Minkä maalainen Miloš Forman oli?
Miloš Forman
Miloš Forman, aik. Jan Tomáš Forman (18. helmikuuta 1932 Čáslav, Tšekkoslovakia – 13. huhtikuuta 2018 Danbury, Connecticut, Yhdysvallat) oli tšekkiläinen Yhdysvaltoihin emigroitunut elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Forman kuului merkittävimpiin ja menestyneimpiin tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon ohjaajiin. Formanin ohjaamat elokuvat keräsivät yhteensä 33 Oscar-ehdokkuutta ja voittivat 13 Oscar-palkintoa.
Jaroslav Hašek
Jaroslav Hašek (30. huhtikuuta 1883 Praha, Itävalta-Unkari – 3. tammikuuta 1923 Lipnice nad Sázavou, Tšekkoslovakia) oli kuuluisa tšekkiläinen humoristi ja satiirikko, joka tuli tunnetuksi maailmanlaajuista suosiota saavuttaneesta romaanistaan Kunnon sotamies Švejk. Kirja kertoo sotamies Švejkin farssinomaisista seikkailuista ensimmäisessä maailmansodassa. Hašek ehti kuolla ennen Kunnon sotamies Švejkin valmistumista, mutta keskeneräinen kirja käännettiin yli kuudellekymmenelle kielelle ja siitä tuli välittömästi menestys. Pääteoksensa lisäksi Hašek ehti kirjoittaa noin 1 500 lyhyttä novellia. Luonteeltaan Hašek tunnettiin boheemina ja hauskana. Hän kuoli vain 39-vuotiaana tuberkuloosiin. Unkarilainen kulttuuri
Unkarissa on myös syntynyt ja uransa aloittanut elokuvaohjaaja Manó Kertész Kaminer, josta myöhemmin tuli amerikkalainen menestysohjaaja Michael Curtiz. Hänen lisäkseen Unkarista on noussut useita näyttelijöitä Hollywoodin tähtitaivaalle, kuten Bela Lugosi ja Zsa Zsa Gabor ("Sári Gábor"). Miloš Forman
Forman osallistui vuonna 1997 Karlovy Varyn kansainvälisille elokuvajuhlille. Kesällä 2008 hän oli yksi Sodankylän elokuvajuhlien päävieraista. Yksi lensi yli käenpesän (elokuva)
Miloš Forman halusi tehdä elokuvasta mahdollisimman realistisen. Hän ei halunnut näyttelijöiden näyttelevän roolejaan vaan olevan roolissaan. Realistisuutta saadakseen Forman neuvoikin näyttelijöitä tekemään pieniä eleitä, jotta hahmoista tulisi aidon oloiset. Usein hän kuvasi jopa harjoituksiksi tarkoitetut kohtaukset saadakseen mahdollisimman spontaaneja roolisuorituksia. Karel Zeman
Karel Zeman (s. 3. marraskuuta 1910 – 5. huhtikuuta 1989) oli tšekkiläinen animaattori ja elokuvaohjaaja. Zeman tunnetaan parhaiten Jules Vernen teosten innoittamista, animaatiota, erikoistehosteita ja näyteltyjä kohtauksia yhdistelevistä omaperäisistä elokuvistaan. Władysław Komar
Uransa aikana – ja myös sen jälkeen – Komar eli boheemielämää ja joutui useita kertoja kilpailukieltoon käytöksensä takia. Myöhemmin hänestä tuli yökerholaulaja ja näyttelijä, joka esiintyi mm. Roman Polańskin elokuvassa Merirosvot. Vuonna 1993 hän pyrki poliittiseen virkaan Puolan oluenrakastajien puolueen edustajana. Komar kuoli auto-onnettomuudessa yhdessä toisen puolalaisen olympiavoittajan, Tadeusz Ślusarskin kanssa. Puolan kirjallisuus
Bolesław Leśmian (1878-1937), syntyjään juutalainen ja sukunimeltään "Lesman", opiskeli nuorena lakia Kiovassa Ukrainassa, mutta muutti vuosisadan vaihteessa Varsovaan. Hän pyrki tuotannossaan yhdistämään monien eri kirjallisten aikakausien vaikutteet ja kapinoimaan poroporvarillisuutta vastaan fantasiamaailmoja luomalla. Kauhuromantiikka unimaailmoineen oli yksi hänen innoittajiaan, ja oli varsin sopivaa, että juuri hän käänsi puolaksi Edgar Allan Poen novellit. Ruotsalaiset amerikkalaisessa elokuvateollisuudessa
Ingmar Bergman tuli tunnetuksi 1960-luvulla. Elokuvillaan "Neidonlähde" ja "Kuin kuvastimessa" hän voitti ensimmäisenä pohjoismaalaisena ohjaajana parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon. Hän voitti palkinnot peräkkäisinä vuosina 1961 ja 1962, ja kyseiseen suoritukseen on hänen lisäkseen kyennyt vain yksi ohjaaja, Federico Fellini. "Neidonlähteessä" elokuvan perheen isää esittää Max von Sydow. Elokuva sekä von Sydowin näyttelijänsuoritus kiinnittivät amerikkalaisten elokuvantekijöiden huomion, ja kun von Sydowin tähdittämä "Kuin kuvastimessa" voitti Oscarin vuonna 1962, von Sydow valittiin James Bond -elokuvaan "007 ja lupa tappaa" esittämään päävihollista, Spectre-jäsentä nimeltä tohtori Julius No. Hän kuitenkin kieltäytyi, ja roolin sai kanadalainen näyttelijä Joseph Wiseman. Näyteltyään pientä roolia lännenelokuvassa von Sydow sai merkittävän roolin Jeesuksena George Stevensin elokuvassa "Mies Nasaretista". Elokuva sai viisi Oscar-ehdokkuutta ja vauhditti von Sydowin uraa Yhdysvalloissa. Vuotta myöhemmin hänet nimitettiin Golden Globe -ehdokkaaksi, ja myöhempinä vuosina hän on työskennellyt arvostettujen ohjaajien kuten Sydney Pollackin, Ridley Scottin, Martin Scorsesen ja Marcello Mastroiannin kanssa. Dušan Makavejev
Dušan Makavejev, myös "Sam Rotterdam" (13. lokakuuta 1932 Belgrad, Jugoslavian kuningaskunta – 25. tammikuuta 2019) oli serbialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänellä oli merkittävä osuus Jugoslavian elokuvassa 1960-luvun lopussa ja 1970-luvun alussa. Monet hänen elokuvistaan lasketaan kuuluviksi Jugoslavian mustaan aaltoon. Hänen tunnetuin elokuvansa on poliittinen satiiri vuodelta 1971 "WR – organismin mysteerit", jonka hän on sekä käsikirjoittanut että ohjannut. Josef Chochol
Josef Chochol oli tšekkiläinen arkkitehti. Hän muodosti yhdessä Pavel Janákin, Josef Gočárin ja Vlastislav Hofmanin kanssa radikaalin arkkitehtinelikon, joka vei kubismia Tšekkoslovakiassa pitkälle erityisesti arkkitehtuurin piirissä. He olivat kaikki Mánesin taiteilijaseuran jäseniä. Chocolin tunnettu työ on hänen Prahaan 1913–1914 suunnittelemansa asuintalo. Tšekkiläiset sovelsivat kubismia kuvataiteiden ohella toimistotaloissa, huviloissa ja huonekaluissakin. Ivor Montagu
Ivor Montagu () oli brittiläinen elokuvatuottaja, -ohjaaja, käsikirjoittaja, elokuvakriitikko ja pöytätennispelaaja. Hänet muistetaan ennen muuta monien Alfred Hitchcockin 1930-luvun elokuvien tuottajana. Pöytätenniksessä hänen ansionsa olivat ennen muuta järjestötoiminnassa, sillä hän oli yksi kansainvälisen pöytätennisjärjestön ITTF:n perustajajäsenistä ja pitkäaikainen puheenjohtaja. Montagu oli Ison-Britannian kommunistisen puolueen jäsen. Vaaleaverikön rakkaus
Vaaleaverikön rakkaus ("Lásky jedné plavovlásky") on Miloš Formanin ohjaama tšekkoslovakialainen elokuva vuodelta 1965. Miroslav Ondříček
Miroslav Ondříček oli tšekkiläisen elokuvaohjaajan Miloš Formanin luottokuvaaja ja elinikäinen työtoveri. Alun perin Ondříčekin piti opettaa Formanille kuvausta, mutta siitä ei tullut mitään. Intohimoinen kuvaaja kun ei olisi millään halunnut luovuttaa kameraa vaan kuvasi harjoitteet itse. Miloš Josimov
Miloš Josimov (s. 27. syyskuuta 1984 Ruma, Vojvodina, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa Kokkolan Pallo-Veikkoja. Pelipaikaltaan Josimov on puolustaja. Krzysztof Komeda
Krzysztof Komeda (alk. Krzysztof Trzciński; 8. huhtikuuta 1931 Poznań – 23. huhtikuuta 1969 Varsova) oli puolalainen elokuvasäveltäjä ja jazzpianisti. Hän sävelsi musiikin Roman Polańskin elokuviin "Rosemaryn painajainen", "Veitsi vedessä" ja "Umpikuja". Komedan jazzyhtyeet olivat merkittävimpiä 1960-luvun eurooppalaisia jazzkokoonpanoja. Yhtyeissä soittivat muun muassa Zbigniew Namysłowski, Tomasz Stańko ja Michał Urbaniak. Miguel Morayta
Miguel Morayta (15. elokuuta 1907 Ciudad Real, Espanja – 19. kesäkuuta 2013) oli espanjalaissyntyinen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, joka teki pitkän uransa Meksikossa. Hän oli Espanjan sisällissodan syttyessä tykistön upseeri, joka liittyi tasavaltalaisten puolelle. Francon voiton jälkeen hän lähti Ranskaan ja Afrikkaan, mistä hän saapui vuonna 1941 Meksikoon. Jussi Kohonen
Noin kolmannes Suomi-Filmin maahantuonneista tuli Itä-Euroopasta. Jiří Menzelin "Tarkoin vartioidut junat" (1966) meni monta viikkoa täysille katsomoille. Roman Polanskin esikoisteos "Veitsi vedessä ("1962")", jonka Kohonen osti jo ennen Puolan ensi-iltaa tuhannen dollarin kertamaksulla, esitettiin Suomessa heti tuoreeltaan, ja Eteläisen Hesperiankadun Ritz-teatteri oli lähes loppuunmyyty viisi viikkoa. Polanski ponnahtikin maailmanmaineeseen. Jean-Luc Godardin ja François Truffaut´n elokuvia ostettiin jopa näkemättä niitä, koska jo ohjaajan nimi takasi riittävän yleisömäärän. Truffaut´n "Jules ja Jim" (1962) olisi ehkä jäänyt tekemättä ilman Kohosen järjestämää ennakko-ostoa. Kohonen toi Suomeen myös elokuvien ohjaajia ja näyttelijöitä. Godardin ja Truffaut´n lisäksi muun muassa Claude Chabrol, Andrzej Wajda ja Joseph Losey vierailivat ensi-iltanäytännöissä, antoivat haastatteluja, saunoivat ja osallistuivat ravintolaillallisille. Miroslav Lajčák
Miroslav Lajčák (s. 20. maaliskuuta 1963 Poprad) on slovakialainen diplomaatti, ulkoministeri tammikuusta 2009 Ficon hallituksessa Ján Kubišin siirryttyä YK:n Euroopan talouskomission johtoon. Lajčák oli ulkoministerinä myös Ficon II hallituksessa 2012–.
Hän oli Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen puheenjohtaja 2017–2018. Philippe Mora
Philippe Mora (s. 1949 Ranska) on Yhdysvalloissa uran luonut b-elokuvien ohjaaja. Mora aloitti uransa ohjaamalla lyhytelokuvia Euroopassa, joista Golden Globe -ehdokkaaksi päässyt dokumentti "Vippaa mulle viitonen" (1975) on kaikkein tunnetuin. Ensimmäisen näytelmäelokuvansa Mora ohjasi vuonna 1976 Australiassa. "Hullu koira" -westernin pääosassa näytteli "Easy Rider" -tähti Dennis Hopper, joka sai roolistaan Australian filmi-instituutin ehdokkuuden parhaasta miespääosasta. Mora sai ehdokkuuden parhaasta ohjauksesta. Miloš Jojić
Miloš Jojić (s. 19. maaliskuuta 1992) on serbialainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Borussia Dortmundia. Hän on pelannut myös Serbian maajoukkueessa. Damiano Damiani
Damiano Damiani (23. heinäkuuta 1922 Pasiano di Porderone, Italia – 7. maaliskuuta 2013) oli italialainen elokuvaohjaaja. Damianin erikoisalaa olivat kantaa ottavat rikosdraamat, jotka kertovat koruttamalla tavalla mafiaan ja korruptioon liittyvistä yhteiskunnallisista ongelmista. Näistä elokuvista kuuluisin on vuonna 1971 Moskovan elokuvajuhlilla pääpalkinnon voittanut "Puuttuvat todisteet", jonka pääosissa esiintyivät Franco Nero ja Martin Balsam. Muita ohjaajan mafiatrillereitä ovat mm. "Il giorno della chivetta" (1967), "Perché si uccide un magistrato" (1974) sekä televisiosarja "La piovra" (1984). Miroslav Tichý
Teokset olivat tuntemattomia, kunnes Buxbaum asetti 2004 esille kokoelmassaan olevia valokuvia nykytaiteen biennaaliin Sevillassa. Buxbaum teki hänestä 2004 myös dokumenttielokuvan "Miroslav Tichý: Tarzan Retired". Seuraavana vuonna valokuvat palkittiin uutena löytönä Rencontres d’Arles -valokuvafestivaaleilla Ranskassa. Buxbaum perusti tuolloin "Tichý Oceán" -säätiön huolentimaan Tichýn teoksista ja asettamaan niitä esille. Samoin 2005 Tichýn teoksista oli suuri retrospektiivi Zürichin taidehallissa, ja Pompidou-keskuksessa 2008. Isänmaan lippu
Tšekkiläinen ohjaaja Karel Zeman teki vuonna 1958 kirjasta mustavalkoisen puolianimaatioelokuvan "Salaisuuksien saari" (Vynález zkázy, suom. Jules Verne); näyttelijät olivat oikeita, kaikki ajoneuvot, laivat, eläimet ja rakennukset puolestaan animaatioita. Tarina seuraa Vernen tekstiä varsin uskollisesti; tosin mukaan on liitetty merirosvojen upottamasta matkustaja-aluksesta peräisin oleva nuori nainen, joka tarinan lopussa pelastuu ilmapallon avulla Hartin seurassa. Myös Hartin hätäviesti lähtee elokuvassa vetytäytteisen ilmapallon avulla eikä veteen heitetyssä nassakassa kuten kirjassa. Karel Zeman
Nuorena Zeman opiskeli mainosgrafiikkaa Ranskassa, ja hänen ensimmäinen animaationsa oli keittomainos. Palattuaan kotimaahansa Zeman työskenteli jonkin aikaa mainosalalla. Vuonna 1943 hänelle tarjottiin työtä animaatiostudiossa, minkä jälkeen hän keskittyi animaatioelokuvien tekoon. Zemanin varhaistöihin kuului muun muassa sarja lyhyitä humoristisia filmejä, joiden sankarina oli Herra Prokouk. Vuonna 1955 valmistui ensimmäinen näyteltyjä kohtauksia ja animaatiota yhdistelevä elokuva, "Ihmemaailman salaisuudet", ja 
vuonna 1958 "Salaisuuksien saari", joka perustui Vernen kertomuksiin. Näissä elokuvissa vanhat kirjankuvitukset heräsivät taianomaisesti eloon. Kosmos-Filmi
Yrityksen perusti Helsinkiin Pietarissa syntynyt Ruotsin kansalainen Gustaf Molin (1877–1938) vuonna 1926 nimellä "Oy Ufanamet Ab", ja toimitusjohtajana oli Arnold Sundgrén (1895–1969). Ufanamet sai nimensä siitä, että se edusti Suomessa yksinoikeudella saksalaisen Ufan eli Universum-Film AG:n sekä yhdysvaltalaisen Fanamet-yhteenliittymän elokuvia. Fanametin jäseniä olivat Famous Players–Lasky Corporation (sittemmin Paramount Pictures), First National ja Metro-Goldwyn-Mayer. Amadeus (elokuva)
Amadeus on tšekkiläissyntyisen Miloš Formanin vuonna 1984 ohjaama historiallinen draamaelokuva, joka kuvaa säveltäjä Antonio Salierin ja Wolfgang Amadeus Mozartin kilpailua, osin tositapahtumiin perustuen ja osin fiktiivisesti. Elokuvan käsikirjoitus perustuu Peter Shafferin samannimiseen menestysnäytelmään, jossa käytettiin hyväksi Mozartista ja Salierista syntyneitä tarinoita. Elokuvasta tuli suurmenestys heti ilmestyttyään, ja se aiheutti melkoisen Mozart-villityksen eri puolilla maailmaa. "Amadeus" voitti kahdeksan Oscar-palkintoa. Elokuvassa kuullaan runsaasti Mozartin musiikkia. James Bond (hahmo)
Toinen esikuvaksi löydetty oli jugoslavialainen saksalaisten ja brittien kaksoisagentti Dušan "Dusko" Popov. Hän törmäsi silloiseen Britannian tiedustelupalvelun edustajaan Ian Flemingiin Lissabonissa vuonna 1941 Casino Estorilin pelikasinolla, jossa hän leväytti pöytään 50 000 dollarin edestä seteleitä. Popov kirjoittaa tapahtumasta muistelmissaan, ja hänen mukaansa Fleming hyödynsi tapahtunutta "Casino Royale" -kirjan uhkapelikohtauksessa. Popovinkin sanotaan olleen kova naistenmies. Hänen koodinimensä oli Tricycle (kolmipyörä). Milan Kundera
Kunderan 1970- ja 1980-lukujen romaanit olivat suosittuja kansainvälisesti, mutta ne olivat kiellettyjä Tšekkoslovakiassa aina vuoteen 1989. "Jäähyväisvalssi" (1971) on hänen synkin teoksensa, ja se tutkii moraalista syyllisyyttä ja tuskaa epäonnistumisen edessä. Kunderalle annettiin 1975 lupa muuttaa Ranskaan, kun hän sai opettajan paikan Rennesin yliopistosta. Hän opetti siellä vuoteen 1978, ja vuonna 1979 hän menetti Tšekkoslovakian kansalaisuuden. "Naurun ja unohduksen kirja" ilmestyi 1979, ja sen teemana oli omahyväisen ja skeptisen naurun sekä julkisen ja yksityisen kaipauksen ero. Vuoden 1984 "Olemisen sietämätön keveys" käsitteli monia metafyysisiä kysymyksiä päähenkilöiden seksuaalisuhteiden kautta. Teoksen päähenkilöinä on neljä tšekkiä, jotka yrittävät sopeutua yhdessäeloon ja neuvostovaltaan Prahan kevään jälkeen. Yhdysvaltalainen Philip Kaufman ohjasi romaanista elokuvaversion vuonna 1988. Robert Frank
Robert Frank (9. marraskuuta 1924 Zürich, Sveitsi) on sveitsiläissyntyinen, Yhdysvalloissa uransa luonut valokuvaaja ja elokuvaohjaaja. Hänet tunnetaan parhaiten valokuvakirjastaan "The Americans" (1958). Hänen ohjaamiaan elokuviaan ovat muun muassa beat-elokuva "Pull My Daisy" (1958) ja Rolling Stones -kiertuedokumentti "Cocksucker Blues" (1972), joista jälkimmäinen on tullut pahamaineiseksi Mick Jaggerin yritettyä oikeusteitse estää elokuvan esittämisen. Mitja Fomin
Dmitri ”Mitja” Anatoljevitš Fomin (ven. Дмитрий ”Митя” Анатольевич Фомин; s. 1974, Novosibirsk, Neuvostoliitto) on venäläinen poplaulaja, joka lauloi vuosina 1998–2009 yhtyeessä Hi-Fi. Nykyään Fomin on soolouralla ja hänen esikoisalbuminsa sooloartistina "Так будет" julkaistiin vuonna 2010. Tunnetuin hitti on "Всё будет хорошо". Académie Colarossi
Muista kuin suomalaisista voisi mainita italialaisen Amedeo Modiglianin, virolaisen Eduard Wiiraltin, tšekkiläisen Alfons Muchan, yhdysvaltalaisen Lyonel Feiningerin, ranskalaisen Paul Gauguinin ja saksalaisista George Groszin, Hans Hofmannin ja Paula Modersohn-Beckerin. Joe Eszterhas
József A. ”Joe” Eszterhas (s. 23. marraskuuta 1944 Csákánydoroszló, Unkari) on yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja ja kirjailija. Unkarilaisesta Esterházyn aatellissuvusta polveutuva Eszterhas on käsikirjoittanut muun muassa elokuvat "K.O.V.A." (ohj. Norman Jewison, 1978), "Flashdance" (Adrian Lyne, 1983), "Soittorasia" (Costa-Gavras, 1989) ja "Basic Instinct – vaiston varassa" (Paul Verhoeven, 1992). Hän on kirjoittanut myös joitakin tietokirjoja sekä omaelämäkerran nimeltä "Hollywood Animal." Miloš Forman
Sosialismin kaaduttua ensimmäinen Formanin kotimaassaan ohjaama tšekkielokuva "A Walk Worthwhile" sai ensi-iltansa Karlovy Varyssa vuonna 2009. Elokuva on taltiointi oopperasta, jonka Forman on ohjannut Tšekin kansallisteatterille. Musiikkikomedia kertoo eroa tekevästä pariskunnasta, joka saa tietää, että jos heillä olisi lapsi, tämä saisi miljoonaperinnön. Miika Soini
Miika Soini (s. 1973) on suomalainen elokuvaohjaaja. Hän on opiskellut elokuvaohjausta Taideteollisessa korkeakoulussa. Hänen ohjaamansa elokuva "Thomas", jossa pääosaa näyttelee Lasse Pöysti, valmistui 2008. "Thomas" sai ensi-iltansa Sodankylän elokuvajuhlilla kesäkuussa 2008, ja se tuli myös teatterilevitykseen. Soini sai "Thomasista" parhaan ohjaajan palkinnon Zerkalon elokuvajuhlilla Venäjällä Ivanovossa kesäkuussa 2009. Oleksandr Dovženko
Oleksandr Petrovytš Dovženko (, , 10. syyskuuta 1894 Sosnytsja – 25. marraskuuta 1956 Moskova) oli ukrainalaissyntyinen neuvostoliittolainen elokuvaohjaaja ja kirjailija. Dovženko luetaan Sergei Eisensteinin ja Vsevolod Pudovkinin ohella Neuvostoliiton tärkeimpien elokuvaohjaajien joukkoon. Hänen tunnetuin ohjaustyönsä on "Maa" vuodelta 1930. Valmont
Valmont on Miloš Formanin ohjaama, vuonna 1989 ensi-iltansa saanut elokuva, joka pohjautuu Choderlos de Laclosin 1782 julkaistuun kirjeromaaniin "Vaarallisia suhteita". Pääosissa nähdään Colin Firth, Annette Bening, Meg Tilly, Fairuza Balk ja Siân Phillips. Miloš Roman
Roman pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2017, 2018 ja 2019, joista ensimmäisessä turnauksessa hän voitti Slovakian sisäisen tehotilaston lukemalla +3. Roman valittiin Latviaa vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Slovakian joukkueessa samassa turnauksessa pelasi myös Romanin kaksi vuotta vanhempi isoveli Michal. Vuoden 2018 turnauksessa Miloš Roman valittiin Tanskaa vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Vuoden 2019 turnauksessa hän oli kolmella osumallaan Slovakian paras maalintekijä Andrej Kollárin kanssa. Espanjan kulttuuri
Mykkäfilmin aikana espanjalaisilla elokuvan teijöillä oli yhteyksiä lähinnä Ranskaan. 1928 Salvador Dali ja Luis Buñuel tekivät "Andalusialaisen koiran". Bunuel kuvasi Ranskan lisäksi Yhdysvalloissa, muut aikakauden espanjalaiset ohjaajat jäivät vaille kansainvälistä huomiota. Rafael Rivelles ja Juan Calvo saivat pieniäpalkintoja Cannesin elokuvajuhlilla 1950-luvulla. Fernando Rey voitti Kultaisen palmun 1961 elokuvalla "Viridiana". jonka esittämisen Franco kielsi heti. Bunuel muutti Meksikoon 1949, ja muutkin filmintekijät tekivät yhteistyötä meksikolaisten kanssa. Kun spaghettiwesternit tulivat muotiin, Espanjassa kuvattiin vuorostan Meksikoon sijoittuvia elokuvia kuten "Vain muutaman dollarin tähden". Francon aikana Espanja oli erityksissä eurooppalaisesta kulttuurista. Carlos Sauran "Metsästysretki" sai Berliinin elokuvajuhlilla hopeisen karhun 1966. Francon kuolema 1975 vapautti kokonaisen sukupolven, jonka kärjessä oli Pedro Almodóvar. Almodovarin läpimurto oli "Naisia hermoromahduksen partaalla", joka toi myös Carmen Mauran ja Antonio Banderasin kansainväliseen tietoisuuteen. Bigas Luna kuvasi Penélope Cruzin ja Javier Bardemin ensikohtaamisen elokuvassa "Kinkkua, kinkkua". Fernando Trueba voitti Oscarin 1992 elokuvalla "Belle Époque – muutosten aika". 2000-luvulla on noussut uusi sukupolvi, joka on erityisen viehtynyt kauhuun ja fantasiaan. Miklós Ujlak
Miklós Ujlak () oli unkarilainen aatelinen, joka toimi ensimmäisen kerran Transilvanian voivodina vuosina 1441–1458, Unkarin kuninkaan Vladislav III:n nimittämänä. Hän jakoi voivodin viran János Hunyadin kanssa vuoteen 1446 asti, Imre II Bebekin kanssa vuosina 1446–1448 ja János Rozgonyin kanssa vuosina 1449–1458. Miklósin toinen voivodikausi oli vuonna 1460 ja kolmas vuosina 1462–1465. Miklós Ujlak toimi vuosina 1471–1477 Bosnian kuninkaana. Alfons Mucha
Mucha oleili Yhdysvalloissa vuodesta 1906 vuoteen 1910, palasi sitten synnyinmaahansa ja asettui Prahaan. Hänen kädenjälkensä näkyy useiden Prahan rakennusten koristelussa. Kun Tšekkoslovakiasta tuli ensimmäisen maailmansodan jälkeen itsenäinen valtio, Mucha piirsi maan uudet postimerkit ja setelit. Elämänsä loppuvuodet hän kulutti suuren, slaavien historiaa kuvaavan maalaussarjan parissa, jota hän piti mestariteoksenaan. Slaavien eepos paljastettiin Prahassa vuonna 1928 ja on nykyään näytteillä Moravský Krumlov -linnassa lähellä Muchan synnyinpaikkakuntaa. Teos koostuu kahdestakymmenestä monumentaalimaalauksesta, jossa Mucha kuvaa slaavien alkuperää, saavutuksia ja heidän päämääriään.
Mucha haudattiin Prahaan Vyšehradin hautausmaalle. Hänen taidettaan oli jo alettu pitää vanhanaikaisena, mutta kiinnostus siihen heräsi uudelleen 1960-luvulla. Hänen tyyliään on imitoitu paljon, tosin harvoin yhtä taidokkain lopputuloksin kuin Muchan omat työt ovat. Poika Jiří Mucha on kirjoittanut isästään paljon ja tehnyt hänen taidettaan tunnetuksi. Miloš Trifunović
Miloš Trifunović (30. lokakuuta 1871 Užice, Serbian ruhtinaskunta – 19. helmikuuta 1957 Belgrad, Jugoslavia) oli serbialainen poliitikko. Hän toimi Jugoslavian kuningaskunnassa sotien välisenä aikana useissa hallituksissa ministerinä. Toisen maailmansodan aikana hän oli Lontoossa toimineen Jugoslavian kuningaskunnan pakolaishallituksen pääministerinä kahden kuukauden ajan kesällä 1943. Toisen maailmansodan jälkeen hän palasi Titon johtamaan Jugoslaviaan, mutta tuomittiin joulukuussa 1946. Xavier Dolan
Xavier Dolan /gza.vje dɔ.lan/ (s. 20. maaliskuuta 1989 Montreal, Kanada) on kanadanranskalainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä. Hän on ohjannut viisi pitkää elokuvaa, joista viimeisin "Mommy" voitti Cannesin elokuvajuhlilla jaetun tuomariston palkinnon. Dolania on kuvailtu queer-elokuvien mestariksi, vaikka hän itse ei tätä väitettä allekirjoitakaan. Alvar Kolanen
Ernst Alvar Kolanen (8. joulukuuta 1921 Kälviä – 9. joulukuuta 2007) oli suomalainen mainosvalokuvaaja, joka tunnetaan musiikki-, viihde- ja muotimaailman suomalaistähdistä ottamistaan PR- ja levynkansikuvistaan. Milan Kundera
Syksyllä 2008 Kunderan kerrottiin ilmiantaneen vuonna 1950 Miroslav Dvořáčekin, joka oli paennut Tšekkoslovakiasta Saksaan ja palannut maahan tiedustelijana. Ilmiannon seurauksena Dvořáček pidätettiin ja tuomittiin pitkään vankeusrangaistukseen. Tšekkiläinen Respekt-lehti perusti väittämänsä vanhoihin vahingossa ilmi tulleisiin asiakirjoihin. Kundera itse kiisti väitteet jyrkästi ja monet nimekkäät kirjailijat asettuivat puolustamaan häntä. Musta Pekka (elokuva)
Musta Pekka on Miloš Formanin vuonna 1963 ohjaama ja käsikirjoittama tšekkoslovakialainen komedia, joka palkittiin vuonna 1964 Locarnon elokuvajuhlilla. Dušan Vukotić
Vukotićin ensimmäinen elokuva uuden studion kanssa oli "Nestašan robot" (1956). Studion elokuvia esiteltiin 1958 Cannesin elokuvajuhlilla, ja ne menestyivät siellä todella hyvin. Seitsemästä elokuvasta kolme oli Vukotićin ohjaamia. Hänen seuraavia elokuviaan olivat yhdysvaltalaisia gangsterielokuvia parodioinut "Koncert na mašinsku pušku" (1958) ja "Surogat" (1961), josta Vukotić sai ensimmäisenä ei-yhdysvaltalaisena parhaan lyhytanimaation Oscarin. Palkinto toi Vukotićille maailmanlaajuista kuuluisuutta, ja häntä alettiin kohdella Jugoslaviassa eräänlaisena sankarina. Hänet kutsuttiin pitämään luentoja ja osallistumaan erilaisiin palkintoraateihin ja komiteoihin. Vukotić oli uudestaan ehdolla vuonna 1964 elokuvasta "Igra", joka yhdisti ihmisnäyttelijöitä ja animaatiota. Mika Ronkainen
Mika Ronkainen (s. 6. elokuuta 1970 Kuusamo) on Jussi-palkittu elokuva- ja teatteriohjaaja. Ronkaisen tähänastinen tuotanto ulottuu dokumenttielokuvista teatteriin ja tv-sarjoihin. Ronkaisen dokumenttielokuvia leimaa omalaatuinen tyyli, joka yhdistelee rohkeasti perinteisen dokumenttielokuvan ja näytelmäelokuvan kerrontakeinoja. Yhdysvaltalainen viihdealan lehti Variety valitsi Ronkaisen yhdeksi kymmenestä kiinnostavimmasta uudesta eurooppalaisesta elokuvaohjaajasta vuonna 2013. Ronkaisen dokumenttielokuvia on esitetty maailman merkittävimmillä elokuvafestivaaleilla ja niitä on ollut teatterilevityksessä Suomen lisäksi Ruotsissa, Saksassa, Puolassa, Espanjassa ja Iso-Britanniassa. Ronkainen asuu Oulussa. Vsevolod Pudovkin
Vsevolod Illarionovitš Pudovkin (, 28. helmikuuta 1893 Penza, Venäjä – 30. kesäkuuta 1953 Riika, Latvian SNT) oli neuvostoliittolainen elokuvaohjaaja, joka uudisti elokuvan kertomistapaa. Pudovkin oli aikansa huomattavia mykkäelokuvien tekijöitä Sergei Eisensteinin ja Oleksandr Dovženkon ohella. Sekä Eisenstein että Pudovkin olivat tärkeimpiä montaasiteorian kehittäjiä. He molemmat esittivät elokuvissaan vallankumouksen sanomaa, mutta he tekivät sen eri näkökulmista. Eisenstein keskittyi suurten ihmisjoukkojen kuvaamiseen, kun taas Pudovkinin elokuvissa tapahtumat kerrotaan yksittäisen ihmisen näkökulmasta. Jussi Kohonen
Kohosen luona kävivät keskustelemassa yhtä lailla suomalaiset ja venäläiset kulttuurivaikuttajat. Hänen salongissaan Mark Donskoi on vastannut Peter von Baghin kysymyksiin, Andrei Kontšalovski on kirjoittanut elokuvakäsikirjoitusta ja Venäjän suomensukuisiin vähemmistöihin kuuluva ohjaaja ja näyttelijä (mokšalainen) on esitellyt tulevan vaimonsa. Kohosen tärkeä ystävä oli Sergei Mihalkov, johon hän törmäsi 1950-luvulla junassa matkalla Aachenista Pariisiin. Hienostunutta saksaa puhunut komea mies jutusteli matkan ajan Kohosen kanssa ja kehotti ottamaan yhteyttä tarvittaessa. Pariisin asemalla matkakumppania oli vastassa mittava delegaatio, ja Kohonen tajusi tämän olevan korkeassa asemassa. Neuvostoliitossa Mihalkov oli erittäin tunnettu lastenkirjailija, joka toimi kirjailijaliiton johtotehtävissä. Ystävyys säilyi Mihalkovin kuolemaan asti, ja moni asia Suomen ja Neuvostoliiton välisissä kulttuuri- ja kauppasuhteissa olisi jäänyt toteutumatta ilman Kohosen ja Mihalkovin yhteyttä. Suomessa tunnetaan Sergei Mihalkovia paremmin hänen kaksi poikaansa, elokuvaohjaajat Nikita Mihalkov ja Andrei Kontšalovski, jotka ovat edelleen näkyviä vaikuttajia elokuva-alalla. Hrafn Gunnlaugsson
Sergio Leonen ja Akira Kurosawan ohella Hrafn mainitsee esikuvakseen ruotsalaisen mestariohjaajan Ingmar Bergmanin ja tämän elokuvat. Alun alkaen Hrafn suhtautui elokuviin vain yhtenä mahdollisuutenaan vikitellä tyttöjä. Mutta hänen todellinen intohimonsa elokuviin syttyi silloin, kun Ruotsin televisio kuvasi yhden hänen näytelmistään. Milan Kundera
Kundera syntyi 1929 Brnossa. Hänen vanhempansa olivat Ludvík ja Milada Kundera. Ludvík-isä oli tunnettu musikologi ja pianisti, joka oli ollut säveltäjä Leoš Janáčekin oppilas ja joka oli Janáček-musiikkiakatemian rehtori. Lukion jälkeen Milan Kundera jatkoi 1948 Kaarlen yliopistoon opiskelemaan musiikkitiedettä, mutta vaihtoi elokuvataiteiden linjalle Prahan esittävien taiteiden akatemiaan. Hän opiskeli siellä käsikirjoittamista ja ohjaamista ja valmistui 1952. Kundera jatkoi akatemiassa valmistumisensa jälkeen kirjallisuuden opettajana. Meyer Lansky
Lansky oli syntyperältään Puolan juutalainen. Mafia, eli La Cosa Nostra, eli "meidän asiamme", tunnetaan italialaisena, eikä yhtäkään ei-italialaista sukuperää olevaa miestä ole nähty mafian kummisetänä. Lansky oli poikkeus, vaikka ei aivan huipulle päässytkään, ja jopa toiset italialaiset kummisedät kunnioittivat häntä. Häneltä kuitenkin aiottiin evätä "äänioikeus" mafian neuvostoissa. Loppujen lopuksi hänelle päätettiin antaa äänioikeus, sillä Lanskya arvostettiin suuresti viisaana miehenä. Miroslav Tichý
Miroslav Tichý (20. marraskuuta 1926 – 12. huhtikuuta 2011) oli tšekkiläinen valokuvaaja. Hänet tunnetaan tuhansista valokuvista, jotka hän otti salaa. Kuvausvälineenä oli pahviputkista, vanerista, tölkeistä ja vastaavista aineksista itse tehtyjä kameroita. Tichýn valokuvat olivat tuntemattomia ennen kuin niistä koottiin näyttely vuonna 2004. Miloš Krasić
Miloš Krasić (, s. 1. marraskuuta 1984 Kosovska Mitrovica, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija, joka edustaa Puolan pääsarja Ekstraklasassa pelaavaa Lechia Gdańsk ja Serbian maajoukkueessa. Hänen pelipaikkansa on keskikentän oikealla laidalla. Miloš Trifunović
Maailmansodan päättyessä maanpakolaisuudessa olleita palasi takaisin Jugoslaviaan, jossa valta oli siirtynyt kommunuistipartisaanien johtajalle Josip Broz Titolle. Miloš Trifunović joutui kuten monet muutkin pakolaishallituksen kannattajat oikeuteen. Trifunović vangittiin 12. syyskuuta 1946 ja hänet tuomittiin joulukuussa 1946 kahdeksaksi vuodeksi vankeuteen., Trifunović kuoli helmikuussa 1957 Belgradissa. Carlos Fuentes
Carlos Fuentes Macías (11. marraskuuta 1928 Panamá, Panama – 15. toukokuuta 2012 México, Meksiko) oli meksikolainen kirjailija, jota pidetään yhtenä arvostetuimpana espanjankielisenä nykykirjailijana. Hänen tuotantoaan on käännetty laajalti useille kielille, mukaan lukien suomeksi. Hänelle myönnettiin Miguel de Cervantes -palkinto vuonna 1987 ja Belisario Domínguezin kunniamitali vuonna 1999. Moskovan elokuvajuhlat
Moskovan elokuvajuhlilla on ollut suuri merkitys monien elokuvantekijöiden kansainväliselle uralle; heitä ovat muiden muassa Aki Kaurismäki, Krzysztof Kieślowski, Humberto Solás, István Szabó ja Kaneto Shindō. Unkari
Unkarin elokuvateollisuus on herättänyt kansainvälistä kiinnostusta 1960-luvulta lähtien. Tunnetuimmat elokuvantekijät ovat Miklós Jancsó ja István Szabó. Jancsó kehitti 1960-luvulla oman historiallisen elokuvan alalajityypin. Hänen elokuvansa olivat historiallisia allegorioita tai vertauksia. Jancsó käsitteli elokuvassiin maansa historiaa, ja hän joutui kehittämään tyylin sensuurin kiertämiseksi. Ensimmäinen tyyliä edustanut elokuva oli vuoden 1966 "Miehet ilman toivoa". Szabó tuli puolestaan erityisesti tunnetuksi Klaus Mann -filmatisoinnista "Mephisto" (1981), joka oli vuoteen 2016 saakka ainoa Oscar-palkinnon saanut unkarilainen elokuva. Jo ennen Jancsóa muutamat unkarilaiset elokuvat saivat kansainvälistä huomiota. Venetsian biennaalin pääpalkinto 1942 annettiin István Szőtsin elokuvalle "Vuoriston ihmisiä". Zoltán Fábrin vuoden 1955 "Pieni karuselli" sai myös mainetta ulkomailla. Manuel Álvarez Bravo
Manuel Álvarez Bravo oli valokuvaajana itseoppinut, mutta hänen taidemaalarina toiminut isoisänsä ja opettajana työskennellyt isänsä harrastivat valokuvausta. Isä kuoli pojan ollessa vasta 12-vuotias, ja poika joutui jättämään koulunsa kesken. Hän meni töihin tekstiilitehtaaseen kunnes sai paikan valtiovarainministeriöstä. Iltaisin hän opiskeli ensin kirjanpitoa, mutta vaihtoi sen taidekursseihin. Álvarez Bravo hankki ensimmäisen oman kameransa parinkymmenen vuoden iässä työskennellessään virkamiehenä Oaxacan osavaltiossa. Pian hän voitti paikallisen valokuvakilpailun. Palattuaan synnyinkaupunkiinsa Méxicoon hän tapasi Tina Modottin ja pääsi tämän suhteiden ansiosta pääkaupungin vasemmistolaisiin taiteilijapiireihin. Tuttaviin kuuluivat muiden muassa Edward Weston ja Frida Kahlon Saksasta Meksikoon muuttanut valokuvajaisä Guillermo Kahlo, jotka kannustivat kannusti Álvarez Bravoa eteenpäin alalla. Florian Henckel von Donnersmarck
Florian Graf Henckel von Donnersmarck (koko nimeltään "Florian Maria Georg Christian Graf Henckel von Donnersmarck", s. 2. toukokuuta 1973 Köln) on saksalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja. Hän kuuluu sleesialaiseen Henckel von Donnersmarckin aatelissukuun, ja Saksan kansalaisuuden lisäksi hänellä on myös Itävallan kansalaisuus. Vuonna 2007 hänen elokuvansa "Muiden elämä" (Das Leben der Anderen) palkittiin parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnolla. Milan Rastislav Štefánik
Milan Rastislav Štefánik (21. heinäkuuta 1880 Košariská, Itävalta-Unkari – 4. toukokuuta 1919 Ivanka pri Dunaji, Tšekkoslovakia) oli (tšekko)slovakialainen poliitikko, diplomaatti ja tähtitieteilijä. Ensimmäisen maailmansodan aikana Štefánik oli Ranskan armeijan kenraali ja tšekkoslovakian sotaministeri. Hän kuoli lento-onnettomuudessa lähellä Bratislavaa, kun hänen lentokoneensa, Caproni 450 syöksyi maahan. Štefánikin lisäksi onnettomuudessa kuoli kaksi italialaista. Tšekki
Tšekinkielinen kirjallisuus on ollut tärkeää jo 1800-luvun lopusta Itävalta-Unkarin ja myöhemmin natsien ja kommunistien hallituskausilla. Ehkä kuuluisin böömiläinen kirjailija Franz Kafka kirjoitti kuitenkin tuotantonsa pääasiassa saksaksi, vaikka hän tunsikin tšekin kielen. Toinen kuuluisa tšekkiläissyntyinen kirjailija, Milan Kundera, pakeni 1975 Ranskaan ja on kirjoittanut vuodesta 1989 ranskaksi. Muita kuuluisia kirjailijoita ovat Karel Čapek, Bohumil Hrabal, Pavel Kohout, Václav Havel ja Ivan Klíma. Kuuluisa on myös Jaroslav Hašek, jonka Kunnon sotamies Švejkin seikkailut maailmansodassa on laajalti tunnettu. Tomasz Stańko
Tomasz Stankon kvintetti (mukana muun muassa altisti/viulisti Zbigniew Seifert ja tenoristi Janusz Muniak jatkoi 1970-luvulla eteenpäin Komadan aloittamaa vapaamuotoista tietä kohti vapaata, mutta samalla kontrolloitua improvisaatiota. Yhtyeen menestys Berliinin jazzfestivaaleilla vuonna 1971 merkitsi samalla Stanko läpimurtoa kansainväliselle tasolle. Stanko alkoi olla hyvin kysytty muusiikko myös ulkomailla. Stankon merkittävimpiä yhteistyökumppaneita tuolloin oli tietenkin Edward Vesala ja tenorisaksofonisti Tomasz Szukalski. Vesalan kanssa syntyi Stankon ECM-debyytti Balladyna vuonna 1975. Stanko soitti myös monilla Vesalan levyillä, esimerkiksi Satu, Rodina, ja Heavy Life. Erikoinen levytysprojekti oli Intiassa äänitetty Music From Taj Mahal and Karla Caves. Miroslav Kostadinov
Miroslav Kostadinov (, s. 10. maaliskuuta 1976 Dobritš) on bulgarialainen laulaja-lauluntekijä. Hänet tunnetaan paremmin nimellä Miro. Kostadinov oli jäsen bulgarialaisessa duetto-yhtyeessä KariZma. Hänet valittiin edustamaan Bulgariaa Oslossa järjestettävään Eurovision laulukilpailuun 2010, jossa hän esitti kappaleen "Angel si ti". Esitys putosi viisujen finaalista kilpailun semifinaalissa. Władysław Szpilman
Władysław ”Władek” Szpilman (5. joulukuuta 1911 Sosnowiec – 6. heinäkuuta 2000 Varsova) oli puolalainen pianisti, säveltäjä ja muistelmakirjailija. Puolan ulkopuolella Szpilman tunnetaan laajalti Roman Polańskin elokuvan "Pianisti" päähenkilönä. Elokuva perustuu hänen kirjaansa siitä, kuinka hän selvisi holokaustista. Marraskuussa 1998 Szpilman sai Puolan presidentin myöntämän Puolan korkeimman kunniamerkin (Kommandor Orderin Polonia Restitutan tähdellä). Miloš Ninković
Miloš Ninković (; s. 25. joulukuuta 1984 Belgrad, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija. Hän edustaa ukrainalaista Dynamo Kiovaa ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Andrzej Panufnik
Elämä Englannissa ei ollut hänelle helppoa. Hänen sävellystyylinsä ei ollut muodin mukainen, ja hän pysytteli pois julkisuudesta. Tästä seurasi taloudellisia hankaluuksia, mutta myös tilaa suurelle taiteelliselle vapaudelle. Vuonna 1963 hän voitti Monacon sävellyskilpailun teoksellaan "Sinfonia Sacra". Samana vuonna hän avioitui valokuvaaja Camilla Jesselin kanssa. Panufnikin tunnettuus brittiläisessä musiikkielämässä lisääntyi vähän kerrallaan, ja 1970-luvulla liki kaikki eturivin brittiläiset orkesterit esittivät hänen töitään, muun muassa arvostetulla Proms-festivaalilla. Puolassa hän ja hänen sävellyksensä olivat 1970-luvun lopulle asti mustalla listalla. Roman Polański
Roman Raymond Polański (s. 18. elokuuta 1933 Pariisi, Ranska) on puolalais-ranskalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, näyttelijä ja tuottaja. Hänen palkituimpia elokuviaan ovat "Chinatown", "Tess – viattomuuden tarina" ja "Pianisti", josta hän sai parhaan ohjauksen Oscar-palkinnon. Monissa Polańskin ohjaamissa elokuvissa kuvataan erilaisia perversioita ja ihmismielen nurjaa puolta. Jozef Chełmoński
Jozef Chełmoński (7. marraskuuta 1849 Boczki – 6. huhtikuuta 1914 Kuklówka Zarzeczna) oli puolalainen taidemaalari, realismin johtava edustaja maassaan. Hän opiskeli ensin Varsovan piirustuskoulussa ja jatkoi opintojaan Münchenin taideakatemiassa, missä hän tutustui Münchenin muihin puolalaisiin taiteilijoihin. Hän oleskeli jonkun aikaa myös Ukrainassa ennen paluutaan Puolaan. Puolalaiset kriitikot väheksyivät realismia, joten Chelmonski muutti Pariisiin 1875. Hän palasi Puolaan 1887. Monet Chelmonskin työt esittävät näkymiä hänen matkoiltaan Liettuaan, Ukrainaan ja lähiseuduille. Tšekkoslovakialaisen elokuvan uusi aalto
Alexander Dubčekin tultua valtaan tammikuussa 1968 kulttuurituotannon valvonta vapautui hetkeksi. Esimerkiksi Tšekkoslovakian kommunistisen puolueen ”ikuisiksi ajoiksi” pannaan julistaman Miloš Formanin "Palaa, palaa!" -komedian sallittiin palata elokuvateattereihin Prahan keväänä. Jos vielä jään
Jos vielä jään () on yhdysvaltalaisen kirjailija ja toimittaja Gayle Formanin romaani 17-vuotiaasta Miasta, jonka elämässä kaikki on kohdallaan, kunnes hetkessä kaikki on toisin. Kirjan jatko-osa "Where She Went" julkaistiin englanniksi vuonna 2011. Mirosław Drzewiecki
Mirosław Michał Drzewiecki (s. 8. heinäkuuta 1956 Łódź) on puolalainen poliitikko. Hän edustaa Kansalaisfoorumi-puoluetta. Hän oli Donald Tuskin hallituksen urheilun ja turismin ministeri 2007–2009. Drzewiecki on ollut Sejmin, maansa parlamentin, jäsenenä vuosina 1991–1993 ja 1997–2011. Yksi lensi yli käenpesän (elokuva)
Yksi lensi yli käenpesän () on vuonna 1975 ensi-iltansa saanut Miloš Formanin ohjaama elokuva, joka perustuu Ken Keseyn kirjoittamaan samannimiseen romaaniin. Elokuva oli toinen, joka voitti kaikki viisi tärkeintä Oscar-palkintoa (paras elokuva, paras miespääosan esittäjä, paras naispääosan esittäjä, paras ohjaus, paras käsikirjoitus) sitten vuonna 1934 ilmestyneen elokuvan "Tapahtui eräänä yönä". Seuraava elokuva, joka voitti nämä Oscarit, oli vuonna 1991 ensi-iltansa saanut "Uhrilampaat". Lisa Cholodenko
Cholodenko syntyi liberaaliin juutalaisperheeseen ja on isänsä puolelta ukrainalaista sukua. Hän opiskeli antropologiaa, etnologiaa ja naistutkimusta San Franciscon valtionyliopistossa, vietti puolitoista vuotta Jerusalemissa ja opiskeli sitten elokuvaa ja käsikirjoittamista Columbian yliopistossa. Hän sai töitä New Yorkin elokuvateollisuudesta ja toimi apulaisleikkaajana John Singletonin elokuvassa "Boyz n the Hood – kulman kundit" ja apulaisohjaajana Beeban Kidronin elokuvassa "Anna onnelle mahdollisuus". Hän pääsi tekemään ensimmäistä pitkää elokuvaansa, naisten välistä rakkaustarinaa "High Art" (1998) ohjaaja Miloš Formanin tuella. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Sitä seurasi Joni Mitchellin musiikkialbumista "Ladies of the Canyon" innoituksensa saanut heteroseksuaalinen rakkaustarina "Laurel Canyon", joka kuvattiin Hollywood Hillsin seudulla Kaliforniassa. Espanja
Mykkäfilmin aikana espanjalaisilla elokuvan tekijöillä oli yhteyksiä lähinnä Ranskaan. 1928 Salvador Dalí ja Luis Buñuel tekivät "Andalusialaisen koiran". Buñuel kuvasi Ranskan lisäksi Yhdysvalloissa, muut aikakauden espanjalaiset ohjaajat jäivät vaille kansainvälistä huomiota. Rafael Rivelles ja Juan Calvo saivat pieniä palkintoja Cannesin elokuvajuhlilla 1950-luvulla. Fernando Rey voitti Kultaisen palmun 1961 elokuvalla "Viridiana", jonka esittämisen Franco kielsi heti. Buñuel muutti Meksikoon 1949, ja muutkin filmintekijät tekivät yhteistyötä meksikolaisten kanssa. Kun spagettiwesternit tulivat muotiin, Espanjassa kuvattiin vuorostaan Meksikoon sijoittuvia elokuvia, kuten "Vain muutaman dollarin tähden". Francon aikana Espanja oli erityksissä eurooppalaisesta kulttuurista. Carlos Sauran "Metsästysretki" sai Berliinin elokuvajuhlilla hopeisen karhun 1966. Francon kuolema 1975 vapautti kokonaisen sukupolven, jonka kärjessä oli Pedro Almodóvar. Almodóvarin läpimurto oli "Naisia hermoromahduksen partaalla", joka toi myös Carmen Mauran ja Antonio Banderasin kansainväliseen tietoisuuteen. Bigas Luna kuvasi Penélope Cruzin ja Javier Bardemin ensikohtaamisen elokuvassa "Kinkkua, kinkkua". Fernando Trueba voitti Oscarin 1992 elokuvalla "Belle Époque – muutosten aika". 2000-luvulla on noussut uusi sukupolvi, joka on erityisen viehtynyt kauhuun ja fantasiaan. Alejandro Amenábarin "Meri sisälläni" (2004) voitti parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon. Michális Kakogiánnis
Michális Kakogiánnis (joskus kirjoitusasussa "Mihalis Kakogiannis" tai "Michael Cacoyannis", ; 11. kesäkuuta 1922 – 25. heinäkuuta 2011) oli kreikkalainen, Kyproksella syntynyt elokuvaohjaaja. Hän opiskeli Englannissa lakia, mutta siirtyi elokuva-alalle. Hän ohjasi useita klassikoihin, etenkin Euripideen teksteihin perustuvia elokuvia. Kakojiánnis oli viidesti Oscar-ehdokkaana. Hänen tunnetuin elokuvansa on "Kerro minulle, Zorbas" (1964). Mauritz Stiller
Toinen Suomessa syntynyt ruotsalaistunut elokuvantekijä Gustaf Molander käsikirjoitti Stillerille elokuvat "Thomas Graalin paras elokuva" (1917) sekä "Thomas Graalin parhaat lapset" (1918). Nämä ovat ehkä ensimmäisiä elokuvanteosta kertovia elokuvia. Kummassakin näytteli Stillerin pahin "kilpailija" Victor Sjöström pääosaa, hajamielistä käsikirjoittajaa Thomas Graalia, joka rakastuu ja menee myöhemmin naimisiin Karin Molanderin esittämän näyttelijän kanssa. Yksi lensi yli käenpesän (elokuva)
Jonkin aikaa näytelmän hyllyttämisen jälkeen Douglas matkusti Prahaan, missä hän tutustui paikalliseen elokuvaohjaajaan, Miloš Formaniin. Douglas ja Forman ystävystyivät ja Forman suostui filmatisoimaan kirjan, jonka Douglas lähettäisi tälle. Kului kymmenen vuotta ennen kuin kirja saapui. Formanin siirryttyä jo länteen ja asuessaan Chelseassa hänelle tuli kirjapaketti Kaliforniasta. Sen lähetti Kirk Douglasin poika Michael Douglas. Hän oli saanut projektiin turhautuneelta isältään oikeudet elokuvan tekoon. Miloš Roman
HC Slovan Bratislava varasi Romanin 76. pelaajana . Hän debytoi kaudella 2016–2017 HC Třinecin Extraliga-joukkueessa, jossa Roman pelasi ensimmäisen ja kauden ainoan ottelunsa 27. syyskuuta 2016 HC Olomoucia vastaan. Hänestä tuli 16 vuoden, kymmenen kuukauden ja 21 päivän ikäisenä kaikkien aikojen toiseksi nuorin Tšekin Extraligassa debytoinut slovakialaispelaaja Richard Pánikin jälkeen. Roman pelasi suurimman osan kaudestaan kuitenkin sarjatasoa alempana 1. česká hokejová ligan HC Frýdek-Místekissä, jossa hän teki 29 runkosarjaottelussa tehot 4+2=6 ja kymmenessä playoff-ottelussa tehot 1+1=2. Roman vahvisti kevätkaudella myös Třinecin A-nuoria, joiden paras maalintekijä hän oli Jakub Lackan ja Kryštof Stuchlíkin kanssa kuudella osumallaan. Kroatia
Kansainvälistä mainetta sai ohjaaja-käsikirjoittaja Veljko Bulajić, jonka elokuva "Juna ilman aikataulua" oli 1959 ehdokkaana Cannesin elokuvajuhlien Kultaiseen palmuun ja "Neretvan taistelu" 1969 parhaan vieraskielisen elokuvan Oscariin. Dušan Vukotićin ohjaama "Surogat" voitti 1961 ensimmäisenä Yhdysvaltain ulkopuolelta tulleena elokuvana parhaan lyhytanimaation Oscarin. Kroatian elokuva-alan tunnetuin henkilö on kuitenkin tuottaja Branko Lustig, joka on Yhdysvalloissa voittanut Oscar-palkinnon elokuvien "Schindlerin lista" ja "Gladiator" tuottajana. Isadora
"Isadora" on elämäkertaelokuva kuuluisasta yhdysvaltalaistanssija Isadora Duncanista (1877–1927), joka mullisti ihmisten mielipiteet baletista. Hänen alastomat, puolialastomat ja neuvostoliittomieliset tanssinsa, kuten myös hänen asenteensa vapaaseen rakkauteen, velvoitteisiin, pukeutumiseen ja elämäntapaan järkyttivät 1900-luvun alun yleisöä.
"Isadoraa" kuvattiin niin Ison-Britannian Englannissa, Ranskassa, Italiassa, Sloveniassa kuin Kroatiassakin. Englannissa elokuvaa kuvattiin lähinnä Lontoon eri kaupunginosissa, mutta myös Devonin Paigntonissa, Buckinghamshiren Waddesdonissa, Kentin Dealissa ja Kingsdownissa ja Middlesexin Isleworthissa sijaitsevilla studioilla. Sloveniassa elokuvaa kuvattiin Ptujin kaupungissa ja Kroatiassa Zagrebin, Opatijan ja Rijekan kaupungeissa. "Isadoran" tuotantoyhtiöinä olivat Hakim, Paris Film ja Universal Pictures. Elokuvan budjettina oli 1,7 miljoonaa dollaria. Kolja (elokuva)
František Louka, 55-vuotias vannoutunut poikamies ja naistenmies toimii sellistinä Tšekkoslovakiassa. Eletään Neuvostoliiton loppuaikoja vuonna 1988. Louka saa potkut sinfoniaorkesterista jouduttuaan puolivahingossa poliittisesti epäilyttävien henkilöiden listalle. Mies joutuu elättämään itsensä soittamalla hautajaisissa ja antamalla soittotunteja, ja saadakseen lisää rahaa hän solmii kulissiavioliiton venäläisen naisen kanssa. Nainen kuitenkin loikkaa saman tien poikaystävänsä luo Länsi-Saksaan ja jättää viisivuotiaan Kolja-poikansa Loukan huolehdittavaksi. Hotel Chelsea
Hotellissa on ollut myös useiden elokuva-alan ihmisten koti, kuten Stanley Kubrickin, Miloš Formanin, Lillie Langtryn, Ethan Hawken, Dennis Hopperin, Uma Thurmanin ja Jane Fondan. Jiří Menzel
Jiří Menzel (s. 23. helmikuuta 1938 Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen elokuvaohjaaja, teatteriohjaaja, näyttelijä ja käsikirjoittaja. Menzel kuuluu merkittävimpiin ja menestyneimpiin tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon ohjaajiin. 
Hän tuli kansainvälisesti tunnetuksi vuonna 1967, jolloin hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa "Tarkoin vartioidut junat" (1966) sai parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon. DocPoint – Helsingin dokumenttielokuvafestivaali
Palkinto on saanut nimensä Heikki Ahon ja Björn Soldanin mukaan. He olivat suomalaisen dokumenttielokuvan pioneereja, jotka tuottivat urallaan 400 dokumenttielokuvaa, joista 300 1930-luvulla. Aho ja Soldan tekivät elokuvia arkisten aiheiden ohella myös suomalaisista suurmiehistä kuten Sibeliuksesta. Santiago Álvarez
Santiago Álvarez (18. maaliskuuta 1919 Havanna – 20. toukokuuta 1998 Havanna) oli kuubalainen elokuvaohjaaja. Hän kirjoitti ja ohjasi monia dokumentteja, jotka käsittelivät Kuuban ja Yhdysvaltojen kulttuuria. Hänen yksi kuuluisimmista teoksistaan oli lyhytdokumentti "Now" (1965), joka kertoi rotuerottelusta. Sen teossa oli mukana laulaja Lena Horne. "LBJ" (1968) ja "79 Primaveras" (1969) käsittelivät Vietnamin sotaa. 79 primaveras palkittiin Tampereen elokuvajuhlien Grand Prix'llä vuonna 1970. Vuonna 1968 Álvarez, Octavio Getino ja Fernando Solanas tekivät yhteistyössä neljätuntisen dokumentin "Hora de los hornos", joka käsittelee imperialismia Etelä-Afrikassa. Muita aiheita, joita Álvarez käsitteli dokumenteissaan, olivat muun muassa Latinalaisen Amerikan musiikillinen ja kulttuuripuoli sekä diktatuurit, jotka hallitsivat Latinalaista Amerikkaa. Veljko Bulajić
Veljko Bulajić (s. 22. maaliskuuta 1928 Vilusi) oli kroatialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänen elokuvansa on ollut ehdokkaana Kultaiseen palmuun ja parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkintoon. Jussi Kohonen
Suomi-Filmin aikoina Kohonen solmi suhteet Neuvostoliiton elokuvalevityksestä vastanneeseen Sovexportfilmiin, joka toimi Suomessa tytäryhtiönsä Kosmos-Filmin nimellä. Kosmos-Filmi ja sen Mannerheimintiellä sijainnut Capitol-elokuvateatteri (myöhemmin Forum 1, nykyään tila toimii yökerhona) oli sodan jälkeen luovutettu rauhansopimuksen nojalla Neuvostoliitolle: yhtiön perustajan Gustaf Molinin leski Larissa oli mennyt naimisiin saksalaisen Friedrich Emil Köhlerin kanssa, ja Kosmos-Filmin tulkittiin näin ollen olevan saksalaista omaisuutta. Montaasi
Venäläinen elokuvaohjaaja Sergei Eisenstein tunnetaan montaasiteorian kehittäjänä. Hän jakoi teoriansa viiteen osaan:Eisensteinin ohella toinen 1900-luvun alun suuri venäläinen elokuvaleikkauksen kehittäjä oli Lev Kulešov, joka kokeissaan tutki ihmisen tapaa luoda valkokankaalla näkemistään peräkkäisistä otoksista mielessään tarinoita ja kokonaisuuksia. István Szabó
István Szabó (s. 18. helmikuuta 1938) on unkarilainen elokuvaohjaaja, jonka tunnetuin elokuva on Oscarilla palkittu "Mephisto". Miloš Forman
Neuvostoliiton miehittäessä Tšekkoslovakian vuonna 1968 Forman oli Pariisissa neuvottelemassa ensimmäisen amerikkalaisen elokuvansa ohjaamisesta. Formanin työnantaja, tšekkiläinen studio, erotti hänet väittäen hänen lähteneen maasta ilman lupaa. Forman muutti New Yorkiin, Yhdysvaltoihin. Siellä hän toimi Columbian yliopiston elokuvataiteen osaston professorina. Hänen oppilaanaan oli muun muassa James Mangold, joka oli pyytänyt häneltä käsikirjoitusapua. Zoltán Fábri
Zoltán Fábri (15. lokakuuta 1917 – 23. elokuuta 1994) oli unkarilainen teatteri- ja elokuvaohjaaja ja näyttelijä. Maailmansotien välisenä aikana hän opiskeli monipuolisesti taiteita, ohjasi teatterissa ja kuvitti kirjoja. Vuodesta 1947 hän oli Unkarin kansallisteatterin pääohjaaja. 1950-luvulta alkaen hän ohjasi elokuvia ja oli yksi Unkarin elokuvateollisuuden uranuurtajista. Buck Henry
Henry oli yksi "Miehuuskokeen" (1967) käsikirjoittajista. Hän esiintyi näyttelijänä muun muassa Miloš Formanin elokuvassa "Taking off – otetaan hatkat" (1971) ja elokuvassa "Gloria – gangsteriheila" (1980), ja ohjauksia ovat "Taivas saa odottaa" (1978) sekä "Kyllä, herra presidentti!" (1980). Cantinflas
Cantinflas (oik. "Mario Moreno-Reyes", 12. elokuuta 1911 – 20. huhtikuuta 1993) oli meksikolainen näyttelijä ja koomikko, joka esiintyi vuodesta 1936 lähtien noin 50 elokuvassa 50 vuoden aikana. Hänen kansainvälisesti tunnetuin roolinsa oli Phileas Foggin palvelijan Passepartout’n rooli elokuvassa "Maailman ympäri 80 päivässä" (1956), josta hän voitti Golden Globen. Kun Cantinflasin seuraava Hollywood-elokuva "Pepe" (1960) ei menestynyt, hän palasi työskentelemään meksikolaisissa elokuvissa. Marcel Łoziński
Łoziński on opettanut Puolassa elokuvantekemistä ja kasvattanut kokonaisen ohjaajasukupolven. Kommunistinen sensuuri on vaikuttanut aikoinaan huomattavalla tavalla hänen työhönsä myös siten, että se tuo esiin poikkeuksellista luovuutta.
Hän työskenteli muun muassa yhdessä Krzysztof Kieślowskin kanssa aikana, jolloin Puolassa oli sensuurista huolimatta tarjolla parhaat mahdolliset välineet. Nykyelokuvan tekoa hän kritisoi siten, että sensuuri on kaupallisuus, joka hyväksyy vain seksin, raakuuden ja väkivallan, joista katsoja ei löydä itseään.
Łoziński on vieraillut Suomessa 2010 DocPoint-festivaalilla. František Xaver Dušek
František Xaver Dušek (8. joulukuuta 1731 Chotěborky u Jaroměře – 12. helmikuuta 1799 Praha) oli tšekkiläinen säveltäjä, cembalisti ja pianisti. Hän tuli tunnetuksi enemmänkin laulajatar Josefina Duškován aviomiehenä ja Wolfgang Amadeus Mozartin majoittajana tämän Prahassa oleskelun aikana. Mark Donskoi
Donskoi oli ohjaajana arvostetumpi ulkomailla kuin kotimaassaan. Italialaiset neorealistit kuten Giuseppe De Santis ja ranskalaiset uuden aallon edustajat pitivät häntä yhtenä edelläkävijänään.. Tšekkiläinen Miloš Forman on nimennyt Donskoin keskeiseksi esikuvakseen. Neuvostoliitossa Donskoi tunnettiin käytökseltään erikoisena aatteellisena dogmaatikkona, joka osallistui jopa 1940-luvun lopun antisemitistiseen kosmopolitismin vastaiseen kampanjaan. Miloš Roman
Roman pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2016 ja 2017. Jälkimmäisessä turnauksessa hänet valittiin Venäjää vastaan pelatun puolivälieräottelun päätteeksi Slovakian ottelun parhaaksi pelaajaksi. Roman pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuosina 2015 ja 2016, joista jälkimmäisessä turnauksessa hän oli Slovakian paras syöttäjä ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Filip Krivošíkin kanssa viidellä syöttöpisteellään. Roman pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa marraskuussa 2014. Milan Mladenović
Milan Mladenović (21. syyskuuta 1958 – 5. marraskuuta 1994) oli jugoslavialainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten rockyhtye Ekatarina Velikan keulakuvana. Hän syntyi Zagrebissa, mutta hänen perheensä muutteli paljon. Vuonna 1970 Mladenović muutti Belgradiin, jossa hän pian liittyi Limunovo Drvo-yhtyeeseen. Limunovo Drvo ei ehtinyt julkaista mitään, mutta vuonna 1981 Mladenović julkaisi Šarlo Akrobata-yhtyeen kanssa levyn "Bistriji ili tuplji, čovek biva kad..." Šarlo Akrobata hajosi vielä samana vuonna yhtyeen jäsenten välisiin kiistoihin. Pian Mladenović perusti Ekatarina Velika-yhtyeen, jossa hän toimi vuoteen 1994 saakka. Keväällä 1994 Mladenović oli Brasiliassa Suban kanssa levyttämässä albumia "Angel's Breath", joka julkaistiin vasta Mladenovićin kuoleman jälkeen. Mladenović kuoli haimasyöpään Belgradissa marraskuussa 1994. Jerzy Hoffman
Jerzy Hoffman (s. 15. maaliskuuta 1932 Krakova) on puolalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hänen töidensä joukossa on "Vedenpaisumus" ("Potop", 1974), joka oli Oscar-gaalassa ehdolla parhaaksi vieraskieliseksi elokuvaksi.