Mistä Saksan nimi tulee?
Saksa
Suomen kielen sana "Saksa" on peräisin pohjoissaksalaisesta saksien heimosta, joka keskiajalla tunnettiin Itämeren alueella paremmin kuin muut saksalaiset ryhmät. Saksit ja suomalaiset kävivät 1200-luvulta lähtien kauppaa Itämeren alueen ja Pohjois-Saksan hansaliiton piirissä. Saksalaiset hansaliiton kauppiaat esittäytyivät suomalaisille nimellä Sachsen – tämän vuoksi sanaa saksa käytettiin ennen suomen kielessä myös merkityksessä kauppamies.
Saksan keisarikunta
Saksan keisarikunta, virallisesti "Saksan valtakunta" () oli keisarikunta vuosina 1871–1918. Valtio muodostui pienemmistä valtiokokonaisuuksista yhtenäiseksi kansallisvaltioksi tammikuussa 1871, ja sen kausi ulottuu ensimmäisen maailmansodan jälkeen tapahtuneeseen keisarivallan lakkauttamiseen marraskuussa 1918. Käsite Toinen valtakunta () tarkoittaa tätä keisarikuntaa. Keisarikuntaa seurasi Weimarin tasavalta, jonka virallinen nimi oli myös "Saksan valtakunta". Valtionpäämiehenä toimi Preussin kuningaskunnan kuningas. Preussin kuningas oli mahtavin liittoprinssi ja kun Preussi oli joutunut sotaan Itävaltaa vastaan, haluttiin Pohjois-Saksan liiton piirissä osoittaa, että sen johtovaltion päämies voisi olla myös Itävallan johtaja, minkä vuoksi 1871, kun pohjois- ja keskisaksalaiset valtiot yhdistyivät, otettiin Preussin kuninkaan virkanimitykseksi Saksan keisari, koska valtiosäännön mukaan Preussin kuningas oli Saksan valtakunnan valtionpäämies, vaikka muodostunut Saksan valtakunta ei ollut nimeltään keisarikunta. Historiantutkimuksessa on kuitenkin yhdytty alkujaan suursaksalaiseen näkemykseen ja tyydytty käyttämään tämän mukaisesti Saksan valtakunnasta nimitystä Saksan keisarikunta. Saksan demokraattinen tasavalta
1946 itäisessä Saksassa yhdistyivät Saksan kommunistinen puolue (KPD) ja Sosiaalidemokraattinen puolue (SPD), jotka muodostivat Saksan sosialistisen yhtenäisyyspuolueen (, "SED"). Puolue päätti 8. tammikuuta 1950 yhdessä muiden puolueiden kanssa muodostaa Demokraattisen Saksan kansanrintaman. Saksojen yhdistyttyä SED nimettiin uudelleen Demokraattisen sosialismin puolueeksi ("Partei des demokratischen Sozialismus", "PDS"). Adolf
Adolf on miehen etunimi, joka on käytössä pääasiassa Keski- ja Pohjois-Euroopassa. Suomen kielessä nimeä käytetään myös muodossa Aadolf. Se on vanha germaaninen nimi, joka esiintyy muualla maailmassa myös muodoissa "Adolph" ja "Adolphe". Nimen alkuperäismerkitys on ”jalo susi”. Toisesta maailmansodasta lähtien Adolf-nimen suosio väheni huomattavasti Adolf Hitlerin vaikutuksesta, mutta Suomessa sen suosio vähän nousi 2000-luvun alussa. Lotta
Lotta on lyhennelmä ruotsalaisesta Charlotta-nimestä, joka puolestaan on feminiininen hellittelymuoto englantilais–ranskalaisesta miehen nimestä Charles. Charlesin alkuperä on joko saksalainen miestä merkitsevä nimi Karl tai saksan sotilasta tai armeijaa merkitsevä sana. Saksan valtakunta
Saksan valtakunta () viittaa vuosien 1871 ja 1945 väliseen Saksaan. Se oli myös Saksan virallinen nimi vuodesta 1871 vuoteen 1943. Vuosina 1943–1945 virallinen nimi oli Suur-Saksan valtakunta ("Großdeutsches Reich"). Wolfgang
Wolfgang on saksalainen miehen etunimi. Nimi on alkujaan muodostettu muinaissaksan sanoista "wolf", joka merkitsee sutta, ja "gang", joka merkitsee kulkemista, muinaisina aikoina varsinkin käymistä taisteluun. Ansatsi
Sana "ansatsi" on peräisin saksan kielen sanasta "Ansatz". Suomi
Valtaosa maailman kielistä käyttää Suomesta nimitystä "Finland", joka juontaa juurensa latinankieliseen termiin "fenni". Ensimmäisen kerran nimitystä tiedetään käytetyn roomalaisen historioitsija Tacituksen teoksessa "Germania" vuonna 98. Latinaan nimitys on mahdollisesti lainattu germaanisista kielistä. Yksi vanhimmista säilyneistä vieraskielisistä maininnoista "Finlandista" on riimukivessä U 528, joka on ajoitettu 1030-luvulle. Saksan liitto
Saksan keisarikunnan osat:
Schwarzburg-Sondershausenin suku kuoli 1909 ja Schwarzburg-Rudolstadtin ruhtinaasta tuli Schwarzburgin ruhtinas. 
9. marraskuuta 1918 Saksasta tuli tasavalta (ks. Weimarin tasavalta) ja kuninkaat ja pienemmät ruhtinaat joutuivat luopumaan kruunustaan. Saksan yhtenäisyyspäivä
Vuosina 1954–1990 Saksan liittotasavallassa vietettiin kansallispäivää, "Tag der deutschen Einheit" pienellä d-kirjaimella, 17. kesäkuuta vuoden 1953 Itä-Saksan kansannousun muistoksi. Vuodesta 1963 päivää alettiin kutsua Saksan kansan muistamisen kansallispäiväksi ("Nationaler Gedenktag des Deutschen Volkes"). Germania
Saksan nimi viittaa nykyisin Germaniaan useilla kielillä, muun muassa italiaksi "Germania" ja englanniksi "Germany". Kansallisromanttisessa kuvastossa Germania voi tarkoittaa myös Saksaa naiseksi olennoituna. Germaniasta ovat saaneet nimensä myös germaaniset kielet. Saksan historia
Saksan historian valtiollisena alkuna voidaan pitää Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa, joka oli olemassa noin 900-luvulta vuoteen 1806. Suurimmillaan keisarikunta käsitti nykyisen Saksan, Itävallan, Slovenian, Tšekin, Länsi-Puolan, Alankomaat, Itä-Ranskan, Sveitsin ja osia Pohjois- ja Keski-Italiasta. Liittoutuneiden miehitysvyöhykkeet Saksassa ja Itävallassa
Saksan läntisistä miehitysvyöhykkeistä muodostettiin toukokuussa 1949 Saksan liittotasavalta. Itäiselle eli Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeelle perustettiin lokakuussa 1949 Saksan demokraattinen tasavalta eli Itä-Saksa. Berliini pysyi neljän vallan miehityksessä, vaikka käytännössä Länsi-Berliiniä pidettiin monin tavoin osana vanhaa liittotasavaltaa eli Länsi-Saksaa ja Itä-Berliiniä Itä-Saksan pääkaupunkina. Vuonna 1955 molemmat Saksat saavuttivat rajoitetun suvereniteetin, joten miehittäjistä liittolaisiksi muuttuneille joukoille jäi käytännössä edelleen laajat toimintaoikeudet. Ranskan kieli
200-luvulta alkaen Länsi-Eurooppaan tuli idästä germaanisia miehittäjiä, joista jotkut asettuivat Galliaan. Ranskan kielen kehitykselle tärkeimpiä olivat frankit Pohjois-Ranskassa, alemannit nykyisen Saksan rajan tuntumassa, burgundit Rhône-joen laaksossa ja visigootit Akvitaniassa. Ranskan maan ja kielen nimi johtuu frankeista, jotka tosin alkujaan puhuivat länsigermaanista kieltä, mutta alkoivat pian itsekin puhua samaa latinan kansanomaista murretta, josta satoja vuosia kestäneen roomalaisvallan aikana oli jo tullut maan väestön valtaenemmistön kieli. Näiden väestöryhmien germaaninen kieli tosin vaikutti alueella puhuttuun latinaan, erityisesti ääntämiseen, lauseoppiin ja sanastoon; arviolta 15 prosenttia nykyranskan sanoista perustuu germaanisiin lainasanoihin, erityisesti sotilastaktiikkaan ja sosiaaliseen elämään liittyvät termit. Alma
Alma on naisen nimi myös Suomessa. Nimi Alma juontaa alkuperänsä latinankielisesta termista "almus", jonka femiinimuoto on "alma" ja joka tarkoittaa lempeää, mietoa. Sana esiintyy myös latinalaisessa sanonnassa "Alma mater", jota usein käytetään siitä yliopistosta, jossa henkilö on opiskellut. Nimen voi katsoa myös tulleen espanjasta, jossa "alma" on merkinnyt sielua. Jedem das Seine
Jedem das Seine on vanha saksalainen sananlasku, joka tarkoittaa kirjaimellisesti ”jokaiselle omansa”, mutta se voidaan kääntää ”jokaiselle ansionsa mukaan” tai ”jokaiselle se minkä hän ansaitsee”. Sananlasku on saanut alkunsa roomalaisessa oikeuskäytännöstä. Cicero esitti sen teoksessa "De legibus" muodossa ”Justitia suum cuique distribuit” (”Oikeus antaa kaikille sen mitä he ansaitsevat”). ”Suum cuique” oli myös Preussin kuninkaan Fredrik Suuren motto, ja Saksan armeijan sotilaspoliisi (Feldjäger) käyttää sitä edelleen. Gerd
Gerd on Saksassa ja Alanko­maissa miehen, mutta pohjois­maissa 
naisen etunimi. Miehen nimenä se on lyhentymä nimestä Gerhard. Pohjoismaisena naisen nimenä se sitä vastoin johtuu muinaisskandinaavisesta sanasta
"garðr", joka merkitsee aitausta. Skandinaavisessa mytologiassa Gerd oli hedelmällisyyden jumalatar, Freyrin puoliso. Sunnuntai
Monissa kielissä sunnuntai on Auringon päivä. Päivä oli nimetty Auringon mukaan egyptiläisessä kalenterissa, josta tapa siirtyi Rooman valtakuntaan ja myöhemmin myös germaaneille. Latinaksi päivän nimi on "dies solis", Auringon päivä. Myös saksan kielessä (Sonntag), hollannissa (Zondag), englannin kielessä (Sunday), japanin kielessä (日曜日 / Nichiyōbi) ja ruotsin kielessä (söndag) nimi johdetaan auringosta. Germaanisissa kielissä nimi tulee Sunnelta, saksien auringonjumalalta tai Sunnalta, joka oli skandinaavien auringonjumala. Ostmark (Itävalta)
Sen jälkeen kun itävaltalaissyntyinen Adolf Hitler oli toteuttanut kotimaansa yhdistämisen Saksaan, mikä oli kuulunut hänen tavoitteisiinsa, Saksan kansalliss­osialistinen hallitus muutti maan nimen "Österreich", joka merkitsee ”itäistä valta­kuntaa” (ja josta myös suomen­kielinen nimi Itävalta on käännös), muotoon "Ostmark", joka tarkoittaa ”itäistä rajamaakuntaa”. Nimen­muutoksen tarkoituksena oli osoittaa, ettei Ostmark (Itävalta) enää ollut itsenäinen valtakunta () vaan Saksan itäinen raja­maa­kunta (). Saksa
Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta, jota myöhemmin on kutsuttu myös ”ensimmäiseksi valtakunnaksi”, hajosi lopullisesti Napoleonin aikana vuonna 1806, jolloin sen keisari luopui Saksan keisarin asemasta, mutta pysyi Itävallan keisarina. Vuonna 1815 Wienin kongressin jälkeen perustettiin Saksan liitto, johon kuului joukko ruhtinaskuntia Itävallan ja Preussin johtamina. Preussin ja Itävallan välisen sodan 1866 jälkeen perustettiin Preussin johdolla Pohjois-Saksan liitto (saks. Norddeutscher Bund), jonka kansleriksi 1867 nimitettiin Otto von Bismarck. Saksan yhdistyminen alkoi. Saksa
Saksa kuuluu lauhkeaan vyöhykkeeseen. Maan pohjoisosassa vallitsee merellinen ilmasto lämpimine kesineen ja leutoine, pilvisine talvineen. Etelämpänä mantereisempi ilmasto tuo enemmän vaihtelua: kuumemmat kesät ja kylmemmät talvet. Lisäksi Alpeilla ja paikoin Keski-Saksan ylängöillä on vuoristoilmasto. Saksa
Germaaniheimot asuttivat Itämeren rannikkoa noin vuodesta 500 eaa. alkaen. Noin 100-luvulle eaa. mennessä ne olivat levittäytyneet nykyiseen Etelä-Saksaan asti. Julius Caesarin aikana, noin vuonna 58 eaa., Rooman valtakunnan raja asettui Reinille ja Tonavalle, niiden länsipuoli oli roomalaisia provinsseja ja germaanit elivät Rooman periferiassa. Natsi-Saksa
Kansallissosialistinen Saksa eli natsi-Saksa, joskus myös Kolmas valtakunta ja vanhemmissa lähteissä Hitler-Saksa, tarkoittaa vuosien 1933–1945 aikaista Saksan diktatuuria, jota hallitsi Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue NSDAP johtajanaan Adolf Hitler. Valtion virallinen nimi oli "Saksan valtakunta" () vuoteen 1943, jolloin siitä tuli Suur-Saksan valtakunta (. Herman
Herman tai Hermann on germaanisperäinen miehen etunimi, joka johtuu muinaissaksalaisesta sotajoukkomiestä, sotilasta tarkoittavasta nimestä Hariman. Samaa kantaa ovat muun muassa espanjan Armando ja venäjän German. Suomessa nimestä on käytössä myös muunnokset Hermanni ja Herkko. Worms
Worms on kaupunki Lounais-Saksassa Rheinland-Pfalzin osavaltiossa. Wormsin nimi on kelttiläistä alkuperää: "Borbetomagus" tarkoitti asutusta vesien äärellä. Latinaksi se muuttui muotoon "Wormatia", joka on ollut käytössä 500-luvulta asti. Saksan historia
Saksan liitto purkautui 1867. Sen tilalle perustettiin Preussin johtama Pohjois-Saksan liitto. Itävalta jäi ulkopuolelle ja tuli pysymään Saksan ulkopuolella suurimman osan 1800- ja 1900-lukua. Pohjois-Saksan liitto oli ylimenovaihe, joka kesti vuodet 1867–1871 Saksan liiton hajoamisesta Saksan keisarikunnan perustamiseen. Sen avulla Preussi sai hallinnan 22 Pohjois-Saksan valtiosta ja tulliunionin kautta eteläisestä Saksasta. Kreikka
Antiikin aikana kreikkalaiset viittasivat itseensä "helleeneinä". Nimi ”Kreikka” on peräisin roomalaisten käyttämästä latinankielisestä nimestä "Graecia". Keskiajalla Bysantin valtakunnassa eli Itä-Roomassa ja vielä 1800-luvun alkuun saakka roomalaisen identiteetin omaksuneet kreikkalaiset viittasivat itseensä ”roomalaisina”. Antiikkiin palautuvat nimitykset "helleenit" ja "Helleenien tasavalta" otettiin käyttöön 1800-luvulla Kreikan itsenäistymisen, kansallisuusaatteen nousun ja kansallisen identiteetin etsimisen myötä. Saksan kieli
Slaavilaisissa kielissä saksalaisia ja Saksaa kutsutaan nimellä, jonka kantana on 'mykkää' tarkoittava sana (ven. немецкий, tš. německý, pl. niemiecki), joka on ilmeisesti alun perin tarkoittanut slaavia osaamattomia ihmisiä. Italiassa termi on puolestaan 'tedesco', joka on lainattu latinaan (theodiscus) germaanisesta *þeudiskaz-sanasta (muinaisenglannin þéodisc, vrt. 'teutonit'), joka tarkoitti kansaan (*þeuda) kuuluvaa. Vastakohta tälle sanalle oli 'walhisk', jota sittemmin käytettiin kelteistä ja joka nykyisin näkyy Walesin nimessä. Saksa
Saksan omakielinen nimi "Deutschland" palautuu muinaisyläsaksalaiseen kansankieltä (latinan sijaan) puhuviin viittaavaan sanaan "diutisc". Saksan latinalainen nimi "Germania" (johon muun muassa englannin "Germany" pohjautuu) palautuu antiikin germaaneihin. Vastaavasti ranskassa ja espanjassa käytetyt nimet ("Allemagne, Alemania") perustuvat alemanneihin. Slaavilaisten kielten ja unkarin nimitykset ("немец, nemec, nimet" yms.) ovat alkuaan merkinneet mykkää tai kielitaidotonta eli vieraan kielen puhujaa. Saksan demokraattinen tasavalta
Saksan demokraattinen tasavalta käsitti Saksan nykyisten Brandenburgin, Mecklenburg-Etu-Pommerin, Saksin, Saksi-Anhaltin ja Thüringenin osavaltioiden alueet sekä Itä-Berliinin. Vastaavat osavaltiot olivat olemassa myös Saksan demokraattisen tasavallan alkuvuosina, mutta vuonna 1952 ne lakkautettiin ja maa jaettiin viiteentoista hallinnolliseen piirikuntaan. Ne saivat nimensä pääkaupunkiensa mukaan. Uudelleen Saksan itäiset osavaltiot perustettiin vasta Saksan yhdistymisen yhteydessä vuonna 1990. Shrek
Nimi Shrek tulee saksan kielen sanasta ”Schreck”, joka tarkoittaa pelottavuutta. Saksan liitto
Entisistä Saksan liiton pohjoisosista muodostettiin vuonna 1866 Preussin ja sen pääministerin, Otto von Bismarckin, johdolla Pohjois-Saksan liitto, joka laajeni Saksan–Ranskan sodan seurauksena Saksan keisarikunnaksi 1871. Preussin kuningas kruunattiin keisariksi 18. tammikuuta 1871 Pariisissa Versailles'n linnan peilisalissa. Saksan–Ranskan sota päättyi kymmenen päivää myöhemmin aselepoon. Hansaliitto
Hansaliitto (muinaisalasaksan sanasta "hansa" ’ryhmä, joukko’) – myös "dudische Hanse" ja "deutsche Hanse", – oli pohjoiseurooppalaisten kaupunkien (varhaisvaiheissa yksittäisten kauppiaiden) liitto, joka hallitsi kauppaa Itämeren ja Pohjois-Saksan alueella 1200–1400-luvuilla. 1300-luvun alkupuolella Hansaliitto oli myös puolustusliitto ja se tiivistyi vuosisadan puolivälissä Lyypekin johtamaksi suurvallaksi. Saksan osavaltiot
Saksa on liittotasavalta, joka koostuu kuudestatoista osavaltiosta. Saksan kielellä osavaltion virallinen nimitys on "Land" eli maa, joskin usein käytetään epävirallista (lakiteknisesti virheellistä) nimitystä "Bundesland" (liittomaa). Kolme maata käyttää nimitystä vapaavaltio ("Freistaat"): Baijeri (vuodesta 1919), Saksi (vuodesta 1990) ja Thüringen (vuodesta 1994). Lisäksi kaksi kaupungista muodostuvaa osavaltiota eli kaupunkivaltiota ("Stadtstaat") viittaa nimessään hansaan: vapaa ja hansakaupunki ("Freie und Hansestadt") Hampuri (vuodesta 1806) sekä vapaa hansakaupunki ("Freie Hansestadt") Bremen (vuodesta 1806). Saksit
Saksit eli saksilaiset olivat germaaninen heimo, kansa tai muu ryhmä nykyisen Luoteis-Saksan alueella sekä kapealla kaistaleella nykyistä Hollantia. Saksit tunkeutuivat Britanniaan, mistä juontuu englanninkielisiä tarkoittava nimitys "anglosaksit". Verneri
Verneri on lähtöisin muinaissaksalaisesta nimestä "Werner", joka merkitsee 'varnilaissotajoukon johtajaa'. Varnit olivat germaaninen kansanheimo. Suomeen nimi Verneri tuli Ruotsin kautta. Saksan historia
Yleensä ajatellaan varhaisen Saksan viljelijäväestön olleen alun perin mesoliittista tai ainakin osin alkujaan Lähi-idästä ja Balkanilta tullutta väestöä. Myöhemmin kivi- ja kuparikaudella ensin saviastiat ja myöhemmin maanviljely levisi pohjoiseenkin Saksaan. Saksaan syntyi monia neoliittisia kulttuureja, kuten megaliittikulttuuri joka kytkeytyi osin kellopikari- ja suppilopikarikulttuureihin. Suppilopikarikulttuuri levitti maanviljelyn pohjoiseenkin Saksaan. Ala-Saksi
Osavaltion suomenkielinen nimi on suora käännös kaksiosaisesta saksankielisestä nimestä. Se koostuu sanoista "nieder" ’matala, alava’ ja "Sachsen" ’Saksi’. Saksan hallitus
Saksan hallitus (saksaksi "Bundeskabinett" tai "Bundesregierung") on Saksan liittotasavallan korkein toimeenpanovaltaa käyttävä elin. Sen muodostaa liittokansleri ja ministerit. Sen asema perustuu perusasetuksen 62 ja 69 artiklaan. Saksan kulttuuri
Saksan kieli on noin sadalla miljoonalla puhujallaan Euroopan unionin yleisin äidinkieli vastaten noin 18 prosenttia väestöstä. Saksa on myös englannin jälkeen toiseksi yleisin vieras kieli, noin 14% EU:n väestöstä osatessa sitä. Saksa oli ennen lingua franca Keski-, Itä- ja Pohjois-Euroopassa sekä pitkään tärkeä kieli myös tiedemaailmassa. Saksa on virallinen pääkieli Saksassa, Itävallassa ja Liechtensteinissa sekä virastokieli Belgiassa, Luxemburgissa, Sveitsissä ja Italian Etelä-Tirolissa. Saksan valtakunta
Saksan valtakunta oli diktatuuri vuosina 1933–1943, jolloin maassa vallitsi kansallissosialistinen yksipuoluejärjestelmä periaatteessa tasavaltalaisessa hallitusmuodossa, jossa kuitenkin valtakunnankanslerin ja Saksan presidentin tehtävät oli vuodesta 1934 yhdistetty ja jossa Saksan valtiopäivät olivat luovuttaneet valtansa hallitukselle. Tästä ajanjaksosta on käytetty historiantutkimuksessa nimitystä "kansallissosialistinen Saksa". Kansallissosialistit itse käyttivät myös nimitystä "kolmas valtakunta" ja heidän vastustajansa nimitystä "natsi-Saksa". Jalkapallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut
* Saksan liittotasavalta. DFB eli Saksan jalkapalloliiton maajoukkue on Saksan liittotasavallan maajoukkue joka toimii edelleen. Epävirallisesti "Länsi-Saksa" 1949-90. Saksit
Saksin kuningaskuntana vuodesta 1806 vuoteen 1918 tunnettu ja vuoden 1990 jälkeen Saksin vapaavaltiona tunnettu, nykyisen Saksan koillinen alue ei ollut saksien perinteistä asuinaluetta; alue sai nimensä poliittisten sattumien kautta, ja sitä kutsuttiin alun perin Meissenin rajakreivikunnaksi. Tämän alueen aateliset saivat Saksin herttuakunnan käsiinsä 1423, ja vähitellen "Saksi" (saksaksi "Sachsen") alkoi tarkoittaa koko valtakuntaa, ja nimitys siirtyi tarkoittamaan Saksan luoteista kulmaa. Suur-Saksa
Kun Saksa viimein yhdistyi 1871 Preussin johdolla, siitä tuli ”Pikku-Saksa”, "Kleindeutschland", josta Itävallan alueet jäivät ulkopuolelle. Pääasialliset esteet kaikkien saksalaisten yhdistymiselle olivat Itävallan ja Preussin keskinäinen kamppailu johtoasemasta sekä Itävallan maiden suuri ei-saksalainen väestö (unkarilaiset ja slaavit), jotka eivät halunneet liittyä saksalaiseen kansallisvaltioon. Saksan liitto
Saksan keisarikunta koostui perustettaessa 26 valtiosta. Entisistä Saksan liiton alueista ulkopuolelle jäivät Itävallan keisarikunta, Liechtenstein ja Luxemburg. Koboltti
Nimi koboltti johtuu saksalaisesta myyttisen vuorenpeikon nimityksestä Kobold. Sana on muunnos kreikan pahaa henkeä tarkoittavasta sanasta "kobalos", ja samaa alkuperää on myös suomen sana "kyöpeli". Saksalaiset kaivosmiehet käyttivät sanaa eräistä myrkyllisistä mineraaleista kuten kobolttihohteesta (CoAsS) ja smaltiitista (CoAs), joita esiintyi usein hopeamalmien yhteydessä ja jotka taikauskoisen käsityksen mukaan olivat vuorenpeikkojen myrkyttämiä. Niitä pidettiin täysin arvottomina, kunnes niitä vuonna 1540 keksittiin käyttää lasin värjäämiseen. Tarkemmin näitä väriaineita tutki ruotsalainen Georg Brandt, joka vuonna 1742 eristi niistä ennestään tuntemattoman metallin, joka sai myös nimen koboltti. Länsi-Saksa
Saksan liittotasavalta julistettiin perustetuksi 23. toukokuuta 1949 uuden perustuslain ("Grundgesetz") myötä pääkaupunkinaan Bonn. Saksan liittotasavallasta tuli parlamentaarinen demokratia. Siihen kuuluivat sodan jälkeiset Yhdysvaltain, Ison-Britannian ja Ranskan miehitysalueet, ja "de jure" myös muut Weimarin tasavallan osat. Elokuun vaalien jälkeen muodostettiin 20. syyskuuta 1949 ensimmäinen hallitus, jota johti liittokansleri Konrad Adenauer. Seuraavana päivänä maa sai itsehallinnon tietyissä kysymyksissä. Huhtikuussa 1951 Saksa liittyi Ranskan, Italian ja Benelux-maiden kanssa Euroopan hiili- ja teräsyhteisöön. Sukunimi
Monissa maissa, kuten esimerkiksi Saksassa, on yleistä, että sukunimi alkujaan kuvasti ammattia tai yhteiskuntaluokkaa. Saksan historia
Napoleonin kaatumisen jälkeen Euroopan valtionpäämiehet tapasivat Wienissä 1814 itävaltalaisen ruhtinas Klemens von Metternichin johdolla. Tässä Wienin kongressissa hallitsijat sopivat keskinäisestä avunannosta vallankumouksellisia ja nationalistisia aatteita vastaan. Entisen Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan alueelle perustettiin Saksan liitto, joka oli Itävallan yhdessä Frankfurtin valtiopäivien (Bundestag) kanssa johtama 39 valtion löyhä liittouma. Georgia
Nimen Georgia on Euroopassa nähty perinteisesti saaneen alkunsa joko kreikan maanviljelijää tarkoittavasta sanasta "geōrgos" () tai sitten Pyhältä Yrjöltä (Georgios), joka on Georgian suojeluspyhimys ja jonka kultti on paikoin ollut hyvinkin vahva. Todennäköisesti Georgia-nimi on kuitenkin peräisin georgialaisten persialais-arabialaisesta nimityksestä "gurğ", joka on myöhemmin muuntunut nykyiseen muotoonsa. Myös venäläinen nimi maalle, "Gruzija" (), lienee tullut persiasta, ja sitä on käytetty venäjässä jo ainakin 1300-luvulla. Venäjästä lainattua muotoa "Gruusia" on käytetty myös Suomessa Neuvostoliiton hajoamiseen saakka. Persian nimet "gurğ" ja "gurğān" ovat peräisin muinais- ja keskipersian sanoista "vrkān" ja "waručān", jotka liittyvät indoeurooppalaisten kielten sutta tarkoittavaan juureen. Myös muinaisarmeniassa Georgiasta käytetyt nimet "veria" ja "virk" olisivat peräisin samasta juuresta, kuten mahdollisesti myös sanan "Iberia" juuri "ber". Myös omakielisen Kartli-nimen voidaan selittää tulleen samasta juuresta. Georgia tarkoittaisi siis susien maata – susi oli georgialaisessa mytologiassa myyttinen toteemieläin ja heimojen esi-isä. Myös kaksi muuta georgialaista/georgialaisten nimeä, Guria ja Eguri tai Egeri (eli Egrisi) näyttävät olevan peräisin sutta tarkoittavasta juuresta. Hertta (nimi)
Hertta on alkuaan väärinkäsityksestä syntynyt nimi. Roomalaisen historioitsijan Tacituksen teoksissa esiintyi muinaissaksalainen jumalatar "Nerthus", joka luettiin "Hertukseksi" käsikirjoitusten vaikeaselkoisuuden vuoksi. Herthus-nimestä muodostettiin naispuolinen vastinen "Hertha". Nimenä se alkoi yleistyä 1800-luvulla Saksassa ja Ruotsissa. Saksalaiset
Saksalaisuus muodostuu ensisijaisesti saksankielisyydestä ja Saksan liittotasavaltaan kohdistuvasta samastumisesta. Saksan liittotasavallan ulkopuolella elää saksankielisiä tai saksalaistaustaisia ihmisiä, jotka joskus samaistuvat saksalaisiin. Saksankieliset ovat enemmistönä myös Itävallassa, Sveitsissä ja niiden välissä sijaitsevassa Liechtensteinissä. Saksankielisiä vähemmistöjä on myös Etelä-Tanskassa, Italiaan kuuluvassa Etelä-Tirolissa sekä itäisessä Belgiassa. Saksan demokraattinen tasavalta olympialaisissa
1956 Stalinin kuoleman jälkeisen liennytyksen hengessä Saksat sopivat yhteisen joukkueen muodostamisesta vuoden 1956 olympialaisiin. Yhteinen joukkue oli myös vuoden 1960 ja 1964 kisoissa. Tätä joukkuetta kutsuttiin tuolloin vain Saksan joukkueeksi, mutta virallisesti sen lyhenne oli EUA (), Saksan yhteinen joukkue. Suomessa taas on puhuttu Saksojen yhteisestä joukkueesta. Saksaksi joukkue tunnettiin nimellä "Gesamtdeutsche Mannschaft" (suomeksi käännettynä ”Yleissaksalainen joukkue” tai ”Yhteissaksalainen joukkue”). Gerhard
Gerhard on pääasiassa Saksassa, Alankomaissa ja Ruotsissa esiintyvä miehen etunimi. Nimi esiintyy myös muodossa "Gerard". Se on muodostettu germaanisten kielten miekkaa tarkoittavasta sanasta "ger" sekä "rohkeaa" tarkoittavasta sanasta "hard". Lauantai
Useissa kielissä lauantain nimi tulee sapatista, esimerkiksi saksassa ("Samstag", joskin sen ohella käytetään myös nimeä "Sonnabend", sunnuntain aatto), kreikassa (Σάββατο) (Sávvato), espanjassa ("sábado"), ranskassa ("samedi"), italiassa ("sabato"), portugalissa ("sábado") ja venäjässä (суббота) (subbota). Saksan demokraattinen tasavalta olympialaisissa
Toisen maailmansodan seurauksena Saksa oli jaettu kolmeen osaan: länsiliittoutuneiden kontrolloimaan Länsi-Saksaan, Neuvostoliiton Itä-Saksaan ja Ranskan hallitsemaan Saarinmaan protektoraattiin. Vuonna 1947 yritettiin jatkaa yhtenäisen Saksan joukkueen perinnettä, joka oli jatkunut ensimmäisistä vuoden 1896 kisoista lähtien, mutta liittoutuneet estivät tämän, joten vuoden 1948 Lontoon kisoihin ei osallistunut Saksan joukkuetta. 23. toukokuuta 1949 Länsi-Saksa julistautui Saksan liittotasavallan nimellä itsenäiseksi ja perusti myös Saksan kansallisen olympiakomitean, jonka Kansainvälinen olympiakomitea myöhemmin päätti edustavan kumpaakin Saksaa. Pienen, Ranskan miehittämän Saarinmaan ja sen kansallisen olympiakomitean ei sallittu vuosikymmeneen liittyä Saksan joukkueeseen. Lopulta, kun Saarinmaan väestö torjui alueen itsenäistämisen, se liittyi Saksan liittotasavaltaan vuonna 1956. Ralf
Ralf tai "Ralph" on miehen etunimi. Muodossa Ralf nimi esiintyy varsinkin Saksassa ja pohjoismaissa, muodossa Ralph varsinkin englannin­kielisissä maissa. Nimi on peräisin muinais­skandinaavisesta nimestä "Radulf", ""neuvokas susi"". Dennis
Dennis on miehen etunimi. Nimi on pääasiassa englannin-, saksan- ja hollannin­kielisissä maissa käytetty muunnos ranskalaisesta, jo keskiajalla yleisestä nimestä Denis (tai Denys), joka on lyhentymä kreikkalaisperäisestä nimestä Dionysios. Nimi johtuu muinais­kreikkalaisen viinin­jumalan nimestä Dionysos, mutta on useiden Dionysios-nimisten pyhimysten vuoksi pysynyt käytössä myös kristittyjen keskuudessa. Sonja
Sonja () on alkujaan venäläinen hellittelymuoto kreikkalaisesta nimestä "Sofia", joka merkitsee 'viisautta ja itseluottamusta'. Nimi on ollut käytössä muun muassa Saksassa, Sloveniassa, muissa Pohjoismaissa sekä englanninkielisissä maissa useimmiten muodossa "Sonia". Saksan kieli
Nykyistä saksan yleiskieltä kutsutaan toisinaan yläsaksaksi "(Hochdeutsch)" erotuksena yhtäältä Sveitsin ja Itävallan murteista, toisaalta Pohjois-Saksassa puhutusta alasaksasta. Alasaksaa pidettiin uskonpuhdistuksen aikana erillisenä kielenä, ja Raamattu käännettiin aluksi molemmille kielille. Myöhemmin alasaksan merkitys virallisissa yhteyksissä väheni, eikä sitä enää käytetä kirjakielenä. .dd
.dd oli Saksan demokraattisen tasavallan Internet-maatunnus. Tunnuksen nimi tulee paikan saksankielisestä nimestä "Deutsche Demokratische Republik". Tunnus ei ehtinyt juuri olla käytössä kuin Jenan ja Leipzigin yliopistojen sisäisesti. , Saksan jälleenyhdistymisen myötä alettiin käyttää jo Länsi-Saksan käytössä ollutta .de-tunnusta. Germania
Germania oli roomalaisten käyttämä latinankielinen nimitys alueelle, joka ulottui Tonavalta Pohjanmereen ja Itämereen. Lännessä raja oli Reinin länsipuolella, idässä rajaa ei ollut tarkasti määritelty. Sen asukkaita olivat germaanit. Germaniasta itään asui sarmaatteja ja muita paimentolaiskansoja. Fucking Hell
EU:n tavaramerkkivirasto aluksi kieltäytyi antamasta oluelle tavaramerkkiä, koska sen mielestä sen nimessä oli kirosanoja. Fellenberg ja Krause kuitenkin väittivät, että nimi viittaa itävaltalaiseen kylään ja että "Hell" on Itävallassa ja eteläisessä Saksassa käytetty termi vaaleasta lager-oluesta. Virasto hyväksyi sitten tavaramerkin ilmaisten, että nimi oli "huudahdus jota käytetään halventavasti, mutta joka ei viittaa ketä halvennetaan, eikä voida pitää tuomittavana käyttää olemassaolevien paikkakuntien nimiä kohdentavasti (viitaten itse paikkakuntaan), vain koska nimellä saattaa olla monitulkintainen merkitys muilla kielillä." Weimarin tasavalta
Weimarin tasavalta () on historiantutkimuksessa käytetty nimitys Saksasta vuosien 1919 ja 1933 välisenä aikana, jolloin maa oli tasavalta. Virallisesti valtion nimi oli silloinkin "Saksan valtakunta" ("Deutsches Reich"). Aikakauden katsotaan alkaneen, kun Weimarin kaupungissa säädetty Saksan uusi perustuslaki 11. elokuuta 1919 astui voimaan Saksan kärsittyä tappion ensimmäisessä maailmansodassa. Weimarin tasavallan aika päättyi Adolf Hitlerin ja kansallissosialistien noustua valtaan ja lakkautettua maassa vallinneen demokratian. Heidi
Heidi on saksalaisperäinen naisen etunimi, joka on yleistynyt myös Suomessa. Saksaksi nimi lausutaan "Haidi". Nimi on lyhentymä vanhasta nimestä Adelheid, joka tarkoittaa jalosäätyistä, jalomuotoista (naista). Nimen yleistymiseen eri puolella maailmaa ovat suuresti vaikuttaneet Johanna Spyrin "Heidi"-kirjat. Preussi
Preussin nimi juontaa juurensa Itämeren kaakkoiskolkassa eläneestä samannimisestä baltialaisesta heimosta ja heidän puhumastaan muinaispreussin kielestä. Muinaispreussilaiset kukisti vuonna 1283 saksalainen ritarikunta, joka valloitti maan. Alueelle alkoi muuttaa saksalaisia uudisasukkaita. Preussilaisten saksalaiset nujertajat alkoivat sitten käyttää itsestään nimitystä preussilainen. Tuolloin syntyi myös saksalainen maanomistusluokka junkkerit, jotka säilyttivät merkittävän poliittisen valta-aseman sotilaallisen merkityksensä päätyttyä feodalismin lopun myötä. Suur-Saksa
Adolf Hitlerin liitettyä vuonna 1938 Itävallan Saksaan (ks. Anschluss), alkoi ajatus yhdestä valtakunnasta, yhdestä johtajasta ja yhdestä (saksalaisesta) kansasta toteutua. Maan nimeksi muutettiin virallisesti Großdeutsches Reich, "Suur-Saksan valtakunta" 26. heinäkuuta 1943. Perusteluna päätökselle oli Saksan hallussa pitämän alueen laajeneminen sotatoimien vuoksi. Saksa Eurovision laulukilpailussa
Saksa on osallistunut yhtä vuotta (1996) lukuun ottamatta joka ikiseen Eurovision laulukilpailuun sen jälkeen, kun ne aloitettiin vuonna 1956. Mikään muu maa ei ole osallistunut kilpailuihin yhtä usein. Saksa oli jaettuna vuodesta 1945 vuoteen 1990, jolloin vain Saksan liittotasavalta (Länsi-Saksa) osallistui kilpailuun. Saksan demokraattinen tasavalta (Itä-Saksa) ei ole ikinä osallistunut kilpailuun. Neuvostoliitto oli kylmän sodan aikana kieltänyt itäblokin maita olemasta jäsenenä Euroopan yleisradiounionissa. Saksa on ollut mukana jokaisessa kilpailussa paitsi 1996, jolloin järjestettiin erillinen läpäisykisa, jossa oli mukana 29 maata. 22 parasta meni jatkoon ja Saksa oli sijalla 24. Kamasaksa
Kamasaksa on kansanomainen ja vanhahtava suomen sana, joka tarkoittaa saksalaista kiertelevää kauppiasta. Kamasaksoista alettiin otaksuttavasti puhua hansaliiton aikana, jolloin saksalaiset pitkälti hallitsivat Itämeren alueen kaupankäyntiä. Germanus
Germanus on latinankielinen termi, joka viittaa germaaneihin. Se oli myös roomalainen "cognomen", eli eräänlainen liikanimi, joka tarkoitti veljeä latinaksi. Germanus oli myös useiden varhaisten pyhimysten nimi. Bruno
Bruno on alkujaan saksalainen miehen nimi. Nimi johtuu joko muinaissaksan ruskeaa tarkoittavasta sanasta tai se on lyhentymä nimistä kuten Brunolf tai Brunwart, joissa "Brun" tarkoittaa panssaripaitaa. Saksan ilmasto
Saksan ilmasto on suuressa osassa maata lauhkea meri-ilmasto. Etelämpänä mantereisempi ilmasto tuo enemmän vaihtelua: kuumemmat kesät ja kylmemmät talvet. Lisäksi Alpeilla ja paikoin Keski-Saksan ylängöillä on vuoristoilmasto. Golf-virta tuo lämpöä pohjoiseen ja matalapaineet kuljettavat sitä Pohjanmeren rannikolle, missä lämpötilat ovat useita asteita leveyspiirin keskiarvoa ylempänä. Saksa on yhtä pohjoisessa kuin Labradorin niemimaa tai Siperia, mutta niitä selvästi lämpimämpi alue. Saksan sotahistoria
Preussin rautakansleri Otto von Bismarck aloitti Saksan yhdistämisen yhdeksi valtioksi vuonna 1862 voitokkailla sodilla Tanskaa ja Itävaltaa vastaan. Rauhanteossa kyseiset valtiot luopuivat saksalaisista alueistaan. Napoleonin veljenpoika, Ranskan keisari Napoleon III, ei halunnut vahvaa rajanaapuria ja niin Ranska julisti sodan Saksalle. Saksa kuitenkin voitti ja Vilhelm I valittiin Saksan keisariksi. Iisa
Isa on lyhentymä nimestä Isabella ja on yleinen varsinkin saksan-, hollannin-, italian- ja espanjan­kielisissä maissa. Isabella taas on jo keski­ajalla käyttöön tullut raamatullisen Elisabet-nimen mukaelma. Saksassa Isa esiintyy myös Luisen tai Isolden kutsumamuotona. Sahti
"Sahti"-sanan alkuperää ei ole varmuudella selvitetty. Nykyisen käsityksen mukaan sana on lainattu nykyruotsin sanasta "saft", joka tarkoittaa marja- tai hedelmämehua, mahlaa tai nestettä. Ruotsiin sana tuli saksan kielestä, jossa se viittasi jo muinoin mehuihin. Yhden teorian mukaan sahti-nimitys tuli siitä, kun juomaan lisättiin aikoinaan vadelmia ja muita marjoja. Toisen teorian mukaan kotona valmistettua olutta alettiin keskiajalla kutsua saftiksi eli mehuksi maksujen kiertämiseksi sen jälkeen, kun oluesta oli tullut verotettavaa kauppatavaraa. Saksa toisessa maailmansodassa
Saksa toisessa maailmansodassa on ajanjaksona seurausta Saksassa vuonna 1933 valtaan nousseen Adolf Hitlerin johtaman Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen toimista. Maassa toteutettiin voimakas uudelleenvarustautuminen sekä aloitettiin valtakunnan laajentaminen, joka johti lopulta sotaan Saksan hyökättyä Puolaan sekä Yhdistyneen kuningaskunnan ja Ranskan julistettua sodan Saksalle. Saksan sotahistoria
Saksan sotahistoria kattaa Saksan sotahistorian Saksan valtion perustamisesta lähtien vuonna 1871. Yläsaksa
Kielihistoriallisesti puhutaan yläsaksan kielistä ("Hochdeutsche Sprachen") tai murteista ("Hochdeutsche Mundarten/Dialekte"), jotka kehittyivät saksankielisen Euroopan eteläisissä osissa – Saksin, Baijerin, Sveitsin, Liechtensteinin ja Itävallan alueilla. Vastaavasti puhutaan alasaksan murteista ("Plattdeutsch, Niederdeutsch"), jotka kehittyivät nykyisen Saksan pohjoisosien alangoilla ja rannikkoalueilla (Ala-Saksi, Nordrhein-Westfalen, Hampuri jne). Tässä merkityksessä etuliite ”ylä” viittaa murrealueen maantieteelliseen sijaintiin korkealla merenpinnasta, ylängöillä ja vuoristoissa. Saksan–Ranskan sota
Saksan–Ranskan sota tai Ranskan–Preussin sota (, ; Ranskassa usein nimellä vuoden 1870 sota ja Saksassa 70/71) oli Napoleon III:n hallitseman Ranskan toisen keisarikunnan ja Preussin johtaman Pohjois-Saksan liiton välillä 19. heinäkuuta 1870 – 10. toukokuuta 1871 käyty sota, joka johti Ranskan tappion myötä Saksan yhdistymiseen ja Ranskan toisen keisarikunnan kukistumiseen. Preussin liittoumassa olivat pohjoissaksalaisten lisäksi mukana myös eteläsaksalaiset valtiot Baden, Baijeri ja Württemberg eli todellisuudessa Ranska soti alusta alkaen koko Saksaa vastaan. Saksan keisarikunta perustettiin sodan aikana Versailles’ssa 18. tammikuuta 1871. Sodan päättänyt Frankfurtin rauhansopimus allekirjoitettiin yhdistyneen Saksan ja Ranskan kesken. Saksan keisarikunta
Saksalaisten valtioiden yhdistäminen Preussin johdolla oli voitto käsitteelle "Kleindeutschland" (Pieni Saksa), joka korvasi käsitteen "Großdeutschland" (Suur-Saksa). Tämä tarkoitti sitä, että monietnisen Itävalta-Unkarin saksankielinen väestö jäisi Saksan kansallisvaltion ulkopuolelle. Bismarckin politiikka oli pyrkiä ratkaisuun diplomaattisesti, ja hän ilmoitti 1871 ettei Saksaan tulisi enää alueellisia lisäyksiä Euroopassa. Bismarckin aikana keskityttiin vakauttamaan eurooppalaista järjestystä ja estämään sitä ajautumasta keskinäisiin sotiin. Tässä onnistuttiin, ja vasta Bismarckin erottamisen jälkeen vuonna 1890 diplomaattiset jännitteet alkoivat jälleen kehittyä. Georgian nimi
Eurooppalainen nimi ”Georgia” on luultavasti peräisin sanoista "gurğ" tai "ğurğ", joita persialaiset ja arabit käyttiivät georgialaisista. Länsieurooppalaiset ristiretkeilijät ja pyhiinvaeltajat kohtasivat nimen Pyhällä maalla ja kirjoittivat sen muotoon "Georgia" (myös "Jorgania", "Giorginia" ja niin edelleen). He katsoivat maan saaneen nimensä Pyhältä Yrjöltä (), joka oli georgialaisten keskuudessa suosittu. Tätä selitystä kannattivat muiden muassa Jacques de Vitry ja Franz Ferdinand von Troilo. Toisen teorian mukaan ”Georgia”-nimen merkitys liittyi kreikan ja latinan juuriin "γεωργός" (”maanviljelijä”) ja "georgicus" (”maataloudellinen”). Sen popularisoijiin lukeutui esimerkiksi Jean Chardin. Tämän selityksen kannattajat viittasivat joskus antiikin lähteisiin, kuten Pliniukseen ja Pomponius Melaan. Heidän mainitsemansa ”georgi”-kansat (Plinius, IV.26, VI.14; Mela, "De Sita Orb". i.2, &50; ii.1, & 44, 102.) olivat kuitenkin yksinkertaisesti maata viljeleviä heimoja, jotka piti erottaa vaeltavista ja eläimiä paimentavista naapureistaan Pantikapaion-joen toisella puolella (Tauricassa eli Krimillä). Porta Westfalica
Porta Westfalica -nimellä (Westfälische Pforte, Westfalenin portti) on alkuaan tarkoitettu kahden matalan vuoriston eli Wesergebirgen ja Wiehengebirgen välistä laaksoa, jonka halki Weser virtaa Pohjois-Saksan alangolle. Nimi syntyi 1700-luvulla, jolloin latinan ja ranskan kielet olivat muotia aateliston keskuudessa. Vuoden 1973 kuntaliitoksessa alueella sijainneet, toisiinsa liitetyt maalaiskunnat saivat yhteiseksi nimekseen Porta Westfalica. Konrad
Konrad, englanninkielisissä maissa Conrad, on alkujaan saksalainen miehen etunimi. Nimi on yhdistetty germaanisista "rohkeaa" ja "neuvoa" tarkoittavista sanoista. Keskiajalla se oli neljän Saksan hallitsijan nimi. Gerda
Gerda on naisen etunimi, jolla on kaksi alkuperää. Saksassa ja Alanko­maissa se on Gerhard-nimen lyhentymänä syntyneen Gerd-nimen nais­puolinen vastine, kun taas Pohjois­maissa se on latinalaistettu muoto nimestä Gerd, joka johtuu aitausta tarkoittavasta sanasta "garðr" ja oli muinais­pohjois­maisen hedelmällisyyden jumalattaren, Freyrin puolison nimi. Alemannit
Alemannien alue Alemannia vastasi osittain myöhempää Schwabenin herttuakuntaa. Saksan ranskankielinen nimi "Allemagne" ja espanjankielinen nimi "Alemania" ovat peräisin alemanneilta. Saksalaiset
Kun saksalainen nationalismi voimistui 1800-luvulla, esiintyi ristiriitaisia näkemyksiä siitä, mitä ihmisryhmiä saksalaiset-käsitteen alle voitaisiin sulkea. Jotkut esimerkiksi lukivat saksalaisten joukkoon hollantilaiset, koska näiden puhuma kieli oli lähellä saksaa. Vuonna 1871 perustettu Saksan keisarikunta miellettiin saksalaiseksi kansallisvaltioksi. Keisarillisen Saksan ja sitä seuranneiden saksalaisten kansallisvaltioiden ulkopuolelle on kuitenkin jäänyt merkittäviä saksankielisiä tai saksalaistaustaisia ihmisryhmiä. Eerika
Pohjoismaissa nimien Eerika ja Erika alkuperä on miehen etunimi Erik, jonka muinaisgermaaninen merkitys on hallintoalue tai yksinvaltias.
Saksassa Erika taas on luontonimi, joka on lähtöisin kanervakasveihin kuuluvan kellokanervien suvun tieteellisestä nimestä "Erica".
Erikalla on muitakin alkuperiä, esimerkiksi Japanissa nimellä on toinen merkitys. Siksak
Siksak-sanan alkuperää voi jäljittää Saksasta () ja Ranskasta (). Saksan sana "Zacke" tarkoittaa terävää kärkeä tai sahan hammasta. Siksak-kuvion ensimmäinen käännös on "zig" ja toinen käännös vastaavasti "zag". Klaus
Klaus on alkujaan saksalainen lyhentymä nimestä Nikolaus. Nimi esiintyy monissa maissa myös muodossa "Claus". Hannele
Hannele on kansainvälinen naisen etunimi. Saksassa sitä käytetään Johannan puhuttelumuotona. Toisaalta sen voidaan ajatella tulevan heprean armoa tarkoittavasta Hannah-nimestä, kuten esimerkiksi Hanna. Vapaavaltio
Saksassa vapaavaltio () oli osana useimpien osavaltioiden nimeä maailmansotien välisenä aikana. Nykyään Saksan liittotasavallassa on kolme vapaavaltiota: Saksi, Baijeri ja Thüringen.Kongon tapauksessa "vapaus" tarkoitti sitä, että alue oli Belgian kuninkaan yksityisomaisuutta, eikä maan parlamentin hallinnassa. Saksan liittoneuvosto
Saksan liittoneuvosto () on hallintoelin Saksan liittotasavallassa. Liittoneuvosto edustaa Saksan 16 osavaltiota liittovaltiotasolla ja osallistuu liittovaltiolakien säätämiseen sekä liittovaltion hallintoon. Myös Saksan keisarikunnassa toimi liittoneuvosto, Weimarin tasavallassa kyseisen elimen nimi oli valtakunnanneuvosto ("Reichsrat"). Saksan liittoneuvosto ei ole virallisesti toinen parlamenttikamari Saksassa, vaan oma elin. Parlamentti koostuu Saksassa vain liittopäivistä. Ero on muihin kaksikamareisiin valtioihin kuitenkin vain formaalinen, ja käytännössä Saksan liittoneuvostoa kutsutaan kansainvälisessä vertailussa usein toiseksi kamariksi. Germaanit
Käsite ”germaanit” () on peräisin roomalaisilta, jotka Julius Caesarin ajoista lähtien kutsuivat Reinjoen takana asuvia barbaareja tällä nimellä. Roomalaisten tiedot germaaneista kokosi historioitsija Tacitus kirjaan "Germania". Monet näistä Keski-Euroopan ja Itämeren piirin asukkaista puhuivat kieltä, jonka nykyinen kielitiede määrittelisi germaaniseksi. Germaanisten kielten oletetaan syntyneen Etelä-Skandinavian ja Pohjois-Saksan alueella pronssikauden tai varhaisen rautakauden kuluessa. Saksa
Saksalla on yhdeksän naapurimaata: Tanska, Alankomaat, Belgia, Luxemburg, Ranska, Sveitsi, Itävalta, Tšekki ja Puola. Saksa on yksi Euroopan unionin perustajavaltioista ja sijaitsee sen maantieteellisessä keskustassa. Sekä Saksan väestö että kansantalous ovat jäsenmaista suurimmat. Sen ostovoimakorjattu bruttokansantuote vuonna 2018 on Kansainvälisen valuuttarahaston arvion mukaan noin 4,38 biljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Saksan autoteollisuus
Saksaa pidetään auton kotimaana sillä saksalaiset Karl Benz ja Nicolaus Otto kehittivät kumpikin tahoillaan bensiinimoottoria jo 1870-luvun lopulla. Ensimmäisen autonsa Benz valmisti 1887. Maailmanlaajuisen 1930-luvun alun talouslaman myötä myös Saksan autoteollisuus koki kovia. Käännekohta Saksan autoteollisuudessa koitti natsipuolueen noustua valtaan valtaan 1933. Yksi sen monista visioista oli maan autoistaminen, johon kuului laajan moottoritieverkoston luominen ja edullisen massatuotantona valmistettavan kansanauton kehittäminen. Saksaan luotiin kokonainen uusi kaupunki autotehdasta varten. Toisen maailmansodan jälkeen aluetta miehittäneet britit nimesivät sen uudelleen Wolfsburgiksi. Nykyään siellä sijaitsee Volkswagenin suurin autotehdas ja pääkonttori. Joulu Saksassa
Joulu Saksassa alkaa 11. marraskuuta Martinpäivänä ja loppuu 6. tammikuuta loppiaisena. Saksalaiset jouluperinteet vaihtelevat alueittain ja sen mukaan, onko alue alun perin ollut katolinen vai protestanttinen. Monet Suomessakin käytetyt joulukoristeet, kuten joulukuusi ja joulukalenteri, ovat peräisin Saksasta. Jürgen Damm
Damm olisi voinut valita maajoukkueekseen myös Saksan, sillä hänen isoisänsä on syntynyt siellä. Dammin nimi on myös saksalaisperäinen. Saksan valtakunnankansleri
Valtakunnankansleri () oli Saksan valtakunnan hallituksen johtajan eli pääministerin virkanimike vuosina 1871–1945. Ensimmäinen valtakunnankansleri oli Preussin pääministeri Otto von Bismarck vuosina 1871–1890. Nimike säilyi samana myös Saksan muututtua tasavallaksi vuonna 1918. Natsi-Saksassa kanslerin ja valtakunnanpresidentin virat yhdistettiin vuonna 1934 Adolf Hitlerille, johon sen jälkeen viitattiin pääasiassa nimikkeellä "Führer" (”johtaja”). Valtakunnankanslerin nimike siirtyi lopullisesti historiaan Saksan valtakunnan lakattua olemasta toukokuussa 1945. Vuonna 1949 perustetussa Saksan liittotasavallassa hallituksen johtajan nimikkeeksi otettiin liittokansleri. Saksan demokraattisessa tasavallassa vastaava virkanimike oli pääministeri. Saksojen yhdistyttyä vuonna 1990 pysyttiin liittotasavallan titteleissä. Saksan jälleenyhdistyminen
Saksan jälleenyhdistyminen () tapahtui 3. lokakuuta 1990, kun Saksan demokraattisen tasavallan (Itä-Saksa, DDR) osavaltiot liittyivät Saksan liittotasavaltaan (Länsi-Saksa). "Saksan yhtenäisyyden päivä" ("Tag der Deutschen Einheit") on Saksan ainoa liittovaltion säätämä kansallinen vapaapäivä. Nimitystä ”jälleenyhdistyminen” käytetään erotukseksi vuonna 1871 tapahtuneesta Saksan "yhdistymisestä" Saksan keisarikunnaksi. Saksan väestö
Saksassa asuu yli 16 miljoonaa ihmistä, joiden syntyperä ei ole saksalainen. Näistä seitsemän miljoonaa on maahanmuuttajia. Saksalaisten jälkeen suurin etninen ryhmä on turkkilaiset. 1960-luvusta lähtien Länsi-Saksa ja myöhemmin Saksan liittotasavalta ovat vastaanottaneet maahanmuuttajia erityisesti Etelä- ja Itä-Euroopasta sekä Turkista. Suurin osa maahanmuutosta on työperäistä, ja myös pakolaisten määrä kehitysmaista on suuri.