Mikä jäi Joe Murphyn uran viimeiseksi seuraksi?
Joe Murphy
Hyllyttämisen jälkeen Bruins asetti Murphyn waivers-listalle. Pitkään oikeaa laitahyökkääjää etsinyt Washington Capitals päätti lopulta palkata Murphyn, vaikka Murphyn maineen vuoksi hänen palkkaamistaan pidettiin riskinä. Murphy pelasi loppukauden Washingtonissa, teki runkosarjassa 29 ottelussa tehot 5+8 ja jäi pudotuspelien 14 ottelussa pisteittä..
Joey Maxim
Vielä kesäkuussa 1954 Maxim voitti tittelittömässä ottelussa Floyd Pattersonin kaikin tuomariäänin, vaikkakin kaikki 11 paikalla ollutta toimittajaa olivat eri mieltä voittajasta. Pian tämän jälkeen Maxim ajautui Carl "Bobo" Olsonin kohtaamisesta alkaneeseen tappiokierteeseen ja lopetti uransa vuonna 1958 hävittyään kahdeksan uransa yhdeksästä viimeisestä ottelusta. Erik Murphy
Murphystä tuli Hanno Möttölän jälkeen historian toinen NBA:ssa pelannut suomalaispelaaja 30. lokakuuta 2013 hänen päästyään kentälle viimeiseksi minuutiksi tappioon päättyneessä vierasottelussa Indiana Pacersia vastaan. 10. joulukuuta hän teki ensimmäiset pisteensä NBA:ssa, historian toisena suomalaisena Möttölän jälkeen. Bullsin vanhoja pelaajia käsittäneessä joukkueessa Murphy sai vain vähän peliaikaa, ja hän olisi halunnut pelata peliaikaa saadakseen NBA:n kehitysliigaa, mikä ei kuitenkaan ollut mahdollista Bullsin tarvittua Murphya kokoonpanoon loukkaantumissumasta johtuen. Bullsilla oli kuitekin suunnitelma Murphyn kehittämiseksi, ja Thibodeaun valmennuksessa Murphy kehittyi etenkin puolustuspäässä. Välitön menestystarve ajoi kuitenkin Murphyn kehittämisen edelle, ja kun Bulls kärsi loukkaantumisista ennen pudotuspelejä, hankki se kokeneita pelaajia ratkaisupelejä varten. Murphyn oltua toisen kierroksen varaus ei tämän sopimuksesta luopuminen käynyt erityisen kalliiksi, ja seura purki hänen pelaajasopimuksensa huhtikuussa 2014. Murphy edusti Bullsia kauden aikana 24 ottelussa. Dave Tippett
Elokuussa 1992 Tippett teki vapaana pelaajana sopimuksen NHL-seura Pittsburgh Penguinsin kanssa. Hän edusti seuraa vain kauden 1992–1993. Elokuussa 1993 hän siirtyi vapaana pelaajana NHL-seura Philadelphia Flyersiin, jossa hän pelasi niin ikään yhden kauden, ja vuonna 1994 IHL-liigassa pelanneeseen Houston Aerosiin, jonka riveissä hän teki kaudella 1994–1995 66 tehopistettä, 18 maalia ja 48 syöttöpistettä, 75:ssä runkosarjaottelussa. Tippett lopetti pelaajauransa vuonna 1995. The Clash
The Clashin viimeinen albumi "Cut the Crap" julkaistiin 1985. Monet pitävät sitä enemmän laulaja Joe Strummerin ja manageri Bernie Rhodesin projektina kuin todellisena The Clash -albumina. Yhtye lopetti toimintansa vuoden 1986 alussa. Joe Strummer kuoli vuonna 2002 sydänkohtaukseen, mikä lopetti pitkään liikkuneet huhut The Clashin paluusta. Jürgen Klopp
Kaudella 2013/14 Dortmund taisteli edelleen kärkisijoista Bundesliigassa, mutta Bayern Münchenin ylivoimaa Kloppin miehistö ei kyennyt horjuttamaan. Seura jäi lopulta liigassa toiseksi 19 pistettä Bayernia perässä. Saksan cupin loppuottelussa Dortmund nöyrtyi Bayernille maalein 2–0. Kaudesta jäi lopulta käteen seuran historian viides Saksan supercupin voitto. Kaudella 2014/15 Dortmund putosi liigan kärkitaistelusta. Pahimmillaan syksyllä joukkue vajosi putoamisviivan tuntumaan, mutta ryhdistäytyi taistelemaan keskikastin sijoituksista. Kaukana europelipaikoista ollut Dortmund ilmoitti huhtikuun puolivälissä 2015, että Klopp jättää seuran kauden jälkeen. Hänellä oli seuran kanssa sopimus vuoteen 2018 saakka. Kloppin menestyksekäs urakka Dortmundin peräsimessä päättyi lopulta pettymykseen, kun VfL Wolfsburg voitti Saksan cupin finaalissa joukkueen maalein 1–3. Kauden päätyttyä Klopp ilmoitti pitävänsä sapattivuoden jalkapallon parista. Gord Murphy
Gordon J. Murphy (s. 23. maaliskuuta 1967 Willowdale, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja ja pelasi NHL:ssä vuosina 1988–2002 yhteensä 862 runkosarjaottelua. Hän toimii nykyään NHL-seura Columbus Blue Jacketsin apulaisvalmentajana. Jamie McGinn
Ennen kevään 2012 NHL-siirtojen takarajaa McGinn oli esiintynyt Sharks-paidassa joukkueen jokaisessa ottelussa sillä kaudella. San Jose ja Colorado Avalanche kuitenkin pääsivät takarajapäivänä sopimukseen, joka vei McGinnin yhdessä Mike Connollyn ja Michael Sgarbossan kanssa Avalancheen. Toiseen suuntaan siirtyivät Daniel Winnik ja T.J. Galiardi. McGinn pelasi Avalanchessa neljällä kaudella. Näistä viimeisellä, kaudella 2014–2015, hän pystyi pelaamaan vain 19 ottelua. Hän sai 15. marraskuuta 2014 pelatussa ottelussa leikkausta vaatineen selkävamman, joka päätti hänen kautensa. Ron Sutter
Kahdeksan Philadelphian kauden jälkeen Sutter siirtyi kaudeksi 1991–1992 St. Louis Bluesiin yhdessä Murray Baronin kanssa vaihdossa Dan Quinniin ja Rod Brind'Amouriin. Myös Rich Sutter pelasi samaan aikaan St. Louisissa ja veljekset pelasivat jälleen samassa joukkueessa kahden kauden ajan. Tämän jälkeen Ronista tuli ns. "journeyman" NHL:ssä eli hän vaihtoi usein seuraansa edustaen kausina 1993–1996 Quebec Nordiquesia, New York Islandersia ja Boston Bruinsia. Sutter pelasi kaudet 1996–2000 San Jose Sharksissa ja lopetti uransa kaudella 2000–2001 Calgary Flamesin paidassa. Tex Murphy
Pelisarjan viimeinen osa julkaistiin vuonna 1998, ja Access Software myytiin sittemmin Microsoftille, jolta Take-Two Interactive osti sen edelleen ja myöhemmin lopetti sen toiminnan. Pelisarjan oikeudet ovat nykyään Take-Twolla. Joe Frazier
Tappionsa jälkeen Frazier päätti uransa. Hän teki paluun neljä ja puoli vuotta myöhemmin 3. joulukuuta 1981, jolloin hän kohtasi Jumbo Cummingsin ratkaisemattomana päättyneessä ottelussa, joka jäi hänen uransa viimeiseksi. Vielä vuonna 1985 Frazier suunnitteli palaavansa kehään otellakseen näytösottelun kanadalaista Robert Cleroux’ta vastaan. Viranomaisten vastustelun vuoksi ottelu ei kuitenkaan koskaan toteutunut. Lauren Murphy
Murphy hävisi heinäkuussa 2016 Katlyn Chookagianille tuomariston yksimielisellä päätöksellä. Ottelu oli hänen ensimmäisen UFC-sopimuksensa viimeinen. Murphy siirtyi tuon tappion jälkeen alempaan painoluokkaan, kärpässarjaan (), ja pyrki ja pääsi mukaan "Ultimate Fighter" -ohjelman 26. kaudelle (""), jolla haettiin ensimmäistä mestaria UFC:n naisten kärpässarjaan. Murphy oli sijoitettu ohjelman turnauskaaviossa kolmanneksi kuudestatoista ottelijasta, mutta hän hävisi jo ensimmäisellä kierroksella neljänneksitoista sijoitetulle Nicco Montañolle. Murphy kuului ohjelmassa alun perin Eddie Alvarezin valmentamaan joukkueeseen, mutta siirtyi Alvarezin kanssa olleiden erimielisyyksien jälkeen Justin Gaethjen valmentamaan joukkueeseen. Joe Hart
Paluunsa jälkeen Hartista tehtiin välittömästi joukkueen ykkösmaalivahti, jättäen Givenin penkille. Hartin pidettyä kaudella 2010–2011 seuraennätyksen arvoiset 29 nollapeliä, Given katsoi parhaaksi hakea peliminuutteja muualta, siirtyen Aston Villaan. Kausi päättyi Cityn FA cupin mestaruuteen. Hart solmi kesällä 2011 viisivuotisen jatkosopimuksen Cityn kanssa. Hänestä tuli Cityn kiistaton ykkösmaalivahti seuraavalle kaudelle, joka päättyi Cityn ensimmäisiin mestaruusjuhliin 44 vuoteen. Mestaruus ratkesi dramaattisten vaiheiden jälkeen vasta viimeisessä ottelussa Queens Park Rangersia vastaan, Cityn tehtyä kaksi maalia lisäajalla 3–2-voittoon päättyneessä trillerissä. Joe Strummer
Strummer ja Mescaleros saivat kuitenkin lähteä levy-yhtiöstä albumin ilmestymisen jälkeen. Vuonna 2001 allekirjoitettiin uusi levytyssopimus Hellcat Recordsin kanssa ja yhtyeeltä ilmestyi maailmanmusiikkia sisältävä "Global A Go-Go" -albumi. Sen helmiä ovat nimikappale ja "Johnny Appleseed". Vuoden 2002 marraskuussa Joe Strummerin ja Mescalerosin esiintyessä Liverpoolissa lakkoilevien palomiesten tukikonsertissa vanha yhtyetoveri Mick Jones oli seuraamassa konserttia. Jones yllätti Strummerin nousemalla konsertin lopussa lavalle, ja ystävykset esittivät muutaman Clashin tunnetun kappaleen. Viimeksi kaksikko oli soittanut samalla lavalla vuonna 1983. Strummerin viimeinen esiintyminen oli Broomfieldissä 22. marraskuuta 2002 tasan kuukausi ennen hänen kuolemaa. Joe Murphy
Murphyn ja hänen perheensä mukaan hänen urallaan saamat aivotärähdykset ovat johtaneet hänen myöhempään tilanteeseensa. Murphy oli vuonna 2014 mukana joukkokanteessa, jossa ryhmä entisiä NHL-pelaajia vaati NHL:ltä korvauksia haitoista, joita heidän urallaan saamat aivotärähdykset ovat heille myöhemmin aiheuttaneet. Kanne kuitenkin hylättiin. Helmikuussa 2017 Murphy sai yhteensä yli satatuhatta dollaria entiseltä seuraltaan San Jose Sharksilta ja vakuutusyhtiö Chubbilta Kaliforniassa nostetun kanteen johdettua sovintoratkaisuun, mutta vuonna 2018 tehdyssä haastattelussa hän sanoi kaikkien näiden rahojen jo menneen. Murphyn perheenjäsenten mukaan erityisesti vuonna 1991 tapahtunut taklaus, jossa Detroitin Shawn Burr taklasi Murphya rajusti, johti selkeisiin muutoksiin Murphyn käyttäytymisessä. Gord Murphy
Kaudella 1988–1989 Murohy pääsi Philadelphian kokoonpanoon ja pelasi koko kauden NHL:ssä. Hän teki kaudella eniten pisteitä Philadelphian tulokkaista (4+31). Seuraavan neljän kauden aikana Murphy oli yksi Philadelphian luotettavimmista puolustajista. Hänet valittiin vuonna 1990 Philadelphian kauden parhaaksi puolustajaksi. Philadelphia myi Murphyn yhdessä Brian Dobbinin ja kahden kanssa Boston Bruinsiin, josta se sai vaihdossa Garry Galleyn, Wes Walzin ja varausvuoron. Muphy pelasi Bostonissa vain puolitoista kautta, jonka jälkeen hän siirtyi kesäkuussa 1993 Florida Panthersin vastaperustettuun NHL-joukkueeseen. Florida eteni Stanley Cupin loppuotteluihin vuonna 1996, mutta hävisi mestaruuden Colorado Avalanchelle. Murphy pelasi Floridassa kuusi kautta ja oli joukkueen luottopuolustajia, kunnes hänet myytiin kesäkuussa 1999 Atlanta Thrashersiin. Kaupassa Atlantaan siirtyivät Murphy, Herberts Vasiļjevs, Daniel Tjärnqvist sekä varausvuoro ja Atlantaan maalivahti Trevor Kidd. Kaudella 2000–2001 Murphy loukkaantui ja hän joutui jättämään kauden kesken 27 ottelun jälkeen. Seuraavalla kaudella hän pelasi Boston Bruinsissa vain 15 NHL-ottelua ja lopetti uransa jääkiekkoilijana kauden jälkeen. Erik Murphy
Murphy asettui ehdolle . Hän ehti esitellä taitojaan kuudelle NBA-seuralle ennen lievää olkapäävammaa herättäen kiinnostusta. Varaustilaisuudessa asiantuntijat odottivat entisen NBA-pelaajan pojan varattavan toisen varauskierroksen puolivälissä. Chicago Bulls varasikin hänet 49. sijalla eli etukäteisarvioiden mukaisesti, ja Murphysta tuli kuudes . Murphylla ennustettiin olevan hyvät mahdollisuudet päästä pelaamaan Bullsiin, sillä joukkue etsi Murphyn tyylistä hyvää heittäjää. Heinäkuussa Bulls ja Murphy tekivät pelaajasopimuksen.
Murphy edusti Bullsia ensimmäisen kerran ssa 2013, jossa Bulls voitti viidestä pelaamastaan ottelusta neljä. Viimeisessä ottelussa Dallas Mavericksia vastaan Murphy teki tupla-tuplan (19/13). Murphyn nenä murtui kesäliigan aikana. Lokakuun harjoitusottelut Murphy pelasi 2,4 pisteen ja 3,7 levypallon keskiarvoilla. Hän sai Bullsin tunnetusti tulokkaisiin nihkeästi suhtautuvalta päävalmentaja Tom Thibodeaulta hyvin vastuuta. Thibodeaun mukaan Murphyn piti vielä tottua NBA:n yliopistosarjoja nopeampaan ja voimakkaampaan peliin sekä korkeampaan intensiteettiin. Bullsissa Murphyn tarkoitus oli suurikokoisena laiturina ja hyvänä kolmen pisteen heittojen heittäjänä vapauttaa tilaa Derrick Roselle ja muille joukkueen takamiehille. Erik Murphy
Murphy siirtyi ns. waiver-listalle ja sieltä kauden heikosti pelanneeseen Utah Jazziin. Murphy ehti kuulua Jazzin kokoonpanoon runkosarjan päätöskierroksella Minnesota Timberwolvesia vastaan muttei saanut peliaikaa. Kesäliigassa Murphy pelasi Jazzin Las Vegasin turnausjoukkueessa heinäkuussa. Tehokkaimmassa ottelussaan Denver Nuggetsia vastaan Murphy teki 17 pistettä ja otti yhdeksän levypalloa. Kesäliigan jälkeen hän matkusti Suomen maajoukkueen harjoitusleirille valmistautumaan elokuun MM-kilpailuihin. José Mourinho
Mourinho haaveili teini-ikäisenä ammattijalkapalloilijan urasta ja kannatti englantilaista Liverpoolin joukkuetta. Hän pelasi puolustajana ja puolustavana keskikenttäpelaajana. Hän aloitti ammattilaisuransa 18-vuotiaana Portugalin pääsarjan Rio Avessa, jonka valmentaja hänen isänsä oli. Mourinho oli joukkueessa varamiehenä eikä pelannut yhtään kokonaista ottelua. Sen jälkeen isä ja poika siirtyivät alemmalle sarjatasolle Belenensesiin, jossa José oli reservipelaajana. Sen jälkeen Mourinho pelasi vielä alempien sarjatasojen Sesimbrassa ja Comércio e Indústriassa. Ammattilaisotteluita hän pelasi urallaan yhteensä 94 ja teki niissä 13 maalia. Hän päätti pelaajauransa 24-vuotiaana. Joe Theismann
Theismannin pelaajaura päättyi loukkaantumiseen. New York Giantsin Lawrence Taylorin suorittama taklaus 18. marraskuuta 1985 pelatussa ottelussa johti hänen oikean jalkansa sääri- ja pohjeluun murtumiseen, eikä hän kyennyt tekemään myöhemmin paluuta. Theismann pelasi NFL-urallaan 167 runkosarjaottelua, joista 124 aloituskokoonpanossa, ja hänellä on hallussaan monia Washington Redskinsin seuraennätyksiä syötöissä. Hän on muun muassa eniten syöttöyrityksiä tehnyt (3 602) ja onnistuneita syöttöjä antanut (2 044) pelaaja seuran historiassa. Hänet on nimetty Redskinsin Ring of Fameen. 
Pelaajauransa jälkeen Theismann on toiminut urheilukommentaattorina monen eri televisiokanavan amerikkalaisen jalkapallon lähetyksissä, kaudella 1985 ABC:llä, kausina 1986–1987 CBS:llä, kausina 1988–2006 ESPN:llä ja kaudesta 2010 alkaen NFL Networkilla. Hänen ensimmäinen lähetyksensä kommentaattorina oli ABC:n lähetys San Francisco 49ersin ja Miami Dolphinsin välisestä Super Bowl XIX -ottelusta. Hänen kanssaan selostamossa olivat Frank Gifford ja Don Meredith, jolle lähetys oli puolestaan viimeinen urheilukommentaattorina. Hän on myös ollut tekemässä kirjoja, muun muassa kirjan "The Complete Idiot's Guide to Football", toiminut United Football Leaguessa pelaavan Florida Tuskersin pääomistajana ja puheenjohtajana sekä toiminut ravintoloitsijana. Don Meredith
Meredith pelasi ennen ammattilaisuraansa kolme kautta, 1957–1959, texasilaisen Southern Methodist Universityn (SMU) amerikkalaisen jalkapallon joukkueen pelinrakentajana. Chicago Bears varasi hänet NFL:ään vuoden 1960 NFL Draftin kolmannella kierroksella, numerolla 32, mutta kauppasi hänet pian silloiseen tulokasseuraan Dallas Cowboysiin. Meredith nousi muutaman kauden jälkeen Cowboysin aloittavaksi pelinrakentajaksi toimittuaan aluksi Eddie LeBaronin varamiehenä.
Meredith johdatti Cowboysin kahdesti NFL:n loppuotteluun, kausina 1966 ja 1967, mutta Green Bay Packers vei molemmilla kerroilla voiton. Ensiksi mainitun kauden päätteeksi hänet nimettiin NFL:n vuoden pelaajaksi, Bert Bell Awardin saajaksi. Hän heitti tuolla kaudella 24 touchdown-syöttöä ja 2805 jaardia, jotka jäivät hänen uransa parhaiksi lukemiksi. Hänet valittiin urallaan myös kolmeen NFL:n tähdistöotteluun eli Pro Bowliin, kausina 1966–1968. Hän lopetti pelaajauransa kauden 1968 jälkeen, pelattuaan NFL:ssä yhdeksän kautta. Vuonna 1976 Meredith ja samana vuonna hänen kanssaan pelaajauransa lopettanut keskushyökkääjä Don Perkins nimettiin toisena ja kolmantena pelaajana Dallas Cowboysin Ring of Honoriin. Hänen pelaajauransa jälkeisiin kunnianosoituksiin kuuluu myös valinta College Football Hall of Fameen vuonna 1982. Cory Murphy
Kaudet 2013-2017 Murphy pelasi Ruotsin pääsarjassa Växjö Lakersissa kaikkiaan 208 ottelua, joissa teki 28 maalia. Marc Crawford
Crawfordin viimeinen NHL-kausi pelaajana oli kausi , jolla hän pääsi pelaamaan 21:ssä ottelussa. Hän pelasi NHL-urallaan yhteensä 176:ssa runkosarjaottelussa ja teki 50 tehopistettä (19 maalia ja 31 syöttöpistettä), joista puolet kaudella , jolla hän teki 11 maalia ja antoi 14 maalisyöttöä. Pudotuspeliotteluja hän pelasi kaksikymmentä, joissa hän teki kolme tehopistettä, maalin ja kaksi syöttöpistettä. Hän päätti pelaajauransa lopullisesti vuonna 1989, ollessaan 28-vuotias. Viimeiset kaksi pelikauttaan hän edusti Fredericton Expressiä (1987–1988) ja IHL-seura Milwaukee Admiralsia (1988–1989). Hän toimi myös molempien apuvalmentajana. Clayton Murphy
Ulkoradoilla Bernie Federko
Federko pelasi Bluesissa vuoteen 1989 asti. Hänellä on edelleenkin hallussaan useita Bluesin seuraennätyksiä, hän on muun muassa eniten pisteitä seurassa tehnyt pelaaja, eniten syöttöpisteitä seurassa tehnyt pelaaja ja eniten otteluita seurassa pelannut pelaaja. Hän toimi viimeisellä Blues-kaudellaan, kaudella 1988–89, seuran kapteenina. NHL-uransa viimeisen kauden Federko pelasi Detroit Red Wingsissä, jonne hänet kaupattiin kesäkuussa 1989 yhdessä Tony McKegneyn kanssa vaihdossa Adam Oatesiin ja Paul MacLeaniin. Federko lopetti uransa elokuussa 1990. Jouko Järvinen
Vuosina 2013–2015 Järvinen edusti Helsinki Seagullsia, minkä jälkeen hän pelasi yhden kauden Hongassa M1DB:tä. Heinäkuussa 2016 hän teki sopimuksen Espoo Unitedin kanssa. EU nousi Korisliigaan jossa pelasi kauden 2017–2018. Järvinen lopetti kilpauransa kauden päätyttyä. Ian Holloway
Pesti Wimbledonissa jäi lyhyeksi, sillä Holloway myytiin jo maaliskuussa 1986 Brentfordiin, mutta ura ei sielläkään lähtenyt lentoon. Tammikuussa 1987 hän pelasi lainalla Torquay Unitedissa ja lopulta saman vuoden elokuussa hän palasi Bristol Roversiin. Paluu kotikaupunkiin oli menestys. Holloway kuului seuran päävalmentaja Gerry Francisin vakiomiehistöön, ja neljän Rovers-kautensa aikana häneltä jäi väliin vain viisi sarjaottelua. Francisin lähdettyä seurasta 1991 Queens Park Rangersiin seurasi Holloway perässä. Hän edusti Queens Park Rangersia viiden kauden ajan ja oli tärkeä hahmo joukkueessa. Elokuussa 1996 Holloway palasi viimeisen kerran Roversiin, jossa lopetti pelaajauransa 1999 seuran pelaajavalmentajana. Jonas Bergqvist
NHL-seura Calgary Flames oli varannut Bergqvistin 6. kierroksella 126. pelaajana. Bergqvist lähti kaudeksi 1989–1990 Pohjois-Amerikkaan ja pelasi Flamesin joukkueessa 22 NHL-ottelua. Yhden NHL-kauden jälkeen Bergqvist palasi Eurooppaan Saksan DEL-liigaan ERC Mannheimin jokkueeseen. Mannheimista Bergqvist siirtyi takaisin Leksandiin kaudeksi 1991–1992. Bergqvistin viimeinen kausi Leksandissa oli 1997–1998. Bergqvist päätti uransa Itävallan liigassa kauteen 1998–1999. Joe Kocur
Kocur pelasi syksyllä 1996, jolloin oli ilman NHL-sopimusta, San Antonio Dragonsissa IHL:ssä ennen kuin palasi saman vuoden joulukuussa Detroit Red Wingsiin. Hän oli voittamassa Red Wingsissä Stanley Cupin mestaruutta vuosina 1997 ja 1998. Hänen viimeiseksi kaudekseen jäi kausi 1998–1999, jolla hän oli sivussa yli 40:stä ottelusta loukkaantumisten vuoksi. Joe Smith (muusikko)
Joe Smith aloitti uransa esiintymällä kotiseudullaan. 1920-luvun alussa hän toimi kiertuemuusikkona keskilännessä ja Yhdysvaltain itärannikolla. Hän soitti mm. erilaisissa pienkokoonpanoissa St. Louisissa. Hän vieraili ensimmäistä kertaa New Yorkissa vuonna 1920. New Yorkissa hän liittyi rumpali Kaiser Marshallin bändiin. Vuonna 1921 hän asettui Chicagoon. Siellä hän liittyi "Black Swan Jazz Master"-nimiseen orkesteriin, jota johti Fletcher Henderson. Smith soitti Chicagossa myös Ethel Watersin yhtyeessä. Aluksi hän soitti rumpuja, mutta Waters taivutti hänet vaihtamaan soittimekseen trumpetin, jonka soittajana hän oli osoittanut lahjakkuutta. Larry Murphy
Murphy pelasi 21-vuotisella urallaan (1980–2001) kuudessa seurassa. Kingsin lisäksi hän pelasi Washington Capitalsissa, Minnesota North Starsissa, Pittsburgh Penguinsissa, Toronto Maple Leafsissa ja Detroit Red Wingsissä. Joe Smith (muusikko)
Aktiivivuosinaan Smith esiintyi monissa teattereissa, yökerhoissa ja radioasemilla. Hän teki myös satoja levytyksiä. Pelkästään Bessie Smithin kanssa hän levytti 30 kertaa. Kova kiertue-elämä vaati ennen pitkää veronsa. Viimeisinä vuosina hänen fyysinen terveytensä alkoi horjua. Hän sairasti tuberkuloosia. Hän joutui viettämään elämänsä viimeiset neljä vuotta sairaalassa Long Islandilla. Joe Smith kuoli tuberkuloosiin parantolassa Central Islipillä, New Yorkissa 2. joulukuuta 1937. Danny Murphy
31. joulukuuta Murphy siirtyi Tottenhamiin kahden miljoonan punnan siirtokorvauksella. Ensimmäisen maalinsa uuden joukkueensa paidassa hän teki 1. lokakuuta 2006 Portsmouthia vastaan, kun ottelua oli pelattu vain 39 sekuntia. Michael Carrickin myynnin jälkeen Manchester Unitediin, Murphysta tuli Tottenhamin keskikentän yksi tärkeimmistä pelaajista. Kesällä 2007 Murphy siirtyi toiseen lontoolaiseen joukkueeseen Fulhamiin, jota hän edusti viiden kauden ajan. Hänen viimeiseksi seurakseen jäi Englannin mestaruussarjassa pelaava Blackburn Rovers. Jim Murphy
Murphyn ollessa teini-ikäinen hänen perheensä muutti Kapkaupunkiin Etelä-Afrikkaan Skotlannin vaikean taloustilanteen johdosta. Takaisin Skotlantiin hän palasi vasta 18-vuotiaana. Murphy toimi opiskelijavuosinaan tarjoilijana rahoittaakseen opiskelunsa Glasgowilaisessa Strathclyden yliopistossa, jossa hänet valittiin myös skotlantilaisen opiskelijaliiton ("National Union of Students Scotland") puheenjohtajaksi. Basile Boli
Boli edusti AJ Auxerrea vuodet 1983-1990. Tuona aikana hän pelasi Ligue 1:ssä yli 250 ottelua. Vuonna 1990 Boli siirtyi Olympique de Marseillen riveihin. Boli voitti seuran kanssa Ligue 1:n vuosina 1991 ja 1992. Kauden 1992-1993 Mestareiden liigan eli ensimmäisen kauden finaalissa AC Milania vastaan Boli teki ainoan maalin ja johdatti Marseillen 1-0-voittoon. Vuonna 1994 Boli siirtyi skottilaiseen Rangers FC:hen, jota hän edusti vain kauden ajan, ennen kuin palasi takaisin Ligue 1:een ja monacolaiseen AS Monacoon. Boli viihtyi Monacossakin vain kauden, ennen kuin siirtyi 1996 Japanin J. Leaguen Urawa Red Diamondsiin, jossa hän lopetti uransa vuonna 1997. Joey MacDonald
MacDonald saapui Calgaryyn helmikuussa 2013, ja uudessa seurassa hänen roolinsa oli selvä. Olla kakkosvahtina seuralegenda Miikka Kiprusoffille. Kiprusoff pelasi kuitenkin kauden 2012–2013 ailahtelevammin kuin yleensä ja MacDonald sai enemmän vastuuta kuin oli aiemmin ajateltu. Hän torjui Flamesin paidassa 21 NHL-ottelua, torjuntaprosentilla 90,2 % kun taas Kiprusoff pelasi 24 ottelua. Kiprusoff pelasi loistavan ottelun Flamesin kauden viimeisessä koti-ottelussa Nashville Predatorsia vastaan, joka jäi hänen viimeiseksi ottelukseen NHL:ssä. Kauden jälkeen Kiprusoff lopetti uransa. Dana Murzyn
Maaliskuussa 1991 Murzyn siirtyi Vancouver Canucksiin, joka antoi Calgarylle vaihdossa puolustaja Kevan Guyn ja hyökkääjä Ronnie Sternin. Kaudella 1993–1994 Vancouver eteni NHL:n loppuotteluihin, mutta hävisi mestaruuden New York Rangersille otteluvoitoin 3–4. Pudotuspelien avauskierroksella tulleen polvivamman vuoksi Murzyn ei pystynyt pelaamaan vuoden 1994 loppuottelusarjassa yhtään ottelua. Kaudella 1997–1998 Murzyn ehti pelata 31 ottelua ennen kuin kausi päättyi hänen osaltaan joulukuussa 1997 tulleeseen polvivammaan. Hänen viimeiseksi kaudekseen jäi kausi 1998–1999, jolla hän pelasi 12 ottelua Vancouverissa NHL:ssä ja 20 ottelua farmijoukkue Syracuse Crunchissa AHL:ssä. Bob Joyce
Joyce jatkoi uraansa vapaana agenttina ja teki pelaajasopimuksen heinäkuussa 1993 IHL:n Las Vegas Thunderin kanssa, jossa pelasi kaksi kautta. Seuraavat kaksi kautta hän pelasi saman sarjan Orlando Solar Bearsissa, jonka jälkeen syksyllä 1997 hän siirtyi pelaamaan Saksaan. Joyce pelasi Saksassa kolme kautta kolmessa eri seurassa ja voitti Saksan mestaruuden München Baronsissa keväällä 2000, jonka jälkeen hän lopetti pelaajauransa. Erik Murphy
High schoolissa Murphy pelasi koripalloa joukkueestaan melko tunnetussa St. Marksissa, joka oli kurinalainen sisäoppilaitos yli tunnin päässä Murphyjen kotoa. Etäisyys tarjosi perheen pojille ensimmäisen mahdollisuuden kokeilla myös hieman itsenäisempää elämää. St. Marksin valmentajana toimi David Lubick, jota Murphy on jälkeenpäin kiitellyt. Viimeisenä pelivuotenaan Erikin joukkueessa pelasi myös häntä kaksi ja puoli vuotta nuorempi veljensä Alex. St. Marks voitti kyseisenä vuonna alueensa mestaruuden. Tunnettu sarja ja menestynyt AAU-joukkue toivat Murphylle hyödyllistä tunnettuutta yliopistojen rekrytointiprosessiin. Jay Cutler (amerikkalaisen jalkapallon pelaaja)
Denver Broncos varasi Vanderbiltin yliopiston joukkueessa yliopistojalkapalloa pelanneen Cutlerin vuoden 2006 NFL:n varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella, 11. pelaajana. Hän pelasi Denverissä kolmen kauden ajan, kunnes tuli kaupatuksi Chicago Bearsin riveihin. Hän edusti Bearsia kahdeksan kauden ajan, kunnes toukokuussa 2017 hän ilmoitti lopettavansa pelaajauransa. Kuitenkin kolme kuukautta myöhemmin hän elokuussa 2017 hän teki yksivuotisen sopimuksen Miami Dolphinsiin, jonka pelinrakentaja Ryan Tannehill oli loukkaantunut. Joe Murphy
Murphyn uraa varjostivat jatkuvat ongelmat valmentajien ja muiden pelaajien kanssa. Uransa jälkeen Murphy on kärsinyt päihdeongelmista ja hän on elänyt vuonna 2018 tehdyn dokumenttielokuvan mukaan vuosia kodittomana Ontariossa. Joe Perry (jalkapalloilija)
Fletcher Joseph "Joe" Perry (22. tammikuuta 1927 – 25. huhtikuuta 2011) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän loi NFL-uransa San Francisco 49ersissa (1948–1960, 1963) ja Baltimore Coltsissa (1961–1962). Andrew Murray (jääkiekkoilija)
Ensimmäisellä kokonaisella NHL-kaudellaan 2008–2009 Murray teki NHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehtyään 67 runkosarjaottelussa tehot 8+3=11. Kausi 2010–2011 hänellä jäi vain 29 ottelun mittaiseksi alavartalovamman vuoksi. Heinäkuussa 2011 Murray teki vapaana agenttina vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen sopimuksen San Jose Sharksin kanssa. Hän pelasi kaudesta 2011–2012 kuitenkin valtaosan NHL:n puolella, kunnes Sharks asetti Murrayn siirtolistalle ja lähetti hänet loppukaudeksi farmijoukkue Worcester Sharksiin helmikuussa 2012. Kesäkuussa 2012 Sharks kauppasi Murrayn pelaajaoikeudet ja kesän varausvuoron Detroit Red Wingsiin vaihdossa Brad Stuartiin. Red Wings ei ollut kuitenkaan halukas pitämään Murrayta, joten hän teki vapaana agenttina vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen sopimuksen St. Louis Bluesin kanssa saman kesän heinäkuussa. Murray pelasi kauden 2012–2013 lähes kokonaan AHL-joukkue Peoria Rivermenissa ja hän sai tililleen yhden NHL-ottelun. Matthew Lombardi
Rangersista Lombardi palasi Sveitsin päsarjan Genève-Servetteen, jonka kanssa teki lokakuussa 2014 kahden vuoden sopimuksen. Lombardi pelasi yhteensä kolme kautta Genèneve-Servettessä ja pelasi niiden aikana 99 runkosarja- ja 24 pudotuspeliottelua. Hän ilmoitti vuoden 2016 lopulla lopettavansa uransa, jotta voisi olla lähempänä perhettänsä. Joel Quenneville
Lokakuussa 1990 Whalers kauppasi Quennevillen pelaajaoikeudet Washington Capitalsille rahallista korvausta vastaan. Suurin osa NHL-kaudesta 1990–1991 kului häneltä kuitenkin Capitalsin sijasta Baltimore Skipjacksin riveissä AHL-liigassa. Heinäkuussa 1991, ollessaan jo uransa ehtoopuolella, hän teki vapaana agenttina sopimuksen Toronto Maple Leafsin kanssa, mutta sen sijaan että olisi pelannut Leafsin NHL-miehistössä, hän toimi viimeisen pelikautensa ajan Toronton silloisen farmiseuran St. John's Maple Leafsin pelaaja-apuvalmentajana AHL:ssä. Kauden päätteeksi hänet nimettiin AHL:n toiseen tähdistökentälliseen. Quenneville lopetti pelaajauransa vuonna 1992. Jody Hull
Hull lopetti uransa vuoteen 2004. Hän pelasi 16 kautta kestäneellä NHL-urallaan yhteensä 831 runkosarjaottelua, joissa teki 261 tehopistettä, 124 maalia ja 137 syöttöpistettä. Pudotuspeliotteluja hän pelasi yhteensä 69, joissa teki yhdeksän tehopistettä, neljä maalia ja viisi syöttöpistettä. Hän pelasi NHL:n pudotuspeleissä vuoden 1996 lisäksi kahdeksana vuonna. Kuuden NHL-seuran lisäksi hän pelasi ammattilaisurallaan AHL-seuroissa Binghamton Whalers, Binghamton Rangers, Grand Rapids Griffins ja Binghamton Senators sekä IHL-seurassa Orlando Solar Bears. Eddie Howe
Suurimman osan urastaan Howe edusti AFC Bournemouthia. Hän pelasi seurassa vuosina 1994–2002 ja 2004–2007. Otteluita hänelle kertyi seuran paidassa 271 ja maaleja 12. Bournemouthin lisäksi Howe edusti Swindon Townia, jossa hän ei pelannut otteluakaan, sekä toiseksi korkeimman sarjatason Portsmouth FC:tä, jossa hän pelasi kaksi ottelua vuosina 2002–2004. Howe lopetti ammattilaisuransa vuonna 2007 Bournemouthin paidassa. Jim Murphy
Murphy toimi Skotlannin kansallisen opiskelijaliiton puheenjohtajana vuosina 1992 - 1994.
Vuonna 1994 hänet valittiin "National Union of Students of the United Kingdom" -opiskelijaliiton puheenjohtajaksi. Murphy toimi virassa vuoteen 1996 saakka. Jared Boll
Bollin yhdeksänvuotinen ura Blue Jacketsin riveissä tuli päätökseen heinäkuussa 2016, jolloin seura osti hänen viimeisen sopimusvuotensa ulos asetettuaan hänet ensin waivers-listalle. Muutama päivä myöhemmin hän teki vapaana pelaajana kaksivuotisen sopimuksen Anaheim Ducksin kanssa. Joe Rullier
Rullier pelasi viimeiset juniorivuotensa QMJHL:n Rimouski Océanicissa, jota edusti 1996–2000. Hän oli voittamassa viimeisellä kaudellaan sekä QMJHL:n mestaruutta että koko Kanadan juniorijärjestelmän Canadian Hockey Leaguen mestaruutta, Memorial Cupia. Rullier varattiin NHL:ään , kun Los Angeles Kings otti hänen oikeutensa 133. varausvuorolla. J. C. Watts
Vuonna 1981 Watts sai NFL-varauksen, kun New York Jets varasi hänet numerolla 213 NFL:n varaustilaisuuden kahdeksannella kierroksella. Samana vuonna hän siirtyi vapaana pelaajana kanadalaisen jalkapallon ammattilaissarjassa Canadian Football Leaguessa pelanneeseen Ottawa Rough Ridersiin. Hän edusti joukkuetta vuoteen 1986, jolloin siirtyi kesken kauden saman sarjan Toronto Argonautsiin. Tulokaskaudellaan, 1981, Watts oli johdattamassa Rough Ridersia CFL:n loppuotteluun, Grey Cupiin. Joukkue hävisi ottelun pistein 23–26 Edmonton Eskimosille, jonka pelinrakentajana toimi Warren Moon. Watts nimettiin tuona vuonna Grey Cupin arvokkaimmaksi hyökkäyspelaajaksi. Hän lopetti urheilu-uransa vuonna 1986. Johnny Pesky
Pesky pelasi viimeisen ammattilaisottelunsa Washington Senatorsissa 24. syyskuuta 1954. Hän kuitenkin jatkoi uraansa valmentajana ja on myöhemmin toiminut esimerkiksi Boston Red Soxin joukkueenjohtajana. Jarmo Myllys
Seitsemän Ruotsissa vietetyn vuoden jälkeen Jarmo Myllys siirtyi Suomeen ja Espoon Bluesiin kaudeksi 2001–02. Hän pelasi Bluesissa kaksi kautta vähäisellä menestyksellä. Bluesin jälkeen Myllys siirtyi Lappeenrantalaiseen SaiPaan kaudeksi 2003–2004. SaiPan menetettyä mahdollisuudet pudotuspeleihin, Myllys lähti Elitserienin kärkijoukkueeseen HV71:een, jossa hän tuurasi muutaman ottelun loukkaantunutta ykkösmaalivahtia. Kausi päättyi lopulta HV:n mestaruuteen. Myllys pelasi vielä yhden kauden SaiPassa, jossa hän päätti menestyksekkään uransa keväällä 2005. Winnipeg Jets (1972–1996)
Koska NHL laajentui 1990-luvulla Yhdysvalloissa, käyttökustannukset ja pelaajapalkat kasvoivat nopeasti, ja tämä oli Kanadan joukkueille kova takaisku. Kun valuuttakurssi lähestyy 1,40 Kanadan dollaria Yhdysvaltain dollarista vuonna 1996, Kanadan joukkueet joutuivat maksamaan palkkoja Yhdysvaltain dollareina ja keräämään edelleen Kanadan tuloja. Koska Winnipeg oli liigan toiseksi pienin joukkue markkinoilla (lopulta pienin Quebec Nordiquesin muutettua Denveriin vuonna 1995), ei Jets voinut pitää parhaita pelaajiaan omassa organisaatiossaan. Joukkueen kannattajat tekivät paljon hyväntekeväisyystyötä keräten varoja, jotta joukkue voitaisiin säilyttää Winnipegissä, mutta paikallisen omistajan löytäminen osoittautui toivottomaksi. Lopulta joukkueen omistaja Barry Shenkarow myi joukkueen yhdysvaltalaisille liikemiehille Richard Burkelle ja Steven Glucksternille, joiden oli alun perin tarkoitus siirtää joukkue Minnesotaan, joka oli menettänyt NHL-seura Minnesota North Starsin vuonna 1993. Lopulta seura pääsi sopimukseen, ja liikemies Jerry Colangelo halusi joukkueen siirtyvän Arizonaan ja sen nimi muutettaisiin Phoenix Coyotesiksi. Winnipeg Jets pelasi viimeisen ottelunsa NHL-jäällä 28. huhtikuuta 1996 Detroit Red Wingsiä vastaan pudotuspeleissä kotiareenallaan, jonka vierasjoukkue vei kuitenkin lukemin 4-1. Norm Maciver teki joukkueen seurahistorian viimeisen maalin. 
Historiansa aikana Jets jäädytti kaksi pelinumeroa: Bobby Hullin pelinumeron 9 ja Thomas Steenin numeron 25. Kummankin pelaajan numerot ovat edelleen poissa käytöstä myös Coyotesin seuraorganisaatiossa. Myös Jetsissä kahdeksan kautta ja Phoenixissa seitsemän kautta pelanneen puolustajan, Teppo Nummisen pelipaita on jäädytetty myöhemmin vuonna 2010. Bryan Muir
Työsulkukaudella 2004-05 Muir pelasi Ruotsin Elitserienin MoDo:ssa 26 ottelun verran ja loput 11 ottelua Suomen SM-liigassa Espoo Bluesissa. Tehopisteitä molemmissa seuroissa yhteensä kertyi 2+5=7. 193-senttinen ja 100-kiloinen puolustaja jäi siirrosta uutisoineen Iltalehden mukaan vähälle peliajalle MoDossa, kun nimekkäämpi NHL-puolustaja Adrian Aucoin liittyi joukkueeseen hiljattain. Muirin tultua Espooseen puolustaja Mika Niskanen siirtyi loppukaudeksi jönköpingiläisen HV71:n riveihin. Ministry
Ministryn viimeiseksi studioalbumiksi oli tarkoitus jäädä "The Last Sucker". Se oli myös viimeinen osa ”anti-Bush”-trilogiaa. Yhtyeen jäähyväiskiertue käynnistyi Pohjois-Amerikassa maaliskuussa 2008. Viimeisen keikkansa se soitti Dublinissa kesäkuussa, jonka jälkeen yhtye hajosi. Vuonna 2009 julkaistiin cover-albumi "Cover Up" nimellä Ministry & Co-Conspirators. Myös livealbumi jäähyväiskiertueelta julkaistiin, nimellä "Adios… Puta Madres". Connor Murphy
Phoenix Coyotes varasi Murphyn numerolla 20 . Ennen tilaisuutta NHL:n kykyjenetsijätoimisto arvioi hänet Pohjois-Amerikassa pelaavista kenttäpelaajista vasta sijalle 25.
Hänen isänsä on Philadelphia Flyersiin aikoinaan varattu uransa lopettanut puolustaja Gord Murphy, joka pelasi 14 vuoden ajan viidessä eri joukkueessa. Tällä hetkellä hän toimii Florida Panthersin apulaisvalmentajana. Stefano Modena
Kausi 1992 toi Modenalle uuden tallipaikan Jordanilta. Kausi jäi kuitenkin hänen uransa viimeiseksi. Jordan-tallin käyttämät Yamahan moottorit olivat tehottomia ja epäluotettavia, mikä takasi Modenalle kahdeksan keskeytystä ja neljä karsiutumista kilpailuista. Kauden päätösosakilpailu Australiassa toi hänelle vielä uran viimeisen MM-pisteen. Steve Eminger
Jätettyään juniorijääkiekon pelaamisen Eminger jatkoi Capitalsissa ja sen AHL-kumppani Portland Piratesissa. Vaikka Emingerin uran ennusteet olivat korkealla, hän osoittautui niitä huonommaksi. Kausi 2007–2008 oli hänen sopimuksensa viimeinen. Hän pelasi kauden aikana vain 20 runkosarjaottelua. Pudotuspeleissä Capitals oli kuitenkin tuhoutumassa vammoihin ja Eminger pantiin suureen rooliin kokoonpanossa. Näissä pudotuspeleissä Eminger löysi paikkansa ja näytti olevansa vankka puolustaja. Capitals kauppasi Emingerin ja 84. varauksensa Philadelphia Flyersille. Tilalle Philadelphia antoi ensimmäisen kierroksen varauksensa. Larry Murphy
Los Angeles Kings varasi Murphyn NHL:ään numerolla 4 vuoden 1980 varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella. Ensimmäisellä NHL-kaudellaan, 1980–81, Murphy teki kaksi liigaennätystä: hän on eniten pisteitä tulokaskaudellaan tehnyt puolustaja (76) ja eniten syöttöpisteitä tulokkaana tehnyt puolustaja (60). Ennätykset ovat edelleen voimassa. John Fox
Foxin ei tarvinnut olla kauaa työttömänä, sillä Chicago Bears palkkasi hänet päävalmentajakseen kaudelle 2015.Hänen kolmivuotinen kautensa Bearsin peräsimessä oli pettymys. Joukkue ei selvinnyt kertaakaan pudotuspeleihin ja varsinkin pelinrakentajan paikka oli tuulinen. Veteraani Jay Cutler oli epävarma ja kärsi loukkaantumisista. 2017 NFL varaustilaisuuden kakkosvaraus Mitch Trubinskyn avauskausi ei ollut menestyksekäs. Fox sai potkut kauden 2017 viimeisen pelin jälkeen. Danny Murphy
Murphy teki uransa 100. maalin Newcastle Unitedia vastaan 9. marraskuuta 2008. Jovan Kirovski
Kirovski aloitti ammattilaisuransa englantilaisessa Manchester Unitedissa, jossa hän ei kuitenkaan päässyt pelaamaan sarjaotteluita. Kesällä 1996 hän siirtyi Saksaan Borussia Dortmundiin, jossa hän kahden seuraavan kauden aikana pelasi 20 Bundesliigan ottelua. Hän voitti Mestarien liigan kaudella 1996–1997. Kirovski oli ensimmäinen ja tällä hetkellä myös ainoa yhdysvaltalainen Mestarien liigan voittanut pelaaja. Kauden 1998–1999 Kirovski pelasi lainassa 2. Bundesliigan Fortuna Kölnissä ja kauden 1999–2000 Borussia Dortmundin kakkosjoukkueessa. Kauden 2000–2001 hän edusti portugalilaista Sporting CP:tä, jossa hän pelasi viisi Primeira Ligan ottelua. Joe Murphy
Peliuran jälkeen Murphy asui useita vuosia Etelä-Amerikassa. Hän toimi kaudella 2013–2014 kanadalaisen junioriseura Alliston Coyotesin päävalmentajana, mutta erosi tehtävistään kesken kauden. Eroamisen taustalla oli Coyotesin jäähallilla sattunut välikohtaus, jonka seurauksena New Tecumsethin kunta antoi Murphylle porttikiellon kaikkiin sen omistamiin liikuntakiinteistöihin. NHL-kausi 1997–1998
Tämä oli viimeinen kausi, jolloin Toronto Maple Leafs pelasi läntisessä konferensissa. Jari Kurri saavutti kauden aikana 600 maalin rajapyykin ja lopetti uransa tähän kauteen. NHL-pelaajat saivat ensimmäisen kerran osallistua kesken kauden talviolympialaisiin. Sarjassa pidettiin silloin tauko. Hamilton Tigers
Quebec Bulldogsin viimeinen kausi NHL:ssa sujui niin huonosti, että suurin osa kannattajista hylkäsi seuran. Joukkueen omistajat paikkasivat tilanteen siirtämällä seuran Hamiltoniin. Tigersin pelaajisto oli kuitenkin jo niin vanhaa ja kokenutta, että oli selvää, että joukkue ei tulisi pärjäämään liigassa. Näin ollen NHL määräsi muut joukkueet tarjoamaan pelaajiaan Tigersille, jotta joukkue kokisi eräänlaisen nuorennusleikkauksen. Vaikka joukkue sai useita huippupelaajia, eivät sen otteet parantuneet ollenkaan. Joe Malone teki 30 maalia 20:ssä ottelussa, mutta sekään ei auttanut joukkuetta. Larry Murphy
Hän voitti 1990-luvulla neljä Stanley Cupin mestaruutta, ainoana pelaajana tuona vuosikymmenenä. Hän voitti mestaruuden Penguinsissa vuosina 1991 ja 1992 ja Red Wingsissä 1997 ja 1998. Ryan Murphy (jääkiekkoilija, 1993)
Kesäkuussa 2011 NHL-seura Carolina Hurricanes varasi Murphyn numerolla 12. Ennen varaustilaisuutta NHL:n kykyjenetsijäpalvelu arvioi hänet Pohjois-Amerikassa pelaavista kenttäpelaajista yhdeksänneksi parhaaksi. Carolinassa pelaa myös Murphyn entinen joukkuetoveri Jeff Skinner. Ryan Murphy (jääkiekkoilija, 1979)
Joulukuussa 2009 Murphy solmi Espoon Bluesin kanssa kahdeksan ottelun mittaisen koesopimuksen, mutta Murphy pelasi seurassa vain kaksi ottelua. Shaun Murphy
Kausi 2008/2009 ei käynnistynyt Murphy osalta vakuuttavasti, sillä avausturnauksessa "Northern Ireland Trophy" Murphy hävisi jo ensimmäisen ottelunsa vanhalle konkarille Dave Haroldille, joka ylsi aina finaaliin saakka haastamaan Ronnie O’Sullivanin onnistumatta kuitenkaan saavuttaa turnausvoittoa 14 vuoden tauon jälkeen. Sama toistui myös "Roewe Shanghai Masters"-, "London Royal Watches Grand Prix"- ja "Bahrain Championship" -turnauksissa, joissa Murphy hävisi ensimmäiset ottelunsa. Murphy teki kuitenkin näyttävän paluun syyskauden päättävässä "Maplin UK Championship"-turnauksessa, jossa hän kaatoi tiukassa finaaliottelussa Marco Fun erin 10-9, saavuttaen näin 7 500 ranking-pistettä ja 100 000 punnan voittoshekin. "Welsh Open" -turnauksessakin Murphy oli hyvässä iskussa ja eteni neljännesfinaaliin, jossa kuitenkin vuoden 2008 maailmanmestaruuskisoista lähtien uskomattoman hyvin esiintynyt Ali Carter pudotti hänet erin 5-3. 
Kausi 2009/2010 ei tuonut ranking-turnausvoittoja, mutta "Premier League" -kutsuturnauksessa Murphy lopetti Ronnie O’Sullivanin viiden peräkkäisen turnausvoiton putken. Kauden hyvät saavutukset tulivat avaus- ja lopetusturnauksissa. "Roewe Shanghai Masters"-turnauksessa Murphy pelasi itsensä semifinaaliin ja maailmanmestaruusturnauksessa neljännesfinaaliin. Muuten hän hävisi monessa turnauksessa jo ensimmäisen kierroksen ottelunsa. Kauden päätteeksi Murphy putosi listalla sijalle 7. Kesällä pelatussa "Rundili Wuxi Classic"-kutsuturnauksessa Murphy kuitenkin osoitti taistelijan luonteensa nousten finaalissa kovasta tappioasemasta turnauksen voittoon. Finaalissa kaatui Ding Junhui erin 9-8. 
Kausi 2010/2011 käynnistyi kesällä hyvin, sillä Murphy nousi "Rundili Wuxi Classic"-turnauksessa voittoon . Finaalissa vastassa oli Ding Junhui. Lokakuun alussa Murphy kukisti Belgiassa pelatun pienemmän ranking-turnauksen "Euro Players Tour 2":n finaalissa Matthew Couchin erin 4-2 . David Moore
Kaudeksi 1997 Moore teki sopimuksen Ykkösen Jyväskylän Jalkapalloklubin kanssa. Hän ehti pelata JJK:ssa vain viidessä sarjaottelussa ennen siirtymistään heinäkuussa saman sarjatason FC Lahteen. Syyskuussa Moore esiintyi edustuskelvottomana loppusarjan ottelussa Varkauden Työväen Palloilijoita vastaan, sillä FC Lahti ei ollut pitänyt kirjaa hänen alkukaudesta saamistaan varoituksista JJK:ssa ja Mooren olisi kuulunut kärsiä pelikiellosta kyseisessä pelissä. FC Lahti tuomittiin hävinneeksi ottelun 3–0. Morris Lukowich
Helmikuussa 1985 Jets kauppasi Lukowichin Boston Bruinsiin vaihdossa Jim Nilliin. Hän pelasi Bruinsissa kauden lopun ja muutaman ottelun syksyllä 1985 ennen kuin Los Angeles Kings poimi hänet marraskuussa 1985 riveihinsä waiver-listalta. Kingsissä Lukowich pelasi kaksi kautta, muttei onnistunut saamaan seurassa suurta roolia. Hänen NHL-uransa päättyi vuonna 1987, jolloin hän ei onnistunut enää saamaan vapaana agenttina sopimusta minkään NHL-seuran kanssa. Ennen uransa päätöstä hän pelasi vielä kauden 1987–1988 HC Meranissa Italian pääsarjassa ja kauden 1989–1990 SC Rapperswil-Jonassa Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Lukowich lopetti pelaajauransa vuonna 1990. New York Mutuals
Heikosti sujuneen kauden 1876 (kuudentena saldolla 21–35) ja heikon taloudellisen tilanteen johdosta, joukkue kieltäytyi tekemästä viimeistä pelikiertuetta länteen, jonka johdosta seura lopulta erotettiin liigasta. Seuran omistaja ja Union Groundsin haltija Cammeyer sopi Hartford Dark Bluesin pelaamisesta Union Groundsilla kaudella 1877, jolloin joukkue nimettiin Hartfords of Brooklyniksi. Tämä seura hajosi kauden 1877 päätyttyä. Cross Purposes
Pohjois-Amerikan kiertueella yhtyeen mukana olivat myös Motörhead ja Morbid Angel, ja Euroopassa yhtyettä lämmittelivät Godspeed ja Cathedral. Suomen Provinssirock-festivaaleilla soitettu konsertti jäi kokoonpanon viimeiseksi, sillä rumpali Bobby Rondinelli jätti yhtyeen sopimusongelmien takia. Lopuilla neljällä Etelä-Amerikan keikalla rumpalina tuurasi alkuperäisjäsen Bill Ward. Hän ei kuitenkaan jäänyt pysyvästi yhtyeeseen. Kiertueen jälkeen myös Geezer Butler erosi Sabbathista ja liittyi lavoille paluun tehneen Ozzy Osbournen yhtyeeseen. Butler oli tyytymätön yhtyeen musiikilliseen suuntaukseen ja jatkuviin miehistönvaihdoksiin ja heikkoon menestykseen, jotka hänen mielestään halvensivat yhtyeen mainetta, ja hänen mielestään Black Sabbath-nimi olisi tullut "laittaa lopullisesti lepoon" tuolloin. Cory Murphy
Kaudeksi 2017-2018 Murphy siirtyi Växjöstä Karlskronaan. Hän pelasi kaudella 51 ottelua ja merkkautti niissä tehot 1+14. Kauden jälkeen Murphy päätti lopettaa peliuransa ja ryhtyä Rögle BK:n apuvalmentajaksi Darren Turcotte
Turcotte edusti Hartford Whalersiä lokakuuhun 1995 asti, jolloin siirtyi juuri ennen kauden 1995–1996 alkua Winnipeg Jetsiin vaihdossa Nelson Emersoniin. Maaliskuussa 1996, kesken saman kauden, hän siirtyi San Jose Sharksiin yhdessä toisen kierroksen varausvuoron kanssa vaihdossa Craig Janneyyn. Turcotte pelasi uransa loppuvuosina myös St. Louis Bluesissa, jonne siirtyi ennen kauden 1997–1998 alkua vaihdossa Stéphane Matteauun, ja Nashville Predatorsissa, jonne siirtyi ennen kauden 1998–1999 alkua. Hän oli sivussa suurimman osan kaudesta 1999–2000 polvivamman vuoksi ja ilmoitti pelaajauransa päättymisestä vuonna 2000. Ron Francis
Francis varattiin ensimmäisellä kierroksella numerolla neljä Hartford Whalersiin vuonna 1981. Muutaman vuoden jälkeen hänet siirrettiin kesken kauden 1990–1991 Pittsburgh Penguinsiin, jossa hän pääsi pelaamaan yhdessä Mario Lemieuxin ja Jaromír Jágrin kanssa. Hän oli mukana voittamassa Penguinsin molemmat mestaruudet vuosina 1991 ja 1992. Ne jäivät Francisin uran ainoiksi Stanley Cup -voitoiksi. Kaudelle 1998–1999 Francis siirtyi Carolina Hurricanesiin, missä hänestä tuli joukkueen kapteeni. Hänen parhaaksi saavutuksekseen jäi Hurricanesin johdattaminen aina Stanley Cup -loppuotteluihin asti, joissa se hävisi Detroit Red Wingssille. Hurricanes siirsi Francisin maaliskuussa 2004 Toronto Maple Leafsiin, jossa tämä pelasi uransa loppuun asti. Hän lopetti uransa juuri ennen kautta 2005–2006. Cory Murphy
Murphy pelasi vajaan kahden kauden aikana Floridassa 57 peliä. Hän kärsi olkapäävammoista ja kaudella 2008–2009 hän ehti pelata vain seitsemän peliä Floridassa ennen siirtymistään tammikuussa Tampa Bay Lightningiin. Murphy pelasi kaksi viikkoa AHL-liigan Rochester Americansissa toivuttuaan olkapäävammasta. Tampa Bay otti puolustajan itselleen waiver-listalta. Heinäkuussa 2009 Murphy solmi kaksisuuntaisen pelaajasopimuksen New Jersey Devilsin kanssa. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi NLA:n ZSC Lionsiin. Rem Murray
Murray pelasi vuodet 1996–2004 NHL:ssä Edmonton Oilersissa, New York Rangersissa ja Nashville Predatorsissa. Kausi 1998–1999, jolloin Murray pelasi Edmontonissa, on miehen NHL-uran paras. Hän teki 78 pelissä 21 maalia ja antoi 18 maaliin johtanutta syöttöä. Murray joutui lopettamaan uransa vuonna 2005, kun hänellä diagnisoitiin harvinainen niskaongelma (yksi dystonian muodoista). Murray kuitenkin palasi kaudeksi 2005–2006, mutta ei onnistunut saamaan pelipaikkaa Detroit Red Wingsistä koeajalla. Hän pelasikin lähes koko kauden AHL-liigan Houston Aerosissa, kunnes sai loppukaudesta pelipaikan Edmontonista. Doug Bodger
Viimeisillä kausillaan Bodger teki lyhyet visiitit kolmessa eri seurassa. Joulukuussa 1997, kesken kauden 1997-1998, San Jose Sharks kauppasi Bodgerin New Jersey Devilsiin yhdessä Dody Woodin kanssa vaihdossa John MacLeaniin ja Ken Suttoniin; hän pelasi seurassa kauden loppuun. Kesäkuussa 1998 Devils kauppasi hänet Los Angeles Kingsiin vaihdossa neljännen kierroksen varausvuoroon saman kesän varaustilaisuudessa. Yhden kauden kestäneen Kings-uran jälkeen Bodger teki elokuussa 1999 rajoittamattomana vapaana agenttina 1+1-muotoisen sopimuksen Vancouver Canucksin kanssa. Bodger ei kuitenkaan onnistunut vakiinnuttamaan paikkaansa Canucks-miehistössä ja joulukuussa 1999 hänet lähetettiin farmijoukkueeseen. 14. joulukuuta 1999 Bodger ilmoitti lopettavansa pelaajauransa. Reijo Ruotsalainen
Kausi 1989–1990 New Jerseyssä oli Ruotsalaiselle paha pettymys. Joukkueessa Ruotsalaisen rooli kutistui pelkkien ylivoimatilanteiden pelaamiseen, ja runkosarjassa hän pelasi vain 31 ottelua. Maaliskuussa 1990 New Jersey myi Ruotsalaisen Edmonton Oilersiin. Ruotsalainen oli innoissaan siirrosta takaisin Edmontoniin, jossa hänestä tuli yksi johtavista pelaajista. Takavuosien tähdet Wayne Gretzky ja Coffey oli myyty pois, ja joukkueen johtavia pelaajia olivat Ruotsalaisen ohella kapteeni Mark Messier, Jari Kurri ja Esa Tikkanen. Kevään 1990 pudotuspeleissä Edmonton voitti jälleen Stanley Cup -mestaruuden, ja Ruotsalainen päätti NHL-uransa. Vielä vuonna 1998, kahdeksan vuotta viimeisen NHL-ottelun jälkeen, Edmonton kyseli vanhaa puolustajatähteään takaisin pelaamaan. Ruotsalainen pelasi Oilersissa vain kahdella kaudella, mutta siitä huolimatta hän on Oilersin historian 7. tehokkain puolustaja playoffseissa (4 maalia + 16 syöttöä, 20 pistettä 43 ottelussa). Mark Messier
Messier pelasi vielä kolme kautta New Yorkissa, ennen kuin siirtyi Vancouveriin vuonna 1997. Kaudella 1996–1997 hän pelasi Rangersissa yhdessä entisen Edmonton-joukkuetoverinsa Wayne Gretzkyn kanssa. Hän pelasi Canucksissa kolme kautta, mutta joukkue ei tänä aikana päässyt kertaakaan pudotuspeleihin. Messier palasi takaisin New York Rangersiin vuonna 2000. Messier lopetti uransa NHL:n työsulkukauden 2004–2005 jälkeen kesällä 2005. Lopettamisilmoituksen jälkeen sekä Oilers että Rangers jäädyttivät hänen pelinumeronsa. Messier teki urallaan 1 887 pistettä ja oli lopettaessaan NHL:n historian toiseksi eniten pisteitä tehnyt pelaaja Gretzkyn jälkeen. Runkosarjaotteluita Messier pelasi 1 756, eli vain 11 vähemmän kuin kautta aikojen tilaston kärkimies Gordie Howe. Patrick Mullen
Mullen teki heinäkuussa 2012 vapaana agenttina vuoden mittaisen sopimuksen Vancouver Canucksin kanssa. Hän aloitti kauden 2012–2013 osaksi NHL:n työsulunkin vuoksi AHL-joukkue Chicago Wolvesin vahvuudessa. Jo toisessa ottelussaan Mullen kuitenkin loukkasi olkapäänsä, joka vaati leikkaushoitoa ja päätti hänen kautensa. Kesäkuussa 2013 hän teki Canucksin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Mullen aloitti kauden 2013–2014 seuran uudessa farmijoukkueessa, Utica Cometsissa. Hän oli kauden päätyttyä joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja seitsemällä osumallaan, vaikka maaliskuussa 2014 Canucks kauppasi Mullenin Ottawa Senatorsiin vaihdossa Jeff Costelloon. Hän pelasi loppukauden AHL-joukkue Binghamton Senatorsin vahvuudessa. Toukokuussa hän teki Ottawan kanssa vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen jatkosopimuksen. Marc Bergevin
Marc Bergevin uran todelliset kiertolaisvuodet alkoivat kaudella 2000–2001, kun hän siirtyi Bluesista Pittsburgh Penguinsin riveihin. Pittsburghin joukkueessa pelatessaan Bergevin pelasi uransa 1000 NHL:n runkosarjaottelun 13. tammikuuta 2001 New York Islandersia vastaan. Seuraavaksi kaudeksi 2001–2002 Bergevin palasi jälleen St. Louis Bluesin riveihin. Seuraavalla kaudella 2002–2003 Bergevin pelasi ensin Pittsburgh Penguinsissa ja loppukaudella yhden ottelun Tampa Bay Lightningin riveissä. Uransa viimeisen kauden 2003–2004 Bergevin aloitti jälleen Pittsburgh Penguinsissa, mutta hänet kaupattiin runkosarjan loppuhetkillä Vancouver Canucksiin yhtä varausvuoroa vastaan.. Canucksissa Bergevin pääsi vielä pelaamaan viiden vuoden tauon jälkeen NHL:n pudotuspelejä. Vancouver Canucksin kausi päättyi kuitenkin jo ensimmäisellä kierroksella Calgary Flamesin voittaessa pudostuspelisarjan otteluvoitoin 4–3. Uran viimeisten vuosien aikana tapahtuneiden loukkaantumisen takia Marc Bergevin päätti lopettaa peliuransa 39-vuotiaana kauden 2003–2004 jälkeen. Pitkästä urasta huolimatta Marc Bergevin ei koskaan voittanut pelaajaurallaan Stanley Cup-mestaruutta. NHL
Vuonna 1924 Pacific Coast Hockey Association eli PCHA kaatui, ja sarjan viimeiset joukkueet siirtyivät Western Canada Hockey Leagueen. WCHL oli kuitenkin lyhytaikainen sarja, joka pysyi koossa vain viisi vuotta. WCHL:n kaaduttua jäljelle jäi vain NHL. Victoria Cougars oli viimeinen NHL:n ulkopuolinen seura, joka voitti Stanley Cupin. Muiden sarjojen kaaduttua NHL levittäytyi myös Yhdysvaltoihin, koska siellä ei enää ollut omaa sarjaa. Jeremy Roenick
Roenick pelasi viimeiset kaksi kauttaan San Jose Sharksissa ja ilmoitti uransa lopettamisesta 4. elokuuta 2009. Mariusz Czerkawski
Czerkawski varattiin NHL:ään vuoden varaustilaisuudessa. Pitkän NHL-uransa aikana Czerkawski pelasi muun muassa Boston Bruinsissa, Edmonton Oilersissa ja New York Islandersissa. Kaudella 1999–2000 hän pääsi pelaamaan NHL:n tähdistöottelussa. Euroopassa hän pelasi muun muassa Djurgårdenissa ja Kiekko-Espoossa. Hän kuului myös Puolan maajoukkueen avainpelaajiin. Hän oli mukana maajoukkueessa useissa arvoturnauksissa. Czerkawski lopetti uransa vuonna 2008. Jarmo Myllys
San Jose Sharks perustettiin kaudeksi , ja Myllys siirtyi sinne muutaman muun North Stars -pelaajan kanssa . Hän pelasi sarjassa viimeisenä olleessa tulokasseurassa 27 ottelua, joista vain kolme päättyi voittoon. Lopulta Myllyksen pelaajaoikeudet myytiin Toronto Maple Leafsiin. Sen sijaan, että hän olisi jatkanut läpimurron yrittämistä NHL:ssä, hän päätti palata kauden lopuksi Suomeen pelaamatta ollenkaan Torontossa. Mike Stapleton
Syyskuussa 1992 Stapleton siirtyi vapaana agenttina Pittsburgh Penguinsiin, joka oli voittanut kahtena edellisenä keväänä Stanley Cupin. Stapletonin edellisen kauden joukkue Chicago Blackhawks pelasi kevään 1992 Stanley Cup -finaalissa Penguinsia vastaan, muttei Stapleton pelannut niissä. Blackhawksin jälkeen hän vakiinnutti paikkansa NHL:ssä ja pelasi siellä täysiä kausia, eikä saanut enää farmikomennuksia. Toisella Penguins-kaudellaan 1993–94 Penguins asetti Stapletonin siirtolistalle, josta Edmonton Oilers nappasi hänet helmikuussa 1994. Elokuussa 1995 Stapleton siirtyi vapaana agenttina Winnipeg Jetsiin. Kausi 1995–96 oli Jetsille viimeinen, sillä seura muutti sen jälkeen Arizonan Phoenixiin ja muutti nimensä Phoenix Coyotesiksi. Stapleton edusti Coyotesia kolme kautta kevääseen 1999 asti, jonka jälkeen hän siirtyi Atlanta Thrashersiin. Koska Thrashers oli uusi joukkue NHL:ssä, niin Stapleton siirtyi sinne täydennysvarauksessa. Stanley Matthews
Stanley Matthews edusti ammattilaisena Stoke Cityä 1932–1947 ja 1961–1965. Blackpool FC:n joukkueessa hän oli tällä välillä 1947–1961. Hän pelasi siis ammattilaisena 50-vuotiaaksi asti. Matthews pelasi ensimmäisen ottelunsa Englannin liigassa 19. maaliskuuta 1932 Bury FC:ta vastaan ja viimeisen ottelunsa 6. helmikuuta 1965 Fulhamia vastaan. Hänen pelipaikkansa oli käytännöllisesti katsoen aina keskikentän oikea laita. Ammattilaisuran parhaaksi saavutukseksi jäi Englannin Cupin voitto vuonna 1953. Vuosina 1948 ja 1951 Matthewsin edustama Blackpool FC oli ollut Cupin finaalissa häviävänä osapuolena. Vuoden 1951 tappion jälkeen jo 36 -vuotias Matthews oli ollut varma, että hän vielä kerran pelaa Cupin finaalissa. Isä oli kuolinvuoteellaan sanonut, että älä lopeta pelaamista ennen kuin voitat cup-finaalin Wembley Stadiumilla. Alex Murphy
Elokuussa 2017 Murphy siirtyi ammattilaiseksi Eurooppaan, suomalaiseen Joensuun Katajaan. Jari Kurri
Kurrin ja Edmontonin sopimus päättyi vuonna 1990, mutta Edmonton omisti yhä hänen NHL-oikeutensa. Kahden vuoden takainen Wayne Gretzkyn kauppaaminen Los Angelesiin oli kuitenkin osoittanut myös Kurrille, ettei pelipaikka NHL-seurassa olisi itsestäänselvyys. Hän oli päättänyt, että vuoden 1990 mestaruusvuosi olisi ollut hänen viimeinen kautensa Edmontonissa. Neuvottelut siirtymisestä muihin seuroihin, lähinnä Los Angeles Kingsiin, kariutuivat kuitenkin valmentaja Glen Satherin tiukkuuteen. Sather ja Edmontonin johto eivät halunneet luopua Kurrista, joka oli kuitenkin tehnyt päätöksensä seuran jättämisestä. Koska Edmonton esti hänen siirtonsa NHL:n sisällä, hän teki sopimuksen Italian Serie A:ssa pelanneen HC Devils Milanon kanssa kaudeksi 1990–1991. Italiassa Kurri pelasi 30 runkosarjaottelua tehopistein 27+48=75, ja HC Devils Milano saavutti kauden päätteeksi pronssia. Erik Murphy
1. marraskuuta 2014 järjestetyssä NBA:n kehitysliigan varaustilaisuudessa Murphy varattiin nopeasti, kun Austin Spurs varasi hänet ensimmäisen kierroksen kolmantena pelaajana. Kymmenentenä pelaajana varattiin toinen suomalaislaituri, Joonas Cavén. Suomalaiset olivat maansa ensimmäiset D-leagueen varatut pelaajat. Murphy osallistui Spursin harjoitusleirille, jonka perusteella seura valitsi 12 pelaajan D-liigajoukkueensa. Murphy valittiin joukkueeseen, ja hän teki D-liigadebyytissään 11 pistettä, otti kuusi levypalloa ja antoi neljä syöttöä. Murphy pelasi Spursissa hyvin: muun muassa helmikuun lopulla hän teki ottelussa Santa Cruz Warriorsia vastaan 31 pistettä ja otti 19 levypalloa. Spurs voitti divisioonansa ja ensimmäisellä pudotuspelikierroksella Bakersfield Jamin 2–1-otteluvoitoin. Murphy teki ottelusarjan ratkaiseessa pelissä 26 pistettä ja 18 levypalloa. Konferenssifinaaleissa Spurs sai vastaansa Santa Cruz Warriorsin, joka voitti otteluparin 1–2-voitoin ja vei lopulta sarjan mestaruuden. Etenkin erinomaisen kevään D-leaguessa pelanneen Murphyn koko kauden tilastolukemat olivat 11,8 pistettä, 6,6 levypalloa ja 1,6 syöttöä ottelua kohden. Cory Murphy
Cory Murphy (s. 13. helmikuuta 1978 Kanata, Ontario) on kanadalainen, vuonna 2018 pelaajauransa lopettanut jääkiekkopuolustaja, joka pelasi viimeksi SHL-joukkue Karlskrona HK:ssa. Gord Murphy
Murphy pelasi juniorijääkiekkoa Don Mills Flyersissä. OHL:n Oshawa Generals kiinnostui hänestä ja hän siirtyi Oshawaan vuonna 1984. Murphy pelasi Oshawassa kolme kautta vuosina 1984–1987. Philadelphia Flyers kiinnostui hänestä ja varasi hänet kesällä 1985 vuorolla 189. Oshawa eteni Memorial Cupin loppuotteluihin vuonna 1987, jonka jälkeen Murphy siirtyi ammattilaiseksi. Hän pelasi ensimmäisen ammattilaiskaudellaan (1987–1988) Philadelphian farmijoukkueessa Hershey Bearsissa, joka voitti samalla kaudella AHL:n mestaruuden. Rhys Murphy
Hän pelasi Wimbledonin akatemiassa ennen siirtymistään Arsenaliin. Hän viimeisteli myös 17 maalia 21 ottelussa Arsenal Akatemia -joukkueelle kaudella 2006-2007. Murphy siirtyi Brentfordiin kolmen kuukauden lainasopimuksella 24. marraskuuta 2009. Hän siirtyi Gillinghamiin vuonna 2018. Gilbert Brulé
Marraskuussa Brulé teki loppukauden 2013–2014 kattavan esisopimuksen KHL-joukkue Metallurg Magnitogorskin kanssa. Hänen siirtonsa kuitenkin kariutui viime hetkellä, kun Brulé teki Coyotesin kanssa vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen sopimuksen. Hän pelasi pääasiassa NHL:n ja AHL:n välillä ja sai Coyotesissa tililleen kolme ottelua. Joulukuun 2013 lopulla Brulé ei enää suostunut siirtymään farmiin, joten seura lopulta hyllytti hänet. Brulé ilmoitti tammikuun 2014 alussa, pian 27 vuotta täytettyään lopettavansa koko pelaajauransa. Coyotesin toimitusjohtaja Don Maloneyn mukaan häntä kiinnosti ura palomiehenä. Joe Murphy
Murphyn varasi NHL:ään Detroit Red Wings varausnumerolla vuonna . Murphy pelasi parhaat vuotensa Edmonton Oilersissa, mutta edusti tämän lisäksi lukuisia muita joukkueita. Hänen viimeiseksi seurakseen jäi Washington Capitals, joka antoi hänelle potkut vuonna 2001. Murphy pelasi NHL:ssä 779 runkosarjan ottelua tehoilla 233 maalia sekä 295 maalisyöttöä. Playoffseissa hän pelasi 120 ottelua ja teki 34 maalia ja 43 maalisyöttöä. Hän teki parhaalla NHL-kaudellaan 82 pistettä (35+47). Erik Murphy
Kesäliigan jälkeen Murphy kaupattiin LeBron Jamesin tähdittämään Cleveland Cavaliersiin yhdessä John Lucas III:n ja Malcolm Thomasin kanssa. Vaihdossa Jazz sai Carrick Felixin, vuoden 2015 varaustilaisuuden toisen kierroksen varausvuoron ja rahaa. Cavaliersin tarkoituksena oli tehdä tilaa Kevin Loven saamiseksi joukkueeseen, mikä myös onnistui. Murphylle suunniteltiin Clevelandissa roolia joukkuessa, mutta hänet liitettiin pelaajakauppaan, jonka myötä hän siirtyi Boston Celticsiin. Kaupassa Bostoniin siirtyivät Murphyn lisäksi Dwight Powell, Thomas ja Lucas sekä kaksi varausvuoroa. Cleveland sai vaihtokaupassa Keith Bogansin ja kaksi toisen kierroksen varausvuoroa. Murphyn pelipaikka Celticsin NBA-joukkueessa oli tiukassa Celticsin supistettua kokoonpanoaan sarjaa varten. Vaihtoehtona pidettiin myös Murphyn siirtymistä NBA:n kehitysliigaan tai Eurooppaan. Bostonin joukkueesta ei lopulta löytynyt Murphylle pelipaikkaa, ja lokakuussa 2014 hänet asetettiin waivers-listalle, josta häntä ei poimittu. Ryan Murphy (jääkiekkoilija, 1993)
Murphy aloitti pelaajauransa 16-vuotiaana Kitchener Rangersissa. Ensimmäisellä kaudellaan hän teki 39 pistettä 62 ottelussa. Hänen silloinen pakkiparinsa John Moore varattiin Columbus Blue Jacketsiin vuonna . Rangers eteni OHL:n pudotuspelien kolmannelle kierrokselle, ja Murphy keräsi sieltä upeasti 17 pistettä 20 ottelussa. Dave Mustaine
Metallicaan liityttyään Mustainen päihdeongelma oli paisunut jo mittavaksi. Metallica keikkaili ahkerasti, ja pääsi lopulta levyttämään demon. "No Life til’ Leather" -nimen saanut demonauha levisi nopeasti, ja Metallican maine alkoi kasvaa. Mustaine nauhoitti Metallican kanssa myös kaksi muuta demonauhaa, "Power Metal" joista toinen, livedemo "Metal Up Your Ass" jäi hänen viimeisekseen yhtyeen riveissä.