Millaista työtä filosofit tekevät?
Filosofi
Nykyään filosofeiksi on kutsuttu logiikan, tietoteorian, ontologian ja etiikan tutkijoita ja harrastajia. Nykyisin julkisessa puheessa sana "filosofi" viittaa nimenomaan filosofian tutkijoihin. Filosofian tutkiminen ei kuitenkaan aina tarkoita uuden filosofian luomista tai edes kannanottojen tekemistä filosofisten kysymysten suhteen. Filosofian professori Timo Airaksinen on ilmoittanut häntä ärsyttävän se, kun häntä nimitetään "filosofiksi". "Nimitys sopii paremmin Platonille ja kumppaneille", hän sanoo.
Bioetiikka
Bioetiikkaa on harjoittanut alusta saakka laaja joukko kirjoittajia erilaisista filosofisista, tieteellisistä ja uskonnollisista taustoista: bioetiikkaa harjoittaa muun muassa filosofit, lääkärit, sosiologit ja muut yhteiskuntatieteilijät sekä eri uskontojen teologit. Tästä syystä tieteenalalle on hyvin ominaista epäyhtenäisyys tutkimustavoissa, kirjoitustyyleissä ja argumentatiivisissa lähtökohdissa. Osittain tästä syystä bioetiikka on hyvin kiivaasti kiistelty ala. Analyyttinen ja mannermainen filosofia
Mannermainen filosofia sen sijaan on usein luonteeltaan kriittistä, ja olettaa, ettei maailman tila ei ole sellainen, jota tulisi vain kuvata, vaan että se muuttuu sen mukaan miten tulkitsemme sitä. Tämän vuoksi se näkee politiikan oleellisena osana kaikkea filosofiaa. 1800-luvulla mannermaiset filosofit, kuten G. W. F. Hegel ja Karl Marx määrittelivät kriittisyytensä "tieteeksi", nykyinen mannermainen filosofia on omaksunut valistuksen kriittisen asenteen. Monet mannermaiset filosofit, kuten esimerkiksi Gilles Deleuze ja Alain Badiou, suhtautuvat positiivisesti luonnontieteisiin ja matematiikkaan. Filosofia
Vaikka mikään filosofian määritelmä ei ole kiistaton ja filosofian ala on muuttunut historian saatossa sen mukaan, millaisia kysymyksiä on käsitelty kunakin aikana, yleensä katsotaan, että filosofia on enemmän tutkimusmenetelmä kuin joukko väittämiä tai oppeja. Filosofinen tutkimus perustuu järkeen ja järkiperäisiin perusteluihin, ja pyrkii välttämään perusteettomia oletuksia. Tutkimuksen tavoitteena on järjestelmällisyys, yleisyys ja asioiden ymmärtäminen. Feministinen filosofia
Feministinen filosofia on filosofian osa-alue, joka tutkii filosofiaa feministisestä näkökulmasta. Se ei ole yhtenäinen filosofinen koulukunta, vaan feminististä filosofiaa harjoitetaan eri tavoilla erilaisissa nykyfilosofian suuntauksissa, kuten analyyttisessa filosofiassa ja mannermaisessa filosofiassa. Feministisiä filosofeja yhdistää kiinnostus sukupuoleen ja sukupuolten väliseen epätasa-arvoon, ja siihen, miten tämä on vaikuttanut filosofiaan. Sen on myös mahdollista tarkastella yhteiskunnallisia kysymyksiä laajemmin. Usein feministinen filosofia käsittelee koko ajattelun arvopohjaa. Filosofi
Sanat ”filosofia” ja ”filosofi” ovat peräisin antiikin Kreikan esisokraatikoilta, todennäköisesti Pythagoraalta. Diogenes Laertios kertoo Pythagoraasta seuraavaa, perustuen Sosikrateen kirjoituksiin: Filosofiakäsitykset
Historialliselta taustaltaan filosofia on ollut tiedettä, jonka tarkoituksena on ollut maailman selittäminen. Tällaista filosofiaa ovat edustaneet muun muassa Aristoteles, Descartes, Bacon ja looginen empirismi. Henkilökohtaisen filosofian perinteessä filosofia kytkeytyy läheisesti yksilön elämään ja se pyritään elämään itse todeksi. Tämä kuvaa muun muassa Sokrateen, Kierkegaardin ja Sartren lähestymistapaa. Jotkut aatteelliset filosofiat puolestaan pyrkivät muuttamaan maailmaa. Tällaisia ovat muun muassa marxilainen ja feministinen filosofia. Filosofiakäsitykset
Filosofia ylittää yksityiset tieteet myös rakentamalla niiden pohjalle kokonaisvaltaisia maailmankatsomusten järjestelmiä. Erityistieteiden summa jollain hetkellä ei vielä riitä maailmankatsomukseksi, vaan niiden yhteensitomiseksi tarvitaan kokonaiskuvaa todellisuuden luonteesta, tiedon hankkimisen edellytyksistä sekä ihmisen tehtävistä maailmassa. Tieteenfilosofia
Tieteenfilosofia (myös: tieteenteoria) on filosofian osa-alue, joka tutkii tieteellisen tiedon luonnetta, yleisiä perusteita ja tieteellistä toimintaa. Se tarkastelee tieteen käsitteitä, teorioita, menetelmiä ja ongelmia sekä tieteellistä päättelyä ja selittämistä. Filosofiakäsitykset
Eräillä filosofian alueilla hyödynnetään muiden tieteiden menetelmiä. Esimerkiksi loogikot käyttävät täsmällisiä matemaattisia käsitteenmuodostustapoja ja metodeja. Filosofianhistorioitsijat taas soveltavat yleisen historiantutkimuksen piirissä kehitettyjä lähdekritiikin ja tekstien tulkinnan menetelmiä. Niillä filosofia aloilla, joilla pyritään uusiin filosofisiin tuloksiin, käytetään Ilkka Niiniluodon mukaan tavallisesti ajattelutapaa, jonka vaiheita ovat problematisointi, eksplikointi ja argumentaatio. Islamilainen filosofia
Sanalla filosofia ("falsafa") viitattiin islamilaisessa perinteessä nimenomaan islamin perinteelle ulkoiseen antiikin filosofian perinteeseen (ennen kaikkea uusplatonismiin ja aristotelismiin). Sille ei muodostunut koskaan institutionaalisesti vakiintunutta asemaa islamilaisessa kulttuurissa. Toisin kuin Euroopan yliopistoissa, filosofia ja luonnontiede (so. luonnonfilosofia) eivät kuuluneet islamilaisten korkeakoulujen eli madrassojen opetusohjemaan, ja opetusta annettiin vain yksityisesti. Huomattavan monet antiikin perinnettä ylläpitävistä filosofeista (esimerkiksi Avicenna ja Averroës) tienasivat elantonsa lääkäreinä. Ainoa luonnontiede, jota opetettiin madrassoissa oli astronomia, koska se katsottiin hyödylliseksi; sitä tarvittiin islamilaisten kalenteripyhien ajankohdan laskemiseksi ja rukoilun suunnan määrittämiseksi. Varsinaisen antiikin perinnettä jatkavan filosofian ("falsafa") harjoittaminen oli pitkälti "maanalaista" toimintaa, johon suhtauduttiin suopeimmissa tapauksissa epäluuloisesti. Huolimatta siitä, ettei kulttuuriympäristö suhtautunut itsenäiseen filosofiseen tutkimukseen erityisen myötämielisesti, islamin kultakausi onnistui yhtä kaikki tuottamaan merkittäviä saavutuksia antiikin perinnettä jatkavan filosofian saralla. Filosofia
Filosofia tutkii todellisuutta, tietoa ja inhimillistä elämää koskevia yleisiä käsityksiä ja niiden perusteita. Tällaisena filosofia on todellisuuden kaikkein yleisimpien ja abstraktimpien puolien sekä ajattelumme kategorioiden tutkimusta; näitä ovat esimerkiksi sellaiset käsitteet kuin 'järki', 'totuus', 'todistus', 'mieli' ja 'aine'. Filosofiassa niistä käsitteistä, joiden avulla käsittelemme todellisuutta, tulee itsestään tutkimuksen kohteita. Filosofit ovat kuitenkin olleet eri aikoina eri mieltä siitä, missä määrin "puhdas" tai "ensimmäinen" apriorisen asenteen omaava filosofia on mahdollista. Keskiajan filosofia
Keskiajalla filosofia toimi paljolti teologian aputieteenä — teologia nähtiin ”tieteiden kuningattarena” ("regina scientiae") ja filosofia teologian palvelijana ("ancilla theologiae"). Filosofia keskittyi ensi sijassa Jumalan luonteen tutkimiseen, sillä jos Jumala on olemassa, hän on epäilemättä maailmankaikkeuden merkittävin ominaisuus ja siksi hyvinkin tutkimisen arvoinen. Tässä aristoteelinen logiikka eli syllogistiikka nousi merkittävään rooliin. Filosofit pyrkivät myös todistamaan Jumalan olemassaolon puhtaasti loogisilla argumenteilla, jos sellainen on ylipäänsä mahdollista. Samoin Jumalan tekoja, kuten maailman luomista ja lunastamista, ryhdyttiin tutkimaan loogisilla menetelmillä. Keskeinen kysymys oli, olivatko nämä teot samojen lainalaisuuksien hallitsemia kuin luonnon järjestys muutenkin. Filosofia
Filosofia () on noin 600–400 eaa. välisenä aikana antiikin Kreikassa syntynyt ajatteluperinne ja oppiala, joka pyrkii tutkimaan muun muassa todellisuuden luonnetta, tiedon yleisiä ehtoja, kauneuden ja arvojen olemassaoloa, hyvän yhteiskunnan ehtoja, ihmisenä olemisen luonnetta sekä näihin kytkeytyviä yleisiä aiheita. Sana 'filosofia' on lähtöisin kreikan kielen sanoista "filia" ja "sofia", joista ensimmäinen merkitsee rakastamista tai ystävyyttä ja jälkimmäinen viisautta – filosofia tarkoittaa näin "viisauden rakastamista". Uskontokritiikki
Nielsen toteaa, että vaikka monet amerikkalaiset filosofit ja muut älymystön edustajat ovat uskonnottomia, he eivät vaivaudu todistelemaan jumalauskon torjumiseksi ja suuntaavat huomionsa muualle. Filosofi Sami Pihlströmin tulkinnan mukaan Nielsen on ollut amerikkalaisten tieteenharjoittajien toimeliaisuutta koskevassa arviossaan oikeassa. Monet filosofit ovat näyttäneet ajattelevan, että uskonnot ovat niin ilmeisellä tavalla väärässä, ettei niitä kannata lainkaan tarkastella. Vakavan tieteellisen ajattelun harjoittajalle ateismin puolustaminen olisi silkkaa ajanhukkaa, sillä ateismilla ei ole järkeviä kilpailijoita. Kukaan järkevä ihminen ei yksinkertaisesti voi enää suhtautua jumalauskoon tosissaan, eivätkä jumalaan uskovat ole vakavasti otettavia kiistakumppaneita. Filosofia ja tiede
Filosofia voidaan tutkimuskohteensa puolesta määritellä suhteessa tieteeseen myös seuraavasti: filosofia käsittelee ensiksi niitä kysymyksiä, joihin tiede ei kykene (vielä tai mahdollisesti koskaan) vastaamaan: ja toiseksi sitä kysymystä, miksi tieteet eivät pysty vastaamaan näihin kysymyksiin. Lisäksi filosofian erityistä alaa ovat normatiiviset kysymykset (miten asioiden tulisi olla, mitä meidän tulisi tehdä, jne.), kun taas tieteet ovat deskriptiivisiä (tai positiivisia) eli kertovat miten asiat ovat. Metafilosofia
Filosofiaan itsensä kohdistuva filosofinen tutkimus on keskeisellä sijalla filosofiassa, koska se kietoutuu alan kaikkiin osa-alueisiin samoin kuin logiikka tai tietoteoria. Tällainen tutkimus on ollut osa filosofiaa koko sen historian ajan. Myös nykyfilosofien suurimmat erimielisyydet kohdistuvat usein juuri siihen, miten filosofiaa oikeastaan pitäisi harjoittaa. Gymnosofistit
Filon Aleksandrialainen mainitsee gymnosofistit kahdesti luetellessaan vierasmaalaisia askeetikkoja ja filosofeja, jotka olivat hänen arvionsa mukaan viisaita, oikeudenmukaisia ja hyveellisiä, ja näin ollen todella vapaita. Hän kirjoitti, että gymnosofistit tutkivat luonnonfilosofian lisäksi etiikkaa suurin kärsimyksin, ja tekevät koko elämästään hyvee oppitunnin. Hän mainitsee myös intialaissyntyisen gymnosofistin nimeltä Kalanos, jota arvostettiin hyveellisen toimintansa vuoksi. Myös Klemens Aleksandrialainen mainitsee gymnosofistit käsitellessään filosofian pakanallista alkuperää. Peter Hacker
Kielifilosofiassa Hacker on ollut Ludwig Wittgensteinin lingvistis-terapeuttisen lähestymistavan voimakas kannattaja. Lähestymistavan mukaan filosofian tehtävänä on filosofisten ongelmien ratkaiseminen tai häivyttäminen analysoimalla kieltä, sen käyttötapoja ja sanojen välisiä suhteita. Näin filosofinen tutkimus poikkeaa suuresti tieteellisestä tutkimuksesta. Hackerin mukaan ”filosofia ei ole panos inhimilliseen tietämykseen, vaan inhimilliseen ymmärrykseen”. Filosofi
Suurin osa tunnetuista filosofeista, kuten muistakin tieteilijöistä, on läpi historian ollut miehiä. Tämä johtuu ennen kaikkea naisten heikommasta asemasta yhteiskunnassa erityisesti ennen uutta aikaa, jolloin naisilla ei ollut samanlaisia mahdollisuuksia opiskeluun kuin miehillä. Uudella ajalla tilanne on vähitellen muuttunut, ja nykyisin suuri osa filosofian opiskelijoista, samoin kuin muistakin korkeakouluopiskelijoista, on naisia. Suurten naisfilosofien joukkoon ovat nousseet muiden muassa Mary Wollstonecraft, Simone de Beauvoir, Martha Nussbaum, Hannah Arendt, Susan Haack ja Ayn Rand. Antiikin ajan filosofeista erottuvat naispuolisina muiden muassa Hypatia, Hipparkhia, Aspasia ja Arete Kyreneläinen, keskiajalta muiden muassa mystikot Pyhä Birgitta ja Hildegard Bingeniläinen. Platon
Platonia on usein pidetty kaikkein merkittävimpänä filosofina. A. N. Whiteheadin kuuluisan huomautuksen mukaan koko länsimaisen filosofian historia on vain alaviitteitä Platonin tuotantoon. Whitehead halusi korostaa huomautuksellaan ennen kaikkea Platonin filosofista laaja-alaisuutta, jonka ansiosta tämä on ollut filosofisten ajatusten loputon lähde. Platon on teoksissaan esittänyt lukuisia sellaisia keskeisiä filosofisia kysymyksiä, joita myöhemmät filosofit ovat pohtineet, vaikka heidän vastauksensa ovatkin usein olleet Platonista poikkeavia. Platonin dialogit toimivat nykyäänkin filosofiassa haasteena ja ajatusten herättäjänä. Erityisesti Platonin ideaopilla on ollut valtava vaikutus länsimaiseen ajatteluun, ei ainoastaan ontologian vaan myös tieteenfilosofian ja käsiteanalyysin aloilla. Kielen kuvateoria
Wittgensteinin mukaan filosofian tehtävänä on löytää kielelliset sekaannukset. Hän osoittaa, että mainitun kaltaiset kysymykset vievät ajatuksellisiin umpikujiin. Filosofinen erittely ei tuota tiedollisia väittämiä kuten luonnontieteet, vaan se on toimintaa, jonka tavoitteena on purkaa kielemme tuottamat mielettömyydet. Wittgenstein pitää esimerkiksi etiikasta ja estetiikasta puhumista mahdottomana. Filosofia
Monet ajattelijat, esimerkiksi Friedrich Nietzsche ja Arthur Schopenhauer, ovat nähneet filosofian ja taiteen välillä läheisen sukulaisuuden. Monet filosofit ovat jo esitystavassaan tavoitelleet taiteellista kauneutta. Filosofiaa on kirjoitettu kaikilla runouden muodoilla: oppirunona, dialogina, monologina, romaanina, satuna, aforismina, esseenä jne.Tietosanakirjoja: Filosofiakäsitykset
Filosofia on Niiniluodon mukaan kriittistä ajattelua ja keskustelua, ei useinkaan valmiita ja lopullisia oppeja vaan pyrkimystä käsitteiden ja ajatusten selventämiseen, jäsentämiseen ja uudelleenarviointiin. Kuten muutakin tiedettä, tätä toimintaa voidaan arvioida sen uutuuden, selkeyden, tarkkuuden, systemaattisuuden, perusteellisuuden, syvällisyyden ja hedelmällisyyden mukaan. Nämä kriteerit ovat julkisia ja objektiivisia, ja siksi ne mahdollistavat myös koulukuntarajat ylittävän arvioinnin. Yliopistolliset tutkinnot Suomessa
Nimestään huolimatta useimmat filosofian maisterit eivät ole lukeneet lainkaan filosofiaa. Suurin osa filosofian pääaineopiskelijoista puolestaan valmistuu yhteiskuntatieteiden maisteriksi (yhteiskuntat. maist. ja YTM) tai valtiotieteiden maisteriksi (valtiot. maist. ja VTM). Filosofian maisterin tutkinnolla onkin ollut, osin turhaan, teoreettisen tutkinnon maine verrattuna vastaavaan diplomi-insinööritutkintoon. Tätä on haluttu lieventää jopa pääainenimikkeillä, esimerkiksi Jyväskylän yliopistossa pääaineekseen voi valita nimenomaan tietotekniikan vaikka tietojenkäsittelytiedekin on mahdollinen. Ongelma koskeekin erityisesti kemistejä, fyysikoita, matemaatikoita ja tietojenkäsittelytieteilijöitä, jotka kilpailevat osittain samoista työpaikoista kemiantekniikan diplomi-insinöörien, teknillisten fyysikkojen, teknillisten matemaatikkojen ja tietotekniikan diplomi-insinöörien kanssa.Lääketieteen tutkintoja voi suorittaa lääketieteellisissä tiedekunnissa Helsingissä, Turussa, Oulussa ja Tampereella sekä Itä-Suomen yliopiston terveystieteiden tiedekunnassa Kuopiossa. Fyysikko
Fyysikoilla on ollut tärkeä asema nykyisen maailmankuvan kehittämisessä. Fyysikot voidaan jakaa teoreettisiin sekä kokeellisiin fyysikoihin, riippuen siitä millä tavalla he tekevät työtään. Teoreettiset fyysikot johtavat uusia teorioita vanhojen teorioiden ja uusien, ja toistaiseksi selittämättömien, havaintojen pohjalta. Kokeellisten fyysikoiden työ on myös uusien teorioiden kehittämistä mutta se perustuu joko laboratorioissa tai luonnossa tehtäviin mittauksiin. Teoriaa muokataan niin, että se vastaa mittaustuloksia. Ahmed Dogan
Dogan on varsinaiselta ammatiltaan filosofi. Kemian filosofia
Kemian filosofiaa on ollut jo ennen 1990-lukua. Monet filosofian klassikot ovat kirjoittaneet kemiasta, mutta siihen ei ole kiinnitetty paljon huomiota. Kemistit ja kemian historioitsijat ovat täyttäneet ammattifilosofien jättämää aukkoa. Ensimmäiset kemian filosofiasta kirjoittaneet kemistit tekivät kokeellista tutkimusta. Teoreettiset kemistit alkoivat 1970-luvulla kyseenalaistaa näkemystä, jonka mukaan kvanttikemia voidaan pelkistää kvanttimekaniikkaan. Kemian filosofiaa harjoitettiin myös Itä-Euroopan kommunistisissa valtioissa 1950-luvun lopulta 1990-luvulle. Näissä maissa mielenkiinto kemiaan pohjautui Engelsin dialektiseen materialismiin, jossa kemia oli oma itsenäinen alansa. Filosofia
Filosofian tutkijaa tai ajattelijaa kutsutaan filosofiksi. Filosofian tutkijat eivät kuitenkaan välttämättä luo uutta filosofiaa, vaan saattavat esimerkiksi tutkia filosofian historiaa. Gorgias (dialogi)
Sokrates ja Gorgias käyvät filosofin ja sofistin välisen väittelyn, joka vastaa pienemmässä mittakaavassa tuon ajan Ateenassa käytyjä väittelyitä näiden kahden ryhmän välillä. Sofistit olivat relativisteja, jotka katsoivat, että retoriikka oli hyödyllinen työkalu, joka kykeni paikkaamaan inhimillisen tiedon aukkoja, Platon ja muut filosofit puolestaan uskoivat ylimaallisen, täydellisen tiedon olemassaoloon. Tämän tiedon löytämiseksi filosofit käyttivät dialektiikkaa. Platonin mukaan retoriikka oli dialektiikan kieroutuma, joka vahingoitti sielua luomalla vääriä uskomuksia. Filosofi
Filosofi on filosofian harjoittaja. Sanana filosofi tarkoittaa viisauden rakastajaa ( 'ystävä', ja , "sofia" 'viisaus'). Monet nykyiset ammattimaiset filosofian tutkijat vierastavat sanaa ”filosofi”. Filosofin sijaan puhutaan usein filosofian tutkijasta. Filosofia ja tiede
Aristoteleelta on peräisin ajatus filosofiasta tieteenä, joka tutkii kaikkein yleisimpiä prinsiippejä. Esimerkiksi siinä missä erityistieteet käyttävät sellaisia käsitteitä kuin kausaliteetti (syy-seuraussuhde), paikka, aika jne. sellaisinaan, filosofia tutkii sen sijaan näitä käsitteitä itseään, niiden olemusta ja oikeutusta. Samoin kaikki tietäminen (tietoteoria) ja tiede itsessäänkin (tieteenfilosofia) ovat myös filosofisia ongelmia. Tieteilijöiden esittämä uskontokritiikki
Filosofi Sami Pihlströmin tulkinnan mukaan Nielsen on ollut amerikkalaisten tieteenharjoittajien toimeliaisuutta koskevassa arviossaan oikeassa. Esimerkiksi filosofi Willard Van Orman Quinen laajasta tuotannosta, jonka vaikutus 1900-luvun jälkipuoliskon analyyttisessa filosofiassa on ollut erittäin suuri, ei juuri löydy uskontoa käsitteleviä huomautuksia. Tieteellistä todellisuuden hahmotusta kannattava Quine näytti ajattelevan, että uskonnot ovat niin ilmeisellä tavalla väärässä, ettei niitä kannata lainkaan tarkastella. Vakavan tieteellisen ajattelun harjoittajalle ateismin puolustaminen olisi silkkaa ajanhukkaa, sillä ateismilla ei ole järkeviä kilpailijoita. Kukaan järkevä ihminen ei yksinkertaisesti voi enää suhtautua jumalauskoon tosissaan, eivätkä jumalaan uskovat ole vakavasti otettavia kiistakumppaneita. Ajattelukirja filosofiaan
Esipuheessa kirjoittajat toteavat, että heidän mielestään on mahdollista oppia ajattelemaan syvemmin ja monipuolisemmin elämää ja todellisuutta. Ajattelu saattaa muuttaa todellisuuskäsitystä ja ehkä myös elämäntapaa. Ajattelun taitojen ja kysymysten esittämisen harjoittelu luo mahdollisesti perustaa muulle opiskelulle. The Journal of Philosophy
The Journal of Philosophy on filosofinen tiedejulkaisu, jota julkaisee Columbian yliopisto. Se ilmoittaa tarkoituksekseen ”julkaista ajankohtaisia filosofisia artikkeleita ja rohkaista ajatusten vaihtoon, ja erityisesti filosofian ja muiden alojen raja-alueen tutkimiseen”. Filosofia
Filosofinen tutkimus eroaa erityistieteistä siinä, että se suuntautuu usein todellisuuden yleiseen perustaan, kysymyksiin kuten ”Mitä tarkoitetaan arvoilla?”, ”Mihin yhteiskunnallinen vallanjako perustuu?” ja ”Miten voidaan saavuttaa varmaa tietoa?” Erityistieteet puolestaan tutkivat rajattuja tutkimuskohteita, esimerkiksi fysikaalisia ilmiöitä (fysiikka), historiallisia tapahtumia ja niiden vaikutuksia (historia), ihmiskehon toimintaa (lääketiede), ihmisyhteisöjen toimintaa (sosiologia) tai kirjoitetun tekstin kerrontatapoja (kirjallisuustiede). Antiikin Kreikan kirjallisuus
300- ja 400-lukujen uusplatonilaiset filosofit olivat Porfyrioksen ja Iamblikhoksen uskollisia seuraajia. Näille uusplatonilaisille filosofia oli uskonnollista toimintaa, ja heidän teoksensa sisälsivät usein rukouksia. Filosofiset teokset ja niiden kommentaarit oli järjestetty lukujärjestykseksi, jonka tarkoituksena oli johdattaa sielu kohti jumalallista. Eräs merkittäviä teoksia oli Prokloksen "Platonilainen teologia", joka teki Platonista teologin ja oppaan todellisiin mysteereihin. Library of Living Philosophers
Kirjat sisältävät aiheena olevan filosofin ”intellektuaalisen omaelämäkerran” ja täydellisen julkaisuluettelon lisäksi kokoelman kriittisiä ja tulkitsevia esseitä useilta aikalaisfilosofeilta kohteena olevan filosofin käsittelemiltä aloilta, sekä kohteena olevan filosofin vastaukset kirjoituksiin. Sarjan alkuperäisenä tavoitteena oli mahdollistaa, että tunnetut filosofit saattoivat vastata tulkitsijoilleen vielä eläessään ja toivottavasti ratkaista loputtomat väittelyt siitä, mitä joku ”todella tarkoitti”. Vaikka sarja ei välttämättä olekaan onnistunut tässä nimenomaisessa tarkoituksessaan — vastaushan voi vaatia yhtä paljon tulkintaa kuin alkuperäinenkin essee — sarjasta on tullut arvostettu filosofinen resurssi ja keskeinen filosofisen keskustelun areena. Sarjaan pääsemistä pidetään filosofian alalla Nobelin palkintoon verrattavissa olevana kunnianosoituksena. Mohismi
Filosofisen koulukunnan perustamisen lisäksi mohistit muodostivat hyvin organisoituneen poliittisen liikkeen, joka pyrki toteuttamaan heidän opettamiaan ajatuksia myös käytännössä. Liike koostui paikallisisten yksiköiden verkostosta eri puolilla tuon ajan Kiinaa. Yksiköissä toimi sekä oppineita että työläisiä. Jokaista yksikköä johti "juzi". Yksiköissä elettiin askeettisesti. Mohistit kirjoittivat tutkielmia hallinnosta, mihin lukeutui yhtä lailla teoksia maanviljelyksestä kuin laeistakin. Keskenään sotivat valtiot palkkasivat mohisteja usein neuvonantajikseen. Tässä mielessä mohistit olivat samanlaisia kuin useat muut tuon ajan kiertelevät filosofit. He tarjosivat palveluksiaan ei pelkästään rahasta, vaan saadakseen toteuttaa eettisiä ideaalejaan. Stanford Encyclopedia of Philosophy
Stanford Encyclopedia of Philosophy on Stanfordin yliopiston ylläpitämä ilmainen filosofiaan keskittynyt internetissä julkaistava tietosanakirja. Se on eräs filosofien eniten käyttämistä ja viitatuimmista palveluista. Artikkelien kirjoittamiseen ja ylläpitämiseen osallistuu alan asiantuntijoita 65 instituutiosta ympäri maailmaa. Mielenfilosofia
Mielenfilosofialla on merkittäviä seuraamuksia minän käsitteen kannalta. Jos minällä viitataan henkilön olemukselliseen, muuttumattomaan ytimeen, suurin osa nykyajan mielenfilosofeista katsoisi, ettei sellaista ole olemassa. Ajatus minästä tällaisena olemuksellisena, muuttumattomana ytimenä on peräisin kuolemattoman sielun ajatuksesta. Suurin osa nykyajan filosofeista ei hyväksy tällaista ajatusta omaksumansa fysikalismin seurauksena sekä siksi, että he hyväksyvät David Humen skeptisismin minän käsitettä kohtaan. Monet filosofit, kuten Daniel Dennett ja Thomas Metzinger, hyväksyvät ajatuksen minästä illuusiona. Sen sijaan ajatus olemuksellisesta mutta muuttuvaisesta, aineellisesta ytimestä — joka muodostuu vaihtuvista synaptisisista yhteyksistä — vaikuttaa järkevältä kehityspsykologian, kehitysbiologian ja neurotieteiden empiiristen tutkimustulosten valossa. Vaasan yliopiston filosofinen tiedekunta
Tiedekuntaneuvosto on kolmijakoinen, professorikuntaa, muuta henkilökuntaa ja opiskelijoita edustava päätöksentekoelin, joka tekee päätökset tiedekuntaa koskevista merkittävistä asioista. Tiedekunnan dekaani toimii toimii teidekuntaneuvoston puheenjohtajana ja sihteerinä toimii tiedekunnan assistentti. Yksiköiden päälliköt, koulutusvastaavat ja amanuenssit toimivat tiedekunnan valmistelijoina. Platonin poliittinen filosofia
Filosofien hallitsija-asema perustui heillä olevaan tietoon. Filosofien tuli elää askeettisesti, käytännössä kommunistisesti, muun yhteiskunnan tuella. Johtavan luokan sisäinen yhtenäisyys perustui tähän tasa-arvoon. Platon kuvasi nämä ”filosofikuninkaat” niiksi, jotka ovat kiinnostuneet oppimisesta ja kaikista tiedonaloista, ja käyttää vertauskuvana kapteenia ja hänen laivaansa, tai lääkäriä ja hänen määräämäänsä lääkettä. Purjehtiminen ja lääkintä eivät ole asioita, joita kaikki voisivat harjoittaa luonnostaan. Filosofien lisäksi valtion johtavaan kerrokseen kuuluivat heidän lähimmät avustajansa, ”vartijat”. Viisas
Filosofin asema on näiden kahden ryhmän välissä. Filosofi ei ole viisas; mutta tajutessaan tämän, hän etsii viisautta ja rakastaa sitä. Tämä ero filosofin ja viisaan välillä oli myöhemmin merkittävässä osassa stoalaisessa filosofiassa, joka kehittyi Platonin jälkeen. Dialoginen filosofia
Dialogisella filosofialla tarkoitetaan kahden (joskus myös useamman) osapuolen väliseen keskusteluun perustuvaa filosofiaa. Dialogi on muodostanut filosofialle ja tieteille tärkeän menetelmän niiden koko olemassaolon ajan. Dialogisuuden perustan muodostaa ihmisen kyky kielelliseen vuorovaikutukseen. Stoalaisuus
Stoalaiselle filosofia ei tarkoittanut pelkästään joukkoa uskomuksia tai eettisiä väittämiä — se oli elämäntapa, joka koostui jatkuvasta harjoituksesta tai koulutuksesta ("áskēsis"). Filosofisiin ja henkisiin harjoituksiin kuului logiikkaa, sokraattista dialektiikkaa ja mietiskelyä, kuolevaisuuden tutkiskelua, huomion keskittämistä nykyhetkeen, jokapäiväisten ongelmien ja mahdollisten ratkaisujen mietiskelyä, muistiinpanoja ("hypomnemata"), ja niin edelleen. Filosofia oli aktiivinen itsensä harjoittamisen ja asioiden itselleen muistuttelun prosessi. Kristillinen filosofia
Kristinuskon ja filosofian yhteen saattaminen on ongelmallista, koska klassiset filosofit ei aseta minkäänlaisia ennakkoehtoja sille, millaisiin johtopäätöksiin tutkimuksissa tulisi tulla, kun taas uskonnollisilla ajattelijoilla on yleensä aina joko suurempi tai pienempi joukko uskonnollisia oppeja, joiden katsotaan olevan väistämättä tosia. Tämän vuoksi jotkut ovat katsoneet, ettei kukaan voi olla yhtä aikaa sekä todellinen filosofi että jonkun uskonnon todellinen kannattaja. Tältä näkökannalta kaikki yritykset ajattelutapojen yhteensaattamiseksi on tuomittu epäonnistumaan. Filosofia
Monet filosofit hylkäsivät idealismin, ja panivat alulle ajattelusuuntauksia, jotka ovat vaikuttaneet pitkälle nykyfilosofiaan saakka. Charles Peirce ja William James aloittivat pragmatismin, Edmund Husserl puolestaan fenomenologian. Gottlob Fregen ja Bertrand Russellin työt tarjosivat työkaluja varhaiselle analyyttiselle filosofialle. Søren Kierkegaard loi pohjaa eksistentialismille, samoin kuin moraalin ja ihmisyyden tulevaisuuden kysymyksiä pohtinut Friedrich Nietzsche. Filosofia
Länsimainen filosofia syntyi antiikin Kreikassa. Tiettävästi ensimmäisenä sanoja ”filosofia” ja ”filosofi” käytti Pythagoras. Sokrates ja hänen oppilaansa vakiinnuttivat termien käytön niiden nykyisessä merkityksessä. Sokrateen lisäksi merkittävimmät antiikin ajan filosofit ovat hänen oppilaansa Platon sekä tämän oppilas Aristoteles. Kuitenkin jo moni ennen Sokratesta elänyt henkilö vastasi tavalla tai toisella filosofin kuvausta. Näitä ajattelijoita kutsutaan esisokraatikoiksi. Filosofia
Ilkka Niiniluoto on sanonut, että filosofialla on Suomessa ja muuallakin kaikki tieteen ulkoiset tunnusmerkit: vakiintunut asema akateemisena oppiaineena, omat julkaisusarjat, tieteelliset seurat, kongressit ja kansainvälisen yhteistyön organisaatiot. Tässä suhteessa filosofit ovat tiedeyhteisö siinä kuin muutkin tutkijat. Filosofian omalaatuisuus paljastuu katsottaessa sen tutkimuskohteita ja -menetelmiä. Filosofikuningas
Platonin mukaan jotta hänen ihannevaltionsa voisi toteutua, "on joko filosofien tultava kuninkaiksi tai sitten niiden, joita me nyt sanomme kuninkaiksi ja hallitsijoiksi, on ryhdyttävä toden teolla ja vakavasti harrastamaan filosofiaa". Filosofia.fi
Filosofia.fi on suomalainen filosofian internet-portaali. Sivusto toimii uutiskanavana, väylänä internetin filosofisiin aineistoihin, johdatuksena suomalaisen filosofian historiaan sekä digitaalisena arkistona. Portaalin palvelee sekä tutkijoita että filosofiasta kiinnostunutta yleisöä. Sivuston arkistoon digitoidaan tekstejä ja kirjoja suomalaisen filosofian historiasta. Sivuilla ylläpidetään myös filosofian sanakirjaa ja linkkihakemistoa. Sivusto avattiin vuonna 2007 ja sitä ylläpitää "Niin & näin" -lehti sekä Åbo Akademin filosofian oppiaine. Buddhalainen filosofia
Buddhalainen filosofia käsittelee laajasti metafysiikan, fenomenologian, etiikan ja tietoteorian ongelmia. Buddhalaisuus uskontona hyödyntää filosofiaa muun muassa moraalin ymmärtämiseksi ja sen selventämiseksi, mitä merkityksellisen elämän eläminen — ilman tarvetta katumukseen sen loppuessa — tarkoittaa. Buddhalainen ajattelu ei arvosta teoriaa teorian itsensä vuoksi, mutta valaistumiseen pyrkivä teoretisonti on yhteensopivaa buddhalaisten arvojen ja etiikan kanssa. Juutalainen filosofia
Merkittävin ero kabbalistien ja filosofian harjoittajien välillä on suhtautumisessa inhimillisen järjen voimaan. Kabbalistit hylkäävät järjen tekemät johtopäätökset ja luottavat perinteeseen, inspiraatioon ja intuitioon. Filosofit puolestaan katsovat, että järki on merkittävin esiehto kaikelle havaitsemiselle ja tiedolle. Gilles Deleuze
Samoin Deleuze ei näe filosofiaa totuuden, järjen tai universaalien ikuiseksi tavoitteluksi, vaan määrittelee filosofian ”käsitteiden luomiseksi”. Deleuzelle käsitteet eivät ole identiteetin ehtoja tai propositioita, vaan ontologisia luomuksia, jotka rajaavat ajattelemisen alueen, kuten tekevät Platonin ideat, Descartesin "cogito" tai Kantin teoria mielen kyvyistä. Filosofinen käsite ”asettaa itsensä ja objektinsa samalla hetkellä kun se luodaan”. Deleuzen näkökulmasta filosofia muistuttaa siis enemmän käytännöllistä tai taiteellista tuottamista ja luomista kuin tarkkaa todellisuuden kuvaamista (kuten John Locken tai Willard Van Orman Quinen perinteissä). Dialoginen filosofia (kirja)
Välineellisen järjenkäytön ohuutta havainnollistetaan kulttuurifilosofisin esimerkein. Teoksessa katsotaan, että välinerationaaliset ihanteet ovat tehneet filosofiasta ja tieteistä sujuvuutta ja käyttökelpoisuutta korostavaa pragmatiikkaa. Theodor Adornon ja Max Horkheimerin tekemään välinerationaalisuuden ja päämäärärationaalisuuden erotteluun viitaten Hankamäki puolustaa filosofien asemaa "päämäärien kyseenalaistajina ja asettajina". Hankamäki väittää, että massakulttuurin arvojen kyseenalaistaminen johtaa usein konflikteihin ja että sen vuoksi filosofian harjoittamisesta tulee helposti radikaalia, mikä puolestaan johtaa ulkopuolisuuteen ja dialogin tarpeeseen. Internet Encyclopedia of Philosophy
Internet Encyclopedia of Philosophy (IEP) on ilmainen filosofiaan ja filosofeihin keskittynyt internetissä julkaistava tietosanakirja. Sen perusti James Fieser vuonna 1995. Tietosanakirjan nykyiset toimittajat ovat James Fieser ja Bradley Dowden, ja siihen ovat kirjoittaneet artikkeleita myös monet muut toimittajat ja vapaaehtoiset. Filosofia
Joissain yliopistoissa (kuten Helsingissä) filosofian opiskelu jaetaan edelleen teoreettiseen ja käytännölliseen filosofiaan. Teoreettisen filosofian alaan luetaan ennen kaikkea logiikka, metafysiikka, tietoteoria ja tieteenfilosofia, käytännölliseen filosofiaan ennen kaikkea etiikka ja yhteiskuntafilosofia. Jako on sinänsä mielivaltainen, sillä käytännöllinen filosofia ei ole yhtään sen käytännöllisempää kuin teoreettinenkaan. Menetelmät ovat pitkälti samat, joten ainoaksi rajaavaksi tekijäksi jää aihepiirit. Tämäkään raja ei ole tiukka, ja monia asioita voidaan tutkia yhtä lailla teoreettisen kuin käytännöllisen filosofian piirissä. Useimmissa yliopistoissa tällaista filosofian kahtiajakoa ei tehdä. Feministinen filosofia
Sukupuolia määrittäviä filosofisia käsityksiä tunnetaan esimerkiksi 500-luvulta eaa. saakka, jolloin pythagoralaisten luetteloimat miehen ja naisen ominaisuudet määriteltiin eriarvoisiksi ja toisiaan poissulkeviksi. Monien kirjailijoiden ajattelua leimaa ja on leimannut lähtökohtainen ero miehen ja naisen välillä, antiikin tarustoista lähtien. Feministisen filosofian yksi lähtökohta on tutkia, miten käsitys naisen ja miehen erilaisuudesta vaikuttaa käsitykseen sukupuolen rooleista ja asenteista. Esimerkiksi filosofian historiaan erikoistunut Genevieve Lloyd esittää teoksessaan "Miehinen järki" (1984) että filosofinen perinne on ymmärtänyt ajattelun ja järjenkäytön miehiseksi, vaikka pintapuolisesti järki on esitetty sukupuolettomana. Naisen sulkeminen pois filosofiasta näkyy Lloydin mukaan yksittäisten filosofien kuten René Descartesin tai G. W. F. Hegelin tavassa väheksyä naiseen liitettyjä tai naisellisiksi miellettyjä asioita, kuten ruumista, luontoa tai tunteita.
Ensyklopedia-artikkeleita: Stoalaisuus
Sokratesta seuraten stoalaiset opettivat, että onnettomuus ja paha ovat tietämättömyyden seurausta. Jos joku käyttäytyy huonosti, se johtuu siitä, että hän on tietämätön itsessään olevasta universaalista järjestä, ja jos hän on onneton, se johtuu siitä, että hän on unohtanut kuinka luonnollisesti kaikki todellisuudessa toimii. Filosofia toimii ratkaisuna onnettomuuteen ja pahaan. Siihen kuuluu ihmisen oman käytöksen ja tehtyjen arvostelmien tarkastelu, ja sen määrittely, ovatko ne seuranneet luonnon universaalista järjestä, vai sille vastakkaisista omista haluista. Dialektiikka
Platonin kommentit sofistien toiminnasta eivät ehkä anna koko kuvaa sofistien merkityksestä kreikkalaisen filosofian kehittymiseen. Poliittisten vastustajien mielestä sofistien tarkoituksena oli väitteiden kumoamisen lisäksi riidellä ja häpäistä keskustelun toinen osapuoli eri tavoin. Analyyttinen ja mannermainen filosofia
Jako on kuitenkin melko harhaanjohtava. Ensiksi, ero ei ole täysin maantieteellinen. Jo alun perin monet analyyttisen filosofian keskeiset henkilöt tulivat Manner-Euroopasta, ja nykyisin kummankin suuntauksen kannattajia löytyy kaikista maista. Toiseksi, analyyttinen ja mannermainen filosofia eivät myöskään muodosta mitään yhtenäisiä koulukuntia tai tutkimushankkeita, eivätkä läheskään kaikki filosofit lue itseään näiden sateenvarjokäsitteiden alle. Jako ei perustu mihinkään tiettyyn perustavanlaatuiseen erimielisyyteen jostakin asiasta, vaan usein pikemminkin kummankin suuntauksen kannattajien haluun erottua toisesta suuntauksesta: filosofit eivät useinkaan lue toista suuntausta edustavien teoksia, ja keskustelevat vain kysymyksistä, jotka ovat relevantteja heidän oman suuntauksensa sisällä. Platonismi
Tämän perusteella vaikuttaa siltä, että Platon katsoi filosofian olevan eräänlaista todellisuuden riisumista, varmojen ja ikuisten asioiden, jotka ovat piilotettuja ja kiedottuja muuttuvaan ja maalliseen, etsimistä. Filosofian tehtävänä oli tämän muuttuvan ja maallisen hunnun riisuminen ja kohoaminen kohti kaikkein ylimmäistä ideaa joka sisältää myös kaikki muut alemmat ideat, ja jossa ei ole mitään sellaista jota aistit voisivat lähestyä. Yksittäiset ideat ovat vain olettamuksellisia käsitteitä, joille voidaan antaa todellinen pohja vain korkeampien oletusten kautta. Siksi myös kaikkien asioiden mitta on Jumala, ei yksittäinen ihminen, kuten Protagoras oli sanonut. Marxilainen filosofia
Taistelu uskontoa vastaan voi olla vain käytännöllistä kamppailua nurinkurista maailmaa vastaan. Kyse on poliittisesta taistelusta, jota käyvät työtätekevät luokat, ennen muuta köyhälistö. Köyhälistön tulee suorittaa vallankumous, joka merkitsee tähänastisen yhteiskuntajärjestyksen hajottamista, yksityisomistuksen poistamista. Tällöin se samalla toteuttaa tehtävän, jonka kanssa saksalainen filosofia oli painiskellut: kumoaa vieraantumisen ja palauttaa ihmisen täyteen arvoonsa. Köyhälistön vallankumouksessa filosofia muuttuu teoriasta toiminnaksi. Faidon (dialogi)
Keskustelu siirtyy pian käsittelemään kuolemaa ja kuolemanpelkoa. Sokrates kuvaa, että koko filosofia on valmistautumista kuolemaan; filosofien suoranaisena päämääränä on sielun vapautuminen ja erkaneminen ruumiista. Mitä enemmän ihmisen elämä on perustunut tietoon, sitä vähemmän hän on sidoksissa ruumiiseensa, eikä tämän vuoksi myöskään pelkää kuolemaa. Siksi juuri filosofeille kuolema on kaikkein vähiten pelottava. Filosofinen analyysi
Varhaista käsiteanalyysiä edustaa jo Sokrateen käyttämä sokraattinen metodi, jonka Platon on kuvannut dialogeissaan. Vaikka analyysi on nykyään luonteenomaista ennen kaikkea filosofian analyyttiselle perinteelle, analysoinnin kohteet vaihtelevat. Jotkut filosofit keskittyvät analysoimaan kielellisiä ilmiöitä, kuten lauseita, kun taas toiset keskittyvät psykologisiin ilmiöihin, kuten aistitietoon. Voidaan kuitenkin sanoa, että analyysin muodoista tärkein on käsitteiden tai väitteiden analyysi eli käsiteanalyysi . Filosofisten lahkojen huutokauppa
Filosofisten lahkojen huutokauppa (; ) on Lukianoksen kirjoittama satiiri. Siinä Zeus laittaa eri koulukuntia olevia filosofeja kaupan eniten tarjoavalle ikään kuin orjia orjamarkkinoilla. Samalla se esittelee eri antiikin kreikkalaisten filosofikoulukuntien oppien pääpiirteet satiirisessa muodossa. Osa filosofeista on tunnettuja nimiä, osa jää nimettömiksi koulukuntiensa edustajiksi. Metafilosofia
Eräs merkittävä jakolinja on niiden filosofien, jotka katsovat filosofian olevan empiirinen oppiala (joskaan ei välttämättä tiede), ja niiden filosofien, jotka uskovat sen olevan apriorinen oppiala, joka ei käsittele tosiasioita eikä liity empiirisiin (luonnon)tieteisiin, välillä. Filosofia
Filosofia jaetaan usein teoreettiseen ja käytännölliseen filosofiaan. Jako on peräisin jo Aristoteleelta. Nykykäsityksen mukaan teoreettisen filosofian tehtävänä on tutkia olemassaoloa ja inhimillistä tietoa koskevia kysymyksiä, ja käytännöllisen filosofian tehtävänä on tutkia inhimillistä toimintaa. Filosofia
Alun perin filosofian itsensä tavoitteena on ollut hankkia yleispätevää, yleistä tietoa todellisuudesta. Tällöin 'filosofia' on käsitetty tavallaan 'tieteen' synonyymiksi. Vielä 1600-luvulle saakka kaikkea luontoon, ihmiseen tai yhteiskuntaan kohdistuvaa tutkimusta kutsuttiin filosofiaksi, ja vasta myöhemmin tietyt tutkimusalueet ovat erkaantuneet omiksi erityistieteikseen, esimerkiksi luonnontieteiksi, psykologiaksi ja sosiologiaksi.
Erityistieteet, kuten fysiikka, alkoivat erkaantua filosofiasta uuden ajan alussa tieteellisen vallankumouksen myötä, ja niille on kehittynyt kullekin oma tutkimuskohteensa ja tutkimusmenetelmänsä. Esimerkiksi psykologia erkaantui filosofiasta 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa. Filosofiaa on historiallisesti pidetty muiden tieteiden perustana siksi, että se tutkii yleisiä tiedon hankkimisen ja tieteen ehtoja. Tästä syystä filosofisin argumentein on arvosteltu eri tieteenalojen, myös luonnontieteiden, lähtökohtia ja väittämiä. Filosofian tehtäväksi on myös nähty kokonaiskuvan muodostaminen erillistieteiden tutkimustuloksista: filosofiaa on näin pidetty eräänlaisena yleistieteenä, jonka tehtävänä on pyrkiä yhdistämään erityistieteiden tutkimustulokset johdonmukaisiksi tieteellisiksi järjestelmiksi. Filosofian historia
Kaikilla kulttuureilla — olivat ne sitten esihistoriallisia, antiikin aikaisia, keskiaikaisia tai nykyaikaisia; länsimaisia tai itämaisia; uskonnollisia tai maallisia — on ollut omat filosofiset ajattelutapansa, jotka on saatu joko perintönä aikaisemmilta sukupolvilta, tai löytämällä ja tutkimalla itsenäisesti. Filosofiset käsitykset ovat syntyneet erilaisilla lähestymistavoilla ja erilaisiin alkuoletuksiin perustuen, esimerkkinä rationalismi (teorioihin päädytään logiikan kautta), empirismi (teorioihin päädytään havaintojen kautta), usko tai perintö (yliluonnolliset ja uskonnolliset selitystavat). Filosofian historia pyrkii tutkimaan, järjestelemään ja luokittelemaan tällaista kehitystä. Platon
Platon, kuten Sokrateskin, ajatteli että viisaudessa oli jotakin jumalallista, että filosofia, joka sai alkunsa tiedonhalusta, oli älylliselle ihmiselle välttämätöntä toimintaa ja suurimpia siunauksia, joista ihminen pääsee osalliseksi. Kun ihminen tavoittelee viisautta rakastajan intohimolla, siitä tulee sielun puhdistaja, joka ohjaa häntä yönkaltaisesta pimeydestä valoon. Tällainen viisauden tavoittelu vaatii kuitenkin sitä, että ihminen on ollut jo alun perinkin yhteydessä jumaluuteen, ja tämä yhteys merkitsee puolestaan sitä, että sielu on luonteeltaan jumalallinen ja kuolematon ja että sillä on synnynnäinen tarve tulla ikuisen kaltaiseksi. Filosofian kautta saa alkunsa paitsi tieto, myös oikea toiminta. Jaakko Hintikka
Hintikka on tuotannossaan käsitellyt tieto-oppia, tieteenfilosofiaa, estetiikkaa, kielifilosofiaa, filosofian historiaa ja filosofian nykysuuntauksia. Hänen merkittävimmät saavutuksensa ovat matemaattisesta ja filosofisesta logiikasta. Filosofisen logiikan alalla hän on nykyajan johtavia tutkijoita ja sen menetelmien merkittävä kehittäjä. Neurofilosofia
Neurofilosofian keskeisiä ajatuksia on, että mielen toiminta on aivotoimintaa, ja että aivojen ymmärtäminen on välttämätöntä mielen ymmärtämiseksi. Neurofilosofien mukaan sellaiset asiat kuten ajattelu, päättely, tietoisuus, muisti, oppiminen ja uskomukset tullaan lopulta selittämään neuronien, synapsien ja muiden aivojen toimintaan ja rakenteeseen liittyvien yksityiskohtien avulla. Tästä syystä myös filosofien on oltava perillä neurotieteiden tutkimustuloksista. Länsimaisen filosofian historia
Ennen pitkää tämä filosofinen liikehdintä keskittyi Ateenaan, josta oli tullut Kreikan hallitseva kaupunkivaltio. Ateenan moniin filosofikouluihin tuli oppilaita jopa Roomasta saakka. On keskusteltu paljon siitä, miksi ateenalainen kulttuuri rohkaisi filosofiaa. Erään suositun teorian mukaan tämä johtui siitä, että Ateenassa oli käytössä suora demokratia, joka velvoitti vapaat miespuoliset kansalaiset osallistumaan yhteisten asioiden hoitoon. Platonin kirjoituksista tiedetään, että monet sofistit ylläpitivät puhuja- ja väittelykouluja, olivat yhteisön arvostettuja jäseniä ja ansaitsivat opetuksestaan hyvin. Tiedetään myös, että puhujilla oli suuri vaikutus Ateenan politiikkaan ja historiaan. Toisen teorian mukaan filosofian kehitys oli osittain seurausta orjatyövoiman käytöstä – orjat tekivät raskaat työt, jotka muuten olisivat olleet miespuolisten kansalaisten tehtäviä. Näin nämä miehet olivat vapaita osallistumaan kansankokouksiin ja käyttämään suuria määriä aikaa keskusteluihin paitsi yhteiskunnallisista myös yleisemmistä filosofisista kysymyksistä. Joka tapauksessa vallankäyttö tällaisessa kaupunkivaltiossa vaati puhujantaitoa ja sivistystä, jonka avulla toisten vakuuttaminen oman asian taakse oli mahdollista. Koska väittelyiden voittaminen johti valtaan ja tämä puolestaan vaurauteen, puhujantaitoja haluttiin kehittää ja opettajille maksettiin hyvin. Mystiikka
Kirjassaan "Kabbala", Gershom Scholem sanoo: "Kabbala ei ole yksi järjestelmä, jonka periaatteet voisi selittää helposti tai suoraviivaisesti, vaan se käsittää useita toisistaan eroavia, ja usein jopa toisilleen vastakkaisia lähestymistapoja." (Scholem, 1974)Mystisismi ja nykyaikainen (analyyttinen) filosofia ovat toisilleen vastakkaisia. Mystisismi on kokemuksellista ja kokonaisvaltaista, ja mystiset kokemukset ovat yleensä ilmaisun ulottumattomissa, kun taas nykyaikainen filosofia on analyyttistä, kielellistä ja pelkistävää. Läpi historian mystinen ja filosofinen ajattelu ovat olleet läheisesti yhteydessä toisiinsa. Platon ja Pythagoras, ja pienemmässä määrin Sokrates, sisällyttivät selviä mystisiä osia opetuksiinsa. Myös useat kuuluisista kristityistä mystikoista olivat samalla huomattavia filosofeja, ja Buddhan sutrissa sekä Adi Sankaran teoksessa "Viveka Chudamani" (erityisesti buddhalaisuuden ja Advaitan hindulaisuuden perusteksteissä) mystisiä ajatuksia käsitellään hyvin erittelevästi. Filosofian historia
Filosofian historiasta puhuttaessa ajatellaan yleensä länsimaisen filosofian historiaa, koska se on vaikuttanut eniten sekä nykyaikaiseen länsimaiseen ajatteluun, todellisuuskäsitykseen että tieteen kehitykseen. Myös sana ”filosofia” itsessään on peräisin länsimaisen filosofian perinteestä, ja siksi myös filosofian itsensä määritelmä on vahvasti sidoksissa tähän perinteeseen. Kuitenkin myös monet ajattelijat muissa kulttuureissa, esimerkiksi itämaisen filosofian piirissä, ovat käsitelleet monia länsimaista filosofiaa sivuavia aiheita omilla tavoillaan. Metafilosofia
Sanan ”filosofia” merkitys on muuttunut historian kuluessa: antiikin aikana sen alaisuuteen kuului lähes kaikki tutkimus, René Descartesille se oli tieteiden kuningatar, David Humelle metafysiikka ja moraalifilosofia olivat lähes sama kuin ihmistieteet, kun taas analyyttinen filosofia määrittelee itsensä usein käsitteiden tutkimuksena. Tämän vuoksi on vaikea löytää määritelmää, jonka useat filosofit jakaisivat, muuten kuin että filosofia on jonkinlainen ”yleinen” tieteenala, jolla on jotain tekemistä perustellun päättelyn kanssa. Michel Foucault
Erityisesti Foucault'n vaikutus on näkynyt muun muassa seuraavien tutkijoiden töissä: Suomessa Foucault on vaikuttanut erityisesti sosiologien, politiikan tutkijoiden, filosofien, taiteentutkijoiden ja naistutkijoiden ajatteluun. Foucault'sta ovat kirjoittaneet erityisesti sosiologit Ilpo Helén ja Turo-Kimmo Lehtonen, politiikantutkijat Mika Ojakangas ja Markku Koivusalo, feministisen filosofian ja naistutkimuksen edustajat Johanna Oksala ja Tuija Pulkkinen, käytännöllisen filosofian tutkija Sanna Tirkkonen sekä taidefilosofi Anita Seppä.Monografiat:Collège de Francen luennot:Kirjoituskokoelmat: Aterioivat filosofit
Viisi filosofia istuu pyöreän pöydän ympärillä. Filosofit joko ajattelevat tai syövät – tarkemmin ilmaistuna ajattelevat, tulevat nälkäisiksi, syövät ja aloittavat taas ajattelun. Jokaisella filosofilla on edessään lautasellinen spagettia (joka ei koskaan lopu), ja lautasten väliin on asetettu yksi haarukka. Kukin filosofi tarvitsee kaksi haarukkaa syödäkseen, joten rinnakkain istuvat filosofit eivät voi syödä yhtä aikaa. Kun filosofi tulee nälkäiseksi, hän yrittää saada itselleen lautasen kummallakin puolella olevan haarukan. Jos haarukoiden saanti onnistuu, hän syö, laittaa haarukat takaisin pöydälle ja jatkaa miettimistään. Falsifiointi
Siinä missä Popper oli kiinnostunut pääasiassa tieteen logiikasta, Thomas Kuhn tutki vaikutusvaltaisessa teoksessaan "Tieteellisten vallankumousten rakenne" (1962) tieteen historiaa. Kuhn katsoi, että tieteilijät työskentelevät sellaisen käsitteellisen paradigman sisällä, joka vaikuttaa vahvasti siihen, miten he tulkitsevat havaintoja. Tieteilijät puolustavat paradigmaansa pitkään kaikkia falsifiointiyrityksiä vastaan lisäämällä olemassa oleviin teorioihin "ad hoc" -hypoteeseja. Paradigman vaihtaminen on vaikeaa, koska se vaatii tutkijalta vahvaa poikkeamista työtovereiden näkemyksistä ja epäortodoksisen teorian puolustamista. Islamilainen filosofia
Uskonnon ja filosofian yhteen saattaminen on aina ongelmallista, koska klassiset filosofit eivät aseta minkäänlaisia ennakkoehtoja sille, millaisiin johtopäätöksiin tutkimuksissa tulisi tulla, kun taas uskonnollisilla ajattelijoilla on yleensä aina joko suurempi tai pienempi joukko uskonnollisia oppeja, joiden katsotaan olevan väistämättä tosia. Tämän vuoksi jotkut ovat katsoneet, ettei kukaan voi olla yhtä aikaa sekä todellinen filosofi että jonkun uskonnon todellinen kannattaja. Tältä näkökannalta kaikki yritykset ajattelutapojen yhteensaattamiseksi on tuomittu epäonnistumaan. Filosofia
Teoreettinen filosofia:Käytännöllinen filosofia:Mitä tahansa inhimillisen toiminnan aluetta voidaan tarkastella filosofisesti. On olemassa esimerkiksi erityistieteiden filosofioita (fysiikan filosofia, biologian filosofia, matematiikan filosofia), kielifilosofia, mielenfilosofia, teonfilosofia, uskonnonfilosofia, historianfilosofia ja oikeusfilosofia. Filosofinen antropologia
Filosofinen antropologia on filosofian osa-alue, joka tutkii ihmistä ja ihmisluontoa. Se pyrkii yhdistämään ihmisyyttä koskevat empiiriset ja fenomenologiset tutkimustulokset, pyrkimyksenään ymmärtää ihmisiä sekä oman sosiaalisen ympäristönsä tuotteina että omien arvojensa tuottajana. Filosofia
Filosofian asema tieteiden joukossa on myös asetettu kyseenalaiseksi siksi, ettei mikään filosofinen järjestelmä ole jäänyt pysyväksi eikä saavuttanut sellaista yleistä hyväksyntää kuin tutkimustulokset erityistieteissä. Näin filosofian ei voida katsoa edistyneen samalla tavalla kuin muiden tieteiden. Toisaalta erityistieteiden erkaantuminen on merkinnyt filosofian omimman alueen täsmentymistä. Erityistieteet kuvaavat todellisuutta kukin omalla tavallaan; filosofian tehtävänä on puolestaan selvittää yleisesti tiedon ja tieteen perusteita, todellisuuden perimmäistä luonnetta, olevaisen tarkoitusta sekä ihmisen asemaa maailmassa. Gilles Deleuze
Myöhemmissä teoksissaan (noin vuodesta 1981 eteenpäin) Deleuze tekee tarkan erottelun taiteen, filosofian ja tieteen välille. Jokainen kolmesta on oma alansa, joka kartoittaa todellisuutta hyvin erilaisella tavalla kuin toiset. Siinä missä filosofia on käsitteiden luomista, taiteet luovat uusia kvalitatiivisia aistimusten ja tuntemusten yhdistelmiä (Deleuzen kielellä ”perseptio- ja affektisommitelmia”), ja tieteet luovat funktioita eli teorioita, jotka perustuvat määrätyille viitepisteille, kuten esimerkiksi valonnopeudelle tai absoluuttisille nollapisteelle (Deleuze kutsuu niitä ”funktiiveiksi”). Deleuzen mukaan mikään näistä kolmesta lajista ei ole ensisijainen toisiin nähden: ne ovat erilaisia tapoja jäsentää ontologinen prosessi, ”erillisiä melodisia viivoja, jotka leikkivät jatkuvasti keskenään”. Filosofia, taide ja tiede ovat tasavertaisesti ja olennaisesti luovia ja käytännöllisiä. Sen sijaan, että kysyisimme: ”Onko se tosi?” Deleuze väittää, että on parempi esittää kysymyksiä, kuten: ”Mitä se tekee?” tai: ”Miten se toimii?” Antiikin filosofia
Sokrates on filosofi, joka erityisesti mainitaan ajattelijana, joka ei itse kirjoittanut filosofiaansa ylös. Diogenes Laertios mainitsee vastaavanlaisiksi ajattelijoiksi mun muassa myös Stilponin, Menedemoksen, Pyrrhonin, Theodoroksen ja Karneadeen, sekä joidenkin mukaan Pythagoraan. Niiden filosofien, jotka julkaisivat filosofisia teoksia, teosten kohtalo vaihtelee sen mukaan, miten heidän koulukuntansa on myöhemmin kyennyt säilyttämään teoksia. Platonin teoksista kaikki aidot ja julkaistaviksi tarkoitetut ovat mitä todennäköisimmin säilyneet. Aristoteleen teoksista suurin osa, mukaan lukien hänen dialoginsa, on kadonnut, mutta hänen ajattelustaan tunnetaan merkittävin osa luentomuistiinpanojen ansiosta. Muun muassa hänen oppilaaltaan Theofrastokselta on säilynyt joitakin yksittäisiä teoksia. Sokratesta edeltäneiden esisokraatikkojen ajattelua, sekä Aristoteleen jälkeisten hellenististen filosofien ajattelua tunnetaan vain tekstikatkelmina. Roomalaiselta kaudelta on säilynyt enemmän teoksia. Kaikki
Filosofisesti kaiken teoria olisi lopullinen, kaikenkattava luonnon tai todellisuuden selitys. Filosofit ovat omaksuneet termin fyysikoilta, jotka ovat yrittäneet saada aikeen kaiken teorian, keskustelleet käsitteen mielekkyydestä sekä analysoineet sen ominaisuuksia ja mitä siitä seuraisi. Filosofiselta kannalta kaiken teoria olisi teoria, joka voisi vastata sellaisiinkin kysymyksiin kuin "Miksi todellisuus on ymmärrettävissä", "miksi luonnonlait ovat sellaisia kuin ne ovat" ja "miksi ylipäänsä on olemassa mitään?". Filosofisia tutkimuksia
Saatamme edelleen pohtia, mikä on sanan ”tämä” ja sen asian välinen suhde, johon sanalla viitataan ostensiivisessa määritelmässä. Jotkut filosofit ovat pitäneet sanaa ”tämä” ainoana varsinaisena nimenä ja muita nimiä niminä vain ”epätarkassa, likimääräisessä mielessä” (§38). Tämän kannan takana on ajatuskulku, että nimet kuten ”Napoleon” ovat määriteltävissä muilla sanoilla, ja analyysin on päädyttävä varsinaisiin nimiin. Sanan ”tämä” ajatellaan olevan tällainen nimi, koska se on välittömässä suhteessa olioon. Wittgensteinin mukaan filosofit unohtavat tässä sen, että kielenkäyttö on kietoutunut muuhun elämäämme, ja pyrkivät ”jalosta[maan] kielemme logiikkaa” (§38). Filosofia
1900-luvun merkittävimpiä filosofeja ovat olleet analyyttisen perinteen Ludwig Wittgenstein ja mannermaisen perinteen Martin Heidegger. Suomalaisista filosofeista merkittävimpiin kuuluvat muun muassa Eino Kaila, Georg Henrik von Wright ja Jaakko Hintikka. Suurelle yleisölle tunnetumpia ovat ehkä kirjailija, eksistentialistifilosofi Jean-Paul Sartre, ja suomalaisista Esa Saarinen ja Pekka Himanen. Filosofia
Filosofian tekemisen ja filosofisen kirjoittamisen tapoja on useita. Esimerkiksi Platonin tapana oli kirjoittaa vuoropuheluja (dialogeja), jotka usein kuvasivat filosofi Sokrateen oppilaidensa kanssa käymiä filosofisia keskusteluja. Usein käytetty tapa on Aristoteleen kehittämä systemaattisen tutkielman tyyli, johon kuuluu ilmiöiden ja niihin liittyvien käsitteiden järjestelmällinen kuvaaminen ja jaottelu alakäsitteisiin. Jotkut filosofit, esimerkiksi Wittgenstein varhaisfilosofiassaan, ovat käyttäneet matematiikasta lainattua menetelmää, jossa järjestelmällisesti esitetään väitelauseita ja niistä johdettuja lauseita. Fenomenologisessa filosofiassa pyritään kuvaamaan ilmiöitä niin kuin ne meille ilmenevät, jolloin kaunokirjallisempi tai runollisempi ilmaus voi olla tarpeen. Useille kirjoittamisen tavoille on kuitenkin yhteistä, ettei niissä esitetä yhtä lopputulosta luonnontieteellisen tutkimuksen tapaan, vaan tarkoituksena on lisätä ymmärrystä ilmiöistä, käsitteistä ja niiden suhteista. Filosofia
Filosofia-sanan alkuperä on kreikan kielessä ja kirjaimellisesti se tarkoittaa viisauden rakastamista tai ystävyyttä. "Sofia"-sanaan liittyy kuitenkin myös puoli, joka viittaa taitoon tai tavoitteluun. Näin filosofia voidaan nähdä toimintana: oman tiedonhalun ja älyllisen uteliaisuuden harjoittamisena. Filosofiassa keskeistä ei ole tieto, vaan kysyminen ja jo hankitun tiedon perusteiden kyseenalaistaminen. Platon
Platon katsoi, että valtiota pitää johtaa retoriikan ja suostuttelun sijasta järjellä ja viisaudella. Hän kuitenkin katsoi, että ihmisten sielunkyvyt ovat erilaiset, ja vain pieni vähemmistö, filosofit, voi saavuttaa kokonaisnäkemyksen siitä, mikä on valtion yhteinen hyvä. Siksi filosofien tulee toimia hallitsijoina: Platonin mukaan valtiossa "on joko filosofien tultava kuninkaiksi tai sitten niiden, joita me nyt sanomme kuninkaiksi ja hallitsijoiksi, on ryhdyttävä toden teolla ja vakavasti harrastamaan filosofiaa, niin että poliittinen valta ja filosofia sulautuvat yhteen". Filosofinen analyysi
Lyhyesti sanottuna, jotkut filosofit ovat vahvasti sitä mieltä, että analyyttinen menetelmä (erityisesti käsiteanalyysi) on oleellinen ja määrittää filosofiaa esimerkiksi Jackson (1998), Chalmers (1996), ja Bealer (1998)). Jotkut filosofit kuitenkin katsovat, että analyysin menetelmä on ongelmallinen (esimerkiksi Stitch (1998) ja Ramsey (1998)). Jotkut valitsevat kannan näiden puolivälistä ja katsovat, että vaikka analyysi on hyvin hedelmällinen tutkimusmenetelmä, filosofien ei tulisi rajoittua käyttämään pelkästään sitä. Filosofi
Antiikin aikana filosofin ajateltiin usein olevan myös kaiken hyveen perikuva. Platon määritteli, että valtiota johtavien filosofien tulisi olla luonteeltaan totuutta rakastavia, hyviä oppimaan ja muistamaan, tarkkanäköisiä, ylevämielisiä, lempeitä, sekä oikeudenmukaisen, hyvän ja kauneuden tuntevia. Heidän mielenlaatunsa tulisi olla tasasuhtainen ja miellyttävä, ja sen tulisi luonnostaan suuntautua kohti kunkin ominaisuuden yleistä ”ideaa”. Heissä ei olisi valheellisuutta, ahneutta, kerskailunhalua, alhaisuutta eikä pelkurimaisuutta. Keskiajan skolastikot viittasivat Aristoteleeseen kirjoittamalla vain ”Filosofi” isolla alkukirjaimella. The Philosopher
"The Philosopher", samoin kuin sitä julkaiseva yhdistys, pyrkii saattamaan akateemisia ja ei-akateemisia filosofeja yhteen. Julkaisussa ilmestyy lyhyitä yleistajuisia filosofisia artikkeleita kaikilta filosofian aloilta, ainoana kriteerinään filosofisen menetelmän käyttö. Sofisti (dialogi)
Asetelmansa puolesta dialogi kuuluu kolmen samanlaisen dialogin ”trilogiaan”, kahden muun ollessa "Theaitetos" ja "Valtiomies". Näistä "Sofisti" ja "Valtiomies" muodostavat vielä tiukemman parin. Ne liittyvät siihen kirjoitusajan tilanteeseen, että Platon joutui filosofiansa kehittyessä yhä tarkemmin määrittelemään filosofien aseman suhteessa toisaalta sofisteihin ja toisaalta poliitikkoihin. "Sofisti" käsittelee nimensä mukaisesti ennen kaikkea ”sofistin” määritelmää ja sitä, miten tämä eroaa ”filosofista”. Dialogin alussa Platon asettaa kysymyksen, joka koskee sekä ”sofistin”, ”valtiomiehen” että ”filosofin” määritelmää. Tutkijat ovat tästä ja muista dialogien yksityiskohdista päätelleet, että Platonin tarkoituksena olisi ollut kirjoittaa trilogian täydennykseksi neljänneksi myös ”filosofin” määritelmää käsittelevä dialogi; tällaista dialogia ei kuitenkaan koskaan kirjoitettu. Thesleffin mukaan Platon on saattanut ajatella, että ”filosofin” määritelmä tulee ilmi jo "Sofistin" ja "Valtiomiehen" esityksistä. Toisaalta dialogit ovat filosofisia harjoituksia, ja niin Platon on saattanut jättää filosofin määrittelyn eräänlaiseksi ”kotitehtäväksi” lukijoille. Minervan pöllö
G. W. F. Hegel kirjoitti filosofiaan viitaten teoksessaan "Oikeusfilosofian pääpiirteet" (1821) Minervan pöllöstä: ”Minervan pöllö lähtee lentoon vasta hämärän laskeutuessa” ja tarkoitti sillä, että filosofia ymmärtää elämää vasta, kun se kulkee ohi, todellisuutta vasta, kun asiat ovat jo tapahtuneet, ja aikakauden tarkoituksen ja olemuksen vasta sen lähetessä loppuaan. Filosofia ei voi olla ennalta määräävää eli määrätä millainen todellisuuden tulisi olla, koska se ymmärtää asioita vasta jälkiviisaasti. Gilles Deleuze
Deleuzen erikoiset tulkinnat filosofian historiasta juontavat juurensa tästä tietoteoreettisesta näkökulmasta. Filosofin tulkitseminen ei enää tarkoita yhden oikean tulkinnan etsimistä, vaan sen esittämistä, miten filosofi yrittää tulla toimeen todellisuuden ongelmallisen luonteen kanssa. ”Filosofit esittävät uusia käsitteitä, selittävät niitä, mutta eivät kerro – ainakaan täydellisesti – niistä ongelmista, joihin nämä käsitteet vastaavat. – – Filosofian historian ei pidä esittää, mitä filosofi sanoo, vaan se, mitä hän välttämättä ilmaisee rivien välissä, se, mitä hän ei sanonut, mutta joka on kuitenkin läsnä hänen sanomassaan.” Aristotelismi
Aristoteles määrittelee filosofian "tieteenä universaaleista välttämättömyyksistä, jotka ovat aktualisoituneet". Hänen opettajansa Platon puolestaan oli määritellyt sen "tieteenä ideoista", tarkoittaen ideoilla sellaisia ilmiöiden perusteita, joilla ei ole ehtoja. Filosofian Akatemia
Filosofian Akatemia on vuonna 2009 perustettu helsinkiläinen tutkimus- ja koulutusyritys. Se ilmoittaa missiokseen tutkia ihmiselämän peruskysymyksiä ja tuottaa tutkimuksesta sovelluksia, jotka parantavat merkittävästi ihmisten hyvinvointia. Yritys tunnetaan työhyvinvointiin, tuottavuuteen ja elämänhallintaan liittyvistä koulutuksistaan .