Milloin Lauttasaaren vesitorni purettiin?
Lauttasaaren vesitorni
Lauttasaaren vesitorni oli Helsingin Lauttasaaressa vuosina 1958–2015 sijainnut vesitorni. Sen tilavuus oli 4 400 kuutiometriä, korkeus 34 metriä ja ylävesisäiliön halkaisija 42 metriä. Vesitorni poistettiin vesihuoltokäytöstä vuonna 1996, ja se purettiin loka-marraskuussa 2015. Lauttasaaren vesitorni
Kiinteistövirasto esitti ensimmäisen kerran elokuussa 2010 vesitornin purkamista. Perusteina olivat tornin huono kunto ja sen aiheuttama vaara ympäristölle. Helsingin kaupunginhallitus päätti syyskuussa 2013, että torni puretaan. Tornista ei ollut saatu hyväksyttävää ostotarjousta. Purkamisen suunniteltiin tapahtuvan murskaamalla betoni pieniksi palasiksi maalis–huhtikuussa 2014. Purkutyöt alkoivat lokakuussa 2015 ja valmistuivat marraskuussa 2015. Lauttasaaren vesitorni
Lauttasaaren vesitorni poistettiin vesihuoltokäytöstä vuonna 1996 ja purettiin vuonna 2015. Lauttasaari
Lauttasaaren vesitorni valmistui 1958, ja se purettiin loppuvuodesta 2015.
Lauttasaaren vesitorni
Varsinaisten muutostöiden lisäksi kustannuksia olisi tuottanut vesitornin kunto. Sisäosien kunto oli varsin hyvä alkuperäistä sähkötekniikkaa lukuun ottamatta, mutta ulkokuori olisi kaivannut suurta remonttia. Vesisäiliön suojakuoresta pilkotti betoniteräs, ja siitä oli alkanut putoilla betoninpalasia. Myös jalka ja rungon keskiosa olivat paikoin huonossa kunnossa. Lappeenrannan vesitorni
Lappeenrannan vesitorni on vesitorni Lappeenrannassa Taikinamäen kaupunginosassa. Sen korkeus on 40 metriä ja tilavuus 3 500 kuutiometriä. Torni on rakennettu kahdessa eri osassa. Ensimmäinen osa valmistui vuonna 1927. Vuonna 1955 tornia laajennettiin, jolloin se sai nykyisen ulkoasunsa. Luolavuoren vesitorni
Luolavuoren vesitorni on Turun suurin vesitorni ja se sijaitsee Luolavuoren kaupunginosassa. Torni on valmistunut vuonna 1968 ja on vesitilavuudeltaan 12 500 kuutiometriä. Se on rakennettu kaupungin omana työnä. Lauttasaaren vesitorni
Vesilaitos ehdotti huhtikuussa 1956 kiinteistövirastolle uuden vesitornin sijainniksi Myllykalliota, joka on Lauttasaaren korkein kohta. Asemakaavaosaston kanssa käytyjen neuvottelujen jälkeen havaittiin, että Tallbergin puistotien päähän rakennettavan Lauttasaaren kirkon vuoksi vesitorni olisi sijoitettava asemakaavallisista syistä ainakin 70 metriä pohjoiseen Myllykallion huipuista, jolloin se olisi tullut noin seitsemän metriä suunniteltua alemmas. Vuosaaren vesitorni
Vesitornin purkutyö alkoi syyskuun lopulla 2005, ja työ kesti lokakuun 2005 loppuun. Kerrostalojen rakentaminen alkoi kesällä 2006. Nyhamnin majakka
Nyhamnin majakka on käytöstä poistettu majakka Ahvenanmaalla Lemlandissa Lilla Båtskärin saarella. Majakka oli entisessä kaivostornissa ja se valmistui 1958, sen valon korkeus oli 43,0 metriä. Majakka sammutettiin 11. heinäkuuta 2007 ja samana vuonna saarella avattiin uusi tuulivoimapuisto. Majakkarakennuksena toiminut entinen kaivostorni ja muut saaren rakennukset ovat edelleen jäljellä. Se on yksi Suomen viimeisistä maa-alueista ennen avomerta. Nyhamn on näköetäisyyden päässä isommasta Lågskärin saaresta ja majakasta. Hamarin vesitorni
Hamarin vesitorni on Porvoon Hamarissa sijaitseva 2 000 kuution vesitorni. Se on valmistunut 1977 ja on täysin samanlainen kuin Jyväskylässä sortunut Kangasvuoren vesitorni. Sen kuntotarkastuksesta tehtiin päätös Kangasvuoren sortumisen jälkeen.. Tornator
Yhtiöllä oli useitakin kypäräsukeltajia, joita se lainasi erityisesti sotavuosina puolustusvoimien käyttöön ennen kaikkea lentokoneiden nostotehtäviin Saimaan alueella; tällaisista tehtävistä voinee mainita vuonna 1942 sattuneen saksalaisen Junkers 88 -koneen hylyn noston Kutveleen kanavasta ja suomalaisen samantyyppisen koneen (JK-254, luutnantit E. Pinomaa ja K-B. Lång sekä korpraalit E. Vahvelainen ja J. Joutsenvirta) miehistön ruumiiden noston Liperissä kesällä 1944. Molemmissa tehtävissä käytettiin myös Kaukas Oy:n Lauritsalan sahan hinaajaa ja nosturiproomua, koska tämä yksikkö oli tuohon aikaan perehtynyt parhaiten kypäräsukeltajan avustamiseen. Vuosaaren vesitorni
Tornin vesisäilö on ollut jo tyhjä vuodesta 1985 ja virallisesti se poistettiin käytöstä 1990-luvun alussa. Vesitornia on esitetty muutettavaksi kiipeilykeskukseksi ja erilaisiksi asuinrakennuksiksi. Vuonna 2002 kuitenkin esitettiin vesitornin purkamista tai muuttamista asuinkäyttöön. Lopulta paikalle päätettiin rakentaa kaksi viisikerroksista taloa. Karhuvuoren ilmavalvontatorni
Karhuvuoren ilmavalvontatorni oli alun perin vuonna 1938 rakennettu ilmavalvontatorni Aaslaluodon saarella, entisessä Rymättylän kunnassa, nykyisessä Naantalissa. Tornin tarkoituksena oli tukea Turun ilmavalvontaa. Torni hajotettiin 1950-luvulla tarpeettomana polttopuiksi. Kuivasaari
Tykki purettiin heti sodan jälkeen valvontakomission määräyksestä, ja putket kuljetettiin sadan kilometrin päähän Parolaan. Tykki palautettiin paikalleen 1960-luvun alussa. Valmiudesta ja käytöstä luovuttiin 1970-luvun alkupuolella sähkölaitteiden huonon kunnon vuoksi, ja tykki poistettiin SA-käytöstä eli sodan ajan käytöstä. Viimeinen SA-tehtävä oli tulittaa silloista Seutulan lentokenttää maahanlaskujen torjumiseksi ilmassa räjähtävillä sirpalepanoksilla. Jos panokset olisivat loppuneet, tarkoituksena oli ampua kiitotielle 450 kg:n miinakranatteja. Tykki oli romutusvaarassa, kunnes 1980-luvulla silloisen SlRtR:n komentajan johdolla se päätettiin pelastaa. Kilta kunnosti tykkitornin 1980–1990-lukujen vaihteessa, ja sitä pidetään toimintakunnossa. SMS Arcona (1902)
Vuonna 1942 alus muutettiin Wilhelmshavenin laivastotukikohtaa suojaavaksi kelluvaksi ilmatorjuntapatteriksi, jolloin alukselle asennettiin viisi 105 millimetrin, kaksi 37 millimetrin ja neljä 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Alus romutettiin sodan päätyttyä 1948-1949. Lauttasaaren vesitorni
Tornin rakentamista suunniteltaessa harkittiin myös vaihtoehtoa, jossa vesisäiliö rakennetaan maassa ja nostetaan myöhemmin vartta pitkin ylös. Tämä vaihtoehto osoittautui kuitenkin kalliimmaksi, ja lopulta tornin rakentamiseen käytettiin puisia muotteja ja rakennustelineitä. Telineet pyrittiin suunnittelemaan siten, että rakennuspuut kestivät mahdollisimman hyvin ja niitä voitaisiin käyttää uudelleen. Kuressaaren piispanlinna
Linnoituksen ruotsalainen varuskunta antautui venäläisille suuren Pohjan sodan aikana 8. syyskuuta 1710 ilman vastarintaa. Sen vallanneet venäläiset poistuivat vuonna 1711 ja heidän lähtiessään linnoituksen tykkitorni, päärakennuksen holveja ja puolustustornin sisäosa räjäytettiin. Linnoituksen valleja ja puolustusrakenteita kunnostettiin sittemmin 1700-luvun aikana, mutta sen päärakennus poistettiin linnoitusten luettelosta vuonna 1783. Puolustustornin yläkerrokset purettiin vuonna 1791. Monet tilat olivat käytössä viljavarastoina. Linnoitus alkoi menettää strategista merkitystään Venäjän uusien aluevaltausten jälkeen Puolan kolmannen jaon ja Suomen sodan jälkeen. Kuressaaren linnoitus poistettiin lopullisesti linnoitusten luettelosta vuonna 1836, kun Venäjä rakennutti Bomarsundin linnoituksen Ahvenanmaalle Ruotsin alueen välittömään läheisyyteen. Linnoitus myytiin vuonna 1835 Saarenmaan ritarikunnalle 3000 ruplan hintaan. Linnoituksen päärakennus kunnostettiin vuosien 1903-1912 välillä arkkitehtien Wilhelm Neumannin ja Hermann Seuberlichin johdolla. Linnoituksen perusteellinen entisöinti aloitettiin vuonna 1968 arkkitehti Kalvi Aluven johdolla ja entisöintitöiden toinen vaihe alkoi vuonna 1985. Uudet kunnostustyöt aloitettiin vuonna 2010 Euroopan unionin tuella. Kuressaaren piispanlinna on ollut vuodesta 2002 Viron aielistalla Unescon maailmanperintöluetteloon. Nykyisin linnoitus kuuluu Viron vanhimpiin museoihin lukeutuvan Saarenmaan museoon ja sen tiloissa on useita eri näyttelyjä. Museossa vierailee vuosittain 70–80 tuhatta henkilöä. Bengtskärin majakka
Sodan jälkeen valolaitteisto muutettiin sähkökäyttöiseksi, minkä jälkeen se sai virtansa dieselgeneraattoreilla ladattavasta akustosta. Sähköloiston teho oli 500 wattia, ja valon kantomatka pysyi samana. Majakkalyhty purettiin 28. elokuuta 1968 ja korvattiin asetyleenikaasulla toimivalla kaasulyhdyllä. Kaasulyhty korvattiin kesällä 1983 sähkölyhdyllä, jonka teho oli noin 40 wattia. Valon kantomatka pieneni samalla noin 20 kilometriin. Tarvittava sähkö tuotettiin tornin huippuun asennetulla tuulivoimalalla. Julius Tallberg
Vuonna 1911 Tallberg osti Lauttasaaren kartanon saaden haltuunsa yli puolet Lauttasaaren maista. Näihin aikoihin Lauttasaaressa oli lähinnä vain kesähuviloita eikä Helsingin kaupunki ollut kiinnostunut alueesta. Tallberg teetti arkkitehti Birger Brunilalla alueen rakennussuunnitelman ja perusti saareen kahvilan ja merikylpylän. Hän rakennutti Lauttasaareen myös hevosraitiotien ja hankki Drumsö-nimisen höyrylautan joka alkoi liikennöidä Ruoholahden ja Lauttasaaren väliä. Raitiotie oli toiminnassa vain vuosina 1913-1917, mutta höyrylautta jatkoi liikennöintiä vuoteen 1935 saakka, jolloin Lauttasaaren silta valmistui. Lauttasaari
Lauttasaaren kirkko vihittiin käyttöön 20. syyskuuta 1958. Kirkon on suunnitellut lauttasaarelainen professori Keijo Petäjä. Kirkon kellotorni otettiin käyttöön syksyllä 1957. Lars Sonck
1890-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa Sonck suunnitteli mm. Hyvinkään parantolan, kylpylähotellin Loviisaan (Mossebacka), Avelan talon Tornioon ja kansakoulun Kuusankoskelle (Mäkikoulu), Iittalan lasitehtaan johtajan talon, josta myöhemmin tuli Kalvolan kunnantalo sekä veljelleen ns. Vuorelan talon Viitasaarelle. Näissä rakennuksissa on yhteneviä piirteitä Luumäellä sijaitsevan Kotkaniemen kanssa, joka perimätiedon mukaan on Lars Sonckin piirtämä. Myös Pöllyvaaran vuonna 1914 valmistunut näkötorni Kajaanissa oli Sonckin suunnittelema. Torni purettiin vuonna 1949. Lauttasaaren vesitorni
Vesi Lauttasaareen johdettiin pääjohtoa myöten Ilmalan vesitornista. Lauttasaaren lisäksi vesitornin painepiiriin kuuluivat Kaskisaari ja Lehtisaari. Kemi
Talvi- ja jatkosotien aikana Kemin kaupunki säästyi pommituksilta, mutta Lapin sodassa saksalaiset räjäyttivät Kemijoen sillat ja yrittivät myös kaataa Kemin kaupungintalon räjäyttämällä siitä kolme kerrosta pois talon alaosasta. Kemin kaupungintalo oli kuitenkin poikkeuksellisten hissikuilujensa ansiosta niin vahvarakenteinen, ettei se kaatunut. Lisäksi suomalaiset sotilaat olivat tyhjentäneet talon yläkerroksissa sijaitsevan vesitornina toimivan vesisäiliön ennen räjäytystä. Kemin kaupungintalo kunnostettiin ja sitä myös laajennettiin myöhemmin. Longarone
Kaupunkia kohtasi suuri tuho 9. lokakuuta 1963, kun tulva pyyhkäisi 4 kilometriä Longaronesta etelään sijaitsevan Fortognan kylän maan tasalle. Kylän yläpuolelle rakennettiin 1950-luvun lopulla Vajontin pato, joka oli aikansa suurimpia. Tekojärven vieressä olevalta vuorelta irtosi suuri maanvyöry järveen aiheuttaen tsunamin, joka pyyhkäisi yli padon ja tuhosi koko kylän. Uhrit haudattiin kylän lähelle perustettuun hautausmaahan. Vajontin uhrien monumentaalinen hautausmaa ("Cimitero Monumentale delle Vittime del Vajont") uusittiin vuonna 2004. Siellä on 1 910 valkoista marmorilaattaa: yksi jokaiselle uhrille. Taikinamäki
Taikinamäen maamerkki on Lappeenrannan vesitorni ja sen edustan suuri kiertoliittymä. Alkuperäinen vesitorni valmistui vuonna 1927 ja nykyinen vanhan ympärille vuonna 1955. Vesitornin tuntumasta alkaa puulajipuisto Arboretum, joka jatkuu itään Kimpisen ja Lepolan kaupunginosien alueelle Valtakadun molemmin puolin. Lauttasaarensalmi
Salmen yli johtaa kaksi siltaa, sen kapeimmalla kohdalla oleva Lauttasaaren silta sekä salmen pohjois­pään ylittävä Länsiväylään kuuluva Lapinlahden silta. Lautta­saaren silta rakennettiin alun perin vuonna 1935. Se teki tarpeettomaksi salmen ylittäneen lautan, jonka mukaan saari oli saanut nimensä. Alku­peräinen silta korvattiin nykyisellä vuonna 1969, neljä vuotta sen jälkeen kun sen pohjois­puolelle oli valmistunut Lapin­lahden silta. Salmen alittava monikäyttötunneli valmistui vuonna 2000. 1200 metrin pituinen tunneli sijaitsee 75 metriä merenpinnan alapuolella. Vuosaaren vesitorni
Vuosaaren vesitorni oli vesitorni Helsingin Vuosaaressa, joka oli käytössä vuoteen 1985 asti. Veden toimituksen lisäksi torni toimi pitkään Vuosaaren maamerkkinä. Korkeus oli 34 metriä ja tilavuus 1500 kuutiometriä. Vesitorni poistettiin käytöstä vuonna 1985, ja se purettiin vuoden 2005 lopulla. Nyt paikalla sijaitsee kaksi kerrostaloa. Tontin lähellä sijaitsee Vuosaari-lehden toimitus. Naisvuoren vesitorni
Tornin vesisäiliön tilavuus oli 450 m³. Vesitornin pohjakerrokseen sijoitettiin keittiö ja sen reunaan katoksellinen paviljonkihuone. Rakennuksen avajaisia vietettiin vappuna 1912. Se on Suomen toiseksi vanhin varsinainen vesitorni ja vanhin säilynyt vesitorni, sillä vuonna 1910 valmistunut Hangon vanha vesitorni tuhoutui vuonna 1941.. HMS Äran
Alus siirrettiin 1920-luvulla pois rannikkolaivastosta paikalliseskaaderiin oltuaan Ahvenanmaalle määrätyn laivasto-osaston (Tukholman eskaaderi) lippulaivana. Se oli 1933–1939 reservissä, mistä alus siirrettiin modernisoitavaksi, jolloin aluksen ilmatorjunta uudistettiin asentamalla neljä 57 millimetrin ja kaksi 40 millimetrin ilmatorjuntatykkiä sekä kaksi kaksipiippuista 8 millimetrin konekivääriä. Alus sijoitettiin 1942 majoitusalukseksi ja tammikuussa 1945 se sijoitettiin Malmöhön ilmatorjunta-alukseksi. Se poistettiin palveluksesta 13. kesäkuuta 1947 ja myytiin romutettavaksi Marinverkstädernalle Karlskronaan. Alus upposi 1968 Hallandin rannikolla 18 kilometriä Särdalista länteen, kun sitä hinattiin romuttamolle. Kortejärvi (Urjala)
Kolmas lasku tapahtui 1932–1947 vesistötoimikunnan päätöksellä, jolloin lopullinen päätös annettiin Helsingissä 19. helmikuuta 1947. Vedenpinta laski 60–70 cm. Laskuhanketta veti tuolloin agronomi Kalle Jokela (IKL) ja vastusti Honkolan kartano, jolla oli vesivoimalaitos Nokoorinkoskessa. Samassa yhteydessä voimalaitoksen betonirakenteet ja laitteet uusittiin, sekä ruopattiin alajuoksua, jotta pudotuskorkeus ei olisi pienentynyt, joka oli laskuluvan ehtona. Prosessin loppuvaiheilla Jokela halusi laajentaa laskuhanketta koko järven kuivaamiseksi, mutta ei saavuttanut laskuyhtiön jäsenistön enemmistön tukea. Viranpuolesta asiaa hoitanut virkamies jätti oman henkilökohtaisen eriävän mielipiteensä koko laskuhankkeesta. Varkauden vesitorni
Kaupunginarkkitehti Kalevi Väyrysen suunnittelema vesitornikerrostalo ratkaisi Varkauden kauppalan kolme kunnallista ongelmaa kerralla. Kasvava kauppala tarvitsi vesitornin vesihuollon järjestämiseksi, runsaasti uusia vuokra-asuntoja kasvavalle väestölle ja toimitilat Savon museolle (nykyinen Varkauden museo). Yhdellä vesitornikerrostalolla ratkaistiin kaikki kolme rakennustarvetta. Varkauden museo toimi rakennuksessa vuosina 1956–1983 ja Varkauden taidemuseo 1984–1992. Vuosien 1992–1993 remontissa museotilat muutettiin asuinkäyttöön ja taidemuseo muutti Päiviönsaareen Ahlströminkadulle. Asuinkerroksia talossa on yksitoista. Juho ”Jussi” Voutilaisen raudoittaman vesitornin katolla on näköalatasanne ja kahvila. Näköalatasanne oli pitkään Varkauden suosituin matkailukohde. Hangon vesitorni
Hangon vesitorni on Hangon kaupungin omistama vesitorni. Torni sijaitsee Vartiovuorella. Arkkitehti Bertel Liljequistin suunnittelema vesitorni valmistui jatkosodan aikana vuonna 1943 vanhan tuhoutuneen vesitornin tilalle. Alppilan vesitornit
Lieriön muotoinen tummalla tiilellä verhoiltu halkaisijaltaan 65-metrinen ja noin 17 metriä korkea 16 000 kuutiometrin vesitorni valmistui vuonna 1938. Sen suunnittelijat olivat kaupunginarkkitehti Gunnar Taucher ja insinööri Emil Holmberg. Varsinaisen vesisäiliön alapuolella noin 3 300 neliömetrin alueella on 144 betonipilaria, jotka estävät sen, että tilaan ei voida rakentaa suurikokoisia huvipuistolaitteita. Tila on myös matala. Linnunrata-vuoristoratan lisäksi pyöreä vesitorni sisältää varastotiloja, joissa on muun muassa säilytetty Sateenkaari-huvilaitteen osia vuoteen 2013 saakka. SMS Medusa
Alus poistettiin ensimmäisen maailmansodan jälkimmäisen osan aikana palveluksesta. Se liitettiin 1919 Reichsmarineen. Alus muutettiin 1942 ilmatorjuntapatteristoksi suojaamaan Wilhelmshavenin sotasatamaa. Alukselle asennettiin viisi 105 millimetrin, kaksi 37 millimetrin ja neljä 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Aluksen miehistö upotti aluksensa 3. toukokuuta 1945. Sen hylky nostettiin ja alus romutettiin 1948-1949. Vantaan vesitornit
Hiekkaharjun vesitorni (käytetään myös nimeä Tikkurilan vesitorni) sijaitsee nimestään huolimatta virallisesti Simonkylän kaupunginosan puolella eikä Hiekkaharjussa. Torni on poikkeuksellisen muotoinen, mikä johtuu siitä, että se on rakennettu kahdessa eri vaiheessa. Vesitornin ensimmäinen osa, kapea ja korkea yksijalkainen torni, valmistui vuonna 1962. Kaupunki halusi laajentaa vesitornia ja kuitenkin säilyttää vanhan vesitornin. Urakkakilpailun kautta valituksi tuli Matti Ollilan suunnittelema täysin elementtirakenteinen vesitorni, jonka rakentamisvaiheessa vanhaa tornia käytettiin tukena. Uuden osan säiliö tehtiin ympyränrenkaan muotoiseksi. Vesitornin kahdeksan 40 metriä korkeaa pilaria on tehty 5-kulmion muotoisista rengaselementeistä. Säiliöosan seinien vetotangot ovat osa tornin ulkoista ilmettä. Säiliön pilarit, seinät sekä pohjan ja katon renkaanmuotoiset palkit ovat jännitettyjä rakenteita. Laajennettu vesitorni valmistui vuonna 1980. Säiliö on vuorattu tiiviillä muovikalvolla vedenpitävyyden varmistamiseksi. Uusi torni oli valmistuessaan Suomen suurin elementtirakenteinen vesitorni, se on korkeudeltaan yli 50 metriä.. Torni on Roihuvuoren ja Myllypuron tornien ohella pääkaupunkiseudun korkeimpia. Vesitornin yhteistilavuus on 7 700 kuutiota, joista 1 000 kuutiota on vanhassa tornissa. Koordinaatit . Alppilan vesitornit
Nykyisin tornien ympärillä on Linnanmäen huvipuisto. Pyöreän vesitornin varsinaisen vesisäiliön alla olevaan tilaan on rakennettu Linnanmäen huvilaitteita, kuten vuoristorata Linnunrata. Siihen on suunniteltu myös hotellia. Molemmat Linnanmäen vesitornit poistettiin vesihuoltokäytöstä kesällä 2003. Vanha Vesilinna on varastona. Cape Canaveral Air Force Station Space Launch Complex 40
Laukaisutorni purettiin 2007–2008 vaihteessa. Siirrettävä huoltorakennus (Mobile Service Structure (MSS)) räjäytettiin 27. huhtikuuta 2008. Puutorin Vessa
Puutorin Vessa on Turun Puutorilla sijaitseva pyöreä rakennus. Vuonna 1933 silloisen linja-autoaseman yhteyteen valmistunut, Totti Soran vaakahuoneeksi suunnittelema rakennus toimi yleisenä käymälänä vuoteen 1986 saakka. Markku Heikkilä ja Kaija Väisänen kunnostivat rakennuksen ravintolaksi, joka avautui vuonna 1997 nimellä Puutorin Vessa. Heikkilä toimi itse ravintoloitsijana vuoteen 2007 saakka. Ravintola meni konkurssiin huhtikuussa 2014, ja tiloihin tuli Tim Gloganin pitämä brittipubi The WaterLoo. Kiinteistön omistaa Heikkilän, Väisäsen ja Jarkko Pihlajan perustama Turun toimitilamarkkinointi Oy. Rakennuksen edustalla Puutorilla järjestetään ympäri vuoden erilaisia tapahtumia. Heinätorin puisto
Heinätorille rakennettiin Oulun ensimmäisen vesijohtosuunnitelman mukaisesti arkkitehti Viktor J. Sucksdorffin suunnittelema vesisäiliö vuonna 1902. Vesisäiliön toiminta jatkui 1920-luvun loppuun, mutta vesijohtoverkon laajenemisen myötä vedenjakelupaikan tarve väheni. Torni purettiin vuonna 1937. Puistoksi aukio istutettiin vuonna 1915. Jäänmurtaja Sampo (1898)
Sampo poistettiin käytöstä vuonna 1961. Viimeisenä työnään se hinasi merimiesammattikouluksi määrätyn fregatti "Suomen Joutsenen" Upinniemestä Turkuun tammikuussa 1961. Tämän jälkeen "Sampo" myytiin romutettavaksi. Sen keulapotkurin akseli palvelee edelleen Suomen merenkulkua Utön lähelle sijoitetun merimerkin vartena. Ruoriratas pelastettiin Merenkulkuhallituksen toimitaloon ja koristaa siellä erään neuvotteluhuoneen seinää. Suomalainen Pursiseura ry. osti salonkien kalustuksen ja paneloinnit sijoittaen ne kerhoravintolaansa Helsingin Sirpalesaaressa, missä ne ovat edelleen. Lauttasaaren vesitorni
Uuden pääsyöttöputken rakennustyöt annettiin YIT:lle, ja sen hinnaksi tuli 11,7 miljoonaa markkaa. Rakennustyöt aloitettiin heinäkuussa 1957 rakentamalla maatuet, joiden kohdalta syöttöputken päät tulevat maan pinnalle. Myöhemmin merenpohjaan laskettiin Saksasta hankitut erikoisvesijohdot, jotka uitettiin paikoilleen ponttonien varassa. Lauttasaaren vedensaantiongelmat ja paineenvaihtelut poistuivat, kun uusi vesitorni valmistui ja alueelle saatiin uusi pääsyöttöputki. Merenalitusputkia uusittiin vuonna 1971. Nykyään päävesijohto kulkee Salmisaaresta Lauttasaareen vuonna 2000 valmistunutta yhteiskäyttötunnelia pitkin. Kangasvuoren vesitorni
Onnettomuustutkintakeskus kartoitti ja tutki sortuneen tornin rauniot yhdessä tornin omistaneen Jyväskylän Energian ja Keski-Suomen poliisilaitoksen asiantuntijoiden kanssa. Paikkatutkinnan seurauksena OTKES antoi ympäristöministeriölle ilmoituksen kyseistä vesitornityyppiä koskevasta onnettomuusuhasta. OTKES suosittelee vastaavien vesitornien kuormituksen rajoittamista. Haukilahden vesitorni
Vesitornin peruskorjauksen arkkitehtisuunnittelun teki vuonna 2009 juuri ennen eläkkeelle siirtymistään arkkitehti Pirjo Kovanen, joka oli ollut töissä Virkkusen toimistossa, kun vesitorni suunniteltiin. Tornin rakenteet tutkittiin perusteellisesti, ja tutkimusten perusteella tehtiin niiden korjaustarvearvio. Lohjan keskustan vesitorni
Lohjan keskustan vesitorni on Lohjan kaupungin vanhin vesitorni, se on valmistunut 1940. Tiilijulkisivuisen lieriösäiliön on suunnitellut arkkitehti Lauri Pajamies. Tornin vesitilavuus on 700 m. Säiliön pohja ei ole maanvarainen, mutta sen julkisivu on tiiltä alas asti. Lakagigar
Tulivuoren vuonna 1783 tapahtunut purkaus on suurin laavavirtapurkaus historiallisella ajalla. Purkauksessa basalttista laavaa purkautui tulivuoresta seitsemän kuukauden ajan. Purkautuneen laavan määräksi on arvioitu 12–15 km³. Seuranneet satovahingot ja ruokavarastojen hävikit aiheuttivat nälänhädän, jossa kuoli 10 000 ihmistä eli viidesosa Islannin väestöstä. Suuren tuhkamäärän ohella purkauksessa vapautuneet runsaat fluorivety- ja rikkidioksidimäärät olivat tuhoisia. Ne saastuttivat laitumet, minkä seurauksena Islannin karjasta 11 000 nautaa, 28 000 hevosta ja 190 000 lammasta menehtyi. Niin ikään rannikkovedet pilaantuivat ajaen kalat syviin vesiin, mikä esti kalastuselinkeinon. Lauttasaaren vesitorni
Lauttasaaren säätiö ehdotti useasti vesilaitokselle 1960-luvulla, että vesitornin avattaisiin näköalatorniksi. Vesilaitos suostui satunnaisiin tapahtumiin, jolloin tornista avautuviin näköaloihin oli mahdollisuus tutustua. Avoimia tilaisuuksia järjestettiin Helsinki-päivinä vuosina 1959–1962 sekä Lauttasaari-päivänä 1965. Vuonna 1965 säätiö ehdotti vesilaitosta selvittämään mahdollisuudet käyttää vesitornia laajemminkin näkötornina. Jotta tämä olisi ollut mahdollista, tornin turvallisuutta olisi ollut parannettava ja sinne olisi pitänyt rakentaa hissi. Siksi vesilaitos anoi maistraatilta lupaa muutosten tekemiseen. Toukokuussa 1966 Helsingin maistraatin edustajat kävivät arvioimassa vesitornin soveltuvuuden yleiseen näköalakäyttöön muuttamiseksi. Arvioinnin tuloksena päätettiin, ettei Lauttasaaren vesitorni sovellu yleiseen näköalakäyttöön, sillä sitä ei otettu huomioon tornin rakennusvaiheissa ja kustannukset hissin ja portaiden parantamiseksi olisivat liian kalliit.
Yli neljänkymmenen vuoden tauon jälkeen vesilaitos ja Lauttasaari-seura avasivat vesitornin yleisölle toukokuussa 2008 tornin 50-vuosijuhlan kunniaksi ja syyskuussa 2009 Lauttasaari-päivien aikana. Norrmalmin uudelleenjärjestely
Vanha Telefontornet Brunkebergstorgetin laidalla purettiin vuonna 1953 sen jälkeen kun se oli vahingoittunut tulipalossa. Sergelin torin ympärillä oleva alue, jonka läpi metrotunneli johdettiin Brunkebergsåsenin ali, oli useita vuosia kraatterin kaltainen rakennustyömaa, jota kutsuttiin "Valtakunnankuopaksi" (Riksgropen), ennen kuin tori vuonna 1966 valmistui. Rauman vesitorni
Lars Sonckin suunnittelema Rauman vanha 400 m:n vesitorni valmistui 1934. Bertel Saarnio on suunnitellut nykyisen vesitornin, joka valmistui vanhan vesitornin ympärille vuonna 1964 ja nosti kokonaistilavuuden 2 400 m:iin. Vetymurtuma
Yleensä rakenteessa jänneterästen ja suojaputken väli injektoidaan täyteen injektointimassalla. Tämä suojaa jänneteräksiä korroosiolta ja siirtää kuormitusta. Vuonna 2012 Jyväskylässä sortuneessa Kangasvuoren vesitornissa injektointi ei ollut onnistunut hyvin, vaan suojaputken ja jänneterästen väliin oli jäänyt tyhjää. Tästä oli seurauksena muun muassa, että rakenteeseen tunkeutunut vesi oli ruostuttanut suojaputkiin reikiä ja vesi pääsi ruostuttamaan teräsnippuja. Vesi oli vuotanut rakenteeseen betonielementtien saumauksista, jotka olivat olleet jo huonokuntoiset, eikä veden valumista pitkin vesitornin säiliön kylkiä oltu estetty. Sotilassairaalan kirkko
Kellotorni säilyi pitkälle 1920-luvulle, ja sen erottaa kiinteistön pihalla 1920-luvulla otetuissa vanhoissa valokuvissa, joita on ainakin kaupunginmuseon kokoelmissa. Yksi kuva oli porrashuoneen seinällä 1980-luvulla talon sairaala-aikana. Tämä kuva ja muita vastaavia asetettiin paikalleen 1980-luvulla tehdyn peruskorjauksen jälkeen kertomaan talon historiasta. Torni purettiin lopulta huonokuntoisena. Sen huipulla ollut risti siirrettiin Lääketieteen historian museoon. Se on myöhemmin ollut näytteillä eri tapahtumissa. Lauttasaari
Suomen itsenäistymisen jälkeen alue oli Suomen valtion omistuksessa, mutta kun puolustusvoimilla ei ollut sille käyttöä, se siirtyi vuonna 1927 aluevaihdolla Helsingin kaupungin omistukseen, joka perusti alueelle kansanpuiston. Talvi- ja jatkosodan aikana Lauttasaaren Myllykalliolla toimi Helsingin ilmatorjuntaan osallistunut ilmatorjuntapatteri. Jatkosodassa patterin aseistuksena oli kuusi raskasta ilmatorjuntakanuunaa (76 Itk 31). Yksi näistä kanuunoista paljastettiin muistomerkiksi Myllykalliolle 12. kesäkuuta 1980. Lauttasaaren Veijarivuorenniemessä toimi lounaissektorin patteriston johtopatteri, jonka kanuunoista yksi (88 Itk 37) on säilytetty paikalla muistomerkkinä. Lauttasaaren vesitorni
Tunneli rakennettiin Melojantie 2:n kohdalta Koillisväylän ja Klaarantien risteykseen, jonka kohdalta se ohittaa Kotkavuoren ja päättyy Taivaanvuohentien jälkeen. Entisen vesitornin kohdalta syöttöputkesta erkanee 90 asteen kulmassa oma haaransa Kotkavuoren maanalaisessa tunnelissa. Samaan kohtaan maan alle tunnelista on rakennettu pystykuilu, josta johtaa portaat vesitorniin saakka. Kotkavuoren tunneliin on sisäänkäynnit Melojantiellä ja Ekonomitalojen vieressä. Glosholmin majakka
Talvisodan aikana Glosholmin majakkatorni määrättiin tuhottavaksi, sillä sen katsottiin opastavan pommituslennoilla olleita vihollisen lentokoneita. Tämän johdosta majakkatorni räjäytettiin 14. maaliskuuta 1940. Talvisota oli päättynyt jo edellisenä päivänä, mutta tieto siitä ei ehtinyt Gloshomiin ennen räjäytystä. Tornista jäi jäljelle vain noin viiden metrin korkuinen alaosa, joka jatkosodan aikana muutettiin tulenjohtoasemaksi. RN Vittorio Veneto (1937)
Alukseen osui maaliskuussa 1941 Y-tornin kohdalle lentokoneesta laukaistu torpedo Matapanin taistelussa ja se oli telakalle aina elokuuhun saakka. Vain pari kuukautta myöhemmin Britannian kuninkaallisen laivaston sukellusveneen "HMS Urgen" laukaisemat kaksi torpedoa osuivat lähes samaan kohtaan ja alus oli telakalla maaliskuuhun 1942 saakka. Alus vaurioitui lievästi La Spezian ilmapommituksessa kesäkuussa 1943. Italian antauduttua alus siirtyi Maltalle, mistä se palautettiin Italialle 1946. Se luovutettiin seuraavana vuonna sotakorvauksena Yhdistyneelle kuningaskunnalle. Alus romutettiin 1948-1950. Lauttasaaren vesitorni
Ennen vesitornin rakentamista Lauttasaareen oli tullut kolme pienempää vesijohtoa Salmisaaresta. Uuden vesitornin valmistuttua vanhojen syöttöputkien kapasiteetti ei enää riittänyt, joten päätettiin rakentaa uusi isompi 24-tuuman pääsyöttöputki. Lauttasaaren vesitorni
Lauttasaaren vesitorni sijaitsi Kotkavuoren huipulla, Helsingin Lauttasaaressa. Se rakennettiin vuonna 1958. Vesitornista tuli heti valmistuessaan Lauttasaaren maamerkki, minkä jälkeen se muodostui eräänlaiseksi kaupunginosan symboliksi. Vesitorni oli Suomen ensimmäinen suuri sienenmuotoinen vesitorni, ja sen vuoksi sitä pidettiin rakennus- ja kulttuurihistoriallisesti arvokkaana ja kaupunkikuvallisesti merkittävänä rakennuksena. Myöhemmin Suomeen on rakennettu useita sienenmuotoisia vesitorneja. Vuosaaren vesitorni
Vuosaaren vesitorni rakennettiin vuosina 1962–1964 Keski-Vuosaaren korkeimmalle kalliolle. Tornin korkeus oli 34 metriä ja tilavuus 1 500 kuutiometriä. Vesitorni poistui alkuperäisestä käytöstä vuonna 1985, jolloin Vuosaaren vesijohtoverkosto kytkettiin Myllypuron painepiiriin. Lasipalatsin salava
Puun kaatui myrskyssä 29. joulukuuta 2003. Tapaus sai lehdistössä ja kaupunki­laisten keskuudessa osakseen varsin runsasta huomiota. Seuranneena uuden­vuoden­yönä ilotulitusraketti sytytti siitä jääneen kannonkin sisä­osiltaan tuleen, ja se paloi osittain hiillokselle.. Kanto siirrettiin myöhemmin Vuo­saaren täyttö­mäelle Lauttasaari
Lauttasaaren suomenkielinen nimi puolestaan on otettu käyttöön vuonna 1919 ja sen lähteenä on Ruoholahdesta Lauttasaareen vuosina 1914–1936 liikennöinyt Julius Tallbergin omistama "Drumsö"-niminen höyrylautta. Sillan valmistuttua lauttaa pidennettiin telakalla, ja se siirtyi vuonna 1941 Korkeasaaren lautaksi. Vuonna 1945 alus luovutettiin sota­korvauksena Neuvosto­liitolle. Laitaatsalmen sillat
Uudet sillat korvaavat vanhan kaksikaistaisen Laitaatsalmen sillan, joka puretaan marras-joulukuussa 2018, kun pohjoinen silta on otettu käyttöön. Syksyllä 2018 purettiin myös Laitaatsalmen rautatiesilta, joka katkaisi ratayhteyden välillä Savonlinna-Rantasalmi. Siltaa oli käytetty purkamiseen asti väliaikaisena kevyen liikenteen väylänä ja työmaa-ajoneuvojen ajoreittinä, kuten vanhaa maantiesiltaakin. Uusi, käännettävä rautatiesilta kuului alunperin Laitaatsalmen siltahankkeeseen, mutta se ei saanut rahoitusta. Koko projekti sai 40 miljoonan euron rahoituksen. Uusi rautatiesilta olisi vaatinut noin 12 miljoonaa euroa lisärahoitusta. Rataa ei purettu kuin pieneltä matkalta ja mahdollista uutta siltaa varten on paikkavaraus, suunnitelma ja ympäristölupa. Haukilahden vesitorni
Toinen nostovaihe osui tammikuuhun, jonka pakkaset toivat työhön omat ongelmansa. Hankkeen pääurakoitsija Vesipojat Oy meni samoihin aikoihin myös konkurssiin, ja tornin rakennustöitä jatkoi ensin insinööritoimisto Vesi-Pekka Oy laskutustöinä, ja työt saattoi loppuun rakennustoimisto Tuomas Savolainen. Nostovaiheen jälkeen säiliölle valettiin betoninen kansi, jonka päälle rakennettiin sadan henkilön näköalaravintola terasseineen. Lähes kolme miljoonaa markkaa maksanut vesitorni päästiin ottamaan käyttöön syyskuussa 1968. Valassaarten majakka
Huojumisen takia sirorakenteista tornia jouduttiin vahvistamaan vuosina 1936 ja 1977 harusvaijereilla. Vuonna 1964 majakkaan asennettiin asetyleenikäyttöiset valolaitteet aurinkoventtiilillä ja samalla majakan miehitys lopetettiin. Vanha valolaitteisto kuljetettiin Helsinkiin, matka sujui hyvin, mutta perillä Merenkulkulaitoksen majakkahuollossa ei ollutkaan enää työntekijöitä paikalla, joten kuljettaja kippasi kuorman pihaan särkyvien kristallien säestäessä. Majakan uudet valolaitteet oli asennettava keinun varaan jatkuvan huojunnan aiheuttamien häiriöiden poistamiseksi vuonna 1977, jolloin majakkaa vahvistettiin toiseen otteeseen vaijereilla. Vuonna 1981 majakalle vedettiin sähkökaapeli, jolloin sen valolaitteet vaihdettiin sähkökäyttöisiin. Vanha valolaitteisto annettiin Vaasan merimuseolle. Majakkatorni maalattiin uudestaan vuonna 1999 kirkkaanpunaiseksi. Talvisodan merisotatoimet
Petsamo jäikin neuvostoliittolaisten käsiin joulukuussa 1939 ja siellä olleet alukset "Jäämeri" (250 tn) ja vartiovene Turja (65 tn), joka kuului Lapin rajavartiostolle, poltettiin ja upotettiin 3. joulukuuta. "Turja" ei tuhoutunut täydellisesti ja se voitiinkin kunnostaa sodan päätyttyä ja neuvostojoukkojen poistuttua Petsamosta. Suomalaiset tuhosivat myös Liinahamarin, Parkkinan ja Trifonan satamalaitteita, mutta neuvostoliittolaiset kunnostivat ne nopeasti ja jopa laajensivat Liinahamarin laitteita. Neuvostoliittolaiset pitivät Liinahamaria tärkeänä huoltosatamana ja laskivatkin sen edustalle 400 miinan miinoitteen. Miessaari
Miessaaren linnakkeen tykit poistettiin käyttökunnosta muun merilinnakkeen tavoin sisällisodan ja ensimmäisen maailmansodan lopulle ajoittuneen ajanjakson aikana. Tykkien lukkojen purkamisen teki parista kymmenestä suomalaisesta Kone- ja Siltarakennus Oy:n työntekijästä koostunut komennuskunta. Toiminnalle oli kuitenkin ilmeisesti venäläisen päällystön hyväksyntä, sillä linnoituksen komentaja Nikolai Balzam kirjoitti Helsingin venäjänkielisessä Russki vestnik -lehdessä toimenpiteen olleen Venäjän korkeimman laivastopääesikunnan välittömän ohjeen mukainen, ja että sen tavoitteena oli ”ettei yksikään taistelevista osapuolista pystyisi patterit kaappaamalla tulittamaan kaupunkia”. Sodan päätyttyä valkoiset tahot pyrkivät rakentamaan tapahtuneesta sankarimyytin, jonka mukaan Kone- ja Siltarakennus Oy:n insinööri Allan Staffans olisi miehineen huiputtanut linnaketta hallinnoineita venäläisiä aina ylintä päällystöä myöten. Hufvudstadsbladet kirjoitti muun muassa heti sodan jälkeen, että tykkipatterit olisi purettu väärennetyn valtakirjan turvin. Lehden mukaan Staffans oli lisännyt kirjoituskoneellaan linnoituksen työkomentajan antamaan kulkulupaan valtuutuksen lukkojen purkamiseen. Lauttasaaren vesitorni
Rakennusvirasto teetti vuonna 2008 rakennuksesta kuntoarvion. Tässä arviossa todettiin, että rakennus oli rakennusteknisiltä osiltaan tyydyttävässä tai välttävässä kunnossa. Suurimmat korjaustarpeet olisivat kohdistuneet tornin ulkoisiin betonirakenteisiin. Vesitornin korjaaminen ja saattaminen turvalliseksi olisi maksanut noin 3,3 miljoonaa euroja. Arvio ei sisältänyt mitään muutostöitä tornin sisällä. Myöhemmin vesitorni aidattiin, koska betonijulkisivut arvioitiin vaarallisiksi. Lauttasaaren vesitorni
Lämmöneristys toteutettiin asentamalla ulkoseiniin sienen heltan näköiset suojaelementit, joiden sisäpuolella on kolmen senttimetrin paksuiset korkkilevyt. Katon eristämiseen käytettiin mineraalivillaa, ja varsi sekä tukipalkisto eristettiin kalkitulla Leca-tiiliverhouksella. Tornin katon räystäisiin asennettiin räystäslämmitys vastuslangoilla, joilla estettiin putoilevien jääpuikkojen muodostuminen. Suomen polaariretkikunta
Toisena havaintovuonna 1883–1884 mittauksia jatkettiin samaan tapaan Sodankylässä ja Kultalassa. Virallisen ohjelman ulkopuolella Lemström koetti todistaa oikeaksi teoriaansa revontulien sähköisestä alkuperästä. Hän koetti synnyttää keinotekoisesti revontulia ja sijoitti tätä varten kuparisilmukan aluksi Oratunturin ja sitten Pietarintunturin laelle. Kokeiden tulokset vakuuttivat ainakin Lemströmiä itseään mutta muualla niitä arvosteltiin. Havaintojakson päätyttyä Sodankylän havaintoasema purettiin. Seuraavan kerran Sodankylässä tehtiin maan magneettikentän mittauksia 1910-luvulla kun Sodankylään perustettiin geofysiikan observatorio Tähtelä. Mäkiluodon historia
Vesiongelmiin ryhdyttiin hakemaan uutta ratkaisua jälleen 1970-luvun alussa rakentamalla vesiputki mantereelle. Putki oli alun perin tarkoitus laskea syksyllä 1971, mutta sitä ei saatu tehtaan toimitusvaikeuksien takia tarpeeksi. Putki saatiin lopulta laskettua kaapelilaiva "Putsaarella" syksyllä 1974. Vesikone oli poistettu käytöstä saman vuoden kesällä, ja kesä oli näin ollen pärjätty tilapäisratkaisuin. Oulun Vesi
Vesilaitoksen ensimmäinen varsinainen vesitorni rakennettiin Intiönkankaalle. Arkkitehti J.S. Sirénin vuonna 1925 suunnittelema vesitorni otettiin käyttöön vuonna 1927. Vanhalla vesitornilla selvittiin vuoteen 1969 saakka, jolloin otettiin Puolivälinkankaan vesitorni. Uusin vesitorni on vuonna 1993 valmistunut Maikkulan vesitorni, joka on ulkonäöltään hyvin samankaltainen kuin Puolivälinkankaan vesitorni. Kellokosken vesitorni
Kellokosken vesitorni on vesitorni Tuusulassa Kellokosken taajamassa. Se valmistui vuonna 1961 ja on tilavuudeltaan 488 kuutiometriä. Vesitornin säiliötä kannattaa kahdeksan noin 15 metrin korkuista pilaria, vesitornin kokonaiskorkeus on noin 25 metriä. Sisäänkäynti vesitorniin käy säiliön sivulla olevasta pohjaltaan suorakaiteen muotoisesta porrastornista, joka on päällystetty teräspoimulevyllä samaan tapaan kuin lieriömäinen säiliöosakin. Vesitorni on saneerattu 2003. Se kuului pitkään Kellokosken sairaalan alueeseen, ja luovutettiin Tuusulan kaupungille vuonna 2001. Kangasvuori
Kangasvuoren huipulla oli vuonna 2012 sortunut Kangasvuoren vesitorni. Paikalle rakennettiin 2014 uusi vesitorni. Lähellä Kangasvuorta kulkee Kangasvuoren rautatietunneli. Ulkoilualueella Kangasvuoren kupeessa sijaitsee kirkasvetinen Vuorilampi. Lauttasaari
Kaupunginosa on Helsingin halutuin asuinalue.
Vattuniemi on Lauttasaaren osa-alue saaren eteläosassa. Vattuniemi rakennettiin 1940- ja 1950-luvuilla teollisuusalueeksi, jolle sijoittui monipuolista yritystoimintaa, kuten Suomen Tupakan tehdas, joka lopetti toimintansa vuonna 1995. Muita alueella aiemmin toimineita tehtaita olivat muun muassa Hellbergin radiotehdas (Oy Radio E Hellberg Ab), Mahogany Oy:n puuviilutehdas ja Eri Oy:n liimatehdas. Lisäksi aluella ovat sijainneet muun muassa Helkama Oy:n ja Lääketukku Oy:n pääkonttorit. Haukilahden vesitorni
Vesitorniin suunniteltiin näköalakahvilaa tai -ravintolaa sen suunnitteluvaiheesta lähtien. Tornin yläosan tilojen vuokraamisesta ravintolakäyttöön tehtiin ensin sopimus Elannon kanssa syyskuussa 1968, mutta hanke jäi kuitenkin toteutumatta. Tilat vuokrasikin maaliskuussa 1969 pariskunta Tauno ja Lydia Roiha, jotka hoitivat ravintolaansa 2000-luvun vaihteeseen, jolloin toimintaa tuli jatkamaan sukupolvenvaihdoksen jälkeen Markku Roiha. Ravintola järjesti vuoteen 1987 niin kutsuttuja diskoiltoja, mutta on profiloitunut tämän jälkeen enemmän tilausravintolaksi ja yritysasiakkaiden lounaspaikaksi. Jens Zachariassen
Sodan jälkeen Zachariassen hankki vielä neljä uutta laivaa menetettyjen tilalle mutta varustamotoiminta päättyi 1960-luvun lopulla kun moottorilaiva "Kronoborg" myytiin 1969 Ilmari Tuulen varustamolle ja seuraavana vuonna viimeinen laiva "Wasaborg" romutettiin. Lauttasaaren silta
Vanha Lauttasaaren silta purettiin talvella 1967–1968 ja sen paikalle alettiin rakentaa nykyistä siltaa. Se valmistui joulukuun lopulla 1969. Rakennustöiden ajan hieman nykyisen sillan pohjoispuolella oli väliaikainen puinen jalankulkusilta. Rantasalmen vesitorni
Rantasalmen vesitorni Rantasalmella on kokonaan säänkestävästä teräksestä rakennettu kartion muotoinen vesitorni. Vesitornin säiliön verhous on muovipinnoitettua teräsohutlevyä, tornin varsi on pinnoittamaton. Vesikate on peltiä. Tornin korkeus on noin 15–20 metriä ja vesisäiliön halkaisija on suunnilleen sama. Torni on valmistunut vuonna 1979 ja sen vesisäiliön tilavuus on 1 000 m³. Vesitorni on oranssi, joten se on hyvin huomiota herättävän näköinen rakennelma. Se ei ole kovin näkyvällä paikalla, joten jos haluaa nähdä sen on melkein mentävä sen juurelle. Kangasala
Nykyisin näkötorneja on enää kolme tuhopolttojen jäljiltä: Vehoniemenharju, Kirkkoharju ja uudelleen rakennettu Haralanharju. Keisarinharjun näkötorni paloi elokuussa 2006 ja hiljattain kunnostettu Haralanharjun torni tammikuussa 2007. Myös Kirkkoharjun näkötorni joutui polttoyrityksen uhriksi. Tuhoutuneista torneista Haralanharjun näkötorni rakennettiin uudelleen. Moottoritorpedovene Nuoli
Alus upotti ainakin yhden venäläisen raivaajan Suursaaren edustalla syyskuussa 1941, jolloin "Nuolen" päällikkönä oli luutnantti, myöhemmin Mannerheim-ristin ritariksi nimitetty Kaarlo Kajatsalo. "Nuoli" siirrettiin Laatokalle muiden saman luokan alusten tavoin elokuussa 1943 ja aseistettiin yhdellä 20 mm:n tykillä ja kolmella miinalla. Välirauhan jälkeen alus palautettiin Suomenlinnaan, jossa se makasi telakoituna muutamia vuosia, kunnes romutettiin muiden mukana. "Nuolen" kanssa samaan luokkaan kuuluivat moottoritorpedoveneet "Syöksy", "Vinha" ja "Raju". Lauttasaaren vesitorni
Lauttasaaren säätiö toivoi jo vuonna 1958 ennen vesitornin rakentamista yleisölle avointa näköalapaikkaa vesitornin katolle, mutta Helsingin kaupunki ei suostunut ehdotukseen. Lausunnossa todettiin, ettei Lauttasaaren vesitorni sovellu yleiseksi kaikille avoimeksi näkötorniksi, koska se edellyttäisi erillisten suojarakennelmien rakentamista sekä pysyvää valvontahenkilöstöä. Virasto katsoi kuitenkin, että tornin huipulla olevaa kaiteella ympäröityä betonista tasannetta voi käyttää tilapäisenä näköalapaikkana. Kun Helsingissä vietettiin ensimmäistä Helsinki-päivää 12. kesäkuuta 1959, Lauttasaaren uusi vesitorni oli auki yleisölle ja se saavutti suuren suosion. Haukilahden vesitorni
Peruskorjaustyöt käynnistyivät kesäkuussa 2011 ja valmistuivat lokakuuhun 2012 mennessä. Peruskorjauksessa tornin kattokalotti rakennettiin uudelleen jännitettynä betonirakenteena. Rakennuksen 144 betonipinnoitettua kuorielementtiä purettiin ja rakennettiin uudelleen, ja betoniset vesisäiliöt puhdistettiin ja pinnoitettiin uudestaan. Peruskorjaukseen käytettiin 4,6 miljoonaa euroa. Peruskorjaus tehtiin historiaa ja alkuperäisrakenteita kunnioittaen Museoviraston valvonnassa, sillä vesitornia on pidetty rakennustaiteellisesti arvokkaana ja paikallisesti merkittävänä kohteena. Lauttasaaren vesitorni
Vesitornille etsittiin uutta käyttöä pitkään. Helsingin kaupunki oli halukas luopumaan sille turhaksi käyneestä rakennuksesta, ja usea taho olikin kiinnostunut vesitornista, jota suunniteltiin muun muassa kahvilaksi, pelastautumisvälineiden ja pumppujen testialueeksi, muistomerkiksi sekä asunnoiksi. Vesitornissa ei ollut sellaisia tiloja, joita olisi voinut helposti muuttaa asunnoiksi, vaan vesisäiliöiden muutostyöt olisivat olleet suuria ja kalliita ja uuden kerroksen rakentaminen olisi ollut mahdollisesti tarpeen. Vantaan vesitornit
Kaivokselan vesitorni sijaitsee Kaivokselassa. Torni on rakennettu kaupunginosan korkeimmalle kohdalle, joka on 54 metriä merenpinnan yläpuolella. Sen katolla on Ilmatieteen laitoksen säätutka valkoisen pallomaisen antennisuojan sisällä. Tutka mittaa sademääriä. Tutka siirrettiin lentoasemalta Kaivokselaan paremman näkyvyyden ja laitteiden häiriintymisen takia. Aarne Ehojoen suunnittelema vesitorni on rakennettu vuonna 1965 ja on noin 30 metriä korkea. Alueen oma vesiyhtiö (Kaivokselan Vesi Oy) pumppasi torniin pohjavettä Vantaanjoen varressa olevasta Vetokannaksen vedenottamosta. Kaivoksela liittyi muun kaupungin vesijohtoverkostoon 1985, jolloin Kaivokselaan alettiin jakaa vettä Myyrmäen vesitornista ja Kaivokselan vesitorni poistui vesihuoltokäytöstä. Koordinaatit . Porin vesitorni
Porin vesitorni sijaitsee Porin keskustan länsilaidalla. Sen on suunnitellut arkkitehti Bertel Strömmer ja rakentanut Uuno Helmisen rakennusliike. Vesitorni otettiin käyttöön vuonna 1936 ja se on lähes 50 metriä korkea. Tornin vesitilavuus on 500 kuutiometriä. Torni on tiiliverhoiltu eli vesisäiliötä kantavat rakenteet ovat verhouksesta erilliset. Porin vesitorni on maakunnallisesti arvokas kulttuurihistoriallinen kohde ja kuuluu Porin kansalliseen kaupunkipuistoon. Vesitorni on yksi kaupungin tunnetuimmista maamerkeistä. Halikon sairaalan vesitorni
Halikon sairaalan vesitorni on vuonna 1951 valmistunut vesitorni entisen Halikon kunnan Märynummella nykyisessä Salon kaupungissa. Vesitorni valmistui silloisen Märynummen keskuslaitoksen, nykyisen Halikon sairaalan käyttöön ja on vesitilavuudeltaan 250 kuutiometriä. Torni on ensimmäinen Suomeen rakennettu kartioseinäinen vesitorni. Kohotetun vesisäiliön alla on laatta, jonka tukena ovat lieriön muotoinen keskustorni ja pilarit. Kangasvuoren vesitorni
Paikkatutkimuksessa todettiin, että tornin ylemmän vetorenkaan ja elementtien eli katto- ja seinäelementtien, pohjaelementtien, varren jatkoelementtien ja vinojen tukipalkkielementtien kärsimät vauriot olivat osittain suhteellisen vähäisiä ja ilmeisesti seurausta noin 30-metrisen tornin sortumisesta. Sen sijaan tornin pohjaelementtejä sitonut ja seinäelementtejä tukenut rengasmainen jännitetty betonipalkki oli katkennut. Palkissa oli päällekkäin neljässä suojaputkessa jänneteräsniput, jotka oli jännittämisen jälkeen injektoitu. Kahdessa ylimmässä nipussa oli huomattavia ja luonteeltaan merkittäviä korroosiovaurioita, jotka heikensivät rakennetta. OTKES:in mukaan vauriot olivat paikallisia ja vaikeasti havaittavissa. Niiden huomaaminen betonin ja suojaputken sisältä on OTKES:in mukaan tavanomaisesti käytettävillä kuntotutkimusmenetelmillä mahdotonta. Alustavissa tarkastuksissa palkissa ei havaittu mitoitusvirheitä. Kortteen rautatieasema
Laiturivaihteen miehitys loppui 1966 ja henkilöliikenne 1981, muun radan mukana. Liikennepaikka lakkautettiin 1984. Laiturikatos, sekä vesitorni on purettu. Turun kauppatori
Torin laidalla sijaitsi Phoenix-hotelli, joka toimi 1920-luvulta lähtien Turun yliopiston päärakennuksena. 1950-luvulla kaupunki pohti pitkään rakennuksen ostamista, mutta päätöstä ei saatu aikaan. Talo purettiin vuonna 1959. Useiden muiden torin reunassa olevien rakennusten tavoin myös Lindblomin talo kohtasi purkutuomion. Vuonna 1891 valmistunut talo oli Kauppatorin laidan komistus, joka hallitsi katukuvaa pitkään. Rakennus joutui purku-uhan alle, kun Wiklundin tavaratalolle ei enää riittänyt matala kaupparakennus Torin kulmassa. Lindblomin talo oli vajoamassa saviseen maahan ja muutenkin kunto oli huono. Talo purettiin 1956. Pahin purkuaalto päättyi 1980-luvulla, mutta Vanha Hamburger Börs purettiin vielä katukuvasta mielenosoitusten saattelemana. Koululaiva Matti Kurki
Alus romutettiin 1976. Osa upseeri- ja aliupseerimessien sisustusta siirrettiin Merisotakoulun perinnetiloihin Suomenlinnaan. Pääaseistus 2 x 102 mm:n Vickers-tykit (2 kpl) myytiin romuksi 1976 laivan romutuksen yhteydessä. Yksi kaksoislavetti 2 x 40 mm Bofors-tykeistä on entisen Panssarivarikon alueella Parolassa, jossa on nykyisin Länsi-Suomen Huoltorykmentin Ajoneuvovarikko. Tykkilavetti on huonokuntoinen, koska sitä on vuosikymmenet säilytetty taivasalla. Syvyysammusheitin "Siili" on esillä merimuseo Forum Marinumissa Turussa. Tekniikan museossa on radiohytin kalustoa. Lappeenrannan vesitorni
Vuonna 2000 tornissa oli peruskorjaus, jolloin tornin lasit vaihdettiin lämpöeristetyiksi. Tornissa on ollut kahvila, mutta se lopetettiin turvallisuussyistä. Myöskään tornin hissi ei vastaa turvallisuusmääräyksiä. Kahviota on yritetty avata uudelleen, mutta remontti maksaisi kuitenkin liikaa. Katajanokka
Suomen jäänmurtajat ovat monitoimimurtajia lukuun ottamatta edelleen kesälevossa Katajanokan rannassa. Monitoimimurtajat tarvitsevat laituritilaa vain varusteiden asennukseen ja varastointiin. Tällaista palvelua niille tarjoaa Kotkan satama. Valmetin Katajanokan telakan toiminnan siirryttyä vähitellen Vuosaareen telakan entinen varustelulaituri vuokrattiin jäänmurtajien käyttöön 24. maaliskuuta 1975. Viimeinen telakalta vesille laskettu alus oli tuotesäiliöalus MT Tebostar 26. huhtikuuta 1974. Aiemminkin yksittäisiä jäänmurtajia oli kesäisin Katajanokan rannoilla. Jäänmurtajat olivat kesäisin hajallaan Helsingin satamissa ennen kuin ne saivat oman jäänmurtajasataman. Esimerkiksi kesällä 1971 jatkettiin vanhaa väliaikaista järjestelyä, jossa kaksi murtajaa oli Jätkäsaaressa, kolme Hietalahdessa ja kolme Valmetin telakan lähellä Katajanokalla. Murtajat kytkettiin kaupungin kaukolämpöverkkoon 10. joulukuuta 1979. Siihen saakka ne olivat tuottaneet itse tarvitsemansa lämmön ja lämpimän veden. Nykyiset jäänmurtajat ovat Kontio, Otso, Voima, Urho ja Sisu. Kesäaikaan laiturissa olevia jäänmurtajia on mahdollista vuokrata myös yksityistilaisuuksiin. Lauttasaaren vesitorni
Vuonna 1936 Lauttasaari liitettiin Helsingin vesiverkostoon rakentamalla 150 millimetrin syöttöputki Salmisaaresta. Samana vuonna aloitettiin myös vedenjakeluverkoston rakentaminen Lauttasaaren asuntoihin. Vesijohtoverkosto rakennettiin ensin ainoastaan Lauttasaarentielle ja sen lähialueille. Asutuksen tihentyessä vedenkäyttö kasvoi huomattavasti, ja vesiverkoston kapasiteettia kasvatettiin vuonna 1939, jolloin rakennettiin 200 millimetrin syöttöputki merenlahden yli, Lauttasaaren sillan viereen. Lauttasaaresta alkoi 1950-luvulla muodostua oikea kaupunginosa, ja kerrostalojen määrä lisääntyi nopeasti. Vuonna 1951 rakennettiin lisäksi 300 millimetrin syöttöputki. Tuolloin alueen vesi johdettiin Alppilan vesitorneista. Lauttis
Lauttis rakennettiin Lauttasaaren vanhan ostoskeskuksen tilalle, joka purettiin vuonna 2014. K-Supermarket, S-market, Alko, Instrumentarium ja R-kioski toimivat myös vanhassa ostoskeskuksessa.
Lauttikselle on myönnetty LEED Gold ympäristösertifikaatti Naantalin kirkko
Tilat joutuivat 1556 kruununvoudin hallintaan ja läänitykset peruutettiin. Luostarin väki eli kruunun tilapäisillä avustuksilla. Juhana III:n aikaan luostarin toiminta elpyi hetkeksi, ja hänen puolisonsa, katolinen kuningatar Katariina Jagellonica kehotti ottamaan uusia noviiseja. Viimeinen nunna kuoli 1591, ja kuningas Kaarle IX määräsi luostarin rakennukset purettavaksi 1608, mutta kirkko säilyi Naantalin seurakunnan käytössä. Puretun luostarin kiviä käytettiin kirkon aitaan, kaupunkilaiset käyttivät omiin tarkoituksiinsa, ja vuosina 1794–1797 niitä riitti vielä kellotornin rakentamiseen. Luostarin konventtirakennusten pohjia on kirkon pohjois- ja länsipuolella olevassa puistossa pintamaan alla. Reinhold Hausen dokumentoi niitä 1872 ja 1879 tekemissään kaivauksissa. Kaivauksia tehtiin jälleen vuonna 2005, jolloin löydettiin muurattu rakennuksen pohja sekä hopearahoja ja muita esineitä. Intiön vesitorni
Intiön vesitorni on Oulun Intiön kaupunginosaan Intiönmäelle vuonna 1927 valmistunut vesitorni, jonka suunnitteli arkkitehti J. S. Sirén vuonna 1925. Torni oli Oulun kaupungin vesijohtolaitoksen ensimmäinen varsinainen vesitorni. Se rakennettiin täydentämään kaupungin vesijohtoverkostoa ja helpottamaan vesijohtoveden toimituksia rakennuksiin. Tornin korkeus on 39 metriä ja vesitilavuus 600 kuutiometriä. Intiön vesitorni poistui vesihuoltokäytöstä vuonna 1969 Puolivälinkankaan vesitornin valmistuttua. Vartiovuoren vesisäiliö
Vartiovuoren vesisäiliö oli Turun ensimmäinen vesitorni, joka sijaitsee Vartiovuorenmäellä tähtitornin kupeessa. Säiliö valmistui vuonna 1903 ja oli vesitilavuudeltaan 1080 kuutiometriä. Vesi säiliöön pumpattiin aluksi Kaarningon pohjavesilaitoksesta ja vuodesta 1922 lähtien Halisista, jonne oli valmistunut uusi vesilaitos. Vesisäiliö poistettiin vesihuoltokäytöstä vuonna 1941, jolloin silloiselle Ryssänmäelle rakennettu uusi vesilinna aloitti toimintansa.
Vesisäiliön paikalla ollut kivinen Turun palon jälkeen rakennettu palotorni sai väistyä 1900-luvun alussa. Maahan kaivettiin kuoppa ja siihen rakennettiin vesisäiliö betonista. Säiliö oli kaksiosastoinen ja holvattu. Säiliö peitettiin pakkaselta suojaan maakerroksen alle. Vain säiliön pieni pumppu- ja mittarihuone on maan pinnan yläpuolella. Kivirakenteinen tornimainen rakennus on hyvin koristeellinen, tyyliltään lähinnä art nouveauta simpukanmuotoisine ikkunoineen, kattorakennelma on uusbarokkia. Vesikaton joka kulmassa on graniittinen delfiini, joista kaksi toimii myös vedenheittäjinä. Pumppuhuoneen suunnittelija ei ole tiedossa. Lohjan aseman vesitorni
Vesitornin ylätasanne on noin 32 metrin korkeudella maanpinnasta. Tähtitieteellinen yhdistys Lohjan Ursa ry pystytti vuonna 1987 vesitornin huipulle kevytrakenteisen tähtitornin "Ursa Minorin". Kangasvuoren vesitorni
Samalla paikalla oli aikaisemmin vuonna 1976 (tai 1975) valmistunut elementtirakenteinen vesitorni, joka romahti 3. marraskuuta 2012 varhain aamulla. Uuden tornin rakennustyöt alkoivat vuoden 2014 alkupuolella. Puolivälinkankaan vesitorni
Puolivälinkankaan vesitorni on Oulussa Puolivälinkankaan kaupunginosassa sijaitseva vuosina 1967–1969 rakennettu vesitorni. Vesitorni sijaitsee valtatien 4 varrella kaupunginosan korkeimmalla kohdalla, ja on näkyvä maamerkki. Tornin huipulla on ollut yleisölle avoin näköalatasanne ja tähtitieteellisen yhdistyksen Oulun Arktoksen tähtitorni. Nykyisin ylätasanne ei ole avoinna yleisölle. Roihuvuoren vesitorni
1970-luvulla vedenkulutus kasvoi Helsingissä neljä prosenttia vuodessa ja kulutuksen uskottiin kasvavan jatkossakin, joten kaupunki tarvitsi uuden vesitornin. Vesitorni päätettiin rakentaa Roihuvuoreen, ja sen avulla kaupungin laskettiin pärjäävän 1990-luvulle saakka. Vedenkulutus on kuitenkin Helsingissä vähentynyt 1980-luvulta saakka, ja monia vesitorneja onkin voitu poistaa käytöstä. Helsingissä on enää neljä toiminnassa olevaa vesitornia, joista Roihuvuoren lisäksi käytössä ovat Myllypuron ja kaksi Ilmalan vesitornia. Katajanokka
Vuonna 1959 pystytettiin viimeiset Katajanokan 14 uudesta 3-jalkaisesta nosturista. Sen jälkeen Katajanokallakin pystyttiin parhaassa tapauksessa käyttämään kahta nosturia laivan jokaista luukkua kohden. Yksi uusista nostureista oli purkamassa S/S Nioben lastia, kun tavaravaunuletka törmäsi nosturin jalkaan paikassa, jossa nosturin ja rautatien kiskot kulkivat ristiin. Nosturi kaatui ja romuttui täysin, mutta onneksi nosturinkuljettaja selviytyi vammoitta. Katajanokan neljä viimeistä satamanosturia purettiin tammikuussa 1986. Vehoniemen automuseo
Museon vieressä on Vehoniemen näkötorni, josta voi katsella Kangasalan järvi- ja harjumaisemia ja luonnonsuojelualue, jolla voi retkeillä. Ensimmäinen näkötorni rakennettiin vuosina 1892–1893 ja se purettiin 1910-luvulla. Nykyinen näkötorni on valmistunut vuonna 1927 ja kunnostettu viimeksi 1990-luvulla. Museon pysäköintipaikalta johtavat jyrkät portaat harjun rinnettä alas Roineen rantaan. Lauttasaaren vesitorni
Rakennustyöt aloitettiin huhtikuun alussa 1958, ja harjannostajaisia vietettiin 26. syyskuuta 1958. Valutöitä varten käytettiin yhteensä noin 100 tonnia rautaa ja 450 kuutiota erikoisbetonimassaa. Vesitorni täytettiin ensimmäisen kerran vedellä lokakuussa, jolloin sille tehtiin niin sanottu tiiveyskoe. Tornin otettiin virallisesti käyttöön 13. marraskuuta 1958. Tämän jälkeen tornin ulkopinnalle asennettiin vielä suojaelementit, ja rakennustyöt päättyivät lopullisesti helmikuussa 1959. Lentolaivue 14
Laivue alistettiin 15. syyskuuta uudelleen Lentorykmentti 2:lle ja se siirtyi edelleen Erikoisesikunta Sarkolle alistettuna 21. syyskuuta 1944 Paltamoon, josta se aloitti tiedustelulennot saksalaisten joukkojen liikkeiden selvittämiseksi. Laivue siirtyi 15. lokakuuta kunnostuksen jälkeen saksalaisten hävittämälle Pudasjärven kentälle. Laivue lensi viimeisen sotalentonsa 18. lokakuuta, tiedustellen Morane-parvella Kemijärven ja Vuojärven suuntiin. Rintaman siirtyminen koneiden toimintasäteen rajoille sekä alkava lentävän henkilökunnan kotiuttaminen aiheuttivat sen, että laivue ei enää osallistunut sotalentoihin. Laivue siirtyi 7. marraskuuta Kemiin, josta edelleen Rissalaan 27. marraskuuta. Ilmavoimia rauhanajan vahvuuteen saatettaessa laivue lakkautettiin 4. joulukuuta 1944.