Mikä seura varasi Joe Murphyn NHL:ään vuonna 1986?
Joe Murphy
Detroit Red Wings varasi Murphyn NHL:ään vuonna 1986 ensimmäisellä varausnumerolla. Murphy edusti Red Wingsiä kaudet 1986–1989, joiden aikana hän pelasi sekä Detroitissa että sen farmiseurassa Adirondack Red Wingsissä. Adirondackissä hän oli keväällä 1990 voittamassa AHL:n mestaruutta Calder Cupia. Murphy myytiin kesken kauden 1989–1990 Edmonton Oilersin. Oilersissa Murphy pelasi uransa huippuvuodet ja voitti ainoan Stanley Cupinsa vuonna 1990. Murphy muodosti Oilersissa Adam Gravesin ja Martin Gelinasin kanssa ”The Kid Line” -nimellä tunnetun hyökkäyskolmikon. Murphyn tilastollisesti paras kausi oli 1991–1992, jolloin hän teki runkosarjassa uransa parhaat tehot 35+47 ja oli pudotuspeleissä 24 pisteellä joukkueensa paras pistemies. Murphyn huippukaudesta huolimatta Oilers putosi pudotuspelien kolmannella kierroksella hävittyään Chicago Blackhawksille. Joe Murphy
Murphyn varasi NHL:ään Detroit Red Wings varausnumerolla vuonna . Murphy pelasi parhaat vuotensa Edmonton Oilersissa, mutta edusti tämän lisäksi lukuisia muita joukkueita. Hänen viimeiseksi seurakseen jäi Washington Capitals, joka antoi hänelle potkut vuonna 2001. Murphy pelasi NHL:ssä 779 runkosarjan ottelua tehoilla 233 maalia sekä 295 maalisyöttöä. Playoffseissa hän pelasi 120 ottelua ja teki 34 maalia ja 43 maalisyöttöä. Hän teki parhaalla NHL-kaudellaan 82 pistettä (35+47).
Kent Manderville
Manderville pelasi vuodet 1989–1991 Cornellin yliopistojoukkueessa. Hänet valittiin ECAC:n vuoden tulokkaaksi 1990. Ennen tätä Calgary Flames varasi hänet 24. pelaajana vuonna ja Manderville oli joukkueen ykkösvaraus. Manderville ei kuitenkaan ikinä pelannut Flamesissa, vaan hänet kaupattiin helmikuussa 1992 suuressa kaupassa Doug Gilmourin, Jamie Macounin, Rick Wamsleyn ja Ric Nattressin kanssa Toronto Maple Leafsiin vaihdossa Gary Leemaniin, Aleksandr Godinjukiin, Jeff Reeseen, Michel Petitiin ja Craig Berubeen. Hän pelasi loppukauden aikana 15 NHL-ottelua. Ennen Maple Leafsia Manderville pelasi Kanadan maajoukkueessa. Hän edusti samana kautena Kanadaa myös Albertvillen olympiakisoissa, joista tuli hopeaa. Manderville kaupattiin Edmonton Oilersiin vaihdossa Peter Whiteen ja vuoden neljännen kierroksen varausvuoroon joulukuussa 1995. Manderville siirtyi marraskuussa 1996 vapaana agenttina Hartford Whalersiin. Rick Tabaracci
Tabaracci varattiin vuoden 26. pelaajana. Varaajana oli Pittsburgh Penguins. Tabaracci pelasi myös Winnipeg Jetsissä, Washington Capitalsissa, Calgary Flamesissa, Tampa Bay Lightningissa, Atlanta Thrashersissa ja Colorado Avalanchessa. Tabaracci pelasi 286 ottelua NHL:ssä vuosien 1989 ja 1999 välillä. Vuonna 2000, kun Columbus Blue Jackets ja Minnesota Wild liittyivät NHL:ään, ne saivat pelaajia muista joukkueista. Tabaracci oli koko tilaisuuden ensimmäinen varattu pelaaja, mutta hän ei kuitenkaan pelannut enää yhtään NHL-ottelua, vaan siirtyi IHL-joukkue Utah Grizzliesiin, jossa lopetti uransa. Joel Quenneville
Lokakuussa 1990 Whalers kauppasi Quennevillen pelaajaoikeudet Washington Capitalsille rahallista korvausta vastaan. Suurin osa NHL-kaudesta 1990–1991 kului häneltä kuitenkin Capitalsin sijasta Baltimore Skipjacksin riveissä AHL-liigassa. Heinäkuussa 1991, ollessaan jo uransa ehtoopuolella, hän teki vapaana agenttina sopimuksen Toronto Maple Leafsin kanssa, mutta sen sijaan että olisi pelannut Leafsin NHL-miehistössä, hän toimi viimeisen pelikautensa ajan Toronton silloisen farmiseuran St. John's Maple Leafsin pelaaja-apuvalmentajana AHL:ssä. Kauden päätteeksi hänet nimettiin AHL:n toiseen tähdistökentälliseen. Quenneville lopetti pelaajauransa vuonna 1992. Michael Nylander
Hartford Whalers varasi Nylanderin vuoden 1991 NHL:n varaustilaisuudessa. Hänet varattiin kolmannella kierroksella ja hänen varausnumeronsa oli #59. Nylander valittiin ensimmäisellä Elitserien-kaudellaan 1991–1992 vuoden tulokkaaksi, jonka jälkeen hän siirtyi Pohjois-Amerikkaan. Hartfordissa Nylander pelasi puolitoista kautta, kunnes siirtyi maaliskuussa 1994 Calgary Flamesiin kaupassa, jossa Calgaryyn matkasivat myös James Patrick ja Zarley Zalapski sekä Hartfordiin Gary Suter, Paul Ranheim ja Ted Drury . Nylander pelasi kauteen 1998–1999 saakka Calgaryssä lukuun ottamatta vierailuja SM-liigan JyP HT:ssä työsulkukaudela 1994–1995 ja kautta 1996–1997, jolloin hän pelasi Sveitsin pääsarjassa HC Luganossa ajauduttuaan sopimuskiistoihin Calgaryn kanssa. Nylander teki JyPHT:ssa 16 ottelussa tehot 11+19=30 ja oli SM-liigan tehokkain NHL-vahvistus. Luganossa pelatessaan hän voitti Sveitsin liigan pistepörssin. Joe Kocur
Kocur siirtyi maaliskuussa 1991 New York Rangersiin pelaajakaupassa, jossa Rangers sai hänen lisäkseen Pär Djoosin, ja jossa Red Wingsiin siirtyivät Jim Cummins, Kevin Miller ja Dennis Vial. Siirron jälkeisinä kausina hänen jäähylukemansa laskivat selvästi NHL-uransa alkuvuosiin verrattuna. Vuonna 1994 hän oli voittamassa ensimmäisen kerran urallaan Stanley Cupia. Maaliskuussa 1996 Kocur siirtyi Vancouver Canucksiin pelaajakaupassa, jossa Rangers sai vaihdossa maalivahti Kay Whitmoren. Hän edusti Canucksia vain kauden 1995–1996 lopun. Josh Gratton
Philadelphia Flyers teki Grattonin kanssa sopimuksen kaudelle 2004–2005. Hän vietti koko kauden Flyersin farmijoukkueessa Philadelphia Phantomsissa, jossa hän voitti AHL-liigan mestaruuden. Seuraavalla kaudella Gratton pelasi ensimmäisen ottelunsa NHL:ssä, vaikkakin valtaosan kaudesta hän pelasi AHL-liigassa. Keväällä 2006 Flyers myi Grattonin Phoenix Coyotesiin vaihdossa Denis Gauthieriin. Gratton teki ensimmäisen maalinsa Coyotesissa 11. huhtikuuta 2006 Colorado Avalanchea vastaan. Jacques Cloutier
Buffalo Sabres varasi Cloutierin vuoden 1979 NHL:n varaustilaisuudessa. Sabresin lisäksi hän pelasi myös Chicago Blackhawksissa sekä Quebec Nordiquesissa. Cloutier käytti numeroa 31 koko uransa. Pelaajauransa Cloutier päätti vuonna 1994 ja siirtyi Nordiquesin maalivahtivalmentajaksi. Hän on voittanut Coloradossa valmentajana Stanley Cupin vuosina 1996 sekä 2001. Cloutier sai potkut Coloradosta kauden 2008–2009 jälkeen. Jay Murphy
Jay Dennis Murphy (s. 26. kesäkuuta 1962 Meriden, Connecticut) on yhdysvaltalainen ammattilaisuransa lopettanut koripalloilija, joka pelasi NBA:ssa neljä kautta. Hänen pelipaikkansa oli iso laitahyökkääjä. Jack Capuano
Capuano teki sopimuksen Toronton kanssa, mutta pelasi ensimmäisen kauden kokonaan seuran farmijoukkueessa, AHL:n Newmarket Saintsissa. Hänellä oli kauden 1988–1989 päätteeksi Newmarketin huonoin plus/miinus-tilasto, -28. Capuano osallistui Toronton harjoitusleirille syyskuussa 1989 ja mahtui joukkueen lopulliseen kokoonpanoon, koska Tom Kurvers ei suostunut allekirjoittamaan uutta sopimusta Toronton kanssa. Capuano pelasi kauden ensimmäisen pelin, mutta kun Kurvers solmi uuden sopimuksen Toronton kanssa, Capuano lähetettiin taas Newmarketiin. Capuano pelasi Newmarketissa vain kahdeksan peliä, jonka jälkeen hän jätti seuran marraskuussa ja vaati että Toronto myisi hänet toiseen NHL-seuraan. Toronto suostui vaatimukseen ja myi Capuanon 20. joulukuuta 1989 yhdessä Paul Gagnen ja Derek Laxdalin kanssa New York Islandersiin, josta se sai vaihdossa Mike Stevensin ja Gilles Thibaudeaun. Capuano lähetettiin Islandersissakin farmijoukkue Springfield Indiansiin, mutta hänet myytiin uudelleen jo 6. maaliskuuta 1990 Vancouver Canucksiin, josta Islanders sai vaihdossa Jeff Rohlicekin. Vancouverissakin Capuano pelasi keväällä 1990 ainoastaan farmijoukkueessa. Bob Miller
Robert Michael Miller Jr. (s. 28. syyskuuta 1956 Billerica, Massachusetts) on entinen yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelasi NHL:ssä vuosien 1977–1985 aikana. Pelipaikaltaan Miller oli hyökkääjä. Miller pelasi myös kaudella Suomessa, SM-liigassa Oulun Kärpissä. Vuonna Boston Bruins varasi Millerin neljännellä kierroksella, numerolla 70. Ensimmäisen kauden Miller pelasi NHL:ssä kaudella , ja hänet kaupattiin vuonna 18. helmikuuta 1981 Bruinsista Colorado Rockiesiin. Coloradosta Bostoniin siirtyi Mike Gillis. Millerin NHL-ura päättyi kaudella Los Angeles Kingssiin, jonne hän oli tullut vapaa pelaajana. Kausi oli Millerin ainoa seurassa. Lopulta ura päättyi kaudella 1986–1987 Sveitsin liigassa, HC Sierressä. NHL:ssä Miller pelasi 404 ottelua, joissa hän teki 194 tehopistettä. Ryan Murray
Ryan Murray (s. 27. syyskuuta 1993 White City, Saskatchewan) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa NHL-seura Columbus Blue Jacketsissa, joka varasi hänet toisena pelaajana vuonna . Columbus nosti Murrayn pelaajakokoonpanoonsa kaudella 2013–2014. Hän teki NHL-uransa ensimmäisen maalin Toronto Maple Leafsia vastaan 25. lokakuuta 2013. Murray pelasi juniorivuosinaan WHL-joukkue Everett Silvertipsissa. Dallas Drake
Detroit Red Wings varasi Draken 1989 yliopistoliiga NCAA:sta kuudennella kierroksella numerolla 116. Drake aloitti NHL-uransa Detroitissa 1992. Drake pelasi Red Wingsin paidassa kolme kautta kunnes siirtyi Winnipeg Jetsiin. Uran parhaan kautensa Drake pelasi 1999–2000 tehden 45 pistettä 79:ssä ottelussa. Drake siirtyi St. Louis Bluesiin 2000–2001. Bluesissa Drake pelasi 6 kautta kunnes palasi Detroitiin, jossa sai uralleen ikimuistoisen lopun päästessään nostamaan Stanley Cupia. Claude Lemieux
New Jersey Devils hankki Lemieux'n takaisin joukkueeseensa kesken kauden 1999–2000 vaihdossa Brian Rolstoniin. Kauppa kannatti, sillä New Jersey voitti Stanley Cupin. Lemieux nousi 19 voittomaalillaan kautta aikojen pudotuspelitilastoissa Wayne Gretzkyn jälkeen toiseksi ohi Maurice Richardin. Phoenix Coyotes teki sopimuksen Lemieux'n kanssa kesällä 2000. Phoenixissa hän pelasi reilut kaksi kautta. Pudotuspelimenestystä halunnut Dallas Stars hankki Lemieux'n Phoenixista kauden 2002–2003. Vaihdossa Dallas joutui luopumaan Scott Pellerinista ja yhdestä varausvuorosta. Lemieux ei jatkanut NHL:ssä enää kauden jälkeen. Kaudella 2003–2004 hän pelasi Sveitsin liigan EV Zugissa, mutta lopetti kesken kauden. Ville Nieminen
Niemisen ammattilaisura käynnistyi Tapparassa kaudella 1994–1995, ja hän teki lopullisen läpimurtonsa seurassa kaudella 1996–1997, jonka jälkeen NHL-seura Colorado Avalanche varasi hänet NHL:ään numerolla 78. Niemisen ura Pohjois-Amerikan ammattilaissarjoissa käynnistyi jo seuraavalla kaudella Coloradon farmijoukkueessa, AHL-liigan Hershey Bearsissa. NHL:ssä Nieminen debytoi kaudella 1999–2000, ja jo seuraavalla kaudella hän vakiinnutti pelipaikkansa NHL:ssä ja oli kauden päätteeksi Coloradon mukana voittamassa NHL:n Stanley Cup-mestaruutta. Nieminen pelasi NHL:ssä seitsemän kauden ajan ja edusti Coloradon ohella Pittsburgh Penguinsia, Chicago Blackhawksia, Calgary Flamesia, New York Rangersia, San Jose Sharksia ja St. Louis Bluesia. Joe Murphy
Joseph Patrick Murphy (s. 16. lokakuuta 1967 London, Ontario, Kanada) on jääkiekkoilija, joka pelasi ammattilaisena 1986–2001. Hän oli oikea laitahyökkääjä ja edusti Edmonton Oilersia voittaessaan Stanley Cupin vuonna 1990. Maksim Kondratjev
Kaudeksi 2003–2004 Kondratjev siirtyi Toronto Maple Leafsin organisaatioon. Hän pelasi seitsemän NHL-ottelua ilman tehopisteitä ja 18 AHL-ottelua farmijoukkue St. John's Maple Leafsissa tehopistein 3+5=8, kunnes Kondratjev palasi joulukuussa 2003 takaisin Lada Toljattiin. Maaliskuussa 2004 Maple Leafs kauppasi hänen ja Jarkko Immosen oikeudet, kesän ensimmäisen kierroksen varausvuoron sekä kesän toisen kierroksen varausvuoron New York Rangersiin vaihdossa Brian Leetchiin ja kesän 2004 neljännen kierroksen varausvuoroon. Kondratjev aloitti kauden 2004–2005 Rangersin farmijoukkue Hartford Wolf Packissa, mutta hän palasi marraskuussa 2004 taas Toljattiin vuoksi. Kaudella 2005–2006 Kondratjev pelasi Rangersissa 29 NHL-ottelua tehopistein 1+2=3 ja neljä ottelua Wolf Packissa. Tammikuussa 2006 Rangers kauppasi hänet Anaheim Ducksiin vaihdossa Petr Sýkoraan ja kesän toisen kierroksen varausvuoroon. Kondratjev pelasi loppukautensa kokonaan AHL-joukkue Portland Piratesissa. Dmitri Juškevitš
Juškevitš pelasi ensimmäiset miesten pelinsä Lokomotiv Jaroslavlissa kaudella 1988–1989. Tuolloin joukkue pelasi vielä Neuvostoliiton jääkiekon mestaruussarjaa. Juškevitš pelasi Jaroslavlissa myös työsulkukaudella 1994–1995 sekä kausina 1999–2000 ja 2003–2004. Philadelphia Flyers varasi Juškevitšin NHL:ään kuudennella kierroksella vuonna 1991. Hän pelasi vielä kauden 1991–1992 Dynamo Moskovassa, jossa voitti n mestaruuden ja siirtyi sen jälkeen Flyersiin. Kolmen Flyers-kauden jälkeen Juškevitš siirtyi Toronto Maple Leafsiin, jossa pelasi seitsemän kautta. Hän pelasi myös ssa vuonna 2000. Bruce Driver
Ennen ammattilaisuraansa Bruce Driver pelasi vuosina 1979-1980 Royal York Royalsissa OPJHL:ssa. Vuodet 1980-1983 Driver pelasi NCAA:ssa University of Wisconsin joukkueessa. Colorado Rockies varasi Driver vuoden 1981 NHL:n varaustilaisuudessa 6. kierroksella. Colorado Rockies siirtyi seuraavana vuonna 1982 New Jerseyn East Rutherfordiin ja otti nimekseen New Jersey Devils. Kaudella 1983-1984 Driver pelasi kaksitoista ottelua Maine Marinersin joukkueessa AHL:ssa, mutta hänen kautensa kului pääasiassa Kanadan maajoukkueessa. Samalla kaudella Driver pääsi pelaamaan ensimmäiset NHL-ottelunsa New Jersey Devilsin joukkueessa. Seuraavalla kaudella Driver vakiinnutti paikkansa Devilsin joukkueessa. Ensimmäiset vuodet Devilsissä eivät tuoneet menetystä, vaan seuran kaudet päättyivät runkosarjaan. Kaudella 1987-1988 runkosarja sujui aiempaa paremmin ja seura pääsi ensimmäistä kertaa pudotuspeleihin. Driver teki runkosarjassa koko uransa parhaat pisteet 15 maalia ja 40 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä Devils eteni yllättäen itäisen konferenssin finaaleihin, joissa seura hävisi Boston Bruinsille otteluvoitoin 4-3. Toronto Maple Leafs
Vuonna 1926 yksi joukkueen ikoneista, Conn Smythe, osti St. Patricksin ja nimesi sen Toronto Maple Leafsiksi. Seuraavalla kaudella joukkue esiintyi ensimmäistä kertaa nykyisin tutuissa sinivalkoisissa väreissään. Seurasi neljä huonoa kautta, jonka jälkeen, marraskuussa 1931 Maple Leafs siirtyi uudelle kotiareenalle, Maple Leaf Gardensiin. Samalla kaudella Maple Leafs voitti myös Stanley Cupin niin sanotun "Kid Linensa" (Busher Jackson – Charlie Conacher – Joe Primeau) johdolla.
Maple Leafsin tähtihyökkääjä Ace Bailey oli lähellä kuolla 1933, kun Boston Bruinsin puolustaja Eddie Shore taklasi hänet takaapäin laitaan. Puolustaja Red Horner tyrmäsi tämän jälkeen Shoren nyrkeillään, mutta Baileyn ura päättyi tuohon taklaukseen. Maple Leafs ylsi Stanley Cup -loppuotteluihin viidesti seitsemän seuraavan vuoden aikana, muttei pystynyt voittamaan pokaalia – loppuottelutappiot se kärsi Montreal Maroonsia (1935), Detroit Red Wingsiä (1936), Chicago Black Hawksia (1938), Boston Bruinsia (1939) ja New York Rangersia vastaan (1940). Joe Kocur
Kocur pelasi ensimmäiset NHL-ottelunsa kaudella 1984–1985 (debyytti helmikuussa 1985) ja vakiinnutti paikkansa seuraavalla kaudella. Hän oli kovaa taklaava alempien ketjujen laitahyökkääjä, joka hoiti myös poliisin roolia. Hänestä ja joukkuetoveristaan Bob Probertista alettiin 1980-luvulla käyttää yhteistä lempinimeä "Bruise Brothers". Kocur oli kaudella 1985–1986, jolla hän sai yhteensä 377 jäähyminuuttia, koko NHL:n jäähytilaston kärkinimi, minkä lisäksi hän oli joukkueensa eniten jäähyminuutteja saanut pelaaja myös kausina 1986–1987 ja 1989–1990. Hän teki NHL-uransa ennätyspisteet, 36 tehopistettä (16 maalia ja 20 syöttöpistettä 71:ssä runkosarjaottelussa), kaudella 1989–1990. Kaikkina muina runkosarjakausina hän teki alle 20 pistettä. Craig Janney
Craig Janney aloitti jääkiekkoilun NCAA-liigassa Bostonin collegejoukkueen, Boston College Eaglesin riveissä, jossa hän pelasi kaksi kautta. 
Boston Bruins varasi Janneyn vuonna 1986 ensimmäisen kierroksen 13. varausnumerolla, ja Janney siirtyi NHL-liigaan seuraavaksi kaudeksi. Tulokaskaudellaan Janney pelasi kuitenkin vähäiset 15, tosin hyvillä tehoilla, sillä otteluissa Janney saalisti tehopisteet 7+9=16. Samalla kaudella Bruins selviytyi myös pudotuspelien kautta pelaamaan mestaruudesta, jossa se kuitenkin hävisi Edmonton Oilersille otteluvoitoin 4–0. 
Parhaan kautensa Bruinsissa Janney pelasi pisteillä 26+66=92. Esa Tikkanen
Kaudella 1982–1983 Tikkanen pelasi pääsääntöisesti HIFK:n A-junioreissa. Hyvin sujuneiden vuoden 1983 nuorten MM-kisojen jälkeen Edmonton Oilers varasi Tikkasen NHL-liigaan neljännellä kierroksella varausnumerolla 80. Kausilla 1983–1984 ja 1984–1985 hän oli osa HIFK:n edustusjoukkuetta. Keväällä 1985 hän siirtyi SM-liigakauden jälkeen Edmontoniin auttamaan joukkuetta pudotuspeleissä, jotka päättyivät mestaruuteen. Hän voitti Stanley Cupin Oilersissa myös vuosina 1987, 1988 ja 1990. Hän siirtyi vuonna 1993 New York Rangersiin osana ns. flip-flop kauppaa, jossa Doug Weight siirtyi Rangersista Oilersiin kun taas Tikkasen kohtalo oli päinvastainen. Koomisinta oli, että siirto tapahtui ottelupäivänä ja vain muutamien tuntien jälkeen Tikkanen ja Weight taistelivat jo vanhoja joukkueitaan vastaan. Rangersissa Tikkanen voitti viidennen Stanley Cupinsa 1994. Jayson Meyer
Meyer pelasi kotikaupungissaan juniorijääkiekkoa WHL:n Regina Patsissä. Kesällä 1983 Buffalo Sabres varasi hänet numerolla 94 . Syksyllä 1985 Meyer siirtyi pelaamaan Rochester Americansiin, joka oli Buffalon farmijoukkue. Hän pelasi kaksi kautta farmissa, mutta ei koskaan pelannut NHL-peliä, vaikka teki kaudella 1985–86 Rochesterin puolustajista eniten tehopisteitä. Keväällä 1987 Meyer voitti AHL:n mestaruuden, Calder Cupin Rochesterissa. Joe Murphy
Myöhemmin Murphy on arvioinut tienanneensa NHL-urallaan yhteensä noin 15–20 miljoonaa dollaria. NHL:n varaustilaisuus 1984
NHL:n varaustilaisuus oli vuonna 1984 monellakin tapaa historiallinen. Se oli ensimmäinen televisioitu tilaisuus. Vuonna 1984 käytettin myös ensimmäistä kertaa kykyjenetsintäpalvelua eurooppalaisten pelaajien arvioimiseen. Lisäksi tuolloin tehtiin ensimmäiset väärät varaukset. Buffalo Sabres valitsi yhdeksännellä kierroksella Eric Weinrichin, joka oli vielä liian nuori varattavaksi, ja Philadelphia Flyers yritti varata yhdennällätoista kierroksella Petr Ručkan, jonka Calgary Flames oli jo ottanut aiemmin. Luettelo NHL:ään varatuista suomalaisista
Arto Javanaisesta tuli vuonna 1984 ensimmäinen suomalainen kahdesti varattu. Montreal Canadiens varasi Javanaisen vuonna 1983, mutta Javanainen ja Montreal eivät koskaan päässeet sopimukseen. Näin Javanainen tuli uudelleen varattavaksi, joten Pittsburgh Penguins varasi Javanaisen vuonna 1984. Joe Murphy
Peliuran jälkeen Murphy asui useita vuosia Etelä-Amerikassa. Hän toimi kaudella 2013–2014 kanadalaisen junioriseura Alliston Coyotesin päävalmentajana, mutta erosi tehtävistään kesken kauden. Eroamisen taustalla oli Coyotesin jäähallilla sattunut välikohtaus, jonka seurauksena New Tecumsethin kunta antoi Murphylle porttikiellon kaikkiin sen omistamiin liikuntakiinteistöihin. Doug Jarvis
Jarvis debytoi NHL:ssä kaudella 1975–1976 Montrealissa ja teki 80 ottelussa tehopisteet 5+30=35. Seitsemän Montrealissa pelatun kauden jälkeen Jarvis kaupattiin yhdessä Rod Langwayn ja Brian Engblomin kanssa Washington Capitalsiin vaihdossa Ryan Walteriin ja Rick Greeniin. Jarvis pelasi Washingtonissa neljä kautta ennen siirtymistään Hartford Whalersiin vaihdossa Jörgen Pettersoniin kesken kauden 1985–1986. Kolmen Hartford-kauden jälkeen Jarvis lopetti uransa vuonna 1988. Artūrs Irbe
Minnesota North Stars varasi Irben NHL:ään vuonna 1989 numerolla 196. Hänen ensimmäinen NHL-seuransa oli San Jose Sharks vuosina 1991–1996. Sharks-vuosien aikana Irbe nousi kulttihahmoksi San Josessa. Pitkälti Irben torjuntojen ansiosta joukkue nousi ensi kertaa pudotuspeleihin kaudella 1993–1994 ja voitti Detroit Red Wingsin. Cory Murphy
Kaudeksi 2005–2006 Murphy päätti siirtyä Sveitsin rahakkaampaan sarjaan ja Fribourgin joukkueeseen. Murphy kuitenkin viihtyi vain yhden kauden siellä ja palasi kaudeksi 2006–2007 takaisin Suomeen ja HIFK:n riveihin. Hän pelasi loistavan kauden ja valittiin ylivoimaisesti runkosarjan parhaaksi pelaajaksi sekä toimittajien (Lasse Oksanen -palkinto) että pelaajien äänestyksessä (Kultainen kypärä) . HIFK:n pudottua pudotuspeleistä Murphy teki kahden vuoden sopimuksen NHL:n Florida Panthersin kanssa . John Moore (jääkiekkoilija)
Kaudeksi 2010–2011 Moore siirtyi Columbus Blue Jacketsin organisaatioon. Hän aloitti ja pelasi lähes koko kauden sen farmijoukkueessa Springfield Falconsissa, AHL:ssä. NHL:ssä Moore pelasi kaksi ottelua. 47:n Falconsissa pelatun ottelun jälkeen hänet kutsuttiin ylös Blue Jacketsiin ja hän teki NHL-debyyttinsä 5. helmikuuta 2011 Edmonton Oilersia vastaan. Moore sai ottelussa jääaikaa 11 minuuttia ja 7 sekuntia. Bob Murray
Murray pelasi kauden 1974–1975 Central Hockey Leaguessa Dallas Black Hawksin joukkueessa. Hän siirtyi kaudeksi 1974–1975 Chicago Black Hawksiin, joka varasi hänet kolmannella kierroksella numerolla 52 . Hyvän johtavuutensa vuoksi Murray valittiin väliaikaiseksi kapteeniksi kahden kuukauden ajaksi Darryl Sutterin oltua loukkaantuneena kaudella 1985–1986. Murray aloitti kauden kauden 1988–1989 AHL:ssä ennen kuin lopetti NHL-uransa Chicagossa kesällä 1990. NHL:n varaustilaisuus 1984
NHL:n varaustilaisuus 1984 oli NHL:n 22. vuotuinen varaustilaisuus. Se järjestettiin 9. kesäkuuta Montreal Forumissa, Montréalissa. Ensimmäinen varaus oli kanadalainen keskushyökkääjä Mario Lemieux, jonka varasi Pittsburgh Penguins. Uwe Krupp
Krupp pelasi ensimmäiset NHL-ottelunsa kaudella 1986–1987 Buffalossa, mutta hän edusti myös kauden aikana AHL-liigan Rochester Americansia. Rochesterissa Krupp voitti AHL-mestaruuden, Calder Cupin. Buffalossa Krupp pelasi lopulta kuudella kaudella. Kaudella 1990–1991 hänet valittiin edustamaan Buffaloa myös un. Krupp kaupattiin kauden 1991–1992 alussa New York Islandersiin. Kaupassa Islanders sai lisäksi Pierre Turgeonin, Benoit Hoguen ja Dave McLlwainin, kun Buffaloon siirtyivät Pat LaFontaine, Randy Hillier, Randy Wood ja 4. kierroksen varausvuoro . Marcel Müller
Müller teki kahden vuoden tulokassopimuksen heinäkuussa 2010 NHL:ssä pelaavaa Toronto Maple Leafsin kanssa. Häntä ei oltu varattu NHL:ään. Müller pelasi kaksi kautta Maple Leafsin organisaatiossa mutta pääsi pelaamaan vain kolme ottelua NHL:ssä. Pääosan ajasta hän edusti farmijoukkue Toronto Marliesia, jossa kaudella 2011–2012 teki 47 pistettä 72 ottelussa. NHL:stä Müller siirtyi kesällä 2012 Elitserien-joukkue MODOhon. Mark Johnson (jääkiekkoilija)
Pittsburgh Penguins varasi Johnsonin NHL:ään 1977 varaustilaisuuden neljännellä kierroksella numerolla 66. Samana vuonna Birmingham Bulls varasi hänet WHA:n varaustilaisuuden kolmannella kierroksella numerolla 22. Johnson aloitti NHL-uransa Pittsburghin paidassa olympialaisten jälkeen. Hän siirtyi Minnesota North Starsiin kesken kauden 1981–1982. Seuraavaksi kaudeksi Johnson siirtyi Hartford Whalersiin, jossa hän pelasi kauteen 1984–1985 asti, jolloin hänet siirrettiin kesken kauden St Louis Blues -joukkueeseen. Kaudet 1985–1990 Johnson pelasi vielä New Jersey Devilsissä, jonka jälkeen hän siirtyi Italiaan pelaamaan. Hän pelasi kaudella 1991–1992 myös Itävallan pääsarjassa ennen uransa lopettamista. Yhteensä Johnson keräsi NHL-urallaan runkosarjassa 669 ottelua, joissa syntyi 203 maalia, 305 maaliin johtanutta syöttöä eli yhteensä 508 tehopistettä. Pudotuspeleissä hänen saldonsa oli 37 ottelua, joissa hän saalisti 16 maalia ja 12 syöttyä. Dominic Moore
Ennen ammattilaisuraa Moore pelasi Harvard Crimsonissa ECAC-sarjassa veljiensä Markin ja Steven tavoin. Kaudella 1999–2000 Moore siirtyi muiden veljesten mukana Harvardin yliopistojoukkueeseen NCAA-sarjaan. Kolmikosta tuli samalla ensimmäinen yliopistossa pelannut veljestrio. NHL-seura New York Rangers varasi Mooren kolmannella kierroksella 95. pelaajana . Moore aloitti ammattilaisuransa kaudella 2003–2004, kun hän pelasi farmiseura Hartford Wolf Packin lisäksi Rangersissa viisi ottelua, joissa hän teki kolme tehopistettä. Hän debytoi NHL:ssä marraskuussa 2003 Montreal Canadiensia vastaan. Larry Murphy
Los Angeles Kings varasi Murphyn NHL:ään numerolla 4 vuoden 1980 varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella. Ensimmäisellä NHL-kaudellaan, 1980–81, Murphy teki kaksi liigaennätystä: hän on eniten pisteitä tulokaskaudellaan tehnyt puolustaja (76) ja eniten syöttöpisteitä tulokkaana tehnyt puolustaja (60). Ennätykset ovat edelleen voimassa. Joe Murphy
Ennen NHL:ää Murphy pelasi Yhdysvaltain yliopistosarjassa, jossa hän edusti Michiganin osavaltionyliopiston joukkuetta. Michigan voitti Murphyn aikana kerran yliopistosarjan kansallisen mestaruuden vuonna 1986. Jeremy Roenick
Chicago Blackhawks varasi Roenickin ensimmäisen kierroksen kahdeksantena vuoden 1988 varauskierroksella. Roenick aloitti NHL:ssä kautena 1988–1989 Chicagossa ja pelasi siellä kauteen 1995–1996. Seuraavalla kaudella (1997–1998) Roenick siirtyi Phoenix Coyotesiin ja pelasi siellä kauteen 2000–2001 ja sieltä hän siirtyi Philadelphia Flyersiin. Flyersissä Roenick ei ollut entisensä. Työsulun jälkeen Roenick siirtyi Los Angeles Kingsiin kun Flyers vahvisti itseään ostamalla esimerkiksi Peter Forsbergin Colorado Avalanchesta. Kaudeksi 2006–2007 hän palasi Coyotesiin. Mike Ribeiro
Työsulkukaudella Ribeiro siirtyi SM-liigaan vahvistamaan Espoon Bluesia. Bluesissa hän pelasi 17 ottelua tehoin 8+9=17. Työsulkukauden jälkeen Ribeiro siirtyi takaisin Montreal Canadiensin joukkueeseen. Siellä hän pelasi yhden kauden, kunnes Dallas Starsin tekemä vaihtoehdotus sai Ribeiron matkaamaan Dallasiin. Vaihdossa Canadiens sai Janne Niinimaan. Ribeiro kaupattiin yhteydessä Starsista Washington Capitalsiin vaihdossa Cody Eakiniin ja toisen kierroksen varausoikeuteen. R. J. Umberger
Maaliskuussa 2004 Canucks kauppasi Umbergerin oikeudet yhdessä Martin Grenierin kanssa New York Rangersiin vaihdossa Martin Ručínskýyn. Tästä huolimatta Umberger teki ensimmäisen NHL-sopimuksensa kesällä 2004 vapaana pelaajana Philadelphia Flyersin kanssa. Sopimuserimielisyyksien takia Umbergerilta jäi koko kausi pelaamatta. NHL:n työsulkukauden 2004–2005 hän pelasi kokonaan AHL:ssä Philadelphia Phantomsissa, jossa hän voitti Calder Cupin. Larry Murphy
NHL-mestaruuksien lisäksi hän oli vuonna 1979 Peterborough Petesissä voittamassa Memorial Cupia, Kanadan juniorijääkiekkoilun mestaruutta. Peterborough pääsi mestaruusotteluun myös seuraavalla kaudella, mutta hävisi jatkoajalla. Michael Rupp
Kaudella 2003–2004 Rupp murtautui Devilsin NHL-kokoonpanoon. Siirtotakarajalla, maaliskuussa 2004 hänet kuitenkin kaupattiin kesän toisen kierroksen NHL-varauksen kanssa Phoenix Coyotesiin vaihdossa Jan Hrdinaan. Yhteensä Ruppin ensimmäinen täysi kausi NHL:ssä toi 57 runkosarjaottelussa tehot 6+6=12. Elokuussa 2004 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Coyotesin kanssa. Rupp pelasi UHL-joukkue Danbury Trashersin riveissä, jonne hän siirtyi helmikuussa 2005. John Ogrodnick
Detroit Red Wings varasi Ogrodnickin NHL:ään numerolla 66 neljännellä kierroksella. Ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan, kaudella , hän pelasi puolet kaudesta Detroitissa NHL:ssä ja puolet sen silloisessa farmijoukkueessa Adirondack Red Wingsissä AHL:ssä. Hän pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa tammikuussa 1980. Seuraavan kauden, , hän pelasi jo kokonaan NHL:ssä. Hän oli tuolla kaudella Detroit Red Wingsin toiseksi eniten pisteitä tehnyt pelaaja Dale McCourtin jälkeen tehtyään tehot 35 maalia ja 35 syöttöpistettä, yhteensä 70 tehopistettä. Ogrodnick jatkoi Red Wingissä tammikuuhun 1987 asti, jolloin hänet myytiin Quebec Nordiquesiin yhdessä Basil McRaen ja Doug Sheddenin kanssa vaihdossa Brent Ashtoniin, Gilbert Delormeen ja Mark Kumpeliin. Hän oli Red Wings -vuosinaan kolmesti seuran paras pistemies, parhaimmillaan 105:llä tehopisteellä (55 maalia ja 50 syöttöpistettä kaudella ), ja kuudella kaudella peräkkäin seuran paras maalintekijä, kaudesta 1980–1981 kauteen . ssa Ogrodnick pelasi näinä vuosina viidesti ja kerran, vuonna 1985, hänet nimettiin kauden jälkeen NHL:n ensimmäiseen . Ogrodnickilla on edelleen hallussaan Red Wingsin seuraennätys eniten pisteitä (105) ja eniten maaleja (55) yhden kauden aikana tehneenä vasempana laitahyökkääjänä. Joe Cirella
Colorado Rockies varasi Cirellan numerolla viisi ensimmäisellä kierroksella, ja hän pelasi ensimmäiset NHL-ottelunsa jo samana vuonna. Keväällä 1982 hänet kuitenkin lähetettiin takaisin junioriseura Oshawa Generalsiin OHL:ään, jossa oli pelannut aiemmin vuodesta 1980. Colorado Rockiesista tuli ennen kautta 1982–1983 New Jersey Devils. Cirella edusti Devilsiä tuolla kaudella kahdessa NHL-ottelussa, mutta suurin osa kaudesta kului OHL:ssä, jonka mestaruutta hän oli voittamassa vuonna 1983. Hänet nimettiin tuona vuonna OHL:n sekä Memorial Cup -turnauksen ensimmäiseen tähdistökentälliseen, minkä lisäksi hän toimi joukkueensa kapteenina. Markus Näslund
Örnsköldsvikistä kotoisin oleva Näslund edusti Ruotsissa Örnsköldsvikin kasvattajaseuraansa MODO Hockeya yhdessä ystävänsä Peter Forsbergin kanssa ja menestyi Ruotsin juniorimaajoukkueissa. Vuoden 1991 NHL:n varaustilaisuudessa Pittsburgh Penguins varasi Näslundin ensimmäisen kierroksen numerolla 16. Pittsburghiin hän siirtyi kaudeksi 1993–1994. Penguinsissa Näslund sai vaihtelevasti peliaikaa ja pääsi ajoittain pelaamaan myös Mario Lemieux'n kanssa. 20. helmikuuta 1996 Penguins myi Näslundin Vancouver Canucksiin vaihdossa kanadalaishyökkääjä Alek Stojanoviin. Kaupan jälkeen Stojanov pelasi NHL:ssä vain 45 ottelua ja lopetti jääkiekkoilun vain 29-vuotiaana vuonna 2002. Al Iafrate
Iafraten NHL-seura vaihtui kesken kauden . Hän siirtyi tammikuussa 1991 Washington Capitalsiin pelaajakaupassa, jossa Maple Leafs sai vaihdossa Peter Zezelin ja Bob Rousen. Capitalsissa hän pelasi maaliskuuhun 1994 asti, jolloin seura kauppasi hänet Boston Bruinsiin saaden vaihdossa Joé Juneaun. Iafrate teki kolmivuotisen Capitals-aikansa ja samalla koko uransa parhaat teholukemat kaudella , jolla hänelle kertyi 81:ssä runkosarjaottelussa 66 tehopistettä, 25 maalia ja 41 syöttöpistettä. Hänet nimettiin tuon kauden päätteeksi NHL:n toiseen . Capitals-vuosinaan Iafrate juonsi omaa rock-ohjelmaansa Rock 103 WXZL -radioasemalla. John Albert
Heinäkuussa 2011 Albert teki vapaana agenttina vuoden mittaisen sopimuksen AHL-joukkue St. John’s IceCapsin kanssa. IceCapsista tuli NHL-seura Winnipeg Jetsin farmijoukkue, kun hänet varannut Atlanta Thrashers myytiin aiemmin samana kesänä Winnipegiin ja vastaavasti myös seuran farmijoukkue vaihtui. Albertin AHL:n tulokaskausi 2011–2012 toi 64 runkosarjaottelussa tehot 9+18=27 ja 15 playoff-ottelussa tehot 3+2=5. Hän jakoi pudotuspeleissä IceCapsin sisäisen tehotilaston voiton Spencer Machacekin kanssa lukemalla +1. Heinäkuussa 2012 Albert teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Todd Warriner
Marraskuussa 1999 Warriner kaupattiin Tampa Bay Lightningiin vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuoroon. Kesällä 2001 matka jatkui sieltä Phoenix Coyotesiin, josta Lightning sai vaihdossa Juha Ylösen. Warriner kuitenkin kaupattiin joulukuussa 2001 Trevor Letowskin, Tyler Bouckin ja kolmannen kierroksen varausvuoron kanssa Vancouver Canucksiin vaihdossa Drake Berehowskyyn ja Denis Pedersoniin. Warriner kuitenkin pelasi kauden aikana vain 32 NHL-ottelua ja haki pelituntumaa farmistakin sekä Coyotesin että Canucksin organisaatiossa. Helmikuussa 2003 hänet kaupattiin Philadelphia Flyersiin, mutta Flyers asetti Warrinerin siirtolistalle, josta Nashville Predators nappasi hänet maaliskuussa 2003. Warriner ei ole pelannut NHL:ssä kevään 2003 jälkeen. Erik Murphy
Kesäliigan jälkeen Murphy kaupattiin LeBron Jamesin tähdittämään Cleveland Cavaliersiin yhdessä John Lucas III:n ja Malcolm Thomasin kanssa. Vaihdossa Jazz sai Carrick Felixin, vuoden 2015 varaustilaisuuden toisen kierroksen varausvuoron ja rahaa. Cavaliersin tarkoituksena oli tehdä tilaa Kevin Loven saamiseksi joukkueeseen, mikä myös onnistui. Murphylle suunniteltiin Clevelandissa roolia joukkuessa, mutta hänet liitettiin pelaajakauppaan, jonka myötä hän siirtyi Boston Celticsiin. Kaupassa Bostoniin siirtyivät Murphyn lisäksi Dwight Powell, Thomas ja Lucas sekä kaksi varausvuoroa. Cleveland sai vaihtokaupassa Keith Bogansin ja kaksi toisen kierroksen varausvuoroa. Murphyn pelipaikka Celticsin NBA-joukkueessa oli tiukassa Celticsin supistettua kokoonpanoaan sarjaa varten. Vaihtoehtona pidettiin myös Murphyn siirtymistä NBA:n kehitysliigaan tai Eurooppaan. Bostonin joukkueesta ei lopulta löytynyt Murphylle pelipaikkaa, ja lokakuussa 2014 hänet asetettiin waivers-listalle, josta häntä ei poimittu. Gord Murphy
Kaudella 1988–1989 Murohy pääsi Philadelphian kokoonpanoon ja pelasi koko kauden NHL:ssä. Hän teki kaudella eniten pisteitä Philadelphian tulokkaista (4+31). Seuraavan neljän kauden aikana Murphy oli yksi Philadelphian luotettavimmista puolustajista. Hänet valittiin vuonna 1990 Philadelphian kauden parhaaksi puolustajaksi. Philadelphia myi Murphyn yhdessä Brian Dobbinin ja kahden kanssa Boston Bruinsiin, josta se sai vaihdossa Garry Galleyn, Wes Walzin ja varausvuoron. Muphy pelasi Bostonissa vain puolitoista kautta, jonka jälkeen hän siirtyi kesäkuussa 1993 Florida Panthersin vastaperustettuun NHL-joukkueeseen. Florida eteni Stanley Cupin loppuotteluihin vuonna 1996, mutta hävisi mestaruuden Colorado Avalanchelle. Murphy pelasi Floridassa kuusi kautta ja oli joukkueen luottopuolustajia, kunnes hänet myytiin kesäkuussa 1999 Atlanta Thrashersiin. Kaupassa Atlantaan siirtyivät Murphy, Herberts Vasiļjevs, Daniel Tjärnqvist sekä varausvuoro ja Atlantaan maalivahti Trevor Kidd. Kaudella 2000–2001 Murphy loukkaantui ja hän joutui jättämään kauden kesken 27 ottelun jälkeen. Seuraavalla kaudella hän pelasi Boston Bruinsissa vain 15 NHL-ottelua ja lopetti uransa jääkiekkoilijana kauden jälkeen. Marty McSorley
McSorley teki NHL-debyyttinsä kaudella 1983–1984, jolla hän pelasi 72 runkosarjaottelua Penguinsin riveissä. Hän keräsi tulokaskaudellaan yhdeksän tehopistettä, kaksi maalia ja seitsemän syöttöpistettä, ja 224 jäähyminuuttia, kymmenenneksi eniten koko liigassa. Seuraava kausi kului häneltä pääosin Skipjacksin riveissä AHL:ssä ja syyskuussa 1985, ennen kauden 1985–1986, Penguins kauppasi McSorleyn, Tim Hrynewichin ja Craig Munin Edmonton Oilersille vaihdossa Gilles Melocheen. Oilersin riveissä hän pelasi seuraavat kolme kautta ja profiloitui seuran tähtipelaajien, erityisesti Wayne Gretzkyn, suojelijana, niin sanottuna poliisina (enforcer). Hän keräsi Oilers-paidassa kahdella runkosarjakaudella yli 200 jäähyminuuttia, kaudella 1985–1986 265 minuuttia 59:ssä ottelussa, kymmenenneksi eniten NHL:ssä (jakoi jäähypörssin kymmenennen sijan Dale Hunterin kanssa), ja kaudella 1987–1988 223 minuuttia 60:ssä ottelussa. McSorley voitti Oilersin paidassa kaksi Stanley Cupin mestaruutta, vuosina 1987 ja 1988. Kevään 1987 pudotuspeleissä, joissa Oilers vei mestaruuden voitettuaan loppuotteluissa Philadelphia Flyersin, hän teki neljä maalia ja antoi lisäksi kolme maaliin johtanutta syöttöä. Jaroslav Pouzar
Pouzar pelasi uransa 12 ensimmäistä kautta Tšekkoslovakian sarjassa Motor České Budějovice -joukkueessa. Edmonton Oilers varasi Pouzarin NHL-liigaan varaustilaisuuden neljännellä kierroksella numerolla 83. Hän aloitti NHL:ssä 1983 ja pelasi Oilersissa kolme kautta, joista kaksi päättyi Stanley Cupin voittoon (1984, 1985). Syksyllä 1985 Pouzar siirtyi Bundesliigan ECD Iserlohniin, jossa pelasi kolme kautta. Keväällä 1987 Pouzar lähti Bundesliigan päättymisen jälkeen Edmontoniin auttamaan Oilersia, mikä toi hänelle kolmannen Stanley Cup -sormuksen. Kaudella 1987–1988 Pouzar siirtyi ECD Iserlohnin konkurssin jälkeen Sportbund Rosenheimiin. Hän pelasi Sportbundissa uransa loppuun saakka lukuun ottamatta kautta 1990–1991, jolloin hän pelasi Augsburger EV:ssä. Pouzar lopetti uransa 1992. Pouzaria on moitittu koko peliuransa ajan turhan itsekkääksi pelaajaksi, jota hän onkin kommentoinut viimeisinä pelivuosinaan leikkisästi; "Syötän aina vain itseäni paremmille pelaajille" -viitaten legendaariseen hyökkäysketjuun Edmontonin ajoilta Kurri - Gretzky. Jeremy Morin
Kesäkuussa 2015 Blue Jackets kauppasi Morinin takaisin Chicago Blackhawksiin Artjom Anisimovin, Marko Daňon, Corey Troppin ja kesän neljännen kierroksen varausvuoron kanssa vaihdossa Brandon Saadiin, Michael Paliottaan ja Alex Broadhurstiin. Morin pelasi alkukauden 2015–2016 AHL-joukkue Rockford IceHogsissa, kunnes tammikuussa 2016 Blackhawks kauppasi hänet Toronto Maple Leafsiin vaihdossa Richard Pánikiin. Morin pelasi 13 ottelua seuran farmijoukkueessa, jonka jälkeen Maple Leafs kauppasi hänet edelleen James Reimerin kanssa San Jose Sharksiin vaihdossa Alex Stalockiin, Ben Smithiin ja kesän neljännen kierroksen varausvuoroon. Morin pelasi loppukauden AHL-joukkue San Jose Barracudan vahvuudessa. Jiří Šlégr
Šlégr aloitti jääkiekkouransa silloisessa Tšekkoslovakian jääkiekkoliigassa pelanneessa Chemopetrol Litvinovissa vuonna 1988.
NHL-liigaan hänet varattiin vuonna 1990, ja sinne hän siirtyikin syksyllä 1992. Šlégr pelasi NHL-uransa kolme ensimmäistä kautta Vancouver Canucks -joukkueessa, josta hän siirtyi kahdeksi kaudeksi Edmonton Oilersiin. Kauden 1996-1997 hän pelasi Elitserienin Södertäljessä, jota seurasi kolmen ja puolen kauden jakso Pittsburgh Penguinsin riveissä. Tammikuussa 2001 Šlégr siirtyi Atlanta Thrashersiin, josta edelleen maaliskuussa 2002 Detroit Red Wings -joukkueeseen. Syyskuussa 2003 hän kirjautui vapaana pelaajana takaisin ensimmäiseen NHL-seuraansa Vancouver Canucksiin, mutta siirtyi kuitenkin jo tammikuussa Boston Bruinsiin, jossa pelasi kauden 2005–2006 loppuun saakka. Alkusyksystä 2006 Šlégr teki kahden vuoden sopimuksen kotijoukkueensa Chemopetrol Litvinovin kanssa. John Moore (jääkiekkoilija)
Moore myytiin huhtikuussa 2013 New York Rangersiin NHL:n siirtotakarajalla. Rangers sai lisäksi kuudennen kierroksen varausvuoron sekä Derick Brassardin ja Derek Dorsettin. Blue Jacketsiin siirtyivät Marián Gáborík, Steven Delisle ja Blake Parlett. Steve Moore
Moore pelasi junioriuransa Yhdysvaltojen yliopistosarjassa, edustaen Harvardin yliopistoa. Colorado Avalanche varasi Mooren NHL:n varaustilaisuuden toisella kierroksella vuonna 1998, minkä jälkeen hän pelasi vielä kaksi vuotta Harvardissa. Samaan aikaan joukkueessa pelasivat myös hänen veljensä Mark ja Dominic. Neljän yliopistokauden aikana Moore oli joukkueensa tehokkaimpia pisteentekijöitä. Andrew Alberts
Alberts pelasi juniorina jääkiekkoa USHL:n Waterloo Black Hawksissa vuosina 1999–2001. Boston Bruins varasi hänet kesällä 2001 vuorolla 179. Varauksen jälkeen Alberts pelasi yliopistossa jääkiekkoa Boston Collegessa vuosina 2001–2005. Vuosina 2004 ja 2005 hänet valittiin yliopistosarjan tähdistökentälliseen. Keväällä 2005 hän pelasi muutaman runkosarjan ottelun ja pudotuspelit AHL:n Providence Bruinsissa, joka on Boston Bruinsin farmijoukkue. NHL:ään Alberts siirtyi syksyllä 2005. Vuonna 2007 hän solmi monivuotisen pelaajasopimuksen Bostonin kanssa, mutta hän oli suurimman osan kaudesta 2007–2008 pelaamatta aivotärähdyksen takia. Alberts siirtyi lokakuussa 2008 Philadelphia Flyersiin, kun Boston vaihtoi hänet Philadelphian Ned Lukaceviciin. Winnipeg Jets (1972–1996)
Koska NHL laajentui 1990-luvulla Yhdysvalloissa, käyttökustannukset ja pelaajapalkat kasvoivat nopeasti, ja tämä oli Kanadan joukkueille kova takaisku. Kun valuuttakurssi lähestyy 1,40 Kanadan dollaria Yhdysvaltain dollarista vuonna 1996, Kanadan joukkueet joutuivat maksamaan palkkoja Yhdysvaltain dollareina ja keräämään edelleen Kanadan tuloja. Koska Winnipeg oli liigan toiseksi pienin joukkue markkinoilla (lopulta pienin Quebec Nordiquesin muutettua Denveriin vuonna 1995), ei Jets voinut pitää parhaita pelaajiaan omassa organisaatiossaan. Joukkueen kannattajat tekivät paljon hyväntekeväisyystyötä keräten varoja, jotta joukkue voitaisiin säilyttää Winnipegissä, mutta paikallisen omistajan löytäminen osoittautui toivottomaksi. Lopulta joukkueen omistaja Barry Shenkarow myi joukkueen yhdysvaltalaisille liikemiehille Richard Burkelle ja Steven Glucksternille, joiden oli alun perin tarkoitus siirtää joukkue Minnesotaan, joka oli menettänyt NHL-seura Minnesota North Starsin vuonna 1993. Lopulta seura pääsi sopimukseen, ja liikemies Jerry Colangelo halusi joukkueen siirtyvän Arizonaan ja sen nimi muutettaisiin Phoenix Coyotesiksi. Winnipeg Jets pelasi viimeisen ottelunsa NHL-jäällä 28. huhtikuuta 1996 Detroit Red Wingsiä vastaan pudotuspeleissä kotiareenallaan, jonka vierasjoukkue vei kuitenkin lukemin 4-1. Norm Maciver teki joukkueen seurahistorian viimeisen maalin. 
Historiansa aikana Jets jäädytti kaksi pelinumeroa: Bobby Hullin pelinumeron 9 ja Thomas Steenin numeron 25. Kummankin pelaajan numerot ovat edelleen poissa käytöstä myös Coyotesin seuraorganisaatiossa. Myös Jetsissä kahdeksan kautta ja Phoenixissa seitsemän kautta pelanneen puolustajan, Teppo Nummisen pelipaita on jäädytetty myöhemmin vuonna 2010. Joe Murphy
Murphyn ja hänen perheensä mukaan hänen urallaan saamat aivotärähdykset ovat johtaneet hänen myöhempään tilanteeseensa. Murphy oli vuonna 2014 mukana joukkokanteessa, jossa ryhmä entisiä NHL-pelaajia vaati NHL:ltä korvauksia haitoista, joita heidän urallaan saamat aivotärähdykset ovat heille myöhemmin aiheuttaneet. Kanne kuitenkin hylättiin. Helmikuussa 2017 Murphy sai yhteensä yli satatuhatta dollaria entiseltä seuraltaan San Jose Sharksilta ja vakuutusyhtiö Chubbilta Kaliforniassa nostetun kanteen johdettua sovintoratkaisuun, mutta vuonna 2018 tehdyssä haastattelussa hän sanoi kaikkien näiden rahojen jo menneen. Murphyn perheenjäsenten mukaan erityisesti vuonna 1991 tapahtunut taklaus, jossa Detroitin Shawn Burr taklasi Murphya rajusti, johti selkeisiin muutoksiin Murphyn käyttäytymisessä. Dominic Moore
NHL:n työsulkukauden 2004–2005 Moore pelasi Wolf Packissa ja teki vain 28 ottelussa 49 pistettä. Hyvän farmikauden jälkeen Moore aloitti kauden 2005–2006 Rangersissa, jossa hän pelasi puolustavassa kentässä Jed Ortmeyerin ja Ryan Hollwegin kanssa. Heinäkuussa 2006 Rangers myi Mooren Pittsburgh Penguinsiin. Hän pelasi seurassa 59 ottelua, kunnes Penguins myi Mooren helmikuussa 2007 Minnesota Wildiin vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuoroon. Kauden 2007–2008 Moore aloitti Minnesota Wildissä, joka kuitenkin asetti hänet waivers-listalle, josta miehen poimi tammikuussa 2008 Toronto Maple Leafs. Moore pelasi loppukauden Leafsissa hyvin ja teki 38 ottelussa 14 pistettä. Kaudella 2008–2009 Moore asetettiin uuteen rooliin ja hän pelasi parhaassa hyökkäysketjussa Jason Blaken kanssa keräten hyvät tehot. Tästä huolimatta Leafs kauppasi Mooren Buffalo Sabresiin vaihdossa toisen kierroksen varausvuoroon maaliskuussa 2009. Hän teki kaudella kokonaisuudessaan 45 pistettä, mikä on hänen paras pistemääränsä NHL-tasolla. Robert Müller
Müller pelasi koko uransa Saksan pääsarjan DEL:ssä, lukuun ottamatta kevättä 2004, jolloin hän oli lainalla EHC Baselissa, Sveitsin Nationalliga A:ssa. Müller pelasi ensimmäiset ottelunsa kaudella 1998–1999 Star Bulls Rosenheimissa, jossa pelasi vuoteen 2000. Kaudet 2000–2002 ja 2006–2007 hän pelasi Adler Mannheimissa, jossa pelasi myös kauden 2007–2008 alussa. 2002–2006 hän pelasi Krefeld Pinguinessa. Kaudella 2007–2008 hän edusti Mannheimin lisäksi myös EV Duisburgia ja Köner Haiea, jossa pelasi myös kaudella 2007–2008. Washington Capitals varasi Müllerin vuonna 2001, muttei hän pelannut NHL:ssä. Joe Nieuwendyk
Ennen uraansa NHL:ssä Nieuwendyk kävi yhdysvaltalaista Cornellin yliopistoa ja pelasi kolme kautta, vuodet 1984–1987, yliopiston jääkiekkojoukkueessa. Hän oli kahdella jälkimmäisellä yliopistokaudellaan joukkueensa tehokkain pistemies. Calgary Flames varasi hänet NHL:ään numerolla 27 toisella kierroksella. Peter Pocklington
Pocklington muistetaan parhaiten NHL-jääkiekkojoukkue Edmonton Oilersin omistajana vuosina 1975–1998. Hänen aikakaudellaan seura voitti Stanley Cupin viidesti, ja joukkueessa pelasi Wayne Gretzkyn, Jari Kurrin ja Mark Messierin kaltaisia supertähtiä. Yksi Pocklingtonin kiistellyimmistä päätöksistä oli myydä lajin kirkkain tähti Gretzky Los Angeles Kingsiin elokuussa 1988. Ken Morrow
Morrow aloitti jääkiekkouransa Bowling Greenin yliopiston joukkueessa, jossa hän pelasi kaudet 1975–1979. Vuonna 1978 hän osallistui jääkiekon MM-kilpailuihin Yhdysvaltojen maajoukkueessa. Hänet nimitettiin myös 1980 talviolympialaisiin osallistuneeseen joukkueeseen, joka voitti sensaatiomaisesti olympiakullan. Olympiaturnauksen jälkeen hän siirtyi heti NHL:ään New York Islandersiin. Kausi päättyi Stanley Cupin voittoon ja Morrowista tuli ensimmäinen pelaaja, joka voitti samana vuonna olympiakultaa sekä Stanley Cupin. Morrow pelasi Islandersissa aina vuoteen 1990 saakka, jona aikana hän saavutti Stanley Cupin voiton yhteensä neljä kertaa. Hän joutui lopettamaan pelaajauransa polvivammojen vuoksi samana vuonna. Glen Murray
Murray pelasi osan kaudesta 1992–1993 vielä AHL-liigan Providence Bruinsissa. Kausi 1993–1994 alkoi Murraylta hyvin, ja hän onnistui pääsemään Bruinsin ykkösketjuun. Vuonna 1995 tapahtunut vaihtokauppa Bostonin ja Pittsburgh Penguinsin välillä vei kuitenkin Murrayn lisäksi Bryan Smolinskin ja kolmannen varausvuoron Pittsburghiin. Kaupassa Bostoniin matkasivat Kevin Stevens ja Shawn McEachern. Sergei Fjodorov
Detroit Red Wings varasi Fjodorovin NHL:ään vuoden 1989 varaustilaisuuden neljännellä kierroksella TsSKA Moskovan riveistä. Ennen NHL-uraansa hän pelasi samassa ketjussa kahden muun tulevan tähden, Pavel Buren ja Aleksandr Mogilnyin kanssa. TsSKA Moskovan ollessa Yhdysvaltain Seattlessa vuoden 1990 Hyväntahdon kisoissa Fjodorov livahti ulos hotellihuoneestaan ja nousi Detroitiin vievään lentokoneeseen. Hänestä tuli näin yksi monista silloisesta Neuvostoliitosta Pohjois-Amerikkaan loikanneista pelaajista. Jimmy Roberts (jääkiekkoilija)
St. Louis Blues varasi Robertsin kolmannella kierroksella 15. pelaajana. Hän pelasi urallaan 1 006 NHL:n runkosarjaottelua tehopistein 126+194=320 ja 153 pudotuspeliottelua tehopistein 20+16=36 edustaen Montreal Canadiensia ja St. Louis Bluesia. Pisteillä mitattuna Robertsin paras NHL-kausi oli 1967–1968, jolloin hän teki St. Louis Bluesille 74 ottelussa tehot 14+23=37. Roberts voitti Montreal Canadiensissa Stanley Cupin kausina 1964–1965, 1965–1966, 1972–1973, 1975–1976 ja 1976–1977. ssa hän pelasi , ja . Joe Morrow
Joseph "Joe" Morrow (s. 9. joulukuuta 1992 Edmonton, Alberta) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa NHL-joukkue Winnipeg Jetsiä. Pittsburgh Penguins varasi Morrowin numerolla 23 . Hänen veljensä Josh varattiin Nashville Predatorsiin vuonna , mutta olkapäävamma päätti hänen uransa jo junioritasolla. Bob Murray
Robert Frederick Murray (s. 26. marraskuuta 1954 Kingston, Ontario, Kanada) on kanadalainen entinen NHL-jääkiekkoilija ja nykyinen Anaheim Ducksin toimitusjohtaja. Murray korvasi tehtävässä Brian Burken kesken kauden 12. marraskuuta 2008. Murray edusti koko pelaajauransa ajan Chicago Blackhawksia vuosina 1975–1990. Tätä ennen hän pelasi juniorina vuodet 1971–1974 QMJHL-joukkue Cornwall Royalsissa, josta Blackhawks varasi hänet numerolla 52 . Dana Murzyn
Murzyn pelasi Hartfordissa kaksi täyttä kautta ja osan kolmannesta. Tammikuussa 1988 hän siirtyi Calgary Flamesiin osana pelaajakauppaa, jossa Calgary sai hänen lisäkseen hyökkääjä Shane Churlan ja jossa Hartfordiin siirtyivät puolustaja Neil Sheehy, hyökkääjä Carey Wilson ja hyökkääjä Lane MacDonaldin pelaajaoikeudet. Kaudella 1988–1989 Murzyn oli voittamassa NHL:n mestaruutta, Stanley Cupia. Calgary kohtasi loppuotteluissa Montreal Canadiensin ja vei mestaruuden otteluvoitoin 4–2. Harijs Vītoliņš
Vuosina 1986–1991 Vitolins pelasi Neuvostoliiton pääsarjassa Dinamo Rigan joukkueessa. Hänet varattiin NHLaan ensimmäisen kerran vuoden 1988 draftin 9. kierroksella Montreal Canadiensin toimesta, mutta tämä varaus ei kuitenkaan koskaan johtanut sopimukseen, joten Vitolinsh palautui uudelleen varattavaksi. Winnipeg Jets varasi sitten hänet vuoden 1993 draftin 9. kierroksella numerolla 228. Vitolinsh oli aloittanut kauden 1992–1993 Sveitsissä NLA-liigan Churissa ja siirtynyt sieltä keväällä Pohjois-Amerikkaan pelaten muutaman pelin CoHL:n Thunder Bayssa ja AHL:n New Havenissa. Jiří Hrdina
Hrdina pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa Calgary Flamesissa maaliskuussa 1988. Keväällä 1989 Calgary voitti Stanley Cupin. Joulukuussa 1990 Calgary vaihtoi Hrdinan Pittsburgh Penguinsin Jim Kyteen. Keväällä 1991 ja 1992 Pittsburgh voitti Stanley cupin. Kolmannen stanley cup voittonsa jälkeen Hrdina lopetti jääkiekkouransa vuonna 1992. Hän pelasi NHL:ssä neljä kokonaista kautta, joista kolmena voitti Stanley cupin. Geoff Smith (jääkiekkoilija)
Smithin ensimmäinen kausi NHL:ssä oli kausi 1989–1990, jonka päätteeksi hän oli voittamassa Stanley Cupia. Hän pelasi NHL-tulokaskaudellaan suurimmassa osassa runkosarjaotteluista, 74 ottelua 80:stä, mutta pudotuspeleissä vain kolme ottelua 22:sta. Hänet nimettiin vuonna 1990 NHL:n tulokkaiden tähdistökentälliseen (NHL All-Rookie Team). Smith edusti Oilersia joulukuuhun 1993 asti, jolloin hän siirtyi Florida Panthersiin yhdessä neljännen kierroksen varausvuoron kanssa vaihdossa kolmannen ja kuudennen kierroksen varausvuoroihin. Ryan Murphy (jääkiekkoilija, 1979)
Joulukuussa 2009 Murphy solmi Espoon Bluesin kanssa kahdeksan ottelun mittaisen koesopimuksen, mutta Murphy pelasi seurassa vain kaksi ottelua. Glen Murray
Murray pelasi juniorivuotensa OHL:ssä Sudbury Wolvesissa. NHL-seura Boston Bruins Murrayn vuonna . Murray liittyi Bostonin joukkueeseen ensimmäisen kerran kauden 1991–1992 lopulla ja pelasi runkosarjassa viisi ottelua ja pudotuspeleissä 16 peliä. Boston eteni pudotuspeleissä Itäisen konferenssin finaaleihin, jossa hävisi tulevalle Stanley Cup -voittajalle Pittsburgh Penguinsille. Raffi Torres
Torresin varasi NHL:ään New York Islanders ensimmäisellä kierroksella kokonaisvarausnumerolla viisi. Juniorivuotensa hän vietti OHL-liigan Brampton Battalionissa. Kolmen Bramptonin-vuoden jälkeen hän siirtyi Islandersin AHL-farmijoukkue Bridgeport Sound Tigersiin kaudeksi 2001–2002. NHL-debyyttinsä hän teki Islandersin paidassa 24. marraskuuta 2001 ottelussa Mighty Ducks of Anaheimia vastaan. hän pelasi yhteensä 14 NHL-ottelua ja seuraavalla kaudella kolme enemmän. 22. maaliskuuta 2003 Torres kaupattiin Brad Isbisterin kanssa Edmonton Oilersiin vaihdossa Janne Niinimaahan. Torres päätti kauden 2002–2003 Oilersin farmijoukkueessa Hamilton Bulldogsissa, joka eteni aina Calder Cupin finaaleihin asti. Erik Murphy
1. marraskuuta 2014 järjestetyssä NBA:n kehitysliigan varaustilaisuudessa Murphy varattiin nopeasti, kun Austin Spurs varasi hänet ensimmäisen kierroksen kolmantena pelaajana. Kymmenentenä pelaajana varattiin toinen suomalaislaituri, Joonas Cavén. Suomalaiset olivat maansa ensimmäiset D-leagueen varatut pelaajat. Murphy osallistui Spursin harjoitusleirille, jonka perusteella seura valitsi 12 pelaajan D-liigajoukkueensa. Murphy valittiin joukkueeseen, ja hän teki D-liigadebyytissään 11 pistettä, otti kuusi levypalloa ja antoi neljä syöttöä. Murphy pelasi Spursissa hyvin: muun muassa helmikuun lopulla hän teki ottelussa Santa Cruz Warriorsia vastaan 31 pistettä ja otti 19 levypalloa. Spurs voitti divisioonansa ja ensimmäisellä pudotuspelikierroksella Bakersfield Jamin 2–1-otteluvoitoin. Murphy teki ottelusarjan ratkaiseessa pelissä 26 pistettä ja 18 levypalloa. Konferenssifinaaleissa Spurs sai vastaansa Santa Cruz Warriorsin, joka voitti otteluparin 1–2-voitoin ja vei lopulta sarjan mestaruuden. Etenkin erinomaisen kevään D-leaguessa pelanneen Murphyn koko kauden tilastolukemat olivat 11,8 pistettä, 6,6 levypalloa ja 1,6 syöttöä ottelua kohden. Steve Duchesne
Ennen NHL-uraansa Duchesne edusti kaudet 1983–1985 Drummondville Voltigeursia QMJHL:ssä. Duchesnea ei koskaan varattu NHL:ään, vaan hän teki sopimuksen vapaana pelaajana Los Angeles Kingsin kanssa 1. lokakuuta 1984. Duchesne pelasi vielä kauden 1985–1986 AHL:n New Haven Nighthawksissa ennen kuin pelasi ensimmäisen pelinsä NHL:ssä kaudella 1986–1987. Ensimmäisellä NHL-kaudellaan Duchesne valittiin tulokkaiden tähdistökentälliseen. Kaudella 1988–1989 teki eniten alivoimamaaleja puolustajista (5). Duchesne pelasi Los Angelesissa viisi kautta, ennen kuin hänet kaupattiin Philadelphia Flyersiin 30. toukokuuta 1991 kaupassa, jonka seurauksena Jari Kurri siirtyi Los Angelesiin. Ed Litzenberger
Mestaruuskauden jälkeen Litzenberger siirtyi Detroit Red Wingsiin pelaajakaupassa, jossa Black Hawks sai vaihdossa Gerry Melnykin ja Brian Smithin. Hän pelasi Red Wingsissä alkukauden , kunnes siirtyi joulukuussa 1961 Toronto Maple Leafsiin waiver-listan kautta. Hän edusti Maple Leafsiä NHL:ssä kolme kautta, vuoteen 1964, ja oli kaikkien kolmen päätteeksi voittamassa Stanley Cupia. Kaudella 1964–1965 Litzenberger edusti AHL-seura Rochester Americansia ja kaudella 1965–1966 sekä Americansia että WHL-seura Victoria Maple Leafsiä. Hän oli voittamassa molempina kausina AHL:n mestaruutta, Calder Cupia. Jaroslav Modrý
Heinäkuussa 2004 Modrý teki pelaajasopimuksen Atlanta Thrashersin kanssa. Hän pelasi kauden 2004–2005 kuitenkin Tšekin Extraliga-joukkue HC Liberecissä vuoksi. Liberec voitti kauden päätteeksi pronssia. NHL:n jatkettua kaudella 2005–2006 Modrý oli Atlantan tehokkain puolustaja pisteillä 7+31=38. Atlanta myi Modrýn ja Patrik Štefanin kesäkuussa 2006 Dallas Starsiin, josta se sai vaihdossa Niko Kapasen ja seitsemännen kierroksen varausvuoron . Modrý pelasi Dallasissa helmikuuhun 2007, mutta hän ei noussut joukkueessa kuitenkaan odotetun suureen rooliin. Dallas myi Modrýn NHL:n siirtotakarajalla takaisin entiseen seuraansa Los Angeles Kingsiin, joka sai myös Johan Franssonin, ensimmäisen kierroksen varausvuoron kesälle ja kaksi alhaisempaa varausvuoroa. Dallas sai kaupassa Mattias Norströmin, Konstantin Puškarjovin sekä kaksi varausvuoroa. Vuotta myöhemmin, kesken Modrýn viimeisen NHL-kauden 2007–2008, Los Angeles myi hänet Philadelphia Flyersiin vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuoroon. Jarkko Ruutu
Kesällä 2006 Ruutu solmi kaksivuotisen ja 2,3 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen NHL-seura Pittsburgh Penguinsin kanssa. Hänen vuosipalkkansa miltei tuplaantui aiemmasta, mutta miestä ei hankittu uuteen joukkueeseen maalintekijän rooliin, vaan kolmannen hyökkäysketjun puolustavaksi hyökkääjäksi ja niin sanotuksi poliisiksi. Aluksi päävalmentaja Michel Therrien antoi hänelle kuitenkin aiempiin kausiin verrattuna vähemmän peliaikaa, mutta antamatta periksi Ruutu onnistui saamaan enemmän vastuuta etenkin sopimuksen jälkimmäisellä puoliskolla. Molemmilla Pittsburghissa vietetyillä kausilla Ruutu ylsi runkosarjassa kuuteentoista tehopisteeseen. Vuonna 2008 hän pääsi joukkueensa mukana pelaamaan myös Stanley Cup -loppuotteluita, joissa Detroit Red Wings oli kuitenkin Pittsburghia vahvempi ja vei mestaruuden. Joe Murphy
Hyllyttämisen jälkeen Bruins asetti Murphyn waivers-listalle. Pitkään oikeaa laitahyökkääjää etsinyt Washington Capitals päätti lopulta palkata Murphyn, vaikka Murphyn maineen vuoksi hänen palkkaamistaan pidettiin riskinä. Murphy pelasi loppukauden Washingtonissa, teki runkosarjassa 29 ottelussa tehot 5+8 ja jäi pudotuspelien 14 ottelussa pisteittä.. Jyrki Lumme
Montreal Canadiens varasi Lumpeen vuonna 1986 kolmannella kierroksella numerolla 57. Hän siirtyi NHL:ään syksyllä 1988 ja pelasi Canadiensissa 75 ottelua kahden kauden aikana, kunnes hänet kaudella 1989–1990 kaupattiin Vancouver Canucksiin. J. T. Miller
Kesällä 2011 NHL-joukkue New York Rangers varasi Millerin ensimmäisellä kierroksella 15. pelaajana. Hän oli alun perin siirtymässä kaudeksi 2011–2012 Pohjois-Dakotan yliopistojoukkueeseen, mutta Miller teki NHL-varauksensa jälkeen jo heinäkuussa 2011 kolmivuotisen tulokassopimuksen Rangersin kanssa ja siirtyi harjoitusleirin jälkeen OHL-joukkue Plymouth Whalersiin. OHL-kautensa päätteeksi huhtikuussa 2012 hän siirtyi AHL-joukkue Connecticut Whalen vahvuuteen. Miller teki siellä loppukaudella kahdeksassa playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Paul Coffey
Coffey pelasi puolustajana. Edmonton Oilers varasi hänet NHL:ään vuonna 1980. Coffey pelasi uransa seitsemän ensimmäistä kautta Oilersissa, jona aikana hän voitti kolme Stanley Cupia. Vuonna 1987 Coffey siirtyi Pittsburgh Penguinsiin, jossa hän voitti jälleen Stanley Cupin vuonna 1991. Coffey lopetti uransa vuonna 2000. Hän voitti kolmesti NHL:n parhaan puolustajan palkinnon, Norris Trophyn. Mike Stapleton
Syyskuussa 1992 Stapleton siirtyi vapaana agenttina Pittsburgh Penguinsiin, joka oli voittanut kahtena edellisenä keväänä Stanley Cupin. Stapletonin edellisen kauden joukkue Chicago Blackhawks pelasi kevään 1992 Stanley Cup -finaalissa Penguinsia vastaan, muttei Stapleton pelannut niissä. Blackhawksin jälkeen hän vakiinnutti paikkansa NHL:ssä ja pelasi siellä täysiä kausia, eikä saanut enää farmikomennuksia. Toisella Penguins-kaudellaan 1993–94 Penguins asetti Stapletonin siirtolistalle, josta Edmonton Oilers nappasi hänet helmikuussa 1994. Elokuussa 1995 Stapleton siirtyi vapaana agenttina Winnipeg Jetsiin. Kausi 1995–96 oli Jetsille viimeinen, sillä seura muutti sen jälkeen Arizonan Phoenixiin ja muutti nimensä Phoenix Coyotesiksi. Stapleton edusti Coyotesia kolme kautta kevääseen 1999 asti, jonka jälkeen hän siirtyi Atlanta Thrashersiin. Koska Thrashers oli uusi joukkue NHL:ssä, niin Stapleton siirtyi sinne täydennysvarauksessa. Peter Forsberg
Forsberg pelasi junioriuransa synnyinkaupunkinsa Örnsköldsvikin seurassa MoDossa, jonka ykkösjoukkueessa hän debytoi kaudella 1990–91. Philadelphia Flyers varasi hänet NHL:ään numerolla kuusi vuoden 1991 varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella. Saman varaustilaisuuden ensimmäinen varausvuoro oli Québec Nordiquesilla, joka varasi Eric Lindrosin. Koska Lindros kieltäytyi pelaamasta Nordiquesissa, seura kauppasi hänet myöhemmin Philadelphia Flyersiin vaihdossa Forsbergiin, Ron Hextalliin, Steve Duchesneen, Kerry Huffmaniin, Chris Simoniin, Mike Ricciin, kahteen varausvuoroon ja rahalliseen korvaukseen. Monen mielestä tämä siirto loi pohjan Colorado Avalanchen (Nordiques siirtyi Denveriin vuonna 1995) nousulle NHL:n menestyvimpien seurojen joukkoon ja seuran kahdelle Stanley Cupin voitolle. Forsbergin hankkimista Nordiquesiin pidetään yhtenä NHL-historian parhaista siirroista. Cory Murphy
Murphy pelasi Zürichin joukkueessa kaksi kautta ja teki niiden aikana 73 runkosarjaottelussa 45 tehopistettä. Hän teki kesällä 2012 vuoden sopimuksen KHL-seura Dinamo Minskin kanssa. Ryan Murphy (jääkiekkoilija, 1979)
Murphy pelasi jääkiekkoa Bowling Greenin yliopiston joukkueessa vuosina 1997–2001. Vuonna 2001 hän siirtyi ammattilaiseksi ECHL:n Florida Everbladesiin, jossa pelasi kaksi kautta. Kaudesta 2002–2003 lähtien Murphy on pelannut AHL:ää, jossa hän on edustanut Lowell Lock Monstersia, Albany River Ratsiä, Lowell Devilsiä ja Hamilton Bulldogsia. Wes Walz
Walz varattiin NHL:ään kesällä . Hänet varasi Boston Bruins kolmannella kierroksella. Ensimmäisen NHL-pelinsä Walz pelasi vielä kaudella 1989–1990 Bostonissa. Seuraavien kuuden kauden aikana Walz yritti vakiinnuttaa paikkaansa NHL:ssä. Kesken kauden 1991–1992 Boston kauppasi Walzin, Garry Galleyn ja kolmannen kierroksen varausoikeuden Philadelphia Flyersiin vaihdossa Gord Murphyyn, Brian Dobbiniin ja kahteen varausvuoroon. Elokuussa 1993 Walz teki sopimuksen Calgary Flamesin ja syyskuussa 1995 Detroit Red Wingsin kanssa. Fredrik Olausson
Kaudeksi 1986–1987 Olausson siirtyi NHL:ään ja hänet varanneen Winnipeg Jetsin joukkueeseen. Olaussonin tulokaskausi toi 72 ottelussa tehot 7+29=36. Hän pelasi Jetsissä vuoteen 1993 asti. Kausina 1988–1989 ja 1989–1990 Olausson oli joukkueensa tehokkain puolustaja. Hän teki kausina 1988–1989 ja 1991–1992 henkilökohtaisen yhden kauden piste-ennätyksensä 62 pisteellään. Joulukuussa 1993 Olausson kaupattiin seitsemännen kierroksen varauvuoron kanssa Edmonton Oilersiin vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuoroon kesälle . Hän aloitti kauden 1994–1995 itävaltalaisessa EC Ehrwaldissa NHL:n työsulun vuoksi. Kaudella 1995–1996 Oilers asetti Olaussonin siirtolistalle, josta Mighty Ducks of Anaheim nappasi hänet tammikuussa 1996. Saman vuoden marraskuussa Olausson kaupattiin Alex Hicksin kanssa Pittsburgh Penguinsiin vaihdossa Shawn Antoskiin ja Dmitri Mironoviin. Hän pelasi Penguinsissa vajaat kaksi kautta, kunnes palasi taas Mighty Ducksiin vapaana agenttina elokuussa 1998. Olausson oli kaudella 1998–1999 joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 16+40=56. Jody Hull
Hull edusti Hartford Whalersiä kaksi kautta, minkä jälkeen hän siirtyi heinäkuussa 1990 New York Rangersiin vaihdossa hyökkääjä Carey Wilsoniin ja Rangersin kolmannen kierroksen varausvuoroon , jolla Whalers varasi hyökkääjä Michael Nylanderin. Hullin aika Rangersissä jäi niin ikään kahteen kauteen, joista jälkimmäisellä hän pelasi muutamaa ottelua lukuun ottamatta kokonaan farmisarja AHL:ssä. Heinäkuussa 1992 hän siirtyi tulokasseura Ottawa Senatorsiin, jossa pelasi yhden kauden. Kesällä 1993 hän siirtyi vapaana agenttina niin ikään tuolloin uuteen NHL-seuraan Florida Panthersiin, joka oli hänen pisimpään edustamansa seura. Hän edusti Panthersia viidellä kaudella, kaudesta 1993–1994 kauteen , ja oli vuonna 1996 osa Stanley Cupin voitosta pelannutta joukkuetta, joka kuitenkin hävisi NHL:n loppuotteluissa Colorado Avalanchelle. Hull pelasi tuona pudotuspelikeväänä 14 ottelua, joissa hän teki viisi tehopistettä, kolme maalia ja kaksi syöttöpistettä. Cory Murphy
Murphy pelasi vajaan kahden kauden aikana Floridassa 57 peliä. Hän kärsi olkapäävammoista ja kaudella 2008–2009 hän ehti pelata vain seitsemän peliä Floridassa ennen siirtymistään tammikuussa Tampa Bay Lightningiin. Murphy pelasi kaksi viikkoa AHL-liigan Rochester Americansissa toivuttuaan olkapäävammasta. Tampa Bay otti puolustajan itselleen waiver-listalta. Heinäkuussa 2009 Murphy solmi kaksisuuntaisen pelaajasopimuksen New Jersey Devilsin kanssa. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi NLA:n ZSC Lionsiin. Mike Ridley
Koska Ridleyn taidot tulivat esille melko myöhäisessä vaiheessa, häntä ei ole ikinä varattu NHL:ään. New York Rangers teki Ridleyn kanssa sopimuksen kaudeksi 1985–1986 joukkueen kakkosvalmentajan suosituksesta. Tulokaskaudellaan Ridley iski heti 65 pistettä ja mahtui NHL:n tulokaskentälliseen. Seuraavalla kaudella hänet kuitenkin kaupattiin Washington Capitalsiin yhdessä Bob Crawfordin ja Kelly Millerin kanssa vaihdossa Bob Carpenteriin ja toisen kierroksen varausoikeuteen. Joe Murphy
Murphy oli sopimuserimielisyyksien kanssa pelaamatta lähes koko kauden 1992–1993. Oilers kauppasi lopulta hänet helmikuussa 1993 Chicago Blackhawksiin vaihdossa Igor Kravtšukiin ja Dean McAmmondiin. Blackhawksissa Murphy pelasi loppukauden aikana 19 runkosarja ja 4 pudotuspeliottelua. Blachawksissa hän pelasi yhteensä neljä kautta, joiden aikana hän teki 210 runkosarjaottelussa tehot 83+96 ja 36 pudotuspeliottelussa tehot 16+8. Murphy teki kesällä 1996 sopimuksen St. Louis Bluesiin, jossa hän pelasi vajaan kahden kauden aikana 102 runkosarja- ja 6 pudotuspeliottelua. Blues vaihtoi hänet maaliskuussa 1998 San Jose Sharksin Todd Gilliin. San Josessa Murphy teki kauden 1998–1999 aikana 25 maalia, mutta tästä huolimatta yksikään NHL-joukkue ei enää kesällä 1999 tarjonnut hankalan ihmisen maineeseen joutuneelle Murphylle sopimusta. Lopulta marraskuussa Boston Bruins teki sopimuksen Murphyn kanssa. Murphy ei kuitenkaan tullut Bostonissakaan toimeen joukkuekavereidensa ja valmentajiensa kanssa, minkä vuoksi Bruins päätti helmikuussa hyllyttää hänet vain 26 pelatun ottelun jälkeen. Näissä otteluissa Murphy teki tehot 7+7. Joffrey Lupul
Ensimmäisellä WHL-kaudellaan Lupul oli joukkueensa viidenneksi paras pisteidentekijä ja viimeisellään joukkueensa paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies. Hän sai NHL-varauksen vuonna , kun Mighty Ducks of Anaheim (nykyään Anaheim Ducks) varasi hänet seitsemäntenä pelaajana NHL:n varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella. Erik Murphy
Vuosina 2009–2013 yhdysvaltalaisessa NCAA-yliopistosarjassa Floridan yliopiston joukkueessa pelanneen Murphyn varasi NBA:n Chicago Bulls, jota Murphy edusti kaudella 2013–2014. Bullsin jälkeen hän kuului pari kuukautta Utah Jazzin organisaatioon ja tämän jälkeen Cleveland Cavaliersin sekä Boston Celticsin harjoituskokoonpanoihin. Vuonna 2014 hänet varattiin yhdessä Joonas Cavénin kanssa ensimmäisinä suomalaispelaajina NBA:n kehitysliigaan, Murphy koko tilaisuuden kolmantena pelaajana. D-liigassa Murphy pelasi Austin Spursissa. Vuonna 2015 Murphy siirtyi Eurooppaan ja pelasi Turkin pääsarjassa. Vuonna 2017 hän saavutti Ranskan pääsarjan hopeaa.2018 Murphy siirtyi Yhdysvallan kehitysliigaan hetkeksi jonka jälkeen hän teki parin vuoden sopimiksen Frankfurt skylinersin kanssa. Jamie McGinn
Kesällä McGinn varattiin NHL:ään toisella kierroksella, numerolla 36. Varauksen teki San Jose Sharks. Seuraavana vuonna kanadalainen allekirjoitti Sharksin kanssa tulokassopimuksen, joka vei hänet jo keväällä 2007 uuden seuransa AHL:ssä pelaavaan farmijoukkueeseen Worcester Sharksiin. Tästä huolimatta saman vuoden syksyllä alkanut kausi palautti McGinnin takaisin Ottawa 67's:aan. Uusi yritys AHL:ssä koitti taas kevätkaudella 2008. Tämän jälkeen nuorella hyökkääjällä ei ollut enää paluuta OHL:ään.