Minä vuonna Hollanti on perustettu?
Hollanti (maakunta)
Hollanti on alue ja entisten Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan ja Yhdistyneiden provinssien tasavallan maakunta Alankomaissa. Hollanti oli olemassa hallinnollisena yksikkönä 900-luvulta vuoteen 1798, jolloin se jaettiin useisiin eri osiin. Hollanti oli myös itsenäinen kuningaskunta vuosina 1806–1810. Nykyään alue on jaettu Pohjois-Hollannin ja Etelä-Hollannin maakuntiin. Nimi ”Hollanti” perustuu hollannin kielen sanoihin "holt land", ”metsäinen maa”. Hollanti (maakunta)
Vuonna 1806 Napoleon muodosti Alankomaiden alueelle Hollannin kuningaskunnan. Hollannin kuninkaaksi hän nimitti veljensä Louis Bonaparten, ja kuningaskunnan oli tarkoitus olla Ranskan vasallivaltio. Louis Bonaparte yritti kuitenkin ajaa itse alankomaalaisten etua veljensä sijaan, ja Napoleon hajotti kuningaskunnan vuonna 1810 ja liitti alueen Ranskaan. Napoleonin vallan aikana Hollanti oli jaettuna Zuyderzéen ja Bouches-de-la-Meusen departementteihin. Alankomaat
Kaarle V antoi alueen perintönä Espanjan kuningas Filip II:lle, jonka uskonnollisesti jyrkkä politiikka uskonvainoineen johti vapaussotaan reformoidun opin omaksuneissa Alankomaiden pohjoisissa maakunnissa. Ne julistautuivat itsenäisiksi Alankomaiden tasavallaksi (Yhdistyneet provinssit) vuonna 1581, kun taas eteläiset maakunnat (nykyinen Belgia) jäivät Espanjan yhteyteen.
Alankomaiden historia
Espanjalaiset lähettivät samana vuonna armeijan kukistamaan kapinaa. Englanti liittyi sotaan Alankomaiden puolelle vuonna 1585, ja espanjalaiset kärsivät katkeria tappioita. Yhdistyneet provinssit valloittivat osan eteläisistä provinsseista. Vuonna 1595 myös Ranska julisti sodan Espanjalle, ja Espanja joutui paineen alaisena luovuttamaan loput eteläiset provinssit Itävallan arkkiherttualle vuonna 1598. Provinssit tulivat takaisin Espanjan haltuun vuonna 1621. Sota päättyi vuonna 1648 Münsterin sopimukseen, joka oli osa Westfalenin rauhaa. Belgian vallankumous
Vallankumous sai innoituksensa Ranskan Heinäkuun vallankumouksesta. Mellakat alkoivat Brysselissä elokuussa 1830. Tämän seurauksena kansalliskokous kokoontui, ja Vilhelm I päätti pidättyä sotilaallisesta toiminnasta ja vetosi Euroopan suurvaltoihin asian ratkaisemiseksi. Tästä seuranneessa Lontoon konferenssissa Euroopan johtavat valtiot päättivat tunnustaa Belgian itsenäisyyden. Leopold I valittiin vuonna 1831 Belgian ensimmäiseksi kuninkaaksi. Kesti kuitenkin aina vuoteen 1839 ennen kuin Alankomaat tunnusti Belgian itsenäisyyden. Alankomaiden historia
Burgundin herttuakunnasta tuli 1300-luvulla merkittävä mahti Länsi-Euroopassa. Se liitti 1300- ja 1400-luvuilla hallintopiiriinsä useita kreivi- ja herttuakuntia, usein rauhanomaisin menetelmin (avioliitoin, rahalla ja perintöinä). Herttua Filip III:n hallintokaudella Burgundiin liitettiin Namur, Hainault, Hollanti, Friisinmaa, Zeeland ja Luxemburg. Laajimmillaan Burgundi ulottui Alankomaista aina Alpeille saakka. Oranjen vapaavaltio
Oranjen vapaavaltio (, , ) oli nykyisen Etelä-Afrikan alueella vuosina 1854–1902 sijainnut buuritasavalta. Oranjen vapaavaltio sijaitsi Oranje- ja Vaal-jokien välissä, ja sen perustivat Kapmaasta lähtöisin olleet voortrekkerit. Ennen siirtolaisten tuloa alueen väestö koostui tswanoista. Nykyisin sen alue muodostaa Etelä-Afrikkaan kuuluvan Vapaavaltion ("Free State") provinssin. Etelä-Afrikan historia
Etelä-Afrikan historia alkoi jo varhain kivikaudella. Viimeisen 350 vuoden aikana maan historian keskeinen piirre on ollut toisaalta eurooppalaisten siirtolaisten ja maan alkuperäisväestön ja toisaalta eri siirtolaisryhmien väliset jännitteet. Nykyisen Etelä-Afrikan kulttuureista ja väestöryhmistä vanhimpia ovat esikolonialistiset afrikkalaiset yhteisöt. Kolonialistinen Etelä-Afrikan syntyyn puolestaan vaikutti 1600-luvun johtava kapitalistinen yhtiö Hollannin Itä-Intian kauppakomppania. Vuonna 1806 alue päätyi Britannian hallintaan, mikä synnytti jännitteitä uusien vallanpitäjien ja pääosin hollantilaisperäisten buurisiirtolaisten välille. Kaivannaisten, erityisesti timanttien ja kullan, löytyminen Etelä-Afrikasta 1800-luvun aikana vaikutti voimakkaasti maan sosiaalisten rakenteiden kehittymiseen ja maan teollistumiseen sekä kaupungistumiseen. Vuosina 1948–1991 maassa harjoitettiin apartheidiksi nimitettyä rotuerottelupolitiikkaa, jossa maan väestö jaettiin valkoisiin, mustiin, intialaisiin ja värillisiin. Apartheid-järjestelmän purkaminen tapahtui Etelä-Afrikassa vuosien 1990 ja 1994 välisenä aikana. Vuonna 1994 maassa pidettiin vaalit, joihin saivat ensimmäistä kertaa osallistua kaikki etniset ryhmät. Vaaleissa maan johtoon nousi ANC:n johtama koalitio. Alankomaiden historia
Alankomaat on vallannut runsaasti maata merestä. Vuoden 1953 Pohjanmeren tulvassa 1 800 ihmistä hukkui. Baptismi
Etelä-Saksan kautta anabaptismi siirtyi Hollantiin, jossa se toimi nimellä mennoniitat. Hollannista liike siirtyi Englantiin. Tärkeimmäksi anabaptismin haarautumaksi muodostui Englannin puritaanien ja separatistien piiristä 1600-luvulla syntynyt liike, jonka johtajana toimi pastori John Smyth. Baptismin katsotaan syntyneen vuonna 1609, jolloin Smyth perusti Amsterdamissa, Hollannissa ensimmäisen baptisti nimeä käyttäneen seurakunnan. Jaava
Hollantilaiset perustivat Jaavalle viljelyjärjestelmän, jossa paikalliset talonpojat pakotettiin kasvattamaan muun muassa kahvia, sokeria ja viljaa, jotka hollantilaiset myivät eteenpäin hyvällä voitolla. Jaavalaisille hollantilaisvallan aika oli valtava taakka, sillä paikalliset maanviljelijät olivat käytännössä pakkotyötä tekeviä maaorjia. Hollantilaisille Jaava oli tärkein sen Kaakkois-Aasian siirtomaa-alueista ja se tuotti Hollannin valtion tuloista noin kolmasosan 1850-luvulla. Hollolan seurakunta
Ensimmäinen maininta Hollolan seurakunnan kirkkoherrasta on vuodelta 1328. Seurakunnan pääkirkkona on ollut Hollolan keskiaikainen kivikirkko. Nykyisen Hollolan kirkon rakentamisaika on ajoitettu vuosiin 1495–1510; sakaristo valmistui noin 1495, kirkkosali 1500 ja asehuone 1505 jälkeen. Kirkko kuuluu kolmanteen suomalaiseen kivikirkkosukupolveen, joka rakennettiin noin vuosien 1480–1560 välisenä aikana. On todennäköistä, että nykyistä kivikirkkoa on edeltänyt ainakin kaksi puukirkkoa. Niistä ensimmäinen lienee ollut noin kahdeksan kilometriä etelämpänä, Salpausselän harjulla Porvoonjoen latvojen tuntumassa Untilan Kirkk'ailanmäellä. Kirkk'ailanmäen (=kirkkoaidanmäen) nimessä on säilynyt tieto Hollolan varhaiskeskiaikaisen puukirkon ja hautausmaan sijainnista. 1100–1300-luvulla käytössä olleesta kalmistosta on löydetty 1900-luvun kaivauksissa toistasataa hautaa. Alankomaiden historia
Wienin kongressissa 1815 muodostettiin Alankomaiden kuningaskunta, jonka hallitsijaksi tuli Orania-Nassaun suvun Vilhelm I. Kuningaskuntaan liitettiin myös nykyinen Belgia, joka kuitenkin irrottautui itsenäiseksi kuningaskunnaksi vuonna 1830. Vilhelm I luopui kruunusta 1840 poikansa Vilhelm II:n hyväksi. Tämän seuraajaksi tuli vuonna 1849 Vilhelm III, jonka jälkeen valtaistuimelle nousi 1890 kuningatar Vilhelmiina. Luxemburg erosi itsenäiseksi kuningas Vilhem III:n kuoltua. Hollanti (maakunta)
Koukkujen ja turskien sota johti Hollannin hallinnon siirtymiseen baijerilaiselle herttua Vilhelmille vuonna 1351, ja vuoteen 1432 asti Hollannin hallitsijat olivat Baijeri-Straubingin herttuoita. Siitä eteenpäin Hollanti ja sitä ympäröivät alueet olivat Burgundin herttuakunnan alaisia, josta puolestaan tuli vuonna 1477 osa Habsburgien valtakuntaa. Ensimmäinen Englannin–Hollannin sota
1500-luvulla Englanti ja Alankomaat olivat läheisiä liittolaisia vastustaessaan Habsburgien pyrkimyksiä. Ne yhdessä vastustivat Espanjan merivaltaa ja Englanti tuki alankomaalaisten taistelua 80-vuotisessa sodassa lähettämällä rahaa ja joukkoja. Alankomaiden hallinnossa oli pysyvä Englannin edustaja takaamassa yhteistoiminnan. Englannin vuonna 1604 Espanjan kanssa tekemä erillisrauha teki särön yhteistoimintaan. Alankomaiden historia
Kansainvaellusten ja osaksi niistä seuranneen Rooman valtakunnan luhistumisen jälkeen Alankomaiden alue oli jakaantuneena kolmeen osaan. Friisit asuttivat rannikkoalueita, saksit alueen itäosaa ja frankit etelää. Frankkien rajakaupunki oli pitkän aikaa Nijmegen, jonne pystytettiin kuninkaan istuin. Frankit laajensivat alueitaan etelässä, pohjoisessa ja idässä kukistamalla muita kansoja. Vilhelm III Oranialainen
Vuonna 1672 Ranskan kuningas Ludvig XIV teki Englannin tuella hyökkäyksen Hollantiin valloittaen siitä suurimman osan. Silloinen Hollannin hallitsija Johan de Witt epäonnistui rauhanteossa ja hänet murhattiin. Vilhelm nousi Hollannin käskynhaltijaksi jatkaen menestyksekkäästi taistelua Englantia ja Ranskaa vastaan. Englannin kanssa hän solmi rauhan vuonna 1674. Vahvistaakseen asemaansa hän meni vuonna 1677 naimisiin Marian, Jaakko II:n tyttären kanssa. Vuonna 1678 myös Ludvig XIV päätyi tekemään Hollannin kanssa rauhan peläten joutuvansa sotaan sekä Hollantia että Englantia vastaan. Wilhelmus van Nassouwe
Wilhelmus van Nassouwe on Alankomaiden kansallislaulu. Sen nimi lyhennetään usein muotoon "Het Wilhelmus". Kappaleen sanoitukset ovat peräisin vuosien 1568 ja 1572 väliseltä ajalta ja sävelmä vuodelta 1574. Tämä tekee laulusta maailman vanhimman kansallislaulun, vaikkakin Japanin Kimi ga yon sanoitus on vieläkin vanhempi. Wilhelmus van Nassouwesta tuli Alankomaiden kansallislaulu 10. toukokuuta 1932. Jacob van Ruisdael
Ruisdaelin taidetta ei pitäisi ajatella erossa uskomattoman vaurauden ja maalle tapahtuneiden merkittävien muutosten kontekstista, joka ilmeni Hollannin kultakauden aikana. Tutkimuksissaan 1600 - luvun Hollannin taiteesta ja kulttuurista Simon Schama huomauttaa, että "ei voi koskaan ylikorostaa, että vuosien 1550 - 1650 välinen ajanjakso, kun itsenäisen Alankomaiden kansakunnan poliittinen identiteetti sai alkunsa, oli myös sen maisemien dramaattisen fyysisen muutoksen aikaa". Ruisdaelin luontonäkymät ja Hollannin nouseva teknologia ovat tässä tiiviisti mukana. Christopher Joby asettaa Ruisdaelin Hollannin tasavallan kalvinismin uskonnolliseen kontekstiin. Alankomaiden historia
Ensimmäinen pyörä on peräisin noin vuodelta 2400 eaa. Sen keksivät mahdollisesti kellopikarikulttuurin ihmiset, joilla oli asutusta Atlantin rannikolla Marokosta Skandinaviaan. Tähän aikaan työstettiin ensimmäistä kertaa Alankomaiden alueella metallia, josta todistavat Veluwen alueelta löydetyt kivialasimet ja kupariset tikarit. Metallin työstäminen yleistyi noin vuoden 2000 eaa. tienoilla pronssikauden alkaessa. Tämän seurauksena erityisesti Drenthe vaurastui, sillä todennäköisesti sen lävitse kulki tärkeä kauppareitti Itämeren ja Skandinavian suuntaan. Coenraad Johannes van Houten
Coenraad Johannes van Houten (15. maaliskuuta 1801 Amsterdam – 1887 Weesp) oli hollantilainen kemisti ja suklaatehtailija. Hän pyrki parantamaan suklaan veteen sekoittuvuutta ja keksi niin sanotun hollantilaismenetelmän, jossa suklaata käsitellään alkalisuoloilla (kalium- tai natriumkarbonaateilla). Käsittely muun muassa parantaa suklaan veteen sekoittuvuutta, nostaa sen pH:ta, miedontaa suklaan makua ja tehostaa suklaan väriä. Hollantilaismenetelmä, jota on toki kehitetty van Houtenin jälkeen, on edelleen laajassa käytössä teollisuudessa, sillä se sallii erilaisten väri- ja makuprofiilien kehittämisen. Kahdeksankymmenvuotinen sota
Kahdeksankymmenvuotinen sota (tai Alankomaiden kapina tai -vapaussota) käytiin vuodesta 1568 vuoteen 1648, jolloin varhainen Alankomaiden tasavalta saavutti itsenäisyytensä. Sodan aikana Alankomaista kasvoi lyhyessä ajassa maailmanmahti pääasiassa merivoimiensa avulla ja se koki ennennäkemättömän taloudellisen, tieteellisen ja kulttuurillisen loiston. Ranskan–Hollannin sota
Ranskan–Hollannin sota alkoi maaliskuussa 1672 kun Englannin ja Alankomaiden laivastot ottivat yhteen merellä, jota seurasi Englannin ja Ranskan sodanjulistukset Alankomaille. Hollantilaiset alkoivat koota uuttaa Ranskan vastaista liittokuntaa: solmittiin liitto Brandenburgin vaaliruhtinas Fredrik Vilhelmin ja keisari Leopoldin kanssa. Itävallan Alankomaat
Itävallan Alankomaissa Joosef II:n yritykset saada aikaan vapaa­mielisiä uudistuksia herättivät ankaraa vastustusta. Vuonna 1789 joukko Alankomaiden tasavaltaan siirtyneitä pakolaisia palasi maahan, ja he voittivat Pyhän saksalais-roomalaisen keisari­kunnan yhteiset sota­joukot Turnhoutin taistelussa pakottaen keisarilliset sota­voimat vetäytymään alueelta ja rohkaisten samalla väestöä kapinoihin useissa alueen kaupungeissa. Itävallan Alanko­maiden yksi­toista osa­valtiota, Luxemburgia lukuun ottamatta, julistautuivat itsenäisiksi ja perustivat Belgian Yhdysvallat. Vuoden 1790 lopulla keisarilliset sotavoimat kukistivat kapinat, myös Liègessä puhjenneet, ja keisari Lepold II sai alueen uudelleen hallintaansa. Alankomaiden historia
Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta ei jäänyt poliittisesti yhtenäiseksi. Paikalliset lääninherrat tekivät kreivi- ja herttuakunnistaan omia pieniä ruhtinaskuntia ja olivat enää vain nimellisesti riippuvaisia keisarista. Suurta osaa Alankomaista hallitsivat keskenään tappelevat ruhtinaat kuten Gelren herttua, Brabantin herttua ja Utrechtin piispa. Myös Liègen ja Kölnin piispat sekaantuivat armeijoineen usein poliittisiin riitoihin. Vähitellen rannikolle muodostui Hollannin herttuakunta. Friisinmaata ja Groningenia hallitsi alempi aatelisto. Leopold I (Belgia)
Noin kaksi viikkoa tämän tapahtuman jälkeen 2. elokuuta 1831 Alankomaat aloitti sodan Belgiaa vastaan ja sen sotilaat hyökkäsivät Belgiaan. Leopold, kokeneena sotilaana, puolusti henkilökohtaisesti Brysseliin johtavaa tietä. Vihollisuudet jatkuivat aina vuoteen 1839 saakka ja rauhansopimuksen allekirjoitus sinetöi lopullisesti Belgian itsenäisyyden. Alankomaiden historia
Vuoden 1000 tienoilla Länsi-Eurooppa alkoi toipua kaoottisesta ”pimeästä keskiajasta”. Väkiluku kasvoi, paljon uusia kaupunkeja perustettiin ja kaupankäynti kasvoi voimakkaasti. Myös nykyisten Alankomaiden ja Belgian alueet hyötyivät tästä kehityksestä. Kaupan painopiste oli vuosina 1100–1500 selkeästi Flanderissa, jossa Gent ja Brugge vaurastuivat lisääntyneen kaupan ansiosta. Tärkeää oli etenkin alueen toimiminen Reininmaan ja Englannin välisen kaupan solmukohtana. Alankomaiden itäosassa IJsselin varrella Hansaliittoon kuuluvat kaupungit kukoistivat; näitä olivat Hasselt, Kampen, Zwolle, Hattem, Deventer, Zutphen ja Doesburg. Teollinen vallankumous
Vilhelm III Oranialainen oli myös Alankomaiden käskynhaltija, ja hänen valtaantulonsa teki Alankomaista ja Englannista liittolaisia. Alankomaat oli 1600-luvulla johtava merivalta ja Amsterdam finanssikeskus, jonka menestyksen taustalla oli Hollannin Itä-Intian kauppakomppania. Tämän seurauksena myös Englannin hallituksen luottokelpoisuus parani. Parlamentti rahoitti yhdeksänvuotista sotaa 1688–1697 Ranskaa vastaan joukkovelkakirjalainalla. Lainan hoitamiseksi perustettiin Bank of England 1694, minkä avulla valtio saattoi velkaantua ja vapautua vuosittaisten verotulojen rajoista ja takasi lainoja tulevilla verotuloilla. Valtion parantunutta rahoitustilannetta käytettiin laivaston kehittämiseen. Mainio vallankumous paransi myös omistusoikeuksia, mikä vapautti rahoitusmarkkinoiden kehittymisen. Yksityiset välittäjät alkoivat Bank of Englandin ympäristön kahviloissa noteeraamaan velkakirjoja, kiinteistöjä ja kauppakomppanioiden osakkeita. He keskittyivät viiteen tärkeimpään, eli Hollannin ja Englannin Itä-Intian kauppakomppanioihin, Hollannin Länsi-Intian kauppakomppaniaan, Royal African Companyyn ja talouskuplan (Etelämeren kupla) aiheuttaneeseen South Sea Companyyn. Parlamentti yritti suitsia villiä arvopaperikauppaa koko 1700-luvun, ja esimerkiksi osakeyhtiöitä sai perustaa vain parlamentin luvalla. Näitä vuosien 1688–1750 hollantilaisia uudistuksia, jotka mainio vallankumous sai aikaan, kutsutaan finanssivallankumoukseksi, joka mahdollisti Britannian taloudellisen kasvun ja loi puitteet teolliselle vallankumoukselle. Ranskan–Hollannin sota
Ranska solmi rauhan vastustajiensa kanssa Nijmegenissä: Alankomaiden kanssa 10. elokuuta, Espanjan kanssa 17. syyskuuta ja keisarin kanssa 6. helmikuuta 1679. Ranska sai rauhassa Franche-Comtén Espanjalta ja alueita Espanjan Alankomaissa. Brabantin herttuakunta
Brabantin herttuakunta (, ) oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan valtio, joka perustettiin vuonna 1183. Valtio kesti vuoteen 1581, ja se käsitti alueita nykyisten Belgian ja Alankomaiden alueista. Sint Maarten (Alankomaat)
Sekä Ranska että Alankomaat halusivat omistaa saaren. Ranskalaiset halusivat omistukseensa kaikki saaret Trinidadin ja Bermudan välillä, hollantilaiset taas huomasivat, että saari on hyvä etappi heidän Uuden Amsterdamin (nyk. New York) ja Brasilian siirtokuntiensa välillä. Saarella oli hyvin vähän alkuperäisasukkaita, ja hollantilaiset perustivat sinne siirtokunnan vuonna 1631. Pian Hollannin Itä-Intian kauppakomppania aloitti pienimuotoisen suolantuotannon saarella. Espanjalaiset huomasivat saaren suolantuotannon ja alkoivat vaatia sitä omaisuudekseen. Espanja ja Alankomaat taistelivat saarella kahdeksankymmentävuotisen sodan aikana. Alankomaiden jalkapallo
Alankomaiden kuninkaallinen jalkapalloliitto, KNVB, perustettiin vuonna 1889. Alankomaiden jalkapallomaajoukkue, lempinimeltään "Oranje", on menestynyt hyvin arvokisoissa ja on voittanut muun muassa Euroopan mestaruuden 1988. 1970-luvulla Alankomaat tuli tunnetuksi totaalisesta jalkapallosta, jonka lanseerasi valmentaja Rinus Michels. 1970-luvulla Alankomaat menestyi jalkapallossa erinomaisesti: Ajax voitti kolme kertaa Euroopan cupin ja maajoukkue selvisi kaksi kertaa peräkkäin MM-finaaliin. Myös PSV Eindhoven ja Feyenoord kuuluvat Ajaxin ohella Euroopan menestyneimpiin seurajoukkueisiin. Hugo Grotius
Tällä kiistalla oli myöhemmin merkittäviä taloudellisia vaikutuksia. Hollannin tasavalta kannatti ajatusta vapaakaupasta (vaikka se ottikin itselleen Molukkien muskotti- ja neilikkakaupan monopolin). Englanti sääti vuonna 1651 purjehdussäännöksi kutsutun merenkulkulain (Act of Navigation), joka kielsi kaiken tavaroiden maahantuonnin Englantiin muilta kuin englantilaisilta laivoilta. Laki johti ensimmäiseen Englannin–Hollannin sotaan (1652–1654). Itä-Timorin historia
1600-luvun alussa Kaakkois-Aasiaan saapuivat hollantilaiset, jotka valtasivat Timorin saaren länsiosan vuonna 1613. Portugalilaiset pyrkivät laajentamaan sotilasvaltaansa saarella 1642, ja tästä huolestuneena hollantilaiset perustivat oman tukikohtansa saaren länsiosaan 1653. Portugalin ja Hollannin pitkäaikainen kiistely saaren hallinnasta päättyi Lissabonissa solmitulla sopimuksella vuonna 1859, jossa Portugali luovutti saaren länsiosan Hollannille. Länsi-Timor jäi Hollannin Itä-Intian hallinnon alle ja Itä-Timorista muodostui Portugalin Timor. Saari jaettiin virallisesti Portugalin ja Hollannin vyöhykkeisiin vasta 1913. Timorin väestölle eurooppalaisvalta oli traagista. Saaren länsiosa jäi hollantilaisten siirtomaahallinnon periferiaksi, kun taas itäosassa Portugali katolilaisti kovakouraisesti Itä-Timorin väestöä. Alankomaiden historia
Alankomaiden historia alkaa esihistorialliselta ajalta 10 000 vuotta sitten. Belgian historia
Burgundin herttuakunta hallitsi Belgian aluetta vajaan vuosisadan, mutta heidän valtakautensa oli alueen kultakautta. Filip Hyvä piti Brysseliä pääkaupunkinaan ja siksi häntä kunnioitetaan nimellä "Conditor Belgii", Belgian perustaja. Tuohon aikaan perustettiin Leuvenin yliopisto, Brysseliin rakennettiin mahtava aukio Grand Place, ja taiteet kukoistivat. Bruggelainen Jan van Eyck oli yksi pohjoiseurooppalaisen varhaisrenessanssin suurista nimistä. Alankomaiden historia
Maximilian I:n pojanpoika Kaarle V sai perintönä Itävallan, Burgundin ja Espanjan. Kaarle oli syntynyt vuonna 1500 Gentissä, ja myöhemmin hänestä tuli myös keisari. Aluksi hänen oli vielä joidenkin Alankomaiden provinssien (esim. Flanderin) osalta vannottava uskollisuutta kilpailijalleen Ranskan kuninkaalle. Molemmat hallitsijat pääsivät yhteisymmärrykseen siitä, että tämä käytäntö oli vanhanaikainen, ja niin vuoden 1549 pragmaattisessa sanktiossa määrättiin, että Alankomaiden seitsemäntoista provinssia ovat riippumattomia Ranskasta ja Saksasta ja muodostavat itsenäisen kokonaisuuden Habsburgien valtakunnassa. Gelre
Gelren herttuakunta säilyi nimellisesti osana Espanjan Alankomaita vuoteen 1713 asti, jolloin herttuakunnan alue jaettiin Espanjan perimyssodan päätteeksi Batavian tasavallan, Itävallan ja Preussin kesken. Herttuakunta lakkautettiin virallisesti vasta vuonna 1795 Napoleonin valloittaessa Alankomaat. Hollanninkielinen Wikipedia
Hollanninkielinen Wikipedia aloitettiin 19. kesäkuuta 2001 kahdeksantena Wikipediana, ja artikkeleja alkoi ilmestyä samana syksynä. Kuitenkin vielä tammikuussa 2002 hollanninkielisessä Wikipediassa oli alle 300 artikkelia. Tuhannen artikkelin raja ylitettiin saman vuoden toukokuussa, jonka jälkeen kasvu alkoi kiihtyä. 10 000 artikkelia tuli täyteen seitsemäntenä Wikipediana elokuussa 2003. Alankomaat
Nykyisten Alankomaiden alue oli aiemmin kelttien asuttama, mutta 100-luvulla eaa. he joutuivat väistymään germaanikansojen (friisit, bataavit) tieltä. Alue liitettiin 50-luvulla eaa. Rooman valtakuntaan, ja kansainvaellusten myötä se tuli frankkien hallintaan, kuten nykyinen Belgiakin. Frankkien valtakunnan vuonna 843 tapahtuneen jaon jälkeen alue pirstoutui vähitellen pieniksi ruhtinaskunniksi, jotka myöhemmin joutuivat Bourgognen alaisuuteen ja tulivat Maksimilian I:n avioliiton myötä vuonna 1477 Habsburgien omistukseen. Alankomaiden siirtomaat Intiassa
Hollantilaiset perustivat ensimmäisen kauppa-asemansa Intiaan vuonna 1605. Alue julistettiin siirtomaaksi kolme vuotta myöhemmin. Hollannin Itä-Intian kauppakomppania perustettiin 1602 hoitamaan siirtomaiden hallintoa. Hollantilaisten siirtomaaomistukset laajenivat niemimaan itä- ja länsirannikolle, kunnes kiista siirtomaista johti konfliktiin Englannin kanssa. Britit miehittivät koko länsirannikkoa 1795–1818, minkä jälkeen Hollanti luopui virallisesti omistuksistaan. Loput Hollannin Intiasta liitettiin Brittiläiseen Intiaan vuonna 1825. Hollanti (maakunta)
Monissa kielissä, kuten myös suomessa, Hollanti-sanaa käytetään yleiskielisesti nykyisestä Alankomaiden valtiosta. Tämä perustuu siihen, että Hollanti on kautta historian ollut nykyisten Alankomaiden alueen kulttuurillinen, poliittinen ja taloudellinen keskus ja siten sen parhaiten tunnettu osa. Hollannissa sijaitsevat myös Alankomaiden kolme tärkeintä ja suurinta kaupunkia, Amsterdam, Haag ja Rotterdam. Hollannin kieli
Hollantia käytetään Alankomaissa ja sen entisissä siirtomaissa, kuten Surinamessa, sekä sen merentakaisilla alueilla Arubassa, Curaçaossa, Sint Maartenilla, Bonairessa, Sabassa ja Sint Eustatiuksella, sekä Belgiassa. Hollannin kieli on kyseisissä maissa virallinen kieli. Se oli myös Etelä-Afrikan virallinen kieli vuoteen 1961 asti. Hollannin puhujia on myös maissa, joihin on muuttanut paljon alankomaalaisia ja flaamilaisia siirtolaisia, kuten Kanadassa, Australiassa, Uudessa-Seelannissa ja Yhdysvalloissa. Virallista koulussa opetettavaa ja viranomaisten käyttämää kieltä kutsutaan nimellä "Standaardnederlands" tai "Algemeen Nederlands". Arnhem
Arnhem, joka mainitaan ensimmäisen kerran 893 nimellä "Oppidium Arnoldi Villa", alkuperä juontuu vuodesta 1233, jolloin Gueldersin kreivi Otto II myönsi kaupunkioikeudet paikkakunnalle, joka oli kuulunut Prümin luostarikirkolle, sekä asutti ja linnoitti sen. Arnhem liittyi Hansaliittoon 1443. Vuonna 1473 Burgundin Kaarle Rohkea valtasi kaupungin. Vuonna 1514 Egmondin Kaarle, Gueldersin herttua, valloitti sen Burgundin herttuoilta ja vuonna 1543 sen valloitti keisari Kaarle V. Niin kutsutun "Kwartier van Veluwe" -alueen pääkaupunkina se liittyi Utrechtin unioniin 1579 ja siitä tuli osa Alankomaiden seitsemän yhdistyneen provinssin tasavaltaa 1585. Ranskalaiset miehittivät kaupunkia 1672–1674 ja 1795–1813. 1800-luvun alkupuolella vanhat linnoitteet purettiin lähes kokonaan kaupungin laajentumisen tieltä ja keskiaikaisista muureista säilytettiin vain "Sabelspoort" (Sapeliportti). 1800-luvulla Arnhem oli herrasväen matkakohdekaupunki, joka oli tunnettu maalauksellisesta kauneudestaan. Se tunnettiin nimellä "het Haagje van het oosten" (idän pieni Haag). Zwolle
Kaupunki on perustettu noin vuoden 800 paikkeilla, kaupunkioikeudet se sai 31. elokuuta 1230. Se kuului aikoinaan Hansaliittoon. Kaupunkiin pääsee kolmea jokea, kolmea kanavaa ja useita tärkeitä maanteitä pitkin. Niinpä Zwolle on ollut pitkään merkittävä kauppapaikka; sen karjamarkkinat olivat toiseksi suurimmat heti Rotterdamin jälkeen. Alankomaat
Vuonna 2015 Alankomaiden väestöstä enemmistö, , on uskontokuntiin kuulumattomia. Katoliseen kirkkoon kuuluu . Hollannin protestanttiseen kirkkoon (PKN) kuuluu ja muita protestantteja on . Muslimeja on , hinduja , budhalaisia ja juutalaisia . Muita uskontoja edustaa väestöstä. Vuoden 2005 Eurobarometrissä 27 prosenttia hollantilaisista kielsi uskovansa minkäänlaiseen jumalaan ja Synovaten vuonna 2009 teettämän tutkimuksen mukaan joka viides uskoi Jumalan luoneen maailman kuudessa päivässä. Hollannin protestanttikirkko
Hollannin protestanttikirkko (PKN) () on reformoitu kirkkokunta Alankomaissa, joka perustettiin vuonna 2004 yhdistämällä "Nederlandse Hervormde Kerk", "Gereformeerde Kerken in Nederland" ja "Evangelisch-Lutherse Kerk in het Koninkrijk der Nederlanden" -kirkkokunnat. Perustamisen aikoihin siihen kuului noin 2 000 seurakuntaa ja 2 300 000 jäsentä. Se on Alankomaiden toiseksi suurin kirkko roomalaiskatolisen kirkon jälkeen. Sumatran historia
Hollantilaiset nousivat 1600-luvulla alueen taloudelliseksi ja sotilaalliseksi mahdiksi. Hollantilaiset pyrkivät alistamaan valtansa alle myös Acehin, ja maiden välillä käytiin täysimittainen sota. Hollantilaiset eivät kuitenkaan koskaan saaneet alistettua Acehia täysin siirtomaahallintonsa alaisuuteen. Vuonna 1824 hollantilaiset joutuivat tunnustamaan Acehin itsehallinnon, kun Hollanti ja Britannia jakoivat alueen omiin etupiireihinsä. Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta
Otto I Suuren arvioidaan perustaneen Saksalais-roomalaisen keisarikunnan viimeistään vuonna 962. Vaikka jotkut katsovat keisarikunnan saaneen alkuunsa vuonna 800 Kaarle Suuren kruunaamisesta roomalaisten keisariksi, Kaarle Suuri itse käytti titteliä ”frankkien kuningas”. Titteli osoittaa myös, että frankkien valtakunta kattoi alueen, johon kuuluivat sekä nykyinen Ranska että Saksa. Bali
Ensimmäiset eurooppalaiset saapuivat saarelle vuonna 1597 alankomaalaisen Cornelis de Houtmanin retkikunnan mukana. Hollantilaisten kiinnostus Malaijien saariston saaria, ja niiden mukana Balia, kohtaan kasvoi 1700-luvulla, samoihin aikoihin kun Gelgelin kuningaskunta alkoi hajota. Hollantilaisten siirtomaavallan pääpaikka oli Jaavalla sijainnut Batavian, nykyinen Jakarta, jonka he olivat valloittaneet vuonna 1619 Bantenin sulttaanikunnalta. Hollantilaiset pyrkivät ottamaan hallintaansa Jaavan itäpuoliset saaret, Bali mukaan lukien, luodakseen suojakilven Jaavan turvaksi. Saalilaiset frankit
Saalilaiset frankit tunkeutuivat nykyiseen Belgiaan 300-luvulla. Keisari Julianus Apostata kukisti heidät vuonna 358, mutta 420 he tunkeutuivat uudelleen etelämmäs. Aëtius kukisti heidät vuonna 445. Saalilaiset frankit valloittivat kuitenkin jo 400-luvun lopussa kuninkaansa Klodvigin johdolla koko Gallian. Myös ripuaariset frankit hyväksyivät Klodvigin kuninkaakseen, ja frankit muodostivat frankkien valtakunnan, joka oli vahvin ja pitkäikäisin germaanien valtakunnista. Noin vuosina 507–511 kirjoitettiin latinaksi saalilainen laki, saalilaisten frankkien lakikokoelma, joka kielsi naiselta kruununperimyksen, jos miespuolisia perillisiä oli elossa.Tällä lailla oli sittemmin suuri merkitys merovingien kuningaskunnissa. Aceh
Hollantilaisia kuitenkin ärsytti Acehin itsepäinen islamilainen uhmakkuus ja tuottoisa pippurikauppa Penangin brittien kanssa. Hollantilaiset katsoivat, että niin kauan kuin Aceh ei tunnusta hollantilaisten herruutta alueella, muut maat saattavat saada jalansijaa alueella. Hollantilaisten ja Acehin välit kiristyivät sodaksi vuonna 1873. Acehin sota kesti lähes neljä vuosikymmentä, eivätkä hollantilaiset koskaan saaneet täyttä määräysvaltaa alueella. Hollantilaisten onnistui lakkauttaa sulttaanikunta sodan alussa, mutta Acehin vastarinta jatkui aluepäällikköjen johdolla ja muuttui sissisodaksi sodan edetessä. Hollantilaiset saivat murrettua acehilaisten vastarinnan vasta vuonna 1913. Aceh ei kuitenkaan sulautunut koskaan täysin Hollannin Itä-Intiaan ja hollantilaisvaltaa vastaan tehtiin hyökkäyksiä 1930-luvulle asti. Pitkä sota hollantilaisia vastaan on jättänyt leimansa acehilaiseen mentaliteettiin. Belgia
Belgian keskeinen sijainti Euroopassa nyky-Ranskan ja Saksan välissä on tehnyt sen alttiiksi suurvaltojen valtapyrkimyksille antiikin Rooman ajoista asti. Nykyisen Belgian aluetta ovat hallinneet niin Kaarle Suuri kuin Habsburgitkin. Belgia itsenäistyi 1800-luvulla ja sillä oli siirtomaita Afrikassa. Maailmansodissa se oli jälleen suurvaltojen välisten kiistojen näyttämönä, ja sotien jälkeen se oli perustamassa Natoa ja Euroopan unionia. Alankomaiden taide
Vasta 1300-luvulla itsenäistynyt Alankomaiden taide irrottautui naapuriensa Ranskan ja Saksan taiteesta. Painopiste siirtyi arkkitehtuurista 1400-, 1500-, ja 1600-luvuilla maalaustaiteeseen. Kalvinilainen pohjoinen ja katolinen etelä alkoivat 1500-luvulla kehittyä voimakkaasti eri suuntaan. Hollantilainen taide eroaa monessa suhteessa flaamilaisesta barokkipaatoksesta. Belgian historia
Elokuussa 1830 belgialaiset kapinoivat Ranskan sotajoukkojen avustuksella. Kapinassa katolilaiset ja liberaalit vastustivat autoritaarista protestanttia kuningasta. Aluksi Belgian oli tarkoitus liittyä Ranskaan, mutta Yhdistyneen kuningaskunnan painostuksesta maahan kutsuttiin kuningas saksalaisesta Saksi-Coburg-Gothan suvusta. Kuningas Leopold I astui valtaistuimelle 21. heinäkuuta 1831. Sota Alankomaita vastaan jatkui vielä vuoteen 1839, jolloin maiden välille solmittiin rauhansopimus. Uudella monarkialla oli moderni, liberaali perustuslaki, vaikkakin äänioikeus oli rajattu noin yhdelle prosentille väestöstä ja ranska oli ainoa virallinen kieli, vähemmistöasemastaan huolimatta. Alankomaiden historia
Lothar II kuoli kuitenkin vuonna 869 lapsettomana, ja hänen setänsä, länsifrankkien hallitsija Kaarle Kaljupää sekä itäfrankkien hallitsija Ludvig Saksalainen, jakoivat Lothringenin kuningaskunnan keskenään. Alankomaat (Scheldejoelle asti) tulivat osaksi itäfrankkien valtakuntaa, josta tuli myöhemmin Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta. Tärkeänä kaupankäynnin keskuksena toimi tuona aikana friisien Dorestad. Dorestad menetti kuitenkin asemansa viikinkien hyökkäyksien seurauksena. Vuosina 866 ja 882 viikingit hyökkäsivät IJsseljoelle ryöstäen kauppapaikkana ja kirkollisena keskuksena toimineen Deventerin sekä Zutphenin. Haag
Haagin perusti vuonna 1248 Vilhelm II, Hollannin kreivi ja Saksan kuningas. Hän aloitti linnan rakennustyöt metsässä lähellä merta, missä hän aikoi asua tultuaan kruunatuksi Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisariksi. Hän kuitenkin kuoli taistelussa ennen kuin hänet ehdittiin kruunata. Hänen linnansa ei koskaan valmistunut, mutta osia rakennuksesta on yhä olemassa. Näitä osia kutsutaan nykyään nimellä Ridderzaal (Ritarien sali). Ridderzaalia käytetään yhä poliittisissa tapahtumissa.
Vilhelm II:n jälkeen Hollannin kreivit käyttivät Haagia hallintokeskuksenaan. Hollannin voimakkaammat kaupungit, kuten Leiden, Delft ja Dordrecht joutuivat hyväksymään tuolloin pienen ja merkityksettömän Haagin hallintokeskuksekseen. Tämä käytäntö jäi voimaan, ja vielä nykyäänkin Haag on Alankomaiden hallinnollinen keskus, mutta ei virallinen pääkaupunki. 
Jotta Haag pysyisi pienenä, sille ei sallittu kaupunginmuurien rakentamista. Tämän takia kaupungista puuttuu muille Hollannin kaupungeille tyypillinen vanhakaupunki. Kun muurien rakentaminen olisi lopulta sallittu 1500-luvulla, asukkaat päättivät käyttää rahat muurien sijaan kaupungintaloon. Kahdeksankymmenvuotisen sodan aikana muurien puuttuminen kuitenkin salli espanjalaisten joukkojen miehittää Haagin helposti. Harlem
Harlem sai alkunsa kun Uusien-Alankomaiden kuvernööri Peter Stuyvesant perusti hollantilaisen Nieuw Haarlemin siirtokunnan pohjois-Manhattanille 1658. Siirtokunta sai nimensä hollantilaisen Haarlemin kaupungin mukaan. Harlemissa käytiin taistelu Yhdysvaltain itsenäisyyssodassa 1776. 1700-luvulla Harlemissa oli lähinnä peltoja ja laitumia. 1800-luvulla Harlemiin rakennettiin paljon muodikkaita kesäasuntoja. Asuintaloja alueelle alkoi nousta 1880-luvun rakennusbuumin aikana. Belgian lippu
Lippu otettiin käyttöön 23. tammikuuta 1831, pian sen jälkeen kun Belgia sai itsenäisyytensä Alankomailta vuonna 1830. Alkuperäisessä lipussa oli vaakasuorat raidat, mutta se muistutti liikaa Alankomaiden lippua, joten raidat vaihdettiin pystysuoriksi. Lipun mittasuhteet ovat 13:15, joten se on lähes neliön muotoinen. Alankomaiden historia
Verdunin sopimuksessa vuonna 843 frankkien valtakunta jaettiin Kaarle Suuren kolmen pojanpojan kesken. Alankomaat tuli osaksi Keskifrankkien valtakuntaa, jota hallitsi kuningas Lothar I. Lotharin kuollessa vuonna 855 keskifrankkien valtakunta jaettiin kolmeen osaan, Lothringeniin, Burgundiin ja Italiaan. Lothar II:n hallitsema Lothringenin kuningaskunta käsitti Alankomaat sekä nykyiset Elsass-Lothringenin alueet. Toinen Englannin–Hollannin sota
Sodan ensimmäiset taistelut käytiin merellä. Englantilaiset saavuttivat Lowestoftissa 13. kesäkuuta 1665 suuren voiton: se oli suurin tappio koko Alankomaiden historiassa. Englantilaiset eivät kuitenkaan onnistuneet käyttämään voittoa hyväkseen. Hollannin päämies, Johan de Witt, otti laivaston haltuunsa henkilökohtaisesti. De Witt erotti tehottomat kapteenit palveluksestaan ja korvasi ne paremmilla sekä uusia taktiikoita kehiteltiin. Elokuussa 1665 De Ruyter palasi Amerikasta sankarina, sillä hän oli vallannut takaisin ne siirtomaat, jotka Englanti oli vallannut Alankomailta lokakuussa 1664. Hänelle annettiin koko Alankomaiden tasavallan laivaston ylipäällikkyys. Vågenin taistelun jälkeen, jossa hollantilaiset vaurioittivat vakavasti Englannin laivastoa, hollantilaisten Maustelaivasto pystyi palaamaan turvallisesti Alankomaihin. Alankomaat Eurovision laulukilpailussa
Alankomaat on esittänyt kappaleensa perinteisesti hollannin kielellä. Vuoden voittokappale laulettiin kuitenkin englanniksi kielisäännön ollessa hetkellisesti poissa käytöstä. Englanniksi laulettiin lisäksi 1974 ja 1976. Kielisäännön lopullisen vapauttamisen jälkeen hollanniksi on laulettu vasta vuonna . Vuonna Alankomaat käytti englannin lisäksi itse keksittyä kieltä kappaleessaan. Alankomaat
Alankomaat eli Hollanti () on valtio läntisessä Euroopassa. Yhdessä Curaçaon, Sint Maartenin ja Aruban kanssa se muodostaa Alankomaiden kuningaskunnan. Maa on myös yksi Euroopan unionin perustajavaltioista. Hollantilaiset
Hollantilaiset olivat ensimmäisiä, jotka muuttivat Euroopasta Pohjois-Amerikkaan jo 1600-luvulla. 1800-luvulla uusi aalto muutti Yhdysvaltoihin. Nieuw Amsterdam oli suurin hollantilaissiirtolaisten asuttama kaupunki uudessa maailmassa. Ehkä huomattavin hollantilainen suku Yhdysvalloissa on Vanderbiltin suku. Sumatran historia
Hollantilaiset eivät kuitenkaan hyväksyneet Acehin uhmakasta asennetta siirtomaahallintoa kohtaan, ja hollantilaiset katsoivat että Sumatran pohjoisosa saattaisi joutua jonkun muun siirtomaavallan alaisuuteen. Vuonna 1873 maiden välillä alkoi Acehin sota, jonka jälkeen hollantilaiset lakkauttivat sulttaanikunnan ja alue liitettiin Alankomaiden Itä-Intiaan. Sota muuttui kuitenkin sissisodaksi, joka sitoi hollantilaisten armeijaa Sumatralle ja kalliiksi käyneen sodan vuoksi siirtomaahallinto joutui lähes vararikkoon. Hollantilaiset saivat vastarinnan nujerrettua vasta vuonna 1913, mutta Aceh ei kuitenkaan koskaan sulautunut täysin Hollannin Itä-Intiaan. Alankomaiden historia
Kun englantilaiset oli Jeanne d’Arcin myötävaikutuksella ajettu Ranskasta, oli Burgundin vuoro joutua liitetyksi voimistuvaan Ranskan kuningaskuntaan. Burgundin viimeinen herttua Kaarle Rohkea kuoli Ranskaa vastaan käydyssä Nancyn taistelussa vuonna 1477. Hänen tyttärensä Maria menetti Burgundin ydinalueet ja hallitsi yhdessä puolisonsa, Habsburgien sukuun kuuluvan keisari Maximilian I:n kanssa jäljelle jäänyttä aluetta, Alankomaita. Alankomaihin kuului myös nykyinen Belgia ja osa Pohjois-Ranskaa, ja juuri nuo alueet olivatkin Alankomaiden tärkein osa, mutta 1500-luvulta lähtien myös Hollannin maakunnan merkitys alkoi kasvaa. Karkeakarvainen hollanninpaimenkoira
NHC eli Nederlandse Herdershonden Club perustettiin Hollannissa vuonna 1898. Suomen Hollanninpaimenkoirat ry on merkitty yhdistysrekisteriin vuonna 1994 ja se toimii Suomen Palveluskoiraliiton alaisuudessa. Rotua harrastavan yhdistyksen statuksen Suomen Hollanninpaimenkoirat ry sai vuonna 2003. Hollannin kuningaskunta
Eteläisimmät maakunnat, Brabant ja Zeeland, liitettiin maaliskuussa 1810 Ranskaan. Koko kuningaskunta purettiin heinäkuussa 1810 ja Alankomaat liitettiin Ranskaan IJsselin departementiksi vuoteen 1813 saakka ja Amsterdam nimitettiin Ranskan keisarikunnan kolmanneksi pääkaupungiksi. Britit valloittivat 1811 Alankomaiden siirtokunnat Jaavalla. Ranskalaiset vetäytyivät maasta lopulta marraskuussa 1813. Alankomaitten vanhakatolinen kirkko
Alankomaitten vanhakatolinen kirkko on roomalaiskatolisesta Utrechtin hiippakunnasta 1700-luvulla jansenistiseen suuntaukseen liittyen alkunsa saanut kirkkokunta Alankomaissa. 1800-luvulla Alankomaiden vanhakatolisen kirkon ympärille on muodostunut Utrechtin unionin vanhakatolinen kirkkoyhteisö. Se on täydessä kirkollisessa yhteydessä anglikaanisen kirkkoyhteisön kanssa. Pohjois-Hollanti
Pohjois-Hollanti muodostettiin vuonna 1840, kun Hollanti jaettiin kahteen maakuntaan: Pohjois- ja Etelä-Hollantiin.
Länsi-Friesland on alue, joka on osa Pohjois-Hollantia, mutta sitä ei tule sekoittaa Frieslandin maakuntaan. Se koostuu seuraavista kunnista: Belgia
Flanderi oli pitkään ollut Belgian maatalousvaltaista takamaata, mutta 1950-luvulla talouden painopiste alkoi siirtyä, kun Flanderi alkoi rikastua uusien teollisuudenmuotojen ansiosta. Samaan aikaan Vallonian kaivosten merkitys pieneni. Talouden noustua flaamilaiset alkoivat haluta lisää valtaa, ja 1960-luvulla kielirajoista tehtiin viralliset. Belgian hallintoa on tämän jälkeen jatkuvasti uudistettu. Flanderi, Vallonia ja Bryssel saivat 1970-luvulla poliittista itsemääräämisoikeutta, ja vuonna 1993 maasta muodostettiin liittovaltio. Ensimmäinen Englannin–Hollannin sota
Ensimmäinen Englannin–Hollannin sota (, ) käytiin vuosina 1652–1654 Englannin tasavallan ja Alankomaiden tasavallan välillä. Sota oli ensimmäinen neljästä maiden välisestä sodasta, ja se käytiin täysin merellä laivastojen välillä. Alankomaiden kansalliskirjasto
Alankomaiden kansalliskirjasto eli Alankomaiden kuninkaallinen kirjasto (, "kuninkaallinen kirjasto", KB) on Haagissa toimiva, vuonna 1798 perustettu Alankomaiden kansalliskirjasto. Se sai hallinnollisesti itsenäisen aseman (välillisen julkishallinnon toimija) elokuussa 1993. Etelä-Afrikan historia
Vuonna 1602 perustettu Hollannin Itä-Intian kauppakomppania edisti Hollannin taloudellisia etuja Aasiassa ja pyrki turvaamaan sinne johtavan merireitin Afrikassa. Tämän vuoksi kauppakomppanian palkkaama Jan van Riebeeck saapui vuonna 1652 Kapmaahan tehtävänään järjestää huolto Aasiaan matkaaville laivoille. Muutaman vuoden kuluttua alueelle saapuivat ensimmäiset hollantilaiset siirtolaiset, jotka ryhtyivät harjoittamaan maanviljelyä ja käymään kauppaa kauppakomppanian kanssa. Vuoteen 1707 mennessä Kapmaahan oli asettunut 1 779 hollantilaista, saksalaista ja ranskalaista hugenottia. Siirtokunta kasvoi vuosisadan loppuun mennessä 15 000 ihmiseen ja sen pinta-ala laajeni suhteessa vielä nopeammin. Monet siirtokuntalaiset muuttivat rannikolta sanien ja khoiden asuttamaan sisämaahan. Vuoteen 1770 mennessä hollantilainen asutus oli siirtynyt noin 650 kilometrin päähän Kapkaupungista, missä siirtolaiset elivät puolinomadisina paimentolaisina. Näitä sisämaahan siirtyneitä perheitä ryhdyttiin nimittämään "trekboereiksi" eli vaeltaviksi maanviljelijöiksi ja nimitys lyheni pian "boeriksi". "Trekboerit" kahakoivat jatkuvasti ympäröivien afrikkalaisheimojen kanssa ja vuosien 1785–1795 välisenä aikana näissä kahakoissa kuoli 2 000 san-heimoon kuulunutta miestä ja naista ja lisäksi 700 joutui orjuuteen. Belgia
Kongo tunnustettiin kuningas Leopold II:n henkilökohtaiseksi omaisuudeksi vuonna 1885 Berliinin konferenssissa, ja hän joutui lahjoittamaan sen Belgialle siirtomaaksi vuonna 1908. Tätä ennen oli brittiläisessä lehdistössä paljastettu Kongon raakuudet, joissa viidennes väestöstä eli kymmenen miljoonaa kongolaista oli kuollut.
Belgian paikka Ranskan ja Saksan välissä on historian saatossa osoittautunut vaaralliseksi. Vaikka suur­vallat olivat vuonna 1839 tehdyllä sopimuksella taanneet Belgian pysyvän puolueetto­muuden, Saksa hyökkäsi sekä ensimmäisessä että toisessa maailmansodassa maan läpi Ranskaan. Belgia oli mukana perustamassa Euroopan unionia ja Natoa. Molempien järjestöjen päämajat sijaitsevat Belgian pääkaupungissa Brysselissä. Curaçao
Hollannin Länsi-Intian kauppakomppania meni konkurssiin vuonna 1791, ja Curaçao siirtyi suoraan Hollannin alaisuuteen. Hollanti siirtyi vuonna 1795 Ranskalle Batavian tasavaltana. Ranskan ja Britannian erimielisyydet näkyivät myös Karibialla, ja Britannia valtasi myös Curaçaon. Saari kuului Britannialle vuosina 1800–1803 ja 1807–1816, jolloin siitä tuli Alankomaiden kuningaskunnan siirtomaa.
Vaikka alankomaalaiset kehittivät Curaçaon taloutta, saari ajautui 1800-luvun jälkimmäisellä puoliskolla taloudellisiin vaikeuksiin orjuuden lakkauttamisen jälkeen vuonna 1863. Mantereen Venezuela asetti vuonna 1882 kaikille curaçaolaisille tuontitavaroille 30 prosentin lisämaksun. Saaren heikon taloudellisen tilanteen takia monia saarelaisia muutti Kuuban sokeriplantaaseille sekä rakentamaan Panaman kanavaa ja Surinamen rautateitä. Talous kääntyi voimakkaaseen nousuun 1900-luvun alussa. Siihen vaikutti erityisesti Curaçao Petroleum Industry Companyn avaaminen vuonna 1914. Se siirtyi pian Royal Dutch Shellin haltuun, ja sinne kuljetettiin öljyä jalostettavaksi pienillä aluksilla Venezuelan Maracaibojärveltä. Belgia
Alankomaat itsenäistyivät kahdeksankymmenvuotisen sodan päätyttyä vuonna 1648. Flanderin ja Brabantin maakunnat, jotka käsittivät pääosan nykyisestä Belgiasta, jäivät kuitenkin edelleen Espanjan alaisuuteen, ja niistä käytettiin tämän jälkeen nimeä Espanjan Alankomaat, kunnes ne vuonna 1713 joutuivat Itävallalle ja saivat sen mukaisesti nimen Itävallan Alankomaat. Ranskan–Hollannin sota
Ranskan kuningas Ludvig XIV oli tyytymätön vuosina 1667–1668 käydyn Dévolution-sodan lopputulokseen. Sodan tavoitteena oli ollut Espanjan Alankomaiden valtaus, mutta tämä oli epäonnistunut kun Alankomaiden tasavalta katkaisi liittosuhteensa Ludvigin kanssa. Ludvig päätti aloittaa seuraavan sodan hyökkäämällä ensin hollantilaisia vastaan, tavoitteenaan jälleen Espanjan Alankomaiden valtaus. Belgian historia
Belgian paikka Ranskan ja Saksan välissä on historian saatossa osoittautunut vaaralliseksi. Siitä huolimatta, että suur­vallat olivat vuonna 1839 tehdyllä sopimuksella taanneet Belgian pysyvän puolueetto­muuden, Saksa hyökkäsi sekä ensimmäisessä että toisessa maailmansodassa maan läpi Ranskaan. Lisäksi Belgiasta on hyvin lyhyt matka Ison-Britannian rannikolle. Tämän johdosta Yhdistynyt kuningaskunta on aina pyrkinyt varmistamaan, etteivät manner-Euroopan suurvallat saa Belgiaa haltuunsa. Hollanti (maakunta)
Ranskalaiset syrjäyttivät vuonna 1795 Alankomaiden tasavallan hallitsijan Vilhelm V:n, ja Alankomaihin perustettiin yhtenäinen Batavian tasavalta. Hallintoa keskitettiin pois provinsseilta, ja vuonna 1798 Hollanti jaettiin Amstelin, Delfin, Texelin ja Schelde en Maasin departementteihin. Sopimus Euroopan perustuslaista
Hollannissa järjestettiin kansanäänestys keskiviikkona 1. kesäkuuta 2005. Hollannin hallituspuolueet ja pääoppositiopuolueet kannattivat perustuslakisopimuksen hyväksymistä, mutta Socialistische Partij (Sosialistipuolue), Lijst Pim Fortuyn (edesmenneen Pim Fortuynin lista), Groep Wilders, Staatkundig Gereformeerde Partij (Poliittisesti reformoitu puolue) ja ChristenUnie (Kristillinen unioni) olivat sopimusta vastaan. Sosialistipuolue on vasemmistopuolue, Pim Fortuynin lista ja Groep Wilders kuuluvat siirtolaiskriittiseen oikeistoon ja Kristillinen unioni on perinteinen kristillisdemokraattinen puolue. Hollanti (maakunta)
Kahdeksankymmenvuotisen sodan aikana vuonna 1581 nykyisten Alankomaiden provinssit julistautuivat itsenäisiksi Habsburgien valtakunnasta ja perustivat Alankomaiden yhdistyneiden provinssien tasavallan. Habsburgien Espanjan kuninkaat käyttivät kuitenkin Hollannin kreivin arvonimeä vuonna 1648 solmittuun Münsterin rauhansopimukseen asti, vaikka todellisuudessa he olivat menettäneet kaiken vallan Hollannissa. Hollannin provinssista tuli Alankomaiden tasavallan merkittävin ja hyvinvoivin osa. ’s-Hertogenbosch
’s-Hertogenbosch on yksi Alankomaiden vanhimmista kaupungeista. Sieltä on hyvät junayhteydet joka puolelle Alankomaita sekä naapurimaihin, kuten Belgiaan.
’s-Hertogenbosch sai kaupunginoikeudet vuonna 1185. Se tuhottiin vuonna 1203 Gelren ja Hollannin hyökkäyksessä, mutta rakennettiin uudelleen. Vuonna 1475 pystytettiin uusi muuri ja vallihautoja, joihin johdettiin Dommelin ja Aan vesi. Orania-Nassau
Napoleonin Ranskan kaaduttua 1813 Vilhelm V:n poika Willem Frederik palasi Alankomaihin, ja hänestä tuli maan prinssihallitsija Vilhelm I. Iso-Britannia tuki Vilhelmin valtaannousua vahvistaakseen Alankomaita ja estääkseen siten Ranskan tunkeutumisen maahan. Vuonna 1815 Belgia ja Luxemburg liitettiin Vilhelmin alueisiin. Vilhelm yritti luoda yhteisen kulttuuriin valtakuntaansa, mikä ärsytti etenkin valtakunnan eteläosia. Näitten aluelaajennusten takia Alankomaiden ruhtinaskunnasta tuli kuningaskunta 15. maaliskuuta 1815. Oranian ruhtinas piti oikeudet Nassaun maihin (Dillenburg, Dietz, Beilstein, Hadamar ja Siegen) Keski-Saksassa. Toisaalla Preussin kuningas oli onnistunut 1813 saamaan valtaansa Luxemburgin herttuakunnan, jonka hän oli katsonut perineensä Luxemburgin herttuatar Annalta. Asia ratkaistiin Wienin kongressissa: Preussille annettiin Nassaun maat Keski-Saksassa, ja Alankomaat sai puolestaan Luxemburgin, josta tehtiin nyt suurherttuakunta. 
Vuonna 1830 Belgia julistautui itsenäiseksi, mikä johti tuhoisaan sotaan. Vilhelm jatkoi sotaa vuoteen 1839 asti, jolloin hänen oli pakko myöntyä rauhaan. Menetettyään mahdollisuutensa saada Belgia takaisin Vilhelm päätti 1840 luopua kruunusta. Hallitsijan valtaa kavennettiin Vilhelm I:n seuraajan Vilhelm II:n hallituskaudella uudella perustuslailla, jonka kuningas oli määrännyt estääkseen vuoden 1848 vallankumouksen leviämisen maahansa. Alankomaiden historia
Kaarle Suuren aikana, noin vuonna 800 frankkien valtakunta hallitsi sydänalueiltaan Belgiasta ja Pohjois-Ranskasta käsin suurta osaa Eurooppaa, muun muassa nykyistä Saksaa ja Pohjois-Italiaa. Näihin aikoihin kristinuskoon kääntyivät frankkien jälkeen myös friisit ja saksit, joskin heidät suurimmaksi osin käännytettiin pakolla. Valtakunnan suuren koon vuoksi Kaarle Suuren oli pakko antaa maat hallittaviksi lääniherroille, jotka olivat hänelle vastuussa. Vähitellen lääniherruudesta tuli perinnöllistä, ja tästä kehittyi lopulta feodalismi, joka hallitsi Eurooppaa aina uuden ajan alkuun asti. Alankomaat
Wienin kongressissa 1815 muodostettiin Alankomaiden kuningaskunta, jonka hallitsijaksi tuli Orania-Nassaun suvun Vilhelm I. Kuningaskuntaan liitettiin myös nykyinen Belgia, joka kuitenkin irrottautui itsenäiseksi kuningaskunnaksi 1830. Vilhelm I luopui kruunusta 1840 poikansa Vilhelm II:n hyväksi. Tämän seuraajaksi tuli 1849 Vilhelm III, jonka jälkeen valtaistuimelle nousi täysi-ikäiseksi tultuaan 1898 kuningatar Vilhelmiina. Kuningas Vilhem III:n kuoltua Vilhelmiina peri muun maan, mutta Luxemburg erosi itsenäiseksi entisen Nassaun herttua Aadolfin johtamaksi suurherttuakunnaksi. Deltawerken
Vesi on aina ollut keskeisessä asemassa Hollannin historiassa. Viimeisimmän, vuoden 1953 suuren tulvan jälkeen ihmiset päättivät rakentaa Deltawerkenin, yhden suurimmista tulvasuoja- ja vedenhallintaprojekteista maailmassa. Delta-komissio perustettiin kaksikymmentä päivää Pohjanmeren tulvan jälkeen 21. helmikuuta 1953. Hollanninkielinen Wikipedia
Hollanninkielinen Wikipedia on Wikipedian hollanninkielinen versio. Hollanninkielisessä Wikipediassa on noin artikkelia ja se on artikkelimäärältään neljänneksi suurin englannin-, ruotsin- ja saksankielisen version jälkeen. Se perustettiin 11. kesäkuuta 2001. Ranskan–Hollannin sota
Kesällä 1672 ranskalaiset lähtivät hyökkäämään, mutta kiersivät Hollannin eteläisen vahvan linnoitusketjun koukatessaan itään. Hollantilaisten miehittämät Reinin linnoitukset vallattiin helposti ja Alankomaihin tunkeuduttiin idästä. Kölnin vaaliruhtinas ja Münsterin piispa liittyivät Ludvig XIV:n puolelle, ja vuoden lopussa kaksi kolmasosaa Alankomaiden tasavallasta oli hyökkääjien hallussa, mutta lopulta hollantilaiset pysäyttivät hyökkääjät. Ludvig XIV jakoi armeijansa kahtia: Henri Turennen johtama puolikas operoi lähinnä idässä Reinillä saksalaisia vastaan, toisen puoliskon pysyessä lännessä hollantilaisia vastassa. Alankomaat
Alankomaat oli vallannut jo vapaussodan aikana siirtomaa-alueita Itä-Intiassa ja laajensi myöhemmin siirtomaitaan muun muassa Etelä-Afrikassa. Samalla Alankomaista tuli tärkeä merenkulku- ja kauppavaltio. Se puolusti asemaansa kahdessa sodassa Englantia vastaan 1652–1654 ja 1665–1667 ja Ranskaa vastaan 1672. Vallankumoussodissa ranskalaiset kuitenkin valtasivat Alankomaat, josta tuli Ranskan alainen Batavian tasavalta. Vuonna 1806 se muutettiin Napoleonin veljen Ludvigin hallitsemaksi Hollannin kuningaskunnaksi ja 1810 viimein liitettiin kokonaan Ranskan toiseen keisarikuntaan. Alankomaiden historia
1500-luvulla uskonpuhdistus saapui Alankomaihin, ja osa väestöstä kääntyi protestanttiseen uskoon. Kaarle V:n poika Filip II oli vakaumuksellinen katolilainen, joten hän vastusti luonnollisesti tätä. Lisäksi hän oli espanjalaismielinen eikä niinkään välittänyt Alankomaista, toisin kuin isänsä Kaarle V. Hallituskautensa alun jälkeen Filip II ei ollut enää edes käynyt valtakuntansa pohjoisosissa. Tästä ristiriidasta kehkeytyi lopulta kahdeksankymmenvuotinen sota (1568–1648). Ranskan–Hollannin sota
Kesällä 1673 alkoi sodan ensimmäinen suuri piiritys, joka johti Maastrichtin antautumiseen 30. kesäkuuta. Tämän johdosta myös Espanja liittyi sotaan Alankomaiden puolelle, liitosta oli tosin aikaisemmin vetäytynyt Brandenburg, Ludvigin ostettua heidät ulos kullallaan. Ylimääräinen takaisku Ranskalle tuli, kun Englanti lopetti merisodan Hollantia vastaan helmikuussa 1674. Belgia
Elokuussa 1830 belgialaiset kapinoivat Ranskan sotajoukkojen avustuksella. Kapinassa katolilaiset ja liberaalit vastustivat autoritaarista protestanttia kuningasta. Aluksi Belgian oli tarkoitus liittyä Ranskaan, mutta Yhdistyneen kuningaskunnan painostuksesta maahan kutsuttiin kuningas saksalaisesta Saksi-Coburg-Gothan suvusta. Kuningas Leopold I astui valtaistuimelle 21. heinäkuuta 1831. Sota Alankomaita vastaan jatkui vielä vuoteen 1839, jolloin maiden välille solmittiin rauhansopimus. Uudella monarkialla oli moderni, liberaali perustuslaki, vaikkakin äänioikeus oli rajattu noin yhdelle prosentille väestöstä ja ranska oli vähemmistöasemastaan huolimatta ainoa virallinen kieli. Bryssel
Vanhin keskiaikainen rakennus on ollut Pyhän Gaugeriuksen kappeli on Brysselissä Sennejoen saaressa n. vuodelta 580. Virallisesti Brysselin perustaminen sijoittuu vuoteen noin 979. Brysselin ensimmäiset muurit rakennettiin 1200-luvulla ja kaupungin kasvu alkoi. Vuosien 1356 ja 1383 välillä rakennettiin uudet muurit laajemmalle alueelle. Nykyään sisempi kehätie kiertää Brysselin ydinkeskustaa näiden muurien paikalla.
Vuonna 1695, kuningas Ludvig XIV:n lähettämät ranskalaiset sotilaat pommittivat Brysseliä tykistöllä. Kolmasosa kaupungista, Grand Place sekä 4 000 rakennusta tuhoutui. Suriname
Myöhemmin Alankomaat sai Surinamen haltuunsa Bredan sopimuksella vuonna 1667, mikä päätti toisen Englannin–Hollannin sodan. Siirtomaa-aikana se tunnettiin myös nimellä Alankomaiden Guyana. Hollantilaiset toivat Afrikasta orjia sokeriplantaasien työvoimaksi. Karanneet orjat perustivat jokien varsille omia kyliään, ja heidän jälkeläisiään alettiin kutsua marooneiksi (espanjan sanasta "cimarrón", ’karkuri’). Orjuus lakkautettiin vuonna 1863, mutta orjat vapautettiin vasta kymmenen vuoden kuluttua. Alankomaiden historia
1600-lukua kutsutaan Hollannin kultakaudeksi. Maan taloudellinen, tieteellinen ja kulttuurillinen kehitys oli ennennäkemätöntä. Alankomaat aloitti siirtomaiden hankinnan 1500-luvulla, ja se sai vauhtia, kun Espanja tunnusti 1648 Alankomaiden itsenäisyyden. Kauppa ja merenkulku olivat tuottoisia. Maalla on tasavaltainen hallitusmuoto, vaikkakin valtion johtajana olevan käskynhaltijan arvo oli perinnöllinen. Maa joutui 1670-luvulla Ranskan–Hollannin sotaan, joka nousi Ranskan Euroopan voimakkaimmaksi valtioksi. Batavian tasavalta
Batavian tasavalta (hollanniksi "Bataafse Republiek") oli vuosina 1795–1806 Yhdistyneistä provinsseista (käsitti nykyiset Alankomaat ja Belgian) ranskalaisvalloituksen jälkeen Ranskan mallin mukaan luotu tasavalta. Se oli käytännössä Ranskan vasallivaltio. Batavian tasavalta julistettiin perustetuksi 19. tammikuuta 1795, päivä sen jälkeen kun maaherra ("stadhouder") Vilhelm V Oranialainen pakeni Englantiin. Uusi tasavalta sai nimensä bataaveilta, germaaniheimolta joka oli elänyt Alankomaissa roomalaisaikoina ja joita pidettiin hollantilaisten esi-isinä. Hollannin kuningaskunta
Hollannin kuningaskunta (, ) oli lyhytaikainen (1806–1810) Napoleonin luoma valtio Euroopassa. Se käsitti nykyisen Alankomaiden ja Belgian alueet. Sen hallitsijana oli Napoleonin kolmas veli Louis Bonaparte (hollanniksi "Lodewijk"). Orania-Nassau
Orania-Nassau () on Nassaun suvun haara, jolla on ollut merkittävä asema Alankomaiden historiassa siitä asti, kun Vilhelm I Oranialainen järjesti hollantilaisten kapinan Espanjan hallintoa vastaan, mikä johti kahdeksankymmenvuotisen sodan jälkeen itsenäiseen Hollannin valtioon. Alankomaiden jalkapallo
Jalkapallo on Alankomaiden suosituin urheilulaji. Maan ensimmäisen seuran, "De Koninklijke Haarlemsche Football Clubin", perusti vuonna 1879 Pim Mulier, jota pidetään Alankomaiden jalkapallon perustajana . 1890- ja 1900-luvuilla lajin suosio jatkui ja moni maan suurseura sai alkunsa: Sparta Rotterdam vuonna 1888, AFC Ajax vuonna 1900 ja Feyenoord vuonna 1908. Belgian historia
Vuonna 1519 alue päätyi perimysten kautta Habsburgien Espanjan Kaarle I:lle. Kaarlen perillinen Filip II päätti kukistaa Alankomaiden protestantit, mikä johti itsenäisyyssotaan. Utrechtin liitossa muodostettu Seitsemän yhdistyneen alankomaan tasavalta kapinoi Espanjan valtaa vastaan. Toinen Englannin–Hollannin sota
Bredan rauha solmittiin 31. heinäkuuta 1667 ja se päätti sodan Englannin ja Hollannin välillä. Englantilaiset saivat pitää valtaamansa Uuden Amsterdamin, jonka he nimesivät uudelleen New Yorkiksi, mutta hollantilaiset saivat englantilaista arvokkaat sokeriplantaasit Surinamessa Etelä-Amerikassa. Hollanti jatkoi merten hallitsemista vuoteen 1784, jolloin Alankomaat kärsi tappion Isolle-Britannialle. Ranskan–Hollannin sota
Ranskan–Hollannin sota käytiin vuosina 1672–79 Ranskan johtaman liittokunnan ja Alankomaiden johtaman Ranskan vastaisen liittokunnan välillä. Ranskan liittolaisia olivat Ruotsi, Münsterin piispa, Kölnin vaaliruhtinas ja Englanti. Alankomaiden kanssa liitossa olivat Espanja, keisari Leopold I, Brandenburg ja Tanska. Sotaa käytiin pääasiassa Alankomaissa ja Reinin laaksossa. Usein Ranskan–Hollannin sodan eri osia, esimerkiksi siihen liittyvää kolmatta Englannin-Hollannin sotaa tarkastellaan irrallaan.