Mikä italialainen puolue tukee virallisena linjanaan elektronista demokratiaa?
Elektroninen demokratia
Maailmalla tunnetuimpina italialainen Viiden tähden liike-puolue tukee virallisena linjanaan elektronista demokratiaa. Viron keskustapuolue kannattaa maassaan voimakasta sähköisen äänestyksen lisäämistä. Piraattiliike tukee niin ikään elektronisen demokratian laajempaa käyttöönottoa. Viiden tähden liike
Viiden tähden liike () on italialainen populistinen, EU-kriittinen, ekologinen ja korruption vastainen puolue. Puolueen perustaja on italialainen koomikko Giuseppe "Beppe" Grillo. Liikkeen keskeinen tavoite ja toimintatapa on suora demokratia. Suoraa demokratiaa liike toteuttaa toiminnassaan esimerkiksi siten, että liikkeen rekisteröityneet jäsenet voivat nettiäänestyksessä valita liikkeen vaaliehdokkaat Italian sisäisissä vaaleissa ja eurovaaleissa.
Politico (Eurooppa)
Politico on paperilehtenä ja verkkojulkaisuna Politico.eu Brysselissä pääpaikkaansa pitävä lehti. Verkkojulkaisu aloitti toimintansa 21. huhtikuuta 2015. Sen päätoimittaja on Matthew Kaminski. Lehti käsittelee Eurooppaan ja Euroopan unioniin liittyviä aiheita. Sillä on Brysselin, Berliinin, Lontoon ja Pariisin toimituksissa 50 toimittajaa, joista 40 on Brysselissä. Se käsittele samoja aiheita kuin Financial Times, jota se pitää kilpailijanaan joskin EU-asioissa itseään myötäsukaisempana. Kristillisdemokratia
Kristillisdemokratiaa on vaikea asettaa suoraan perinteiselle oikeisto-vasemmisto-akselille. Varsinkin kun tämä vaihtelee maakohtaisesti ja riippuu eri kristillisdemokraattisten puolueiden painotuseroista. Saksan kristillisdemokraattinen unioni edustaa Sosiaalidemokraattisen puolueen vastapuolena keskustaoikeistoa ja konservatiiveja, kun taas Italiassa sittemmin hajonnut valtapuolue Democrazia Cristiana edusti keskustaa. Yksinkertaisesti jaettuna kristillisyyden, perinteiden ja arvojen kunnioittaminen sekä korostaminen edustaa puolueessa konservatiivisuutta eli eräänlaista oikeistolaisuutta, kun taas sosiaalipolitiikka sijoittuu vasemmiston kenttään. Yleisesti ottaen latinalaisessa Amerikassa kristillisdemokraatit ovat talous- ja sosiaaliasioissa vasemmistossa, kun taas eurooppalaiset sisarpuolueet kuuluvat näissä asioissa enemmänkin keskustaan ja keskustaoikeistoon. Euroopan liberaalidemokraattinen puolue
Euroopan liberaalidemokraattinen puolue (ALDE Party) on europuolue, joka muodostaa Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän yhdessä Euroopan demokraattisen puolueen kanssa Euroopan parlamentissa. Elektroninen demokratia
2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen loppua kohden julkisuutta ovat saaneet eritoten poliitikkojen ja vaaliehdokkaiden aluevaltaukset markkinoida itseään virtuaaliyhteisöissä ja sähköisillä foorumeilla ja keskustelupalstoilla, eritoten vaalien lähestyessä, mikä tosin edustaa hyvin perinteistä demokratiamallia keskittyen äänestäjien informoimiseen suoran vaikuttamisen sijaan. Italian sosialistinen puolue
Italian Sosialistinen Puolue ("Partito Socialista Italiano", PSI) oli Italiassa vuosina 1892–1994 toiminut sosiaalidemokraattinen puolue. Se oli pitkään maan toinen keskeinen vasemmistopuolue Italian kommunistisen puolueen ohella. PSI oli mukana Italian hallituksessa vuosina 1944–1947, 1963–1968, 1968–1969, 1970–1972, 1973–1974, 1980–1987 ja 1987–1994. Puolueeseen kuului kaksi pääministeriä, Bettino Craxi (1983–1987) ja Giuliano Amato (1992–1993) sekä yksi presidentti, Sandro Pertini (1978–1985). Datura (yhtye)
Datura on italialainen elektronisen musiikin yhtye. Sen perustivat 1991 Ciro Pagano, Stefano Mazzavillani, DJ:t Ricci (Riccardo Testoni) ja Cirillo (Carlo Andrea Raggi) Bolognassa. Ensimmäinen single "Nu Style" julkaistiin 1991, jota seurasi hitit "Eternity", "Yerba Del Diablo", ja coveri Visagen "Fade to Grey"stä. Vuonna 1995 DJ Ricci lähti yhtyeestä keskittyen muihin projekteihin. Hän kuoli myöhemmin. Yhtyeen nimi Datura on otettu hallusinogeenistä hulluruohoa tarkoittavasta sanasta. Elektroninen demokratia
2000-luvulla on syntynyt joitakin Internet-puolueita, joiden poliittinen kommunikaatio ja päätöksenteko tapahtuu suurelta osin tai kokonaan Internet-pohjaisten työkalujen välityksellä. Esimerkiksi Ruotsissa ainakin kahdessa kunnassa, Knivstassa ja Vallentunassa, oli vuonna 2006 valittuna kunnanvaltuustojen jäseniksi nettipuolueiden edustajia. Forza Italia
Forza Italia (FI, ) oli Silvio Berlusconin johtama oikeistolainen, joulukuussa 1993 perustettu italialainen puolue. FI oli Casa delle Libertà -kokoomusta, ja vuoden 2008 vaaleissa osa Popolo della Libertà-koalitiota. Puolue yhdistyi 2009 Alleanza Nazionalen kanssa uudeksi puolueeksi nimeltään Popolo della Libertà. Euroopan kansanpuolue
Euroopan kansanpuolueen ryhmä Euroopan neuvoston parlamentaarisessa yleiskokouksessa puolustaa sananvapautta, ideoiden vapaata liikkuvuutta ja uskonnollista suvaitsevaisuutta. Ryhmä edistää läheisyysperiaatteen käyttöän, paikallista autonomiaa, sekä puolustaa kansallisia, sosiaalisia ja muita vähemmistöjä. Ryhmän puheenjohtajana toimi espanjalainen Pedro Agramunt. EU-demokraatit
Puolue perustettiin 2005. Sen johtaja on Junilistan-vaalilistan johtaja, Umeån yliopiston professori Sören Wibe. Beppe Grillo
Grillo yritti pääministeri Silvio Berlusconin haastajaksi pyrkimällä Demokraattisen puolueen johtajaehdokkaaksi kansalaisäänestyksessä lokakuussa 2009. Grillon ehdokkuus estettiin, joten hän perusti Viiden tähden liike -puolueen. Grillo sanoo pyrkivänsä uudistamaan Italian korruptoituneen poliittisen järjestelmän. Euroopan kansanpuolue
"EPP:n ja samanmielisten" ryhmä Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön (ETYJ) parlamentaarisessa yleiskokouksessa on järjestön aktiivisin poliittinen ryhmä. Ryhmä tapaa säännöllisesti. EPP ryhmän jäsenet osallistuvat vaalitarkkailutehtäviin ja ovat sitoutuneet edistämään demokraattisia arvoja ja käytäntöjä. Ruotsalainen Walburga Habsburg Douglas on ryhmän puheenjohtaja. Varapuheenjohtajina toimivat: Consiglio Di Nino (Kanada), Vilija Aleknaitė Abramikiene (Liettua), Laura Allegrini (Italia) and George Tsereteli (Georgia). Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä
ALDE:n vaaliohjelmassa painotetaan vihreän talouden merkitystä, kestävää kasvua, työllisyyttä, hallinnon avoimuutta ja tehokkuutta sekä läheisyysperiaatetta. ALDE:n ensisijainen tavoite on voittaa Eurooppaa uhkaavat vakavat taloudelliset haasteet. Vaaliohjelmassa esitellään toimia, jotka johtavat ulos nykyisestä kriisistä vauhdittamalla taloutta ja luomalla uusia työpaikkoja. Italian kristillisdemokraattinen puolue
Italian kristillisdemokraattinen puolue (, DC) oli keskustaoikeistolainen Italian johtava puolue kylmän sodan ajan. Länsiliittoutuneet tukivat sitä voimakkaasti kilpailevaa kommunistipuoluetta vastaan. Puolue oli hallitusvastuussa yhtämittaisesti puoli vuosisataa. Italian historia
Maaliskuun 1994 parlamenttivaaleissa ylivoimainen voittaja oli vaaliliitoksi perustettu Vapauden liitto (Polo della Libertá), jonka muodostivat mediamoguli Silvio Berlusconin perustama Eteenpäin Italia (Forza Italia, FI), kansalliskonservatiivinen Kansallisliitto (Alleanza Nazionale, AN) ja Pohjois-Italialle itsehallintoa vaatinut Pohjoisen liitto (Lega Nord, LN). Berlusconi muodosti oikeistolaisen koalitiohallituksen, johon edellä mainitut puolueet osallistuivat. Hallitus kaatui jo joulukuussa 1994 Berlusconiin kohdistuneiden lahjusepäilyjen takia. Silvio Berlusconi
7. tammikuuta 2013 Berlusconi ilmoitti, että Pohjoisen liitto ja Vapauden puolue ovat jälleen tehneet vaaliliiton, mutta eivät ole sopineet pääministeri-ehdokkaasta. Berlusconi ilmoitti olevansa kiinnostunut valtiovarainministerin tehtävästä. Helmikuun vaaleissa Berlusconin johtama keskustaoikeiston liittouma sai sekä edustajainhuoneen että senaatin vaaleissa toiseksi eniten ääniä. Vaalien jälkeen muodostettiin Demokraattisen puolueen ja Vapauden kansan yhteishallitus, jonka johdossa oli Demokraattisen puolueen Enrico Letta. Berlusconi ei ole mukana hallituksessa. Syyskuun lopussa Berlusconi kehotti puolueensa ministereitä harkitsemaan eroa hallituksesta. Kaikki viisi Vapauden kansa -puolueen ministeriä erosivat hallituksesta. Puolueen sihteeri ja varapääministeri Angelino Alfano ilmoitti myöhemmin tukevansa hallitusta ja 25 puolueen senaattoria ilmoitti äänestävänsä hallituksen puolesta luottamuslauseäänestyksessä. Tämä sai myös Berlusconin lokakuun alussa ilmaisemaan jälleen tukensa hallitukselle. Marraskuussa 2013 Vapuden kansa jakautui kahtia, kun Alfano ilmoitti perustavansa uuden hallitusta tukevan puolueen ja Vapauden kansa siirsi toimintansa uuteen puolueeseen, jolla on vanha nimi Forza Italia. Marraskuussa Forza Italia veti tukensa pois hallitukselta, mutta hallitus ei menettänyt enemmistöään puolueen jakautumisen takia. 27. marraskuuta senaatti erotti Berlusconin senaatista, koska laki kieltää yli kahden vuoden vankeustuomion saaneilta julkiset virat kuudeksi vuodeksi. Kristillisdemokraatit (Ruotsi)
Kristillisdemokraatit sanoo kannattavansa solidaarisuusperiaatetta, joka perustuu kultaiseen sääntöön. Puolueen tarkoituksena on puolustaa ihmisen elämää, vapautta ja arvokkuutta. Se haluaa parantaa heikkojen ja sorrettujen asemaa, tavoitella sosiaalista oikeudenmukaisuutta, tasoittaa rakenteellisia epäoikeudenmukaisuuksia ja jakaa yhteiskunnan varat oikeudenmukaisesti. Kristillisdemokraatit sanoo kannattavansa myös subsidiariteetti- eli läheisyysperiaatetta, jonka mukaan päätökset tulee tehdä alimmalla mahdollisella tasolla. Esimerkiksi kuntien ei tule puuttua perheen asioihin, joista perhe pystyy itse päättämään. Myös kestävä kehitys on puolueen mukaan tärkeää. Saksan hallinto ja politiikka
Saksan johtavat puolueet ovat keskustaoikeistolainen Saksan kristillisdemokraattinen unioni CDU ja keskustavasemmistolainen Saksan sosiaalidemokraattinen puolue SPD. Ne kilpailevat keskenään johtavan puoleen asemasta, mutta ovat myös olleet yhteishallituksessa 1960-luvun loppupuolella ja 2010-luvulla. CDU:n sisarpuolue Baijerissa on Baijerin kristillissosiaalinen unioni ("Christlich-Soziale Union in Bayern", CSU). Useissa hallituksissa on CDU:n hallituskumppanina ollut liberaali Vapaa demokraattinen puolue FDP. Muita poliittisia puolueita ovat vasemmistopuolue Die Linke ja Saksan vihreät. FDP:n kannatus on 2000-luvulla merkittävästi vähentynyt porvarillisten äänestäjien siirryttyä CDU/CSU:n kannattajiksi. Die Freiheitlichen
Die Freiheitlichen (lyh. F) on poliittinen puolue Etelä-Tirolin autonomisessa maakunnassa Italiassa. Se perustettiin vuonna 1992 Bolzanossa „liberaalidemokraattisena liittoutumana“ ja vastavoimana vuodesta 1949 Etelä-Tirolia hallinneelle Südtiroler Volksparteille. Puolue pyrkii edustamaan Etelä-Tirolin saksankielistä ja ladinonkielistä väestöä ja kannattaa Südtiroler Volksparteita vahvemmin Etelä-Tirolin itsenäistymistä Italiasta. Sinistra Ecologia Libertà
Sinistra Ecologia Libertà (SEL) on italialainen syksyllä 2009 perustettu vasemmistolainen puolue. Puolueen johtaja on Nichi Vendola. Italian lippu
17. tammikuuta 2003 Italian valtio päätti virallisesti lippunsa väreistä. Viralliset värit perustuvat Pantone-tekstiiliväreihin (TX) ja ovat seuraavat: vihreä on loistavan vihreä (18-5642TC), valkoinen on maidonvalkoinen (11-4201TC) ja punainen on tomaatinpunainen (18-1660TC). Värivalinnat osoittautuivat kiistanalaisiksi ja vuonna 2006 värivalintoja vaihdettiin: saniaisenvihreä (17-6153 TC), kirkas valkoinen (11-0601 TC), liekinpunainen (18-1662 TC). L’Osservatore Romano
L’Osservatore Romano (italiaa, suomeksi ”Rooman tarkkailija”) on Vatikaanivaltion ja Pyhän istuimen puolivirallinen lehti. Vatikaanivaltion toinen pääviestin on Vatikaanin radio. Lehti ilmestyy päivittäin italiaksi. Lehden kunkin päivän numero ilmestyy jo edellisen päivän iltapäivällä, mikä johtaa joskus sekaannuksiin ilmestymispäivämäärissä. Euroopan unioni
Sussexin yliopiston EU tutkimuksen professorit Aleks Szczerbiak ja Paul Taggart jakavat euroskeptismin kahteen osaan kovan ja pehmeän linjan edustajiin. Kovan linjan edustajat vastustavat Euroopan unionia periaatteesta. He haluavat irrottaa oman maansa EU:n jäsenyydestä ja tavoittelevat koko EU:n lakkauttamista. Szcherbiak ja Taggart luokittelevat kyseiseen ryhmään kuuluviksi Euroopan parlamentin Vapaa ja demokraattinen Eurooppa ryhmän puolueet, jolla ei ole suomalaisjäseniä. Pehmeän linjan kriitikot kannattavat EU jäsenyyttä ja EU:n olemassaoloa, mutta vastustavat tiettyjä EU:n poliitikkoja ja liittovaltiokehitystä. Pehmeän linjan kriitikoihin kuuluvat parlamentin Pohjoismaiden vihreä vasemmisto -ryhmä, joiden jäsenenä on Vasemmistoliitto, sekä Euroopan konservatiivit ja reformistit -ryhmä, jonka suomalaisena jäsenenä ovat Perussuomalaiset. Silvio Berlusconi
Elokuun puolivälissä 2009 Berlusconi patisti italian Yleisradioyhtiö RAI:ta myönteiseen uutisointiin; pääministeri kielsi varsin suorasanaisesti kanavaa arvostelemasta hallitusta. Samassa kuussa Berlusconi haastoi Italian toiseksi suurimman lehden La Repubblican ja sitä kustantavan L'Espresso-ryhmän oikeuteen panettelusta ja mustamaalaamisesta. Aikaisemmin hän oli kehottanut yrittäjiä boikotoimaan L'Espresso-ryhmää. Samoihin aikoihin Berlusconi haastoi oikeuteen myös espanjalaisen El Pais -sanomalehden ja ranskalaisen Nouvel Observateur -viikkolehden. Casa delle Libertà
Casa delle Libertà (CDL, suomeksi myös Vapauden talo) oli italialainen poliittinen liittouma, jota johti Silvio Berlusconi. Sen tilalle muodostettiin vuonna 2008 Popolo della Libertà, johon tulivat CDL:n tärkeimmät puolueet FI ja AN. Italian demokraattinen sosialistipuolue
PSDI oli mukana Italian hallituksessa vuosina 1947–1951, 1954–1957, 1958–1959, 1962–1963, 1963–1968, 1968–1969, 1970–1972, 1972–1974, 1979–1987 sekä 1987–1994. Puolueen vaa’ankieliasema tarjosi sille kokoaan vahvemman aseman, vaikka sen kannatus 1950–1970-lukujen vaaleissa oli pääosin vain 4–5 prosenttia. Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä
ALDE hyväksyi eurovaaliohjelmansa vuodelle 2014 Lontoon kongressissa marraskuussa 2013. Ohjelmassa korostetaan yksinkertaisempaa, vahvempaa ja vähemmän byrokraattista Eurooppaa. ALDE-puolueen kärkiehdokkaat kevään 2014 eurovaaleissa olivat ryhmän puheenjohtaja Guy Verhofstadt sekä komission varapuheenjohtaja Olli Rehn. Gianfranco Fini
Yhteisen puolueen perustamisen jälkeen Fini joutui Berlusconin omistaman median ankaran arvostelun alaiseksi. Vittorio Feltrin päätoimittama Il Giornale syytti Finiä yrityksistä suistaa pääministeri asemastaan. Jouluksi 2009 Fini lähetti Feltrille paketin valiumia toivoen hänen voivan viettää joulunsa ilman vainoharhoja ja hallusinaatioita. Kesällä 2010 Berlusconin ja Finin välit huononivat entisestään. Berlusconi kehotti Finiä eroamaan edustajainhuoneen puhemiehen paikalta. Fini ei totellut, vaan perusti oman edustajainhuoneryhmän, "Futuro e Libertà per l'Italia" (FLI). Syksyllä 2010 Finin ryhmä kuitenkin äänesti Berlusconin hallituksen puolesta luottamuslauseäänestyksessä. Helmikuussa 2011 Fini valittiin Futuro e Libertà per l'Italia -puolueen perustavassa kokouksessa puolueen puheenjohtajaksi. Vuoden 2013 parlamenttivaaleissa Fini ja FLI olivat osa keskustaliittoumaa, joka tuki Mario Montia pääministeriksi. FLI ei saanut vaaleissa yhtään paikkaa, joten myös Fini jäi valitsematta. Jobbik
Jobbik on oman ilmoituksensa mukaan ”radikaalisti isänmaallinen, kristillinen puolue” ja sen motto on ”Unkari kuuluu unkarilaisille”. Talouspoliittisesti Jobbik tähtää kansallissosialismia muistuttavaan räätälöityyn talousjärjestelmään, jossa talous kansallistetaan valtion hyödyksi. Etenkin kotimaisen teollisuuden ja maanviljelyn se uskoo luovan ”eko-sosiaalis-kansallisen” talousjärjestelmän, joka ylettyisi myös ulkounkarilaisille alueille. Tämän lisäksi puolue pyrkii muuntamaan radikaalisti esimerkiksi koulutusjärjestelmää enemmän perinteiden opetusta suosivammaksi. Jobbik kannatti aiemmin Unkarin eroamista Euroopan unionista, mutta luopui tavoitteesta vuonna 2016. Puheenjohtaja Vona arvioi tuolloin, että EU muuttuu 5–10 vuoden sisällä mahdollisesti parempaan suuntaan. Italian tasavaltalainen puolue
PRI perustettiin uudelleen 1943. Se kieltäytyi sodan jälkeen osallistumasta hallitukseen ennen monarkian lakkauttamista ja tasavallan perustamista. Vuosina 1947–1953 se oli mukana Italian hallituksessa ja jotkin sen johtajista olivat merkittävässä roolissa Italian politiikassa. PRI:n pitkäaikainen johtaja sodan jälkeen oli Ugo La Malfa. Puolue palasi kristillisdemokraattien hallituskumppaniksi vuonna 1963 ja oli sen jälkeen mukana useimmissa hallituksissa seuraavan 30 vuoden ajan. PRI:n johtaja Giovanni Spadolini toimi pääministerinä vuosina 1981–1982. Puolueen kannatus romahti lopullisesti sen sotkeuduttua vuonna 1992 paljastuneeseen "tangentopoli"-korruptioskandaaliin. PRI kuului 1990-luvulla Oliivipuukoalitioon. 2000-luvun alussa se liittoutui Silvio Berlusconin Casa delle Libertà -koalition kanssa. PRI:lla ei ole nykyään enää lainkaan edustajia parlamentissa. Kōmeitō
Puolueen tavoitteisiin kuuluu sisäpolitiikassa keskushallinnon roolin ja byrokratian vähentäminen, läpinäkyvyyden lisääminen julkishallinnossa ja suurempi paikallinen autonomia, jossa yksityissektorilla on aiempaa merkittävämpi rooli. Ulkopolitiikassa puolue haluaa eroon ydinaseista ja sotilaallisista konflikteista yleensä. Puoluetta on pidetty Saksan CDU:n vastineena. Uuden Kōmeitōn edeltäjällä oli samantyyppinen mutta radikaalimpi, vasemmistolaisempi ideologia. Nykyinen konservatiivisempi puolue on ollut hallituksessa konservatiivisten liberaalidemokraattien kanssa ja puolueet jakavat osittain saman kannattajakunnan. Moldovan liberaalidemokraattinen puolue
Moldovan liberaalidemokraattinen puolue (lyh. PLDM) () on moldovalainen, pääministeripuolueena hallitusvastuussa oleva, eurooppamyönteinen, maan parlamentissa vahvasti edustettuna oleva keskusta-oikeistolainen konservatiivinen puolue. PLDM on Euroopan kansanpuolueen (EPP) tarkkailijajäsen. San Marino
San Marinon puoluekenttä on hyvin hajanainen, eikä puolueilla ole juurikaan ideologisia eroja. Pienessä valtiossa käytännössä jokainen kansalainen tuntee ainakin muutamia poliittisia edustajia, joten vaaleissa äänestysperusteena on useammin henkilösuhteet kuin puolueen poliittiset kannat. Vuonna 2006 tehdyn uudistuksen perusteella puolueiden täytyy muodostaa vaaleja varten vaaliliittoja, millä pyrittiin estämään hajanaisuutta hieman. Vuoden 2016 vaaleissa eniten paikkoja parlamenttiin saivat Adesso.sm-vaaliliittoon kuuluneet Yhdistynyt vasemmisto (14 paikkaa), Repubblica Futura (11 paikkaa) ja Civico 10 (10 paikkaa). Pääoppositiopuolue on kymmenen paikkaa saanut San Marinon kristillisdemokraattinen puolue. Italian demokraattinen sosialistipuolue
Vuoden 1947 alussa PSI:n antikommunistiset jäsenet, jotka eivät halunneet jatkaa yhteistyötä kommunistisen puolueen (PCI) kanssa, perustivat oman puolueen nimellä Italian työväen sosialistinen puolue ("Partito Socialista dei Lavoratori Italiani", PSLI). Muutamaa kuukautta myöhemmin kristillisdemokraatteja edustanut pääministeri Alcide De Gasperi erotti PCI:n ja PSI:n hallituksestaan, jolloin PSLI jäi tukemaan De Gasperin hallitusta vahvistaen siten sen enemmistöä. Puolue otti vuonna 1952 nimekseen Italian demokraattinen sosialistipuolue samalla kun siihen liittyi eräitä muita PSI:n ulkopuolisia sosialistiryhmiä. PSDI osallistui vuodesta 1954 alkaen kristillisdemokraattien johtamiin keskustahallituksiin. Puolue kannatti joidenkin teollisuudenalojen kansallistamista, mutta sijoittui lähinnä poliittiseen keskustaan ja saattoi siten osallistua hyvin moniin koalitiohallituksiin seuraavina vuosikymmeninä. ECUXIT
Suomessa ECUXIT:iä kannattavat ainakin Paavo Väyrynen kansalaisaloitteessaan sekä EuroThinkTank-ryhmä Ajatuspaja Liberan raportissaan "Euron tulevaisuus - Suomen vaihtoehdot" (2014) . Vasemmistoliiton Li Andersson on myös esittänyt kansanäänestystä Suomen eurojäsenyydestä, mutta hän ei ole ottanut kantaa euron tulevaisuuden suhteen. Italian liberaalinen puolue
Puolue sai alkunsa ryhmästä, jonka Camillo Cavour loi Sardinian kuningaskunnan parlamenttiin vuonna 1848. Ryhmä jatkoi myöhemmin toimintaansa yhdistyneen Italian parlamentissa. Liberaalit eivät muodostaneet 1800-luvulla yhtenäistä puoluetta, vaan kyseessä oli lähinnä parlamentin enemmistöä hallinnut samanmielisten ryhmä. Liberaalit kannattivat tuolloin keskitettyä hallintoa, vapaakauppaa, regressiivistä verotusta ja rajoitettua äänioikeutta. Ryhmä hajosi 1860-luvulla oikeisto- ja vasemmistosiipiin, joista vasemmisto nousi vuodesta 1876 alkaen hallitsevaksi. Liberaalien johtamat koalitiohallitukset dominoivat Italian politiikkaa aina ensimmäiseen maailmansotaan asti. Sodan jälkeen liberaalit kuitenkin menettivät suuren osan poliittisesta voimastaan. Italian liberaalinen puolue (PLI) perustettiin virallisesti vuonna 1922. Se liittoutui aluksi fasistien kanssa, mutta Benito Mussolini lakkautti sen vuonna 1925. Virginia Raggi
Virginia Raggi (s. 18. heinäkuuta 1978) on italialainen asianajaja ja poliitikko. Hänestä tuli Rooman pormestari vuonna 2016. Raggi edustaa Beppe Grillon perustamaa protestipuoluetta Viiden tähden liikettä. Raggin katsotaan edustavan tämän eurokriittisen sekä korruptionvastaisen protestipuolueen vakavimmin otettavaa osastoa. Podemos
Podemos (suomeksi "Pystymme") on espanjalainen vasemmistolainen poliittinen puolue, joka perustettiin 2014. Puolue ajaa suoraa demokratiaa, talousjärjestelmän demokratisoimista ja hyvinvointivaltion vahvistamista. Me Italian kanssa
Me Italian kanssa () on italialainen keskusta-oikeistolainen, lähinnä kristillisdemokraattinen ja liberaalikonservatiivinen, poliittinen koalitio. Pohjoisen liitto (Italia)
Pohjoisen liitto (, LN, koko nimi "Lega Nord per l’Indipendenza della Padania" ”Pohjoinen liitto Padanian itsenäisyyden puolesta”) on italialainen puolue. Puoluetta johtaa Matteo Salvini. Puolue on vuodesta 1996 ajanut "Padaniaksi" kutsutun Italian pohjoisosan suurempaa autonomiaa ja taloudellista vapautta köyhemmästä etelästä. Vuodesta 2013 puoluetta johtanut Salvini on pyrkinyt saamaan puolueelle kannatusta myös muualta Italiasta keskittymällä maahanmuuton ja Euroopan unionin vastustamiseen. Toscana
Toscanan pääkaupunki on Firenze, ja alue jaetaan edelleen kymmeneen maakuntatason alueeseen. Poliittisesti alue on perinteisesti ollut vasemmistolainen. Keskustavasemmistolainen demokraattinen puolue on saanut kannatusta 2000-luvulla. Suora demokratia
Poliittisesti suoraa demokratiaa kannatetaan jonkin verran kaikkialla poliittisessa spektrissä. Suomessa suoraa demokratiaa ajavat Vihreä liitto, Muutos 2011 -puolue ja Itsenäisyyspuolue. Myös SDP:n puolueohjelmassa oli vuoteen 1952 asti maininta suorasta demokratiasta. Vasemmiston näkemykset suorasta demokratiasta ovat vaihdelleet ja myöhemmin sitä on nimitelty "yltiödemokratiaksi". Suomen poliittisista nuorisojärjestöistä Perussuomalaiset Nuoret ilmoittaa kannattavansa suoraa demokratiaa. Euroopan sosialidemokraattinen puolue
Puolueen nykyinen puheenjohtaja on Poul Nyrup Rasmussen joka edustaa tanskalaisia sosialidemokraatteja. Puoleen jäsenet ovat läsnä kaikissa keskeisissä eurooppalaisissa instituutioissa; Euroopan parlamentissa, Komissiossa, Euroopan unionin neuvostossa, Eurooppa-neuvostossa ja Alueiden neuvostossa. Vaihtoehto Saksalle
Puolue kannattaa hyviä suhteita Venäjään ja vastustaa talouspakotteita. Tämän takia puoluetta väitetään monesti Venäjän myötäjuoksijaksi. Monet Saksan venäläistaustaiset äänestävät afD:tä. Puolue ei ota virallisesti Venäjältä talousapua. Euroopan vihreä puolue
Euroopan vihreä puolue (EGP) on Euroopan laajuinen vihreiden puolueiden yhteistyöpuolue. Se perustettiin vuonna 2004, jolloin sen puheenjohtajiksi valittiin suomalainen Pekka Haavisto ja italialainen Grazia Francescato. Tällöin Euroopan vihreä puolue korvasi edeltäjänsä, vuonna 1993 perustetun Euroopan vihreiden federaation. Järjestöllä on 35 jäsenpuoluetta paitsi EU-maista myös muista Euroopan maissa. Suomesta jäsenenä on Vihreä liitto. EGP:n nuorisojärjestö on Euroopan vihreät nuoret. Italian parlamentti
Italian parlamentti () on Italian lainsäädäntövaltaa käyttävä elin. Parlamentti koostuu edustajainhuoneesta ja senaatista, jotka yhdessä valitsevat myös presidentin. Edustajainhuoneeseen kuuluu 630 jäsentä ja senaattiin 315 senaattoria. Lisäksi tietyt henkilöt, kuten entiset presidentit, pääsevät loppuiäkseen senaatin jäseniksi. Massimo D’Alema
Massimo D’Alema (s. 20. huhtikuuta 1949) on italialainen poliitikko, joka edusti aikaisemmin demokraattista puoluetta (entistä Vasemmistodemokraatit-puoluetta). Hän on toiminut Italian pääministerinä vuosina 1998–2000 ja ulkoministerinä vuosina 2006–2008. D’Alema oli ensimmäinen entinen kommunisti, joka nousi pääministeriksi Länsi-Euroopassa. Hänen politiikkansa edusti puolueen keskustalaisinta linjaa, ja hän tuki Naton toimintaa Kosovossa ja hyväksyi budjetteja joiden tavoitteena oli pitää Italian talous euro-yhteistyön vaatimissa rajoissa. Hallituskoalition enemmistö parlamentissa oli niukka alusta alkaen, ja kun vuoden 2000 paikallisvaaleissa hallituspuolueet kokivat suuren tappion, D’Alema erosi pääministerin tehtävästä. Italia
Italiassa on ollut lukuisia puolueita, jotka ovat muodostaneet erilaisia vaaliliittoja ja koalitioita. 2000-vuosikymmenen loppupuolella monet koalitiot ovat yhdistyneet puolueiksi jolloin poliittinen kenttä on hiukan selkeytynyt. Vuoden 2008 parlamenttivaaleissa valta palasi Berlusconin oikeistoliittoumalle, jonka muodostivat pääasiassa Berlusconin perustama Eteenpäin Italia (Forza Italia, FI) ja kansalliskonservatiivinen Kansallisliitto (Alleanza Nazionale, AN) ja Pohjois-Italialle itsehallintoa vaatinut Pohjoisen liitto (Lega Nord, LN). Forza Italia ja Alleanza Nazionale yhdistyivät vuonna 2009, ja niillä on 37,4 prosenttia paikoista. Pohjoisen liitto sai 8,3 prosenttia ja kuului hallituskoalitioon, samoin kuin Autonomialiike (1,1 % äänistä). Oppositioon jäi keskusta-vasemmistolainen Demokraattinen puolue, joka sai 33,3 prosenttia äänistä. Se oli liitossa Arvojen Italian (4,4 %) kanssa, kun taas Keskustaliitto kävi vaalikamppailunsa yksin ja sai 5,6 prosenttia äänistä. Kommunistit tippuivat parlamentista ensimmäistä kertaa toisen maailmansodan jälkeen. Vuoden 2011 lopulla oikeistoliittouma hajosi, ja valtaan nousi Mario Montin virkamieshallitus. Italian politiikka
Edelliset parlamenttivaalit järjestettiin vuonna 2013. Ne voitti Viiden tähden liike, mutta yksikään pääpuolueista ei saanut enemmistöä senaatissa. Tämä johti pattitilanteeseen, joka kesti kaksi kuukautta. Tilanteen ratkaisemiseksi muodostettiin suuri hallituskoalitio, jota johti keskustavasemmistolaisen Demokraattipuolueen (Partito Democratico, PD) Enrico Letta, ja varapääministerinä toimi Silvio Berlusconin luottomieheksi kutsuttu keskustaoikeistolaisen Vapauden kansan (Popolo della Libertà, PdL) Angelino Alfano. Letta kuitenkin erosi pääministerin tehtävästä helmikuussa 2014. Uuden hallituksen johtoon tuli PD-puolueen Matteo Renzi, valtiovarainministeriksi puolueisiin sitoutumaton Pier Carlo Padoan ja ulkoministeriksi PD-puolueen Federica Mogherini. Seuraavat parlamenttivaalit on määrä järjestää vuonna 2018. Italian sosialistinen puolue
Puolue perustettiin vuonna 1892 Genovassa nimellä Italian työväenpuolue ("Partito dei Lavoratori Italiani"), mutta se muutti jo seuraavana vuonna nimensä sosialistiseksi puolueeksi. Italiassa oli jo sitä ennen toiminut useita lyhytikäisempiä sosialistisia puolueita, kuten Andrea Costan vuonna 1881 perustama Italian vallankumouksellinen sosialistipuolue. PSI:n perusti milanolainen lakimies Filippo Turati. Puolue yhdisti Pohjois- ja Keski-Italiassa sekä Sisiliassa toimineet sosialistiset ryhmät ja vastusti anarkistista liikettä. PSI julistautui avoimesti marxilaiseksi ja sen vahvana esikuvana toimi saksalainen sosiaalidemokratia. Puolue ilmoitti kannattavansa luokkataistelua ja valtiososialismia, mutta se tuki myös parlamentaarista demokratiaa ja uskoi pitkään kehitykseen ennen vallankumouksen syntymistä. Demokraattinen puolue (Italia)
Taloustieteen professori ja entinen kristillisdemokraattien jäsen Romano Prodi kokosi laajan Oliivipuukoalition ("L'Ulivo"), joka voitti vuoden 1996 vaalit. Oliivipuu elvytettiin vuoden 2004 europarlamenttivaaleihin neljän puolueen voimin ja vuoden 2006 vaaleihin, jossa Prodi nousi pääministeriksi. Vasemmistodemokraatit (DS) ja Democrazia è Libertà – La Margherita (DL) pitivät huhtikuussa 2007 viimeisen puoluekokouksensa, jossa hyväksyivät yhdistymisen. Puolueelle valittiin johto jäsenäänestyksessä 14. lokakuuta 2007. Äänestykseen osallistui kolmisen miljoonaa kannattajaa, joista kolme neljäsosaa kannatti puheenjohtajaksi Walter Veltronia. Helmikuussa 2009 Veltroni kuitenkin erosi puolueen hävittyä Sardinian paikallisvaalit. Demokraattinen puolue (Italia)
Demokraattinen puolue (, PD) on italialainen syksyllä 2007 perustettu keskusta-vasemmistolainen puolue. Puolueen nykyinen johtaja, eli puoluesihteeri, on Matteo Renzi. Radikaali Venstre
Radikaali Venstre () on tanskalainen sosiaaliliberaali puolue. Tanskalaisessa politiikassa puolue kuuluu sosiaalidemokraattien, Sosialistisen kansanpuolueen ja Yhtenäisyyslistan muodostamaan punaiseen blokkiin ja se osallistui sosiaalidemokraattien johtamaan hallitukseen voitettuaan vuoden 2011 vaalit. Puoluetta pidetään sosiaalisilta arvoiltaan vasemmistolaisena, mutta talouspolitiikaltaan Radikaali Venstre eroaa muusta hallituksesta. Suomen Kansa Ensin
SKE:n aatteellisen perustan muodostaa kansallisen itsemääräämisoikeuden palauttaminen. Puolue tavoittelee Suomen eroa Euroopan unionista ja eurosta. Lisäksi se vastustaa Suomen liittymistä Natoon tai mihinkään muuhunkaan sotilaalliseen liittoutumaan. SKE painottaa omien vahvojen puolustusvoimien tärkeyttä. SKE:n tavoitteena on myös suoran demokratian eli sitovien kansanäänestysten saaminen kansalliseen päätöksentekoon. Puolue ei ota juuri kantaa oikeisto–vasemmisto-jakoon. Italian tasavaltalainen puolue
Puolueen juuret ovat 1800-luvun Italian yhdistymistä kannattaneissa tasavaltalaisissa. PRI perustettiin ensimmäisen kerran vuonna 1895. Se oli ensimmäisen kerran mukana Italian hallituksessa vuosina 1916–1917. Puolueen alkuperäinen kannatus hupeni ensimmäisen maailmansodan jälkeen ja fasistihallinto lakkautti sen vuonna 1926. Puolueen kannattajia osallistui vastarintaliikkeeseen toisen maailmansodan aikana. Euroopan kansanpuolueen ryhmä
Euroopan kansanpuolueen ryhmä (lyhenne EPP) on Euroopan kansanpuolueen (EPP) muodostama Euroopan parlamentin suurin ryhmä. Vuoden 2014 eurovaalien jälkeen sillä on parlamentissa 221 edustajaa. Ryhmän puheenjohtaja on kesäkuusta 2014 ollut saksalainen Manfred Weber. Europeana
Europeana on internetissä sijaitseva Euroopan digitaalisen kulttuurin ja taiteen keskus. Palvelun varsinainen sisältö sijaitsee eri maiden kansallisissa digitaalisissa kirjastoissa. Prototyyppivaiheessa olevaa hanketta vetää ydinryhmä, joka toimii Alankomaiden kansalliskirjastossa (Koninklijke Bibliotheek) ja tukeutuu Euroopan kirjaston asiantuntemukseen. Hankkeen valvojana on Euroopan digitaalisten kirjastojen säätiö EDL Foundation ja se on osa laajempaa Euroopan tietoyhteiskunta i2010 -hanketta. Enrico Berlinguer
Berlinguerin johtopäätökset Moskovan matkasta julkaistiin osittain puolueen äänenkannattajassa,"L'Unità"-sanomalehdessä 15. marraskuuta 1964, ja selvennyksiä seurasi 1966 puolueen virallisesa "Atti del PCI dal IX al XII congresso"-julkaisussa. Berlinguerin, ja monien muiden hänen sukupolvensa puoluetoverien, asenne oli se, että nyt oli myönnettävä että Neuvostoliiton vallankumouksellinen linja ja Italian "demokraattinen" kommunismi olivat kaksi eri tietä. Oli myönnettävä että Neuvostoliton edustaman ideologian ja reaalisosialismin välinen ero oli kasvanut niin suureksi että se ei ollut enää puolustettavissa. Italian kommunistisen puolueen oli valittava oma tiensä ja pysyttävä sillä. Longo vahvisti että Berlinguerin kuvailema linja oli puolueen virallinen, ja tämä selvitettiin myös Neuvostoliiton puolejohdolle Moskovassa maaliskuussa 1965. PCI:n sisällä ei kuitenkaan ollut tästä linjasta yksimielisyyttä, ja kovaa yhteenottoa vuoden 1966 alussa seurasi Berlinguerin näennäinen vetäytyminen puolueen kansallisesta johdosta, Lazion jaoston pääsihteeriksi. Hänen tilalleen puolueen johtoon valittiin Giorgio Napolitano. Partitu di a Nazione Corsa
Partitu di a Nazione Corsa on korsikalainen saaren suurempaa autonomiaa ajava poliittinen puolue. Se kuitenkin vastustaa Korsikan itsenäisyyttä ja joidenkin Korsikalaisten ryhmittymien harjoittamaa väkivaltaa. Puolueen perustivat Unione di u Populu Corsu, A Scelta Nova ja A Mossa Naziunale puolueiden edustajat vuonna 2002. Puolueella on 11 edustajaa Korsikan parlamentissa sekä kunnissa yli sata edustajaa, joista 6 toimii kuntiensa pormestarina. Lisäksi puolueella on vuoden 2009 Euroopan Unionin parlamenttivaalien jälkeen yksi edustaja Euroopan parlamentissa, François Alfonsi, joka valittiin Ranskalaiselta Europe Écologie-vaalilistalta ja on Euroopan vihreä puolueen jäsen. Vaihtoehto Saksalle
Puolue sanoutuu irti väkivallasta, koska haluaa tehdä uskottavaa politiikkaa. Niinpä se on nähtävä
kovan linjan äärioikeiston kilpailijana. Mutta puolueen sisällä on ihmisiä, joila on yhteyksiä muuhun äärioikeistoon.
Puolue ei julkisesti kannata esimerkiksi islaminvastaista Pegida-liikettä. Mutta puolueen johdossa on tunnettu Pegidan ystävä Björn Höcke. Monet Pegidan jäsenet äänestävät AfD:tä. Pegida pyrkii vaikuttamaan AfD:hen niin, että sen linja pysyisi tiukan pakolaisvastaisena. Leikkauspolitiikan vastainen liike
Merkittävin leikkauspolitiikan vastaisen liikkeen myötä syntynyt puolue on keväällä 2014 perustettu espanjalainen Podemos. Vuoden 2014 eurovaaleissa saavutti lähes kahdeksan prosentin ääniosuuden ja viisi europarlamenttipaikkaa, jonka jälkeen gallupit ovat nostaneet Podemoksen jopa Espanjan suurimmaksi puolueeksi. Myös Kreikan tammikuussa 2015 järjestettyjen parlamenttivaalien voittajapuolueen Syrizan menestys perustui talouskurin vastustamiseen. Muista eurooppalaisista puolueista esimerkiksi Skotlannin kansallispuolue sekä irlantilainen Sinn Féin ovat asemoineet itsensä osaksi leikkauspolitiikan vastaista liikettä. Lähes kaikki talouskuria ja leikkauspolitiikkaa vastustavat puolueet ovat vasemmistolaisia, mutta joukossa on myös joitakin oikeistopopulistisia ryhmiä, kuten Italian Viiden tähden liike sekä Puolan Laki ja oikeus -puolue. Vasemmistoblokki
Vasemmistoblokki (port. Bloco de Esquerda ) on portugalilainen vuonna 1999 perustettu vasemmistopuolue. Puolue on moderni ja ei-dogmaattinen vasemmistopuolue, joka pyrkii parantamaan etenkin Portugalin sosiaaliturvaa. Ympäristönsuojelun kehittäminen ja naisten oikeuksien parantaminen ovat puolueelle myös keskeisiä tavoitteita ja Vasemmistoblokki ajoikin läpi Portugalin ensimmäisen perheväkivallan kieltävän lain. Puolue on ajanut voimakkaasti myös Portugalin perinteisesti tiukan aborttilainsäädännön muuttamista sallivampaan suuntaan. Euroopan kansanpuolue
Euroopan kansanpuolue on “Euroopan keskustaoikeistolainen poliittinen perhe. Se pyrkii luomaan ihmisiä lähellä olevan arvojen Euroopan, joka perustuu demokratiaan, avoimuuteen ja vastuullisuuteen, sekä vaurauteen, johon päästään edistämällä sosiaalista markkinataloutta.” Emma Bonino
Emma Bonino (s. 9. maaliskuuta 1948 Bra, Cuneon maakunta) on italialainen pitkän linjan poliitikko. Hän on johtava vaikuttaja Italian radikaaleissa, joka ajaa taloudellista ja sosiaalista liberalismia. Ensi kertaa Bonino tuli valituksi Italian edustajainhuoneeseen vuonna 1976. Vuonna 2017 Bonino oli yhdessä muiden eurooppamielisten pienpuolueiden kanssa perustamassa uutta vaaliliittoa "+Europa", joka osallistui Italian vuoden 2018 parlamenttivaaleihin omana listanaan. Mario Moretti
Moretti on jälkeenpäin sanonut, että vastapuoli on tietoisesti antanut väärän kuvan tilanteesta väittäessään, että 13 vangin vapaaksi päästäminen olisi ollut ehdoton vaatimus, josta Punaiset prikaatit ei olisi tinkinyt yhtään. Tämä ei Morettin mukaan ole lähelläkään totuutta. Loppujen lopuksi Punaiset prikaatit olisivat tyytyneet siihen, että valtion, siis kristillisdemokraattien, johtava edustaja puoluesihteeri Zaccagnini olisi myöntänyt, että Italiassa oli poliittisia vankeja ja oli myös olemassa aseistettu poliittinen vastustaja, jonka kanssa voisi ja pitäisi neuvotella. Moretti yritti viime hetkellä saada Zaccagninin taipumaan ja otti ison riskin soittamalla Moron vaimolle Eleonora Morolle 30. huhtikuuta Termini-aseman puhelinkopista keskellä Roomaa. Kopin ympärillä seisoi toimintavalmiina kolme aseistettua prikaatilaista, Valerio Morucci, Barbara Balzerani ja Adriana Faranda. He ymmärsivät, että poliisi kuunteli Moron puhelinta, ja Moretti esitti asiansa mahdollisimman nopeasti, parissa minuutissa. Hän ehdotti, että Moron perhe yrittäisi taivuttaa Zaccagninin antamaan julkisen lausunnon, joka täyttäisi Punaisten prikaatien vähimmäisvaatimukset. Muussa tapauksessa heillä ei Morettin mukaan olisi mitään muuta mahdollisuutta kuin toimeenpanna Moron kuolemantuomio. Alleanza Nazionale
Alleanza Nazionale (myös Kansallinen liitto ja Kansallisliitto) oli italialainen 1995 perustettu kansalliskonservatiivinen puolue, jota johti sen perustamisesta lähtien Gianfranco Fini. Puolue kuului Silvio Berlusconin johtamiin Casa delle Libertà ja Popolo della Libertà -liittoumiin. Euroopan parlamentissa sen jäsenet olivat Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmässä. Edistyksellinen demokraattinen puolue
Edistyksellinen demokraattinen puolue (, , PDP) on tunisialainen puolue. Puolue perustettiin 1983 nimellä "edistyksellinen sosialistinen kokoomus" ja rekisteröitiin 1988. Nykyisen nimensä se otti 2001. Ben Alin aikana se oli laillinen oppositiopuolue. Puolueen puheenjohtaja on Ahmed Nejib Chebbi. Südtiroler Volkspartei
Südtiroler Volkspartei (SVP, ) on poliittinen puolue Etelä-Tirolin autonomisessa maakunnassa Italiassa. Puolue perustettiin toisen maailmansodan jälkeen 8. toukokuuta vuonna 1945. Vuonna 1948 pidetyistä ensimmäisistä sodanjälkeisistä vapaista vaaleista lähtien SVP on ollut Etelä-Tirolin vahvin poliittinen voima. Vuoteen 2013 saakka sillä oli absoluuttinen enemmistö Etelä-Tirolin maapäivillä (). Puolue on etninen kokoomuspuolue, joka pyrkii edustamaan Etelä-Tirolin saksan- ja ladinonkielistä väestöä. Letizia Moratti
Moratti edustaa Berlusconin johtamaa keskusta-oikeistolaista Vapauden kansa -puoluetta. Hänet valittiin Milanon pormestariksi Casa delle Libertàn ehdokkaana vuonna 2006. Moratti oli ehdolla pormestariksi mutta hävisi vaalit vasemmistoehdokas Giuliano Pisapialle. Italian edustajainhuone
Italian edustajainhuone () on Italian parlamentin alahuone. Edustajainhuoneessa on 630 jäsentä. Nykyinen puhemies on Roberto Fico. Edustajat kokoontuvat Palazzo Montecitoriossa. Italian historia
Toisen maailmansodan jälkeen Italia joutui luopumaan Afrikan alueistaan sekä Fiumesta ja Istriasta, mutta vapautui sotakorvauksista ja sai Marshall-apua. Vuonna 1946 pidettiin vaalit, joissa valittiin uutta perustuslakia säätävä parlamentti. Naisilla oli näissä vaaleissa ensi kertaa äänioikeus. Vaalien yhteydessä äänestettiin monarkian säilymisestä ja tasavaltavaihtoehto voitti. Kuningas Umberto II erosi vain kuukauden vallassaolon jälkeen. Parlamenttivaalit voitti Italian kristillisdemokraattinen puolue (DC), joka hallitsi Italiaa lähes seuraavat neljä vuosikymmentä. Myös kommunistipuolueen (PCI) asema oli sotien jälkeisinä vuosina varsin vahva. Uutta perustuslakia jouduttiin valmistelemaan lähes kaksi vuotta, ja lopulta siitä tuli kuningasta lukuun ottamatta varsin samanlainen kuin fasistivaltaa edeltäneestä perustuslaista. Italiasta tuli tasavalta, jonka presidentillä on lähinnä nimellinen valta. Italia on sekä Naton että Euroopan yhteisön perustajajäsen. Italian presidentinvaalit 2013
Keskustavasemmiston hajaäänet suuntautuivat ensin joko Beppe Grillon johtaman Viiden tähden liikkeen ehdokkaalle Stefano Rodotalle tai entiselle Torinon pormestari Sergio Chiamparinolle. Neljännessä äänestyksessä heidän hajaäänensä menivät jälleen joko Stefano Rodotalle tai sitten Anna Maria Cancellierille. Pier Luigi Bersani tulkitsi 19. huhtikuuta neljännen äänestyksen jälkeen hajanaisen äänestämisen tarkoittavan luottamuspulaa ja ilmoitti eroavansa Demokraattisen puolueen johdosta välittömästi kunhan presidentti saadaan valittua. Euroopan kansanpuolue
Euroopan kansanpuolueen ryhmään Euroopan neuvoston parlamentaarisessa yleiskokouksessa kuuluu myös jäseniä muista kuin EPP-jäsenpuolueista, kuten Patriotic Union (Liechtenstein), the Progressive Citizens' Party (Liechtenstein), the National and Democratic Union (Monaco) sekä Serbian Progressive Party. Arvoliberalismi
Liberaalipuolue – Vapaus valita on liberalistinen puolue Suomessa, tämän lisäksi arvoliberalismia on kannatettu muidenkin puolueiden piirissä. Erityisesti Vihreä liitto ja Suomen ruotsalainen kansanpuolue ovat katsoneet edustavansa arvo- ja sosiaaliliberalismia, osittain myös Suomen Sosialidemokraattinen Puolue ja Kansallinen Kokoomus, joissa on omat liberalismin kannattajakuntansa.. Sähköinen äänestys
Electronic Frontier Finland vastustaa sähköisen äänestämisen käyttöönottoa. Sen mukaan sähköinen äänestys on uhka vaalisalaisuudelle ja äänestystuloksen luotettavuudelle. EFFI huomauttaa myös, ettei perinteisessä äänestystavassa ole ratkaisemista vaativia ongelmia. Yhdistyksen mukaan väitettyjä säästöjä sähköiseen äänestykseen siirtymisestä ei juuri tulisi, koska perinteinen äänestäminen jää uudessa vaalilaissa rinnakkaiseksi vaihtoehdoksi. EFFI on myös nostanut esiin Viron Internet-äänestyksen ongelmat ja Yhdysvaltain lukuisat äänestyskoneskandaalit. Keskustan Opiskelijaliitto
Perinteisessä ulko- ja turvallisuuspolitiikassa keskustaopiskelijat tukevat Suomen sotilaallista liittoutumattomuutta, vaativat Pohjolasta alkavaa ydinaseriisuntaa ja esittävät myös YK:n turvallisuusneuvoston roolin muuttamista siten, että pysyvistä jäsenyyksistä luovuttaisiin. KOL nostaa kuitenkin modernit kybersodankäynnit muodot perinteisten turvallisuusuhkien rinnalle ja esittää kybersotaa säätelevää kansainvälistä sopimusjärjestelmää. Kansainvälisen koulutuspolitiikan osalta KOL tukee Bolognan prosessin jatkokehittämistä, mutta vastustaa Euroopan unionin vallan kasvattamista koulutuksen järjestämiseen ja rahoittamiseen liittyvissä kysymyksissä. Kansainvälisessä taloudellisessa yhteistyössä keskustaopiskelijat vaativat kansainvälistä veroyhteistyötä lisättäväksi veronkierron ja –välttelyn torjumiseksi ja ympäristönsuojelun edistämiseksi. Vapaakauppasopimukset eivät myöskään saa johtaa siihen tilanteeseen, että isot yritykset valtaavat markkinat hintakilpailulla ja heikentävät julkisen sektorin palvelutuotantoa sekä paikallisten yritysten mahdollisuuksia menestyä ja kasvaa. Italian tasavaltalainen puolue
Italian tasavaltalainen puolue ("Partito Repubblicano Italiano", PRI) on Italiassa toimiva liberaali poliittisen keskustan puolue. Puolue on nykyisin pieni eikä ole enää edustettuna maan parlamentissa. Euroopan kansanpuolue
EPP:llä on ryhmä Naton parlamentaarisessa yleiskokouksessa. Aktiiviseen ryhmän puheenjohtajana toimii saksalainen Karl Lamers, joka toimii myös Naton yleiskokouksen puhemiehenä. Ryhmään kuuluu myös jäseniä Kanadan konservatiivipuolueesta ja Yhdysvaltain republikaanisesta puolueesta.
EPP:llä on läheiset suhteet International Republican Institute (IRI) kanssa. Yhdysvaltain hallituksen rahoittaman järjestön tarkoituksena on edistää demokratiaa ja demokratisoitumista. Italian sosialistinen puolue
Vuoden 1956 Unkarin kansannousun kukistamisen jälkeen PSI tuomitsi Neuvostoliiton toiminnan ja katkaisi yhteistyön kommunistien kanssa. Vuonna 1963 se liittyi kristillisdemokraattien johtamaan hallituskoalitioon. Seuraavan 30 vuoden aikana PSI oli mukana useissa keskustavasemmistolaisissa hallituksissa. Kristillisdemokraattien kannatuksen heikennyttyä he joutuivat lopulta luovuttamaan hallituksen johdon liittolaisilleen. PSI:n johtajasta Bettino Craxista tuli vuonna 1983 Italian ensimmäinen sosialistinen pääministeri ja hänen ensimmäinen hallituksensa vuosina 1983–1986 oli Italian sodanjälkeisen historian siihen mennessä pitkäikäisin. Johdettuaan vielä toista, lyhytikäisempää hallitusta Craxi jätti pääministerin paikan 1987. PSI onnistui 1980-luvulla miehittämään paljon keskeisiä virkoja Italian hallinnossa, ja sen vaalikannatus nousi Craxin pääministerikautena 11:stä 14:ään prosenttiin.
PSI oli 1990-luvun alkuun saakka kristillisdemokraattien tärkein hallituskumppani. Puolueen maine tahrautui vuodesta 1992 alkaen paljastuneessa suuressa korruptioskandaalissa, joka tunnettiin nimellä "tangentopoli" (”lahjuskaupunki”). Craxi todettiin oikeudessa syylliseksi moniin rikoksiin ja hän vältti vankilan vain pakenemalla maasta. Myös monia muita puolueen johtajia tuomittiin. PSI:n kannatus romahti vuoden 1994 parlamenttivaaleissa, ja se kutistui pikkupuolueeksi. Vaalien jälkeen puolue lakkautettiin ja sen seuraajaksi perustettiin Italian Sosialistit ("Socialisti Italiani", SI), joka yhdistyi vuonna 1998 kahden muun vasemmistopuolueen kanssa Italian demokraattisiksi sosialisteiksi ("Socialisti Democratici Italiani", SDI). Vuonna 2007 perustettii uusi Italian sosialistinen puolue, joka on kuitenkin jäänyt kannatukseltaan hyvin pieneksi. Demokraattinen puolue (Luxemburg)
Demokraattinen puolue (, , ), lyh. DP, on yksi kolmesta Luxemburgin pääpuolueesta. Demokraattinen puolue on muiden Luxemburgin puolueiden tapaan hyvin Eurooppa-myönteinen ja puolue edustaa talous- ja arvoliberalismia. Puolueen kannattajakuntaa on keskiluokkainen kaupunkilaisväestö ja sen suurinta tukialuetta on Luxemburgin kaupungin ympäristö. Italian kommunistinen puolue
Vuonna 1973 Berlinguer alkoi peräänkuuluttaa ”historiallista kompromissia”, joka mahdollistaisi kommunistien ja kristillisdemokraattien hallitusyhteistyön. PCI taipui monissa periaatekysymyksissä, ja ilmoitti esimerkiksi hyväksyvänsä Italian jäsenyyden Natossa. Kommunistista puoluetta ei koskaan päästetty Italian hallitukseen, mutta vuosina 1976–1979 PCI:n ja DC:n välillä vallitsi puolivirallinen yhteistyö, jossa PCI tuki oppositiosta käsin kristillisdemokraattien hallituksia ja vastineeksi kulloinenkin pääministeri neuvotteli Berlinguerin kanssa tärkeistä päätöksistä. Lisäksi PCI sai joitain korkeita virkanimityksiä, kuten edustajainhuoneen puhemiehen paikan. Berlinguerin historiallinen kompromissi ei kuitenkaan ollut koskaan suosittu PCI:n kannattajien parissa, ja se vieraannutti äänestäjiä puolueesta. Myös 1960–1970-lukujen uusvasemmistolainen opiskelijaliike piti PCI:tä liian maltillisena ja vanhoillisena. PCI:n sopuilu kristillisdemokraattien kanssa lisäsi nuorten myönteistä suhtautumista äärivasemmistolaiseen terrorismiin 1970-luvun lopun Italiassa. PCI palasi oppositiopolitiikkaan vuonna 1979, mutta sen kannatus alkoi laskea. Piraattipuolue
Koska Piraattipuolueella ei ole virallista talouspoliittista kantaa, sitä ei voida sijoittaa perinteiselle vasemmisto–oikeisto-akselille. Arvomaailmaltaan Piraattipuolue edustaa muun muassa kansanvaltaa, sananvapautta, yksityisyyden suojaa ja hallinnon läpinäkyvyyttä. Kansallinen fasistipuolue
Partito Nazionale Fascista on nykyisin ainoa puolue, joka on kielletty Italian perustuslailla. Elektroninen demokratia
Elektroninen demokratia, tunnetaan myös termeillä e-demokratia, digitaalidemokratia, digitaalinen demokratia ja sähköinen demokratia, tarkoittaa informaatioteknologian ja tietokoneavusteisten viestintävälineiden hyödyntämistä poliittiseen keskusteluun, päätöksentekoon ja (edustuksellisessa demokratiassa) edustajien valintaan. Myös termiä teledemokratia on käytetty jolla viitataan useimmiten 1990-luvun puolivälissä ja sitä ennen tapahtuneisiin kokeiluihin, joissa tietotekniikkaa ja puhelinteknologiaa käytettiin hyväksi. E-demokratia -termiä käytetään usein erotukseksi perinteisemmästä poliittisesta ja demokraattisesta toiminnasta erityisesti edustuksellisessa demokratiassa, jossa käytetään pääosin perinteisiä viestintävälineitä, kuten kokouksia tai yksisuuntaisia joukkotiedotusvälineitä.. Tieteenaloista elektronista demokratiaa tutkivat ainakin politiikan tutkimus, tietojärjestelmätiede, kommunikaatiotutkimus, sekä systeemiteoria. Europe Elects
Europe Elects on internetissä toimiva media, joka käsittelee eurooppalaisten poliittisten puolueiden kannatusta, erityisesti keskittyen Euroopan unioniin. Verkkosivuillaan ja sosiaalisessa mediassa toimiva media kokoaa mantereenlaajuisesti kannatusta mittaavaa gallup-dataa ja julkaisee sitä säännöllisesti yhteneväisessä ulkoasussa. Europe Elects julkaisee myös analyysia ja muuta eurooppalaiseen politiikkaan liittyvää aineistoa. Italia
Italiassa televisio on hallitsevin tiedotusväline ja lehtiä luetaan melko vähän. Italian julkisen palvelun televisioyhtiö on nimeltään Radiotelevisione Italiana ja lyhennettynä RAI. Päivittäisiä sanomalehtiä ilmestyy noin 90, joista neljä on suuria ja valtakunnallisia. Suurimmat lehdet ovat La Repubblica ja Corriere della Sera. Poliittisuus on vahvasti sidoksissa italialaiseen mediaan. Vuonna 2012 Italia oli lehdistönvapautta mittaavassa tilastossa vasta sijalla 57 (vrt. Suomi sijalla 1). Forza Italia (2013)
Forza Italia ( tai "Anna mennä Italia", lyhenne FI) on italialainen keskusta-oikeistolainen puolue, jonka arvioidaan edustavan liberaalikonservatismia, kristillisdemokratiaa ja populismia. Forza Italian puoluejohtajana toimii entinen pääministeri Silvio Berlusconi. Forza Italian edeltäjä oli Vapauden kansa -puolue, joka puolestaan oli syntynyt vuosina 1994–2009 toimineen Forza Italian pohjalle. Demokraattinen puolue (Italia)
Vuoden 2013 parlamenttivaaleissa Demokraattinen puolue sai edustajainhuoneen vaaleissa 25,42 prosenttia äänistä ja senaatin vaaleissa 27,43 prosenttia. Puolue kuului keskusta-vasemmiston liittoumaan, jonka johdossa oli Bersani. Tästä liitoumasta tuli edustajainhuoneen suurin ryhmä ja senaatissa toiseksi suurin. Bersani erosi puolueen johdosta, kun kaksi hänen ehdokastaan Italian presidentiksi eivät olleet saaneet puolueen parlamenttiryhmältä riittävää tukea. Presidentiksi valittiin uudestaan puolueen ehdokas Giorgio Napolitano. Myös pääministeri Enrico Letta tuli Demokraattisesta puolueesta, kun puolue muodosti yhteishallituksen Silvio Berlusconin johtaman Vapauden kansa -puolueen kanssa. Toukokuussa 2013 Guglielmo Epifani valittiin "väliaikaiseksi" puoluesihteeriksi. Joulukuussa 2013 Matteo Renzi valittiin puolueen johtajaksi vaalissa, johon saivat osallistua myös muut kuin puolueen jäsenet. Äänestäneitä oli 2,5 miljoonaa ja Renzi sai 68 prosenttia äänistä. Helmikuussa 2014 puolue lopetti tukensa Lettan hallitukselle ja valitsi Renzin pääministeriksi. Demokraattinen puolue liittyi Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen täysjäseneksi 28. helmikuuta 2014. Viron konservatiivinen kansanpuolue
Puolue kannattaa suoran demokratian lisäämistä, euroskeptisyyttä suhteessa federalismin ja Brysselin vallan keskittämisen suhteen sekä traditionalistisia arvoja ja virolaista kansallismielisyyttä, joka ilmaistaan sanoin tavoitteena ""säilyttää virolainen kansallisuus, kieli ja kulttuuri läpi aikojen"". Korean sosiaalidemokraattinen puolue
Nykyään Korean sosiaalidemokraattinen puolue muodostaa Korean työväenpuolueen tukipuolueen, joka tunnustaa Korean työväenpuolueen aseman maan johtavana puolueena ja Korean työväenluokan vallankumouksellisena etujoukkona. Se tukee varauksetta maan poliittista ja taloudellista järjestelmää. Korean sosiaalidemokraattisella puolueella on edustajia Korean demokraattisen kansantasavallan parlamentissa, Korkeimmassa kansanneuvostossa. Se muodostaa Korean työväenpuolueen ja maassa toimivan kolmannen laillisen puolueen, Chondoist Ch'ôngu -puolueen sekä eräiden kansalaisjärjestöjen kanssa Korean kansallisen rintaman (virallisesti "Demokraattinen isänmaan yhdistämisen rintama"), eräänlaisen puolueiden ja kansalaisjärjestöjen kattojärjestön. Korean sosiaalidemokraattista puoluetta voisi siis verrata Saksan demokraattisessa tasavallassa toimineisiin blokkipuolueisiin. Niihin verrattuna on kuitenkin epäselvää, toimiiko Korean sosiaalidemokraattinen puolue enää laisinkaan järjestötasolla, vai onko se enää pelkkä paperijärjestö. CasaPound
CasaPound (tai ”Casa Pound”, ) on italialainen uusfasistinen puolue, joka sai alkunsa talonvaltausliikkeenä Rooman kaupungin asuntopolitiikkaa vastustaneista fasisteista vuonna 2003. Liike myös tarjoaa arkielämän palveluja ja naapuriyhteisöllisyyttä mutta ”vain italialaisille”. Viron kristillisdemokraattien puolue
Aatteeltaan puolue on kristilliskonservatiivinen ja vastustaa Euroopan unionin perustuslakia ja samoin vastusti aikanaan Viron liittymistä Euroopan unioniin. Puolue on Euroopan kristillisen poliittisen liikkeen (EPCM) jäsen. Alex Party
Alex Party on italialainen yhtye, joka tekee elektronista musiikkia. Yhtyeen jäsenet ovat veljekset Paolo ja Gianni Visnadi, DJ Alex Natale ja Shanie Cambell. Viron keskustapuolue
Keskustapuolueen virallinen aatesuunta on keskustalaisuus. Kuitenkin perinteisesti sosiaaliliberalismilla on ollut vankka asema puolueessa. Keskustapuolueen kannattajakuntaan kuuluu pääasiassa alempaa keskiluokkaa, eläkeläisiä ja muita keskituloisia vähemmän ansaitsevia. Keskustapuolue on vastustanut erityisesti Viron reformipuolueen ajamaa joissain asioissa hyvinkin liberaalia talouspolitiikkaa, ja se onkin ajautunut ristiriitoihin liberaalien kanssa. Puoluehan on kannattanut siirtymistä tasaverosta Suomen mallin mukaiseen progressiiviseen tuloverotukseen. Euroopan sosialidemokraattinen puolue
Euroopan sosialidemokraattinen puolue (ESP; , PES) on europuolue, joka kokoaa yhteen Euroopan unionin jäsenmaiden sosiaalidemokraattiset puolueet. Puolueen muodostama europarlamenttiryhmä on Euroopan parlamentin toiseksi suurin (vaalit 2009). Puolue kuuluu perinteiseen uudistuksia kannattavaan vasemmistoon, ja siksi vihreät ovat sille luonnollisia yhteistyökumppaneita. Eurooppalaisen perinteen mukaisesti puolue voisi osallistua tilanteen mukaan joko keskustan tai oikeiston puolueiden kanssa enemmistön muodostamiseen. Kuitenkin puolue pysyy hyvin varauksellisena Euroopan vasemmiston ja entisten kommunistien suhteen. ESP on myös jäsenenä Sosialistisessa internationaalissa. Euroopan kansanpuolue
Euroopan kansanpuolue (, lyh. EPP) on vuonna 1976 perustettu eurooppalainen puolue. Sen perustivat kristillisdemokraattiset puolueet. Myöhemmin puolue on laajentanut jäsenkenttäänsä myös konservatiivisiin ja keskusta-oikeistolaisiin puolueisiin. Kristillissosiaalinen kansanpuolue
Kristillissosiaalinen kansanpuolue (, , ), lyhennettynä CSV tai PCS, on Luxemburgin suurin poliittinen puolue. Puolue edustaa kristillisdemokraattista ideologiaa ja on vahvasti Eurooppa-myönteinen. Kristillissosiaalinen kansanpuolue kuuluu Euroopan kansanpuolueeseen. Direktiivi tekijänoikeudesta digitaalisilla sisämarkkinoilla
Euroopan parlamentin jäsenet jotka vastustavat muutoksia ovat muun muassa Julia Reda, Heidi Hautala, ja brittipoliitikko Daniel Dalton. Julia Reda kuvaa direktiivin takana olevia suurina mediayhtiöinä, jotka yrittävät pakottaa "julkaisualustat ja hakukoneet käyttämään niiden tiivistelmiä (snippets) ja maksamaan niistä". Lainsäädäntöä vastustaa puolueista muun muassa Euroopan vihreä puolue. Yhdysvaltain kommunistinen puolue
CPUSA on ideologialtaan edelleen marxistis-leninistinen puolue. Sen virallisena tavoitteena on vallankumous ja sosialistinen Yhdysvallat, mutta se on torjunut kaikki väkivaltaiset keinot tavoitteidensa saavuttamiseksi. Se on kuitenkin käytännössä omaksunut hyvin pragmaattisen lähestymistavan politiikkaan, eikä sen aiemmasta, ajoittain jopa stalinistisesta kurista puolueideologian suhteen ole paljoakaan jäljellä. Demokraattiselle puolueelle antamansa tuen lisäksi CPUSA:n johtaja Sam Webb on muun muassa ylistänyt Kiinan Kansantasavallan markkinataloudellisia saavutuksia. Liettuan sosiaalidemokraattinen puolue
Liettuan sosiaalidemokraattinen puolue (, LSDP) on liettualainen sosiaalidemokraattinen puolue. Puolueen nykyisenä puheenjohtajana toimii Algirdas Butkevičius. LSDP on Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ja Sosialistisen internationaalin jäsen. 15 600 jäsenellä se on Liettuan suurin puolue.