Mikä on jihad?
Jihad
Jihad [jihad tai džihad] () on islamin käsite, joka tarkoittaa sananmukaisesti ’kamppailua’ tai ’kilvoittelua’ ja jota käytetään niin aseellisesta taistelusta kuin sisäisestä kilvoittelustakin. Jihad on islamissa keskeinen käsite, joka esiintyy usein islamin pyhässä kirjassa Koraanissa. Siinä termiä käytetään aluksi väkivallattomasta vastarinnasta ja myöhemmissä säkeissä etupäässä sotilaallisessa merkityksessä. Profeetta Muhammadin elämäkerrasta noin kolme neljäsosaa on omistettu jihadille. Profeetan elämän perimätiedosta eli haditheista aseellista jihadia käsittelevät etenkin Sahih al-Bukharin kokoamat hadithit, joissa profeetta korostaa useasti pyhän sodan tärkeyttä.
Fathi Shakaki
Fathi Shakaki (tunnetaan myös nimellä Shaqaqi,Shqaqi tai Shiqaqi) (1951 – 1995) oli palestiinalainen islamistisen jihadin perustajia. Intian historia
Islam syntyi 600-luvulla Lähi-idässä. Uuden uskonnon kannattajat vyöryivät Arabiasta Persian halki käyden pyhää sotaa, jihadia, niitä vastaan, jotka eivät noudattaneet jumalan tahtoa. Arabien ensimmäisen Intian niemimaalle suuntautuneen hyökkäyksen kohteena oli 600-luvun lopulla Pakistaniin kuuluva Sindh. Arabien valloitusretket eivät yltäneet pidemmälle Intiaan. Maan pohjoisosat säästyivät muslimivalloittajilta vielä 300 vuoden ajan, eivätkä arabit lopulta levittäneet islamia Intiaan. Rauhan aikaa ei kuitenkaan eletty, sillä maassa käytiin jatkuvia verisiä valtataisteluita alueen pienien kuningaskuntien kesken. Id al-Adha
Id al-Adha on (; myösʿĪd al-Kabīr; ʿĪd al-Qurbān; Kurban Bayram; Tobaski) on toinen islamilaisen kulttuurin pääjuhlista. Muslimit juhlivat sitä periaatteessa Mekkan lähellä Minān laaksossa pyhiinvaelluksen eli hajjin käännepisteen juhlana, kun pyhiinvaeltajat ovat laskeutuneet Arafatvuorelta, mutta siitä on tullut yleinen juhlapäivä kaikkialla muslimien keskuudessa. Juhla alkaa rukouksella auringon noustua 10. päivänä islamilaisen kalenterin viimeistä kuukautta eli dhu-l-hiddžaa, ja juhla jatkuu kolme seuraavaa päivää. Useissa maissa se on myös virallinen vapaapäivä. Juhlan alkamispäivä ja kesto vaihtelee hieman maasta toiseen. Ansar Dine
Ansar Dine () () oli Pohjois-Malissa vaikuttanut islamistinen militanttijärjestö, joka on keskeinen osapuoli Malin sisällissodassa. Toimintansa se aloitti maaliskuussa 2012. Järjestön tärkeimpänä tavoitteena on ylttää koko Maliin šariaan pohjautuva islamilainen hallinto. Siitä huolimatta, että järjestön tavoitteet ovat alueellisia ja paikallisia, järjestö liittoutui keväällä 2012 Malin sotilasvallankaappauksen myötä Islamilaisen Maghrebin Al-Qaidan (AQIM) kanssa.. AQIM-kontaktit toivat Pohjois-Maliin kansainvälisiä jihadisteja, jotka ovat yleensä arabeja, AQIM:in tapauksessa erityisesti algerialaisia, kun taas Ansar Dine on ollut lähinnä tuaregien ja muutamien Malin arabien järjestö. Ryhmän jäsenten on raportoitu tulevan, Malista, Algeriasta ja Nigeriasta. Ansar Dinen puhemiehenä huhtikuusta 2012 lähtien toimineesta Omar Ould Hamahasta tuli AQIM-yhteyksistä tunnetuin Länsi-Afrikan ykseyden ja jihadin liikkeen (MOJWA) sotilaallinen johtaja elokuussa 2012. Jihad
Jihadistien kampanjassa on kolme vaihetta: tosiuskovaisten edelläkävijoiden joukon luominen, oman maa-alueen varmistaminen, ja islamilaisen valtion perustaminen. Jihadismin kolme tärkeintä ideologia ovat Muhammad ibn Abd-al-Wahhab, Hassan al-Banna ja Said Qutb. Janna
Janna () on islaminuskon käsite paratiisista. Vastaavasti helvetti on Jahannam. Koraanin toistuvina teemoina on usko tuomiopäivään ja tuonpuoleisessa tapahtuvaan rangaistukseen tai palkitsemiseen. Koraanissa korostetaan sosiaalista vastuuta vähäosaisista sekä uskonnollisia velvoitteita. Vastaavasti raskain synti on usko monijumalaisuuteen. Jihad
Aseellisen jihadin käsite juontuu profeetta Muhammadin esikuvaan, kun hän taisteli vainottujen muslimien puolesta Mekan kaupungista käsin Medinaa vastaan. Puolustustaistelun oikeutusta puolustetaan Koraanin Lehmän suurassa: Jihadismi
Euroopan salafistit ovat hyvin aktiivisia internetissä, he jakelevat Koraaneja, ja heitä näkee mielenosoituksissa pitelemässä kylttejä, joissa kannatetaan shariaa, ennustetaan islamin ylivaltaa ja vastustetaan demokratiaa. He ovat myös hyvin verkostuneita, ja Länsi-Euroopan eri maiden salafistijärjestöt ovat nimenneet itsensä usein samalla tavalla: esimerkiksi Ranskassa on Sharia4France, Belgiassa Sharia4Belgium ja Alankomaissa Sharia4Holland. Myös Norjassa ja Tanskassa on omat salafistijärjestönsä. Salafisteihin on Euroopassa 2010-luvulla alkanut liittyä aiemmasta poiketen myös naisia, joista osa lähti myös Isisin vierastaistelijoiksi. Naispuoliset jihadistit ovat ideologisesti usein yhtä kiihkeitä kuin miespuolisetkin ja heillä on samat motiivit. Taistelutehtävät heiltä on kuitenkin kielletty jihadistien nykyisen doktriinin pohjalta. Vastajihadismi
Vastajihadisteille islam edustaa "jihadia", jonka he näkevät väkivaltaisena pyhänä sotana ja muslimin velvollisuutena taistella vääräuskoisia vastaan. Vastajihadistit näkevät Euroopan islamisoitumiseen pyrkivän laajentumisen islamille luonteenomaisena. Tämä islamisoituminen tapahtuu heidän mukaansa massiivisen maahanmuuton kautta, jonka Euroopan poliittinen ja kulttuurinen eliitti hyväksyy. Vastajihadistien mukaan islamilainen ja eurooppalainen kulttuuri eivät voi elää sovussa, vaan syntyy konflikti, joka päättyy toisen voittoon. Vastajihadistit syyttävät muslimeja haluttomuudesta yhdentyä vallitsevaan yhteiskuntaan halussaan säilyttää oma uskonto, kulttuuri ja kieli. Tässä ei heidän mukaansa muslimeja tulisi tukea, eikä kantaväestön myöskään tulisi joutua mukautumaan maahanmuuttajien normeihin pelon edessä. Siinain provinssi
Siinain provinssi, aiemmalta nimeltään Ansar Beit al-Maqdis, on Egyptissä toimiva islamilainen jihadistijärjestö. Se on tehnyt iskuja etenkin Egyptin Siinain niemimaalla. Järjestö toimi aluksi omana ryhmänään, mutta on sittemmin ilmoittanut liittyneensä osaksi Isis-järjestöä. Tällöin järjestö muutti nimensä muotoon "Wilayat Sinai", eli "Siinain provinssi". Vuosien 2012 ja 2015 välillä Siinain provinssi ja muut alueella toimivat terroristijärjestöt ovat tehneet yli 400 iskua. Salafismi
Salafistit voidaan jakaa kolmeen alalahkoon sen mukaan, miten he pyrkivät hurskaan kalifaatin syntymistä vauhdittamaan. Pietistit harjoittavat islamilaista lähetystyötä eli da’waa eivätkä osallistu demokraattisiin prosesseihin tai puoluepolitiikkaan, joita he pitävät epäislamilaisina. Poliittiset salafistit ovat aktiivisia puoluepolitiikassa, ja he pyrkivät muuttamaan yhteiskuntaa ja lainsäädäntöä saamalla vaaleissa läpi ehdokkaitaan. He ovat perustaneet monessa maassa islamilaisia puolueita, kuten Muslimiveljeskunnan. Jihadistit ovat salafisteja, jotka hyväksyvät väkivallan käytön välineenä islamilaisen utopian tavoittelussa. Myös he pitävät puoluepolitiikkaa ja demokraattisia prosesseja epäislamilaisina. Jihad
Islamin tutkimuksen professori Jaakko Hämeen-Anttilan mukaan maltillisen muslimienemmistön kannalta jihadissa on kyseessä niin sanottu suurempi eli sisäinen jihad, joka tarkoittaa kamppailua sisäistä pahuutta vastaan. Jokaisen ihmisen täytyy kamppailla uskonnollisin ja tietoisin keinoin itsessään olevaa sisäistä pahuutta vastaan, ettei se saa yliotetta. Vastaavasti niin sanottu pienempi eli ulkoinen (aseellinen) jihad tarkoittaa taistelua islamin vihollista vastaan, mutta sen katsotaan olevan oikeutettu ainoastaan puolustustilanteessa. Tämä pienempi jihad on harvinaisempi ja rajatumpi. Radikaali islam
Radikaalimuslimien suuntaukset voivat käyttää tavoitteidensa saavuttamiseen rauhanomaisia keinoja (kuten käännytystyötä, "da’wa") tai väkivaltaa ja terrorismia (kuten pyhä sota, "jihad"). Jotkin suuntauksista toimivat yhteiskunnassa avoimesti ja jotkin salassa. Muhammed-pilapiirrosjupakka
Norjan puolustusvoimain tutkimuslaitoksen FFI:n Brynjar Lian mukaan Jyllands-Posten lehti on selvästi tärkein maali jihadisteille Euroopassa. Jihadismi
Jihadismi on salafistinen ja islamistinen liike, joka käy jihadia eli pyhää sotaa väkivaltaisena hyökkäyssotana. Jihadistien tavoitteena on aluksi yhdistää koko islamilainen uskonyhteisö yhden kalifin alaisuuteen, minkä jälkeen jihadistien pitkän tähtäimen tavoitteena on koko maailman islamisoiminen. Fatwa
Länsimaissa fatwa on usein liitetty ääri-islamististen tahojen jihad-retoriikkaan. Muslimille fatwa on ohjenuora kohti paratiisia. Ahmadiyya
Ahmadiyya ei pääsääntöisesti kannata aseellista jihadia. Liikkeen perustaja opetti, että jos islamia vastustetaan kynän voimalla, on myös muslimin tukeuduttava puolustautumisessa vain sanan säilään. Terrorismin vastainen sota Jemenissä
Terrorismin vastainen sota Jemenissä on Jemenin sisäinen konflikti, jossa terroristijärjestö Al-Qaida on saanut laajoja alueita Jemenistä haltuunsa. Jemen on yhdessä Yhdysvaltojen kanssa taistellut Al-Qaidaa vastaan omalla maaperällään vuodesta 2000 lähtien. Konfliktin tunnuspiirteitä on Yhdysvaltojen maahan tekemät lennokki-iskut. Isis (järjestö)
Isis on käynnistänyt vainokampanjan Irakin jesidivähemmistöä vastaan. Järjestö on tappanut ja siepannut tuhansia jesidejä sekä piirittänyt satoja jesidiperheitä. Elokuussa 2014 jopa 50 000 jesidin kerrottiin paenneen jihadistien hyökkäystä. He joutuivat asumaan luolissa ja metsästämään eläimiä henkensä pitimiksi. YK:n ihmisoikeusasioista vastaavan apulaispääsihteeri Ivan Šimonovićin mukaan toimet saattavat täyttää kansanmurhan yrityksen tunnusmerkit. Vastajihadismi
Vastajihadismi toimii pääosin internetissä ja koostuu islamin vastaisista blogeista ja verkkosivuista. Tunnetuimpia vastajihadistisia verkkosivustoja ovat esimerkiksi Gates of Vienna ja Jihad Watch. Vastajihadismiin liittyvää toimintaa on myös erilaisissa järjestöissä ja poliittisissa puolueissa. Tunnettuja vastajihadisteja ovat esimerkiksi Bat Ye’or, Pamela Geller ja Robert Spencer. Jihad
Koraanissa jihad-termin käyttö jakaantuu kahteen erilaiseen ajanjaksoon. Mekassa asuessaan Muhammad oli 12 vuoden ajan rauhanomainen saarnaaja, ja jihadin käsitteeseen viitataan tuolta ajalta peräisin olevissa säkeissä henkilökohtaisen hurskauden merkityksessä ja sinnikkyydessä, jolla islamia saarnattiin. Väkivaltaan Muhammad ei tuona aikana seuraajiaan kehottanut, vaan jihad oli aina väkivallatonta vastarintaa. Muhammadin paettua Medinaan ja ryhdyttyä kristittyjä ja juutalaisia vastaan taistelevaksi sotilaskomentajaksi jihadin käyttö Koraanissa lisääntyi ja se sai etupäässä sotilaallisen merkityksen. Koraanin jihad-kohdat käsittelevät muun muassa taistelemista, sotavankien kohtelua, aselepoa, puolueettomuutta, sotataktiikoita, sodan aloittamista ja lopettamista sekä sotasaalista. Islam
Jihadistit ovat aseellista jihadia hyökkäyssotana käyviä islamisteja. Jihadistien kampanjan viimeinen vaihe on islamilaisen valtion perustaminen. Jihadistien mukaan jihad on heidän uskonnollinen velvollisuutensa ja myös uskonnollisten kirjoitusten mukaista. Nykyisin toimivia jihadistisia järjestöjä ovat esimerkiksi Isis Irakissa ja Syyriassa, Al-Qaida Arabiassa ja Pohjois-Afrikassa, Boko Haram Nigeriassa sekä Taliban Afganistanissa ja Pakistanissa. Jihadismi
Nykyajan jihadistit ovat kehittäneet uuden, modernia teknologiaa hyödyntävän lähestymistavan kannattajien rekrytoimiseen ja muslimiyhteisön radikalisoimiseen. Arabian niemimaan al-Qaidan propagandisti Anwar al-Aulaqi alkoi hyödyntää jihadistien terroritekoja eräänlaisina mainoksina, joiden tehtävänä oli herättää jihadistisesta sanomasta kiinnostuneiden huomio. Internetiin alettiin ladata huolellisesti ja ammattitaitoisesti kuvattuja filmejä esimerkiksi taisteluista ja julkisista mestauksista. Propagandassa jihadista puhuttiin nuoriin vetoavasti katu-uskottavaan tyyliin, turhaa mahtipontisuutta välttäen. Tällaiselle propagandalle altistuneet henkilöt saivat tahoillaan uskonnollisen herätyksen, radikalisoituivat ja ottivat yhteyttä jihad-liikkeen rekrytoijiin. Isisin propagandan yksi tarkoitus on ollut myös tarjota kohdeyleisölleen tärkeitä merkityksellisyyden ja joukkoon kuulumisen mahdollisuuksia, joita näillä ei maahanmuuttajina vieraissa yhteiskunnissa useinkaan ollut. Tällaista yhteenkuuluvuutta propagandavideoilla kuvataan taistelukohtausten lomaan leikatuilla kohtauksilla, joissa taistelijat näytetään viettämässä aikaansa yhdessä lämpimän yhteenkuuluvuuden hengessä. Mujahidin
Mujahidin, myös mujahedin tai mujahideen (, oik. ) tarkoittaa islamilaisia taistelijoita, jihadia käyviä muslimeita, uskonsotureita (yksikkö "mujahid"). Jihadismi
Jihadistien kampanjassa on kolme vaihetta: tosiuskovaisten edelläkävijoiden joukon luominen, oman maa-alueen varmistaminen, ja islamilaisen valtion perustaminen. Terrorismi
Isis alkoi tehdä terrori-iskuja Euroopassa vuonna 2014. Vuonna 2017 jihadistit iskivät Tukholmassa ja Pietarissa. Suojelupoliisi nosti kesäkuussa 2017 terrorismin uhka-arviota. Elokuussa 2017 eräs nuori kielteisen päätöksen saanut marokkolainen turvapaikanhakija puukotti kymmentä ihmistä Turussa. Näistä kaksi kuoli, kaksi haavoittui vakavasti. Tämän verisen välikohtauksen katsottiin olleen Suomen ensimmäinen jihadistinen terroriteko. Islam ja naiset
Monissa islamilaisissa maissa, varsinkin syrjäseuduilla, harjoitetaan rinnakkain kolmea oikeudellista näkökantaa: maallista lakia, islamin lakia ja perinteistä heimolakia. On esitetty, että islamin lakia olisi tulkittu jyrkästi oikeuttamaan heimoperinteet, vaikka jotkut heimoperinteet ovat jopa islamin lain vastaisia. Jyrkimpiä ilmiöitä tavataan Jaakko Hämeen-anttilan mukaan alueilla, joissa vallitsevat vanhakantaiset heimotavat kuten Afganistanissa ja Saudi-Arabiassa. Tällaisille tavoille voi kuitenkin löytyä oikeutus myös hadith-kirjallisuudesta, jolloin niitä ei voi pitää pelkkinä heimotapoina. Uskonnollinen sota
Jihadistit ovat aseellista jihadia hyökkäyssotana käyviä nykyajan islamisteja. He pyrkivät pyhän sodan kautta palauttamaan yhtenäisen, islamilaista lakia noudattavan islamilaisen kalifaatin alueille, jotka ovat joskus olleet islamin alaisia mutta nyt uskottomien hallussa. Tunnetuimpia jihadistisia järjestöjä ovat Irakin ja Levantin islamilainen valtio Irakissa ja Syyriassa, Al-Qaida Arabiassa ja Pohjois-Afrikassa, Boko Haram Nigeriassa ja Taliban Afganistanissa ja Pakistanissa. Abu Bakr al-Baghdadi
Ibrahim liittyi Muslimiveljeskuntaan 1990-luvun puolivälissä. Vallankumouksellisen jihadistisen salafismin hän omaksui viimeistään vuonna 2000. Yhdysvaltojen miehitettyä Irakin Irakin sodan jälkeen vuonna 2003 hän oli mukana perustamassa Jamaat Jaysh Ahl al-Sunnah wa-l-Jamaah eli JJASJ-nimistä vastarintajärjestöä, joka toimi pääasiassa Samarran, Diyalan ja Bagdadin alueella. Yhdysvaltojen johtaman koalition joukot pidättivät hänet, ja hän oli vangittuna helmikuusta joulukuuhun vuonna 2004. Häntä ei kuitenkaan pidetty suurena uhkana joten hänet vapautettiin. Vuonna 2006 JJASJ liittyi Irakin al-Qaidan kanssa Muhjahidinien Shura-neuvosto -nimiseen sateenvarjojärjestöön. Myöhemmin samana vuonna järjestö nimettiin uudestaan Irakin islamilaiseksi valtioksi. Siihen aikaan järjestö taisteli Irakin šiioja vastaan ja Ibrahim toimi järjestön silloisen johtajan Abu Omar al-Baghdadin tärkeänä neuvonantajana. Vuonna 2010 hän nousi järjestön johtoon Abu Omarin kuoltua Yhdysvaltojen iskussa ja otti Isisin tavoitteeksi sunnikalifaatin perustamisen Irakin ja Syyrian alueelle. Hän oli tällöin ottanut salanimekseen Abu Bakr al-Baghdadi. Šaria
Šaria jaottelee rikoslaissa myös ihmisen ja Jumalan oikeuden. Jumalan oikeutena pidetään niitä rikoksia, jotka erityisesti mainitaan Koraanissa, ja niistä mahdollisesti määrättyjä rangaistuksia. Näitä rikoksia pidetään Jumalan asettamina rajoina ("hudud") ja niiden rikkominen on Jumalan oikeuden loukkaamista. Islamilaisella tuomarilla ei ole oikeutta olla tuomitsematta hudud-rikokseen syyllistynyttä henkilöä, vaikka muissa rikosasioissa tuomarilla tai rikoksen uhreilla on oikeus antaa syylliselle anteeksi. Hudud-rikoksia ovat aviorikos ja väärä syyte aviorikoksesta, varkaus, maantierosvous, viinin juominen ja islamista luopuminen. Eri lakikoulukuntien tulkinnat eroavat tässä asiassa hieman: kaikki eivät esimerkiksi laske islamista luopumista tai alkoholin juomista hudud-rikoksiksi. Hudud-rikosten rangaistukset ovat ruumiillisia ja vaihtelevat raipaniskuista kuolemantuomioon. Koska rangaistukset ovat ankaria, ovat hudud-rikosten määrittely ja todistustaakka myös tiukkoja. Tuomitseminen vaatii joko syyllisen tunnustuksen tai selkeän silminnäkijöiden todistuksen. Rangaistusta ei myöskään langeteta, jos syyllinen oli pakotettu tekemään rikoksen: esimerkiksi ruuan varastaminen nälkäisenä ei täytä hudud-rikoksen tunnusmerkkejä. Jihad
Ulkoista jihadia käydään islaminuskoisten vihollisia vastaan kielellä, omaisuudella ja aseellisesti. Ulkoisen jihadin päämääränä on (Tampereen Islamin yhdyskunnan mukaan): ”kaikkien ihmisten täydellinen vapauttaminen, jotta nämä voisivat ottaa vastaan islamin kutsun ja valita sen elämäntavakseen”. Aseellisen taistelun toinen tarkoitus on koetella uskovia: "”Jos Jumala tahtoisi, Hän selviytyisi heistä itse, mutta Hän tahtoo koetella teitä toisillanne.” (Koraani 47:4)". Syyskuun 11. päivän terroriteot
Vuonna 1998 julistettiin toinen fatwa, jonka olivat allekirjoittaneet Osama bin Laden ja Ayman al-Zawahiri. Siinä julistettiin jihad länsimaita ja Israelia vastaan. Fatwassa julistetaan muun muassa, että amerikkalaisten ja heidän liittolaistensa tappaminen on jokaisen muslimin henkilökohtainen velvollisuus, jotta pyhät moskeijat vapautettaisiin heidän vallastaan ja heidän armeijansa poistuisi kaikista islamilaisista maista. Khalid Islambuli
Islambuli oli kotoisin pohjoisesta Egyptistä ja opiskeli sotilasakatemiassa. Hän oli arvoltaan luutnantti ja kuului Egyptin islamilainen jihad -järjestöön. Islamisaatio
Koko maailman islamisoiminen on jihadistisen liikkeen pitkän tähtäimen tavoite. Jihad
Jihad merkitsee eri ihmisille eri asioita, ja sen päämerkityksestä on useita tulkintoja. Lähi-idän tutkimuksen professori Michael Bonnerin mukaan jihadin merkitys on joskus kommentoijan valinnasta riippuen joko sellainen, joka osoittaa islamin sisäänrakennetun väkivaltaisuuden ja sivistymättömyyden, tai sellainen, joka osoittaa sen rauhanomaisuuden ja sisäänpäin suuntautuneisuuden. Islam
Henkisenä kamppailuna jihad on jokaisen muslimin velvollisuus, jotta pahuus ei saisi yliotetta. Tässä taistelussa ovat aseina muslimien velvollisuudet uskontunnustus, rukous, paasto, almut ja pyhiinvaellus. Tämän kamppailun osana on myös islaminuskon rauhanomainen levittäminen lähetystyönä. Abdallah Azzam
Abdallah Azzam (1941 Silat al-Harithiya, Palestiinan brittiläinen mandaatti – 24. marraskuuta 1989 Peshawar, Pakistan) oli palestiinalaissyntyinen islamoppinut ja globaalin jihadismin perustaja. Azzam toimi 1980-luvulla Afganistanin sodassa keräten jihadisteja ympäri muslimimaailmaa käymään jihadia Neuvostoliiton miehitysjoukkoja vastaan. Jihad
"Jihad" () on substantiivi, joka tarkoittaa sananmukaisesti ’kamppailua’ tai ’kilvoittelua’. Sanan juuri on arabiankielinen verbi "jahada", ’kamppailla’. Samaa juurta ovat myös sanat "mujahidin", ’jihadin kävijät’ ja "ijtihad", ’lainopillinen voimanponnistus’. Isis (järjestö)
Isis kilpailee Al-Qaidan kanssa jihadistimaailman johdosta. Se on Al-Qaidaa aktiivisempi, raaempi ja jyrkempi järjestö, joka pyrkii maailmanlaajuiseen pyhään sotaan ja vastustaa erityisesti Yhdysvaltoja ja sen yhteiskuntaa. Yhdysvallat alkoi toimia Irakissa kesällä 2014 Isisiä vastaan. Jihadismi
Jihadistien käsitykset jihadin julistamisesta, syistä ja luonteesta eroavat islamilaisen lain klassisista ja nykyajan lähteistä monilta osin: Jihadismi
Ideologisesti johdonmukaisen bin Ladenin kuoltua al-Qaidan johtajaksi nousi Aiman al-Zawahri. Hän ryhtyi solmimaan ja katkaisemaan liittolaissuhteita vaihtelevista poliittisista syistä, mikä vieraannutti monia alatason jihadisteja liikkeestä. Al-Qaidan tilalle jihadistisen liikkeen johtajaksi nousi islamilaisen kalifaatin Irakin ja Syyrian alueelle perustanut Isis, jonka kalifaatti tarjosi kiintopisteen jihadistien toiminnalle. Vaikka Isis on toiminut hyvin raa’asti, se sai kuitenkin fundamentalististen salafistien hyväksynnän Muhammedin ajan yhteiskunnallisen ihanteen esimerkkinä. Jihadismi
Alkuvaiheen vallankumouksellisen islamismin syntyyn 1960-luvulla vaikuttivat erityisesti Egyptissä toimineen Said Qutbin kirjoitukset. Qutb tavoitteli muslimimaiden epäislamilaisina pitämiensä hallintojen syrjäyttämistä sotilasvallankaappauksen kautta ja piti vallankumouksellista toimintaa muslimimaissa jihadin tärkeimpänä muotona. Qutb piti jihadia pysyvänä ilmiönä islamissa, koska Jumala Koraanissa ja profeetta Muhammed lausunnoissaan viittasivat jihadiin niin usein. Vallankumoukselliset islamistit Egyptissä, Syyriassa ja Algeriassa 1970-luvulta 1990-luvulle julkaisivat tekstejä ja saarnoja, joissa hyökättiin voimakkaasti korruptiota, sortoa ja huonoa hallintoa vastaan. Väkivallan laaja käyttö hyväksyttiin osana kampanjaa. Isis (järjestö)
Siinä missä al-Qaidan tavoite on ollut uskostaan luopuneiden muslimivaltioiden ja -yhteiskuntien palauttaminen ruotuun väkivallan avulla, wahhabistit ovat perinteisesti kannattaneet vääräuskoisten surmaamista. Isisin mukaan islamistijärjestöt kuten al-Qaida ja Hamas ovat liian maltillisia. Isisin mukaan Jumalan käskyt tulee toteuttaa välittömästi eikä pitkän ajan kuluessa. Isisin ideologian mukaan kaikki maallista tai vaaleilla valittua hallintoa tukevat islamistit ovat vääräuskoisia ja ansaitsevat kuoleman. Abdallah Azzam
Azzamin toiminnan seurauksena Afganistaniin matkusti noin 20 000 ulkomaista jihadistia vuosien 1980–1992 välillä. Yksi heistä oli saudiarabialainen Osama bin Laden, josta tuli Azzamin oppipoika sekä seuraaja globaalin jihadin ja al-Qaidan johtajana. Azzamin värväämillä jihadisteilla ei ollut kovinkaan suurta merkitystä sodassa, sillä suurin osa heistä tuli maahan vasta sodan päättymisen jälkeen, eivätkä he esimerkiksi kielivaikeuksien vuoksi pystyneet yhteistyöhön oppositiojoukkojen kanssa. Azzam kuitenkin otti opposition voitosta kunnian omassa propagandassaan sodan jälkeen ja näin sai seuraajansa uskomaan siihen, että mikään vihollinen ei ole voittamaton. Hän myös perusti liikkuvat taistelujoukot, joiden tarkoituksena oli jatkossa taistella missä tahansa islamin aluetta miehitettäisiinkin. Azzam halusi taistella vain vääräuskoisia sotilaita vastaan ja jättää siviilit rauhaan. Islamilainen fundamentalismi
Islamilainen fundamentalismi tarkoittaa islamin fundamentalistisia tulkintoja, joiden mukaan islam tulee puhdistaa ulkoisista vaikutteista ja islamilaisten on palattava noudattamaan uskonnon alkuperäisiä määräyksiä. Islamilainen fundamentalismi pyrkii tulkitsemaan islamin lähteitä eli Koraania ja Sunnaa kirjaimellisella tavalla ja palaamaan islamiin sellaisena kuin Muhammedin, hänen seuralaistensa ja häntä seuranneiden oikeaanjohdettujen kalifien sitä katsotaan harjoittaneen. Sunnilaista fundamentalismia edustavat nykyään eri muodoissaan esimerkiksi Saudi-Arabian valtionuskonnon muodostava wahhabilainen oppi, Taliban, Muslimiveljeskunta sekä Isisin, Boko Haramin ja Al Qaidan tapaiset terroristiorganisaatiot. Šiialaista fundamentalismia puolestaan edustavat esimerkiksi Iranin vallankumouksesta 1979 alkunsa saanut liike sekä libanonilainen Hitzbollah. Islamilaisen fundamentalismin kannattajat muodostavat islamistisia puolueita ja haluavat muuttaa maansa islamilaiseksi valtioksi. Fundamentalistit tahtovat yhdistää koko islamilaisen maailman ja viime kädessä koko maailman yhdeksi kalifaatiksi; islamia on perinteisen katsannon mukaan pyritty laajentamaan aloittamalla käännytyksestä eli esittämällä jonkin ei-islamilaisen alueen väestölle kutsu ("da’wa") kääntyä islamiin, ja kun kutsusta on kieltäydytty, on islamilaisen valtion päämiehellä eli kalifilla katsottu olevan velvollisuus julistaa pyhä sota ("jihad") aluetta vastaan, ja fundamentalistit pyrkivät seuraamaan tätä ideologiaa kirjaimellisesti. Jihad
Profeetta Muhammadin elämäkerrasta eli "Sirasta" noin kolme neljäsosaa on omistettu jihadille. Haditheista luotettavimpina pidetyistä Sahih al-Bukharin niistä haditheista, jotka viittaavat jihadiin, lähes kaikki käsittelevät aseellista jihadia. Niissä Muhammad korostaa useasti pyhän sodan käymisen tai rahoittamisen tärkeyttä ja ylistää marttyyrikuolemaa: ”Mies, joka kuolee ottamatta osaa jihadiin, eikä koskaan halunnutkaan pyhään sotaan, kuolee tekopyhän kuoleman”, tai ”Muslimi, joka elää parasta elämää, on aina valmistautunut pyhään sotaan Jumalan nimessä ja joka on jatkuvasti varuillaan kuulemaan sodan äänet ja avun huudot ja on halukas kohtaamaan varman kuoleman.” Islamilaisen Maghrebin al-Qaida
Islamilaisen Maghrebin al-Qaidan ideologiassa sekoittuvat salafistiset ja jihadistiset aatteet. Sen tavoitteena oli puhdistaa Pohjois-Afrikka länsimaisista vaikutteista ja kaataa vääräuskoisina pidetyt alueen maiden hallitukset, sekä korvata ne vanhauskoista šarialakia noudattavalla hallinnolla. Paikalliset maat ovat Islamilaisen Magrebin al-Qaidan paikallinen päävastus, mutta se julisti Espanjan ja Ranskan pääasiallisiksi ulkoisiksi vihollisikseen. IHH
Ranskan tiedusteluraporttien mukaan IHH:n terrorismimyönteiset yhteydet ulottuivat järjestön johtotasolle asti. Terrorisminvastaisen toiminnan asiantuntija Jean-Louis Bruguieren tutkimusten mukaan IHH:n johtaja Bulent Yildrim oli itse mukana 1990-luvun puolivälissä rekrytoimassa kokeneita sotilaita tulevaa pyhää sotaa, jihadia, varten. Joitakin miehiä lähetettiin muslimimaiden taistelualueille saamaan taistelukokemusta. Järjestö lähetti myös näihin maihin talousapua, tuliaseita, teräaseita ja räjähdysaineita. IHH:n puhelutiedot Istanbulissa osoittivat puheluita soitetun Al-Qaidan vierastaloon Milanoon ja useille algerialaisille terroristeille, jotka oleilivat eri puolilla Eurooppaa. Eräänä esimerkkinä Abu el-Ma`ali, jota yhdysvaltalaiset ovat kutsuneet "Osama bin Laden junioriksi". Jihad
Islamin historiassa jihadin julistaminen ja johtaminen olivat oppineiston tukeman kalifin yksinoikeus. Viimeinen kalifi romahti Turkissa 1920-luvulla osmanien vallan päättyessä, minkä jälkeen oppineistolla on ollut kollektiivinen oikeus jihadin julistamiseen. Islamin enemmistöhaarassa sunnalaisuudessa ei ole selkeää uskonnollista hierarkiaa. Yleisesti ottaen jihadin julistajan oma auktoriteetti ratkaisee, ketkä noudattavat julistusta. Klassisen ajan teoriaa on käytetty nykyaikana oikeuttamaan poliittisia sotia. Esimerkiksi Osmanien valtakunta tulkitsi käyvänsä jihadia ympärysvaltoja vastaan ensimmäisessä maailmansodassa. Jotkut nykyajan poliittiset johtajat, kuten Saddam Hussein, ja rivioppineet, kuten talibanit, ovat myös julistaneet jihadin, mutta ilman uskonnollista auktoriteettia. Islam
Aseellinen jihad on sallittua tietyistä tarkkaan määritellyistä syistä, kuten itsepuolustukseksi, muslimien suojelemiseksi ja islamin vahvistamiseksi. Oikeutetussa jihadissa on myös tarkat säännöt, kuten vihollisten oikeudenmukainen kohtelu ja se, että jihadin saa julistaa vain uskonnollinen johtaja. Jihad
Jae sallii erilaisia tulkintoja, ja se jättää avoimeksi, milloin kyse on puolustustaistelusta. Yleisimmän tulkinnan mukaan jihad on puolustustaistelua tilanteessa, jossa vihamieliset voimat yrittävät estää islamin toteutumista islamin alueella. Isisin historia
Talibanin kaaduttua Afganistanissa 2001 Zarqawi pakeni ryhmänsä kanssa Irakiin ja ryhtyi rakentamaan sinne salaista verkostoaan. Zarqawin ryhmä nimeltä ”Yksijumalaisuus ja jihad” alkoi tehdä iskuja maata miehittäneitä yhdysvaltalaisjoukkoja sekä shiioja vastaan. Ryhmä hyväksyttiin al-Qaidaan vuonna 2004, ja näin siitä tuli Irakin al-Qaida. Järjestö hyökkäili Yhdysvaltain johtaman liittouman joukkoja ja irakilaisia siviilejä vastaan räjähtein, itsemurhapommituksin ja panttivankien mestaamisin. He pyrkivät painostamaan ulkomaalaisia joukkoja ja yrityksiä lähtemään Irakista, saamaan irakilaisia lopettamaan Yhdysvaltojen ja Irakin hallituksen tukemisen, sekä houkuttelemaan lisää jäseniä. Jewish Defense League
The Jewish Defense League(JDL; suomeksi "Juutalainen Puolustusliitto") on juutalainen, USA:ssa 1968 perustettu järjestö jonka päämääränä on "suojella juutalaisia antisemitismiltä kaikin tarvittavin keinoin". JDL:n epäiltiin juonineen pommi-iskua Fahd Mosque-moskeijaan Kalifornian Culver Cityyn. FBI kutsui JDL:ää "oikeistolaiseksi terroristiryhmäksi". Šahada
Šahada (, ) on islamin keskeisimmät uskonkappaleet sisältävä lause, joka kuiskataan ensimmäiseksi vastasyntyneen muslimin vasempaan korvaan. Todistuksen lausuminen vastaa merkitykseltään kristinuskon kastetta, koska se liittää yksilön osaksi islamilaista yhteisöä, eli ummaa. Beit Lidin joukkomurha
Beit Lidin joukkomurha oli israelilaisia sotilaita täynnä olleeseen ruokalaan kohdistunut itsemurhapommi-isku, jonka suoritti Islamilainen jihad -järjestö. Kahdessa räjähdyksessä kuoli 20 sotilasta ja 1 siviili Ajatollah
Ajatollah (, ) tarkoittaa uskonnollista johtajaa šiialaisessa islamissa. Ajatollahit ovat yleensä islamilaisen oikeustieteen, etiikan ja filosofian asiantuntijoita. He opettavat yleensä erityisissä islamilaisia tieteitä opettavissa oppilaitoksissa. Isis (järjestö)
Zarqawi halusi kiihkeästi perustaa islamilaisen kalifaatin, mutta al-Qaidan johto toppuutteli häntä ja kehotti Zarqawia hakemaan ensin kansan tuen ja välttämään liiallisia väkivaltaisuuksia. Zarqawi oli juuri aikeissa julistaa islamilaisen valtion, kun Yhdysvallat surmasi hänet 7. kesäkuuta 2006. Irakin al-Qaida julisti islamilaisen valtion lopulta 15. lokakuuta 2006 ja toteutti näin johtajansa viimeisen toiveen. Nimelliseksi johtajakseen he nimittivät Abu Omar al-Baghdadin, joka oli siihen asti ollut jopa jihadisteille tuntematon. Järjestön todellinen johtaja oli kuitenkin Irakin al-Qaidaa Zarqawin kuoleman jälkeen johtanut Abu Ayyub al-Masri. Atte Kaleva
Vuonna 2018 maaliskuussa kustannusliike Otava julkaisi Atte Kalevan kirjan “Jihad ja Terrori”. Kustantajan kirjaesittelyssä kirjaa kuvaillaan “ajankohtaiseksi perusteokseksi jihadismista ja islamilaisesta terrorismista”. Kirja kuvaa esittelytekstin mukaan jihadistisen ideologian kehitystä ja ääri-islamilaisten terroristisukupolvien muotoutumista. Kalevan mukaan jihadistisen terrorismin uhka kasvaa Suomessa. Isisin historia
Zarqawi halusi kiihkeästi perustaa islamilaisen kalifaatin, mutta al-Qaidan johto toppuutteli häntä ja kehotti Zarqawia hakemaan ensin kansan tuen ja välttämään liiallisia väkivaltaisuuksia. Zarqawi oli juuri aikeissa julistaa islamilaisen valtion, kun Yhdysvallat surmasi hänet 7. kesäkuuta 2006. Irakin al-Qaida julisti islamilaisen valtion lopulta 15. lokakuuta 2006 ja toteutti näin johtajansa viimeisen toiveen. Nimelliseksi johtajakseen he nimittivät Abu Omar al-Baghdadin, joka oli siihen asti ollut jopa jihadisteille tuntematon. Järjestön todellinen johtaja oli kuitenkin Irakin al-Qaidaa Zarqawin kuoleman jälkeen johtanut Abu Ayyub al-Masri. Paratiisi
Islamin paratiisi janna on puhdas, täydellinen ja ikuinen puutarha, jossa elämä on kaikin puolin helppoa, iloista ja mukavaa. Ravintoa on yltäkylläisesti ja joissa virtaavat vesi, maito, viini ja hunaja. Miehet saavat nauttia kauniiden neitsyiden seurasta. Jannaan pääsevät Jumalan tahdon mukaisesti eläneet ja erityisesti marttyyrit. Irshad Manji
Irshad puhuu avoimesti Ijtihadin puolesta, joka on hänen mukaansa kadotettu kriittisen ajattelun perinne islamissa. Hän kritisoi muslimien Israel-vastaisuutta ja antisemitismia sekä arvostaa Israelia Lähi-idän ainoana demokratiana. Maaliskuussa 2006 hän julkaisi 11 muun (joista kuuluisin oli Salman Rushdie) kanssa kirjeen jossa vastustettiin islamilaisen maailman väkivaltaisia protesteja Muhammedin pilapiirrosjupakassa. Irshad kritisoi avoimesti konservatiivista islamia, etenkin naisten kohtelussa. Hän uskoo että hunnun käyttö on jokaisen henkilökohtainen valinta. Hän myös kyseenalaistaa Koraanin historiallisen tulkinnan. Jihad
Aseellinen jihad on sallittua perinteisen tulkinnan mukaan islamin puolustamiseksi tai islamin vahvistamiseksi ja levittämiseksi, ja sille on laadittu tarkat eettiset säännöt. Myös hyökkäyssota islamin valtapiirin laajentamiseksi on perinteisissä tulkinnoissa oikeutettu jihadina. Islamilaisessa perinteessä maailma on jaettu islamin alueeseen ("dar al-islam") ja sodan alueeseen ("dar al-harb"), joista jälkimmäinen tarkoittaa kaikkia niitä maita, jotka eivät ole kääntyneet islamiin vaikka kutsu ("da'wa") on esitetty; islamilaisen valtion päämiehen velvollisuutena tehtävänä olisi julistaa sota tällaisia alueita vastaan. Rauhanomaisempaan islamtulkintaan sitoutuneet oppineet ovat esittäneet, että aseellinen jihad tulisi ymmärtää oikeutetuksi vain puolustussotana. Historiallisesti islamilaisen valtion levittäminen yhtä lailla arabien kuin turkkilaistenkin toimesta on kuitenkin ymmärretty aina jihadiksi. Modernit jiihadistijärjestöt kuten Isis käyvät jihadia hyökkäyssotana, jonka tavoitteena on islamilaisen kalifaatin perustaminen. Sisäisen jihadin käsite syntyi 800-luvulla, ja käsitys siitä ”suurempana jihadina” nojaa pitkälti keskiaikaiseen suufilaiskirjallisuuteen. Sisäisen jihadin merkitystä on alettu korostaa nykyaikana etenkin länsimaisessa keskustelussa. Jihad
Jihadistien mukaan jihad on heidän uskonnollinen velvollisuutensa ja myös uskonnollisten kirjoitusten mukaista. Jihadistien mukaan jihad on jokaisen muslimin yksilöllinen velvollisuus, eikä valtion asia niin kauan kuin islamilaista valtiota ei vielä ole olemassa. Maher Meshaal
Meshaalin luomiin jihadistisiin kappaleisiin kuului esimerkiksi "Saleel al-Sawarem" tai "Saleel al-Sawarim". Kappaleet tehtiin yksinomaan laulamalla, eikä niissä käytetty soittimia. Soittimien uskotaan olevan islamin mukaan haram eli kiellettyjä. Tyyliä kutsutaan nimellä nashid. Laulajan ääntä on muunnettu digitaalisesti siten, että kappaleeseen on saatu aikaan kuoromainen vaikutelma. Isis-järjestön nashidien julkaisija on vuonna 2013 perustettu Ajnad Media Foundation. Jihadismi
Jihadistien oman toimintansa oikeuttamisessa tärkeä merkitys on takfirilla. Takfirin käsitteen korostamisen vuoksi muut muslimit kutsuvatkin jihadisteja usein takfireiksi. Islamilaisena käsitteenä takfir tarkoittaa jonkun tuomitsemista vääräuskoiseksi ja siten erotetuksi oikean islamin uskon piiristä. Takfir voidaan julistaa epäislamilaisista ajatuksista tai teoista. Koska sharia-lain mukainen rangaistus uskosta luopuminen on kuolema, muslimit eivät yleensä ryhdy takfirin julistamiseen köykäisin perustein. Takfirin julistamista on perinteisesti käytetty muslimiyhteisön sisäisen puhdasoppisuuden ja siitä seuraavan yhtenäisyyden vaalimiseen; ei-muslimit ovat itsestäänselvästi vääräuskoisia. Jihadistiset ideologit pitävät harhaopin ja epäislamilaisten käytänteiden kitkemistä uskovien yhteisöstä ensisijaisen tärkeänä. Jihadismin kannalta käänteentekevä tapahtuma oli, kun Said Qutb julisti Egyptin presidentti Nasserille tekojen takfirin, kun tämä oli hylännyt entiset Muslimiveljeskuntaan kuuluneet liittolaisensa ja alkanut vainota heitä. Kiihkomielisimmin jihadistit alkoivat käyttää takfiria Yhdysvaltojen hyökättyä Irakiin vuonna 2003. Sunnien ja shiiojen vastakkaiasettelu Irakissa voimistui, ja Irakin al-Qaidan johtaja Abu Mus’ab al-Zarqawi otti tähtäimeensä shiiat. Hän alkoi julistaa harhautuneina pitämilleen shiioille takfir-tuomioita oikeuttaen sillä väkivaltansa. Irakin al-Qaidaa seurannut Isis jatkoi laajasti modernin takfirin käsitteen käyttöä oman väkivaltaisen toimintansa perustelemiseksi ja oikeuttamiseksi, ja käsite on säilyttänyt tärkeän asemansa globaalin jihadistisen liikkeen sirpaloitumisenkin jälkeenkin. Hijaz
Hijaz on (, myös Hejaz) on alue Arabian niemimaalla Punaisenmeren vuoristoisella rannikolla nykyisen Saudi-Arabian länsiosassa. Sen väkirikkain kaupunki on Jedda (3,34 milj., 2010), mutta tunnetumpia ovat islamin pyhät kaupungit Mekka ja Medina. Alueen pinta-ala on noin 390 000 neliökilometriä. Al-Qaida
Turvallisuusratkaisuihin ja terrorismin torjuntaan erikoistuneen ICP-Groupin toimitusjohtaja Will Geddes arvioi, että alqaidalaisten terroristien tarkoitus on kirjaimellisesti levittää kauhua () vihollisessa. Iskemällä metropoleihin järjestö laskee saavansa uhreja ja julkisuutta. Peruspyrkimyksiä järjestölle on Geddesin mukaan saada Yhdysvallat ja muut läntiset valtiot, yritykset ja intressit poistumaan Lähi-idästä ja muilta muslimien pyhiltä paikoilta. Politiikkaa voi kenties pitää myös eräänlaisena arabinationalismin äärimuotona. Toinen tavoite on asettaa islamiin pohjautuvia hallituksia maallisten tilalle. Jihadismi
Yhdysvaltoihin ei ole havaittu muodostuneen järjestäytynyttä jihadistista liikettä tai vastakulttuuria. Maassa vuoden 2001 jälkeen tehdyt harvat jihadistiset terrori-iskut ja -suunnitelmat ovat olleet ulkomaisten yhteyksien tai internetin kautta radikalisoituneiden yksittäisten tekijöiden suorittamia. Ainoa poikkeus tähän on Minneapolisin somalikaupunginosa, josta on lähtenyt taistelijoita al-Shabaabin riveihin. Jihadismi
Jihadistisen liikkeen tukijat länsimaissa kuuluvat salafistiseen vastakulttuuriin, joka on kasvanut ja radikalisoitunut 2010-luvulla. Esimerkiksi Saksassa oli vuonna 2014 jo 7 500 salafistia. Jihadisteiksi ryhtyneet länsimaalaiset löysivät ensin salafismin ja liittyivät sitä kautta jihadiin, ja osa heistä lähti Irakiin ja Syyriaan vierastaistelijoiksi. Radikaali salafistinen liike tarjoaa jäsenilleen mahdollisuuden kapinoida länsimaiden politiikkaa, demokratiaa, tasa-arvoa ja ihmisoikeuksia vastaan sekä saarnaa vihamielisyyttä "uskottomia" kohtaan. Liike tarjoaa myös järjestystä ja mustavalkoisen maailmankuvan, jossa sääntöjen noudattamisen perusteella joko päästään taivaaseen tai joudutaan helvettiin. Liike tarjoaa jäsenilleen myös yhteisöllisyyttä ja hyväksyntää. Salafismista on Euroopassa tullut nuorisokulttuuri, josta ovat kiinnostuneet muutkin kuin muslimiksi kasvaneet tai uskonnolliset ihmiset. Jihad
Hämeen-Anttilan mukaan valtaosalle muslimeista jihad merkitsee ensisijaisesti henkistä kamppailua omaa sisäistä pahuutta vastaan. Kyseessä onkin ”varsinainen” tai ”suurempi jihad”. Tämä sisäinen kamppailu on jokaisen muslimin velvollisuus, jotta pahuus ei saisi yliotetta. Tässä taistelussa ovat aseina muslimien velvollisuudet uskontunnustus, rukous, paasto, almut ja pyhiinvaellus. Tämän kamppailun osana on myös islaminuskon rauhanomainen levittäminen lähetystyönä. Dhu-l-hiddža
Dhu Al-Hijjah on islamilaisen kalenterin viimeinen kuukausi. Sen aikana suoritetaan pyhiinvaellus hajj ja vietetään id al-adha -uhrijuhlaa. Jihad
1900-luvulta alkaen sunnalaisten ääriryhmien keskuudessa levisi käsitys siitä, että jihadia voidaan käyttää ilman oppineiston laajaa hyväksyntää. He tulkitsivat jihadia siten, että islamilaisten maalliset hallitukset eivät toteuta islaminuskontoa kunnolla, joten valtiot ovat epäislamilaisia. Näin hallitukset ovat luopuneet islamista ja heitä vastaan voidaan käydä puolustustaistelua islamin puolesta. Tämä radikaali tulkinta, johon liitettiin myös terrorismi, ulotettiin myös siirtomaavaltoja ja Venäjään leviämistä vastaan sekä myöhemmin amerikkalaismiehitystä vastaan Irakissa. Kaikissa näissä tapauksissa radikaaliryhmät käyttivät jihad-retoriikkaa, mutta yhdessäkään ei ollut oppineiston yksimielistä kannatusta. Sen sijaan monet uskonoppineet ovat katsoneet, että palestiinalaisten aseellinen toiminta israelilaisia miehittäjiä vastaan on jihad. Jihadismi
Vallankumouksellista islamismia seurasi Abdallah Azzamin innoittama klassisen jihadismin kausi. Klassinen jihadismi muodostui Afganistanissa 1980-luvulla Abdallah Azzamin koordinoidessa maata miehittäneen Neuvostoliiton vastaiseen jihadiin saapuvien vierastaistelijoiden virtaa. Hän julisti, että jokaisen muslimimiehen on puolustettava muslimien hallitsemaa aluetta kun vääräuskoiset hyökkäävät sinne. Opillisesti klassinen jihadismi on hyvin samankaltainen kuin valtavirran muslimien tulkinta jihadista, joka perustuu Koraaniin ja haditheihin. Koska Azzamin klassinen jihadismi ei ollut yhtä poliittista ja hyökkäävää kuin vallankumouksellinen jihadismi, se saavutti laajan kansansuosion ja oppineiden hyväksynnän. Myös Saudi-Arabian kuningashuone oli hyvillään kotoperäisten jihadistiensa häipymisestä kauas Afganistaniin. Hijab
Hijab (, 'peite') merkitsee islaminuskossa naisten "vaatimatonta pukeutumista", mikä useimmissa yhteyksissä merkitsee muiden kehon osien kuin käsien, jalkojen ja kasvojen verhoamista julkisilla paikoilla. Vastoin yleistä käsitystä hijab ei ole ainoastaan naisten pääliina "khimār" () jonka tarkoituksena on suojata hiuksia näkymästä, koska joidenkin islamin tulkintojen mukaan naisten ei tule paljastaa päätään. Hijabin merkitys islamissa on laajempi, merkiten "vaatimattomuutta", "moraalisuutta" ja "yksityisyyttä". Siksi äärimmäisyyksiin menevät esimerkit kuten afganistanilainen chadari on yhtä lailla "hijab" kuin yksinkertainen pääliina maltillisempien muslimien keskuudessa. Isisin historia
Isisin historia alkoi vuonna 1999, kun nuori jordanialainen jihadisti Abu Mus’ab al-Zarqawi matkusti Kandahariin, Afganistaniin tapaamaan al-Qaidan johtajia. Zarqawi halusi lietsoa vallankumousta Irakin ja Syyrian alueella ja tarvitsi tarkoitukseensa rahaa ja kannattajia. Sunnimuslimi Zarqawi inhosi erityisesti shiioja. Osama bin Laden ja muut al-Qaidan johtajat eivät kutsuneet Zarqawia jäsenekseen tämän äärimmäisten näkemysten vuoksi, mutta he aloittivat silti yhteistyön. Jihad
Politiikantutkija Richard A. Nielsenin mukaan islamilaisten uskonoppineiden ("ulama") julkinen kanta jihadiin riippuu paljon heidän asemastaan. Ne uskonoppineet, joilla on valtiollinen virka opettajana, saarnaajana, byrokraattina tai neuvonantajana moskeijoissa, yliopistoissa tai ministeriöissä, myötäilevät maidensa hallitusten jyrkkää jihadinvastaista linjaa. Sen sijaan sellaiset uskonoppineet, joilla ei ole urakehitysmahdollisuuksia valtion leivissä, ryhtyvätkin joskus julistamaan jihadia osoittaakseen tavallisille muslimikuulijoilleen opillista tinkimättömyyttään. Jihadismi
Jihadistit pitävät itseään ainoina tosiuskovaisina. Jihadistien mukaan jihad on heidän uskonnollinen velvollisuutensa ja myös uskonnollisten kirjoitusten mukaista. Jihadistien tärkeimpiä vihollisia ovat maltilliset muslimit, jotka vastustavat jihadismia tai ylläpitävät maallisia muslimihallintoja. Jihadismi
Jihadismin kolme tärkeintä ideologia ovat Muhammad ibn Abd-al-Wahhab, Hassan al-Banna ja Said Qutb. Pegida
Pegida ("Patriotische Europäer gegen die Islamisierung des Abendlandes", ’Isänmaalliset eurooppalaiset Lännen islamisoitumista vastaan’) on vuonna 2014 syntynyt saksalainen äärioikeistolainen kansalaisliike, joka vastustaa Euroopan islamisaatiota ja liian sallivana pitämäänsä Saksan ja muun Euroopan maahanmuuttopolitiikkaa. Liike toimii Leipzigissa nimellä Legida.
Liike on järjestänyt vuoden 2014 lokakuusta lähtien viikoittaisia marsseja etenkin Dresdenissä. Joulun 2014 alla Pegidan marssiin osallistui 17 500 ihmistä. Vuoden 2015 alussa marsseilla on käynyt 25 000 ihmistä. Jihadismi
Isisin perustaman kalifaatin kulta-aika kesti kesästä vuoden 2015 loppuun. Menestyksensä aikana sille vannoivat uskollisuudenvalansa monet muutkin jihadistiset järjestöt kuten Nigerian Boko Haram. Vuoden 2016 alussa Isisiä vastaan käyneet Yhdysvaltain, Irakin, kurdien ja muiden armeijat alkoivat ajaa sitä ahtaalle, ja kalifaatti kukistui lopullisesti lokakuussa 2017. Jihad
Šiialaisuuden jihad-käsityksessä myös marttyyriuden ja etenkin profeetta Muhammadin tyttärenpojan Husain ibn Alin marttyyrikuoleman merkitys on suuri. Koska šiialaisuus on monissa muslimimaissa vähemmistösuuntauksena, šiiojen kokema eristyneisyys ja syrjintä ovat lisäksi korostaneet heidän jihad-käsityksessään vastarintaa epäoikeudenmukaisuutta ja tyranniaa kohtaan sekä arvokkuuden säilyttämistä. Mokhtar Belmokhtar
Mokhtar Belmokhtar syntyi Ghardaïassa Itä-Algeriassa vuonna 1972. Islamistisilla internetsivuilla julkaistujen haastattelujen mukaan hän kiinnostui jihadista jo kouluikäisenä. Palestiinalainen islamisti Abdallah Azzam surmattiin vuonna 1989, minkä innoittamana Belmokhtar matkusti 19-vuotiaana Afganistaniin al-Qaidan koulutukseen. Siellä hän omien sanojensa mukaan osallistui taisteluihin eri puolilla maata. Palatessaan Algeriaan maa oli peruttujen vaalien seurauksena suistunut sisällissotaan. Belmokhtar liittyi ensin Aseelliseen islamilaiseen ryhmään ja myöhemmin siitä eronneeseen ryhmään nimeltä Groupe Salafiste pour la Prédication et le Combat eli GSPC. Algerialaisen journalisti Mohamed Arezki Himeun mukaan Belmokhtar menetti 1990-luvun taisteluissa toisen silmänsä ja käyttää nykyisin tekosilmää. Pyhiinvaellus
Islamissa pyhiinvaelluksen eli hadžin merkitys on suuri, koska profeetta Muhammad on sanonut, että muslimin velvollisuus on käydä ainakin kerran elämänsä aikana Mekassa. Tähän liittyy usein vierailu Muhammedin haudalla Medinassa. Šiialaisten ja Sunnalaisten keskuudessa tunnetaan lisäksi pyhiinvaellus imaamin kotipaikkakunnalle. Adl
Adl () on islaminuskon käsite, joka tarkoittaa väljästi määriteltynä "oikeudenmukaisuutta". Arabian kielessä sitä voidaan käyttää esimerkiksi käsitteessä oikeusministeri, "wazir al-adl" (وزير العدل). Islamilaisessa teologiassa se tarkoittaa jumalaista rangaistusta. Abu Usamah
Abu Usamah ei sano hyväksyvänsä Osama bin Ladenin keinoja, mutta kehottaa muslimeja jihadiin: ""He taistelevat Allahin puolesta. Rohkaisen teitä olemaan heidän joukossan, aloittamaan itsenne sivistämisen sitä aikaa varten, joka on nopeasti tulossa. Silloin pöytä käännetään ympäri ja muslimit ovat asemassa, jossa heillä on ylivoima."" Hadž
Hadž tai hajj (, 'pyhiinvaellus') on Mekkaan suoritettava pyhiinvaellus ja yksi islamin viidestä peruspilarista. Jokaisen kykenevän muslimin, jolla on siihen varaa, tulee suorittaa pyhiinvaellus Mekkaan vähintään kerran elämänsä aikana islamilaisen ajanlaskun 12. kuukauden, eli "Dhu-l-Hijjah'n", toisella viikolla (8.–12. päivänä). Varsinaisen pyhiinvaelluskuukauden ulkopuolella suoritettua pyhiinvaellusta kutsutaan pieneksi pyhiinvaellukseksi ("umra"). Vuosittain noin 2,5 miljoonaa muslimia suorittaa hadžin. Monille muslimeille pyhiinvaellus on elämän hartain kokemus, ja sen suorittaneita kutsutaan arvonimellä "hadži" (mies) ja "hadža" (nainen). Uskonnollinen sota
Historioitsija Jacques Ruellandin mukaan heprealaisten alkuperäinen pyhä sota, valloitussota, oli muslimien jihadin ja siitä seuranneiden Espanjan takaisinvaltauksen ja ristiretkien alkuperänä. Nykyajan uskonnollisten sotien alkuperä valitettavana mutta oikeutettuna puolustussotana löytyy sen sijaan myöhemmästä heprealaisesta pyhän sodan käsitteestä, joka syntyi Babylonian vankeuden aikana. Islam
Islam jakautuu kahteen pääsuuntaukseen, sunnalaisuuteen ja šiialaisuuteen, joiden sisällä puolestaan on erilaisia koulukuntia ja lahkoja. Lisäksi on ahmadiyyalaisia, ibadilaisia ja druuseja. Sufilaisuus on mystiikkaa korostava islamin suuntaus, jonka seuraajia löytyy niin šiialaisten kuin sunnien joukosta.
Nykyajan poliittiset radikaali-islamilaiset eli islamistiset liikkeet ja aseelliset ryhmät nojaavat pääasiassa fundamentalistisiin islamilaisiin suuntauksiin kuten wahhabismiin eli salafi-suuntaukseen tai intialaisen deobandi-koulukunnan opetuksiin. Tärkeänä periaatteena näissä suuntauksissa on käsite "jihad" (”pyrkimys johonkin”). Jihad on sekä henkistä kilvoittelua ihmisen sisäistä pahuutta vastaan että islamin puolustamista fyysisellä väkivallalla (ks. esim. Koraani, Suura 9:5), ja se on perinteisesti tulkittu myös pyhäksi sodaksi islamin levittämiseksi. Moderneissa maltillisemmissa tulkinnoissa aseellinen jihad tulkitaan kuitenkin oikeutetuksi vain puollustustarkoituksessa. Medieval: Total War
Muslimivaltioilla ristiretken vastine on jihad, jolla voi valloittaa takaisin aiemmin menetettyjä provinsseja. Levantin valloituksen rintama
Levantin valloituksen rintama (Jabhat Fateh al-Sham, جبهة فتح الشام‎‎) on jihadistijärjestö, joka aiemmin tunnettiin nimellä 
"al Nusran rintama". Alt-right
Liikkeessä on paljon islamin vastustajia, joiden mukaan islam uhkaa länsimaista sivistystä. Islamin vastustukseen liittyy maahanmuuton vastustaminen sekä käsitys, että maahanmuuttajat eivät kykene assimiloitumaan. Liikkeen eräs johtohahmo Jason Jorjani on varoittanut, että Euroopan johtajien epäonnistuminen maahanmuuttokriisin hoitamisessa johtaa keskitysleirien paluuseen, Adolf Hitlerin maineen palauttamiseen ja sotaan, jossa kuolee satoja miljoonia ihmisiä. Mediassa Jorjanin ennustus on tulkittu liikkeen tavoitteeksi. Allāhu akbar
Allāhu akbar (), johon viitataan myös termillä "takbīr" () (johdettu sanan "ʾakbar" juurikonsonanteista k-b-r), on arabiankielinen lause, joka tarkoittaa ”Jumala on suurempi” tai ”Jumala on suurin”. Kyseinen lause liittyy islamin viisi kertaa päivässä tehtävään rukoukseen. Lause on islamilaisessa kulttuurissa hyvin yleinen, ja sitä käytetään myös suoraan uskontoon liittymättömissä tilanteissa. Länsimaissa lause liitetään usein ääri-islamismiin, sillä jihadistit käyttävät lausetta taisteluhuutona sekä moraalin kohottamiseen. Jihad
Aseellinen jihad on sallittua seuraavista syistä: Jihad
Sisäisestä jihadista kirjoittivat ensimmäisen kerran islamilaiset askeetit ja heitä seuranneet suufilaiset 800-luvun alkupuolella. Käsitettä ei kuitenkaan mainita virallisissa ja kanonisoiduissa haditheissa. ”Suurempana jihadina” sisäinen jihad tuli suufilaiskirjallisuudessa tunnetuksi 1100-luvulla teologi al-Ghazalin kirjoituksissa, ja hänen seuraajansa, kuten Ibn Arabi, korostivat sen merkitystä ulkoiseen jihadiin nähden vielä edelleen. Jundallah
Jundallah, (, englanninkielinen lyhenne PRMI) on iranilainen vastarintaliike Balochistanissa. Jundallah väittää ajavansa maan sunnimuslimien asiaa. Liike toteuttaa päämääräänsä terrorismilla, muun muassa pommi-iskuin, sieppauksin ja väijytyksin. Kohteena ovat olleet muun muassa Iranin vallankumouskaartit ja poliisit. Fathi Shakaki
Shakaki perusti islamistisen jihadin yhdessä Abd Al Aziz Awdanin kanssa Gazassa 1970-luvulla. Järjestö oli Egyptin islamilaisen jihadin alajärjestö. Fathi oli sunnimuslimi ja julkaisi pamfletteja, joissa perusteltiin jihadin käyttöä laillisesti politiikassa. Fathin jihadin perustelu oli martyyrius. Irakin sota vuoden 2003 hyökkäyksen jälkeen
Nämä jihadistit olivat vain osin ulkomaisita koostuvia terrori-iskuja tekeviä sunniryhmiä. Jihadistit hyökkäsivät alussa ulkomaisia kohteita vastaan. Ensimmäinen jihadistien pommi, ei-itsemurhatyyppinen räjähti Jordanian suurlähetystössä. Pian tämän jälkeen ensimmäinen terroristien itsemurhahyökkäys kohdistui YK:n avustusryhmän päämajaan Bagdadissa 19. elokuuta 2003. Irakin al Qaidan johtaja Abu Musab Zarqawi väitti tehneensä iskun, mutta varmaa tämä ei ole. Kymmenen päivän päästä johtava šiiapoliitikko Ayatollah Mohammed Baqr al Hakim kuoli autopommi-iskussa 90 muun kanssa, mistä monet šiiat syyttivät Saddamin tukijoita. Yhdysvaltain armeija vangitsi 13. joulukuuta 2003 Saddam Husseinin, joka oli piileksinyt maakuopassa pienessä Ad-Dawrin maaseutukaupungissa Tikritin lähellä. Jihadismi
1900-luvulta alkaen sunnalaisten ääriryhmien keskuudessa levisi käsitys siitä, että jihadia voidaan käyttää ilman oppineiston laajaa hyväksyntää. He tulkitsivat jihadia siten, että islamilaisten maalliset hallitukset eivät toteuta islaminuskontoa kunnolla, joten valtiot ovat epäislamilaisia. Näin hallitukset ovat luopuneet islamista ja heitä vastaan voidaan käydä puolustustaistelua islamin puolesta. Egyptiläinen islamisti Hassan al-Banna perusti Muslimiveljeskunnan vuonna 1928. Hänen tavoitteensa oli maailman kaikkien muslimien yhdistäminen yhden, puhtaasti Koraanin ja sharia-lain periaatteiden mukaan hallitsevan islamilaisen kalifin alaisuuteen. Muslimiveljeskunta teki jatkuvasti väkivaltaisia iskuja Egyptin hallintoa vastaan, ja liike kiellettiin. Hassan al-Banna salamurhattiin vuonna 1949. Levantin valloituksen rintama
Jabhat Fateh al-Sham taistelee Syyrian hallitusta vastaan, koska haluaa luoda maahan islamilaisen valtion. Järjestö koostuu monesta alaryhmästä. Siihen kuuluu noin 15000 taistelijaa.
Järjestö aloitti vuonna 2012 Jabhat al Nusran nimellä ja menestyi tuolloin
taistelukentällä paremmin kuin muut kapinallisryhmät. Järjestö liittyi vuonna 2015 "Syyrian valloituksen armeijaan". Järjestö erosi al-Qaidasta jolloin siitä tuli nykyinen Jabhat Fateh al-Sham.
Järjestö on Isisin vihollinen. Pegida
Vuonna 2014 Pegida julkaisi ensimmäisen, 19-kohtaisen ohjelmajulistuksensa. Siinä liike sanoo puolustavansa juutalaisuuteen ja kristinuskoon perustuvia eurooppalaisia arvoja väkivaltaiselta ideologialta sekä vastustavansa kaikenlaista poliittista ja uskonnollista radikalismia, kuten islamismia. Pegida sanoo vastustavansa ääri-islamia, uskonnollista fanatismia ja Isis-järjestön väkivaltaa, mutta ei islamia tai maahanmuuttajia. Se vastustaa islamilaisen radikalismin ja islamilaisen lain alaisten rinnakkaisten yhteiskuntien syntymistä Saksassa. Se vastustaa Euroopan nykyistä maahanmuuttopolitiikkaa, jota se pitää liian sallivana. Liikkeen kannattajat ovat huolissaan muslimitulijoiden suuresta määrästä. Pegida haluaa maahantulijoiden tehokkaampaa integrointia ja rikoksiin syyllistyneiden palauttamista. Se kannattaa Sveitsissä, Kanadassa ja Etelä-Afrikassa käytössä olevaa maahanmuuton mallia, jossa tulijoita otetaan kohdemaan tarpeiden mukaisesti. Se haluaa kaikkien EU-maiden osallistuvan tasapuolisesti sotaa ja vainoja pakenevien pakolaisten asuttamiseen, ei vain Saksan, joka ottaa Euroopan maista suurimman määrän pakolaisia.