomuksen historia
Kansallinen Kokoomus uudistui aatteellisesti 1950-luvulta alkaen, dynaamisen konservatismin kautta yksilökeskeisyyteen. Puolue omaksui sosiaalisen markkinatalouden, pienomistukseen ja yksityisyrittäjyyteen perustuvan "kansankapitalismin" sekä yksilökeskeisyyden ja moniarvoisuuden perinteisten konservatiiviarvojen lisäksi näin pyrkien niin sanotuksi yleispuolueeksi. Kalvinismi
Protestantismin merkitys laajentui 1500-luvulla pian koskemaan myös muitakin kuin kirkkoa ja Martti Lutheria, esimerkiksi Sveitsissä reformaatio oli Saksaa enemmän poliittinen ja yhteiskunnallinen liike. Sveitsin tärkeimmän reformaattorin Ulrich Zwinglin ja Lutherin yhteistyön rapautuessa kehittyi protestanttisuuden toinen haara, reformoitu kirkko, joka nojaa Zwinglin ja Calvinin oppeihin. Riippuen kansallisesta ja teologisesta perinteestä reformoidun kirkon edustajista käytetään nimitystä reformoidut, kalvinistit tai presbyteriaanit. Winston Churchill
Konservatiivihallitus hävisi vuoden 1929 vaalit. Kun Ramsay MacDonald muodosti koalitiohallituksen vuonna 1931, Churchill ei saanut kutsua hallitukseen. Hän oli nyt uransa pohjalla: aikaa kutsutaankin hänen erämaavuosikseen ("the wilderness years"). Churchill käytti suuren osan seuraavista vuosista kirjoittamiseen, kuten teokseensa "History of the English Speaking Peoples", joka tosin julkaistiin vasta toisen maailmansodan jälkeen. Eniten hän herätti huomiota vastustaessaan puheissaan Intian itsenäistymistä. Pian hänen huomionsa kuitenkin kiinnittyi Adolf Hitlerin valtaannousuun ja Saksan jälleenvarustautumiseen. Hän oli tuohon aikaan ainoa, joka kannatti Britannian jälleenvarustelua itsepuolustukseksi ja Saksan sotaisuuden vastavoimaksi. Churchill kritisoi voimakkaasti Neville Chamberlainin Adolf Hitleriä myötäilevää politiikkaa. Hän tuki myös julkisesti kuningas Edvard VIII:ta, joka aikoi mennä naimisiin Wallis Simpsonin kanssa. Pääministeri Baldwinin hallitus vaati, että silloin kuninkaan pitäisi luopua kruunusta. Jos kuningas ei olisi suostunut, hallitus olisi joutunut eroamaan. Tämä sai aikaan spekulointia, että Churchill olisi voitu nimittää uuden hallituksen pääministeriksi. Niin ei kuitenkaan käynyt, vaan kuningas luopui kruunustaan. Churchill havaitsi itsensä eristetyksi ja poliittisesti haavoittuneeksi, mikä kesti jonkin aikaa. Liberaalikonservatismi
Liberaalikonservatismia edustavat tässä mielessä esimerkiksi ja Ruotsin Maltillinen kokoomus, Norjan konservatiivipuolue, ja Suomen Kansallinen Kokoomus. Noustessaan Britannian pääministeriksi vuonna 2010, David Cameron sanoi BBC:n haastattelussa, että on aina pitänyt itseään liberaalikonservatiivina. Prahan konservatorio
Konservatorio on perustettu vuonna 1808, ja se on yksi Euroopan vanhimmista musiikkiopistoista. Napoleonin sodat aiheuttivat viivästyksiä toiminnan alkamiselle, mutta lopulta vuonna 1811 konservatorio toiminta pääsi alkuun. Konservatoriota hallinnoi ja rahoitti aristokraattien muodostama ryhmä, ja sen ensimmäinen johtaja oli Bedřich Diviš Weber. Toimitilat olivat aluksi luostarissa. Vuonna 1918 konservatorio siirtyi valtion omistukseen, ja se sai nykyiset tilansa Prahan vanhasta kaupungista. Uskonpuhdistus
Lopulta tilanne Ranskassa muuttui kaoottiseksi. Protestantismi ja varsinkin ranskalaissyntyisen Calvinin kalvinismi sai tukijoita myös ylhäisön piirissä, ja siksi maahan syntyi katolinen ja protestanttinen puolue. Sovitteluyrityksistä huolimatta Ranska ajautui kahteen leiriin. Seuraavina vuosikymmeninä keskinäiset vihamielisyydet purkautuivat useaan otteeseen sekä verilöylyinä että uskonsotina. Näistä tapahtumista tärkeimpiä lienevät Ranskan uskonsodat 1562–1598 sekä Pärttylinyön verilöyly 1572. Uskonnollinen väkivalta hiipui vasta Nantesin ediktin taattua Ranskan protestanteille omatunnon- ja uskonvapauden vuonna 1598 alkaakseen uudelleen Nantesin Ediktin laatineen kuningas Henrik IV:n murhan jälkeen 1604. Uskonsotia käytiin sen jälkeen Ranskassa kiihtyvällä tahdilla koko 1600-luvun. Uskonvainot saavuttivat huippunsa Ludvig XIV:n aikana, jolloin [absolutismi] ja itsevaltius sekä tyrannia saavutti huippunsa Ranskassa. Ludvig XIV:n peruutettua Nantesin Ediktin vuonna 1685, kymmeniä tuhansia hugenotteja pakeni pois Ranskasta. Hugenotteja vainottiin Ranskassa aina 1700-luvun alkupuolelle asti. Konservatismi
Euroopassa konservatiivisiin tai liberaalikonservatiivisiin puolueisiin on luettu muun muassa keskustaoikeistolaiset Britannian konservatiivipuolue, Ranskan tasavaltalaiset, Saksan kristillisdemokraattinen unioni, Forza Italia, Norjan konservatiivipuolue ja Ruotsin Maltillinen kokoomus. Liberaalikonservatismi
Ajan kuluessa suurin osa läntisistä konservatiiveista omaksui vapaan markkinatalouden ideoita, samalla kun teollinen vallankumous kehittyi ja aristokraatit menettivät valtaansa, niinkin paljon että noita ideoita pidetään nykyään usein kiinteänä osana konservatistista perinnettä. Siitä huolimatta, monissa maissa käytetään termiä "liberaali" kuvaamaan vapaan kapitalismin kannattajia. Näin on esimerkiksi Manner-Euroopassa ja Latinalaisessa Amerikassa. Uuskonservatismi
Uuskonservatistisesta aatemaailmasta itse 2000-luvulla irtisanoutunut Francis Fukuyama nimeää teoksessaan "America at Crossroads" (2006) uuskonservatiiveja kylmän sodan aikana yhdistäneiksi tekijöiksi seuraavia: 1) huoli demokratiasta ja laajemmin ymmärrys hallintomuotojen vaikutuksista inhimillisen elämän muotoihin 2) käsitys Yhdysvaltain voimankäyttämisestä moraalisesti oikeiden päämäärien saavuttamiseksi 3) skeptisismi kansainvälisen lainsäädännön ja toimielimien mahdollisuuksista ratkaista vaikeita turvallisuusongelmia ja 4) käsitys yhteiskunnan sosiaalipoliittisen muokkaamisen rajoituksista. Anarkoprimitivismi
Primitivistinen ajattelusuuntaus alkoi kehittyä yhdysvaltalaisessa anarkistien Fifth Estate -lehdessä julkaistuista primitivismiä käsittelevistä esseistä. Ensimmäinen primitivistinen essee oli Peter Werben kirjoittama “Gary Snyder Asks: Poetry or Machines? Back to the Stone Age” Fifth Estate -lehden 286. numerossa vuonna 1977. Fifth Estate -lehden kirjoittaja Bob Brubaker kirjoitti tekstin “Community, Society and the State” kun lehdessä kehiteltiin primitivismiä. Anarkoprimitivismin muotoutumisessa keskeinen teos oli David Watsonin kokoama Fifth Estate -lehdessä 15 vuoden aikana julkaistuista esseistä koostuva "Against the Megamachine: Essays On Empire & Its Enemies", joka alun perin julkaistiin vuonna 1981. Watson kuvaili kirjoituksessaan primitivismiä ja sanoi teollistumisen olevan ihmiskunnan kirous. Anarkoprimitivistinen ajattelusuuntaus siis liittyy yhdysvaltalaiseen Fifth Estate -lehteen ja kehittyi Yhdysvalloissa. Fifth Estate -lehti muuttui teknologia- ja sivilisaatiokriittiseksi, joista se tunnettiin 1980-luvulla. Konservatiivipuolue (Yhdistynyt kuningaskunta)
Major hylkäsi "Community Chargen" ja se korvattiin vanhankaltaisella "Council Taxilla". Yksityistämisiä jatkettiin. Konservatiivit voittivat niukasti 1992 vaalit 21 paikan erolla. Majorin ensimmäisellä kaudella puoluetta ravisteli sarja skandaaleja, mutta myös puolueen sisällä oli jako suhtautumisessa Euroopan unioniin. Konservatiivit saivat vähitellen 1980- ja 1990-luvuilla roskajoukon maineen ("sleaze"), heidän katsottiin sekaantuneen väärinkäytöksiin ja hurskasteluun. Majorin moraalikampanja, "Back to Basics", antoi iltapäivälehdille aiheen käsitellä puolueen skandaaleja yksityiskohtaisesti, ja kampanja kostautui kun Majorin oma pitkäaikainen avioliiton ulkopuolinen suhde parlamenttiedustaja Edwina Currieen paljastui syyskuussa 2002. Synteettinen evoluutioteoria
Synteettinen evoluutioteoria (moderni synteesi, uusdarwinismi) on tieteellinen teoria, joka syntyi 1920- ja 1930-luvuilla kun klassinen Charles Darwinin luonnonvalintaa korostava evoluutioteoria sovitettiin yhteen uuden populaatiogenetiikan kanssa. Synteettisen evoluutioteorian syntyyn vaikuttivat ajan kehittyneet tutkimusmenetelmät ja uudet oivallukset biologiassa. Teoria syrjäytti varhaisempien "mendelistien" (mm. Richard Goldschmidt) käsitykset hyppäyksittäin eli ns. makromutaatioiden kautta etenevästä evoluutiosta. Nimensä mukaisesti ("synteesi", 'kokonaisnäkemys') teoria yhdisti aikansa eri tieteenalojen havainnot yhdeksi kokonaisuudeksi. Olennaisinta synteettisessä evoluutioteoriassa oli se, että se sovitti evoluution yksiköt (geenit) ja sen mekanismin (valinnan) yhteen. Gordon B. Hinckley
Teologisesti Gordon B. Hinckleyn kaudelle oli tunnusomaista konservatismi. Kirkko profiloitui esimerkiksi samaa sukupuolta olevien parien oikeuksien vastustajana. Hinckleyn kauden tärkein julkaistu teologinen dokumentti lienee 23. syyskuuta 1995 julkaistu Perhejulistus, jossa kirkko tunnustautuu perinteisten perhearvojen vaalijaksi ja puolestapuhujaksi. Konservatiivipuolue (Yhdistynyt kuningaskunta)
Konservatiivit hyväksyivät monet Labour-hallinnon uudistuksista, ja palasivat hallitukseen 1951. Labourin pysyessä vallassa kaksitoista vuotta viidestätoista vuosien 1964 ja 1979 välillä, konservatiivien valta oli vähäistä. Konservatismi
Amerikkalaisen konservatismin synty liittyy federalistiseen puolueeseen, joka Burken tavoin vaati eri valtiomahtien valvontaa toisiaan kohtaan. Federalistien mielestä perinteisen aateliston puuttuessa parhaat hallitsemisen kyvyt oli ”luonnollisella” aatelistolla, jonka asema perustui varallisuuteen ja sivistykseen. Charles Bradlaugh
Bradlaugh valittiin vuonna 1880 Northamptonista radikaalien ehdokkaana parlamentin alahuoneeseen. Häneltä kuitenkin estettiin paikkansa vastaanottaminen, sillä hänen vaatimustaan ei-uskonnollisesta uskollisuudenvakuutuksesta uskonnollisen uskollisuudenvalan sijaan ei hyväksytty, vaikka kyseisen vakuutuksen antaminen oli sallittu kveekareille ja muiden kristillisten suuntausten edustajille. Seuraavan viiden vuoden aikana hänet valittiin parlamenttiin kolmesti uudelleen, ja vaikka hän oli nyt valmis vannomaan uskollisuudenvalan, se kiellettiin häneltä joka kerralla koska hän oli tunnettu ateisti. Bradlaugh yritti useita kertoja saapua parlamenttiin, mutta hänet poistettiin sieltä joka kerta ja heinäkuussa 1880 hänet jopa vangittiin lyhyeksi aikaa. Häntä tukevaan adressiin kerättiin vuonna 1882 yli 240 000 nimeä, mutta parlamentti ei taipunut. Varsinkin Konservatiivipuolue vastusti jyrkästi hänen tuloaan parlamenttiin. Vapaamielinen pääministeri William Gladstone oli valmis muuttamaan lainsäädäntöä Bradlaugh’n eduksi, mutta ei saanut parlamentin enemmistöä esitysten taakse. Alahuoneen uusi puhemies Arthur Peel salli lopulta tammikuussa 1886 omalla vastuullaan Bradlaugh’n vannoa valan ja vastaanottaa parlamenttipaikkansa. Prosessin aikana yleinen mielipide oli kääntynyt hänen puolelleen. Vuonna 1888 Bradlaugh sai ajettua läpi lain, jonka mukaan vapaa-ajattelijat saisivat vastaisuudessa korvata uskollisuudenvalan pelkällä vakuutuksella. Muuten hän osoittautui parlamentissa melko konservatiiviseksi edustajaksi ja esiintyi sosialismin vastustajana. Bradlaugh jatkoi alahuoneen jäsenenä kuolemaansa asti. Konstruktivismi (taide)
Konstruktivismi on Vladimir Tatlinin ja Aleksandr Rodtšenkon Venäjällä noin vuonna 1915 perustama ankara abstraktin taiteen suunta. Konstruktivistit uskoivat, että taiteen pitäisi kuvastaa suoraan modernia teollista maailmaa. Tatliniin vaikuttivat hänen Pablo Picasson ateljeessa Pariisissa vuonna 1913 näkemät kubistiset konstruktiot. Nämä olivat kolmiulotteisia asetelmia, jotka oli tehty romumateriaaleista. Tatlin ryhtyi tekemään niiden mukaan omia töitään teollisista materiaaleista, mutta niistä tuli täysin abstrakteja. Vuoteen 1921 mennessä Tatlinin ajatuksia seuraavat venäläiset taiteilijat kutsuivat itseään konstruktivisteiksi. He julkaisivat "Lef"-nimisessa lehdessään manifestin, jossa todettiin: Konservatismi
Yhdysvalloissa konservatismi yhdistetään republikaaniseen puolueeseen, mutta maassa on myös useita pieniä konservatiivisia puolueita sekä konservatiivisia kansalaisjärjestöjä. Järjestäytyneen konservatiivisuuden sisällä on useita suuntauksia, jotka poikkeavat huomattavasti toisistaan. Toisesta maailmansodasta 1970- ja 1980-luvulle asti oikeiston vaikutusvaltaisin konservatiivinen suuntaus oli "New Conservatism" (suom. 'uuskonservatismi'). Sen jälkeen maassa ovat vahvistuneet kristillinen oikeisto, neokonservatismi, jota myös uuskonservatismiksi kutsutaan, sekä paleokonservatismi. Konservatiivipuolue (Yhdistynyt kuningaskunta)
Konservatiivipuolueen edeltäjä oli 1800-luvun puoleen väliin asti Tory-puolue, ja sen jäseniä kutsutaan edelleen ajoittain Tory-nimellä. Puolueen virallista nimeä The Conservative and Unionist Party käytetään lähinnä Skotlannissa ja Pohjois-Irlannissa. Se on jäänne vuoden 1912 yhdistymisestä Liberal Unionist Partyn kanssa. Nimi viittaa vuosien 1886–1921 kamppailuun Irlannin pitämisestä Ison-Britannian kuningaskunnan osana. Restorationismi
Restorationismi (engl. "restorationism") on kristinuskon opintulkinta, jonka mukaan alkukristillisyys on vääristynyt historian aikana ja alkuperäinen opetus pitäisi palauttaa, ja tämä tapahtuisi nimenomaan restorationistisen liikkeen kautta. Tätä opetusta edustavat muun muassa Jehovan todistajat, Seitsemännen päivän Adventistit ja Myöhempien aikojen pyhien liike. Konservatiivipuolue (Yhdistynyt kuningaskunta)
Nykyisen konservatiivipuolueen historia alkaa 1830-luvulta, mutta sen edeltäjä Tory-puolue on vaikuttanut jo 1600-luvulla. Poliittiset liitot olivat tuolloin löysempiä kuin nyt, ja niihin sisältyi monia alaryhmiä. 1780-luvulta aina 1820-luvulle asti ryhmää johti William Pitt nuorempi, jonka seuraajia alettiin kutsua Tory-nimellä. 1820-luvulla ryhmä hajosi erimielisyyksiin, jolloin myös Arthur Wellesleyn johtama hallitus kaatui. Evankelikalismi
Evankelikalismi () on yhteisnimitys 1600–1700-lukujen taitteessa syntyneille henkilökohtaista uskonelämää korostaville protestanttisille liikkeille. Säilyketölkki
Nykyajan säilyketölkki on parannettu versio ranskalaisen Nicolas François Appertin 1800-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä tekemästä keksinnöstä. Vuonna 1809 Appert säilöi ruokaa lasipurkkiin, jonka hän laittoi kiehuvaan veteen parantaakseen sen säilyvyyttä. Myöhemmin ruokaa alettiin säilöä kestävämpiin metallipurkkeihin, vastaamaan paremmin etenkin sotilaiden tarpeita. Purkit avattiin tuolloin esimerkiksi kivillä ja pistimillä. G. K. Chesterton
Chesterton, joka kääntyi aikuisiällä katoliseksi, ihaili sir Thomas Morea ja luonnehti tätä "Englannin historian suurimmaksi historialliseksi henkilöksi". Hän on myös saanut vaikutteita useilta henkilöiltä, kuten Tuomas Akvinolaiselta. Chesterton ei koskaan käyttänyt eikä hyväksynyt sanaa konservatiivi. "Oikea oppi" -teoksessa hän sanoi olevansa reformin kannalla. ”Konservatismi perustuu ajatukseen, että asioiden jättäminen rauhaan merkitsee niiden jättämistä sellaisiksi kuin ne ovat. Se ei pidä paikkaansa. Jos jokin asia jätetään rauhaan, se jätetään muutosten vyöryn alle.”