Missä Siltalan pehtoori -elokuvaa kuvattiin?
Siltalan pehtoori (vuoden 1934 elokuva)
"Siltalan pehtoori" kuvattiin kesällä ja syksyllä 1934. Sateinen kesä viivästytti teoksen valmistumista. Siltalaa esitti Laakspohjan kartano Lohjan maalaiskunnassa. Lisäksi kuvattiin Hollolassa, Tuusulassa ja Messukylässä. Sisäkuvia otettiin Laakspohjan kartanon puimahuoneessa. Studiona oli Vironkadun studio Helsingissä. Siltalan pehtoori (vuoden 1934 elokuva)
Elokuvan naispääosan esittäjä on aikakauden suuri elokuvatähti Hanna Taini. Kreditoimattomana sisäkkönä näyttelee vuoden 1934 Miss Suomi Anna-Liisa Fahler. Elokuvaa kuvattiin Lohjalla Laakspohjan kartanossa. Elokuva rikkoi ensimmäisenä suomalaisena elokuvana miljoonan katsojan rajan.
Siltalan pehtoori (vuoden 1953 elokuva)
Kartanossa on vieraita, kuten paroni ja paronitar Silfversköld, kamreeri Suvanto, ruustinna Hanell ja ennen kaikkea luutnantti Mandelcrona, jonka on määrä periä 20 miljoonaa markkaa, ellei Lilli suostu naimisiin hänen kanssaan. Lilli pitää Mandelcronasta ystävänä, mutta torjuu romanttiset lähentelyt. Kurt alkaa järjestää Siltalan asioita siten, että Mandelcrona saa perintörahansa. Valloittaja (elokuva)
Elokuva kuvattiin Utahissa lähellä paikkaa, jossa on tehty ydinkokeita. Paikalta tuotiin myös saastunutta maata Hollywoodiin studiokuvauksia varten. Monet elokuvan tekemiseen osallistuneet henkilöt, mukaan lukien ohjaaja Dick Powell ja päärooleista vastanneet John Wayne, Susan Hayward, Agnes Moorehead ja Pedro Armendáriz, sairastuivat ja kuolivat myöhemmin syöpään. Armendáriz ampui itsensä syövän ehdittyä terminaalivaiheeseen. Kaikkiaan noin 220 elokuvan tekoon osallistuneesta henkilöstä vuoteen 1980 mennessä ainakin 91 sairastui ja 46 kuoli, joskin osalla syövän syntyyn saattoivat vaikuttaa myös muut tekijät. Luvuissa eivät ole mukana statisteina mongoliratsastajia esittäneet noin 300 alkuperäisamerikkalaista paiutea jotka saivat ratsastamisesta syntyneen hiekkapölyn mukana hyvin suuren säteilyannoksen. Ponterosa
"Ponterosa" oli ainoa Suomessa vuonna 2001 tehty elokuva, joka ei saanut valtion elokuvasäätiöltä julkista tukea. Elokuvassa on käytetty rahoittajina sponsoreita. Elokuva kuvattiin Digital Betacam -videoformaatilla ja sitä kuvattiin Kirkkonummella, Helsingissä, Vantaalla ja Ahvenanmaalla. Uskollinen puutarhuri
Elokuvaa kuvattiin Keniassa Loiyangalanin kaupungissa sekä Nairobin slummissa Kiberassa. Olosuhteet vaikuttivat suuresti näyttelijöihin ja kuvausryhmään, ja he perustivat säätiön Constant Gardener Trust kehittämään alueen peruskoulutusta. Weisz, Fiennes ja le Carré ovat järjestön suojelijoita. Eulalia-täti
"Eulalia-täti" kuvattiin syksyllä 1940. Kuvauspaikkoina olivat Uusikaupunki ja Helsinki (Yrjönkadun uimahalli, Suurkirkko, Eduskuntatalo, Postitalo). Studiona toimi Oy Eloseppo Ab:n studio Pikku Satamakatu 6:ssa Helsingin Katajanokalla. Criminal (vuoden 2016 elokuva)
"Criminalin" kuvaukset alkoivat Lontoossa 4. syyskuuta 2014. Lontoossa elokuvan kuvauspaikkoina olivat Croydonin, Tower Hamletsin, Camdenin ja Kingston upon Thamesin kaupunkipiirit. Croydonissa elokuvaa kuvattiin Croydon Collegessa. Tower Hamletsissa elokuvan kuvauspaikkana oli Whites Row’n pysäköintialue Spitalfieldsin kaupunginosassa. Camdenissa elokuvan kuvauspaikkana oli Bloomsburyn kaupunginosa, jossa elokuvaa kuvattiin Lontoon yliopistoon kuuluvan SOAS:n kirjastossa. Kingston upon Thamesissa elokuvaa kuvattiin King’s Road -kadulla. Lontoon lisäksi elokuvaa kuvattiin Camber Sandsin rannalla Camberin kylässä East Sussexissa, Blackbushe Airportin lentokentällä Yateleyn kunnassa Hampshiressa ja eräällä Britannian kuninkaallisten ilmavoimien asemalla, joka sijaitsee lähellä St Athanin kuntaa Vale of Glamorganissa, Walesissa. Millennium Filmsin lisäksi elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat BenderSpink, Campbell-Grobman Films ja Lionsgate. "Criminalin" budjettina oli 31,5 miljoonaa dollaria. Hanna Taini
Hanna Tainin uran merkkipaalu oli marraskuussa 1934 ensi-iltansa saanut "Siltalan pehtoori". Taini näytteli elokuvan naispääosan, Siltalan valtiattaren Lilli Lindin roolin. Miesvastanäyttelijä, itse Siltalan pehtoori oli Jalmari Rinne. Risto Orkon ohjaama kartanokomedia oli yleisömenestys: lähes miljoona katsojaa. Tainista tuli elokuvayleisön suosikki, vaikka hänen suorituksensa taiteellinen taso jäi vaatimattomaksi. Satalinnan sairaala
Vuosina 1931–1932 Satalinnassa kuvattiin parantolan elämästä kertovaa lyhytelokuvaa. Maila Talvio kirjoitti kuvausten innostamana käsikirjoituksen pitkää kokoillan elokuvaa varten. Osittain Satalinnassa kuvattu Suomi-Filmin ja Suomen Filmiteollisuuden yhdessä tuottama valistuselokuva "Ne 45000" sai ensi-iltansa vuonna 1933. Talvio julkaisi käsikirjoituksen myös samannimisenä romaanina. Vuonna 2006 Timo Koivusalo kuvasi Satalinnassa elokuvaa "Kalteva torni". Titanic (vuoden 1943 elokuva)
Elokuva kuvattiin Itämerellä "Cap Arcona" -laivalla. Elokuva sai ensi-iltansa saksalaisten miehittämässä Pariisissa, mutta propagandaministeri Joseph Goebbels kielsi elokuvan pian sen ensi-illan jälkeen, sillä hänestä elokuvassa esiintyvä matkustajien paniikki muistutti liiaksi saksalaiskatsojia heidän pelostaan liittoutuneiden pommituksia kohtaan. Osaa elokuvan kohtauksista hyödynnettiin vuonna 1953 valmistuneessa elokuvassa "Titanicin kohtalonyö". Siltalan pehtoori (vuoden 1934 elokuva)
Televisioesitysten yhteydessä "Siltalan pehtoori" sai miljoonayleisön toisella esityskerrallaan syyskuussa 1979. Elokuvan suosio perustui romanttisen päätarinan lisäksi myös sen sisältämään kansanomaiseen tilannekomiikkaan ja lauluihin. Elokuvan kansainvälinen menestys jäi Suomi-Filmin odotuksia pienemmäksi, sillä se onnistuttiin ilmeisesti myymään vain Viroon ja Norjaan. Ski Patrol
Elokuvan ulkokohtaukset kuvattiin Kaliforniassa. Elokuva tehtiin Universalin halpatuotantolinjalla, eli se on niin sanottu b-elokuva. Nopeana pidetty ohjaaja Landers teki ohjauksia eri studioille, ja hänen arvostuksensa on noussut 2000-luvulla. Kuvaaja Milton R. Krasnersta tuli myöhemmin Hollywoodin huippuammattilaisia. Cyborg
Elokuva kuvattiin Pohjois-Carolinan Castle Haynessa ja Wilmingtonin DEG Film Studiosilla, sekä Kalifornian Imperial Countyssä. Suomi-Filmi
Suomi-Filmin pääohjaaja ja tuotantopäällikkö Risto Orko ohjasi "Siltalan pehtoorin" vuonna 1934, ja elokuvan suuren yleisönsuosion ansiosta yhtiön toimintaa voitiin jatkaa. Seuraavana vuonna yhtiöön palkattiin toiseksi ohjaajaksi venäläissyntyinen Valentin Vaala, joka ohjasi yhtiössä vuosina 1935–1963 yhteensä 39 pitkää elokuvaa. Muita Suomi-Filmin kuukausipalkalla
olleita ohjaajia olivat muun muassa Orvo Saarikivi, Ilmari Unho ja Hannu Leminen. Viimeisin yhtiön valmistama elokuva on neuvostoliittolaisten kanssa tehty "Tulitikkuja lainaamassa" vuodelta 1980. Sen jälkeen Suomi-Filmi on toiminut lähinnä laboratorio- ja teatteritoiminnassa. Suomi-Filmin elokuvat ovat saatavissa VHS:llä ja DVD:llä. Jalmari Rinne
Vuonna 1932 Rinne muutti perheineen Helsinkiin. Hän sai kiinnityksen jo ennestään tutulle Kansan Näyttämölle, jossa muodosti suositun operettiparin entisen kälynsä Eine Laineen kanssa. Laine oli ollut naimisissa Einari Rinteen kanssa. Suosikkiparin ensimmäinen operetti oli "Rakkauden laulu", jossa basso-baritoni Jalmari Rinne joutui venyttämään äänensä korkeusrajalle. Vaimonsa Anni Aiton kanssa Rinne näytteli muun muassa Serpin näytelmässä "Lapsellinen pankinjohtaja", josta molemmat saivat hyvät arvostelut "Helsingin Sanomissa". Rinne tosin vältti kaikenlaisten arvostelujen lukemista. Keväällä 1934 syntyi Rinteen ja Aiton kuopus Taneli. Saman vuoden kesällä Rinne oli miespääosassa suuren suosion saavuttaneessa elokuvassa "Siltalan pehtoori" vastanäyttelijänään Hanna Taini. Helsingin Kansanteatterissa Koiton talossa vuonna 1935 hän tapasi ensimmäisen kerran Ansa Ikosen, joka katsoi häntä ”suurilla silmillään ihaillen”. Rinne oli näyttämön operettisankari ja Ikonen lauloi kuorossa. Ansa Ikonen oli syntynyt Pietarissa joulukuussa 1913, joten hän oli Rinnettä 20 vuotta nuorempi. Rinne kuului Ikosen vanhempien ikäluokkaan. Rinteellä oli uskollisen aviomiehen maine, joten hänen ”lankeamisensa” Ikoseen oli järkytys monille – ei kuitenkaan Anni Aitolle, joka muutti lapsineen takaisin Turkuun. Hirttämättömät
Hirttämättömät on vuonna 1971 julkaistu suomalainen Spede Pasasen Vesa-Matti Loirin kanssa ohjaama road movie -elokuva. Elokuva on jatkoa vuonna 1970 julkaistulle elokuvalle Speedy Gonzales – Noin 7 veljeksen poika. Elokuva on kuvattu suurimmilta osin Porvoon maalaiskunnan Sondbyn hiekkakuopassa, joka esittää hiekkaerämaata. Pont-Neufin rakastavaiset
Elokuvaa kuvattiin Pariisissa Pont Neufin sillalla, kun se oli korjattavana. Silta ehti valmistua ennen kuin elokuvan kuvaukset saatiin päätökseen, ja se aiheutti budjettiongelmia, ja katsojamäärät jäivät vähiin. Caraxin ohjaajan ura oli sen jälkeen pitkään katkolla. Siltalan pehtoori (vuoden 1953 elokuva)
Televisiossa "Siltalan pehtoori" esitettiin ensimmäisen kerran 24. maaliskuuta 1969. Finnkino Oy on julkaissut elokuvan myös DVD:nä. Elokuva on mustavalkoinen. Going to Kansas City
Elokuvaa kuvattiin Suomessa sekä Kanadassa Montrealissa, Clarencevillessa ja Saint-Jean-sur-Richelieussa. Elokuvaa ei kuitenkaan ole esitetty elokuvateattereissa Suomen ulkopuolella ja TV-levitykseenkin se on kelvannut vain Kreikassa, Espanjassa ja Brasiliassa. Hiljaisuus (suomalainen elokuva)
Elokuvaa on kuvattu pääosin Kainuussa, Porvoossa, Inkoossa ja Lappeenrannan Ylämaan (muun muassa Pätärin talomuseon pihapiirissä) seudulla kolmessa osassa vuoden 2011 aikana. Elokuvan budjetti oli 1,5 miljoonaa euroa, ja siinä on mukana noin 200 avustajaa. Mukana olivat myös S.A. Aatu ja Hauska-Ponsi, Niinisalon ratsastajien suomenhevoset, joilla on takana noin 20 elokuvaa ja televisiotuotantoa. Miami
Syksyllä 2001 Miamissa kuvattiin elokuvaa Adaptation. Miamiin sijoittuvat myös rikossarjat sekä Dexter, tosin C.S.I. Miamia ei ole kuvattu Miamissa. Elokuva Scarface (1983) sijoittuu Miamiin, ja on osittain kuvattu Miamissa. 1980-luvun suosittu televisiosarja Miami Vice on kuvattu lähes kokonaan Miamissa. Toinen 1980-luvun hittisarja Tyttökullat sijoittuu myös Miamiin ja myös tv-sarja O.C.:ssä on vierailtu Miamissa. Videopeli n pelialue perustuu Miamin alueeseen. Miamissa kuvataan myös ohjelmaa Miamin tatuointitarinat (Miami Ink). Myös Pako-sarjan (Prison Break) 4. tuotantokautta on kuvattu osin Miamissa. Mordor
Peter Jacksonin ohjaamassa "Taru sormusten herrasta" -elokuvatrilogiassa Mordor kuvattiin Uudessa Seelannissa, kuten myös muut elokuvien paikat. Osa paikoista, kuten Barad-dûr ja Cirith Ungolin torni, toteutettiin pienoismalleilla ja tietokoneanimaatiolla. "" Tuomiovuorena käytettiin Mount Ngauruhoe -tulivuorta. "Kuninkaan paluussa" Mordorin mittasuhteita on muuteltu, esimerkiksi Barad-dûr näkyy Mustalta Portilta, vaikka niiden välissä on satojen kilometrien välimatka, ja kaiken lisäksi vuoria. Riipukset
Ympäri Ranskaa päämäärättömästi matkustavat Jean-Claude ja Pierrot (Gérard Depardieu ja Patrick Dewaere) ovat nuoria pikkurikollisia, joita tyrehtymätön sukupuolinen halu ajaa ahdistelemaan lähes kaikkia näköpiiriin osuvia naisia iästä riippumatta. Rahat ajelehtivaan elämäntyyliin he saavat lähinnä ryöstelyllä, ja paikasta toiseen siirtyminen hoituu varastamalla jokin ajoneuvo. Kolmanneksi pyöräksi parivaljakkoon liittyy kauneussalongissa työskentelevä Marie-Ange (Miou-Miou). Onnettomien yhteensattumien takia kolmikko joutuu etsintäkuulutetuksi murhasta, jota he eivät tehneet.
"Riipukset"-elokuvan kuvaukset alkoivat 16. elokuuta 1973 ja päättyivät 24. lokakuuta 1973. Elokuvan kuvauspaikkoina olivat Ranskassa Valencen kaupunki Drômessa, Guilherand-Grangesin kunta Ardèchessa, Rouenin kaupunki Seine-Maritimessa, Col d’Izoardin sola Hautes-Alpesissa, Cucqin ja Le Touquet-Paris-Plagen kunnat Pas-de-Calais’issa, Caenin kaupunki ja Luc-sur-Merin kunta Calvadosissa ja Veuvey-sur-Ouchen ja Beaunen kunnat sekä Thorey-sur-Ouchen kunnan Pont-d’Ouchen kylä Côte-d’Orissa. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat C.A.P.A.C., S. N. Prodis ja UPF. Casino Royale (vuoden 2006 elokuva)
Elokuvaa kuvattiin Bahamalla, Italiassa, Tšekissä ja Britanniassa. Elokuvan tekemisen aikana useimmat Britanniassa kuvatuista kohtauksista toteutettiin Albert R. Broccoli 007 Stage -studiolla, mutta heinäkuussa 2006 syttyneesä tulipalossa studio kärsi pahoja vaurioita, joskin palolla ei ollut vaikutusta kuvausten aikatauluun. Bahamalla kuvatut kohtaukset kuvattiin hylätyssä lentotukikohdassa Paradise Islandilla. Casino Royale -kasinon kohtaukset kuvattiin Grandhotel Pupp -nimisessä loistohotellissa Tšekin Karlovy Varyssa. Erään toimintakohtauksen kuvausten aikana Craig loukkaantui ja menetti kaksi hammasta. "Casino Royale" on tähän mennessä toiseksi kallein tuotettu Bond-elokuva. Asphalte
Pariisilaisessa lähiötalossa seurataan kolmea tarinaa kuuden toisilleen tuntemattoman ihmisen yllättävästä kohtaamisesta: pääseekö valokuvaaja Sternkowitz (Gustave Kevern) ylös pyörätuolista ja pystyykö hän löytämään rakkauden yöhoitajan (Valeria Bruni-Tedeschi) kanssa? Onnistuuko hyljeksitty teini-ikäinen Charly (Jules Benchetrit) auttamaan takavuosien tähtinäyttelijää (Isabelle Huppert) saamaan taas elokuvaroolin? Ja mitä tapahtuu John McKenzielle (Michael Pitt), amerikkalaisastronautille, joka putoaa taivaalta talon katolle ja pääsee luottavaisen rouva Hamidan (Tassadit Mandi) huolehdittavaksi?
"Asphalten" kuvaukset alkoivat 15. joulukuuta 2014 ja päättyivät 6. helmikuuta 2015. Elokuva kuvattiin Colmarin kaupungissa Haut-Rhinin departementissa. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat La Caméra Deluxe, Maje Productions ja Single Man Productions. "Asphalten" virallinen traileri julkaistiin 17. elokuuta 2015. Liskojen yö (elokuva)
Kun ohjaaja Huston oli käynyt syyskuussa 1962 Puerto Vallartassa, hän oli ostanut 30 000 dollaria maksavan talon ihastuttuaan alueen kalastukseen. Elokuva myös laittoi pienen Puerto Vallartan kalastajakylän kartalle. Puerto Vallartalla ei ollut edes säännöllistä lentoliikennettä ennen kuin Huston kuvasi elokuvan siellä. Nykyään Puerto Vallarta on suosittu lomakohde. Vihtori ja Klaara (Teuvo Tulion elokuva)
"Vihtori ja Klaara" kuvattiin alkukesällä 1939 Helsingissä. Ulkokuvien ympäristönä oli ennen kaikkea Töölö, esimerkiksi Välskärinkatu Taka-Töölössä. Myös Kluuvissa Hallituskadulla kuvattiin. Studiona käytettiin Vanhankaupungin Nuorisoseuran taloa. Silta (vuoden 1999 elokuva)
Silta ("Un pont entre deux rives") on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut Frédéric Auburtinin ja Gérard Depardieun ohjaama ranskalainen elokuva.1960-luvun Normandiassa kaunis ja järkevä kotirouva Mina menee 15-vuotiaan poikansa kanssa katsomaan West Side Story -elokuvaa. Siellä hän tapaa miehen, johon rakastuu. Pian aviomies saa töitä muualta ja alkaa viettää viikot poissa kotoa. Lopulta Mina muuttaa kotoa uuden rakkautensa luo. Il conquistatore di Atlantide
"Il conquistatore di Atlantide" on kuvattu Techniscope-laajakangastekniikalla Technicolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa sekä ulkokuvien osalta Egyptissä. Sitä on pidetty Vittorio Cottafavin "Herkules – Atlantiksen valloittajan" jäljitelmänä, mutta todellisuudessa elokuvilla on vain vähän yhteistä. Teräsmies elokuvissa
Elokuvia kuvattiin New Yorkissa (Teräsmies-elokuvien Metropolis), Kanadassa (Smallville-kohtaukset) ja Lontoossa "Pine Woodin" elokuvastudioilla. Elokuvat kuvaavat nk. "hopeakauden" (Silver Age) Teräsmiehen seikkailuja: hopeakausi sijoittui sarjakuvissa 1950-luvun alkupuolelta aina vuoteen 1986 asti, ja kyseisen ajan Teräsmies oli huomattavasti voimakkaampi kuin nykyinen (Post-Crisis) Teräsmies. Salaviinanpolttajat
Elokuvan kuvaukset aloitettiin maaliskuussa 1907 Helsingin Mäntymäellä. Kuvauksia tehtiin myös Alppilassa. Kuvausten alkuvalmistelut sujuivat Oscar Lindelöfin ja Teuvo Puron mukaan talkoohengessä. Viinapannua esittänyt kuparikattila lainattiin museosta ja sika Helsingin teurastomosta sekä muuta rekvisiittaa Kansallisteatterista. Mäntymäki oli valittu kuvauspaikaksi, koska siellä toivottiin olevan tarpeeksi lunta talvinäkymää varten. Herra ja ylhäisyys
"Herra ja ylhäisyys" kuvattiin kesällä 1943. Ulkokuvat otettiin Vihdin Nummelassa, jonne lavastettiin meksikolaiset tapahtumapaikat. Nummelan lentokentälle pystytetty meksikolaiskaupungin lavastus oli Suomen elokuvahistorian siihen asti suurisuuntaisin. Jatkuvien sateiden takia se jouduttiin rakentamaan useita kertoja uudestaan. Myös Porin maalaiskunnan Yyterissä kuvattiin. Studiokuvaukset tehtiin Helsingissä Munkkisaaren studioilla. Siltalan pehtoori (vuoden 1934 elokuva)
Siltalan kartanoon saadaan uusi pehtori, Kurt Alarik Paul. Hän ei suostu asumaan pehtorille varatussa murjussa, vaan vaatii parempia asuinoloja. Piiat ihailevat ja ihmettelevät pehtorin otteita. Kurtin ensimmäinen tapaaminen Siltalan omistajan, kauniin Lilli Lindin kanssa menee puihin. Paroni Silfversköld on nimittäin valehdellut Kurtille, että leskiruustinna Hanell on Siltalan valtiatar, jolloin Kurt kohtelee Lilliä pelkkänä tytönhupakkona. Tilanne laukeaa kun Silfversköld paljastaa totuuden Kurtille. Lilli paheksuu Silfversköldin pilaa. Silfversköld on Kurtin opiskelutoveri, ja ihmettelee miksi Kurt on ottanut työpaikan pehtorina. Kurt on tosiasiassa rikas kartanonomistaja Uudeltamaalta; hän on ottanut pehtorin pestin vedonlyönnin seurauksena. Hän ei halua Silfversköldin paljastavan salaisuutta. Suitian kartano
Kartanon tiloissa ja alueella on kuvattu elokuvia "Tottisalmen perillinen" (1940), "Linnaisten vihreä kamari" (1945), "Rosvo-Roope" (1949), "Noita palaa elämään" (1952), "Tähdet kertovat, komisario Palmu" (1962), "Salaisen agentin äiti" (1987) ja "Kummeli Kultakuume" (1997). Voittamaton (vuoden 1964 elokuva)
Elokuva on kuvattu Elioksen studioilla Roomassa sekä ulkokuvien osalta Italiassa ja Espanjassa. Tunnistettavia maisemia ovat Monte Gelaton vesiputoukset Trejan laaksossa, Tolfan sola, Grotte di Salonen luolat sekä La Pedrizan kalliomuodostelmat ja Santillanan tekojärvi Espanjassa Manzanares el Realin lähellä. Tarinan mukaan Mario Brega mursi Tarzan- ja peplum-elokuvistaan tunnetun Gordon Scottin nenän kapakkatappelun kuvauksissa. Sävyiltään perinteinen western-musiikki on Carlo Rustichellin käsialaa. Kun Hunttalan Matti Suomen osti
Kun Hunttalan Matti Suomen osti on suomalainen Markku Onttosen ohjaama ja käsikirjoittama elokuva vuodelta 1984. Elokuva perustuu Simo Hämäläisen romaaniin "Kättenpäällepanijat". Elokuvan pääosissa ovat muun muassa Pekka Laiho, Heikki Kinnunen, Ahti Kuoppala, Leena Uotila, Jari Pehkonen ja Esko Hukkanen. Elokuvan tapahtumapaikka on kuvitteelinen Hukansalmen kunta. Televisiossa elokuva esitettiin ensimmäisen kerran 10. syyskuuta 1987, jolloin se sai noin 795 000 katsojaa. Perikato (elokuva)
Osia elokuvasta on kuvattu Venäjällä Pietarissa, jossa on runsaasti tsaarinvallan aikaisia saksalaisten arkkitehtien suunnittelemia taloja ja joka siksi muistuttaa toisen maailmansodan aikaista Berliiniä. Huomattava osa Berliinin keskustan vanhasta rakennuskannasta tuhoutui sodassa tai purettiin Itä-Saksan aikana eikä varsinkaan silloisen valtakunnankanslian ympäristö näyttänyt enää 2000-luvulla lainkaan samalta. Siltalan pehtoori (vuoden 1934 elokuva)
Siltalan pehtoori on Risto Orkon ohjaama elokuva vuodelta 1934. Sen käsikirjoitus perustuu Harald Selmer-Geethin romaaniin "Siltalan pehtori" (Inspektorn på Siltala, 1903) ja osittain Hj. Procopén tekemään näytelmäsovitukseen. Viettelysten tie
Elokuvan ulkokohtaukset kuvattiin Tukholmassa aidoilla paikoilla, sisäkuvat otettiin Helsingissä Munkkisaaren studiolla. Kiinnostavuuden lisäämiseksi juoneen oli lisätty paljastavia alastonkohtauksia mutta ne Elokuvatarkastamo leikkasi pois "esteettisistä syistä". Elokuva tarjoaa jälleen stereotyyppistä kuvaa ruotsalaisista, he eivät esiinny viranomaisia lukuun ottamatta elokuvassa muina kuin homoseksuaaleina ja namusetinä. Tässä käytettiin hyväksi jälleen suomalaisten ennakkoluuloja siitä että homous ei ollut Ruotsissa rikos vuoden 1944 jälkeen. Juoneen sisältyy myös ripaus tirkistelynhalua joka puettiin moraalisen opetuksen muotoon suurkaupungin vaaroista. Yrjö Tuominen
Yrjö Tuominen esiintyi yli 50 elokuvassa. Erityisen hyvin hänet muistettaneen Väinö Suomisen roolista 1940-luvun Suomiset-elokuvissa sekä vuodesta 1938 lähtien "Suomisen perhe" -kuunnelmasarjassa. Eine Laine tulkitsee samassa elokuvasarjassa Väinön äidin, Sofia Suomisen osan. Tuomisen elokuvaura alkoi vuonna 1924 patruunan pelitoverin roolilla mykkäelokuvassa "Myrskyluodon kalastaja". Vuonna 1929 hänellä oli keskeinen osa mykkäelokuvassa "Juhla meren rannalla". Tuomisen elokuvaura jatkui neljän mykkäfilmin jälkeen äänielokuvassa "Tukkipojan morsian" (1931). Yli miljoona katsojaa saaneessa kartanokomediassa "Siltalan pehtoori" hän tulkitsee kamreeri Suvantoa. Rooli on Tuomiselle tyypillinen hyvin toimeentulevan, rennon ja elokuvan draamallisia jännitteitä tasaavan miehen osa. Hänet nähdään myös muun muassa klassikkoelokuvissa "Pohjalaisia" (1936), "Asessorin naishuolet" (1937) ja "Seitsemän veljestä" (1939). Siltalan pehtoori (vuoden 1953 elokuva)
Aikalaiskriitikot epäilivät "Siltalan pehtoorin" uudelleenfilmatisoinnin mielekkyyttä, etenkin kun Orkon lähes 20 vuotta vanha versio oli edelleen yleisön suosiossa. Keskeisin kysymys oli, kykenikö Vaala puhaltamaan tarinaan uutta eloa. Maija Savutie arvioi, että aihe kiinnostaa korkeintaan ”romanttisia koulutyttöjä”. "Helsingin Sanomien" Paula Talaskivi piti Vaalan teosta ”viehättävänä kartanoromanssina” ja ”notkeasti liukuvana viikonloppuajanvietteenä”.
Kriitikko Arto Pajukallio luonnehti heinäkuun 2012 televisioesityksen yhteydessä julkaistussa arviossaan elokuvaa rutiinilla tehdyksi tilaustyöksi, jossa hyödynnetään edellisen elokuvan ratkaisuja vailla omaperäistä kosketusta. Siltalan pehtoori
Risto Orko on ohjannut "Siltalan pehtoorista" vuonna 1934 kassamagneetin "Siltalan pehtoori", jonka tuotti Suomi-Filmi. Vuonna 1953 Suomi-Filmi tuotti aiheesta toisenkin filmiversion "Siltalan pehtoori", jonka on ohjannut Valentin Vaala. Se perustui Vaalan ja Usko Kempin käsikirjoitukseen. Elokuvassa on kriitikon mukaan tilaustyön makua, ja sen menestys jäi keskinkertaiseksi. Miss Jean Brodien parhaat vuodet
Jay Presson Allen laati myös käsikirjoituksen elokuvaan Muriel Sparkin alkuperäisen teoksen ja oman näytelmäsovituksensa pohjalta. Elokuva kuvattiin lähinnä Skotlannin Edinburghissa, mutta kohtauksia otettiin myös Lontoossa ja Pinewood Studiosilla Buckinghamshiren Iver Heathissa. Elokuvan budjettina oli 2,7 miljoonaa dollaria. Asfalttilampaat
Elokuvaa kuvattiin Naantalissa kesällä 1968. Kuvauspaikaksi kaavailtiin aluksi Porvoota, mutta apulaisohjaaja Jarmo Laineen ehdotuksesta ne siirrettiin Naantaliin. Värielokuvaksi laajakankaalle kaavailtu teos päätettiin tuotannollisista syistä kuvata mustavalkoisena. Ohjaaja ei siitä pitänyt. Elokuvan menestys jäi odotettua heikommaksi, siitä kertyi tappiota 125 700 markkaa ja Mikko Niskasen ohjaajan uralle siitä seurasi usean vuoden tauko. Napapiirin rakastavaiset
Eräs elokuvan tärkeistä musiikkikappaleista on Olavi Virran ja Harmony Sistersin esittämä "Sinitaivas"-tango. Elokuvan kuvauspaikkoja olivat muun muassa Madrid, Helsinki, Lohja ja Rovaniemi. Suomalaiseen näyttelijäkaartiin kuuluivat Petri Heino ja Outi Alanen. La Religieuse
"La Religieusen" kuvaukset alkoivat 24. tammikuuta 2012 ja päättyivät 12. maaliskuussa 2012. Elokuva kuvattiin Ranskassa ja Saksassa noin 5,5 miljoonan euron budjetilla. Ranskassa elokuvan kuvauspaikkoina olivat Château de Fléchèresin linna Fareinsin kunnassa ja Chartreuse de Pierre-Châtelin linnoitettu luostari Virigninin kunnassa Ainin departementissa sekä Château du Passagen linna Le Passagen kunnassa Isèren departementissa. Saksassa elokuvan kuvauspaikkoina olivat Baden-Württembergin osavaltiossa sijaitsevat Maulbronnin luostari Maulbronnin kaupungissa ja Bronnbachin luostari Wertheimin kaupungissa. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat ranskalainen Les films du Worso, belgialainen Versus Production ja saksalainen Belle Epoque Films. Siltalan pehtoori
Hjalmar Procopé teki Selmer-Geethin romaanin pohjalta huvinäytelmän, joka sai ensi-iltansa Svenska teaternissa vuonna 1913. Svenska Teaternin suureksi menestykseksi osoittautuneessa esityksessä pehtooria esitti Konrad Tallroth. Näytelmä käännettiin pian myös suomeksi, ja se oli suomalaisten teattereiden vakio-ohjelmistoa aina 1930-luvulle saakka. Näytelmä ei kuitenkaan koskaan saanut pysyvämpää sijaa teattereiden ohjelmistossa. Varsinkin Orkon ohjaaman elokuvan jälkeen siihen on todennäköisesti vaikuttanut se, että siitä puuttuu monia yleisöä kiinnostavia elokuvan elementtejä, kuten Aaretti-rengin ja Miina-piian subrettipari, joka toi esittäjiensä Matti Lehtelän ja Elna Hellmanin taitojen ansiosta elokuvaan luontevuutta ja uskottavuutta, joita kirjassa ja näytelmässä ei ole. Topralli
"Toprallilla" ei väitetysti ollut lainkaan käsikirjoitusta; sen juoni seuraa 1950-luvun musiikkielokuvia ja jossain määrin Speden viihdettä. Osa vitseistä on yhdysvaltalaisen elokuvan mykän kauden perua. Se on eräs harvoista suomalaisista elokuvista, jota kuvattiin osin ulkomailla, Tukholmassa. Osia elokuvasta on kuvattu myös Parolannummella panssarivaunujen ajoharjoituksissa. Elokuva on mustavalkoinen. Tähdet kertovat, komisario Palmu
Waltarin ja Kassilan tuntemalla eteläisellä Helsingillä on keskeinen osa elokuvassa, mutta entinen romanttinen Tähtitorninmäki esitellään nyt rikoksen näyttämönä. Vadenblickin kartanoa esittää ulkokuvauksissa keskiajan romantiikkaa henkivä Siuntion Suitian kartano. Tukkipojan morsian
Tukkipojan morsian on vuonna 1931 valmistunut Erkki Karun käsikirjoittama ja ohjaama suomalainen elokuva. Pääosissa ovat Urho Somersalmi ja Helena Koskinen. Elokuva rikkoi Suomessa katsojaennätykset ja oli paras yleisömenestys, kunnes sen kolme vuotta myöhemmin syrjäytti "Siltalan pehtoori". Siltalan pehtoori (vuoden 1934 elokuva)
Siltalan kartanon esikuvaksi on mainittu Koskipään kartano Hartolassa. Myös Lilli Lindillä oli esikuvansa: Koskipään kartano valtias Annie Boisman (1859–1927, alkuaan Annie Winter). Boisman oli kirjailija Maila Talvion (Maria Winter) sisar. Hän avioitui Koskipään kartanon omistajan Carl Erik von Gerdtenin (17. marraskuuta 1858 – 17. heinäkuuta 1885) kanssa elokuussa 1880. Seitsemän leskenvuoden jälkeen Annie Boisman avioitui Koskipään tilanhoitajan, agronomi Karl Arthur Boismanin (1863–1939) kanssa. Luokkakokous 2 – Polttarit
Elokuva kuvattiin huhti-toukokuussa 2016. Sitä kuvattiin muun muassa Hämeenlinnassa, Vanajanlinnassa ja Helsingissä. Elokuvaa leikattiin kuvausten aikana, joten elokuvan raakaleikkaus oli valmis vain viikkoa kuvausten päättymisen jälkeen. Korso (elokuva)
Elokuvan päärooleissa ovat Mikko Neuvonen, Niko Vakkuri, Iiro Panula, Iida Lampela, Richmond Ghansah ja Petri Manninen. Elokuva on kuvattu keväällä 2013 muun muassa Korsossa ja Helsingissä. Elokuvan on tuottanut Mark Lwoff, Misha Jaari (Oy Bufo Ab) ja Elli Toivoniemi (Tuffi Films Oy). Tauno Palo
Kesällä 1943 Keuruulla kuvattiin "Vaivaisukon morsian" (1944), jossa nähtiin Palon vastanäyttelijänä jälleen Ansa Ikonen. Palon kohtaukset kuvattiin ennen sateiden alkamista, mutta talviset loppukohtaukset saatiin valmiiksi vasta marraskuussa. Saman vuoden kesällä Palo siirtyi takaisin Suomi-Filmiin peräti 25 000 markan kuukausipalkalla. Hänen kuukausipalkkansa Kansallisteatterissa oli 5 900 markkaa. Palo oli miespääosassa seikkailuelokuvassa "Herra ja ylhäisyys" (1944), joka kuvattiin Nummelan hiekkakuopilla. Kuvauspaikalle oli lavastettu kokonainen meksikolaiskaupunki. Se jäi Palon viimeiseksi sota-ajan elokuvaksi, sillä kevättalvella 1944 Neuvostoliitto aloitti suurpommituksensa ja kesällä Palo siirrettiin kokonaan Puolustusvoimien palvelukseen. Brontën sisarukset (elokuva)
"Brontën sisaruksien" kuvaukset alkoivat 3. heinäkuuta 1978 ja päättyivät 17. syyskuuta 1978. Elokuva kuvattiin Britanniassa, Yorkshire ja Humberin hallintoalueella Englannissa. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Action Films, Gaumont ja France 3. Hanna Taini
Hanna Taini (oik. Hanna Schlimovitsch, avionimi Hanna Lefko; 24. kesäkuuta 1911 Helsinki – 30. tammikuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja eräs 1930-luvun suosituimpia elokuvatähtiä. Hän näytteli kymmenessä kokoillan näytelmäelokuvassa 1929–1942, neljä niistä on Valentin Vaalan ohjaamia. Taini nousi tähteyteen ennen suomalaisen filmin kulta-ajan alkua, ja se jatkui toisen maailmansodan vuosiin saakka. Aikakirjoihin hän on jäänyt ennen kaikkea roolistaan elokuvassa "Siltalan pehtoori". Puheteatterin puolella Hanna Tainin näyttämö oli Ruotsalainen Teatteri. Kultainen tulppaani (vuoden 2003 elokuva)
"Kultainen tulppaani" kuvattiin kokonaan Ranskassa, missä sen kuvauspaikkoina olivat:Elokuvan budjettina oli 21 740 000 euroa ja tuotantoyhtiönä EuropaCorp. Elokuvaa oli tuottamassa myös Canal+, Open Art Productions ja TF1 Films Production. Vaikka elokuva on ranskankielinen, naispääosaa näytellyt Penélope Cruz ei osannut ranskaa. Hän palkkasi murrevalmentajan ja opetteli vuorosanansa foneettisesti. Ari Laine
Laine tunnetaan parhaiten Aaretti-rengin osasta Valentin Vaalan elokuvassa "Siltalan pehtoori" vuodelta 1953 sekä Mauno Kypenäisen osasta elokuvassa "Putkinotko" (1954). Hänen ainoa pääroolinsa oli Taneli Taivainen hupailussa "Laivaston monnit maissa" (1954). Pohjalaisia (vuoden 1925 elokuva)
Elokuvaa kuvattiin Suomi-Filmin Vironkadun studiolla Helsingissä ja kesällä 1925 Alahärmässä ja Lapualla. Siltalan pehtoori (vuoden 1934 elokuva)
Elokuvan käsikirjoitus perustuu Harald Selmer-Geethin romaanin "Inspektorn på Siltala" (1903) suomennokseen "Siltalan pehtori" (suom. Aarni Kouta 1904) ja osittain Hj. Procopén tekemään näytelmäsovitukseen, jonka on suomentanut J. Maanpää. Siltalan pehtoori (vuoden 1934 elokuva)
Myöhempien aikojen kriitikot arvioivat "Siltalan pehtooria" lähinnä sen yleisömenestyksen kannalta. Eräs vuoden 2011 kriitikko piti näyttelijätyötä puisevana ja Theodor Lutsin kuvausta elokuvan ainoana valopilkkuna. Taistelu Rhodoksesta
"Taistelu Rhodoksesta" on Sergio Leonen ensimmäinen virallinen ohjaustyö. Sitä ennen hän oli saattanut loppuun Mario Bonnardin aloittaman "Pompeijin viimeiset päivät" (1959) ja toiminut amerikkalaisten elokuvantekijöiden apuohjaajana. Elokuva on kuvattu Supertotalscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Espanjassa ja Rooman Cinecittàn studioilla. Rodoksen satamana toimii Laredo Biskajanlahden rannalla. Muita kuvauspaikkoja ovat Manzanares el Realin kalliomuodostelmat Madridin pohjoispuolella sekä Ciudad Encantadan sienimäiset kalliot Cuencassa. Välimerta esittää Santillanan tekojärvi. Elokuvassa on paljon väkivaltaisia taistelu- ja kidutuskohtauksia sekä ratsastusjaksoja, jotka viittaavat Leonen tuleviin spagettiwesterneihin.
Leonen elokuvaa pidetään yhtenä peplum-tyylilajin merkkiteoksista. Se on värikäs spektaakkeli, joka on täynnä toimintaa, näyttäviä lavasteita ja hyviä näyttelijäsuorituksia. Elokuvan puutteita ovat sen liiallinen pituus ja heikko käsikirjoitus. Un tranquillo posto di campagna
Suosittu taidemaalari, Leonardo Ferri (Franco Nero), lähtee kaupungista ja vuokraa talon maaseudulta etsiäkseen kadonnutta inspiraatiotaan. Talossa on kaunis aave, joka hurmaa taiteilijan. Taiteilijan mielenterveys alkaa horjua, ja hän alkaa vajota yhä syvemmälle hulluuteen. Kun taiteilijan kihlattu saapuu vierailulle, ongelmallinen taiteilija murhaa hänet ja pilkkoo hänet pieniksi paloiksi.
"Un tranquillo posto di campagna" kuvattiin Technicolor-elokuvausmenetelmällä Italiassa. Italiassa elokuvan kuvauspaikkoina olivat Milanon, Venetsian, Vicenzan ja Padovan kaupungit. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Produzioni Europee Associati, Les Productions Artistes Associés ja Produzioni Associate Delphos. Suomen marsalkka (elokuva)
Elokuva kuvattiin Nairobin ympäristössä touko-kesäkuussa. Gilbert Lukalia valittiin elokuvan ohjaajaksi vain 12 tuntia ennen kuvausten alkamista. Elokuvan ohella valmistettiin myös kuusiosainen hankkeesta kertova dokumenttisarja "Operaatio Mannerheim". Itse elokuvan budjetti oli noin 20 000 euroa, mutta dokumentin hinnaksi saattaa tulla noin 100 000–150 000 euroa. Hankkeeseen kuuluu myös sankaruus-kampanja, jossa erilaiset suomalaiset kertovat omista sankareistaan ja pohtivat sankaruutta nykypäivänä. 55 päivää Pekingissä
"55 päivää Pekingissä" elokuvattiin Technicolor- ja Technirama-elokuvausmenetelmillä Espanjassa. Elokuvan kuvauspaikkoina olivat Madridin itsehallintoalueen Las Rozas de Madrid ja Valencia itsehallintoalueen Valencia. Las Rozas de Madridissa elokuvaa kuvattiin tuottaja Samuel Bronstonin rakennuttamilla studioilla. Kun "55 päivää Pekingissä" -elokuvasta tuli taloudellinen pettymys ja Bronstonin yhtiö joutui taloudellisiin vaikeuksiin, Bronstonin Las Rozas de Madridin studioalue muutettiin asuinalueeksi, joka tunnetaan nykyään nimellä Las Matas. Elokuvaan tarvittiin ”ihmismassakohtauksiin” 4 000 kiinalaisavustajaa, joita elokuvaan saatiin Euroopan ravintoloista ja pesuloista, koska Espanjassa ei ollut tarpeeksi kiinalaisia tavoitettavissa. "55 päivää Pekingissä" oli aikaansa nähden hyvin kallis elokuva 17 miljoonan dollarin budjetillaan. Elokuvan tuotantoyhtiönä oli Samuel Bronston Productions. Risto Räppääjä ja yöhaukka
Pääosissa nähdään jo kahdesta aiemmasta Risto Rääppäjä -elokuvasta tutut näyttelijät.
Elokuvaa kuvattiin kesällä 2015 muun muassa Villilän studioilla Nakkilassa, Herrankukkarossa Rymättylässä sekä Naantalin kesäisessä vanhassa kaupungissa. "Risto Räppääjä ja yöhaukka" on Risto Rääppäjä -sarjan kuudes elokuva. Kuten kaksi edellistä, tämänkin elokuvan tuotti Artista-Filmi. Helmut Käutner
Käutner alkoi syyskuussa 1953 kuvata elokuvaa "Viimeinen silta", joka kertoi saksalaislääkäristä, joka teki toisen maailmansodan aikana yhteistyötä jugoslavialaisten partisaanien kanssa. Elokuva sai palkintoja Länsi-Saksassa, Cannesissa ja Yhdysvalloissa. Elokuvan suosio nosti Käutnerin takaisin Saksan eturivin ohjaajaksi, ja hän pystyi vankistamaan asemaansa seuraavilla elokuvillaan "Ludwig Toinen" (1954), "Paholaisen kenraali" (1955), "Tyttö Flanderista" (1956), "Köpenickin kapteeni" (1956)", jota pidetään ensimmäisenä sodan jälkeen Yhdysvalloissa menestyneenä saksalaiselokuvana, ja "Sveitsiläinen kihlaus" (1957). 007 ja kultainen ase
Macaossa elokuvaa kuvattiin kelluvassa, laivaan rakennetussa Macau Palace -kasinossa kahtena tai kolmena iltana. Broccoli pelkäsi, että kuvausryhmä tuhlaisi kasinolla kaikki rahansa, joten hän ei antanut heidän nostaa sen viikon palkkojaan kokonaan. Titus (elokuva)
"Titus" kertoo roomalaisesta kenraalista, Titus Andronicuksesta (Anthony Hopkins), joka palaa sodasta voitokkaana ja tuo mukanaan kuningasperheelle arvokkaita panttivankeja. Goottien kuningatar Tamora (Jessica Lange) on juonittelija, ja Tituksen pystypäisyys johtaa veritaisteluihin ja lopulta tuhoon.
"Tituksen" kuvaukset alkoivat 5. lokakuuta vuonna 1998. Näyttelijät olivat harjoitelleet kolme viikkoa ennen kuvausten alkua. Elokuva kuvattiin Floridan Tampassa, Kroatian Pulassa ja Italian Roomassa sekä siellä sijaitsevalla Cinecittàssa 20 miljoonan dollarin budjetilla. Elokuvan kuvaukset päättyivät tammikuussa vuonna 1999. Suden arvoitus
"Suden arvoitus" -elokuvan ohjaaja Raimo O. Niemi tunnetaan erityisesti menestyselokuvan "Poika ja ilves" ohjaajana. Kuvaaja on moninkertainen Jussi-palkittu Kari Sohlberg. Elokuva on kuvattu Kuusamossa ja sen ympäristössä loppukesällä 2005 ja kevättalvella 2006. Elokuvan ensi-ilta oli 15. joulukuuta 2006. Oppipoika (elokuva)
"Oppipoika" kuvattiin Lågskärin majakkasaarella Ahvenanmaalla kesällä 2011. Rikosten erämaa
Kohtaukset kuvattiin Venturan piirikunnassa, pienessä Pirun kaupungissa, Center Streetin koillispuolella, jossa kuvattiin Fritzin saluunan ja kasinon ulkokuvaukset. Piru Mansion esittää Hallerin asuintaloa, ja historiallinen Pirun silta esittää onnettomuuspaikkaa, jossa auto ajaa jokeen. Joitakin kohtauksia kuvattiin Arizonan Clarkdalessa, ja osa ulkokuvauksista tehtiin Arizonassa Cottonwoodin vanhassa kaupungissa. Pyöreän pöydän ritarit (elokuva)
"Pyöreän pöydän ritarit" -elokuvan kuvaukset alkoivat 4. kesäkuuta 1953. Elokuva kuvattiin paikan päällä Irlannin Dublinissa, Pohjois-Irlannin Belfastissa, Englannin Devonin Dartmoorissa ja Cornwallin Tintagelissa sekä Walesin Cardiffissä. Elokuvaa kuvattiin lisäksi Englannin Hertfordshiren Borehamwoodissa sijaitsevilla MGM:n brittiläisstudioilla ja Buckinghamshiren Iver Heathissa sijaitsevilla Pinewood Studiosilla. Elokuva kuvattiin Technicolor-elokuvausmenetelmällä, ja elokuvan budjettina oli vähän yli 2,6 miljoonan dollaria. Elokuvan kuvaukset saatiin päätökseen 2. syyskuuta 1953. Da Capo (elokuva)
Elokuva kuvattiin valtaosin Yhdysvaltain länsirannikolla. Kuuden ja puolen miljoonan markan budjetillaan se oli kallein suomalainen elokuva ennen samana vuonna valmistunutta Rauni Mollbergin "Tuntematonta sotilasta". Spartacuksen poika
Eastmancolor-väreissä Cinemascope-laajakangastekniikalla toteutettu suuren budjetin filmi on kuvattu Titanuksen studioilla Roomassa ja Misr Guizehin studiossa Kairossa. Ulkokuvissa näkyvät muun muassa Gizan pyramidit ja sfinksi. Piero Piccionin musiikki on lainattu samojen tekijöiden elokuvasta "Romulus ja Remus". Yhdysvalloissa "Spartacuksen poikaa" esitettiin nimellä "The Slave" (”Orja”). Siltalan pehtoori (vuoden 1953 elokuva)
Siltalan pehtoori on Valentin Vaalan ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1953. Se perustuu Harald Selmer-Geethin romaaniin "Inspektorn på Siltala", (1903, "Siltalan pehtori", suom. Aarni Kouta, 1904). Rakkauden risti
"Rakkauden risti" kuvattiin kesällä ja syksyllä 1945. Pirunkallion majakkaa esitti Söderskärin majakka Porvoon maalaiskunnassa. Helsingissä otettiin ulkokuvia Kruunuvuorenkadulla. Näkymät Budapestista lienevät alkuaan jostakin unkarilaisesta elokuvasta. Sisäkuvat ja näyttelijöiden lähikuvat otettiin Suomi-Filmin Katajanokan studiolla. The Pleasure Garden
Varsinaiset kuvaukset olivat sarja pieniä katastrofeja, jotka useimmiten johtuivat kroonisesta rahapulasta. Elokuvan ulkokuvaukset tehtiin Genovassa, San Remossa ja Comojärvellä. Kun Hitchcock, kuvaaja Ventimiglia ja päänäyttelijä Miles Mander olivat lähdössä junalla Genovaan, Mander oli myöhästyä junasta, koska hän oli unohtanut meikkausvälineensä taksiin. Italian rajaa lähestyttäessä kuvaaja Ventimiglia kertoi Hitchcockille, että heidän olisi salakuljetettava elokuvakamera ja -filmi, koska muuten siitä pitäisi maksaa tullia. Hitchcock on tunnettu kammostaan poliisia kohtaan ja hänen kauhukseen Ventimiglia piilotti kameran ja filmin Hitchcockin vuoteen alle. Tullimies löysi kuitenkin vain filmin ja takavarikoi sen. Pandora ja lentävä hollantilainen
"Pandora ja lentävä hollantilainen" sijoittuu 1930-luvun Espanjan katalonialaiseen rannikkokaupunkiin, missä amerikkalainen yökerholaulaja ja viettelijätär Pandora Reynolds (Ava Gardner) viettää aikaansa. Pandora vetää miehiä puoleensa, mutta hän ei itse pysty rakastua. Kylmäsydämisen kaunottaren sisin alkaa kuitenkin lämmetä, kun hän kohtaa satamaan jahdillaan purjehtivan salaperäisen kuolemattoman hollantilaisen Hendrik van der Zeen (James Mason).
"Pandora ja lentävä hollantilainen" kuvattiin Technicolor-elokuvausmenetelmällä vähän yli 1,2 miljoonan dollarin budjetilla lähinnä Espanjassa. Elokuvan kuvauspaikkoina olivat Espanjassa Katalonian Barcelona, Costa Brava, Palamós ja Tossa de Mar, jonne pystytettiin pronssiveistos Ava Gardnerin näyttelemästä Pandora Reynoldsista Gardnerin kunniaksi kesällä 1998. Elokuvaa kuvattiin myös Ison-Britannian Lontoossa ja Surreyn Sheppertonissa sijaitsevilla studioilla. Elokuvan kuvaukset olivat alkaneet toukokuun alussa ja päättyneet elokuun lopulla 1950. Dorkay Productions ja Romulus Films olivat elokuvan tuotantoyhtiöinä. Hanna Taini
"Siltalan pehtoorin" jälkeen Tainin elokuvauralla seurasi tauko. Helmikuussa 1937 tuli ensi-iltaan draamaelokuva "Ja alla oli tulinen järvi", jossa Tainilla oli rooli Elma Lumiana. Maaliskuussa 1938 ilmestyi "Karmankolon kuningas"; siinä Taini näytteli Elisa Rosengreniä. Molemmat roolisuoritukset saivat tylyn vastaanoton arvostelijoilta. Marathonin sankari
Ranskalaissyntyinen Hollywood-ohjaaja Jacques Tourneur palkattiin tekemään elokuva kahdeksassa viikossa. Määräajan kuluttua vain dialogi oli valmis, ja Jugoslaviassa kuvatut joukkokohtaukset olivat epäonnistuneet kokemattomien avustajien takia. Tourneurin työsopimuksen päätyttyä kuvaaja Mario Bava teki uudelleen pääosan elokuvan taistelukohtauksista ja tuottaja Bruno Vailati ohjasi sankarin juoksun Marathonista sekä meritaistelun persialaisia vastaan. Elokuva on kuvattu Dyaliscope-järjestelmällä Eastmancolor-väreissä Rooman Titanus-studioilla, Gottagrossan satamassa ja Tor Caldaran niemellä. West Point kadetti
"West Point kadetti" kertoo ylimielisestä ja julkeasta West Pointin kadetista Brice Waynesta (Haines), joka on jalkapallojoukkueen tähtipelaaja. Hän oppii tuskallisesti tekemänsä virheet. Hänet erotetaan joukkueesta juuri ennen suurta ottelua ja Wayne eroaa kadettikoulusta. Hän kuitenkin peruu eroamisensa, kun hänen ystävänsä Tex McNeil (Bakewell) ja Betty Channing (Crawford) rohkaisevat häntä jäämään. Hän pääsee takaisin joukkueeseen ja tekee ottelussa ratkaisevan maalin.
"West Point kadetin" kuvaukset alkoivat heinäkuussa 1927 ja päättyivät saman vuoden syyskuussa. Elokuva kuvattiin paikan päällä New Yorkin West Pointissa. Elokuvaa kuvattiin myös Metro-Goldwyn-Mayerin studioilla Culver Cityssä Kaliforniassa. Elokuvan budjetti oli 205 000 dollaria. Siltalan pehtoori (vuoden 1934 elokuva)
Elokuvan subrettipari ovat renki Aaretti ja piika Miina. Aaretti havittelee Miinan kättä, mutta Miina pysyy tylynä miestä kohtaan. Lilli taasen alkaa epäillä että Kurt on pihkaantunut Miinaan. Hän tekee romanttisia tulkintojaan nähdessään Kurtin Miinan aitanovella ja Miinan halailemassa Kurtia sen jälkeen kun tämä on kesyttänyt raivostuneen hevosen. Todellisuudessa pehtorin ja Miinan välillä ei ole mitään romanttista. William Goldman
Goldman kasvoi juutalaisessa perheessä Illinoisin Highland Parkissa. Hän valmistui Oberlin Collegesta vuonna 1952 ja Columbian yliopistosta 1956. Muutamia elokuvia, joihin Goldman on antanut panoksensa, ovat "Maratoonari" (1976), "Presidentin miehet" (1976), "Yksi silta liikaa" (1977), "Piina" (1990), "Näkymättömän miehen muistelmat" (1992) ja "Pedon sydän" (2001). I sette gladiatori
"I sette gladiatori" on kuvattu Techniscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa, Sevilla Filmsin studiolla Madridissa sekä Madridin ulkopuolella Manzanares el Realin ja La Pedrizan maisemissa. Se on ensimmäinen monista "7 rohkeata miestä" -jäljitelmistä, jotka Stanley Kubrickin "Spartacuksen" vaikutuksesta on sijoitettu westerniksi tyyliteltyyn gladiaattoriasetelmaan. Elokuvan ohjaajaksi on virallisesti merkitty espanjalainen Pedro Lazaga, mutta pääosaa esittäneen Richard Harrisonin mukaan sen ohjauksesta vastasi kokonaan Alberto De Martino, joka oli tehnyt myös Harrisonin ensimmäisen peplum-elokuvan "Voittamaton gladiaattori" ("Il gladiatore invincibile", 1961). Siltalan pehtoori (vuoden 1953 elokuva)
"Siltalan pehtoori" perustuu Harald Selmer-Geethin kirjeromaaniin "Inspektorn på Siltala", joka ilmestyi 1903. Sen lisäksi Valentin Vaala ja Usko Kemppi käyttivät pohjana Risto Orkon filmatisointia. Arnhem
Virallinen muistojuhla pidetään vuosittain syyskuussa. Oikeastaan elokuva kuvattiin Deventerissä, jossa oli samanlainen silta käytettävissä yli IJsseljoen, sillä Arnhemissa sillan ympäristö oli muuttunut liian paljon toisen maailmansodan aikaisesta. Siltalan pehtoori (vuoden 1953 elokuva)
"Siltalan pehtoorissa" esitetään verraten paljon diegeettistä musiikkia. Vinkka laulaa aarian oopperasta "Carmen". Vinkka ja Viljos laulavat yhdessä Kempin säveltämän ja sanoittaman kappaleen ”Kaunehimmat ruusut jos sulle tuoda vois”. Sala laulaa ”La donna è mobile” oopperasta "Rigoletto" Riutun säestäessä pianolla. Laine laulaa Kempin säveltämän kappaleen ”Näin minä katseen sinisen kuin kotijärven pinta”. Punaiset (elokuva)
Elokuvan lokakuun vallankumousjakso on kuvattu Helsingin Senaatintorilla ja sen lähiympäristössä. Elokuvan tarina sijoittuu myös osittain Suomeen. Matkatessaan Suomen halki Neuvostoliittoon Jack Reed jää kiinni ja hänet passitetaan vankilaan Suomenlinnaan. Joitakin kohtauksia kuvattiin Rovaniemellä, Kokkolassa ja Kemijärvellä. Elokuvassa esiintyi pienissä rooleissa myös joitakin suomalaisia näyttelijöitä, kuten Åke Lindman ja Pertti Weckström. Elokuvaa kuvattiin myös Vihdin Otalammen rautatieasemalla. Siltalan pehtoori (vuoden 1934 elokuva)
Kartanossa ovat vierailulla myös Lillin miesvainaan, kapteeni Lindin sukulainen luutnantti Hugo Mandelcrona ja kamreeri August Suvanto. Kapteeni Lind määräsi testamentissaan, että Lillin on vuoden kuluessa avioiduttava Hugon kanssa tai maksettava tälle perintöä puoli miljoonaa markkaa. Hugon mielestä hänen avioliittonsa Lillin kanssa on jo lähes lukkoon lyöty. Hän käyttäytyy liioitellun itsevarmasti, keikaroi ja keimailee. Lilli pitää Hugosta, mutta ei halua naimisiin hänen kanssaan. Eräänä iltana Kurt kutsutaan herrasväen seuraan viettämään iltaa. Lilli lumoutuu pehtorin lauluesityksestä. Vähitellen heidän suhteensa syvenee. Rakkauden liekit alkavat kyteä. Napapiirin sankarit
Elokuvaa kuvattiin Kolarissa, Äkäslompolossa ja Rovaniemellä marras-joulukuussa 2009. Studiokohtaukset kuvattiin Ruotsissa tammi-helmikuussa 2010. Elokuvassa esiintyvä Tapion auto on Ford Sierra vuosimallia 1990. Vain unelmilla on siivet
"Vain unelmilla on siivet" kuvattiin miltei kokonaan talven 1972 aikana Atlantic Cityssä. Tämän takia sitä pidetään hyvänä dokumenttina kaupungin kultakauden viimeisistä ajoista. Monet elokuvassa näkyvät vanhat loistohotellit purettiin pian uusien kasinohotellien tieltä. Tarinan päätapahtumapaikka, ylellinen Marlborough-Blenheim Hotel purettiin 1978 ja tilalle rakennettiin Bally’s Atlantic City. Viulunsoittaja katolla (elokuva)
Elokuva kuvattiin Lontoon Pinewood-studioilla ja kolmessa paikassa Jugoslaviassa: Zagrebin Jadran-elokuvastudiolla sekä Lekenikissä ja
Mala Goricassa. Miracle Run
Elokuva kuvattiin New Orleansissa, Louisianassa. Pyörremyrsky Katrinan takia joitakin kuvauspaikkoja jouduttiin siirtämään. Juoksukohtaukset kuvattiin New Orleans City Parkissa. Saippuakauppias (elokuva)
"Saippuakauppiaan" kuvaukset alkoivat tammikuun alussa 1947. Elokuva kuvattiin mustavalkoisena New Yorkin osavaltion New York Cityn Manhattanilla ja Long Islandilla sekä tuotantoyhtiö Metro-Goldwyn-Mayerin studioilla Kalifornian Culver Cityssä. Elokuvan budjettina oli 2 439 000 dollaria, ja elokuvan kuvaukset saatiin päätökseen maaliskuun lopulla 1947. Siltalan pehtoori (vuoden 1953 elokuva)
Tarina kertoo agronomista, joka saapuu Siltalaan pehtooriksi, panee tilan asiat järjestykseen ja rakastuu kartanon nuoreen leskiemäntään. Väärinkäsitys vaarantaa rakkauden. Karrikoidut sivuroolit ongelmineen ja haaveineen värittävät tarinaa. Tarinan aikajänne on keväästä loppukesään; tapahtumapaikkana on lähinnä suurtilan sydän, välillä poiketaan metsän siimeksessä ja rantakallioilla hempeilemässä. Näköala sillalta
Italialainen elokuvaohjaaja Luchino Visconti ohjasi "Näköalan sillalta" näyttämölle Italiassa vuonna 1958 ja otti sen tarinasta sitten vaikutteita elokuvaansa "Rocco ja hänen veljensä" (1960). Amerikkalainen Sidney Lumet ohjasi näytelmän pohjalta ranskalais-italialaisen elokuvan "Näköala sillalta" ("Vu du pont"), pääosissa Raf Vallone (Eddie), Maureen Stapleton (Beatrice) ja Carol Lawrence (Catherine). Se oli ensimmäinen kerta kun Yhdysvaltain valkokankaalla nähtiin miesten välinen suudelma, joskin tarinassa nöyryyttävänä osoituksena siitä, että toinen mies olisi homoseksuaali. Hyvät, pahat ja rumat
Suurin osa "Hyvien, pahojen ja rumien" kohtauksista kuvattiin Espanjassa sotilaan avustuksella. Kun loppupuolella nähtyä sillan räjäytystä kuvattiin, sillan räjäyttämisestä vastannut Espanjan armeijan kapteeni painoi laukaisupainiketta ennen kuin elokuvakamerat ehtivät käynnistyä. Leone oli hyvin masentunut tapauksen johdosta, joten armeija rakensi sillan uudelleen. Eräät kohtaukset kuvattiin italialaisessa elokuvastudiossa Roomassa. Esa Pakarinen
Seuraavaa elokuvaa "Rantasalmen sulttaani" lähdettiin keväällä 1952 kuvaamaan aina Espanjaan ja Marokkoon asti. Matka oli Pakarisen ensimmäinen ulkomaanmatka, lukuun ottamatta jatkosodan aikana viihdytysjoukoissa tehtyjä esiintymisiä Pohjois-Norjassa. Mukaan lähtivät muut pääosanesittäjät Oke Tuuri, Assi Nortia ja Kauko Käyhkö. Kuvausmatkalla ei syntynyt ihmeempiä tuloksia, kun ryhmä keskittyi lähinnä hauskanpitoon, ja elokuva pitikin lopulta kuvata suurimmaksi osaksi SF:n Liisankadun studioilla pahvikulisseissa. Tuottaja Särkkä ei erityisemmin ilahtunut lopputuloksesta. Kulkurin valssi
"Kulkurin valssin" kesä on sangen lavastettua; sen kuvaukset aloitettiin vasta myöhäiskesästä, 30. elokuuta 1940. Viimeiset sisäkuvat otettiin 22. joulukuuta 1940. Elokuva kuvattiin verrattain pienellä alueella Helsingissä ja sen ympäristössä. Arnoldin pietarilaisrakastajattaren palatsi sijaitsee Kaivopuistossa osoitteessa Itäinen puistotie 13. Helenan kotikartano ympäristöineen on Herttoniemen kartano ja sen museoalue. Myös kaksintaistelukohtaus kuvattiin Herttoniemessä. Arnoldin puista kotikartanoa esittää taasen Westerkullan kartano. Elokuvan ulkokuvia otettiin lisäksi Vantaanjoen rannalla. Sisäkohtaukset kuvattiin SF-studioilla 1 ja 2. "Kulkurin valssin" tarkastuspäivämäärä on 20. joulukuuta 1940. Sakaali (vuoden 1997 elokuva)
Elokuvaa kuvattiin myös Suomessa: elokuvan alussa olevan venäläisen yökerhon ulkokuvat on kuvattu Helsingin Kapteeninkadulla. Lisäksi Helsinki-Vantaan lentoasemalla ja Porvoossa kuvatut kohtaukset esittävät juonen kannalta tärkeää osaa. Elokuvassa näytteli myös muun muassa suomalainen näyttelijä Jarmo Mäkinen.