Kuinka suuria kiinanpunapuut ovat?
Kiinanpunapuu
Kiinanpunapuu on suurehko puu. Se kasvaa noin 45–50 metriä korkeaksi. Puun runko voi kasvaa rinnankorkeusläpimitaltaan noin 2,5 metriä leveäksi. Runko tavallisesti levenee tyveä kohti ja on vanhemmilla puilla usein lankkujuurinen. Latvus on nuorilla puilla kapean kartiomainen ja vanhemmilla puilla leveän kartiomainen tai pyöristynyt. Nuorten puiden kaarna on oranssin- tai punaisenruskeaa ja hilseilevää. Vanhemmilla puilla kaarna on punertavan ruskeaa tai harmahtavaa ja uurteista. Kiinanpunapuut
Kiinanpunapuut ovat suurehkoja puita. Nykyisin elävä kiinanpunapuu ("Metasequoia glyptostroboides") kasvaa noin 50 metriä korkeaksi. Esihistoriallinen laji "Metasequoia foxii" on mahdollisesti kasvanut suuremmaksi.
Tulppaanipuut
Tulppaanipuut ovat lauhkeiden sekametsien kesävihantia, järeärunkoisia ja isoja (35-40 m) puita. Korkeimmat USA:ssa tavatut yksilöt ovat kuitenkin jopa 70 metriä korkeita jättiläisiä. Niiden vuosikasvaimet ovat paksuhkoja ja kiiltäviä. Oksien silmut (1 cm) ovat litteitä, punaruskeita ja kaksisuomuisia. Tulppaanipuiden kaarna on harmaata ja halkeilevaa. Kiinanasteri
Kiinanasteri kasvaa 20–50 senttimetriä korkeaksi. Sen tyvilehdet ovat ruodilliset ja suurihampaiset, ylemmät lehdet ovat ruodittomat, suikeat ja ehyet. Kiinanasterin mykerö on 4–8 senttimetriä leveä. Mykerön keskiosan kehräkukat ovat väriltään keltaiset ja laitakukat voivat olla siniset, violetit, punaiset tai valkoiset. Joskus koko mykerössä on pelkkiä laitakukkia. Muurahaispuut
Muurahaispuilla on tunnusomainen hoikka, suora runko ja sateenvarjomaisesti oksien päihin levittäytyvät isot lehdet. Puut jäävät yleensä alle 18 m korkeiksi ja elävät noin 30 vuotta. Niiden puuaines on pehmeää ja huokoista. Kukat ovat hyvin pieniä ja kasvavat norkoissa. Hede- ja eminorkot muodostuvat eri kasveihin. Emikasvi voi tuottaa kerralla lähes miljoona siementä. Kuusipeura
Kuusipeura on valkohäntäpeuraa hieman pienempi, mutta kuitenkin metsäkaurista paljon suurempi. Täysikasvuisen uroksen säkäkorkeus on 85–90 cm ja ruumiin pituus 1,3–1,6 metriä. Eläimen häntä on 16–25 cm pitkä. Aikuinen kuusipeura voi painaa 100–120 kilogrammaa, mutta useimmiten paino jää alle sadan kilon. Punakuusi
Punakuusi kasvaa viileässä ja kosteassa ilmastossa aina 2 000 metrin korkeuteen asti. Se kestää hyvin varjostusta ja viihtyy korvissa, humuspeitteisillä kallioilla sekä tuoreissa, niukkaravinteisissa metsissä. Pippuriruutapuu
Kiinassa ja Itä-Aasiassa kasvava piikikäs pippuriruutapuu tekee ruosteenpunaisia pieniä marjoja, joiden sisällä on pieni musta siemen. Siemeniä ei yleensä käytetä, joten ne poistetaan myytävistä marjoista. Mausteen maku on sitruunainen, sen polte on melko terävä ja se aiheuttaa kielessä lievää tunnottomuutta. Paahtamalla maku pyöristyy huomattavasti. Mauste on suosittu muun muassa Sichuanin, Bhutanin, Tiibetin, Nepalin ja Japanin keittiöissä. Pippuriruutapuun marjoja myydään muun muassa nimillä "anispippuri", "kiinanpippuri", "japaninpippuri", "sichuaninpippuri" ja "fagara". Pitkospuut
Suomessa pitkospuupolkujen huollosta ja hallinnoinnista vastaa pääosin Metsähallituksen luontopalvelut. Näitä pitkospuupolkuja on yhteensä noin viisisataa kilometriä. Yleisimmin pitkospuut ovat yli seitsemäntuumaista (17,5 cm) tuppeensahattua mäntylankkua. Jonkin verran käytetään myös siperianlehtikuusta. kestopuun käyttäminen on yleistynyt, sillä puun kyllästysaineissa on tapahtunut kehitystä ekologisempaan suuntaan. Mäntypitkospuiden kestoikä on 10–15 vuotta, kun taas kestopuisten pitkosten ikä voi olla jopa kolminkertainen. Pitkospuita korvataan nykyisin joskus kustannussyistä sorastuksella. Pitkospuukilometrin rakentamisen hinta on noin 20 000 euroa, kun sorastaminen maksaa noin puolet tästä. Henrinlehtikuusi
Henrinlehtikuusi on kausivihanta havupuu, joka kasvaa keskimäärin 38 metriä korkeaksi. Rinnankorkeudelta täysikokoinen henrinlehtikuusi on halkaisijaltaan noin metrin. Muuten henrinlehtikuusi näyttää yleisesti ottaen kantalajiensa keskimääräiseltä välimuodolta. Neulaset ovat enemmän japaninlehtikuusen kaltaisia eli pidempiä ja sinertävämpiä kuin euroopanlehtikuusella. Emikävyt ovat 2,5–4 cm pitkiä eli lähes yhtä suuria kuin euroopanlehtikuusellakin, mutta käpysuomut muistuttavat ulkonäöltään enemmän japaninlehtikuusen käpysuomuja. Kiinanpunapuu
Kiinanpunapuu ("Metasequoia glyptostroboides") on havupuulaji sypressikasveihin (Cupressaceae) lukeutuvassa kiinanpunapuiden ("Metasequoia") suvussa. Se on sukunsa ainoa nykyisin elävä laji. Suku kuvattiin alun perin fossiileista, ja Kiinasta 1940-luvulla elävänä löydettyä kiinanpunapuuta on usein pidetty elävänä fossiilina. Kyyhkyspuu
Kyyhkyspuu on kotoisin Länsi-Kiinasta (Guizhou, Hubei, Hunan, Shaanxi, Sichuan, Yunnan), missä se kasvaa 1000-2200 metrin korkeudessa. Se on kadonnut osalta alkuperäistä esiintymisaluettaan, koska sitä kerätään koristekasviksi ja koska elinympäristöjä on tuhottu. Kiinan kasviston punaisessa kirjassa (1992) se on luokiteltu harvinaiseksi. Punapeippi
Punapeippi ("Lamium purpureum") on huulikukkaisiin kuuluva yksivuotinen, 10–30 senttimetrin korkuinen kasvi. Se on Suomessa muinaistulokaskasvi. Sillä on punertavat kukat. Englanniksi kasvin nimi on "purple dead nettle", eli "kuollut purppuranokkonen", koska sillä ei ole poltinkarvoja – eli se ei voi pistää. Kasvi on epämiellyttävän hajuinen. Punapeippi muistuttaa hyvin paljon liuskapeippiä ("Lamium hybridum") ja jossain määrin myös välipeippiä ("Lamium confertum") ja sepiväpeippiä ("Lamium amplexicaule"). Kiinankeihäskuusi
Kiinankeihäskuusi on kasvuympäristöstä riippuen puu tai pensas. Se voi kasvaa 50 metriä korkeaksi ja rungon rinnankorkeusläpimitaltaan kolme metriä leveäksi. Latvus on yleensä kartiomainen. Oksat haarautuvat yleensä säteittäin, ja ne ovat kärjistään riippuvia. Kiinankeihäskuuset ovat usein monirunkoisia, mutta voivat olla myös yksirunkoisia. Aprikoosi
Aprikoosi ("Prunus armeniaca") on pienehkö Kiinasta peräisin oleva puu ja sen hedelmä. Aprikoosipuu kasvaa yhdeksän metriä korkeaksi, ja sen lehvästö tulee kuusi metriä leveäksi. Metasequoia foxii
Metasequoia foxii on kiinanpunapuiden ("Metasequoia") sukuun kuuluva esihistoriallinen, fossiilista kuvattu havupuulaji sypressikasvien (Cupressaceae) heimossa. Se tunnetaan paleoseenikautisista jäänteistä Albertan provinssin alueelta Kanadasta. Sen jäänteet ovat paikallisesti erittäin yleisiä alueen paleoseenikautisissa fossiiliesiintymissä, ja lajin jäänteitä tunnetaan yli 10 000 kappaletta. Rahapuu
Rahapuun on tumman- tai harmaanvihreät lehdet ovat 30-90 mm pitkiä ja 18-40 mm leveitä, usein punertavia reunoistaan, soikeita, paksuja ja pinnaltaan vahamaisia. Ne kasvavat paksusta vihreästä tai vihreän ruskehtavasta varresta, jossa on vanhemmiten ruskeita poikkiraitoja. Lehdet varastoivat muiden mehikasvien tavoin vettä, minkä ansiosta rahapuu kestää hyvin kuivuutta. Rahapuut kasvavat hitaasti, mutta voivat suotuisissa olosuhteissa kasvaa 1-3 metrin korkuisiksi, huonekasveina ne harvoin yltävät metriä korkeammaksi. Alimmat lehdet kuivuvat ja putoavat pois puun kasvaessa. Kukkii vain harvoin ja vanhempana, ja huonekasvina ollessaan se edellyttää että kasvi on ollut talven viileässä (12–15 °C) ja kuivassa lepoajan. Kukkiessaan kasvattaa pienet valkoiset tai punertavanvalkoiset kukat. Kiinanloistofasaani
Kiinanloistofasaania tavataan lounaisesta Kiinasta ja Tiibetistä. Laji elää korkealla vuoristometsissä, tyypillisesti noin 2 800–4 900 metrin korkeudessa, ja paikoitellen puurajan yläpuolella alppiruusuja kasvavilla alueilla ja vuoristonummilla. Lajin kantaa uhkaa elinympäristöjen häviäminen laiduntamisen vuoksi, ravintokasvien, kuten "Fritillaria"-suvun lajien kerääminen perinteiseen kiinalaiseen lääkintään, pesien tuhoaminen ja laiton metsästys. Kiinanloistofasaanikannan kooksi arvioidaan 2 500–10 000 yksilöä. Punapuu
Punapuu ("Sequoia sempervirens") on sypressikasvien heimoon kuuluva havupuulaji. Se on suurikokoinen ainavihanta puu, joka voi kasvaa pitkälti yli sata metriä korkeaksi ja elää yli 2 000 vuotta vanhaksi. Lajia kasvaa ainoastaan suppealla alueella Pohjois-Amerikassa Yhdysvaltain länsirannikon Kalifornian ja Oregonin osavaltioissa. Punapuu on miljoonia vuosia vanhan punapuiden suvun ainoa nykyisin elävä edustaja. Sen lähimmät elävät sukulaislajit ovat mammuttipetäjä ja kiinanpunapuu. Punainen kääpiö
Punaisen kääpiön spektriluokka on M, lisämääre V. Punaisen kääpiön läpimitta on 10–50 % Auringon läpimitasta eli noin 140 000–695 000 kilometriä. Pieni punainen kääpiö on suunnilleen Jupiterin kokoinen. Viileytensä vuoksi punainen kääpiö säteilee runsaasti infrapunasäteilyä. Monissa punaisissa kääpiöissä tapahtuu voimakkaita purkauksia, flareja. Lisäksi on suuria tähdenpilkkuja. Punaiset kääpiöt ovat pitkäikäisiä, koska ne viileytensä takia polttavat vetyä hitaasti. Punaisia kääpiöitä kevyemmät tähdet ovat ruskeita kääpiöitä. Yhä kiistellään, missä määrin punaisilla kääpiöillä voisi olla elinkelpoisia planeettoja. Kiinankuusi
Kiinankuusi ("Picea asperata") on kuusien sukuun (n. 35 lajia) kuuluva ainavihanta puu. Kiinankuusella on tumman sinertävänvihreät neulaset, jotka muistuttavat hopeakuusen neulasia. Hopeakuusella on oksanhaarojen kärkisilmut lyhyempiä, ja kävyt pienempiä ja pehmeäsuomuisia, mutta kiinankuusella kärkisilmut ovat jopa 12 mm ja käpysuomut kovia.
Puu voi kasvaa yli 15 metriä korkeaksi ja kuori on tummanpunertavanharmaa. Alemmat haarat ovat pitkät ja alaspäin kaartuvat, ja ylemmät voivat kaareutua ylöspäin. Laji on kotoisin Etelä-Kiinan vuorilta. Se menestyy ainakin Etelä-Suomessa hyvin. Kiinanrunkojäärä
Puun kuoren alle munitut munat ovat 5 mm:n pituisia, vaaleita ja pitkulaisia. Toukat ovat väriltään vaaleita ja kasvavat 4,5 cm:n pituisiksi. Toukat koteloituvat puun sisälle. Mangostani
Mangostani eli punamangostani ("Garcinia mangostana") on Kaakkois-Aasiassa kasvava ainavihanta puu, jonka hedelmä on syötävä.
Mangostanipuu kasvaa 6–25 metriä korkeaksi. Sen kaarna on tummanruskea, lähes musta, ja hilseilee tihkuen kellertävää maitiaisnestettä. Nahkeat, soikeat tummanvihreät lehdet kasvavat vuoroittain. Niistä tulee 10 cm pitkiä. Uudet lehdet ovat punertavia. Mehevät kukat ovat noin 5 cm leveitä ja oranssinsävyisiä. Idänkuusi
Idänkuusi voi kasvaa 30-45 metriä korkeaksi. Sen tummanvihreät neulaset ovat lyhyemmät kuin muilla kuusilla, noin 6-8 mm. Idänkuusi muistuttaa suuresti metsäkuusta. Punakatara
Punakatara on ikivihreä varpu tai pieni pensas, joka voi kasvaa metrin korkuiseksi. Kiiltävät, melko jäykät lehdet sijaitsevat pareittain molemmin puolin vartta ja ovat 5–8 cm pitkiä. Torvimaisessa kukassa on viisi terälehteä ja se on tyypillisesti läpimitaltaan neljä senttimetriä. Kukan väri on tavallisesti vaaleanpunainen, mutta myös valko-, puna- ja purppurakukkaisia lajikkeita viljellään. Kiinanjänis
Kiinanjänis ("Lepus sinensis") on pienikokoinen jänislaji, joka painaa aikuisena 1,2-2 kg. Sen selkäpuoli ja rinta ovat kastanjanruskeat, häntä ruskea ja vatsapuoli vaaleampi. Korvien kärjissä on kolmiomaiset kuviot. Karva on lyhyttä, suoraa ja melko karkeaa. Kiinapuut
Kiinapuut kasvavat luonnonvaraisina Andien Amazonin sademetsän puoleisilla rinteillä lähellä päiväntasaajaa 1 500–3 000 metrin korkeudessa. Niitä viljellään monissa trooppisissa maissa lääketeollisuuden raaka-aineiksi. Punasiipimuura
Kooltaan punasiipimuura on noin 11–12 cm. Koiras on selästään väriltään musta ja harmaa. Päälaki ja silmäkulmajuovat ovat mustat, muuten pää on väritykseltään harmaa. Kurkku on valkoinen. Siipien kupeet ovat mustat ja niissä on valkoinen leveähkö pystyraita. Siivenkärjet ovat punaruskeat. Pyrstö on musta ja linnun ollessa lennossa näkyvät sulkien valkeat kärjet. Rinta ja vatsa ovat vaalean kellertävät. Naaras muistuttaa koirasta, mutta päälaki on punaruskea ja selkä oliivinruskea. Teepensas
Maailman vanhimpana, teepuiden kuninkaaksi kutsuttuna teepuuna pidetään yhä kasvavaa, jo yli 2 700-vuotiasta villiä, viljeltävän teepensaan kanssa samaan teekasvien heimoon ("Theaceae") kuuluvaa 25,6 metriä korkeaa lähisukulaispuun ("Camellia taliensis") yksilöä Kiinan eteläisen Yunnanin maakunnan Pu’erin perfektuuritason kaupungin Ailao-vuorella (Ailao Shan), noin 2 450 metrin korkeudella. Tulppaanipuut
Lännentulppaanipuu ("Liriodenron tulipifera") on Keski-Euroopassa suosittu koristepuu. Kiinantulppaanipuun ("Liriodendron chinense") lehdet puhkeavat kuparinsävyisinä ja ovat yleensä syvempiliuskaisia ja vaaleampia kuin amerikkalaisella tulppaanipuulla. 
Suomessa tulppaanipuu on menestynyt vain pensasmaisena aivan etelässä suojaisilla paikoilla hyvän talvisuojauksen turvin. Punakuusi
Punakuusi on pitkäikäinen puu, joka alkaa tuottaa siementä 15–20 vuoden iässä ja elää usein yli 350 vuoden ikäiseksi. Se kasvaa keskimäärin 18–23 metriä korkeaksi ja rinnankorkeusläpimitaltaan 30–61 senttimetriä paksuksi. Suurin elossa oleva punakuusi on 33,5 metriä korkea ja 133 senttimetriä paksu ja kasvaa Great Smoky Mountainsin kansallispuistossa Pohjois-Carolinassa. Puuma
Puuma (tieteellinen nimi vuodesta 1993 "Puma concolor", sitä ennen "Felis concolor") on Amerikassa elävä kissaeläin. Sen levinneisyysalueeseen kuuluu periaatteessa koko Keski- ja Etelä-Amerikka lukuun ottamatta niitä melko laajoja alueita, joilta ihminen on sen hävittänyt. Pohjois-Amerikassa sitä esiintyy Kalliovuorten alueella Yukonin territorion etelärajoille saakka, sekä Floridassa, jossa elää erillisenä populaationa uhanalainen floridanpuuma. Puumasta on suomeksi käytetty myös nimityksiä kuguaari (englannin sanasta "cougar"), vuorileijona ("mountain lion"), amerikanleijona, puuleijona ja hopealeijona, mutta nykykielessä puuma on vakiintunut lajin lähes yksinomaiseksi nimeksi. 
Kylmillä seuduilla puuma saattaa kasvaa jopa yli 120 kilogramman painoiseksi, mutta vastaavasti trooppisilla seuduilla se saattaa hyvinkin olla alle 50 kilogramman painoinen. Puuman vartalo on noin 150–200 cm:n pituinen; lisäksi sen häntä on noin 80 cm. Säkäkorkeus on noin 60–100 cm. Turkin väri vaihtelee harmaasta yleisempään punertavaan vaaleanruskeaan. Puuman kasvoissa ja vatsassa on harmaita tai beigejä merkkejä. Kiinanpunapuu
Suvun tieteellinen nimi "Metasequoia" on muodostettu lähisukuisten punapuiden tieteellisestä nimestä "Sequoia" sekä kreikan kielen etuliitteestä "meta". Tieteellinen lajinimi "glyptostroboides" viittaa deltasypresseihin ("Glyptostrobus"), joita laji ulkoisesti muistuttaa suuresti. Punainen metsä
Punainen metsä (, ) on noin neljän neliökilometrin laajuinen metsäalue lähellä Tšernobylin ydinvoimalaa. Vuonna 1986 sattuneen Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden laskeuma osui vahvimmin juuri tähän alueeseen, jolloin siellä kasvanut mäntymetsä kuoli pystyyn ja kellastui, eli toisin sanoen metsä muuttui punaiseksi. Saastunut puusto raivattiin ja osittain haudattiin maahan. Nykyään uusi luonto kukoistaa alueella, vaikka se on edelleen yksi Tšernobylin saastuneimmista alueista. Lännenmansikkapuu
Lännenmansikkapuu eli mansikkapuu ("Arbutus unedo") on kanervakasvien heimoon kuuluva ikivihreä pensas- tai puumainen kasvi, jota esiintyy pääasiassa Välimeren alueella ja Länsi-Euroopassa. Se kasvaa 5–10 metriä korkeaksi, joskus jopa 15-metriseksi, ja sen rungon läpimitta on noin 80 senttimetriä. Lännenmansikkapuun lehdet ovat tummanvihreitä, sahalaitaisia ja silopintaisia, pituudeltaan 5–10 ja leveydeltään 2–3 senttimetriä. Kellomaiset kukat ovat väritykseltään valkoisia ja läpimitaltaan 4–6 millimetriä. Kalifornianmansikkapuu
Kalifornianmansikkapuu kasvaa usein metsissä suurempien puiden muodostaman latvuskerroksen alla. Yleisiä valtapuulajeja näissä metsissä ovat douglaskuusi ("Pseudotsuga menziesii"), lännenhemlokki ("Tsuga heterophylla"), lawsoninsypressi ("Chamaecyparis lawsoniana"), punapuu ("Sequoia sempervirens") ja keltamänty ("Pinus ponderosa"). Kalifornianmansikkapuu viihtyy paremmin varjossa tai puolivarjossa kuin auringossa nuorena, mutta vanhemmiten tarvitsee enemmän valoa. Mansikkapuut
Mansikkapuut ovat yleensä pieniä tai keskikokoisia puita tai pensaita, yleensä enintään 20 metriä korkeita. Kaikki lajit ovat ainavihantia. Oksat ovat yleensä ylöspäinsuuntautuneet. Nuoret versot ovat karvojen peittämiä. Kaarna on yleensä ohut ja levyinä hilseilevä. Lehdet ovat yksinkertaiset ja soikeat, laidoiltaan ehyet tai hammaslaitaiset. Silmut ovat soikeita, teräväkärkisiä ja väritykseltään punaisia. Sypressikasvit
Alaheimossa Sequoioideae on kolme nykyisin elävää sukua. Lajeja esiintyy luontaisena pohjoisella pallonpuoliskolla. Alaheimon kasvit ovat puita. Lehdet ovat asettuneet yleensä vastakkaisesti kiinanpunapuilla ja kierteisesti muilla suvuilla. Käpysuomuissa on 2–12 siemenaihetta. Sirkkalehtiä on 2–5. Kiinanpunapuut ovat kesävihantia, muut suvut ainavihantia. Kiinanlehtikuusi
Kiinanlehtikuusi ("Larix potaninii") on lehtikuusiin kuuluva puulaji. Sitä tavataan Kiinassa ja Nepalissa. Kiinanpunapuu
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto (IUCN) on määritellyt uhanalaisuusluokituksessaan kiinanpunapuun erittäin uhanalaiseksi lajiksi. Kiinanpunapuun luontainen levinneisyysalue on pitkään ollut hyvin suppea ja pirstoutunut. Suuria puuyksilöitä laskettiin olevan luonnossa 2000-luvun alussa 5 393 kappaletta. Lajin luonnonkannan uskotaan suurikokoisten puiden suojelusta huolimatta edelleen heikkenevän, sillä lajin elinympäristön tuhoutuminen jatkuu, eikä puiden ole havaittu onnistuneesti lisääntyvän luonnossa. Kiinanpunapuu
Lehdet ovat litteitä ja muodoltaan tasasoukkia. Vanhempien puiden lehdet ovat tavallisesti 0,8–1,5 senttimetriä pitkiä ja 1,2–2 millimetriä leveitä. Nuorten puiden lehdet ovat pidempiä, usein 24–32 millimetriä pitkiä ja joskus jopa 64 millimetriä pitkiä. Lehtilavan kärki on usein tylppä, mutta latvaversojen lehdissä terävä. Lehdissä on keskisuoni, joka on lehden yläpinnalla painautunut ja alapinnalla kohonnut. Ilmaraot sijaitsevat lehden alapinnalla. Lehdet kasvavat tavallisesti 2–5 millimetrin etäisyydellä toisistaan 45–60 asteen kulmassa verson rankaan. Kiinanpunapuu on kesävihanta ja pudottaa lehtensä ja karisevat kasvuversonsa talveksi. Lehtien syysväritys vaihtelee oranssista punaiseen. Kiinanpunapuut
Suuret oksat haarautuvat rungosta epäsäännöllisesti. Versot ovat monimuotoisia. Osa versoista on pysyviä ja osa karisevia. Versoja ei kuitenkaan voida yksiselitteisesti jakaa pitkäversoihin ja lyhytversoihin, kuten monilla muilla havupuilla, vaikka näitä termejä joskus käytetäänkin. Versot ovat yleensä asettuneet vastakkaisesti tai lähes vastakkaisesti. Kiinanpunapuut ovat kausivihantia ja karistavat kasvukauden lopulla kaikki lehtensä ja lateraaliset kasvuversonsa kokonaisina lehtineen. Kiinanpunapuu
Kiinanpunapuuta käytetään laajalti koristepuuna maailman lauhkean vyöhykkeen alueilla. Se on erityisen suosittu Kiinassa, jossa istutetaan vuosittain useita miljoonia kiinanpunapuita. Lajia käytetään lähinnä Kiinassa myös uudelleenmetsityksessä. Kiinanpunapuuta pidetään kasvupaikkansa suhteen liian vaativana ja sen puuainesta liian hauraana, että lajin puuta voisi kaupallisesti hyödyntää. Kiinankeihäskuusi
Kiinankeihäskuusi ("Cunninghamia lanceolata") on havupuulaji sypressikasvien ("Cupressaceae") heimon keihäskuusten ("Cunninghamia") suvussa. Laji kasvaa luonnonvaraisena itäisen ja kaakkoisen Aasian vuoristometsissä. Kiinankeihäskuuseen luokitellaan usein kuuluvaksi kaksi muunnosta ja lajia pidetään usein keihäskuusten suvun ja siten koko alaheimon "Cunninghamhioideae" ainoana nykyisin elävänä lajina. Eräät kasvitieteilijät luokittelevat kuitenkin lajin muunnoksen "Cunninghamia lanceolata" var. "konishii" omaksi lajikseen taiwaninkeihäskuusi ("Cunninghamia konishii"). Puna-ara
Puna-ara on noin 81–96 cm pitkä, josta pyrstön osuus on vähintään puolet. Keskimäärin puna-ara on noin kilogramman painoinen. Perusväriltään se on kirkkaan punainen ja sen höyhenpukua koristavat sininen, vihreä ja keltainen väri. Eräs yksilö on elänyt vankeudessa 33-vuotiaaksi. Kiinanpunapuut
Lehdet ovat ruodittomia ja muodoltaan yleensä litteän tasasoukkia. Lehdissä on keskisuoni, joka on tavallisesti lehden yläpinnalla sisäänpäin painautunut ja alapinnalla ulospäin kohonnut. Ilmaraot muodostavat juovia lähinnä lehtien alapinnoille. Lehdet ovat yleensä asettuneet vastakkain ristikkäisesti ja kääntyneet kaksirivisesti. Latvaversoissa lehdet ovat asettuneet kierteisesti. Kaunopunahattu
Kaunopunahattu kasvaa 30–100 cm korkeaksi ja kukkii luontaisilla kasvupaikoillaan touko–kesäkuussa mutta Suomessa vasta elo–syyskuussa. Kasvin varsi on karhea ja ohuen nukan peitossa, ja sillä on sitkeä juurakko ja soikeat, vuorottaiset lehdet. Mykerön laitakukat ovat purppuranpunaiset, joillakin lajikkeilla myös valkoiset tai vaaleanpunaiset, ja kehräkukat muodostavat ruskeanpunaisen kartion, johon siemenet kypsyvät. Kiinanpunapuu
Kiinanpunapuu oli tieteelle tuntematon ennen 1940-lukua, mutta se tunnettiin elinalueellaan paikallisesti. Laji sai tieteellistä huomiota ensimmäisen kerran, kun Nanjingin yliopiston professori huomasi yhden puun Modaoqin kylässä Sichuanissa vuonna 1941. Lajista kerättiin näytteitä ensimmäisen kerran vasta vuonna 1944. Aluksi näytteiden luultiin edustavan mahdollisesti uutta deltasypressilajia ("Glyptostrobus"), mutta vuonna 1945 lajin todettiin edustavan jotakin ennestään Kiinan luonnosta tuntematonta sukua. Vuonna 1946 lähtetettiin retkikunta keräämään lisää näytteitä. Samana vuonna laji tunnistettiin kuuluvaksi aiemmin vain fossiileista tunnettuun kiinanpunapuiden sukuun "Metasequoia". Hyperion (puu)
Hyperion on Redwoodin kansallispuistossa Pohjois-Kaliforniassa kasvava punapuu ("Sequoia sempervirens"), joka on mitattu maailman korkeimmaksi elossa olevaksi puuksi. Tutkijat Chris Atkins ja Michael Taylor löysivät sen vuonna 2006. Siihen mennessä puun poikkeuksellista kokoa ei ollut huomattu, vaan puu oli onnistunut piilottelemaan metsän kätköissä. Hyperion on 115,55 metriä korkea. Puu ei ole tilavuudeltaan maailman suurin. Tilavuudeltaan suurimman puun titteliä pitää hallussaan 83,8-metrinen mammuttipetäjä "Kenraali Sherman". Kiinan ympäristöpolitiikka
Kiinan lössiylänkö on hyvin altis eroosiolle. Kiinan lössiylänkö muodostui 2,4-1,7 miljoonaa vuotta sitten suurien jäätiköiden liikkeestä ja tuulista. Keskipaksuus on 150 metriä. Alue on Ranskan kokoinen seuraavien provinssien alueella: Gansu, Ningxia ja Shanxi (osia Qinghai, Sisä-Mongolia, Henan). Kiina aloitti vuonna 1997 Herculean –puunistutuskampanjan. Armeija istuttaa miljoonia puuntaimia joka kevät aavikoitumisen ja eroosion estämiseksi. Sypressikasvit
Alaheimon lajit elävät vaihtelevissa elinympäristöissä. Kiinanpunapuu on sopeutunut kosteaan elinympäristöön ja voi kasvaa matalan veden peittämällä maalla. Punapuu ("Sequoia sempervirens") kasvaa kosteissa rannikkometsissä. Mammuttipetäjä kasvaa kuivissa vuoristometsissä ja on sopeutunut toistuviin metsäpaloihin.Alaheimossa Taxodioideae on kolme nykyisin elävää sukua. Lajeja esiintyy luontaisena pohjoisella pallonpuoliskolla. Alaheimon kasvit ovat puita. Lehdet ovat asettuneet kierteisesti. Sugit ovat ainavihantia, muiden sukujen lajit yleensä kausivihantia. Siemenaiheet ovat pystyjä. Sirkkalehtien lukumäärä vaihtelee. Niitä voi olla jopa yhdeksän. Punaleppä
Punaleppä ("Alnus rubra") eli oregoninleppä on Pohjois-Amerikan länsirannikolta kotoisin oleva keskikokoinen, kesävihanta puu, joka kuuluu leppien sukuun ja koivukasvien heimoon. Se on suurin leppälaji Meksikon pohjoispuolisessa osassa Amerikkaa ja Pohjois-Amerikan luoteisrannikon kaupallisesti tärkein lehtipuu. Sen erottaa muista leppälajeista reunoiltaan rullalle kääntyneistä lehdistä. Siperianlehtikuusi
Siperianlehtikuusi on eniten viljelty vierasperäinen puulaji Suomessa (noin 20 000 hehtaaria). Sitä kasvatetaan sekä metsä- että koristepuuna. Vanhimmat nyky-Suomen alueella olevat siperianlehtikuusikot ovat peräisin 1840-luvulta (Kitee ja Fiskars). Suomen suurimpiin kuuluva siperianlehtikuusi kasvoi Punkaharjulla: sen läpimitta 71-vuotiaana oli 61 cm ja korkeus 40,5 m. Punakuusi
Punakuusella on lähelle maanpintaa levittäytyvä juuristo, kapean kartiomainen latvus ja siirottavat haarat, jotka ympäröivät runkoa säännöllisinä kiehkuroina. Runkoa peittää karhea, hilseilevä, harmaan- tai punertavanruskea kaarna. Kuluvan kesän kasvainranka on paksuhko, kellanruskea ja kalju tai karvainen. Kärkisilmut ovat punertavanruskeat, pistäväkärkiset ja läpimitaltaan 5–8 millimetriä. Lehdet ovat kiiltäviä, kellan- tai tummanvihreitä, taipuisia neulasia. Yksittäinen neulanen on 8–25 millimetriä pitkä, teräväkärkinen, läpileikkaukseltaan neliskulmainen ja kauttaaltaan ilmarakojen peittämä. Kiniinipuu
Kiniinipuu on monivuotinen ikivihreä puu, yleensä 4-10 m korkea, mutta voi kasvaa parhaimmillaan jopa 30 m korkeaksi. Sen kuori on sileä ja ruskea, pitkulaiset lehdet yläpinnalta vaaleanvihreät, alapinnalta lehtisuonten kohdalta valkoisen nukan peitossa. Eebenpuu
Useimmat eebenpuulajit ovat pienehköjä ja ne saavuttavat yleensä noin 15 metrin korkeuden ja 40–50 cm läpimitan. Joillakin lajeilla rungon suorahko oksaton osa voi olla 20–25 m pitkä. Joskus kerrotaan tavatun jopa 30 metrin korkuisia ja 100 cm paksuisia puita. Eebenin pintapuun ja sydänpuun erottaa selvästi toisistaan. Kuuset
Kuuset ovat keskisuuria tai suuria ainavihantia yksikotisia puita, jotka kasvavat yleensä 20–60 metriä korkeaksi. Sitkankuusi ("Picea sitchensis") voi kuitenkin kasvaa yli 90-metriseksi. Latvaverso on pysty, ja latvus on kartiomainen. Oksat muodostavat runkoon säännöllisin välein lähes säteittäisiä kiehkuroita. Myös kiehkuroiden välillä kasvaa yksittäisiä oksia. Kaarna hilseilee yleensä ohuina suomumaisina levyinä. Kiinanloistofasaani
Kiinanloistofasaani on suurehko kanalintu ja voi saavuttaa 75–80cm pituuden. Lajilla esiintyy sukupuolidimorfiaa ja koiras on huomattavasti värikkäämpi kuin naaras. Kiinanloistofasaanin selkä, siivet ja pyrstö ovat väriltään kiiltävän sinivioletit. Pää on vihreä ja päässä on violetti harja. Naama on osittain höyhenistä paljas ja väriltään sininen. Kaula ja niska ovat väriltään pronssinväriset. Kiinanloistofasaanikoiraan rinta ja vatsa ovat kiiltävän mustat. Kiinanloistofasaaninaaras on väritykseltään vaatimattomampi ja suurimmaksi osaksi ruskeankirjava ja selkä on valkoinen. Tee
Raaka-aineena käytetyt teelehdet vaikuttavat paljon pu’er-kakun aromikkuuteen. Perinteiseen, jälkikypsytettävään raakapu’eriin saatetaan käyttää hyvin vanhojen Assamica-muunnoksen teepensaiden ja niiden villien lähilajien, kuten "Camellia taliensis"- teepuun lehtiä. Kypsytetyn pu’erin raaka-aineena käytetään sen sijaan yleensä teeviljelmien teepensaiden lehtiä. Pu’er kakkusten koko vaihtelee muutamasta grammasta jopa viiteen kiloon. Tyypilliset tuocha-kakut ovat kooltaan 100, 250 tai 500 g. Kiinalaiset kutsuvat luokituksessaan pu’er-teetä mustaksi teeksi (erotukseksi meillä tavallisesta hapetetusta punaisesta teestä) ja pitävät sitä vihreää teetä terveellisempänä. Valmis pu’er-teejuoma on usein tummanpunaista. Kiinanpunapuut
Nykyisin elävä kiinanpunapuu kasvaa luontaisena vain suppealla alueella Kiinassa. Lajia kasvatetaan kuitenkin nykyään koristepuuna laajalti maailmalla. Sitä käytetään myös metsityspuuna varsinkin Kiinassa. Punakoivu
Punakoivu ("Betula pubescens" f. "rubra") on hieskoivun mutatoitunut erikoismuoto. Ensimmäisen punalehtisen koivun löysi Pohjois-Pohjanmaan Ylikiimingin Vepsänkylästä 1970-luvulla paikallinen biologiopiskelija. Punalehtinen koivu ei lisäänny luonnollisesti. Sen solukkoviljelmät on aloitettu Oulun yliopiston kasvitieteellisessä puutarhassa. Sitä on myytävänä taimitarhoissa. Keisaripuu
Keisaripuu on erittäin nopeakasvuinen, keskikokoinen, 10–15 metriä korkea vankkaoksainen ja leveälatvuksinen puu. Sen runko on harmahtavan ruskea ja lehdet herttamaisia, pitkä- ja teräväkärkisiä. Joissakin lehdissä voi olla kolmesta viiteen liuskaa. Kiina
Kiinan kaksi suurta metsäaluetta ovat Mantsuria pohjoisessa ja Lounais-Kiinan subtrooppiset metsät. Pohjoisessa kasvavat koreansembra ja lehtikuuset, sekä koivut, saarnet, poppelit, vaahterat ja lehmukset. Etelän lajeja ovat "Picea asperata", "Pinus yunnanensis", tiikki, santeli, kamferi sekä neidonhiuspuu. Kyyhkyspuu
Kyyhkyspuu on keskikokoinen, pyramidin muotoinen puu. Se kasvaa 7–20 metriä korkeaksi ja 7–12 m leveäksi. Sen lehdet ovat sydämenmuotoiset, 5–15 cm pitkät ja kasvavat vuorottain. Oksat kasvavat vaakasuoraan. Puu kukkii ensimmäisen kerran vasta 15–20 -vuotiaana, eikä sen jälkeenkään tuota kukkia joka vuosi. Kukinnon keskusta on viininpunainen, sitä ympäröivät vaaleanvihreät terälehdet ja uloimpana ovat kaksi valkoista suojuslehteä, jotka liikkuvat tuulessa näyttäen lintuparvelta tai kuivumassa olevilta nenäliinoilta. Kukinnosta kehittyy vihreä hedelmä joka kypsyy punaruskeaksi pähkinäksi. Siemen itää vasta kun se on kokenut kaksi pakkastalvea. Kokapensas
Kokapensas on pensas tai pieni puu, joka kasvaa korkealla vuoristossa puskamaisesti 180–240 cm:n mittaiseksi. Oksat ovat suoria. Kasvin tunnistaa suurista, soikeista ja tummanvihreistä lehdistä. Kukat ovat kellertävänvalkoisia ja kasvavat ryhmissä pienten varsien päässä. Kukkimisen jälkeen pensas tuottaa pieniä punaisia marjoja. Taiwania cryptomerioides
Taiwania cryptomerioides on havupuulaji sypressikasvien ("Cupressaceae") heimossa. Se on erittäin suurikokoinen, jopa yli 70 metrin korkuiseksi kasvava ainavihanta havupuu. Laji kasvaa luonnonvaraisena Taiwanin, Etelä-Kiinan, Pohjois-Vietnamin ja Pohjois-Myanmarin vuoristometsissä. Suurena, suorarunkoisena puuna laji on pitkään ollut arvostettu puuteollisuudessa. Nykyisin se luokitellaan pitkään jatkuneen laajamittaisen hakkuun vuoksi vaarantuneeksi. Kiinanpunapuu
Lajin luontaisella elinalueella Kiinassa siitä on perinteisesti käytetty nimistystä 水杉 ("shuǐ shān", suom. vesipihta). Maailmalla lajista käytetään tavallisesti englanniksi nimitystä "Dawn Redwood" (suom. aamunkoiton punapuu). Pionit
Pionit ("Paeonia") on pionikasvien ("Paeoniaceae") heimon ainoa suku. Lajeja esiintyy luonnonvaraisena Aasiassa, Etelä-Euroopassa ja Pohjois-Amerikan länsiosissa. Useimmat lajit ovat monivuotisia ja ruohovartisia kasveja, pituudeltaan 0,5–1,5 metriä, mutta jotkin lajit ovat puuvartisia, 2–3 metriä korkeaksi kasvavia pensaita. Kukat ovat suuria ja tuoksuvia, väri vaihtelee punaisista valkoisiin ja keltaisiin. Keltaiset lajikkeet ovat hybrideitä, paitsi kiinanpionien Huang Jin Lun -lajike. Kuuset
Kuusia esiintyy luontaisina laajalti pohjoisen pallonpuoliskon kylmällä ja lauhkealla vyöhykkeellä Pohjois-Amerikassa Alaskasta Newfoundlandiin sekä Euraasiassa Pohjoismaista ja Alpeilta Venäjän Kaukoitään ja Japaniin. Niitä kasvaa luonnonvaraisena myös subtrooppisten alueiden vuoristoissa Meksikossa, Lähi-idässä, Himalajan alueella sekä Kiinassa ja Taiwanilla. Eteläisimpänä kaikista kuusista taiwaninkuusi ("Picea morrisonicola") esiintyy luontaisena Taiwanin vuoristoissa juuri kravun kääntöpiirin eteläpuolella. Chihuahuankuusi ("Picea chihuahuana") ja "Picea martinezii" kasvavat lähes yhtä etelässä Meksikossa. Idäntuija
Idäntuija kasvaa luonnonvaraisena suuressa osassa Kiinaa, Korean niemimaalla, Venäjän kaukoidässä, Iranissa, Tadžikistanissa ja Uzbekistanissa. Sitä kasvaa noin 300 metrin korkeudelta merenpinnasta noin 3 300 metriin. Lajia on kasvatettu Kiinassa ja Keski-Aasiassa monin paikoin jo vuosisatoja, eikä ole selvää, ovatko sisämaan populaatiot luontaisia vai kokonaan viljelysperäisiä. Idäntuijaa kasvatetaan nykyään laajalti koristepuuna. Sitä kasvaa Floridassa villiintyneenä vieraslajina. Kiinanpunapuut
Kiinanpunapuihin on useissa erillisissä julkaisuissa luokiteltu kuuluvaksi yhden nykyisen lajin lisäksi yli 20 esihistoriallista lajia. Vuonna 1999 Liu et al. luokitteli useat aiemmin kuvatut lajit lajin "Metasequoia occidentalis" synonyymeiksi ja tunnisti lisäksi vain yhden toisen esihistoriallisen lajin "Metasequoia milleri". Näiden kahden yleisesti hyväksytyn esihistoriallisen lajin lisäksi vuonna 2001 kuvattiin laji "Metasequoia foxii".Kiinanpunapuiden suvun tunnettu historia ulottuu liitukaudelle. Suvun fossiileja esiintyy runsaasti pohjoisen pallonpuoliskon myöhäisliitu-, paleoseeni- ja eoseenikautisissa fossiilikerrostumissa. Suku on säilynyt liitukauden lopulta nykyaikaan ulkoisilta ominaisuuksiltaan pitkälti muuttumattomana. Punavaahtera
Punavaahtera on keskisuuri kesävihanta puu. Se kasvaa noin 25 metriä korkeaksi. Latvus on epäsäännöllisen pyöreähkö. Oksat ovat kohenevia tai harittavia. Runko on usein puolivälistään alaspäin oksaton. Nuoret versot ovat kiiltävän punapintaisia. Kaarna on nuorilla yksilöillä vaaleanharmaata ja sileää, vanhemmiten tummempaa ja kapean uurteista. Puun juuristo on suurimmaksi osaksi pinnanmyötäinen. Kiinankääpiöhamsteri
Kiinankääpiöhamsteri ("Cricetulus griseus" tai "C. barabensis") on pienikokoinen hamsterilaji, jota pidetään myös lemmikkieläimenä. Se eroaa ulkomuodoltaan selkeästi "Phodopus"-suvun kääpiöhamstereista: se on paljon kapeampi ja pitkulaisempi. Sen häntä on 2–3 senttimetrin pituinen. Pää on kolmion muotoinen, ja se kiinnittyy vartaloon lyhyellä kaulalla. Silmät ovat pyöreät. Korvat ovat pienet ja pyöreät, joiden reunat ovat valkoiset. Turkki on lyhyt ja tiheä. Vartalon pituus on n. 10-12 cm, paino n. 30-40 g. Olemukseltaan kiinankääpiöhamsteri on muihin hamstereihin verrattuna ketterämpi ja hiirimäisempi. Persikka
Persikka ("Prunus persica") on luumunsukuinen hedelmäpuu ja sen samanniminen hedelmä. Persikka on alun perin kotoisin Kiinasta. Tämä lehtipuu kasvaa 5–10 m korkeaksi, siinä on puikeat 7–15 cm pitkät lehdet ja hennon vaaleanpunaiset kukat. Nukkapintainen, punakeltainen hedelmä on makea, mehukas ja omenankokoinen sekä -muotoinen. Se on tyypillinen luumarja, ja sen sisällä on yksi kovan puisen kiven suojaama siemen. Intianjujuba
Intianjujuban koko vaihtelee 1,2 metriä korkeasta pensaasta jopa 12 metriä korkeaan puuhun ja se voi olla kasvutavaltaan sekä pysty että leveäkasvuinen. Oksat voivat olla piikikkäitä tai piikittömiä. Lehtiasento on vuorottainen ja lehtilapa on puikea tai pitkänpyöreä. Lehtien yläpinta on kiiltävän tummanvihreä ja lehtien pituus on 2,5-6,5 cm ja leveys 2-4 cm. Lehtilaita on hienosahainen ja lehtisuonet ovat pitkittäisiä, litistyneitä sekä selvästi erottuvia. Lyhyiden lehtiruotien alla on tiheää vaaleahkoa tai ruskeahkoa karvaa. Intianjujuban pienissä keltaisissa kukissa on viisi terälehteä ja ne kasvavat pareittain tai kolmistaan lehtihangoissa. Liekkipuu
Liekkipuu kasvaa parhaimmillaan 10–15 metriä korkeaksi. Puu on nopeakasvuinen. Latvus on puun pituutta leveämpi ja levittäytyy sateenvarjomaisesti. Rungon tyvellä on usein lankkumaisia pintajuuria. Lehtilapa on pituudeltaan 39–50 cm pitkä. Lehdet ovat heleän vihreitä, pitsimäisen hienojakoisia ja kaksikertaa parilehdykkäisiä. Pikkulehdyköitä voi olla lehteä kohden jopa tuhat. Ne taittuvat suppuun hämärän tullessa. Näyttävät kukat kasvavat pyöreähköissä, harsuissa kukinnoissa. Tulenpunaisissa kukissa on viisi lusikanmuotoista terälehteä, jotka kapenevat voimakkaasti tyveä kohti. Suurin terälehti on oranssi-punajuovainen. Halkaisijaltaan kukat ovat yli kymmensenttisiä ja ne kukkivat useiden viikkojen ajan. Liekkipuu on lintupölytteinen. Ruskea, litteä hedelmä on huomiota herättävä, jopa 60 cm pitkä ja 5 cm leveä, usein hieman ryppyinen tai mutkainen palko. Punakuusi
Muiden kuusien tapaan punakuusi on yksikotinen eli samassa yksilössä kasvaa sekä hede- että emikukintoja. Käpymäiset kukinnot syntyvät heinäkuussa edellisten vuosikasvaimien oksanhankoihin mutta kehittyvät lopullisesti vasta seuraavan vuoden toukokuussa. Hedekukinnot ovat riippuvat ja kirkkaanpunaiset. Emikukinnot ovat pystyt ja kirkkaanvihreät, hivenen purppuranpunaiseen vivahtavat. Emikukinnot kypsyvät syys–lokakuuhun mennessä luumunmuotoisiksi kävyiksi, jotka ovat vaaleanpunaruskeita ja pituudeltaan 3–5 senttimetriä. Ohuiden ja pyöreäkärkisten käpysuomujen alle kehittyy ohutkuorisia ja siivekkäitä siemeniä. Kävyt eivät säily pitkään puussa ja niistä vapautuneet siemenet itävät yleensä jo seuraavana keväänä. Kiinanpunapuu
Kiinanpunapuu on yksikotinen. Erilliset hede- ja emikävyt kasvavat samoissa puuyksilöissä. Pölytys tapahtuu helmi-maaliskuussa ennen lehtien puhkeamista. Siemenet kypsyvät samana vuonna. Hedekävyt ovat munanmuotoisia, 2,5–5,5 millimetriä pitkiä ja 2–3,8 millimetriä leveitä. Ne ovat asettuneet ristikkäisesti. Hedekävyt koostuvat yleensä 15–20 ristikkäisestä hedelehdestä. Siemeniä tuottavat emikävyt ovat pölytyksen aikana noin 9 millimetriä pitkiä ja 5,5 millimetriä leveitä. Siementen kypsyessä kävyt ovat yleensä lähes pallomaisia tai lyhyen lieriömäisiä, 1,4–2,5 senttimetriä pitkiä ja 1,6–2,3 senttimetriä leveitä. Käpysuomut ovat leveänsoikeita tai kolmiomaisia. Niitä on 20–30, ja ne ovat asettuneet pareittain ristikkäisesti. Siemenet ovat noin viisi millimetriä pitkiä. Niitä ympäröi kaksi lenninsiipeä. Kiinanmuurahaiskäpy
Täysikasvuinen kiinanmuurahaiskäpy on häntineen 65-95 sentin pituinen ja painaa 2-7 kiloa. Se synnyttää yleensä yhden poikasen kerrallaan. Kiinamuurahaiskäpy on hidasliikkeinen ja liikkuu öisin. Punatavi
Punatavi on 38-48 senttimetriä pitkä. Sillä on vihreä siipipeili sekä loistavansininen siiven etuosa. Koiras on tasaisen punaruskea lukuun ottamatta tummaa päälakea ja selkää. Naaras on väriltään ruskeankirjava ja muistuttaa erityisesti sinisiipitavinaarasta, mutta se on punertavampi ja sen pään kuviot ovat sinisiipitavin kuvioita heikommat. Punasaarni
Punasaarni on nopeakasvuinen puu, joka voi kasvaa levinneisyysalueensa eteläosissa lähes 40 metriä korkeaksi ja rinnankorkeusläpimitaltaan 60–75 senttimetriä paksuksi. Levinneisyysalueensa pohjoisosissa se jää kuitenkin yleensä vain 15–18 metriä korkeaksi ja 45–60 senttimetriä paksuksi. Sillä on roteva ja suora runko, leveä latvus, pystyt haarat sekä laaja ja suhteellisen lähelle maanpintaa levittäytyvä juuristo. Kaarna on punaruskeaa ja vanhemmiten leveäuurteista ja kapeiksi ja limittäisiksi harjanteiksi halkeilevaa. Kiinansinisade
Kiinansinisade on kotoisin Kiinasta ja muualta Itä-Aasiasta. Sitä kasvatetaan koristekasvina, ja se on levinnyt luontoon tulokaslajina ainakin Ranskassa ja Yhdysvalloissa. Se voi tappaa puita, joiden ympärille se kietoutuu, ja syrjäyttää alkuperäisiä kasvilajeja. Kiinanpunapuu
Vaikka laji onkin vaarassa kadota luonnosta, se on hyvinkin yleinen istutettuna koristepuuna ympäri maailmaa lauhkean vyöhykkeen alueilla. Sitä on myös käytetty istutusmetsissä Kiinassa. Aiemmassa vuoden 1998 kansainvälisen luonnonsuojeluliiton uhanalaisuusluokituksen arvioinnissa laji määriteltiin jo äärimmäisen uhanalaiseksi, mutta vuonna 2013 julkaistussa arvioinnissa luokitusta laskettiin erittäin uhanalaiseksi. Kiinanpunapuut
Kiinanpunapuut ovat yksikotisia, joten erilliset hede- ja emikukinnot kasvavat samoissa puuyksilöissä. Kukinnot ovat käpyjä. Lyhytperäiset hedekukinnot eli hedekävyt kasvavat ryhmissä lähellä versojen kärkiä. Ne koostuvat useista ristikkäisesti asettuneista hedelehdistä. Emikävyt kasvavat yksittäin edellisen vuoden versojen kärjissä tai lähellä kärkeä. Niiden muoto vaihtelee lähes pallomaisesta pitkänomaiseen. Kävyillä on pölytysvaiheessa lyhyt perä, joka kasvaa huomattavasti siementen kypsyessä. Käpysuomut ovat puutuneita ja tavallisesti asettuneet ristikkäisesti. Lajilla "Metasequoia foxii" käpysuomut olivat kuitenkin yleensä asettuneet kierteisesti. Kiinanpunapuut
Fossiililöydöissä esiintyvien kerralla suurina määrinä karisseiden versojen ja lehtien perusteella kiinanpunapuiden on päätelty olleen kausivihantia suurimman osan tunnetusta historiastaan. Kesävihannan kasvutavan on pitkään arveltu olleen sopeuma arktisten talvien monta kuukautta kestävään pimeyteen, sillä suurimman osan tunnetuista arktisten alueiden muinaisten metsien puulajeista uskotaan olleen kesävihantia. Kiinanpunapuut
Kiinanpunapuiden suvun kuvasi tieteellisesti ensimmäisen kerran kasvitieteilijä Shigeru Miki sijoittaessaan aiemmin punapuiksi ("Sequoia") luokiteltuja fossiileja omaan sukuunsa vuonna 1941. Suvun ainoa elävä laji löydettiin vasta tämän jälkeen. Se kuvattiin tieteellisesti vuonna 1948 ja luokiteltiin yhdennäköisyytensä perusteella kuuluvaksi aiemmin vain fossiileista tunnettuun sukuun. Syömäpuikot
Kiinassa valmistetaan vuosittain 15 miljardia paria syömäpuikkoja, joiden valmistamiseen kuluu puuta noin 46 km² metsää vastaava määrä. Tämän vuoksi Kiinassa otettiin 1. huhtikuuta 2006 käyttöön viiden prosentin vero kertakäyttöisille syömäpuikoille. Lumimarjat
Lumimarjat ("Symphoricarpos") on pieni kuusamakasveihin ("Caprifoliaceae") kuuluva kesävihanta pensassuku, johon kuuluu noin 15 lajia. Pääosin lajit ovat kotoisin Pohjois- ja Keski-Amerikasta, yksi on kotoisin Länsi-Kiinasta. Pensaan lehdet ovat 1,5–5 cm pitkiä, puikeita ja ehytlaitaisia. Kukat ovat pieniä, väriltään vihertävän valkoisesta vaaleanpunaiseen, ja kasvavat useimmilla lajeilla 5–15 kukan kimpuissa. Muutamissa lajeissa kukat kasvavat yksittäisinä tai pareittain (esim. "S. microphyllus"). Kukinta-aika on heinäkuusta elokuuhun. Hedelmät ovat halkaisijaltaan 1–2 cm, pehmeitä ja väritys vaihtelee lumenvalkoisesta (esim. "S. albus") vaaleanpunaiseen ("S. microphyllus"), punaiseen ("S. orbiculatus"), ja yhden lajin ("S. sinensis") marjat ovat mustahkon violetteja. Valkolumimarja ("S. albus") on tärkeä ravinnonlähde viiriäiselle, fasaanille ja teerille, mutta ihmiselle marjan katsotaan olevan lievästi myrkyllinen. Aikuiselle pienen määrän syöminen aiheuttaa harvoin oireita, lapsille marjojen nauttiminen saattaa aiheuttaa lieviä oireita kuten oksentelua, huimausta ja lievää väsymystä. Valkoisen marjan sisus muistuttaa säkenöivää rakeista lunta. Valkolumimarja on koristeellisen valkoisen hedelmänsä vuoksi suosittu koristepensas puutarhoissa. Hainaninuunilintu
Hainaninuunilintu ("Seicercus hainanus") on Hainanin saaren vuorilla Kiinassa elävä uunilintu. Se nimettiin vasta vuonna 1993. Sen pituus on 10–11 cm ja se on väritykseltään kellanvihreä. Populaation koko on 2 500–10 000 yksilöä ja elinympäristön ala 13 200 neliökilometriä. Himalajanlehtikuusi
Himalajanlehtikuusi kasvaa 20 metriä korkeaksi. Vanhojen puiden kaarna on ruskeaa tai harmaanruskeaa, ja siinä on pystysuuntaisia uurteita. Neulaset ovat 25–55 mm pitkiä ja 1–2 mm leveitä. Kypsät kävyt ovat ruskeita, 5–11 cm pitkiä ja 2–3 cm paksuja. Kiinankeihäskuusi
Kiinankeihäskuusi on yksikotinen ja erilliset hede- ja emikukinnot eli kävyt kasvavat samoissa kasviyksilöissä. Hedekävyt kasvavat tavallisesti 1–3, joskus viidessäkin 8–20 kävyn ryhmässä versojen kärjissä. Ne ovat pitkänpyöreän kartiomaisia ja koostuvat useista kierteisesti asettuneista hedelehdistä. Emikävyt kasvavat 1–4 kävyn ryhmissä versojen kärjissä. Ne ovat pölytysvaiheessa noin 12 millimetriä pitkiä ja 8 millimetriä leveitä. Siementen kypsyessä kävyt ovat munanmuotoisia tai lähes pallomaisia, 1,8–4,5 senttimetriä pitkiä ja 1,2–4 senttimetriä leveitä. Muunnoksen var. "lanceolata" kävyt ovat tavallisesti yli 2,5 senttimetriä pitkiä ja muunnoksen var. "konishii" pienempiä, yleensä alle 3 senttimetriä pitkiä. Keihäskuusten emikävyissä on pienet emilehdet ja suuret suojuslehdet, joita on usein kutsuttu kirjallisuudessa epätarkasti käpysuomuiksi. Suojuslehdet ovat usein vahapintaisia, teräväkärkisiä ja muodoltaan leveänpuikeita tai kolmiomaisia. Siemenet ovat pitkänpyöreitä tai kapeanpuikeita. Ne ovat kyljistään lenninsiivellisiä ja 5–6 millimetriä pitkiä. Ussurinpihta
Ussurinpihta ("Abies holophylla") on pihta, jota tavataan Pohjois-Koreassa, Primorjen aluepiirissä ja Kiinan provinsseissa Heilongjiang, Jilin ja Liaoning. Se on suuri aina vihanta paljassiemeninen puu, jonka runko on noin 30 metriä korkea, ja joka on halkaisijaltaan noin 1-metrinen. Kiniinipuu
Kiniinipuu kasvaa luonnonvaraisena Etelä-Amerikassa Andien rinteillä 800-2300 metrin korkeudella alueella, joka ulottuu Boliviasta Costa Ricaan. Kiniinipuuta on istutettu kaikkialle tropiikkiin sen lääkinnällisten ominaisuuksien takia. Siitä on tullut pienillä saarilla, kuten Galapagosilla ja Havaijilla, haitallinen vieraslaji. Sitä pidetään yhtenä maailman sadasta haitallisimmasta vieraslajista. Sichuaninpuukiipijä
Sichuaninpuukiipijää tavataan Kiinassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 32 000 km. Lajin populaatioksi arvioidaan alle 1 000 yksilöä, ja se on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi. Se on luokiteltu silmälläpidettäväksi. Kiinanpunapuut
Kiinanpunapuut ("Metasequoia") on havupuusuku sypressikasvien ("Cupressaceae") heimon alaheimossa "Sequoioideae". Sukuun kuuluu yksi nykyisin elävä laji ja useita esihistoriallisia lajeja, joista vanhimmat ovat liitukaudelta. Kiinanpunapuut ovat suurikokoisia kausivihantia puita. Havupuille suhteellisen harvinaisen kausivihannan kasvutavan uskotaan kehittyneen varhain suvun historiassa, sillä suvun edustajien on päätelty fossiilikerrostumissa esiintyvien suurina määrinä karisseiden versojen ja lehtien perusteella talvehtineen lehdettöminä jo paleoseenikaudella. Suvun levinneisyys oli myöhäisellä liitukaudella sekä sitä seuranneilla paleoseeni- ja eoseenikaudella huomattavasti nykyistä laajempi. Tällöin suvun lajeja esiintyi laajalla alueella Euraasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Nykyään suvun ainoa elävä laji kasvaa ainoastaan suppealla alueella Kiinassa. Kiinankataja
Kiinankataja ("Juniperus chinensis") yleensä kaksikotinen sypressikasveihin ("Cupressaceae") kuuluva puu. Sen koko ja muoto vaihtelevat suuresti, ja se voi parhaimmillaan saavuttaa 20 metrin korkeuden. Luonnossa kasvia esiintyy Aasian kaakkoisosissa: Kiinassa, Mongoliassa, Japanissa ja Koreassa sekä Venäjän kaakkoisosissa. Kaunopihlaja
Kaunopihlaja kasvaa 1–5 metriä korkeaksi pensaaksi tai puuksi. Runko on pihlajien tapaan sileä. Lehdet ovat isoja. Lehtilavan tyviosissa on 4–5 suippoa lehdykkäparia. Päättölehdykän tyviosa on syvään liuskainen ja kärkiosa sahalaitainen. Kukinto on 8–10 cm leveä kerranaishuiskilo, jossa on pieniä, voimakastuoksuisia kukkia. Sekä teriö että verhiö ovat viisilehtisiä. Teriö on väriltään valkoinen. Kaunopihlaja kukkii Suomessa kesäkuussa. Punainen marja on 10–12 mm leveä ja muodoltaan pallomainen. Marjassa on vain yksi täysin kehittynyt siemen, jonka toinen sivu on kovera. Kiinankeihäskuusi
Kiinankeihäskuusi kasvaa luontaisena eteläisessä Kiinassa, Taiwanissa, Vietnamissa, Laosissa sekä mahdollisesti Kambodžassa. Sitä esiintyy 200–2 800 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajia on pitkään kasvatettu laajalti itäisessä Aasiassa, eikä sen alkuperäisestä levinneisyysalueesta ole varmuutta. Kiinanherhiläinen
Kiinanherhiläinen, suomalaisissa uutislähteissä kutsuttu nimellä ”Aasian jättiherhiläinen”, ("Vespa mandarinia") on maailman suurin herhiläislaji. Herhiläislajin vartalo voi kasvaa 50 millimetrin mittaiseksi ja siipien väli 76 millimetriin. Lajin pistin on noin 6 millimetrin pituinen. Laji tuottaa erittäin voimakasta hermomyrkkyä, ja sen pistot voivat olla ihmisille tappavia. Esimerkiksi Japanissa kuolee vuosittain noin 40 ihmistä kiinanherhiläisen pistoon. Etelä-Kiinan karstialueet
Etelä-Kiinassa sijaitsee yksi maailman suurimmista karstialueista. Se on laajudeltaan noin 600 000 neliökilometriä. Etelä-Kiinan karstialueilla on tavallisimpia karstimuodostumia, mutta myös monia harvinaisempia. Alueella on noin 50 maailman 70 tunnetusta "tiankeng"-muodostumasta. Termillä viitataan sellaisiin doliineihin, jotka ovat syvyydeltään ja halkaisijaltaan yli satametrisiä. Näin laajan yksittäisen kohteen merkitseminen maailmanperintöluetteloon ei ole järkevää. Kohde koostuukin kolmesta alueesta, joka muodostaa läpileikkauksen karstialueen ominaispiirteistä. Yhteensä maailmanperintökohteen pinta-ala on 475,88 neliökilometriä. Alueista suurin on kaksiosainen Libo Karst, jonka pinta-ala on melkein 300 neliökilometriä. Myös kaksioisainen Shilin Karst on runsaan 100 neliökilometrin laajuinen ja kolmiosainen Wulong Karst on pinta-alaltaan yli 50 neliökilometriä.
Shilin Karstissa on niin sanottuja kivimetsiä. Sen tunnusmerkkeinä ovat korkeat kalkkikiviset pilarit, joita reunustaa syvät ja terävät karstivaot. Pilareita on monen muotoisia. Alueella on myös Zhiyunin luola, jossa on maanalaisia kivimetsiä. Muita alueen erikoispiirteitä on luola, jonka läpi puhaltaa elokuusta marraskuuhun 30 minuutin välein 2–3 minuuttia kestävä puhuri, noin kolme kilometriä pitkä ja vain 300 metriä leveä järvi, jonka pohjassa on tippukiviä. yi-kansaan kuuluva sani-heimo järjestää alueella vuosittain soihtujuhlan. Kiinankyhmylisko
Kiinankyhmylisko vaihtelee pohjaväriltään harmaasta ruskeaan ja alapuolelta keltaisesta kellanruskeaan. Sen kaulassa ja kyljissä on punaista tai oranssia kuviointia, joka vähitellen muuttuu vaaleiksi ja tummiksi raidoiksi, jotka jatkuvat hännänpäähän. Koiraat ovat yleensä suurempia ja värikkäämpiä kuin naaraat. Niiden väri kirkastuu paritteluaikaan. Vastasyntyneet poikaset ovat tummanruskeita ja niillä on vaaleamman kellanruskea kuono ja otsa. Kiinankyhmyliskolla on kaksi riviä selkää ja häntää pitkin kulkevia suurentuneita, luisevia suomuja. Ne antavat liskolle krokotiilimaisen ulkonäön. Kiinankyhmylisko kasvaa 40–46 senttiä pitkäksi ja 150 gramman painoiseksi. Punaveripihkapuu
Punaveripihkapuu on Länsi-Afrikan suurimpia puita ja se voi saavuttaa 40 metrin korkeuden ja 100–120 senttimetrin, joskus poikkeuksellisesti jopa 150 senttimetrin, läpimitan. Runko on solakka ja suorakasvuinen. Runko on oksaton jopa 20 metriin saakka. Tyvilaajentuma ei ole merkittävä.