Milloin Charles Augereau kuoli?
Pierre Augereau
Charles Pierre François Augereau (21. lokakuuta 1757, Faubourg Saint-Marceau, Pariisi – 12. kesäkuuta 1816, La Houssaye-en-Brie, Seine-et-Marne) oli Castiglionen herttua, ranskalainen sotilas, myöhemmin kenraali ja yksi Napoleon I:n valtakauden 26:sta Ranskan keisarikunnan marsalkasta. Augereau osallistui Ranskan vallankumoussotiin ja Napoleonin sotiin.
André Tardieu
André Pierre Gabriel Amédée Tardieu (22. syyskuuta 1876 Pariisi – 15. syyskuuta 1945 Menton) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi kolmesti Ranskan pääministerinä vuosina 1929–1930 ja 1932. Pierre Augereau
Tämän jälkeen Augereau palveli Ludvig XVIII:tä, joka teki tästä päärin ja Ranskan Pyhän Ludvigin ritarikunnan ritarin. Napoleonin palattua 1815 Augereau panikoi, ja antoi pömpöösin päiväkäskyn hänen kunniakseen. Napoleon ei kuitenkaan vakuuttunut sukkelasta takinkäännöstä, vaan julisti edellisvuoden tapahtumien johdosta Augereaun petturiksi ja vei tämän sotilasarvon ja eläkkeen. Palattuaan valtaistuimelle Ludvig XVIII piti tämän päätöksen voimassa. Charles Bonnet
Charles Bonnet (13. maaliskuuta 1720 – 20. toukokuuta 1793) oli sveitsiläinen luonnontieteilijä ja filosofi. Bonnetin suku oli ranskalaista alkuperää. Se oli muuttanut Sveitsiin 1500-luvulla etsimään turvapaikkaa uskonvainoilta. Charles Bonnet eli elämän, jota voi kutsua tapahtumaköyhäksi. Hän ei koskaan poistunut Sveitsistä eikä esiintynyt julkisuudessa. Julkista uraa hän loi vuosina 1752–1768 ollessaan jäsenenä kotikaupunkinsa Geneven neuvostossa. Hän oli naimisissa, mutta hänellä ei ollut omia lapsia. Perheeseen otettiin kasvatettavaksi vaimon sukulaispoika, myöhemmin kuuluisuutta fyysikkona ja vuorikiipeilijänä saavuttanut Horace-Benedict de Saussure. Elämänsä viimeiset kaksikymmentä vuotta Bonnet asui maaseudulla.Viimeisinä vuosinaan hän joutui kärsimään kivuliaasta sairaudesta. Charles Christie
Charles Christie (13. huhtikuuta 1880 London, Ontario, Kanada – 1. lokakuuta 1955 Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat) oli kanadalainen elokuvastudion omistaja. Hän perusti yhdessä veljensä Al Christien kanssa Christie Film Company -elokuvastudion. Veljistä Al vastasi elokuvien tuottamisesta ja Charles pääasiassa studion hallinnollisista tehtävistä. Hän itse ohjasi vuonna 1920 elokuvan "813" ja tuotti vuonna 1930 elokuvan "Charleyn täti". Studio meni konkurssiin suuren laman aikana vuonna 1932. Viimeiset 20 elinvuottaan Christie vietti työskennellen kotonaan Beverly Hillsissä. Hän kuoli vuonna 1955. Christie on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle. François Arago
Dominique François Jean Arago (26. helmikuuta 1786 Estagel – 2. lokakuuta 1853 Pariisi) oli ranskalainen fyysikko, matemaatikko, tähtitieteilijä ja poliitikko. Hän toimi hetken aikaa Ranskan pääministerinä touko–kesäkuussa 1848. Aragon tärkeimmät tieteelliset saavutukset liittyvät sähkömagnetismin ja valon interferenssin tutkimiseen. Camille Guérin
Jean-Marie Camille Guérin (22. joulukuuta 1872 Poitiers, Ranska – 9. kesäkuuta 1961 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen eläinlääkäri, mikrobiologi ja immunologi, joka yhdessä Albert Calmetten kanssa kehitti tuberkuloosilta suojaavan Bacillus Calmette-Guérin -rokotteen. D’Artagnan
Charles de Batz-Castelmore, Comte d’Artagnan (n. 1611 – 25. kesäkuuta 1673) palveli Ranskan kuninkaan Ludvig XIV:n muskettisotilaiden kapteenina ja kuoli Maastrichtin piirityksessä Ranskan-Hollannin sodan aikana. Alexandre Dumasin Kolme muskettisoturia -sarjan teokset perustuivat ranskalaisen kirjailijan Gatien de Sandrasin vuonna 1700 julkaisemaan d’Artagnanin osin kuvitteelliseen elämäkertaan. André Chénier
André Marie de Chénier (30. lokakuuta 1762 Konstantinopoli, Osmanien valtakunta – 25. heinäkuuta 1794 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen runoilija. Hänet teloitettiin Ranskan vallankumouksen niin sanottuna terrorin aikana. Italialainen Umberto Giordano on säveltänyt oopperan "Andrea Chénier", jonka libretto pohjaa Chénier’n elämään. Charles Prince
Charles Prince (oikealta nimeltään "Charles Petitdemange", 27. huhtikuuta 1872 Maisons-Laffitte, Yvelines – 18. heinäkuuta 1933 Pariisi) oli ranskalainen mykkäelokuvan koomikko. Louis Bachelier
Louis Jean-Baptiste Alphonse Bachelier (11. maaliskuuta 1870 – 28. huhtikuuta 1946) oli ranskalainen matemaatikko. Hänen vuonna 1900 julkaistu väitöskirjansa "Théorie de la Spéculation" on ensimmäinen tieteellinen julkaisu, joka käyttää edistynyttä matematiikkaa rahoitusvälineiden arvonmääritykseen. Väitöskirja käsitteli erityisesti arvopapereiden arvonmääritystä Brownin liikkeen ja stokastisten prosessien avulla. Osuustoiminta
Laajempaa sijaa osuuskunta-ajattelu ja osuuskuntakokeilut saivat 1800-luvun taitteessa. Alan pioneereja olivat ainakin Charles Fourier (1772–1837), Robert Owen (1771–1858) ja Philippe Joseph Buchez (1796–1865). Fourierin ajatus oli perustaa osuuskuntayhteisöjä, falangeja, joita perustettiinkin eripuolille Yhdysvaltoja. Owen suunnitteli samankaltaisia osuuskuntayhteisöjä. Hänen vaikutuksestaan Yhdysvaltoihin perustettiin 16 omavaraista maatalousyhteisöä, jotka kuitenkin jäivät lyhytikäisiksi. Pierre Augereau
Katalonian kampanjassa Augereau saavutti kohtuullista menestystä, mutta onnistui myös likaamaan mainettaan tarpeettomien raakuuksien myötä. Isänmaallisessa sodassa 1812 Napoleon antoi Augereaun komentoon Grande Arméen reservit, eli 11. kaartin (). Ennen 16.–19. lokakuuta 1813 käytyä Leipzigin taistelua Napoleon moitti Augereauta siitä, ettei hänessä ollut enää nähtävissä "Castiglionen Augereauta". Augereau vastasi tähän, että "anna minulle takaisin Italian veteraanit, niin minä näytän että on". Ranskan kärsimästä tappiosta huolimatta Napoleon huomioi Augereaun urhean puolustustaistelun. Charles Lindbergh
Charles Augustus Lindbergh II (4. helmikuuta 1902 Detroit, Michigan – 26. elokuuta 1974 Maui, Havaiji) oli yhdysvaltalainen ilmailun alkuaikojen lentäjä, joka on kuuluisa ensimmäisestä välilaskuttomasta Atlantin ylittävästä yksinlennosta. François Séverin Marceau
Toukokuussa 1794 Marceausta tuli divisioonan komentaja Ardennien armeijassa. Hän osallistui kesäkuussa Fleurusin taisteluun. Sen jälkeen hän siirtyi komentamaan divisioonaa Sambren ja Meusen armeijassa. Hän valtasi lokakuussa 1794 Koblenzin, emigranttirojalistien ”pääkaupungin”. Huhtikuussa 1795 Marceau osallistui Reinin yli tehtyyn hyökkäykseen ja Mainzin saartoon. Syksyllä 1795 Marceaun joukot piirittivät Ehrenbreitsteinin linnoituksen ja löivät myöhemmin itävaltalaiset Soultzbachissa. Hän solmi vuoden lopussa itävaltalaisen kenraali Paul Krayn kanssa puoli vuotta kestäneen aselevon. Vuoden 1796 hyökkäyksen aikana Marceau komensi kolmea divisioonaa, jotka muodostivat alun perin kenraali Jean-Baptiste Jourdanin armeijan vasemman sivustan, mutta joutuivat perääntymisvaiheessa vihollista viivyttäviksi jälkijoukoiksi. Marceau kävi viivytystaisteluja Limburgissa ja Freylingenissä, mutta haavoittui kuolettavasti Altenkirchenin luona käydyssä taistelussa tirolilaisen jääkärin karbiinista. Hän kuoli vain 27-vuotiaana. Itävaltalaisten komentaja arkkiherttua Kaarle määräsi omat sotilaslääkärinsä auttamaan häntä ja luovutti hänen ruumiinsa takaisin ranskalaisille. Georges Urbain
Georges Urbain (12. huhtikuuta 1872 – 5. marraskuuta 1938) oli ranskalainen kemisti. Hänet tunnetaan työstään alkuaine luteniumin löytäjänä vuonna 1907 (myös Carl Auer von Welsbach ja Charles James löysivät tämän alkuaineen itsenäisesti, mutta Urbain julkaisi tuloksensa ensimmäisenä). Hän oli eräs 1900-luvun alkupuolen huomattavimmista harvinaisten maametallien ja lantanoidien tutkijoista, joka teki erittäin pitkiä ja perusteellisia kemiallisia kokeita näiden aineiden erottelemiseksi toisistaan. Hän löysi gadoliniumin ferromagneettisuuden. Hänet tunnetaan myös kuvanveistäjänä, säveltäjänä ja taidemaalarina. Urbain opiskeli École supérieure de physique et de chimie industrielles de la ville de Paris yliopistossa (ESPRI Paris) ja hänestä tuli Sorbonnen yliopiston mineralogian professori vuonna 1906, myöhemmin Ranskan tiedeakatemian jäsen sekä Ranskan kemian seuran (Société chimique de France) presidentti. Charles Floquet
Charles Thomas Floquet (2. lokakuuta 1828 Saint-Jean-Pied-de-Port – 18. tammikuuta 1896 Pariisi) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä vuosina 1888–1889. Hänet muistetaan kolmatta tasavaltaa uhanneen kenraali Georges Boulangerin vastustajana. Pierre Bourdieu
Pierre Bourdieu [burdjö] (1. elokuuta 1930 Denguin, Pyrénées-Atlantiques – 23. tammikuuta 2002 Pariisi) oli ranskalainen sosiologi ja kulttuuriantropologi. Bourdieu toimi vuodesta 1981 sosiologian oppituolin haltijana arvostetussa Collège de Francessa. Hän laajensi pääoman käsitettä kehittäen teorioita sosiaalisesta ja kulttuurisesta pääomasta. Bourdieulla on ollut voimakas vaikutus kulttuuri- ja yhteiskuntatutkimuksen eri aloihin aina uskontotieteestä ja naistutkimuksesta sosiaalihistoriaan ja arkeologiaan. Marie-Thérèse Charlotte
Marie-Thérèse Charlotte (1778–1851) oli ranskalainen prinsessa, Marie-Antoinetten ja Ludvig XVI:n tytär. Vanhempiensa teloituksen ja kolmen vankilavuoden jälkeen hänet vapautettiin vankilasta, ja hän muutti ulkomaille. Hän asui ensin Itävallassa, sitten Venäjällä, Preussissa ja Englannissa. Vuonna 1799 hän nai serkkunsa Louis Antoine de Bourbonin, Angoulêmen herttuan, jolloin hänestä tuli Angoulêmen herttuatar. Sulhasen isä Kaarle X nousi valtaan 1814, ja Marie-Thérèse palasi Ranskan hoviin aviomiehensä kanssa. Henry David Thoreau
Henry David Thoreau (12. heinäkuuta 1817 Concord, Massachusetts – 6. toukokuuta 1862) oli yhdysvaltalainen luontokirjailija, yhteiskuntakriitikko ja filosofi, joka kannatti orjuuden lakkauttamista ja kansalaistottelemattomuutta. Charles Addams
Charles Samuel ”Chas” Addams (s. 7. tammikuuta 1912 Westfield, New Jersey, Yhdysvallat – 29. syyskuuta 1988 New York City, New York) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä, jonka teokset edustivat tyyliltään mustaa huumoria ja makaaberia. Hänen tunnetuin luoma teos on fiktiivinen Addamsin perhe, josta on tehty myöhemmin useita televisiosarjoja, elokuvia, kirjoja, pelejä ja musikaali. Pierre Augereau
Augereaun divisioona menestyi Italian kampanjassa, jossa se osallistui muun muassa Loanon taisteluun (22. marraskuuta 1795), Millesimon taisteluun (13. huhtikuuta 1796) ja Cosserian linnan valtaukseen (14. huhtikuuta 1796).
Castiglionen taistelu 5. elokuuta 1796, jonka lopputuloksen hän onnistui kääntämään tappiosta voitoksi, oli kuitenkin hänen suurin saavutuksensa. Kenraali de Marbot ylisti muistelmissaan Augereaun rohkaisseen jopa itseään Bonapartea taistelua edeltäneessä hämmentävässä tilanteessa. Bonaparte itse totesi, että Augereaulla on "paljon luonnetta, rohkeutta, taipumattomuutta ja innostusta; hän on taistelun karaisema, sotilaiden suosima, ja toimissaan onnekas". 15. marraskuuta 1796 taistelussa Arcolen sillasta Augereau innosti horjuvaa ranskalaisjoukkoa nappaamalla itselleen kulkuelipun ja ryntäämällä se käsissään kohti vihollista. 27. tammikuuta 1797 hän sai palkkioksi lipun itselleen. Georges Clemenceau
Toisen pääministerikautensa jälkeen Clemenceau vetäytyi täydellisesti politiikasta. Hän teki 1920–1921 huomiota herättäneen matkan Kauko-Itään ja 1922 menestyksekkään puhematkan Yhdysvaltoihin. Eläkepäiviään hän vietti pääasiassa Bel-Ebatin kylässä Vendéen maaseudulla ja osallistui satunnaisesti suurvaltapolitiikkaa koskeneeseen julkiseen keskusteluun. Viimeisinä vuosinaan Clemenceau kirjoitti vielä useita tutkielmia ja aatteellisia teoksia. Hän kuoli vuonna 1929 Pariisin-asunnossaan ja omasta toiveestaan hänet haudattiin ilman muodollisuuksia Vendéen Colombieriin, johon myös hänen isänsä oli haudattu. Hänen keskeneräiset muistelmansa julkaistiin postuumisti vuonna 1930 nimellä "Grandeurs et misères d’une victoire" (”Voiton suuruudet ja kurjuudet”). Teoksessa hän varoitti Saksan uhkaavan vielä Ranskaa uudella sodalla, mahdollisesti vuonna 1940. Charlotte Corday
Charlotte Corday, koko nimeltään Marie Anne Charlotte Corday d’Armont (27. heinäkuuta 1768 – 17. heinäkuuta 1793) oli ranskalainen vallankumouksellinen, joka ihaili yhteiskunnallista vapautta ja paheksui jakobiinien hirmuvaltaa. Vuonna 1793 Corday surmasi jakobiinien johtajiin kuuluvan Jean-Paul Marat’n ja vaikutti osaltaan teollaan terrorin ajan alkamiseen. César Franck
César-Auguste-Jean-Guillaume-Hubert Franck (10. joulukuuta 1822 – 8. marraskuuta 1890) oli belgialainen säveltäjä ja urkuri, joka vietti suurimman osan elämästään Ranskassa. Häntä on pidetty jopa Bachin jälkeen merkittävimpänä urkusäveltäjänä. Tunnetuin Franckin teos on kuitenkin hänen sonaattinsa viululle ja pianolle A-duuri, joka kuuluu kamarimusiikin keskeisimpään perusohjelmistoon. Charles Baudelaire
Charles Pierre Baudelaire (lausunta [budlöː]) (9. huhtikuuta 1821 Pariisi, Ranska – 31. elokuuta 1867 Pariisi) oli ranskalainen runoilija, kääntäjä, esseisti ja kriitikko. Hänen tunnetuin teoksensa on "Les Fleurs du mal" (suom. "Pahan kukat", 2011). Baudelaireen liitetään usein käsite "fin de siècle" ('vuosisadan loppu'), ja hänet luetaan Edgar Allan Poen ja Théophile Gautierin ohella dekadenttien johtohahmoihin. Baudelaire sai arvostusta myös Edgar Allan Poen teosten ranskantajana. Jean Cocteau
Jean Maurice Eugène Clément Cocteau (5. heinäkuuta 1889 – 11. lokakuuta 1963) oli ranskalainen surrealistinen runoilija, kirjailija, muotoilija ja filmintekijä. Hänellä on monipuolinen ja laaja tuotanto, jossa aiheita on käsitelty uudella tavalla. Arthur Berger
Arthur Berger (15. toukokuuta 1912 New York, New York, Yhdysvallat – 7. lokakuuta 2003 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, jonka tuotantoon vaikuttivat sekä uusklassismi että sarjallisuus. Hän teki yhteistyötä Aaron Coplandin sekä Virgil Thomsonin kanssa ja sai näiden tavoin innoitusta Igor Stravinskin tuotannosta. Berger ei työllään koskaan tavoitellut massojen suosiota. Hän loi sivu-uran myös kirjoittajana ja kriitikkona. Charles de Gaulle
Charles André Joseph Marie de Gaulle (; Ranskassa usein Général de Gaulle, 22. marraskuuta 1890 Lille, Nord – 9. marraskuuta 1970 Colombey-les-Deux-Églises, Haute-Marne) oli ranskalainen kenraali ja poliitikko. Hän johti Vapaata Ranskaa vuosina 1940–1944 ja Ranskan väliaikaista hallitusta vuosina 1944–1946 ja oli Ranskan viidennen tasavallan ensimmäinen presidentti vuosina 1959–1969. Hänen poliittista ideologiaansa kutsutaan gaullismiksi. Yleisesti hänet myös mielletään Ranskan vapauttajaksi toisessa maailmansodassa. Émile Augier
Guillaume Victor Émile Augier (7. syyskuuta 1820 Valence, Ranska – 25. lokakuuta 1889 Croissy-sur-Seine) oli ranskalainen runoilija ja dramaturgi, joka oli myös Ranskan akatemian jäsen. Charles Huntziger
Charles Léon Clément Huntziger (25. kesäkuuta 1880 Lesneven, Finistère – 12. marraskuuta 1941 lähellä Le Vigania, Gard)) oli toisessa maailmansodassa palvellut ranskalainen kenraali. Hänet muistetaan parhaiten Ranskan antautumista merkinneen aseleposopimuksen allekirjoittamisesta Ranskan edustajana kesäkuussa 1940. Pierre Augereau
19. maaliskuuta 1808 Augereau sai Castiglionen herttuan kunnia-arvon (ei siis oikea läänitys) 1796 voittonsa johdosta. Augereau nai "Adélaïde Josephine Bourlon de Chavange"n (1789–1869) ja herttuan arvo periytyi suvussa aina sen sammumiseen 1915 saakka. Augereau ei saanut vaimonsa kanssa lapsia, vaan aatelisarvo siirtyi vaimon mukana, tämän naitua myöhemmin "Camille de Sainte-Aldegonde"n (1787–1853), näiden tyttärelle "Valentine de Sainte-Aldegonde"lle (1820–1891). Charles Vaurie
Charles Vaurie (7. heinäkuuta 1906 Beaulieu, Ranska – 13. toukokuuta 1975 Reading, Pennsylvania) oli ranskalais-amerikkalainen lintutieteilijä, hammaslääkäri ja paleontologi. Hän asui New Yorkissa. André Marie Charue
André Marie Charue (1. heinäkuuta 1898 – 20. joulukuuta 1977) oli belgialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. elokuuta 1922 ja nimitettiin Namurin hiippakunnan piispaksi 12. joulukuuta 1941. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. helmikuuta 1942. Pääkonsekraattorina toimi Jozef-Ernest van Roey. Pierre Augereau
Varhain vuonna 1807 Augereau sairastui kuumeeseen. 7. helmikuuta 1807 käydyssä Eylaun taistelussa hänet jouduttiin sitomaan kiinni hevoseensa, mutta se ei vaikuttanut hänen kykyynsä johtaa joukkoja. Venäläisten tykistö hävitti taistelussa lumimyrskyn kouriin joutuneen kaartin lähes kokonaan ja Augereau haavoittui käteen, joka ei parantunut koskaan täysin. André Maurois
André Maurois, oik. "Émile Salomon Wilhelm Herzog" (26. heinäkuuta 1885 – 9. lokakuuta 1967) oli ranskalainen kirjailija. Hän kirjoitti kaunokirjallisuutta ja elämäkertateoksia. Hän oli Ranskan akatemian jäsen. Burgoo
5. toukokuuta 2011 ensimmäisen maailmansodan viimeinen elävä veteraani, brittiläissyntyinen Claude Choules, kuoli. Hän palveli merivoimissa sodan aikana. Haastattelussa hän muisteli burgoon kuuluneen nuoruuteensa: Argo-laiva
Argo ei ole nykyään käytössä olevien 88 tähdistön joukossa, sillä vuonna 1763 ranskalainen tähtitieteilijä Nicolas Louis de Lacaille hajotti sen osiin Köliksi ("Carina"), Peräkeulaksi ("Puppis") ja Purjeeksi ("Vela"). Samalla kun Argo hajotettiin, sen tähdet jakaantuivat eri tähtikuvioihin: Köliin jäivät muun muassa Argon α- ja β-tähdet, Purjeeseen γ ja δ, Köliin ε ja Peräkeulaan taas ζ. Lacaille hajotti Argon luultavasti tähdistön valtavan koon vuoksi. Lacaillen luoma tähdistö nimeltä Kompassi ("Pyxis") ei liity perinteiseen Argoon, vaikka sijaitseekin sen lähellä. Hajotuksen ohella katosi kuvassa näkyvä Tammi. Octave Aubry
Octave Aubry (1. syyskuuta 1881 Pariisi – 27. maaliskuuta 1946 Pariisi) oli ranskalainen historioitsija ja kirjailija sekä Ranskan akatemian jäsen. Hänet muistetaan parhaiten kaksiosaisesta teoksestaan "Ranskan suuri vallankumous" (1942, 1946). Pierre Augereau
Juro jakobiini Augereau liittyi kansalliskaartiin, jossa hänestä tuli kersantti. 
Augereau otti kapteenina ja myöhemmin everstiluutnanttina osaa Chouannerie-kapinan kukistamiseen Bretagnessa. Tämän jälkeen Augereau liittyi Pyreneiden armeijaan (), jossa hän nousi pian, 23. joulukuuta 1793 kenraalimajuria vastaavaan arvoon (). Augereaun johtama divisioona saavutti kuitenkin todellista menestystä vasta siirryttyään osaksi Italian armeijaa (). Charles Maurras
Charles Marie Photius Maurras (20. huhtikuuta 1868 Martigues – 16. marraskuuta 1952 Tours) oli ranskalainen kirjailija, runoilija ja poliittinen ideologi. Hän oli taantumuksellisen ja monarkistisen Action française -liikkeen johtava ajattelija ja integraaliseksi nationalismiksi kutsutun suuntauksen merkittävä edustaja. Maurrasin ajattelussa on myöhemmin nähty joitakin yhtymäkohtia fasismiin. Maurras kannatti monarkiaa sekä valtionkirkkoa käytännöllisistä syistä, sillä ne olivat hänen mukaansa välttämättömiä Ranskan yhtenäisyydelle kansakuntana. Jean-Baptiste Moheau
Jean-Baptiste Moheau (6. lokakuuta 1745 – 1794) oli ranskalainen sihteeri, joka kirjoitti väestötieteellisen tutkielman "Recherches et considérations sur la population de la France" (1778). Hän oli väestötieteen pioneereja Ranskassa. Anne Robert Jacques Turgot
Anne Robert Jacques Turgot, baron de l'Aulne, tunnetaan myös pelkästään nimellä Turgot (10. toukokuuta 1727 Pariisi – 18. maaliskuuta 1781 Pariisi) oli ranskalainen taloustieteilijä ja valtiomies. Nykyisin hänet muistetaan taloudellisen liberalismin varhaisena toteuttajana. Charles J. Guiteau
Charles Julius Guiteau (8. syyskuuta 1841 – 30. kesäkuuta 1882) oli yhdysvaltalainen lakimies, joka murhasi presidentti James Garfieldin vuonna 1881. Charles Haughey
Charles James Haughey, (16. syyskuuta 1925, Castlebar, Mayon kreivikunta – 13. kesäkuuta 2006, Kinsealy, Dublinin kreivikunta) oli irlantilainen poliitikko, joka toimi taoiseachina 1979–1981, 1982 ja 1987–1992. Hän edusti Fianna Fáil-puoluetta. Haughey oli sukupolvensa kiistellyimpiä irlantilaisia poliitikkoja. Paul Thureau-Dangin
Paul Thureau-Dangin (14. joulukuuta 1837 Pariisi - 24. helmikuuta 1913) oli ranskalainen historioitsija ja Ranskan akatemian jäsen sekä sen pääsihteeri. Georges Sorel
Georges Eugène Sorel (2. marraskuuta 1847 Cherbourg – 29. elokuuta 1922 Boulogne-Billancourt) oli ranskalainen filosofi ja politiikan teoreetikko. Hänet tunnetaan muun muassa vallankumouksellisen syndikalismin ajatuksistaan. Hän oli myös tunnettu marxilaisuuden kriitikko. Jacques Sautereau
Marie Maurice Jacques Alfred Sautereau (7. syyskuuta 1860 Louveciennes – 23. marraskuuta 1936, Saint-Mandé) oli ranskalainen kroketinpelaaja ja olympiamitalisti. Hän voitti pronssia kahden pallon yksinpelissä vuoden 1900 olympialaisissa Pariisissa. Kerguelen
Toisella Kerguelenin johtamalla matkalla yksi hänen laivoistaan, "l’Oiseau", kapteeninaan de Rochegude, onnistui rantautumaan saarelle tammikuun kuudentena vuonna 1773. Koska Kerguelen oli ensimmäisen matkansa jälkeen Ranskan kuninkaalle kuvaillut saaria metsäisiksi, asutuiksi ja luonnonvaroiltaan rikkaiksi, joutui hän vankilaan totuuden tultua kuninkaan tietoon. Kuningas kuoli seuraavana vuonna isorokkoon. Kerguelen vapautettiin Ranskan vallankumouksen jälkeen vuonna 1789, ja hän toimi Brestin sataman johtajana kuolemaansa asti vuoteen 1797. Kapteeni Kerguelen ei koskaan kävellyt nimeään kantavilla saarilla. Charles Sweeney
Charles ”Chuck” William Sweeney (27. joulukuuta 1919 – 16. heinäkuuta 2004) oli yhdysvaltalainen kenraalimajuri ja lentäjä, joka johti Nagasakiin atomipommin pudottanutta kolmen koneen hyökkäysosastoa sekä itse pommituksen suorittanutta Bockscar-nimistä Boeing B-29 -pommituskonetta 9. elokuuta 1945. Hyökkäys toteutettiin Mariaanien saariryhmään kuuluvalta Tinianin saarelta."Big Stink" sekä Sweeneyn oma nimikkokone "The Great Artiste" olivat tarkkailukoneita, joihin oli sijoitettu atomipommin vaikutuksia rekisteröiviä laitteita. ”Fat Man” -plutoniumpommin pudotti Kermit K. Beahan. Eugène Carrière
Eugène Anatole Carrière (18. tammikuuta 1849 Gournay-sur-Marne, Seine-et-Oise Ranska – 27. maaliskuuta 1906 Pariisi) oli ranskalainen symbolisti, "fin de sièclen" taiteilija. Hänelle on ominaista yksivärinen ruskea paletti. Hän oli kuvanveistäjä Rodinin läheinen ystävä, ja häneltä saivat vaikutteita Matisse ja Picasso (Carrièren yksivärisen tyylin on nähty vaikuttaneen Picasson siniseen kauteen). Roger Carel
Roger Blancharel (s. 14. elokuuta 1927), taiteilijanimeltään Roger Carel, on ranskalainen näyttelijä. Hänet muistetaan parhaiten Asterixin ääninäyttelijänä ranskankielisissä Asterix-animaatioissa, kuten Asterix – gallialaisten sankari, sekä Star Wars-elokuvien C-3PO'n ranskankielisenä ääninäyttelijänä. Charles Dawes
Charles Gates Dawes (27. elokuuta 1865 – 23. huhtikuuta 1951) oli yhdysvaltalainen pankkiiri ja poliitikko. Hänelle myönnettiin Nobelin rauhanpalkinto yhdessä Austen Chamberlainin kanssa vuonna 1925. Dawesin ansiona oli Saksalle ensimmäisen maailmansodan jälkeen määrättyjä sotakorvauksia koskeneen suunnitelman (Dawesin suunnitelma) laatiminen, jonka avulla kiperä kansainvälinen ongelma saatiin ratkaistua. Vuonna 1924 Dawesista tuli Calvin Coolidgen varapresidentti. Myöhemmin hän palveli Yhdysvaltojen suurlähettiläänä Lontoossa vuosina 1929–1932, minkä jälkeen hän työskenteli pankkialalla 67-vuotiaaksi asti. Augerin elektroni
missä Charles Mingus
Charles Mingus (22. huhtikuuta 1922, Nogalese, Arizona, Yhdysvallat – 5. tammikuuta 1979, Cuernavaca, Meksiko) oli yhdysvaltalainen jazzbasisti, säveltäjä, orkesterinjohtaja ja pianisti. Charles-Omer Valois
Charles-Omer Valois (24. huhtikuuta 1924 Montreal – 4. elokuuta 2013) oli kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Montréalin arkkihiippakuntaan 3. kesäkuuta 1950 ja nimitettiin Saint-Jérômen hiippakunnan johtoon 10. kesäkuuta 1977. Piispaksi konsekroinnin suoritti 29. kesäkuuta Angelo Palmas, jota avustivat Bernard Hubert ja Robert Lebel. Georges Franju
Georges Franju (12. huhtikuuta 1912 Fougères, Ranska – 5. marraskuuta 1987 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen elokuvaohjaaja. Hän oli myös yhdessä Henri Langlois’n kanssa Ranskan elokuva-arkiston Cinematheque Françaisen perustaja, Hän työskenteli vuoteen 1949 Institut de Cinematographie Scientifiquessa, jolloin hän ohjasi ensimmäisen yhdeksästä dokumenttielokuvastaan "Eläinten veri" ("Le Sang des Bêtes") pariisilaisesta teurastamosta. Franz Karl Achard
Franz Karl Achard (28. huhtikuuta 1753 Berliini, Preussi – 20. huhtikuuta 1821 Kunern) oli saksalainen kemisti ja fyysikko, joka tunnetaan juurikassokerin valmistuksen keksijänä. Hän perusti vuonna 1801 Sleesian Kunerniin ensimmäisen tehtaan, jossa valmistettiin sokerijuurikkaista sokeria. Pierre Augereau
Marsalkka Augereau johti Napoleonin Englannin maihinnousun valmistelussa leiriä Brestissä, Bretagnessa. Napoleonin peruttua invaasion leiristä tehtiin Grande Arméen seitsemäs kaarti. Charles Dupuy
Charles Alexandre Dupuy (5. marraskuuta 1851 Le Puy – 23. heinäkuuta 1923 Ille-sur-Têt) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi kolmesti Ranskan pääministerinä vuosina 1893, 1894–1895 ja 1898–1899. Charles Darrow
Charles Darrow (10. elokuuta 1889 – 29. elokuuta 1967) patentoi "Monopoly"-lautapelin, ja häntä pidettiin virheellisesti pitkään sen keksijänä. Charles Mair
Charles Mair (1838 tai 1840–1927) oli kanadalainen runoilija ja kiivas nationalisti. Hän kuului Canada First -puolueeseen ja oli osallisena vastustamassa Louis Rielin perustamaa väliaikaishallitusta ja Redjoen kapinan vuosina 1869–1870 ja Saskatchewanin kapinan aikana 1885. Mair kuului vapaamuurareihin. Pierre Marie Léon Augustin Plateau
Pierre Marie Léon Augustin Plateau (10. tammikuuta 1924 – 26. huhtikuuta 2018) oli katolisen kirkon 28. kesäkuuta 1947 vihitty ranskalainen pappi. Hän yleni piispaksi 22. huhtikuuta 1979. Hän toimi vuosina 1984–2000 Bourgesin arkkihiippakunnan arkkipiispana, ja hänen jäätyään eläkkeelle tehtäviin siirtyi Hubert Marie Pierre Dominique Barbier. Albert Calmette
Léon Charles Albert Calmette (1863 – 1933) oli ranskalainen lääketieteilijä ja bakteerien tutkija, joka työskenteli Pasteur-instituutissa. Hän keksi tuberkuloosirokotteen, joka sisältää eläviä nautatuberkuloosibakteereita. Hän kehitti myös vastamyrkyn käärmeenpuremille. Charles Pasqua
Charles Pasqua (18. huhtikuuta 1927 Grasse - 29. kesäkuuta 2015) oli ranskalainen gaullistipoliitikko, joka toimi maansa sisäministerinä vuosina 1986–1988 ja 1993–1995. Hän oli jo ensimmäiseen kauteensa mennessä ennättänyt istua niin parlamentin ala- kuin ylähuoneessakin. Charb
Stéphane Charbonnier, taiteilijanimeltään Charb, (21. elokuuta 1967 Conflans-Sainte-Honorine – 7. tammikuuta 2015 Pariisi) oli ranskalainen pilapiirtäjä ja toimittaja, joka työskenteli pilalehti "Charlie Hebdon" päätoimittajana. Hän sai surmansa tammikuussa 2015 lehden toimitukseen tehdyssä hyökkäyksessä. Louis-Michel Lepeletier de Saint-Fargeau
Louis-Michel Lepeletier de Saint-Fargeau (29. toukokuuta 1760 Pariisi – 20. tammikuuta 1793 Pariisi) oli ranskalainen vallankumousmies ja kansalliskonventin jäsen Ranskan suuren vallankumouksen aikana. Lepeletier kohosi vallankumouksen marttyyriksi, kun eräs rojalisti murhasi hänet kostona kuningas Ludvig XVI:n kuolemantuomiosta. André Malraux
Georges André Malraux (3. marraskuuta 1901 Pariisi – 23. marraskuuta 1976 Créteil) oli ranskalainen kirjailija, seikkailija sekä poliitikko. Hän toimi Ranskan kulttuuriministerinä vuosina 1959–1969. Charles Marquis Warren
Charles Marquis Warren (16. joulukuuta 1912 Baltimore, Maryland, Yhdysvallat – 11. elokuuta 1990) oli amerikkalainen elokuva- ja televisiokäsikirjoittaja, tuottaja ja ohjaaja. Hän ohjasi erityisesti lännenelokuvia. Hänen uransa kohokohtia ovat televisiosarjat "Gunsmoke", "Virginialainen" ja "Lännen tie". Elokuvaan "Charro!" (1969) hän teki käsikirjoituksen, ja hän myös tuotti ja ohjasi sen. Jacques Charles
Charles syntyi Beaugencyssä, Ranskassa vuonna 1746. Hän meni naimisiin Julie Françoise Bouchaud des Hérettesin, häntä 37 vuotta nuoremman naisen kanssa. Kerrotaan myös, että runoilija Alphonse de Lamartine rakastui samaan naiseen, ja Hérettes toimi inspiraationa "Elvireen", Lamartinen vuoden 1820 omaelämäkertaan. Charles eli vaimoaan kauemmin ja kuoli Pariisissa 7. huhtikuuta 1823. Häntä pidettiin myös hyvin älykkäänä vastakkaista sukupuolta kohtaan. Charles Edouard Guillaume
Charles Edouard Guillaume (15. helmikuuta 1861 – 13. toukokuuta 1938) oli sveitsinranskalainen fyysikko. 1920 hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon "tunnustukseksi fysiikan tarkkuusmittauksille tuottamasta palveluksesta havaitessaan poikkeavuuksia nikkeliteräs-seoksissa". Antoine Darquier de Pellepoix
Antoine Darquier de Pellepoix (23. marraskuuta 1718 Toulouse – 18. tammikuuta 1802, Toulouse) oli ranskalainen tähtitieteilijä. Häntä yleensä sanotaan Lyyran rengassumun löytäjänä vuonna 1779, mutta itse asiassa hän löysi sen itse uudelleen kun luki Charles Messierin reportin Bode-komeetasta. Hänen kuvaus sumusta oli "... yhtä iso kuin Jupiter ja muistuttaa planeettaa joka on häipymisillään", mikä johti terminologiaan "planetaarinen sumu". Charles Bradlaugh
Charles Bradlaugh (26. syyskuuta 1833 Lontoo – 30. tammikuuta 1891 Lontoo) oli brittiläinen poliitikko ja tunnettu ateisti, joka puolusti julkisesti uskonnottomien kansalaisoikeuksia. Hän perusti vuonna 1866 National Secular Societyn, joka toimii edelleen. Hän puhui lähes koko ikänsä ateismin puolesta ja julkaisi myös useita kirjoituksia uskonnosta ja uskonnottomuudesta. Hän sai ateistisen aktivisminsa takia syytteitäkin. Alexis de Tocqueville
Alexis-Charles-Henri Clérel de Tocqueville (29. heinäkuuta 1805 Verneuil-sur-Seine – 16. huhtikuuta 1859 Cannes) oli ranskalainen filosofi ja historioitsija. Häntä pidetään yhtenä kansalaisyhteiskunnan tärkeimmistä tutkijoista. Marcellin Berthelot
Marcellin Pierre Eugène Berthelot (25. lokakuuta 1827 Pariisi, Ranska – 18. maaliskuuta 1907 Ranska) oli ranskalainen kemisti ja poliitikko, joka tunnetaan lämpökemian alalla kehittämästään Thomsenin–Berthelot'n periaatteesta. Hän syntetisoi monia orgaanisia yhdisteitä epäorgaanisista aineista, eikä hän hyväksynyt vitalismin teoriaa. Häntä pidetään yhtenä historian merkittävimmistä kemisteistä, ja hän oli Ranskan akatemian jäsen tuolilla 40 vuodesta 1900 kuolemaansa saakka. Chuck Berry
Charles Edward Anderson ”Chuck” Berry (18. lokakuuta 1926 Saint Louis, Missouri – 18. maaliskuuta 2017) oli yhdysvaltalainen kitaristi, laulaja ja lauluntekijä. Berry oli rock and roll -musiikin tärkeimpiä kehittäjiä suosionsa huipulla vuosina 1955–1958, ja hän on kirjoittanut monta klassikoksi noussutta laulua, kuten ”Johnny B. Goode”. "Rolling Stone" -lehti sijoitti hänet vuonna 2004 viidenneksi kaikkien aikojen artistien listallaan. Berry konsertoi aina vuoteen 2014 asti. Charles Gounod
Charles Gounod [gunoo’] (17. kesäkuuta 1818 – 18. lokakuuta 1893 Saint-Cloud, Ranska) oli ranskalainen säveltäjä. Hänen tunnettuja teoksiaan ovat oopperat "Faust" ja "Romeo ja Julia". Marie Curie
Pierre Curie kuoli yllättäen 19. huhtikuuta 1906 jäätyään hämärässä, rankkasateisessa Pariisissa armeijavarusteita kuljettaneiden hevosvankkureiden alle. Aviomiehen kuolema oli Marie Curielle raskas isku. Kuukauden kuluttua Sorbonnen yliopisto tarjosi Marielle virkaa, ja hänen toivottiin jatkavan Pierren jalanjäljillä vaikka häntä ei heti nimettykään professoriksi. Mariesta tuli Sorbonnen ensimmäinen naisprofessori vuonna 1908. Charles Rosher
Charles Rosher (17. marraskuuta 1885 Lontoo, Iso-Britannia – 15. tammikuuta 1974 Lissabon, Portugali) oli brittiläinen elokuvaaja. Rosher sai parhaan kuvauksen Oscar-palkinnon kahdesti. Ensimmäisen palkintonsa hän jakoi Karl Strussin kanssa elokuvasta "Auringonnousu" (1927). Toisen palkintonsa hän sai elokuvasta "Elämän kevät" (1946) yhdessä Leonard Smithin ja Arthur E. Arlingin kanssa. Charles Coquerel
Coquerel väitteli lääketieteen tohtoriksi vuonna 1849 hämäräsokeutta käsittelevällä väitöskirjalla "De la cécité nocturne". Hän keräsi hyönteisiä Madagaskarilla ja sen lähisaarilla. Coquerelin kuoleman jälkeen Léon Fairmaire kuvaili osan hänen löytämistään hyönteisistä teoksessaan "Notes sur les Coléopteres recueillis par Charles Coquerel a Madagascar et sur les côtes d'Afrique" (1869). Coquerel kirjoitti useita kirjoja ja artikkeleita, muun muassa hyönteisiä käsittelevän liitteen Auguste Vinsonin kirjaan "Voyage à Madgascar au couronnement de Radama II" (1865). Hänen kirjansa "Lettres d'un marin à sa famille ()" ilmestyi postuumisti vuonna 1871. Pierre Augereau
18. huhtikuuta 1814 Augereau antoi joukkoineen julkilausuman, jossa he kertoivat ottaneensa käyttöön bourbonien valkoisen kokardin, ja leimasivat myös Napoleonin tyranniksi. Charles Bassi
Merkittävä pettymys Bassille oli se, kun hänen laatimansa yliopiston tähtitornin piirustukset hylättiin vuonna 1816. Tehtävä annettiin Carl Ludvig Engelille. Lisäksi Bassin elämää synkensi vakava sairaus vuodesta 1819 lähtien. Bassi ei myöskään alkuunkaan viihtynyt Helsingissä, jossa hän joutui olemaan Engelin varjossa. Hän erosikin intendentinvirastaan vuonna 1824 ja palasi Turkuun. Siellä hän kuoli 68 vuoden iässä vuonna 1840. Georges Bizet
Alexandre César Léopold (Georges) Bizet (25. lokakuuta 1838 Pariisi – 3. kesäkuuta 1875 Bougival, lähellä Pariisia) oli ranskalainen säveltäjä. Hänet tunnetaan parhaiten oopperastaan "Carmen". Charles Péguri
Charles Péguri (30. lokakuuta 1879 Marseille, Ranska – 1930) oli italialaista alkuperää oleva ranskalainen harmonikansoittaja ja säveltäjä. Häntä pidetään ranskalaisen musette-harmonikkamusiikin alkuunsaattajana ja kehittäjänä. William-Adolphe Bouguereau
William-Adolphe Bouguereau (30. marraskuuta 1825 La Rochelle – 19. elokuuta 1905 La Rochelle) oli ranskalainen taidemaalari. Bouguereau edusti perinteistä maalaustyyliä, ja häntä pidetään yhtenä tunnetuimmista akateemisen taiteen edustajista. Hänen aiheensa perustuivat usein antiikin mytologiaan, ja hän kuvasi mielellään pikkutarkoissa maalauksissaan alastonta naisvartaloa. Charles Péguy
Péguy syntyi talonpoikaiseen sukuun Orléansissa. Hänen isänsä kuoli pojan ollessa vasta yksivuotias, äiti elätti perheen käsityöläisenä. Péguy omaksui jo nuoruudessaan sosialistisen maailmankatsomuksen, mutta päätyi sittemmin myös kristillisen vakaumuksen kannattajaksi. Kun hän ei ensin onnistunut suorittamaan tutkintoa École normale supérieure -koulussa, hän lähti suorittamaan asevelvollisuuttaan, ja valmistui koulusta vasta sen jälkeen. Mentyään naimisiin Péguy osti kirjakaupan, perusti kustantamon ja ryhtyi toimittamaan "Les Cahiers de la Quinzaine" -aikakauskirjaa tammikuussa 1900. Liiketoimet eivät juuri menestyneet taloudellisesti, mutta aikakauskirja ilmestyi viisitoista vuotta. Ensimmäisessä maailmansodassa upseerina toiminut Péguy kuoli vihollisen luotiin vastahyökkäystä odotettaessa. Pierre Augereau
Vuonna 1797 Bonaparte lähetti Augeraun takaisin Ranskaan rohkaisemaan jakobiinien direktoraattia. Augereau joukkoinen painosti moderaatteja, ja toteuttivat 4. syyskuuta 1797 eli vallankumouskalenterin mukaan "18. fructidorkuuta vuonna V" monarkisteja vastaan suunnatun vallankaappauksen. Palkkioksi hänet nimettiin komentajaksi Saksan armeijaan (), joka oli syntynyt 29. syyskuuta 1797 Sambren ja Meusen armeijan ja Reinin ja Moselin armeijan () yhdistyttyä. Augereau toimi Saksan armeijan komentajana 7.10–13.12.1797. Armeija jakautui kuitenkin jo 9. joulukuuta 1797 kahtia Mainzin armeijaksi () ja Reinin armeijaksi (). Augereau otti Reinin armeijan komentoonsa ajaksi 14.12.1797–3.2.1798. Joseph Rumeau
Joseph Rumeau (11. tammikuuta 1849 – 9. helmikuuta 1940) oli ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 25. toukokuuta 1872 ja valittiin Angersin piispaksi 7. heinäkuuta 1898. Piispaksi konsekroinnin suoritti 2. helmikuuta 1899 Charles-Evariste-Joseph Coeuret-Varin, jota avustivat François-Désiré Mathieu ja Pierre-Marie-Frédéric Fallières. Rumeau asetettiin virkaansa 27. helmikuuta, ja hän toimi hiippakuntansa johdossa, kunnes kuoli 91-vuotiaana virassa. Charles Thomas Longley
Charles Thomas Longley (28. heinäkuuta 1794 – 27. lokakuuta 1868) oli Englannin kirkon piispa. Hänestä tuli Cowleyn kirkkoherra vuonna 1823, Riponin piispa 1836, Durhamin piispa 1856, Yorkin arkkipiispa 1860 ja Canterburyn arkkipiispa kaksi vuotta myöhemmin. Vuonna 1867 järjestettiin ensimmäinen Lambeth-konferenssi. Charles Goodyear
Goodyear kuoli 1. huhtikuuta 1860 matkalla tapaamaan kuolevaa tytärtään. Saavuttuaan New Yorkiin hän kuuli tyttären kuolleen. Charles tuupertui, joten hänet vietiin Fifth Avenuen hotelliin, missä hän kuoli 59-vuotiaana. Hänet haudattiin New Heavenin kaupungin Grove Streetin hautausmaalle. Charles de Foucauld
Charles Eugène de Foucauld (15. syyskuuta 1858 Strasbourg, Ranskan keisarikunta – 1. joulukuuta 1916 Tamanrasset, Ranskan Algeria) oli katolinen uskonnollinen hahmo ja pappi, joka eli tuaregien parissa Algeriassa. Hänet murhattiin vuonna 1916 tuaregien suojaamiseksi rakennuttamansa linnakkeen portilla. Katolinen kirkko pitää häntä marttyyrinä, ja hänet julistettiin autuaaksi vuonna 2005. Ruusulinja
Philippe de Chérisey kertoi dokumentissaan "Stone and Paper" ("Kivi ja paperi") tarinan, jonka mukaan Roseline oli myös hänen seuralaisensa nimi. Sen mukaan hänen tuntemansa Roseline kuoli 6. elokuuta 1967, Kristuksen kirkastumisen juhla­päivänä, poistuessaan autolla nolla­meridiaanilta. Toisessa Chériseyn dokumentissa nimeltä "Circuit" tähän lisätään, että Roseline sai surmansa auto-onnettomuudessa, kun kuvattiin elokuvaa "La beauté sur la terre" ("Kauneus maan päällä"), jossa hänen oi määrä esiintyä.. Samassa elokuvassa esiintyi myös Philippe Chérisey taiteilijanimellä Amédée. Kertomuksessa Roselinesta mainitaan myös kuvitteellinen Charlot-niminen henkilö. Molemmat henkilöt ovat selvästi kuvitteellisia ja esiintyvät eräässä Chériseyn surrealisisissa teoksissa. Charles Morgan
Morgan kuoli Lontoossa 6. helmikuuta 1958. François Luxembourg
Luxembourg sairastui palatessaan Versaillesiin talveksi 1694–95 ja kuoli 4. tammikuuta 1695. Häntä seurasi François Villeroi Ranskan Alankomaissa operoivan armeijan komentajana. Charles Richet
Charles Robert Richet (1850 – 1935) oli ranskalainen Collège de Francessa työskennellyt fysiologi, joka on tunnettu työstään immunologian parissa. Richet sai vuoden 1913 Nobelin lääketieteen palkinnon anafylaksian eli äkillisen ja hengenvaarallisen allergisen reaktion tutkimuksista. Tutkimuksessaan hän injektoi ankeriaan verta koiriin ja löysi siten äkillisen allergiareaktion. Charles Marie de La Condamine
Charles Marie de La Condamine (28. tammikuuta 1701 – 13. helmikuuta 1774) oli ranskalainen luonnontieteilijä, matemaatikko ja löytöretkeilijä. Hän teki tutkimusmatkoja Etelä-Amerikassa. Cyrano de Bergerac
Cyrano kuoli 28. heinäkuuta 1655 maalla serkkunsa Pierre de Cyranon luona. Hänen pääteoksensa ilmestyivät postuumisti Le Bretin toimittamina vuonna 1657. Romaaneista ensimmäinen oli tuolloin nimetty "Les estats et empires de la Lune" ja toinen "Histoire de la République du Soleil". Vuoden 1657 painoksessa niiden yhteinen otsikko oli "Histoire comique", joskin sen jälkeen on useimmiten käytetty yhteisnimikettä "L’ Autre Monde". Cyranon päähän putosi puunkappale ikkunasta 1654, kun hän oli menossa tapaamaan Arpajonin herttuaa. Ei ole varmaa, oliko se vahinko vai murhayritys. Cyrano kuitenkin joutui vuoteen omaksi, aluksi viimeisen suojelijansa Tanneguy Renail des Boisclairin, myöhemmin Pierre de Cyranon luona. 14 kuukautta hän oli sairas ja viimeisteli romaaninsa sekä kirjoitti kolmannen, "L’Histoire de l’etincelle", joka kuitenkin katosi hautajaisten aikoihin. Cyranon kuolinsyytä ei tiedetä, mutta on mahdollista, että hän kuoli iskun jättämiin vammoihin tai kuppaan, jota lienee sairastanut kymmenisen vuotta. Charles Brandon
Charles Brandon kuoli vuonna 1545, vuosi sen jälkeen kun hän komensi Englannin armeijaa hyökkäyksessä Ranskaan. Pierre Beaumarchais
Pierre-Augustin Caron de Beaumarchais (24. tammikuuta 1732 Pariisi – 17. tai 18. toukokuuta 1799 Pariisi) oli kelloseppä, keksijä, muusikko, poliitikko, invalidi, pakolainen, vakooja, kirjankustantaja, asekauppias ja sekä ranskalainen, että amerikkalainen vallankumoustaistelija. Hänet tunnetaan kuitenkin parhaiten näytelmäkirjailijana erityisesti kolmen Figaro-näytelmänsä perusteella, joiden pohjalta ovat syntyneet oopperat Figaron häät ja Sevillan parturi. Charles Hernu
Charles Hernu (3. heinäkuuta 1923 – 17. tammikuuta 1990) oli ranskalainen sosialistipoliitikko, joka toimi maansa puolustusministerinä vuosina 1981–1985. Hernu erosi virastaan Rainbow Warriorin tapauksen jälkeen, ja hänet korvattiin Paul Quilèsilla. Georges Mathieu
Georges Mathieu (27. tammikuuta 1921 Boulogne-sur-Mer – 10. kesäkuuta 2012 Boulogne-Billancourt) oli ranskalainen taidemaalari. Hänet tunnetaan abstraktista taiteesta, ja hänen nimensä yhdistetään tavallisesti abstraktin ekspressionismin eurooppalaisena vastineena pidettyyn "tachisme"-liikkeeseen.