Missä sijaitsee Petsamo?
Petsamo (Murmanskin alue)
Petsamo (, koltansaameksi Peäccam, ) on kaupunkikunta ja kunnan samanniminen keskustaajama Barentsinmeren rannalla Petsamon piirissä Murmanskin alueella Luotesis-Venäjällä. Nykyinen Petsamon kunta käsittää entisen, aikanaan Suomelle kuuluneen Petsamon kunnan (1920-1940) pohjoisimman osan sekä Kalastajasaarennon kokonaan. Pikku-Maattivuono
Pikku-Maattivuono () on Barentsinmeren vuono Petsamon kunnan pohjoisosassa Petsamon piirissä Murmanskin alueen luoteisosassa Venäjällä. Vuono sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle vuonna 1944 luovuttaman entisen Petsamon kunnan alueella. Pikku-Maattivuono sijaitsee Petsamonvuonon ja Maattivuonon välissä, aivan Petsamonvuonon suun itäpuolella. Vuono on noin kuusi kilometriä pitkä ja sen perukkaan laskee muutama pieni järvi. Pikku-Maattivuonon alueella ei ollut pysyvää asutusta alueen kuuluessa Suomelle, eikä siellä ole asutusta myöskään nykyisin. Petsamo (Tampere)
Petsamo on Tampereen kaupunginosa, jonka järjestysnumero on XXI. Kaupunginosa on saanut nimensä Tarton rauhassa saadusta Petsamon alueesta. Petsamon naapurikaupunginosat ovat Kauppi, Kaleva, Liisankallio, Tammela, Osmonmäki, Lappi ja Lapinniemi. Petsamo rajoittuu pohjoisessa Kauppiin, idässä, Kauppiin ja Kalevaan, etelässä Ilmarinkatuun ja lännessä Tammelaan. Maattivuono
Maattivuono () on Barentsinmeren vuono Petsamon kunnan pohjoisosassa Petsamon piirissä Murmanskin alueen luoteisosassa Venäjällä. Vuono sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle vuonna 1940 luovuttaman Kalastajasaarennon alueella ja oli Suomelle kuuluessaan osa Petsamon kuntaa. Maattivuono sijaitsee Kalastajansaarennon eteläisemmän osan Keskisaarennon ja mantereen välissä. Maattivuonon perukan ja Kalastajasaarennon eteläpuolella olevan Muotkavuonon erottaa toisistaan kapea kannas, joka yhdistää Keskisaarennon mantereeseen. Maattivuonon suulla vuonon etelärannalla mantereen puolella on Hirvasniemi ja pohjoisrannalla Keskisaarennon puolella Valasniemi. Vuonon pituus sen suulla sijaitsevien Valas- ja Hirvaniemien kohdalta vuonon perukkaan on noin kahdeksan kilometriä. Suomelle kuuluessaan vuonon pohjoisrannalla sijaitsi Maattivuonon kylä. Petsamo
Petsamo (, , ) oli vuosina 1920-1944 olemassa ollut Suomen kunta. Se liitettiin Venäjästä Suomeen Tarton rauhassa vuonna 1920 ja luovutettiin takaisin pieneltä osin Moskovan rauhassa vuonna 1940, kokonaan Moskovan välirauhassa vuonna 1944. Se sijaitsee nykyään Venäjän luoteisimmassa kolkassa Pohjoisen jäämeren rannalla ja rajoittuu sekä Norjaan että Suomeen. Kunnan pinta-ala oli 10 470 neliökilometriä. Sen itäraja alkoi Korvatunturilta, päättyi Jäämeren rantaan Kalastajasaarennon niemimaalla ja kulki yli 200 kilometriä täysin suoraan.
Simo
Simo on Suomen kunta, joka sijaitsee Lapin maakunnan lounaisosassa Pohjois-Pohjanmaan maakunnan rajalla Perämeren rannikolla, nelostien varrella. Kunnassa asuu ihmistä, ja sen pinta-ala on  km², josta  km² on merialuetta ja  km² sisävesistöjä. Väestötiheys on asukasta/km². Simon läpi virtaa Simojoki. Simoa lähimmät kaupungit ovat Kemi, Tornio, Haaparanta ja Oulu. Naapurikuntia ovat Ii, Kemi, Keminmaa, Ranua ja Tervola. Simo on tunnettu myös Simojokisuun merkittävistä maisema-alueista.
Vaikka kunta kuuluukin Kemi–Tornion seutukuntaan, se on poikkeuksellisesti liittynyt osakkaaksi myös Oulunkaaren seutukuntaan sosiaali- ja terveystoimen osalta. Petsamo
Jatkosodan 1944 päättäneen Moskovan välirauhansopimuksen mukaan Petsamo oli kokonaan luovutettava Neuvostoliitolle. Lisäksi Petsamon länsipuolella sijaitseva Inarin kuntaan kuulunut Jäniskosken–Niskakosken alue myytiin Neuvostoliitolle vuonna 1947 Pariisin rauhansopimuksessa sovittujen saksalaisten varojen jäädyttämisen vastikkeeksi. Alueella sijaitsee Petsamon nikkelikaivoksille sähköä tuottava Jäniskosken voimalaitos. Suomen ja Venäjän raja
Suomen itsenäistyttyä rajasta tuli jälleen itsenäisten valtioiden raja. Tarton rauhassa (1920) siirrettiin Petsamo osaksi Suomea. Rajan itäpuolinen valtio vaihtui Neuvostoliitoksi vuonna 1922. Kaakkuri (Petsamo)
Kaakkuri oli kylä Suomen Neuvostoliitolle vuonna 1944 luovuttaman Petsamon kunnan itäsosassa. Kylä sijaitsi Petsamonvuonon itärannalla Petsamon kirkonkylää Parkkinaa vastapäätä. Parkkinasta Kaakkuriin johtanut maantie jatkui Kaakkurista edelleen pohjoiseen Porovaaran kylään. Nykyisin Kaakkuri on asumaton ja sen alue kuuluu Petsamon piirin Petsamon kaupunkikuntaan. Ulkokarvo
Ulkokarvo on kylä ja niemi Hailuodon kunnassa Ojakylän itäpuolella. Kylä sijaitsee Perämeren sivulahden, Ojakylänlahden etelärannalla. Kylässä sijaitsee pieni satama, niin kutsuttu Petsamon laituri, joka oli myös yhteysalus HL Hailuodon satamapaikkana vuosina 1920–1968. Petsamon laiturin luona oli autiotupa, mutta se paloi heinäkuussa 2015. Petsamon luostari
Valtaosa luostarin vaikutuspiirin ihmisistä oli paikallista itäsaamelaista väestöä eli kolttia. Luostarin perustamisella oli myös poliittisia vaikuttimia, sillä valtakuntien rajat olivat alueella epäselviä ja Tanska-Norja verotti usein myös kolttia. Perustamalla luostari saatiin koltista ortodokseja ja alue tiiviimmin Venäjän verotuksen alaisuuteen. Seudun karuuden vuoksi luostarin ensimmäiset vuodet olivat vaikeita, mutta tsaari Iivana Julman tuella luostari alkoi pian kasvaa. Tsaari lahjoitti luostarille muun muassa kirkonkellot sekä jumalanpalveluskaluston, minkä lisäksi hän antoi 1556 luostarin hallintaan kaiken Petsamonjokeen rajoittuvan maan Paatsjoelta Nuorttijoelle ja Suonikylään. Lisäksi luostari sai kalastusoikeudet alueen vesistöihin, luvan ottaa haltuunsa kaikki eläimet, kuten mursut ja valaat, jotka ajautuivat rantaan, sekä oikeuden verottaa kolttia. Tämä kaikki luonnollisesti edisti luostarin kasvua ja vuonna 1565 siellä mainitaan olleen 20 munkkia ja 30 maallikkotyöläistä ja sillä mainittiin olevan oma vapaasatama. Vuonna 1572 luostarissa oli peräti noin 50 munkkia ja noin 200 maallikkotyöläistä. Luostari kävi kauppaa myymällä kalaa, kalanrasvaa ja riistaa Vuoreijaan, josta se kulki edelleen Trondheimiin ja Bergeniin. Mirjam Kälkäjä
Mirjam Kälkäjän mielestä hänen oma henkilöhistoriansa selittää hänen kirjallisen työnsä painotukset ja teemat. Hän kirjoittaa Petsamosta ja syrjäytyneistä, vammaisista, taiteilijoista ja muista elämän orvoista. Kaikissa hänen teoksissaan on jokin lähtökohta, joku kipupiste, josta tarina lähtee. Usein tapahtumapaikkana on ollut Petsamo. Mirjam Kälkäjä kuitenkin toteaa, että sijoittipa hän teostensa henkilöt mihin aikaan ja paikkaan tahansa, niin hän aina huomaa kirjoittavansa samoista asioista. Hänen teemojaan ovat yksinäisyys, erilaisuus, syrjäytyminen ja syrjäytyneisyys - siis juuri taiteilijat, vammaiset (mm. kuulovammaisista kertova romaani Käsillä toinen tarina, 1990), kylähullut (novelli ja näytelmä Kalkki-Pappi, 1988), evakkous (monet Petsamo-kirjat ja näytelmät esim. Petsamolaiset, 1977, Maan ja joen poikki, 1978, Joen takana Petsamo, 1991), naiset ja muut heikot voimat (kuten kolme naiskohtaloa monologinäytelmässä Tulena ja aurinkona, 1992). Petsamon luostari
Petsamon luostari () on ortodoksinen luostari Petsamon piirissä Murmanskin alueella Venäjällä. Vuosina 1920–1944 luostari kuului Suomeen. Salmijärvi (Petsamo)
Salmijärvi () on Nikelin kuntaan kuuluva kylä Petsamon piirissä Murmanskin alueella Venäjällä. Kylä sijaitsee Paatsjoen suvantojärven Salmijärven ja Kuotsjärven välisen salmen rannoilla Norjan rajan tuntumassa. Salmijärvi kuuluu Suomelle vuosina 1920-1944 kuuluneeseen entiseen Petsamon kuntaan. Kuotsjärven itäpuolella sijaitsee Nikelin kaupunki, joka Suomen aikana tunnettiin nimellä Kolosjoki ja luettiin osaksi Salmijärven kylää. Salmijärven naapurikyliä Suomen aikana olivat Valasjärvi pohjoisessa sekä Pitkäjärvi ja Paatsjoen kolttien talvikylä etelässä. Kuusamo
Kuusamo on Suomen kaupunki, joka sijaitsee Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa, Koillismaalla. Kuusamon kunta perustettiin vuonna 1868, ja kaupunki Kuusamo on ollut vuoden 2000 alusta alkaen. Kuusamo on Koillis-Suomen talousalueen keskus. Kuusamo on Pohjois-Pohjanmaan nykymaakunnan sekä pohjoisin että itäisin kunta. Kuusamon naapurikuntia ovat Posio, Salla, Suomussalmi ja Taivalkoski. Rukan hiihtokeskus sijaitsee Kuusamossa. Kuusamossa sijaitsee myös lentoasema, johon on matkaa Kuusamon keskustasta 6 km. Vuoremijoki
Vuosina 1920–1944, kun Petsamo kuului Suomeen, Vuoremijoki muodosti osaltaan Norjan ja Suomen rajan. Petsamon taistelu
Petsamon taistelu käytiin Suomen ja Neuvostoliiton joukkojen välillä Petsamossa Lapissa. Taistelu alkoi talvisodan alkaessa 30. marraskuuta 1939, ja se päättyi sodan loppumiseen 12. maaliskuuta 1940. Taistelu käytiin osasto Pennasen ja Neuvostoliiton 52. divisioonan ja 104. vuoristodivisioonan välillä. Suomen osalta taistelutoimia johdettiin ensin Pohjois-Suomen Ryhmän ja myöhemmin Lapin Ryhmän esikunnasta Peltosalmi
Peltosalmi on Iisalmessa Pohjois-Savossa sijaitseva taajama, josta on noin kahdeksan kilometriä pohjoisessa sijaitsevaan Iisalmen keskustaan. Peltosalmen taajamassa on 767 asukasta (31.12.2016) ja postinumeroalueen 74510 Peltosalmi-Sourunsalo väkiluku on 792 henkeä (31.12.2015). Moskova (Petsamo)
Koltat asuivat vuosina 1946–1948 Luttojoen varrella, jonne heidät oli tarkoitus myös aluksi asuttaa. Alue ei kuitenkaan olisi pystynyt elättämään kaikkia Petsamon kolmea kolttayhteisöä. Ja niinpä heidät asutettiin useampaan paikkaan Inarin kunnan alueelle. Moskovan koltat hajaantuivat Nellimiin ja Sevettijärvelle. Petäjärvi
Petäjärvi tai Petrovskoje () on maalaiskunta ja sen samanniminen keskustaajama Karjalankannaksella Leningradin alueen Käkisalmen piirissä. Kunta sijaitsee kapeana itä-länsisuuntaisena kaistaleena Suvannonjärven ja Vuoksen eteläisen laskuhaaran eteläpuolella. Vesistön pohjoispuolella naapurikuntia ovat Kuninkaanristi (Romaški) ja Sakkola (Gromovo), etelässä Punnus (Krasnoozjornoje), Mäkrälä (Razdolje), Rautu (Sosnovo) ja Metsäpirtti (Zaporožskoje). Kunnassa on noin 1750 asukasta. Pähkinäsaari
Pähkinäsaari (ven. "Ореховый", ruots. "Nötö") on saari Venäjällä, joka sijaitsee Laatokan ja sen laskujoen Nevan liitoskohdassa Pähkinälinnan kaupungissa Leningradin alueella. Saaressa on keskiaikainen Pähkinäsaaren linna, jossa Ruotsi ja Novgorod solmivat Pähkinäsaaren rauhan vuonna 1323. Moskova (Petsamo)
Moskova oli lähinnä kolttien asuttama kylä Petsamossa Suomen Neuvostoliitolle vuonna 1944 luovuttamalla alueella. Kylä sijaitsi Petsamonjoen varrella Yläluostarilta etelään. Matkaa Petsamonvuonon perukkaan kertyi noin 50 kilometriä. Moskova oli Petsamon kolttien (yhden kolmesta Petsamon alueen kolttasiidoista) talvikylä. Vuonna 1886 uudelleen perustetun Petsamon luostarin munkit antoivat kylälle nimen "Moskova". Hieman kylän eteläpuolella Petsamonjoen ja Puskajoen yhtymäkohdassa sijaitsi pienempi Puskakylän kolttakylä. Moskova ja Puskakylä luettiin varsinkin Petsamon kunnan loppuvuosina yhdeksi kyläksi, jota kutsuttiin Lapinkyläksi. Virallisesti Moskova tuli kuulumaan valtioneuvoston vuonna 1930 hyväksymän Petsamon kyläjaon mukaan Jokikylän kyläkuntaan. Moskovaan johti maantie Yläluostarilta ja edelleen Moskovasta johti talvitie etelään Suonikylään. Moskovan kylän vieressä oli laaja ja tasainen tunturikoivikkoa kasvava kangasalue, johon rakennettiin Petsamon lentokenttä vuonna 1939. Berliinin neuvottelut 1918
26.6. Suomen senaatti lähetti Englannin hallitukselle nootin, jossa vaaditiin brittiläisiä joukkoja poistumaan Petsamon alueelta ja jättämään sen Suomelle. Senaatti vetosi siihen, että Petsamon oli jopa keisari Aleksanteri katsonut kuuluvan Suomelle. Venäjän keisari, joka oli samalla Suomen suuriruhtinas, oli 1864 luvannut Suomelle Petsamon vastineena Rajajoen suulla sijainneesta Siestarjoen tehdasalueesta. Englannin edustaja piti noottia uhkavaatimuksena ja katsoi sen osoittavan, että Suomi oli Saksan myötäilijä. Petserinmaa
Ensimmäisen maailmansodan loppu­vaiheessa, helmikuusta joulukuuhun 1918 maakunnan pääkaupunki Petseri oli Saksan miehittämä. Saksalaiset aikoivat liittää kaupungin ympäristöineen Baltian herttuakuntaan. Viron itsenäisyys­sodassa virolaiset valloittivat kaupungin 29. maaliskuuta 1919. Petserin ja sitä ympäröineen Setumaan liittäminen Viroon vahvistettiin Tarton rauhansopimuksessa vuonna 1920, ja alueista muodostettiin Petserinmaan maakunta. Suortitunturi
Suortitunturi () on tunturi Petsamon piirissä Murmanskin alueen luoteisosassa Venäjällä. Se sijaitsee Paatsjokeen laskevien Laukkujärvien pohjoispuolella ja itse Paatsjoki virtaa tunturialueen länsipuolella. Tunturin korkein huippu on 494 m korkea Suortitunturi sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttaman entisen Petsamon kunnan länsiosassa. Suomen sisällissota Lapissa
Petsamon retket olivat vuosina 1918 ja 1920 tehtyjä sotilasoperaatioita, joiden tarkoituksena oli Petsamon liittäminen Suomeen. Valkoiset lähettivät ensimmäisen Petsamon retkikunnan sisällissodan aikana huhtikuun lopussa. Tohtori Thorsten Renvallin johtama 150 miehen ryhmä joutui kuitenkin taisteluun Petsamon haltuunsa ottaneita brittien merivoimien joukkoja vastaan, ja perääntyi takaisin Suomen puolelle 11. toukokuuta. Vuoremivuono
Vuoremivuono () on pienehkö ja matala lahti Vuoremijoen suulla Barentsinmeren rannikolla Venäjän ja Norjan rajalla. Lahden länsirannalla Norjassa sijaitsee Grense Jakobselvin kylä. Lahden itäpuoli sijaitsee Petsamon kaupunkikunnan pohjoisosassa Petsamon piirissä Venäjän Murmanskin alueella. Ennen vuoden 1944 alueluovutuksia tämä itäpuoli kuului Suomelle osana Petsamon kuntaa, ja lahden rannalla sijaitsi Vuoremin kylä, josta käytettiin myös nimeä "Stolbova". Lahden perukkaan laskeva Vuoremijoki on Norjan ja Venäjän rajajoki ja oli aikanaan Suomen ja Norjan raja. Nelmin Nos
Taajama sijaitsee Petšoran alajuoksun jokisuiston vasemmalla eli läntisessä rantapenkereellä, runsas 30 kilometriä joen laskukohdasta Barentsinmeren Petšoranlahteen. Taajaman länsipuolella aukeaa laaja tundra. Polttopuut Nelim Nosiin tuodaan etelästä Komin tasavallasta. Taajaman eteläpuolella runsaan 3 kilometrin päässä sijaitsee Nenetsian suurin järvi, noin 40 kilometrin pituinen Ozero Golodnaja Guba. Peuravuono (kylä)
Peuravuono (myös Kokko) oli kylä Suomeen vuosina 1920–1944 kuuluneen Petsamon kunnan pohjoisosassa, Neuvostoliitolle sodan jälkeen luovutetulla alueella. Peuravuono sijaitsi Jäämeren rannikolla olevan Peuravuonon pohjukassa. Valtioneuvoston vuonna 1930 vahvistaman Petsamon uuden kyläjaon mukaan Peuravuonon alue tuli kuulumaan Vuonokylään. Tšerdekaisi
Tšerdekaisi ( kyrill. Тшердекайсин) on tunturialue Barentsinmeren Maattivuonosta etelään Murmanskin alueen luoteisosassa Venäjällä ja on osa Petsamoa Petsamon kuntapiirissä. Alueen korkein huippu, "Tšerdekaisi" on 448 metriä korkea. Petsamo-yhtiö
Komitea ehdotti Petsamoon perustettavaksi yhtiön, joka harjoittaisi kalataloutta sekä hoitaisi elintarvikehuollon ja vähittäiskaupan alueella. Komitean mukaan valtion tulisi omistaa yhtiöstä puolet. Yhtiön perustamisen valmistelu alkoi syksyllä 1920 sisäasiainministeriön johdolla. Petsamon ortodoksinen seurakunta
Petsamon seurakunta oli perustettu Venäjällä vuonna 1855 ja Suomeen liittämisen jälkeen se perustettiin uudelleen vuonna 1922. Kun Petsamon alue liitettiin Suomeen vuonna 1920, sen alue jakaantui kolmen seurakunnan alaisuuteen, joista Petsamon ja Boriksen ja Glebin seurakunnat sijaitsivat kokonaan Petsamon alueella. Boriksen ja Glebin seurakunta käsitti vain Kolttakönkään ja Salmijärven kylät Paatsjoen varrelta. Lisäksi aivan Petsamon eteläisin osa kuului Nuortijärven Ristikentän seurakuntaan. Suomeen liittämisen jälkeen Boriksen ja Glebin seurakunta ja Ristikentän Suomen puolelle tullut osa liitettiin Petsamon seurakuntaan. Petsamo
Suomessa vuoden 1826 maalle epäedullisia rajanvetoja ei ole juuri käsitelty. Vuoden 1826 neuvotteluissa suomalaisten asumista ja intressejä alueella ei otettu huomioon. Sen sijaan Norjan käännettyä Venäjän arkkiviholliselle Tanskalle selkänsä, Venäjä oli valmis suosimaan Norjan kantoja ja valmis vetämään rajalinjan itään aina Paatsjokeen saakka. Suomalaisille näissä neuvotteluissa luvattiin rajanvedoista riippumatta vapaa pääsy Jäämerelle. Tosiasiassa asujaimisto Paatsjoen länsipuolella koostui saamelaisista, suomalaisista ja norjalaisista. Suomalaisille epäedullisen v. 1826 rajanvedon vastineeksi annettu lupaus vapaasta pääsystä Jäämerelle voidaan nähdä osasyynä Petsamon alueen liittämiselle myöhemmin Tarton rauhassa Suomelle, Venäjän antaman lupauksen ja Suomen intressit sivuttaneen rajanvedon lunastamisena. Heinäsaaret
Heinäsaaret () ovat kaksi puutonta ja matalaa saarta Barentsinmeressä Murmanskin alueen luoteisosassa Venäjällä, Petsamon piirin Petsamon kunnan alueella. Pieni Heinäsaari () sijaitsee noin neljä kilometriä ja Iso Heinäsaari () noin kuusi kilometriä Kalastajasaarennon Keskisaarennon länsirannasta. Petsamonvuonon suulta saarille on noin 17 km, Pummanginniemeltä noin 5 km länteen. Petsamon retket
Ennen vuotta 1918 Petsamo ei kuulunut Suomeen, vaikka tsaari Aleksanteri II lupasi sen 1864 vastineena Rajajoen suulla sijainneesta Siestarjoen tehdasalueesta. Suomelle korvauksena, kun Suomi luovutti Venäjälle asetehtaan Rajajoelta. Vuonna 1918 sekä valkoiset että punaiset olivat kiinnostuneita Petsamosta. Punaisten kansankomissaarina toiminut Yrjö Sirola neuvotteli Venäjän bolševikkien kanssa Petsamon liittämisestä Suomeen. Valkoisten puolella erityisesti suomalaiset liikemiehet olivat kiinnostuneita Petsamon omistajuudesta sen tarjoamien mahdollisuuksien vuoksi. Retkikunnat koostuivat lähinnä siviileistä. Etappimiehinä ja huollossa toimivat tunnetut taiteilijat Jalmari Ruokokoski ja Eero Nelimarkka. Ruokokoski oli Renvallin adjutanttina. Petsamo
Petsamoon suunniteltiin jo Suomen hallinnon alkuvaiheessa rautatietä Rovaniemeltä. Kulkulaitoskomitea esitti vuonna 1920 antamassa mietinnössään Petsamon radan ottamista rakentamisohjelmaan. Valtioneuvosto antoi seuraavana vuonna professori Jalmari Castrénin tehtäväksi laatia hankkeen taloutta ja kannattavuutta koskevan selvityksen. Castrén luovutti tämän selvityksensä, "Petsamon radan taloudelliset edellytykset", syksyllä 1923. Selvityksessä esitettiin radalle kolmea eri reittivaihtoehtoa. Ensimmäinen rataehdotus kulki Torniosta Tornionjokilaaksoa Kolariin ja sieltä Kittilän ja Inarin Kyrön kautta Inarijärven eteläpuolelta Paatsjoenlaaksoon Salmijärvelle, josta tunturien yli Petsamoon. Toinen vaihtoehto kulki Rovaniemeltä Sodankylän kautta Inarin Kyröön ja siitä samaa reittiä Petsamoon kuin ensimmäinenkin ratalinjaus. Kolmas vaihtoehto kulki Rovaniemeltä Kemijärven, Pelkosenniemen ja Sodankylän kautta Inarin Kyröön, josta edelleen Petsamoon samaa reittiä kuin muutkin ratalinjausvaihtoehdot. Kannattavuuden osalta Castrénin komitea antoi negatiivisen lausunnon, jonka vuoksi ratahanketta ei alettu suunnitella sen pidemmälle. Petsamon piiri
Petsamon piiri sijaitsee pääosin Suomen 1940 ja 1944 Neuvostoliitolle luovuttamilla Petsamon kunnan alueilla. Kuitenkin piirin läntisin kohta, 1947 liitetty Jäniskosken–Niskakosken alue oli Suomeen kuuluessaan osa Inarin kuntaa. Titovkan rautatieaseman alue siirtyi Poljarnyin piiristä Petsamon piiriin 1959. Kun seuraavana vuonna lakkautettiin Poljarnyin piiri, siihen kuulunut Vaalesjoen länsipuolinen alue (lukuun ottamatta Vanhan Vaalesjoen asutuspaikkaa) mukanaan Keskisaarento ja Kalastajasaarento liitettiin Petsamon piiriin. Linjan Akmenjaur-Kontospää (Suomen raja) eteläpuolinen alue eli Svetlyin asutuspaikka siirrettiin Petsamon piirin Nikkelin kaupunkitaajamasta Kuolan piirin Ylä-Tuuloman kaupunkitaajamaan 1984. Petsamo
Suomen asian jäädessä avoimeksi ja ympärysvaltojen lujittaessa otetaan Kuolan niemimaasta Suomen entisten punakaartilaisten tuella, jäi Petsamon asema avoimeksi. Filosofian tohtori Thorsten Renvall suunnitteli sotaretken Ivaloon ja Petsamoon esittäen suunnitelmansa kirjallisesti ylipäällikölle, C. G. E. Mannerheimille joka hyväksyi sen 16. maaliskuuta 1918 aseavun osalta. Retkestä oli poliittisessa vastuussa Svinhufvudin itsenäisyyssenaatti, mutta sitä toimeenpantiin Oulun läänin maaherran, Matts von Nandelstadhin valvonnassa. Suomen senaatin päätöksen mukaan "Senaatti on nähnyt hyväksi myöntää 250 000 markan suuruisen määrärahan 250 miehen suuruisen rajavartioston muodostamista varten Pohjois-Suomen itärajalle." Petsamo
Välittömästi talvisodan päättymisen jälkeen Petsamon ja sen jäättömän sataman Liinahamarin merkitys kasvoi merkittävästi, sillä käynnissä olleen suursodan vuoksi maailmalle avoimia eurooppalaisia satamia olivat vain Portugalin Lissabon ja Petsamon Liinahamari. Suomen ulkomaankaupalle ainoa vapaa reitti esimerkiksi Yhdysvaltoihin kulki Liinahamarin kautta. Suomessa organisoitiin nopeasti massiivinen tavaraliikenne rautateitse Rovaniemelle ja sieltä autokuljetuksina Petsamoon Jäämerentien kautta. Myös Ruotsi käytti reittiä ulkomaankaupan liikenteelleen. Petsamolle Liinahamarin reitti merkitsi nopeaa työvoiman virtaa alueelle ja panostuksia kuljetusten vaatimaan infrastruktuuriin.
Talvisodan jälkeen Petsamon nikkelikaivokset nousivat nopeasti kiistakapulaksi Suomen neuvotteluissa suurvaltojen kanssa. Malmivaroiltaan rikkaan esiintymän hyödyntäminen oli siirtynyt talvisodan myötä brittiläis-kanadalaiselta kaivosyhtiöltä suomalaisille, ja tuotantoa havittelivat itselleen sekä Saksa että Neuvostoliitto.
Suomen ja Saksan sotilaallinen yhteistyö käynnistyi kauttakulkuliikenteen ja Suomelle myytyjen aseiden myötä. Sotilaallisen yhteistyön tiivistyminen tapahtui vuoden 1941 alusta lähtien. Yhteistyö tähtäsi operaatio Barbarossan nimissä tehtyyn hyökkäykseen Neuvostoliitto. Siinä hyökkäyksessä Petsamon suunniteltiin olevan tukialueena Norjasta siirtyville saksalaisjoukoille, joiden tavoitteena oli Murmanskin valtaus. Petsamo
Rajansiirtoa Suomen suuriruhtinaskunnan puolelle ei ehditty korvaamaan Suomen kuuluessa Venäjän keisarikuntaan. Alexander Lavonius teki 1861 esityksen ja Carl Johan Jägerhorn 1880 siitä, että Pohjoisen jäämeren kaistale pitäisi liittää Suomeen. Suomen suuriruhtinaskunnan valtiopäivät 1882 tekivät Uudenkaarlepyyn porvarissäädyn edustajan, Robert Castrénin, aloitteesta esityksen Aleksanteri III:lle. 1890-luvulle mentäessä Petsamon kysymys poistettiin Suomen senaatin diarioista. Höyhenjärvi (kylä)
Höyhenjärvi oli kylä Suomeen vuosina 1920-1944 kuuluneen Petsamon kunnan läntisimmässä osassa, Neuvostoliitolle sodan jälkeen luovutetulla alueella. Höyhenjärvi sijaitsi Paatsjoen laajentuman Höyhenjärven itärannalla. Pitkäjärven naapurikyliä olivat pohjoisessa Vouvatusjärvi, etelässä Nautsi ja idässä Suonikylä. Lännessä Höyhenjärvi rajoittui Norjaan, sillä valtakunnan raja kulki Paatsjokea pitkin. Valtioneuvoston vuonna 1930 vahvistaman Petsamon uuden kyläjaon mukaan Höyhenjärven kyläkuntaan tulivat kuulumaan Höyhenjärven, Nautsin ja Kornettijoen seudut. Eero Lampio
Vuonna 1919 Lampiosta tuli Suomen konsuli asemapaikkanaan Murmansk. Hän toimi yhteysmiehenä aluetta siihen aikaan hallinneiden englantilaisten suuntaan. Lampio oli mukana valmistelemassa Petsamoon suuntautunutta Walleniuksen retkeä ja hänestä oli tarkoitus tehdä Petsamon siviilihallinnon johtaja suomalaisten saatua Petsamon haltuunsa. Helmikuussa 1920 Lampio ehdotti, että Suomen valtio toimittaisi elintarvikkeita meritse elintarvikepulaa kärsivään Petsamoon. Kuljetuksella olisi ollut propanganda-arvoa ja lisäksi elintarvikkeet olisi myyty velaksi petsamolaisille ja näin sitoutettu heidät Suomeen. Petsamo
Petsamon siirryttyä Suomelle aloitettiin hallituksen toimesta geologiset tutkimukset, joiden yhteydessä alueelta löydettiin nikkeli-kupariesiintymä vuonna 1921. Tutkimukset osoittivat malmion olevan Euroopan rikkaimman nikkeliesiintymän. Brittiläis–kanadalaisen yhtiön omistaman toimiluvan suojissa kaivostoiminta pääsi alkamaan vuonna 1935. Suomen hallitus toimitti kuitenkin 80 % tuotannosta Saksaan. Vuonna 1943 Kolosjoen kaivos tuotti 73 prosenttia Saksan kuluttamasta nikkelistä. Näsykkäjärvi
Näsykkäjärvi () on Petsamonjoen vesistöön kuuluva järvi Petsamon kunnan länsiosassa Petsamon piirissä Murmanskin alueella Venäjällä. Järvi sijaitsee Petsamonvuonon ja Vuoremijoen välisellä alueella Petsamon kaupunkityyppisen taajaman länsipuolella. Järven pinta on 66 metriä merenpinnan yläpuolella. Näsykkäjärveä ympäröivät tunturit; lännessä Kivitunturi, pohjoisessa Selkätunturi ja idässä Parkkinatunturit. Näsykkäjärveen laskee pohjoisesta muutama pieni järvi, joista isoimmat ovat Pieni-Näsykkä ja Saarijärvi. Näsykkäjärvi puolestaan laskee eteläpäästään alkavaa Näsykkäjokea pitkin Petsamonjokeen juuri ennen kuin Petsamonjoki laskee Petsamonvuonoon. Näsykkäjärvi sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttaman entisen Petsamon kunnan pohjoisosassa. Näsykkäjärven laskujoen suulla sijaitsi Suomen aikana Näsykän kylä. Petsamo
Vuonna 1926 Petsamon asukaskulu oli 2 039 (1 112 miestä ja
927 naista). Näistä oli luterilaisia 1 078 (suomalaisia 1 022 ja saamelaisia 56). Ortodokseja Petsamon väestöstä oli samana vuonna 961, joista kolttasaamelaisia 422, karjalaisia 311,
venäläisiä 217 ja komeja 11. Petsmo
Petsmo (myös vanhalla suomenkielisellä nimellään Petäjänmaa) on kylä ja niemimaa Mustasaaren kunnan manneralueen pohjoisosassa Pohjanmaan maakunnassa. Petäjänmaan niemimaa oli 300 vuotta sitten saari, mutta maan kohoamisen myötä saaresta tuli sittemmin kiinteä osa mannerta. Petsmossa toimivat muun muassa Petsmon venekerho sekä kyläkauppa. Petsamon luterilainen seurakunta
Petsamon seurakunta oli evankelis-luterilainen seurakunta Suomelle vuosina 1920–1944 kuuluneen Petsamon kunnan alueella. Seurakunta kuului Oulun hiippakunnan (vuoteen 1922 asti nimenä Kuopion hiippakunta) Lapin rovastikuntaan. Petsamon seurakunta perustettiin vuonna 1904, mutta se aloitti toimintansa uudelleen vuonna 1921, kun Petsamo oli liitetty Suomeen. Seurakunta lakkautettiin vuonna 1950. Sen käytössä oli entinen ortodoksinen Alaluostarin kirkko. Seka-auto
Petsamon Liikenne Oy käytti Jäämerentien liikenteessä vuosimallin 1935 Ford-seka-autoa, joka oli varustettu lumiketjuilla ja suksilla.Petsamoon ajoivat seka-autolinjoilla myös esimerkiksi Nevakivi Oy ja Niilo Lindström. Rovaniemi-Petsamo-reitin pituus oli 517 km. Petsamo
Vuonna 1864 Venäjän keisari myönsi Suomen suuriruhtinaskunnalle senaatin aloitteesta Petsamon alueen korvauksena Pietarin lähellä Siestarjoella sijainneesta teollisuusalueesta, joka oli siirretty Suomesta Venäjälle. Aleksanteri II:n nimissä kuulutettavaksi Suomen senaatti ehdotti: Petsamo-yhtiö
Vuonna 1926 aloitettiin yhtiön lopettaminen jatkuvien tappioiden vuoksi. Asiaa oli suositellut jo kaksi vuotta aikaisemmin valtioneuvoston asettama Östen Elfingin johtama komitea. Yhtiön varastot ja omaisuus myytiin pilkkahinnalla, lähinnä valtiolle. Yhtiö lopetettiin vuonna 1929. Petsamo
Neuvostoliitto hyökkäsi Petsamoon talvisodan alussa 1939 ja miehitti koko alueen, mutta Moskovan rauhassa 1940 riitti kunnan koillisosan luovutus: alue linjalle Kuavlajärven länsipuoli – Pieni Tšerdekaisi – Hukkalahti Maattivuonon Punaisessalahdessa eli sisältäen myös Kalastajasaarennon luoteisosan ja Keskisaarennon suuremman osan (ilman edustan Heinäsaaria). Kaskama
Kaskama () on tunturi Petsamon piirissä Murmanskin alueen luoteisosassa Venäjällä. Se sijaitsee Paatsjoen itäpuolella Suomen Neuvostoliitolle luovuttaman entisen Petsamon kunnan länsiosassa. Tunturi on 351 metriä korkea. Tunturin länsipuolella on Kaskamajärvi, joka laskee tunturin pohjoispuolella olevaan Pitkäjärveen. Tunturin ja Kaskamajärven välistä kulkee entinen Jäämerentie. Petsamon luterilainen seurakunta
Luterilaista väestöä, pääasiassa suomalaisia, alkoi muuttaa Petsamon alueelle 1860-luvulla. Heitä arvioitiin 1880-luvulla olevan jo noin kolmesataa, eli noin kolmannes Petsamon asukasluvusta. Alueen luterilaisen väestön kirkollisesta elämästä huolehtivat 1800-luvun lopulla Inkerin luterilaiset papit ja jonkin verran myös Kuopion tuomiokapitulin lähettämät suomalaiset papit, mutta vakituista pappia alueella ei ollut. Petsamoon perustettiin 27. tammikuuta 1904 evankelis-luterilainen seurakunta, joka kuului Muurmannin evankelis-luterilaisen seurakunnan alaisuuteen aina siihen asti, kun Petsamo liitettiin Suomeen 1920. Petsamon rata
Nykyisin venäläiset ovat rakentaneet Petsamoon oman ratansa, joka haarautuu Murmanskin–Kolosjoen rautatieltä Luostarin asemalta. Petsamo
Valtioneuvosto määräsi perustettavaksi 60 hengen retkikunnan, jonka tehtävänä oli korjata, miehittää ja ylläpitää lennätinyhteys, mutta myös mahdollisuuksiensa mukaan puolustaa Jäämeren rannikolla asuvien etuja, mikäli komennuskunnan voimat siihen riittävät. Rahoitusta myönnettiin 162 000 markkaa 1. maaliskuuta 1920 saakka. 5. tammikuuta 1920 komennuskunnan johtajaksi määrättiin Lapin rajakomendantti, majuri Kurt Martti Wallenius. Wallenius totesi pääministeri Juho Vennolalle, ettei 60 miestä riitä miehittämään Petsamoa ja pyysi lisää joukkoja, koska valkoinen hallitus Pohjois-Venäjällä horjuu. Vennolan mukaan kenraalimajuri Oscar Enckell oli sanonut, ettei Lapissa ole mahdollista liikutella suurempaa joukkoa. Alivoimatilanteessa hyökkäyksen kohteeksi joutuneena sai Wallenius ohjeen pyytää lopettamaan hyökkäys ohjeiden saamiseksi ulkoasiainministeri Rudolf Holstilta samaan aikaan kun hyökkääjä voisi olla yhteydessä Moskovaan. Setumaa
Setumaa (; , setoksi "Setomaa") on kulttuuris-historiallinen alue Peipsijärven eteläpuolella. Se on setukaisten perinteinen asuinalue, joka on nykyisin jaettu Viron ja Venäjän kesken. Alueen historiallinen ja kulttuurinen keskus on ollut Petseri. Ristiniemen majakka
Ristiniemen majakka () on Venäjän Murmanskin alueen luoteisosassa Barentsinmeren rannalla, ennen sotia Suomeen kuuluneella Petsamon alueella sijaitseva majakka. Majakka sijaitsee Petsamonvuonon suun länsipuolella Nurmensätin saarennon itäpäässä, Etelämukan lahden rannalla, nykyisen Petsamon kunnan alueella. Alaluostari
Alaluostari oli kylä Suomen Neuvostoliitolle vuonna 1944 luovuttaman Petsamon kunnan pohjoisosassa. Kylä sijaitsi Petsamonjoen länsirannalla Petsamonjoen ja Näsykkäjoen yhtymäkohdan eteläpuolella. Alaluostarin pohjoispuolella Petsamonjoen rannalla sijaitsi yhden kilometrin päässä Näsykän kylä ja noin kolmen kilometrin päässä joen suulla Parkkina. Alaluostaria vastapäätä Petsamonjoen itärannalla kohosi Ristitunturi. Valtioneuvoston vuonna 1930 vahvistaman Petsamon uuden kyläjaon mukaan Alaluostari kuului Jokikylän kyläkuntaan. Suomi-neito
Suomi-neito voi myös tarkoittaa Suomen valtion rajoja, jotka kartalla muistuttavat naista käsivarsineen, päineen ja mekkoineen. ”Käsivarsia” oli kaksi vuosina 1921–1944, jolloin Petsamo kuului Suomeen. Nykyään on jäljellä vain läntinen käsivarsi, joka tunnetaan Käsivarren Lappina. Petonen
Petonen on asuinalue Kuopion taajama-alueen eteläosissa, 10–12 km:n etäisyydellä keskustasta. Petosen alue rajoittuu pohjoisessa Jynkkään ja Neulamäkeen, lännessä Kiviharjuun ja Hiltulanlahteen, etelässä Vanuvuoreen, Kallaveteen ja idässä Saaristokaupunkiin. Virallisesti Petoseen kuuluvat Pitkälahden, Litmasen ja Pirtin kaupunginosat, pois lukien Savolanniemi. Pettuselkä
Lammen pinta-ala on 7,9 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Se sijaitsee Koljonselän rannan tuntumassa niin sanotun Mustasaaren takana. Lammella ei ole kartan mukaan saaria, vaikka se on matala ja vesikasvillisuuden valtaama. Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä ja sen rannat ovat suora, joka rajautuu peltopalstoihin. Järven lähiympäristössä sijaitsee kolme maatilaa peltoineen ja jonkin verran haja-asutusta. Sen rantojen läheisyyteen on rakennettu kolme vapaa-ajan asuntoa. Mustasaaren alueella sijaitsee taidekeskus Purnu. Sinne tulee tiet yhdystieltä 14223, joka haarautuu yhdystieltä 3260. Petšoranmeri
Petšoranmeri () on merialue Venäjän Nenetsian rannikon ja Novaja Zemljan välillä Barentsinmeren kaakkoisosassa, jonka laajemman osameren osa se on. Piedsjärvi
Piedsjärvi () on Petsamonjoen vesistöön kuuluva järvi Nikkelin kunnassa Petsamon piirin eteläosassa Murmanskin alueella Venäjällä. Järvi sijaitsee Petsamonjoen vesistön latvaosassa. Piedsjärvi sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttaman entisen Petsamon kunnan eteläosassa. Santahamina
Santahamina () on saari ja Helsingin 51. kaupunginosa, joka sijaitsee Laajasalon eteläpuolella Itä-Helsingissä. Hevossalmen kääntösilta yhdistää Santahaminan mantereeseen. Matkaa Helsingin keskustasta Santahaminaan maanteitse on noin 12 kilometriä. Selkätunturi
Selkätunturi () on tunturi Petsamon piirissä Murmanskin alueen luoteisosassa Venäjällä. Tunturi sijaitsee lähellä Norjan rajaa Petsamon taajamasta luoteeseen. Selkätunturin länsipuolella on Pikku Näsykkäjärvi, eteläpuolella Näsykkäjärvi, idässä Saarijärvi ja pohjoispuolella Aittajärventunturi. Tunturin eteläosan korkein huippu on 292 metriä korkea ja pohjoisosan 291 metriä korkea. Selkätunturi sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttaman entisen Petsamon kunnan pohjoisosassa. Korzunovo
Korzunovo () on maalaiskunta ja sen keskustaajama Petsamon piirissä Murmanskin alueella. Kunta sijaitsee piirin itäosassa ja rajoittuu lounaassa Nikkelin, lännessä Zapoljarnyin ja pohjoisessa Petsamon kaupunkikuntaan sekä idässä Kuolan piiriin. Kunta sijaitsee Petsamonjoen varrella ja sen vesistöalueella. Kunnan asutuskeskukset ovat Murmanskin ja Nikkelin välisen maantien ja rautatien varrella. Petsamo
Petsamosta luovutettu alue oli kooltaan 370,21 neliökilometriä, josta 352,45 neliökilometriä oli maata ja 17,76 neliökilometriä sisävesiä. Petsamon rata
Ensimmäinen ehdotus rautatien rakentamiseksi Petsamon vuonolle tehtiin vuoden 1918 valtiopäivillä. Silloinen oppositio esitti vapaaherra R. A. Wreden johdolla vastaehdotuksena niin sanotun Aunuksen radan rakentamiselle (Matkaselkä–Vaaseni) radan rakentamista Rovaniemeltä joko Petsamoon tai Näätämön eli Neidemin kirkonkylään Norjan alueelle, noin 70 kilometriä Petsamosta länteen. Myös niin sanottuun Suuren Kulkulaitoskomitean ehdotukseen, joka luovutettiin 20. marraskuuta 1920, kuului esitys radasta Jäämeren rannikolle. Jo sitä ennen, kesällä 1918, Suomessa olleet saksalaissotilaat olivat suunnitelleet rautatien rakentamista Rovaniemeltä pohjoiseen. Kajaanin Runoviikko
Leino syntyi Paltamossa, mutta tapahtumaa vietetään Kajaanissa. Kajaanilaiset ja paltamolaiset kiistelevät, kumman kunnan perintöä Leino ja hänen runoutensa kantaa. Asia on mutkikas, koska Leinon syntyessä 1878 Paltaniemen kylä oli Paltamon kunnan kirkonkylä. Virallisesti Leino oli siis paltamolainen. Leinon syntymäkoti Hövelö sijaitsi pienen lahden pohjukassa Kajaanijoen Paltajärveksi kutsutun suvannon pohjoisrannalla Paltaniemen kylässä. Nykyään Paltamoksi kutsuttava kylä Kiehimäjoen suussa sijaitsee Oulujärven pohjoisrannalla ja Paltaniemi järven itärannalla. Järven yli matkaa on runsas peninkulma, mutta maitse järveä täytyy kiertää kylästä toiseen lähes 50 kilometriä Kajaanin keskustan kautta. Kajaaniin Paltaniemeltä on maitse vain 10 kilometriä, joten kylä liitettiin Kajaanin maalaiskuntaan 1954 ja kaupunkiin 1977. Paltamon Kiehimästä muodostui kunnan nykyinen kirkonkylä ja keskus. Hövelön vanha päärakennus purettiin sittemmin, mutta sen rekonstruktio rakennettiin 1978 Paltaniemen kirkon läheisyyteen Oulujärven rannalle. Näsykkä
Näsykkä oli kylä Petsamossa Suomen Neuvostoliitolle vuonna 1944 luovuttamalla alueella. Nykyisin Näsykän kylä on osa Petsamon kaupunkityyppistä taajamaa. Näsykän kylä sijaitsi Parkkinan kylän eli Petsamon kirkonkylän länsipuolella Näsykkäjoen suulla vähän ennen Petsamonjoen laskemista Petsamonvuonon perukkaan. Näsykän asutus liittyi läheisesti Parkkinan kylän asutukseen ja ne muodostivat yhtenäisen kyläalueen, ja kun Valtioneuvosto vuonna 1930 vahvisti Petsamon uuden kyläjaon, luettiin kirkonkylään kuuluviksi Parkkinan ja Näsykän kylät. Näsykän väestö oli pääasiassa karjalaista. Asukkaiden pääelinkeino oli kalastus, jonka lisäksi harjoitettiin karjanhoitoa. Kylässä oli muun muassa Petsamon talouskauppa ja kansakoulu. Näsykkäjoen varrella sijaitsi Petsamon luostarin munkkien tiilitehdas ja sähkölaitos. Kylän ja sen länsipuolella olevan Näsykkäjärven välissä on Parkkinatunturit. Jäämerentie kulki kylän läpi ja Näsykän kohdalta siitä erkani tie Petsamonjoen itäpuolelle Kaakkuriin ja Porovaaraan. Petsamo
Petsamon alueen asutus oli keskittynyt pääasiassa Paatsjokivarteen, Petsamonvuonon tienoille ja Kalastajasaarentoon. Paatsjokivarressa oli vähäistä asutusta pitkin matkaa, kuten Höyhenjärvellä ja Pitkälläjärvellä, mutta suurimman asutuskeskuksen muodosti Salmijärven kylä, (noin 30 taloa eli savua) eri tahoille suuntautuvien kulkureittien risteyksenä. Siitä pohjoiseen oli vähäinen Töllevin kylä ja Paatsjoen alajuoksulla Kolttakönkään kohdalla, missä raja leikkaa noin 4 km²:n laajuisen alueen, oli Kolttakönkään kylä (Boris Gleb), jossa oli kirkko, yhteisvirkatalo ja lukuisia kolttasaamelaisten mökkejä. Petsamo
Suomalaisten paikallisten viranomaisten mukaan Petsamon alueella oli vuonna 1921 yhteensä 1 423 asukasta, joista oli suomalaisia 577, karjalaisia 387, saamelaisia 221, ja loput 238 henkeä venäläisiä, norjalaisia, ruotsalaisia ja komeja. Lisäksi siellä oli rekisteröimättömiä kolttasaamelaisia 475 henkeä eli yhteensä 1 898 henkeä. Trifonajärvi
Trifonajärvi () on järvi Petsamonvuonon länsipuolella Petsamon kaupunkikunnassa Petsamon piirissä Murmanskin alueen luoteisosassa Venäjällä. Trifonajärvi laskee Trifonajokea myöten Petsamonvuonoon. Joen suulla Trifonajärven ja Petsamovuonon välissä on Trifonan kylä. Trifonajärvi sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle vuonna 1944 luovuttamalla alueella. Trifonajärven pinta on 17 metriä meren pinnan yläpuolella. Järven kaakkoisrantaa pitki kulkee tie Petsamon taajamasta Liinahamariin (Suomen aikana Jäämerentie). Trifonajärven pohjoispäästä alkoi Jäämeren rannalle Peuravuonoon johtava Peuralaakso. Järven itäpuolella on Tyyristunturi ja itäpuolella Trifonavaara. Norjan ja Venäjän raja
Norjan ja Venäjän raja kulkee Suomen rajalta Muotkavaaralta Jäämereen Norjan Finnmarkin läänin ja Venäjän Petsamon alueen välissä. Maarajan pituus on 196 kilometriä ja lisäksi Varanginvuonossa on 23 kilometriä merirajaa. Koska vuosina 1920–1944 Petsamo oli Suomella, tuolloin Venäjällä ja Norjalla ei ollut yhteistä rajaa ja nykyinen niiden raja oli osa Suomen ja Norjan rajaa. Setukaiset
Tärkeimpiä setukaiskeskuksia Virossa ovat Meremäe, Obinitsa ja Värska, Venäjän puolella Irboska () sekä Petserin luostari. Nykyisin setukaisia on noin 10 000–20 000, joista 3 000–6 000 asuu edelleen perinteisellä asuinalueellaan. Setumaan ulkopuolella setukaisia on erityisesti Võrussa ja Põlvassa sekä Tartossa ja Tallinnassa. Venäjän puolella Petserimaalla asuu vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 214 setukaista, josta suurin osa on vanhuksia. Setukaisten jälkeläisiä asuu myös Krasnojarskin alueella, jonne heitä muutti 1900-luvun alussa jopa yli 8 000 henkilöä. He ovat kuitenkin jo venäläistyneet. Petsamon taistelu
Pohjois-Suomen Ryhmän alaiseen Petsamon harjoituskeskukseen oli saapunut pohjoisimmasta Lapista syksyn 1939 ylimääräisten harjoitusten mukana joukkoja, jotka olivat tottuneet kylmyyteen ja vaikeakulkuiseen maastoon. Harjoituskeskuksen miehistö koostui Lapin Rajavartioston neljännestä komppaniasta (4./LR). Keskuksessa perustettiin 10. ja 11. erilliset komppaniat (10.Er.K ja 11.Er.K) sekä 5. erillinen patteri (5.Er.Ptri), joiden tehtävänä oli torjua vihollisen hyökkäykset viimeistään Yläluostarin tasalle. Suomalaisissa sotasuunnitelmissa oltiin valmiita luopumaan Petsamovuonon alueella olevista kylistä. Petsamo
Valtioneuvosto vahvisti 1930 Petsamon uuden kyläjaon, jossa kunta jaettiin 16 kyläkuntaan. Osaan näistä tuli kuulumaan useita "vanhoja" kyliä (suluissa): Petsamo-peli
Frans Nybergin laatima Petsamo Peli, tehty Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kivipainossa 1931.
Lautapeli jossa seikkaillaan Lapissa. Nähtävänä Rovaniemellä Arktikumin tiloissa 2017 Petsamo-näyttelyssä. Petsamo-yhtiö
Yhtiölle määritettiin uusi toimintalinja. Yhtiön tuli hoitaa Petsamon elintarvikehuolto ja avustaa alueen asukkaita heidän tuotteidensa myynnissä. Petsamo-yhtiö sitoutui pitämään alueella myymälöitä ja myymään tuotteet kauppa- ja teollisuusministeriön määräämin hinnoin. Myymälät perustettiin Salmijärvelle, Parkkinaan ja Kalastajasaarentoon. Myynnistä asukkaille yhtiö sai 10 prosentin, ulkopuolelle viennistä 5 prosentin osuuden. Norjaan vietiin petsamolaisilta ostettua hylkeenrasvaa ja turskaa. Yhtiö sai myös Valtion viljavaraston Petsamon varastot hoitaakseen. Porovaara
Porovaara oli kylä Suomen Neuvostoliitolle vuonna 1944 luovuttaman Petsamon kunnan itäsosassa. Kylä sijaitsi Petsamonvuonon itärannalla Kaakkurin kylän pohjoispuolella. Porovaaraa vastapäätä vuonon länsirannalla oli Trifonan kylä. Virallisesti Porovaara tuli kuulumaan valtioneuvoston vuonna 1930 hyväksymän Petsamon kyläjaon mukaan Vuonokylän kyläkuntaan. Nykyisin Porovaara on asumaton ja sen alue kuuluu Petsamon piirin Petsamon kaupunkikuntaan. Betlehem
Betlehem tai Beetlehem (hepreaksi בית לחם, "Bet Lehem", arabiaksi بيت لحم, "Bayt Lahm") on kaupunki Palestiinan Länsirannalla. Betlehem tunnetaan Uudessa testamentissa mainittuna Jeesuksen syntymäkaupunkina. Jeesuksen tarkka syntymäpaikka on perinteisesti yhdistetty luolaan, jonka päälle rakennettu Jeesuksen syntymäkirkko on peräisin nykymuodossaan 500-luvulla. Kaupungin talous perustuu nykyisin pitkälti matkailuun ja pyhiinvaeltajiin. Vuonna 2016 Betlehemissä oli arviolta 31 799 asukasta ja heistä noin 45 % kuului kaupungin lukuisiin eri kristillisiin kirkkokuntiin. Petsamo
Walleniuksen johtama komennuskunta lähti Rovaniemeltä 5.–7. tammikuuta 1920 hiihtämään 520 kilometrin matkaa Petsamoon. Talvitie päättyi 300 kilometrin päässä Ivalossa ja raja ylitettiin ilman ulkoasiainministeriön suoranaista lupaa 28. tammikuuta 1920. Petsamo tavoitettiin 10. helmikuuta 1920. Petsamoon pääsemiseen mennessä lisäjoukkoja oli tarjottu muun muassa huoltoon sen verran, että kirjavahvuus oli 156 miestä. 22. maaliskuuta 1920 neuvostovenäläiset nousivat maihin Trifonassa. Saman päivän iltapäivänä 480 sotilasta saapui Moskovan kylään, minkä seurauksena komennuskunta vetäytyi Salmijärvelle. Walleniuksen ehdotettua vetäytymistä Suomeen, käski Erichin hallituksen sotaministeri, Bruno Jalander, pysyä paikoillaan. 1. huhtikuuta ilmoitti ulkoasiainministeri Rudolf Holsti välirauhasta Suomen ja Neuvosto-Venäjän kesken. Kello 3 alkoi neuvostovenäläisten hyökkäys Salmijärvelle ja retkikunta vetäytyi tappioiden vähentämiseksi Suomen puolelle Virtaniemeen 4. huhtikuuta 1920. Pettenasco
Pettenasco on kunta Pohjois-Italiassa Novaran maakunnassa Piemonten alueella. Pettenascon naapurikunnat ovat Armeno, Miasino, Nonio, Omegna, Orta San Giulio ja Pella. Petsamo
Petsamon alueelta sodan seurauksena evakuoidut kolttasaamelaiset asutettiin sodan jälkeen suureksi osaksi Inarin kuntaan, Sevettijärven, Nellimin ja Näätämön kyliin. Petsamon rata
Rovaniemeltä Ounasjokivartta ja sitten Unarinjärven lähitse Sodankylään kulkeva suunta oli taas taloudellisesti paljon huonompi kuin Kemijärven suunta, sillä jälkimmäinen saisi vaikutuspiiriinsä Lapin kehityskykyisimmän itäosan jonka keskus Kemijärvi on. Neljäs, Kontiomäeltä Kemijärven kautta Petsamoon kulkeva suunta, jota myös oli esitetty, ei vertailussa tullut kysymykseen, koska sen eteläosaa oli pidettävä erillisenä ratana. Kornettijoki
Kornettijoki () on Paatsjoen vesistöön kuuluva joki Petsamon piirin Nikelin kunnassa Murmanskin alueella Venäjällä. Kornettijoki saa alkunsa Kornettivaaran länsipuolelta Saarilammista ja laskee Paatsjokeen Höyhenjärven eteläpuolella. Kornettijokeen yhtyy Saarilammien kohdalla Koijokk ja vähän ennen Paatsjokeen laskemista Seigijoki. Kornettijoki sijaitsee Suomeen vuosina 1920-1944 kuuluneen entisen Petsamon kunnan länsiosassa. Petsamo
Kuten muuallakin Fennoskandiassa, muodostaa tunturikoivu Petsamossa metsänrajan, sekä tuntureilla että pohjoisessa Jäämeren rannikolla. Koivumetsät vaihtuvat tunturipaljakaksi Petsamon tuntureilla jo 300 metrin korkeudessa merenpinnasta. Petsamon eteläosissa vastaava raja on 400–500 metrissä. Kalastajasaarennolla koivuja kasvaa paikoittain. Petsamo (Tampere)
Kaupunki vuokrasi 3. elokuuta 1920 Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:lle 47701 m²:n maa-alueen 172 asunnon rakentamiseen, josta 100 piti rakentaa heti ja 72 viiden vuoden kuluessa. Ensimmäiset 14 taloa valmistuivat nopeasti, ensimmäiset perheet muuttivat jo seuraavana syksynä. Nämä Omakadun talot suunnitteli arkkitehti H. Andersin. Myöhemmin, vuonna 1927 Harjukadun ja Omakadun varteen rakennetut 1-kerroksiset talot olivat arkkitehti B. Federleyn käsialaa. Ala-Akkajärvi
Ala-Akkajärvi () on Tuulomajoen vesistöön kuuluva järvi Petsamon piirin eteläosassa Murmanskin alueella Venäjällä. Ala-Akkajärven eteläpäähän laskee Ylä-Akkajärvi. Ala-Akkajärvi puolestaan laskee Akkajokeen, joka laskee edelleen Luttojokeen. Ala-Akkajärvi sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttaman entisen Petsamon kunnan eteläosassa. Järven pohjoispäässä sijaitsee Priretšnyi niminen kylä, jonne johtaa 51 kilometriä pitkä maantie Nikkelin eteläpuolelta. Petsamon rata
Jatkosodan aikana Pohjois-Suomessa rintamavastuun saaneille saksalaisjoukoille Petsamo oli merkittävä Murmanskiin suuntautuvan hyökkäyksen tukialueena ja ennen kaikkea Saksan sotatarviketuotannolle merkittävän Petsamon nikkelin vuoksi. Saksalaisjoukkojen komentaja Nikolaus von Falkenhorst esitti suomalaisille radan rakentamista heti jatkosodan alussa, 27. kesäkuuta 1941. Rata olisi seurannut professori Castrénin hylkäämää Ounasjokivarren linjausta Sodankylään ja sieltä edelleen Castrénin esittämää ratasuuntaa Petsamon Liinahamariin. Saksalaisten rata olisi ollut ainakin alkuvaiheessaan ainoastaan kapearaiteinen. Ensimmäinen rakennusvaihe kattoi radan Vuotsoon. Valmiin radan pääkäyttö olisi ollut Petsamon nikkelimalmin kuljetus ja saksalaisjoukkojen huolto. Käsivarsi (Suomi)
Vuosina 1920–1944 Suomeen kuulunutta Petsamoa nimitetään joskus Suomen itäiseksi käsivarreksi. Jatkosota
Kolojoen malmiota Petsamossa Saksa piti elintärkeänä sotateollisuudelleen ja Petsamoa välttämättömänä astinlautana hyökkäykselle Murmanskiin. Neuvostoliitto puolestaan ei talvisodan päätyttyä tuntenut mielenkiintoa Petsamon nikkelivarantoihin eikä Petsamoon sotilaallisena alueena. Kun Saksan viranomaiset suunnittelivat Skandinavian integroimista omaan talousalueeseensa, siihen laskettiin huhtikuusta 1940 lähtien mukaan myös Suomi, vaikka maa kuuluikin Neuvostoliiton etupiiriin. 
Nikkelikaivoksen tilanne muuttui jyrkästi heinäkuussa 1940 Suomen ja saksalaisen I.G. Farbenindustrien tekemän sopimuksen myötä. Neuvotteluja oli käyty keväästä alkaen, ja sopimuksessa Saksalle luvattiin 60 prosenttia tuotannosta. Saksalaiset neuvottelijat raportoivat Berliiniin malmion olevan yli miljardin RM:n arvoinen ja riittävän 20 vuodeksi kattamaan koko Suur-Saksan nikkelitarpeen. Loppuvuonna saksalaiset korottivat malmimääräarvion nelinkertaiseksi. Neuvostoliitto havahtui neuvottelujen alettua ja esitti jo kesäkuussa kaivoksen toimiluvan siirtämistä itselleen. Neuvostojoukot tehostivat vaatimusta ryhmittymällä rajalle, ja linnoittamalla Kalastajasaarennon. Englanti suhtautui Saksan kanssa käytäviin kaivosneuvotteluihin jyrkän kielteisesti ja pysäytteli Liinahamarin kauppalaivoja. Suomi neuvotteli kaikkien kanssa poliittisesti ahtaassa raossa. Suomalaiset neuvottelivat kireissä tunnelmissa Moskovassa seitsemän kertaa, helmikuuhun 1941 asti suostumatta venäläisten vaatimuksiin. Neuvostoliitto neuvotteli myös Saksan kanssa maaliskuuhun 1941, tuloksettomasti. Vastalauseeksi Neuvostoliitto lopetti vientinsä Suomeen. Pian 90 % ulkomaankaupasta hoidettiin Saksan kautta. Korzunovo
Keskustaajama Korzunovo sijaitsee noin 15 km Petsamon piirin piirikeskuksesta Petsamosta etelään. Kuntaan kuuluvat asutuskeskukset Lappi
Tarton rauhassa vuonna 1920 Suomeen liitettiin Petsamo, joka muodosti aluksi oman lääninsä. Vuonna 1938 perustettiin Lapin lääni, jonka osaksi Petsamo liitettiin. Suomen itsenäisyyden aikana Petsamo saatettiin joskus myös lukea osaksi Lapin historiallista maakuntaa. Pérama (Réthymno)
Pérama () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Mylopótamoksen kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Geropótamoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Mylopótamoksen kunnan Geropótamoksen kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 1 545 (vuonna 2011). Pérama on Mylopótamoksen kunnan kuntakeskus. Tšerdekaisi
Tšerdekaisi sijaitsi Suomeen kuuluneen Petsamon kunnan alueella kokonaan 1920-1940, lähellä silloista itärajaa. Moskovan rauhassa Petsamo menetti koillisosansa, sillä 1940 Suomen ja Neuvostoliiton raja siirtyi lounaisemmaksi kulkien virallisesti Moskovan välirauhansopimuksen solmimiseen 1944 saakka Tšerdekaisin tunturista luoteeseen sijaitsevan "Pienen Tšerdekaisin" (429 m) kautta. Petsamon vakoilujuttu
Petsamossa paikalliset asukkaat, Kalastajasaarennon suomalaiset kalastajat ja varsinaisen Petsamon alueen kolttasaamelaiset poromiehet liikkuivat Suomen ja Neuvostoliiton rajan yli suhteellisen vapaasti aina 1930-luvun puoliväliin saakka. Monilla petsamolaisilla oli myös sukulaisia rajan takana, joten yhteydenpito rajan yli oli luonnollista. Poliittisen tilanteen kiristyessä ja Petsamon alueen strategisen merkityksen kasvaessa 1930-luvulla Kolosjoen nikkelikaivoksen rakennustyömaan perustamisen jälkeen myös rajavalvontaa alueella kiristettiin. Myös Etsivä keskuspoliisi alkoi toimia alueella hyvin aktiivisesti, se palkkasi tiedonantajia ja levitti valvontansa alueen ihmisten jokapäiväisiin rutiineihin. Rajanylityksiä ryhdyttiin tulkitsemaan vakoiluun liittyviksi oli siihen aihetta tai ei. Petsamontunturit
Petsamontunturit () on laaja tunturialue Petsamonjoen ja Paatsjoen välisellä alueella Petsamon piirissä Murmanskin alueen luoteisosassa Venäjällä. Petsamontuntureiden korkein huippu on 631 metriä korkea "Kuorpukas" Petsamontunturit sijaitsevat Suomen Neuvostoliitolle luovuttaman entisen Petsamon kunnan keskiosassa. Trifonavaara
Trifonavaara (myös Trifonatunturi, , ) on tunturi Petsamonvuonon länsipuolella Petsamon kunnan länsiosassa Petsamon piirissä Murmanskin alueella Luoteis-Venäjällä. Tunturi sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttaman entisen Petsamon kunnan pohjoisosassa. Tunturin eteläpuolella sijaitsi Suomen aikana Trifonan kylä. Trifonavaara on 191 metriä korkea. Tunturin länsipuolella on Trifonajärvi. Petsofás
Petsofás () on vuori ja minolaisaikainen arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Vuoren korkeus on noin 215 metriä. Se sijaitsee Siteían kunnassa Lasíthin alueyksikössä saaren itäosassa lähellä Palaíkastron kylää.
Vuorella sijaitsi yksi merkittävimmistä tunnetuista minolaisista vuorenhuippupyhäköistä Gioúchtas- eli Juktasvuoren ohella. Se palveli Rousolákoksen pronssikautista asutusta nykyisen Palaíkastron lähellä. Huipulle rakennettiin kolmihuoneinen pyhäkkö MM III -kaudella eli noin 1700–1600 eaa., mutta paikka oli ollut kulttikäytössä jo kauan ennen tätä. Pyhäköstä on jäljellä noin 1,8 metriä korkea osa seinästä. Paikalta on tehty lukuisia votiiviesinelöytöjä. Paltamo
Paltamo (aiemmin ) on Suomen kunta, joka sijaitsee Kainuun maakunnan länsiosassa Oulujärven koillisrannalla. Kunnassa asuu ihmistä ja sen pinta-ala on  km², josta  km² on vesistöjä. Väestötiheys on asukasta/km². Paltamon naapurikunnat ovat Kajaani, Puolanka, Ristijärvi, Sotkamo ja Vaala. Petuhovo
Petuhovo () on kaupunki Kurganin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kurganin ja Petropavlovskin välisen rautatien varrella 178 kilometriä Kurganista kaakkoon. Kaupunki on Petuhovon piirin keskus. Asukkaita on 11 400 henkeä (vuonna 2009). Setumaa
Setumaan Venäjään kuuluva osa muodostaa Petserin piirikunnan, joka kuuluu Pihkovan alueeseen. Pentecost
Pentecost sijaitsee vajaat kaksisataa kilometriä Port Vilasta pohjoiseen. Tärkeä kieli on abma, joka on levinnyt saaren muiden alkuperäiskielten kustannuksellakin. Myös vanuatulaisten yhteistä kieltä bislamaa osataan. Saarella ei ole varsinaista pääkaupunkia, vaan asutus on keskittynyt pienempiin kyläyhteisöihin. Petsamo
Petsamon alue oli aikanaan osa Norjan ja Venäjän yhteishallintoaluetta, joka jaettiin maiden kesken vuonna 1826, jolloin Petsamo jäi Venäjän puolelle. Suomen suuriruhtinaskunnan raja määriteltiin kulkemaan sisämaahan, Kolmisoaivista Muotkavaaraan. Norja oli 1814–1905 unionisuhteessa Ruotsin kanssa. Norjalle edullisen rajan muodostumiseen, mm. Jarfjordin eli Rautavuonon, Näätämön sekä Paatsojoensuun saamiseen venäläiset kriitikot arvelivat olevan syynä sen, että Venäjän rajankäyntiä Ruotsi-Norjan kanssa hoitaneen venäläisen everstin, Galamin, epäiltiin saaneen norjalaisilta lahjuksina 2000 hopeataalaria ja 20 ketunnahkaa.