Kuka ohjasi ensimmäisen kauhuelokuvan Phantasm - yön kauhut?
Phantasm – yön kauhut
Phantasm – yön kauhut (engl. "Phantasm") on yhdysvaltalainen kauhuelokuva vuodelta 1979. Elokuvan ohjasi, tuotti ja käsikirjoitti Don Coscarelli. Omaperäinen, surrealistinen kauhuelokuva on saanut kulttimaineen ja neljä jatko-osaa.
Rosemaryn painajainen
Rosemaryn painajainen () on Roman Polańskin ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen kauhuelokuva vuodelta 1968. Se perustuu Ira Levinin menestysromaaniin "Rosemaryn painajainen", ja sen pääosissa ovat Mia Farrow ja John Cassavetes. Se oli Polańskin ensimmäinen elokuva Yhdysvalloissa. Nosferatu
Nosferatu ("Nosferatu, eine Symphonie des Grauens") on F. W. Murnaun ohjaama saksalainen kauhuelokuva vuodelta 1922. "Nosferatu" on elokuvataiteen klassikko, jolla on ollut huomattava vaikutus kauhuelokuviin. Christopher Lee
Lee allekirjoitti 1946 työsopimuksen brittiläisen viihdeyhtiö Rank Organisationin kanssa. Hänen ensiesiintymisensä elokuvissa oli Terence Youngin ohjaamassa draamaelokuvassa "Corridor of Mirrors" vuodelta 1948. 1950-luvun loppuun mennessä Lee oli jo ehtinyt esiintyä kymmenissä elokuvissa, mutta hänen läpimurtonsa elokuva-alalla oli Frankensteinin hirviön rooli Hammer Film Productionsin ensimmäisessä värielokuvassa "Frankensteinin kirous" vuodelta 1956. Vuonna 1958 Lee esitti ensimmäistä kertaa kreivi Draculaa kauhuelokuvassa "Dracula", minkä jälkeen hän on näytellyt Draculaa yhteensä seitsemän kertaa. Lukuisien kauhurooliensa takia Leetä on kutsuttu Boris Karloffin ja Bela Lugosin manttelinperijäksi, toisinaan jopa syrjäyttäjäksi. Hammerin kauhuelokuvien kautta Lee tapasi kuuluisan kauhunäyttelijän Peter Cushingin, josta sittemmin tuli yksi hänen lähimmistä ystävistään. Kauhun yö
Elokuva kertoo Charley-nimisestä nuorukaisesta, jonka naapuriin muuttaa kaksi outoa miestä. Pian Charley huomaa, kuinka naapurissa alkaa tapahtua murhia, ja pian hän saakin selville, että toinen miehistä on vampyyri. Charley ilmoittaa tästä poliisille, mutta ei pysty todistamaan mitään murhista. Vampyyri päättääkin kostaa Charleylle tämän sekaantumisen hänen asioihinsa. House of Wax
House of Wax on yhdysvaltalainen kauhuelokuva, jonka on ohjannut Jaume Collet-Serra. Elokuvan ensi-ilta oli 6. toukokuuta 2005. Siitä julkaistiin myös DVD 25. lokakuuta 2005. Elokuvassa näyttelevät muiden muassa Paris Hilton, Elisha Cuthbert ja Chad Michael Murray. Sanctum (elokuva)
Sanctum on vuonna 2011 ilmestynyt, tositapahtumiin perustuva 3D-grafiikalla toteutettu seikkailu-, draama- ja katastrofielokuva, jonka on ohjannut Alister Grierson ja jonka vastaavana tuottajana toimii James Cameron. Elokuva kertoo sukeltajaryhmästä, joka jää loukkuun merenalaiseen luolastoon ja yrittää etsiä tietä ulos. "Sanctum" sai ensi-iltansa Australiassa 3. helmikuuta ja Yhdysvalloissa 4. helmikuuta 2011. Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 25. maaliskuuta 2011. May McAvoy
McAvoy debytoi valkokankaalla 1917. Yli kolmessakymmenessä elokuvassa esiinnyttyään hän näytteli Ramon Novarron ja Francis X. Bushmanin kanssa ohjaaja Fred Niblon tuotantoa olevassa elokuvassa "Ben-Hur", jonka oli julkaissut elokuvayhtiö Metro-Goldwyn-Mayer. Täyspitkä kokoillan elokuva oli mykän elokuvan kauden yksi ylenpalttisimmista ja spektaakkelimaisimmista tuotoksista. Hänet kuitenkin muistetaan parhaiten roolistaan Al Jolsonin kanssa kaikkien aikojen ensimmäisessä äänielokuvassa "Jazzlaulajassa" (1927). Vaikka hänen ääntään ei olla koskaan kuultu mykkäelokuvissa, hän puhui useissa muissa elokuvissa, mukaan lukien toisessa Warner Brothersien julkaisemassa "all-talkie" -elokuvassa, "The Terror" (1928), jonka ohjasi Roy Del Ruth ja jossa hänen vastanäyttelijänään oli Conrad Nagel. Catherine Zeta-Jones
Zeta-Jones näytteli vuonna 1999 elokuvassa "Ansa viritetty", jossa hän näytteli pääosassa Sean Conneryn kanssa. Elokuvan kriittisistä arvosteluista huolimatta se oli lipputulomenestys. Samana vuonna hän näytteli elokuvassa "The Haunting – paholaistalo", jossa esiintyivät myös Owen Wilson, Lili Taylor ja Liam Neeson. Elokuva on Jan de Bontin ohjaama, ja se on uusintaversio vuoden 1963 elokuvasta "Yö kauhujen talossa", joka perustuu Shirley Jacksonin romaaniin vuodelta 1959. Elokuva sai kriittistä palautetta muun muassa heikosta käsikirjoituksesta sekä liiasta kauhuelokuvien kliseiden toistosta, mutta elokuva sai kuitenkin maailmanlaajuisesti lipputulomenestystä tuottaen dollaria. Frankenstein vangitsi sielun
Frankenstein vangitsi sielun ("Frankenstein Created Woman") on Terence Fisherin ohjaama brittiläinen kauhuelokuva vuodelta 1967. Sen tuotti Hammer Film Productions ja pääosaa näytteli Peter Cushing. Halloween III – pahuuden yö
Halloween III – pahuuden yö ("Halloween III: Season of the Witch") on kauhuelokuva vuodelta 1982 ja Halloween-sarjan kolmas osa. Elokuvan on ohjannut ja käsikirjoittanut Tommy Lee Wallace. Ensimmäisen "Halloween" -elokuvan ohjannut John Carpenter toimi elokuvan tuottajana ja säveltäjänä. Kauhuelokuva
Kauhuelokuva on ollut pitkään suosittu lajityyppi. Se on kuitenkin hyvin harvoin saanut kulttuurista tunnustusta, ja monien kauhuelokuvien on epäilty vahingoittavan esimerkiksi lapsia tai naisia. Kauhuelokuva on yhdistetty moraaliarvojen rappeutumiseen ja sen kieltämistä tai säätelemistä on ajettu poliittisin kampanjoin. Kauhuelokuvien kohua herättäviä aineksia ovat olleet erityisen raaka väkivalta, avoin seksuaalisuus, tietyt uskonnolliset ja moraaliset aiheet ja yhteiskunnallisten laitosten kuten hallituksen, tieteen, kirkon tai perheen kyvyttömyys pahuutta vastaan. Monia kauhuelokuvia on sensuroitu ankarasti, ja esimerkiksi myöhemmin mestariteoksena arvostettu "Kurkistelija" leikattiin 1960-luvulla pilalle. Mykkäajan kauhuelokuvat eivät vielä aiheuttaneet suurta yhteiskunnallista huolta, mutta 1930-luvun ensimmäiset äänelliset kauhuelokuvat herättivät jo kohua. Kuitenkin jo 1920-luvulla Benjamin Christensenin ohjaama dokumentaristinen "Noita" (1922) kiellettiin kuvastonsa takia useassa maassa. F. W. Murnau
Pian sodan jälkeen Murnau osallistui elokuvantekoon ja oli mukana saksalaisen mykkäelokuvan nousussa. Murnau perusti 1919 pienen itsenäisen Murnau-Veidt Filmgesellchatt -elokuvastudion näyttelijä Conrad Veidtin kanssa. Samana vuonna Murnau ohjasi ensimmäisen elokuvansa, "Der Knabe in Blau". Hänen seuraavat elokuvansa olivat "Saatana (Luopunut enkeli)", joka oli hänen ensimmäinen elokuvaaja Karl Freundin ja näyttelijä Conrad Veidtin kanssa, ja "Kyttyräselkä ja tanssijatar", joka aloitti hänen yhteistyönsä käsikirjoittaja Carl Mayerin kanssa. Murnaun muista varhaisia elokuvia olivat "Sehnsucht", "Abend – Nacht – Morgen" ja "Der Januskopf". "Der Januskopf" oli luvaton versio Robert Louis Stevensonin romaanista "Tohtori Jekyll ja Mr. Hyde". Se oli kauhulegenda Bela Lugosin ensiesiintyminen valkokankaalla. Boogie Nights
Boogie Nights on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Paul Thomas Anderson. Elokuva kertoo tarinan yhdysvaltalaisen pornoteollisuuden ns. kulta-ajalta 1970-luvun lopulta. Juonessa on yhtymäkohtia todellisuuteen, esimerkiksi Mark Wahlbergin esittämä hahmo muistuttaa tosielämän pornonäyttelijä John Holmesia. Wahlbergin esittämä Eddie Adams ryhtyy pornoalalle ja ajautuu ennen pitkää kovien suorituspaineiden keskellä huumeriippuvuuteen. Vampyyri
Varhainen vampyyrielokuva oli vuoden 1922 saksalainen mykkäfilmi "Nosferatu". Erityisesti Dracula-rooleista tuli tunnetuksi Bela Lugosi. Myöhemmin brittiläinen Hammer Film kuvasi kahdeksan Dracula-elokuvaa, joista kuudessa näyttelee pääosaa Christopher Lee. Mikään Hammerin tuottamista elokuvista ei ollut uskollinen Stokerin romaanille. Tom Holland ohjasi 1985 kaupunkimiljööseen modernisoidun "Kauhun yön", jossa vampyyria näytteli Chris Sarandon. Arch Oboler
Ensimmäiset radiokäsikirjoituksena Oboler sai myytyä jo kouluaikoinaan 1920-luvulla. Vuonna 1936 hänestä tuli Wyllis Cooperin seuraaja "Lights Out" -kauhukuunnelmasarjan käsikirjoittajana, tuottajana ja ohjaajana. Vuonna 1939 hän teki CBS:lle radioantologiasarjan "Arch Oboler’s Plays". Obolerin käsikirjoittamia elokuvia ovat muun muassa "Escape" (1940), "Gangway for Tomorrow" (1943) ja "Meidän iloinen joukkomme" (1948). Obolerin esikoisohjaus oli hänen omaan käsikirjoitukseensa perustuva "Strange Holiday" vuonna 1942. Elokuvan tuotti General Motors henkilökunnalleen, mutta yhtiön päätettyä jättää elokuva esittämättä se päätyi lopulta yleiseen levitykseen vuonna 1946. Obolerin muihin ohjaustöihin kuuluu muun muassa ensimmäinen kolmiulotteinen elokuva "Viidakon paholainen" (1952). Kauhuelokuva
Tunnettu jännityselokuvien ohjaaja Alfred Hitchcock teki 1960-luvulla kaksi kauhuelokuvaa. Monet hänen aiemmistakin elokuvistaan olivat jännityksen ja kauhun välimaastossa. Kuitenkin vain "Psykoa" (1960) ja "Lintuja" (1963) voidaan pitää todellisina kauhuelokuvina. "Psykosta" tuli Hitchcockin tunnetuin elokuva, ja se pystyi harvinaisella tavalla muokkaamaan lajityyppinsä temaattisia ja tyylillisiä malleja. Perinteisesti kauhuelokuva oli yhdistetty vain goottilaisiin kartanoihin ja yliluonnollisiin tapahtumiin, mutta "Psykossa" ”hirviönä” oli seksuaalinen psykopaatti ja murhapaikkana motellin suihku. Samana vuonna, kun "Psyko" ilmestyi Yhdysvalloissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa valmistui Michael Powellin ohjaama "Kurkistelija". Elokuvan päähenkilö on Mark Lewis, joka kuvaa tekemänsä murhat kaitafilmille. "Kurkistelija" sai kriitikkojen moitteet valmistumisvuonnaan mutta saavutti laajan arvostuksen 1980-luvulla. Hitchcockin "Linnut" mullisti kauhuelokuvan kuvastoa "Psykon" tavoin, sillä se oli ensimmäinen elokuva, jossa eläimet hyökkäsivät tietoisesti ihmisten kimppuun.
Hollywoodissa ohjaaja Roger Corman teki American International Picturesille muutamia suosittuja kauhuelokuvia Hammerin tyylillä. Kun Edgar Allan Poen teokseen pohjautunut elokuva "Vieraana kauhujen talossa" (1960) menestyi, AIP kannusti Cormania tekemään samaan tyyliin lisää elokuvia, joten hän ohjasi lopulta seitsemän Poe-filmatisointia. Hammer-elokuvista otti vaikutteita myös italialainen Mario Bava, jonka vuoden 1960 elokuva "Paholaisen naamio" on kulttiklassikko. Bava oli ensimmäinen niistä italialaisista ohjaajista, joiden tekemät kauhuelokuvat olivat selvästi roisimpia kuin brittiläiset tai yhdysvaltalaiset. Häntä seurasivat Lucio Fulci ja Dario Argento. Salem’s Lot – kauhujen kaupunki
Kauhujen kaupunki ("Salem’s Lot") on vuonna 1979 tehty tv-elokuva. Elokuva perustuu kirjailija Stephen Kingin kirjoittamaan kauhuromaaniin "Painajainen". Elokuvan on ohjannut Tobe Hooper, joka muistetaan parhaiten elokuvista "Texasin moottorisahamurhat" ja "Poltergeist". Universal Studios
Vuonna 1928 Carl Laemmle teki pojastaan Carlista Universalin johtajan. Hän osti ja rakensi elokuvateattereita ja muutti studiot äänielokuvastudioiksi. Carl, Jr. panosti myös laatuelokuviin, joita olivat muun muassa osittain mykkä "Show Boat" (1928), Technicolor-kohtauksia sisältänyt musikaali "Broadway" 1929, Universalin ensimmäinen kokonaan värillinen musikaali "King of Jazz" sekä "Länsirintamalta ei mitään uutta" (1930), joka sai parhaan elokuvan Oscarin. Hänen aikanaan Universalista kehittyi myös menestyvä kauhuelokuvien tuottaja (muun muassa "Frankenstein" ja "Dracula – vanha vampyyri"). Suspiria – tappavat huokaukset
Suspiria – tappavat huokaukset on vuonna 1977 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva. Elokuvan ohjasi Dario Argento. Maximum Overdrive
Maximum Overdrive on Stephen Kingin novelliin perustuva kauhuelokuva, jonka Stephen King on itse ohjannut. Maximum Overdrive on Kingin ensimmäinen ja ainoa ohjaustyö. Elokuvan musiikkina on käytetty AC/DC:n musiikkia ja yhtye teki elokuvaan soundtrackin "Who Made Who". Ilmestyessään elokuva ei menestynyt lipputuloissa ja sai osakseen huonoja arvosteluja. Lisäksi elokuva oli ehdolla vuoden 1987 Razzie-gaalassa "Huonoimman ohjauksen" ja "Huonoimman pääosanäyttelyn" kategorioissa, häviten vain Princen "Under the Cherry Moon" -elokuvalle. Luettelo Marvel Cinematic Universen elokuvista
"Ant-Manin" ohjasi Peyton Reed, Edgar Wrightin, Joe Cornishin, Adam McKayn ja Paul Ruddin käsikirjoittaessa elokuvan Wrightin ja Cornishin tarinan pohjalta. Elokuvassa esiintyvät Muurahaismiehenä sekä Scott Lang että Hank Pym. Edgar Wrightin oli alun perin tarkoitus sekä ohjata että käsikirjoittaa elokuvaa, mutta jätti projektin toukokuussa 2014 luovien erimielisyyksien vuoksi. Tammikuussa 2013, Feige ilmoitti, että "Ant-Man" olisi Marvel Cinematic Universen kolmannen vaiheen ensimmäinen elokuva. Mutta lokakuussa 2014, paljastettiin, että elokuva olisikin toisen vaiheen viimeinen elokuva. Esituotanto alkoi lokakuussa 2013, ja kuvaukset kestivät elokuusta joulukuuhun. Elokuvaa kuvattiin San Francisco, Fayetten piirikunnassa, Georgiassa, Pinewood Atlantalla, sekä Atlantan keskustassa. Joulukuussa 2013, Rudd valittiin näyttelemään Muurahaismiestä, ja tammikuussa 2014 Michael Douglas valittiin Pymin rooliin, mikä vahvisti Ruddin version Muurahaismiehestä olevan Scott Lang. "Ant-Man" sai ensiesityksensä maailmalla Los Angelesissa 29. kesäkuuta 2015, ja sai ensi-iltansa Ranskassa 14. heinäkuuta, sekä Pohjois-Amerikassa 17. heinäkuuta. Jonathan Liebesman
Liebesman jatkoi kauhuelokuvien parissa ohjattuaan seuraavaksi Michael Bayn tuottaman "Teksasin moottorisahamurhaaja – pahan alku". Elokuva tuotti hieman enemmän mitä Liebesmanin edellinen ohjaama elokuva "Darkness Falls". "Teksasin moottorisahamurhaaja – pahan alku" tuotti yhdysvalloissa 39.5 miljoonaa dollaria ja maailmanlaajuisesti 51.7 miljoonaa dollaria. Se oli selkeä menestys budjettiin nähden, joka oli noin kolmetoista miljoonaa dollaria. Elokuva saavutti myös muutamia ehdokkuuksia. Se oli ehdolla muun muassa Golden Raspberryn saajaksi huonoin esiosa tai jatko-osa luokassa. Sitä vastoin Iso-Britannian Empire-palkinnoissa se oli ehdolla parhaaksi kauhuelokuvaksi. Saturn-palkintogaalassa se puolestaan oli ehdolla parhaasta maskeerauksesta. Kauhuelokuva
Monet ensimmäisistä kauhuelokuvista olivat tummia ja surrealistisia. Niiden visuaaliseen asuun olivat vaikuttaneet ekspressionistiset taidemaalarit ja kerrontaan Grand Guignol -teatterien tarinat. 1900-luvun alussa kauhuelokuvia tehtiin monien klassisten teosten pohjalta. Victor Hugon "Pariisin Notre-Damen" päähenkilöstä Quasimodosta tuli myös ensimmäisen pitkän kauhuelokuvan hirviö ranskalaisessa elokuvassa "Notre-Dame de Paris" vuodelta 1911. Mary Shelleyn "Frankensteinista" sovitettiin ensimmäinen elokuvaversio vuonna 1910. Muita kirjallisia teoksia, joita hyödynnettiin varhaisissa kauhuelokuvissa, olivat Arthur Conan Doylen "Baskervillen koira", Robert Louis Stevensonin "Tohtori Jekyll ja Mr. Hyde", Edgar Allan Poen novellit, Oscar Wilden "Dorian Grayn muotokuva" ja H. G. Wellsin "Tohtori Moreaun saari". Kauhuelokuva
Vuoden 1999 elokuva "The Blair Witch Project" käytti mainostamisessa uutta tekniikkaa, ja se oli historian tuottoisin kauhuelokuva. Elokuvaa mainostettiin kuukausia ennen ensi-iltaa tositapahtumana internetissä. Todella pienellä budjetilla tehty elokuva tuotti teattereissa yli 245 miljoonaa dollaria. Kymmenen vuotta myöhemmin ilmestyi teattereihin "Paranormal Activity", joka oli kuvattu vuonna 2007 vain 15 000 dollarilla. Elokuva käytti myös verkkomarkkinointia, ja se on tuottanut kymmeniä miljoonia dollareita. Kauhuelokuvien uutena lähteenä ovat 1990- ja 2000-lukujen sarjakuvat ja videopelit. Sarjakuvafilmatisointeja edustavat "Crow" (1994) ja "Blade" (1998). Monet videopeleihin perustuvat elokuvat olivat olleet epäonnistumisia. Paul W. S. Andersonin ohjaama zombielokuva "Resident Evil" tuotti kuitenkin hyvin. Tämän jälkeen on kuvattu useita kauhuelokuvia, jotka perustuvat videopeleihin. Lisäksi monet suuren budjetin kauhuelokuvat, kuten "Varjojen valtakunta" (2003) ja "Van Helsing" (2004), ovat saaneet runsaasti vaikutteita videopeleistä. Bram Stoker
Bram Stoker kuoli vuonna 1912 Lontoossa. Saksalainen F. W. Murnau ohjasi jo vuonna 1922 Draculasta elokuvan, mutta oikeuksien puutteen vuoksi elokuvan nimeksi tuli "Nosferatu" ja päähenkilöksi kreivi Orlok. Stokerin leski Florence Stoker nosti tekijänoikeusrikkomuksesta oikeusjutun, jonka päätteeksi elokuvan kopiot määrättiin tuhottaviksi. Lukuisia kopioita oli jo ehditty levittää maailmalle. Kokonainen kopio alkuperäisestä elokuvasta löytyi kuitenkin vasta 2000-luvulla. "Nosferatusta" on sittemmin tullut kauhuelokuvan merkittävimpiä klassikkoja. Kauhun kiskot
Kauhun kiskot ("Terror Train") on Roger Spottiswooden ohjaama ja T.Y. Draken käsikirjoittama kanadalais-yhdysvaltalainen kauhuelokuva vuodelta 1980. Elokuvan pääosissa näyttelee Jamie Lee Curtis ja Ben Johnson.
Elokuva on ohjaaja Roger Spottiswooden debyyttiohjaus. Le Manoir du diable
Le Manoir du diable (”pahuuden talo”) on lyhyt mykkäkauhuelokuva, jonka ohjasi ranskalainen elokuvantekijä Georges Méliès. Sitä pidetään maailman ensimmäisenä kauhuelokuvana, koska se valmistui varsin varhain, jouluaattona 1896. Vaikka elokuva kesti vain kolme minuuttia, siinä oli silti merkittävä määrä erilaisia elementtejä, joiden tarkoitus oli herättää ihmisessä pelontunteita. Näitä elementtejä ovat muun muassa elokuvassa esiintyvät jättimäinen lepakko, linna, luurangot sekä aaveet. Elokuvassa esiintyy myös Saatana. Batman
Ensimmäinen elokuva, "Batman" sai ensi-iltansa vuonna 1989. Sen ohjasi Tim Burton, jonka tavaramerkiksi muodostunut synkkyys ja gotiikka sopivat elokuvaan tunnelmaan loistavasti. Batmania elokuvassa esitti Michael Keaton. Warner Bros. oli alun perin halunnut tehdä elokuvasta camp-tyylisen ja palkata Bill Murrayn esittämään Batmania sekä Eddie Murphyn Robinia, mutta koska Uslanin oma linja oli selkeä, ei niin tehty. Studio kuitenkin korosti linjaansa vielä valitsemalla ohjaajaksi hittikomediallaan "Pee-wees Big Adventure" läpi lyöneen Tim Burtonin ohjaajaksi. Burton ymmärsi käyttää tilaisuutensa osoittaakseen kunnioituksensa saksalaiselle ekspressionismille ja toisti sen teemoja elokuvassa. Pelko (elokuva)
Pelko () on yhdysvaltalainen vuonna 1952 valmistunut trilleri/film noir -elokuva, jonka on ohjannut David Miller. "Pelko" perustuu Edna Sherryn romaaniin, ja sen käsikirjoituksesta vastasivat Lenore J. Coffee ja Robert Smith. Elokuvan pääosaa esittää Joan Crawford, joka sai suorituksestaan parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuuden. Jack Palance puolestaan sai parhaan miessivuosan Oscar-ehdokkuuden roolistaan. Heidän lisäkseen elokuvassa näyttelevät muiden muassa Gloria Grahame, Bruce Bennett, Virginia Huston ja Mike Connors. "Pelko" sai yhteensä neljä Oscar-ehdokkuutta. Crawfordin ja Palancen suoritusten saamien ehdokkuuksien lisäksi elokuva sai parhaan kuvauksen ja puvustuksen ehdokkuudet . Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa elokuussa 1952, ja Suomessa helmikuussa 1953 . Elokuva on mustavalkoinen ja on 110 minuutin mittainen. Tuotantoyhtiönä oli RKO Pictures. Älä pelkää pimeää
Älä pelkää pimeää on vuoden 2010 kauhuelokuva, jonka ohjasi Troy Nixey. Se syntyi yhdysvaltalais-meksikolais-australialaisena yhteistyönä. Elokuva perustuu 1970-luvun televisioelokuvaan. Siinä nuori tyttö muuttaa isänsä ja tämän tyttöystävän luo ja huomaa, että talossa asuu muitakin olentoja. Film noir
Vuonna 1931 Curtiz oli vaikuttanut Hollywoodissa jo puoli vuosikymmentä ja tehnyt tuotteliaimmillaan kuusi elokuvaa vuodessa. Hänen elokuvansa kuten "20 000 vuotta Sing-Singissä" (1932) ja "Private Detective 62" (1933) ovat varhaisimpia esimerkkejä Hollywoodin äänielokuvista, jotka voisi kenties luokitella film noiriksi – tutkija Marc Vernet käyttää jälkimmäistä esimerkkinä todetessaan, että film noirin alkuhetken asettaminen vuoteen 1940 tai mihin tahansa muuhun vuoteen on ”sattumanvaraista”. Erityisen vapaat kädet ekspressionismin parissa työskennelleet elokuvantekijät saivat Universalin kauhuelokuvissa, minkä seurauksena syntyi teoksia kuten "Dracula – vanha vampyyri" (1931), "Muumio" (1932) ja "Musta kissa" (1934). "Draculan" kuvasi ja "The Mummyn" ohjasi Berliinissä oppinsa saanut Karl Freund, kun taas "Mustan kissan" ohjauksesta vastasi itävaltalaisemigrantti Edgar G. Ulmer. Lähimmäksi noiria Universalin kauhuelokuvista pääsee kuitenkin "Näkymätön mies" (1933), jonka ohjasi englantilainen James Whale ja kuvasi amerikkalainen Arthur Edeson. Edeson kuvasi myöhemmin myös "Maltan haukan" (1941), jota pidetään yleisesti ensimmäisenä merkittävänä klassisen kauden film noireista.
Wienissä syntynyt mutta pääasiassa Yhdysvalloissa kasvanut Josef von Sternberg ohjasi Hollywoodissa samoihin aikoihin. Hänen elokuvansa kuten "Shanghain pikajuna" (1932) ja "Paholainen on nainen" (1935) ennakoivat klassisen film noirin keskeisiä elementtejä kuumalla eroottisuudellaan ja barokkimaisella visuaalisella tyylillään. Sternbergin vuonna 1927 ohjaaman mykkäelokuvan "Alamaailma" kaupallinen ja kriittinen menestys oli suurelta osin vastuussa Hollywoodissa syntyneestä gangsterielokuvien trendistä. Lajityypin suositut elokuvat kuten "Pikku Caesar" (1931), "Yhteiskunnan vihollinen" (1931) ja "Arpinaama" (1932) osoittivat, että moraalisesti arveluttavia päähenkilöitä sisältäville rikoselokuville oli yleisönsä. Tärkeä ja mahdollisesti merkittävä elokuvallinen edeltäjä klassiselle noirille oli 1930-luvun ranskalainen runollinen realismi romanttisine, fatalistisine asenteineen ja tuhoontuomittujen sankareidensa ylistyksineen. Kenties merkittävin film noirin kehitykseen vaikuttanut elokuva, jota ei itseään lasketa noiriksi, oli Orson Wellesin ohjaama merkkiteos "Citizen Kane" (1941). Sen monisyinen visuaalisuus ja mutkikas, kertojan äänen hallitsema tarina toistuvat lukuisissa klassisissa film noireissa. Kauhun yö
Elokuvalle tehtiin jatko-osa "Kauhun yö 2" vuonna 1988. Sen ohjasi Tommy Lee Wallace. Kauhuelokuva
Kauhuelokuva menestyi hyvin 1930-luvulla. Keskikokoisella budjetilla tehty Tod Browningin ohjaama "Dracula" (1931) oli Universal Picturesille suuri menestys. Termiä ”kauhuelokuva” käytettiin ensimmäisen kerran, kun tuotantoyhtiö ilmoitti Draculan suosion jälkeen tekevänsä lisää kauhuelokuvia. Draculan jälkeen Universal alkoi tuottaa valkokankaalle Mary Shelleyn "Frankensteinia". Elokuvan ohjaajaksi valittiin James Whale ja nimirooliin Boris Karloff. "Frankenstein" sai vuoden 1931 ennakkonäytöksissä katsojat kirkumaan ja pyörtymään, minkä jälkeen Universal leikkasi elokuvasta kohtauksia. Whale ohjasi elokuvalle myös jatko-osan "Frankensteinin morsian" (1935). Universalin hirviöelokuvien sarjaan kuuluivat lisäksi "Muumio" (1932) ja "Ihmissusi" (1941). "Ihmissuden" kuvasto ja symboliikka vakiintuivat myöhemmin ihmissusia käsittelevien elokuvien osaksi. Fantomas nauraa kuolemalle
Fantomas nauraa kuolemalle, esitetty myös nimillä: Fantomas iskee jälleen ja Fantomasin paluu ("Fantômas se déchaîne") on André Hunebellen ohjaama elokuva vuodelta 1965. Hunebelle ohjasi Fantomas-aiheisia elokuvia yhteensä kolme. Niissä naamioitunutta sankarikonnaa näyttelee Jean Marais. Tämä toinen sarjan elokuva on ensimmäistä komediallisempi ja samalla jännitysaineksiltaan kevyempi. Elokuvassa on aikoinaan huomiota herättäneet kohtaukset lentoon nouseva Citroën ja laskuvarjokohtaus, ensimmäinen lajissaan elokuvan historiassa. Wes Craven
Wesley Earl ”Wes” Craven (2. elokuuta 1939 Cleveland, Ohio, Yhdysvallat – 30. elokuuta 2015 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja sekä näyttelijä. Hän teki pitkän uran erityisesti kauhuelokuvien parissa. Muita kuin kauhuelokuvia hän teki vain muutaman. Craven sai jo 1970-luvulla valmistuneista ensimmäisistä elokuvistaan "The Last House on the Left" ja "Yön silmät" kulttimainetta. Hänen läpimurtoelokuvansa oli kuitenkin "Painajainen Elm Streetillä" (1984), joka sai useita jatko-osia ja jonka ansiosta Freddy Kruegerista tuli kauhuikoni. Cravenin toinen suurmenestys oli itsetietoinen slasher-elokuva "Scream", jolle tehtiin kolme jatko-osaa. Don Coscarelli
Don Coscarelli (s. 17. helmikuuta 1954 Tripoli, Libya) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänen töidensä joukossa ovat "Phantasm – yön kauhut" (1979) jatko-osineen, "Voittamaton kostaja" (1982) ja "Bubba Ho-Tep" (2003). Vieraana kauhujen talossa
Vieraana kauhujen talossa ("House of Usher") on yhdysvaltalainen vuoden 1960 kauhuelokuva, jonka ohjasi Roger Corman ja käsikirjoitti Richard Matheson Edgar Allan Poen novellin "Usherin talon häviö" pohjalta. Elokuvan pääosissa ovat Vincent Price, Myrna Fahey ja Mark Damon. Vuonna 2005 "Vieraana kauhujen talossa" valittiin National Film Registryn "kulttuurisesti, historiallisesti tai esteettisesti merkittävien" yhdysvaltalaiselokuvien luetteloon. Kissaihmiset
"Kissaihmiset" oli ensimmäinen Val Lewtonin tuottama elokuva. Kuten Lewtonin myöhemmätkin kauhuelokuvat, se keskittyy hienovaraiseen ja vihjailevaan kauhuun, jossa katsojalle ei näytetä kaikkea. Kauhuelokuva
Brittiläinen elokuvayhtiö Hammer Film Productions julkaisi vuonna 1957 elokuvan "Frankensteinin kirous", josta tuli maailmanlaajuinen menestys. Kriitikot eivät erityisemmin pitäneet elokuvasta, mutta Hammerin "Dracula" (1958) oli jopa Frankensteiniakin suurempi yleisömenestys. Pienestä brittiläisestä yrityksestä tuli maailman johtava historiallisen kauhun tuottaja, ja näyttelijät Peter Cushing ja Christopher Lee nousivat kauhuikoneiksi. Universal Pictures oli alkujaan uhannut haastaa Hammerin oikeuteen, jos "Frankensteinin kirouksen" maskeeraus muistuttaisi Universalin "Frankensteinin" maskeerausta. Hammerin menestyksen jälkeen yritykset tekivät kuitenkin yhteistyösopimuksen. Universal antoi Hammerille luvan käyttää yrityksen arkistoja, ja Hammer tekikin monia uusia versioita vanhoista elokuvahirviöistä. Karl Freund
Freund tutki ennen lähtöä Saksasta myös yö- ja värikuvaamista. Hän kehitti Walter Ruttmanin elokuvaan "" tekniikan, joka mahdollisti kuvaamisen yöllä ilman keinotekoista valoa. Hollywoodissa hänen ensimmäisiä elokuviaan Universal Picturesilla oli Lewis Milestonen "Länsirintamalta ei mitään uutta", jonka lopulliseen versioon hän oli vaikuttamassa. Vuonna 1933 Freund ohjasi ensimmäisen elokuvansa: kauhutarinan "The Mummy". Ilari Nummi
Nummen esikoiselokuva "Kauhun millimetrit" (1992) on myös toistaiseksi jäänyt hänen ainoaksi pitkäksi elokuvakseen. Se on harvinaislaatuinen suomalainen kauhuelokuva nuoresta naisesta, jonka ympärillä tapahtuu outoja asioita. Elokuvan käsikirjoitti Nummen veli Markus Nummi. Kauhuelokuva
Kauhun ja jännityselokuvan raja hämärtyi 1990-luvulla. Slasher-elokuvat olivat menettäneet tehonsa ylituotannon takia, ja Peter Jacksonin "Aivokuollut" (1992) oli enää kauhukomedia, jossa kauhu ei ollut pääosassa. Psykologiset jännityselokuvat tarjosivat kauhua aikuisemmalle väestölle. "Vaarallisen suhteen" (1987) menestyksen jälkeen ilmestyi teattereihin useita jännityselokuvan ja kauhun sekoituksia, joiden joukosta syntyi myös 1990-luvun tunnetuin antisankari, Hannibal Lecter. Lecteriä näytteli Jonathan Demmen ohjaamassa "Uhrilampaissa" (1991) Anthony Hopkins, joka voitti roolistaan myös Oscar-palkinnon. Kauhuelokuvat palasivat todelliseen maailmaan, kuten kävi myös "Psykon" jälkeen 30 vuotta aiemmin. Slasher-elokuvien murhaajissa oli usein yliluonnollisia piirteitä, mutta psykologisissa jännityselokuvissa murhaajat olivat inhimillisiä. Lajityypin toinen mestariteos 1990-luvulla oli David Fincherin ohjaama "Seitsemän". Cujo – kauhun silmät
Cujo – kauhun silmät on yhdysvaltalainen vuonna 1983 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva. Elokuvan ohjasi Lewis Teague ja pääosissa näyttelee Dee Wallace Stone, Danny Pintauro, Daniel Hugh Kelly ja Christopher Stone. Elokuva perustuu Stephen Kingin kirjaan "Cujo". Wes Craven
12 vuotta "Painajainen Elm Streetillä" -elokuvan jälkeen Craven aloitti uuden kauhusarjan. Ensimmäinen "Scream"-elokuva sai ensi-iltansa 1996, ja sen jälkeen tuli vielä kolme jatko-osaa. Sarja on tunnettu tummasta huumoristaan ja viittauksistaan muihin kauhuelokuviin. "Scream" on käytännössä kauhuelokuva, joka tietää olevansa kauhuelokuva. Ajatus elokuvan rakenteesta ei kuitenkaan ollut Cravenin, vaan elokuvan käsikirjoittaneen Kevin Williamsonin. "Scream" tuotti lopulta 173 miljoonaa dollaria maailmanlaajuisesti. Frankensteinin kirous
Frankensteinin kirous on Terence Fisherin ohjaama brittiläinen kauhuelokuva vuodelta 1957. Se on ensimmäinen Hammer Film Productionsin värielokuva ja ensimmäinen Frankenstein-sarjassa. Kansainvälisen suosion ansiosta elokuvasta tehtiin muutamia jatko-osia ja myös Draculasta sekä muumiosta tehtiin omat elokuvansa. Darkness Falls
Darkness Falls on vuonna 2003 tehty kauhuelokuva. Elokuvan on ohjannut Jonathan Liebesman. Kauhuelokuva
Suuret tuotantoyhtiöt tekivät lähinnä vain pehmeitä kauhuelokuvia, joissa ei ollut voimakkaita pelottavia elementtejä, kuten "Suuren oopperan kummitus" (1943), jonka tähtenä oli Claude Rains, ja "Dorian Grayn muotokuva" (1945), josta Angela Lansbury oli Oscar-ehdokkaana. Monissa b-elokuvissa näyttelivät Bela Lugosi ja Boris Karloff. RKO:n tuottaja Val Lewton tuotti yksitoista merkittävää b-luokan kauhuelokuvaa, joista ensimmäinen oli "Kissaihmiset" (1942). Lewtoninkaan elokuvat eivät aiheuttaneet voimakasta kauhun tunnetta vaan lähinnä pientä ahdistusta varjojen ja vihjausten avulla. Terence Fisher
Terence Fisher syntyi Lontoon Maida Valessa, Englannissa. Hän toimi elokuvaleikkaajana vuodesta 1936 vuoteen 1947. Fisher ryhtyi elokuvaohjaajaksi vuonna 1948. Hänen ensimmäinen ohjauksensa on "A Song for Tomorrow" (1948). Fisherin ensimmäinen merkittävä ohjaustyö oli kauhuelokuva "Frankensteinin kirous" (1957), joka käynnisti Hammerin pitkän kauhuelokuvakauden ja teki brittiläisnäyttelijöistä Peter Cushingista ja Christopher Leestä sen ajan johtavimmat kauhunäyttelijät. Fisher ohjasi muitakin kauhuklassikkojen sovituksia: "Dracula" (1958), "Baskervillen koira" (1959) ja "Muumion kosto" (1959). Peter Cushingista ja Christopher Leestä tuli Fisherin luottonäyttelijöitä; Fisher ohjasi Cushingia 14 elokuvassa ja Leetä 12 elokuvassa. Shutter (vuoden 2004 elokuva)
Shutter ("ชัตเตอร์ กดติดวิญญาณ") on thaimaalainen vuonna 2004 valmistunut kauhuelokuva, joka kertoo valokuvissa näkyvistä kummituksista. Elokuvan ovat ohjanneet Banjong Pisanthanakun ja Parkpoom Wongpoom. Pääosissa ovat Ananda Everingham, Natthaweeranuch Thongmee ja Achita Sikamana. Yö paholaisen linnassa
Yö paholaisen linnassa on vuonna 1971 julkaistu belgialainen kauhufantasia, jonka on ohjannut Jean Brismée. Richard Johnson
Richard Johnson (30. heinäkuuta 1927 – 6. kesäkuuta 2015) oli brittiläinen näyttelijä. Hän esiintyi muiden muassa elokuvissa "Yö kauhujen talossa" (1963), "Khartum" (1966) ja "Vaarallisempia kuin miehet" (1966). Räsynukke
Räsynukke ("The Night of the Hunter") on vuonna 1955 ensi-iltansa saanut film noirin tyyliin kuvattu mustavalkoinen elokuva. Sen on ohjannut näyttelijänä paremmin tunnettu britti Charles Laughton. Huijarisaarnaaja Harry Powellia näyttelee Robert Mitchum, ja naispääosissa nähdään Shelley Winters ja Lillian Gish. The Devil’s Rejects
The Devil’s Rejects on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva. Elokuvan ohjasi sekä käsikirjoitti Rob Zombie ja sen pääosissa ovat Bill Moseley, Sid Haig ja Sheri Moon.
"The Devil’s Rejects" on jatko-osa vuoden 2003 elokuvalle "House of 1000 Corpses". Ajomies (vuoden 1921 elokuva)
Ajomies ("Körkarlen") on uudenvuodenpäivänä 1921 ensi-iltansa saanut ruotsalaisen Victor Sjöströmin kuuluisin kotimaassaan ohjaama mykkäkauhuelokuva. Tätä Selma Lagerlöfin samannimiseen romaaniin pohjautuvaa teosta pidetään yleisesti yhtenä parhaista koskaan tehdyistä skandinaavisista elokuvista ja koko maailman mykkäelokuvista. Fran Drescher
Drescher teki elokuvadebyyttinsä menestyneessä musiikki-/draamaelokuvassa "Saturday Night Fever – lauantai-illan huumaa", joka sai ensi-iltansa vuonna 1977. Drescher teki elokuvassa pienen, mutta näyttävän roolin Connie-nimisenä tanssijana. Vuotta myöhemmin Drescher alkoi saada enemmän huomiota elokuvista "American Hot Wax – kuumaa vahaa" (1978) ja "Pelon kesä" (1978). Drescher teki myös dramaattisen roolin Miloš Formanin draamaelokuvassa "Ragtime – toivon ja vihan aika" (1981). Yön silmät
Yön silmät ("The Hills Have Eyes") on vuonna 1977 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva. Elokuvan ohjasi ja käsikirjoitti Wes Craven. Elokuvalle on tehty myös jatko-osa "The Hills Have Eyes 2" (1985). Yön silmät -elokuvasta on tehty myös uudelleenfilmatisointi The Hills Have Eyes (vuoden 2006 elokuva), jolle on ilmestynyt myös jatko-osa The Hills Have Eyes 2. Devon’s Ghost: Legend of the Bloody Boy
Devon's Ghost: Legend of the Bloody Boy on vuonna 2005 suoraan DVD:lle julkaistu kauhuelokuva, jonka ohjasivat Johnny Yong Bosch ja Koichi Sakamoto. Käsikirjoittajina toimivat Karan Ashley, Ron Day ja Tim Grace. Pääosassa esiintyivät Power Rangersista tutut Karan Ashley ja Johnny Yong Bosch. Lordi (yhtye)
"Dark Floors – The Lordi Motion Picture" on Lordin ideoima kauhuelokuva, joka suunnattiin kansainvälisille markkinoille. Elokuva tuli ensi-iltaan Suomessa 8. helmikuuta 2008. Islannissa ja Virossa elokuva sai ensi-iltansa 29. helmikuuta 2008. Muut maat vahvistivat ensi-ilta-aikataulunsa myöhemmin keväällä. Kauhuelokuva esitettiin aluksi Pohjoismaissa ja myöhemmin maailmanlaajuisesti. "Dark Floorsin" ohjasi Pete Riski, joka on ohjannut lähes kaikki Lordin musiikkivideot. Elokuvan tuotantoyhtiö on Solar Films, tuottaja Markus Selin ja käsikirjoittaja Pekka Lehtosaari. Projekti sai alkunsa Mr. Lordin haastattelusta, jossa hän pyysi Seliniä ottamaan häneen yhteyttä elokuvaidean merkeissä. "Dark Floorsia" on luonnehdittu perinnetietoiseksi, aidoksi kauhuelokuvaksi sekä psykologiseksi trilleriksi. "Dark Floors" on saanut vaikutteita etenkin 1980-luvun yhdysvaltalaisista kauhuelokuvista. Vaikutteita on haettu myös japanilaisesta tuotannosta. Painajainen Elm Streetillä (vuoden 2010 elokuva)
Painajainen Elm Streetillä ("A Nightmare on Elm Street") on yhdysvaltalainen kauhu- ja jännityselokuva vuodelta 2010. Se on uudelleenfilmatisointi vuoden 1984 samannimisestä elokuvasta, josta muodostui lähes saman tien kulttiklassikko ja elokuvan ”pahiksesta” Freddy Kruegerista yksi kuuluisimpia kauhuikoneita. Uudelleenfilmatisointi on ohjaajansa Samuel Bayerin ensimmäinen pitkä elokuva, jota ennen hän oli ohjannut lähinnä musiikkivideoita. Elokuvan tuotti alkuperäisetkin Painajainen Elm Streetillä -elokuvat tuottanut New Line Cinema. Kauhuelokuva
Muita 1970-luvulla syntyneitä tyylejä olivat italialaiset kannibaalielokuvat ja yhdysvaltalaiset blaxploitaatiot. Kannibaalielokuvat saivat innoituksensa erityisesti zombielokuvasta "Elävien kuolleiden yö". Niissä kauhun aiheuttajana ei kuitenkaan ollut zombit, vaan tiettyjen alkuasukasheimojen ihmissyöntiperinteet. Tunnetuin lajin edustajista lienee Ruggero Deodaton "Kannibaalien polttouhrit" (1980). Riccardo Freda
Kuvanveistäjänä ja taidekriitikkona toiminut Freda aloitti elokuvauransa tuotannon järjestelijänä. Vuodesta 1937 lähtien hän työskenteli muun muassa Gennaro Righellin, Giacomo Gentilomon ja Raffaello Matarazzon elokuvien käsikirjoittajana. Fredan ensimmäinen ohjaustyö oli "Don Cesare di Bazan" vuonna 1942. Sen jälkeen hän teki lukuisia suosittuja viihde-elokuvia. Vuonna 1956 Freda ohjasi Italian ensimmäisen kauhuelokuvan "I vampiri". Sitä seurasivat muun muassa taiteilijanimellä "Robert Hampton" tehdyt kauhuelokuvat "Caltiki, il mostro immortale" (1959), "L'orribile segreto del dr. Hichcock" (1962) ja "Lo spettro" (1963). Freda teki usein joukkokohtauksia muille ohjaajille ja hän työskenteli myös Ranskassa. Hänen viimeinen elokuvansa oli "Murder Obsession" vuonna 1980. Fu Manchu – kauhun mestari
"Fu Manchu – kauhun mestari" perustuu kirjailija Sax Rohmerin luomaan Fu Manchu -nimiseen hahmoon, joka on kiinalainen rikollinen. Toimintatrillerin tuotti Harry Alan Towers Hallam Productionsille ja Constantin Film Produktionille. Gargoyle – kammottava kostaja
Gargoyle – kammottava kostaja () on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintakauhuelokuva. Elokuva sai ensi-iltansa poikkeuksellisesti ensimmäisenä Venäjällä muutamaa päivää aikaisemmin ennen Yhdysvaltain ensi-iltaa. Elokuvan ohjasi Jay Andrews, joka oli myös mukana elokuvan tuotannossa ja käsikirjoituksessa. Muut käsikirjoittajat olivat Ion Ionescu ja Bill Munroe. Pääosaa esittivät Michael Paré ja Sandra Hess sekä Fintan McKeown, Kate Orsini ja Tim Abell. Fu Manchu – kauhun mestari
Fu Manchu – kauhun mestari (myös "Fu Manchu – kauhun valtias" ja "Kauhun mestari"; ; ) on Don Sharpin ohjaama brittiläis-saksalainen kauhuelokuva vuodelta 1965. Elokuvan pääosissa ovat Christopher Lee Fu Manchuna, Nigel Green Nayland Smithinä, Howard Marion-Crawford tohtori Petrienä ja Tsai Chin Lin Tangina. Keskiyön kauhut
Keskiyön kauhut (; myös "The Devil's Undead" tai "The Resurrection Syndicate") on vuonna 1973 julkaistu Peter Sasdyn ohjaama brittiläinen mysteerinen kauhutrilleri, jonka pääosissa ovat Christopher Lee ja Peter Cushing. Sivuosissa ovat muun muassa Diana Dors ja Michael Gambon. Phantom Thread
Phantom Thread on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka on käsikirjoittanut, ohjannut ja osin tuottanut Paul Thomas Anderson. Elokuva sijoittuu 1950-luvun Lontoon muotimaailmaan, ja sen pääosissa ovat Daniel Day-Lewis, Lesley Manville, Vicky Krieps ja Richard Graham. Elokuvan roolisuoritus jäänee Day-Lewisin viimeiseksi. Slasher
1960-luvun kahta kauhuelokuvaa, Hitchcockin "Psykoa" (1960) ja Michael Powellin "Kurkistelijaa" (1960) pidetään slasher-elokuvan esiasteina. Tosin jo vuoden 1944 elokuvassa House of Frankenstein nähtiin Slasher elokuvan merkkejä, miten muut talossa olleet ihmiset eivät ole tietoisia talossa olevasta murhaajasta (Dracula). Tobe Hooperin ohjaama "Texasin moottorisahamurhat" -elokuva käytti jo slashereille tyypillistä juonirakennetta: ryhmä teini-ikäisiä nuoria joutuvat yksitellen uhreiksi. Heistä viimeinen tyttö joutuu erityisen pitkän ja kauhistuttavan kärsimyksen uhriksi, kunnes lopulta pelastuu. Bob Clarkin "Musta joulu" vuodelta 1974 on jo selvä slasher . Varsinainen slasher-innostus alkoi kuitenkin John Carpenterin "Halloween – naamioiden yön" (1978) ja Sean Cunninghamin "Perjantai 13:nnen" (1980) jälkeen. Kauhuteatteri
Elokuvan käsikirjoitti Ellis Kadison ja Roger Marshall. E. M. Smedley-Aston toimi elokuvan tuottajana. "Kauhuteatteri" sai ensi-iltansa vuonna 1967. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 21. heinäkuuta 1967. "Kauhuteatteri" on julkaistu videolle ja DVD:lle. Fantomas (Louis Feuilladen elokuvasarja)
Fantomas () on vuosina 1913–1914 valmistunut ranskalainen mykkäelokuvasarja. Louis Feuilladen ohjaamien rikoselokuvien päähenkilöä Fantomasia esittää René Navarre. Muurahaisten kauhu
Muurahaisten kauhu (eng. "The Ant Bully") on vuonna 2006 kuvattu tietokoneanimaatio, joka perustuu vuonna 1999 ilmestyneeseen John Nicklen samannimiseen lastenkirjaan. Elokuvan ääninäyttelijöinä toimivat mm Zach Tyler Eisen, Nicolas Cage, Julia Roberts, Meryl Streep, Paul Giamatti, Regina King, Bruce Campbell ja Ricardo Montalbán. Elokuvan on ohjannut John A. Davis. Elokuvan tuottajina toimivat Tom Hanks ja Gary Goetzman. Elokuva jäi Ricardo Montalbánin viimeiseksi roolityöksi. Yön painajainen
Yön painajainen ("Play Misty for Me") on Clint Eastwoodin esikoisohjaus vuodelta 1971. Se kuvattiin 21 päivässä Eastwoodin kotikaupungissa Kalifornian Carmelissa. Eastwoodin ei alun perin pitänyt ohjata elokuvaa. Universalin vastaavan johtajan Lew Wassermanin ehto olikin se, että Eastwoodin hahmon pitäisi poiketa huomattavasti hänen aiemmista rooleistaan, mikä tapahtuikin. Zombielokuva
Varhaisissa zombielokuvissa zombit pohjautuivat suoraan voodoouskonnon zombeihin ja olivat usein ihmisiä, jotka pahantahtoinen noitatohtori oli mustan magian avulla muuttanut tahdottomiksi orjikseen. Ensimmäisenä zombielokuvana pidetään vuonna 1932 ensi-iltansa saanutta kauhuelokuvaa "Valkoinen zombi", jonka pääosassa nähtiin tunnettu kauhunäyttelijä Bela Lugosi. Toinen merkittävä varhainen zombielokuva oli ranskalaissyntyisen Jacques Tourneurin ohjaama ja vuonna 1943 ensi-iltansa saanut "Yö voodoo-saarella", joka oli aikoinaan yksi 1940-luvun suosituimmista ja menestyneimmistä kauhuelokuvista. Antonio Margheriti
Margheritin elokuvaura alkoi 1950-luvun alussa leikkaajana ja myöhemmin käsikirjoittajana ja apulaisohjaajana. Hänen ensimmäinen itsenäinen ohjaustyönsä oli "Space Men" (1960), yksi Italian ensimmäisistä tieteiselokuvista. Myöhemmin Margheriti teki varsinkin tieteis- ja fantasiaelokuvia kuten "Il pianeta degli uomini spenti" (1961) ja "I criminali della galassia" (1966) sekä kauhuelokuvia kuten "La vergine di Norimberga" (1963), "Danza macabra" (1964) ja "Contronatura" (1968). Hän työskenteli myös muiden viihdegenrejen kuten peplumin, trillerin ja westernin parissa. Paul Morriseyn kanssa Margheriti ohjasi kauhuelokuvat "Frankenstein, teurastaja" ja "Blood for Dracula" (molemmat 1974). Painajainen Elm Streetillä 4 – Unien valtias
Painajainen Elm Streetillä 4 – Unien valtias () on yhdysvaltalainen Slasher-kauhuelokuva vuodelta 1988. Elokuvan on ohjannut suomalainen Renny Harlin. Elokuva julkaistiin Suomessa alun perin leikattuna, mutta on sittemmin julkaistu myös leikkaamattomana. Painajainen Elm Streetillä (elokuvasarja)
Painajainen Elm Streetillä () on sarja yhdysvaltalaisia kauhuelokuvia. Elokuvasarja on ottanut nimensä ensimmäiseltä elokuvalta, "Painajainen Elm Streetillä" (1984), jonka käsikirjoitti sekä ohjasi Wes Craven. Keskeinen henkilö elokuvissa on yliluonnollinen sarjamurhaaja Freddy Krueger, jota esittää jokaisessa kahdeksassa elokuvassa Robert Englund. Vampyyrin arvet
Vampyyrin arvet () on Roy Ward Bakerin ohjaama brittiläinen kauhuelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1970. Elokuvan tuotantoyhtiönä toimi Hammer Film Productions. "Vampyyrin arvet" on Hammerin kuudes Dracula-sarjan elokuva, mutta viides jossa itse Dracula esiintyy. Elokuvan pääosissa ovat Christopher Lee kreivi Draculana, Dennis Waterman Simon Carlsonina, Jenny Hanley Sarah Framsenina ja Christopher Matthews Paul Carlsonina. The Ghost Writer
The Ghost Writer on Roman Polańskin ohjaama poliittinen trilleri vuodelta 2010. Elokuva perustuu Robert Harrisin romaaniin "Haamukirjoittaja" ("The Ghost"). Polański laati käsikirjoituksen yhdessä Harrisin kanssa. Polański joutui viimeistelemään elokuvan kotiarestissa Sveitsissä, eikä hän voinut osallistua elokuvan ensi-iltaan Berliinissä 12. helmikuuta 2010. Kauhuelokuva
Mykkäelokuvan kaudella Hollywoodissa ei syntynyt vielä kauhuklassikoita. Yhdysvalloissa kauhun hyväksyntään vaikutti kuitenkin ensimmäinen kauhuelokuvatähti Lon Chaney, Sr., joka tunnettiin nimellä ”tuhansien kasvojen mies”. Lisänimen hän oli saanut maskeeraus- ja näyttelijätaidoistaan. Chaneyn tunnetuin elokuva oli "Suuren oopperan kummitus" (1925), joka kertoi Pariisin oopperan kostonhaluisesta säveltäjästä ja kummituksesta. Rob Zombie
Rob Zombie on ohjannut kauhuelokuvat "House of 1000 Corpses" (2003), "The Devil’s Rejects" (2005) ja "Halloween" (2007), joista viimeksi mainittu on uudelleenfilmatisointi vuoden 1978 elokuvasta "Halloween – naamioiden yö". Hän ohjasi "Halloweenille" myös jatko-osan "Halloween II" (2009). Rob Zombie on myös vastannut kaikkien musiikkivideoidensa ohjaamisesta ja albumiensa kansitaiteen suunnittelusta. Hän on ohjannut musiikkivideoita muillekin artisteille, kuten Ozzy Osbournelle (”Dreamer”) ja Black Label Societylle (”Stillborn”). Fearless (elokuva)
Fearless on vuonna 2006 ensi-iltaan tullut tositapahtumiin perustuva elokuva. Sen on käsikirjoittanut ja ohjannut Ronny Yu. Pääosassa on Jet Li. Elokuva perustuu hyvin löyhästi 1900-luvun vaihteessa eläneen maineikkaan wushu-taitaja Huo Yuanjian elämään. Alun perin elokuva oli 140 minuutin pituinen, mutta sitä lyhennettiin kaupallisista syistä. Myöhemmin siitä julkaistiin Thaimaassa 110 minuutin versio ja Hongkongissa alkuperäinen 140 minuutin versio. Lucio Fulci
Fulci opiskeli elokuvan tekoa 1950-luvulla Experimental Film Studiosilla. Varsinaisen elokuvauransa hän aloitti toimimalla juoksupoikana, käsikirjoittana, leikkaajana, lavastajana, meikkaajana, näyttelijänä, apulaisohjaajana ja lopulta ohjaajana kymmenissä projekteissa. Näihin elokuviin kuului komediota, musikaaleja, westernejä ja jännityselokuvia, mutta Fulcin todellinen intohimo olivat kauhu- ja gialloelokuvat. Näistä "Una sull'altra" (1969), "Una lucertola con la pelle di donna" (1971) ja "Kauhujen kylä" ("Non si sevizia un paperino", 1972) herättivät jo jonkinlaista huomiota. Puhelu tuntemattomalta
Puhelu tuntemattomalta (engl. "Ransom!") on vuonna 1956 kuvattu rikosdraama. Elokuvan pääosia esittävät Glenn Ford, Donna Reed, Leslie Nielsen, Juano Hernandez, Robert Keith, Richard Gaines, Mabel Albertson, Alexander Scourby, Bobby Clark, Ainslie Pryor, Lori March, Robert Burton, Juanita Moore ja Charles Herbert. Elokuvan on ohjannut Alex Segal. Elokuvasta tehtiin uusintaversio vuonna 1996 nimellä "Ransom – lunnaat" ja sen ohjasi Ron Howard. Elokuva oli Leslie Nielsenin ensimmäinen näyttelijänä. Tätä ennen hän toimi kertojana elokuvassa "The Battle of Gettysburg". Cry Wolf
Cry Wolf on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva. Sen on ohjannut Jeff Wadlow, joka voitti elokuvantekoa varten miljoona dollaria Chryslerin järjestämässä kilpailussa. Kauhuelokuva
Pelko ja demonit nousivat kirjallisuuden keskusteemoiksi Englannissa 1700-luvulla. Ensimmäiseksi goottilaiseksi romaaniksi lasketaan Horace Walpolen "Otranton linna" vuodelta 1764. Walpole sai lukuisia seuraajia, ja 1700-luvun lopussa Ann Radcliffe vakiinnutti viidessä romaanissaan goottilaisen kauhuromantiikan erityispiirteet: rappeutuvat linnat, sumuiset maisemat, julmat rikokset ja yliluonnollisten tapahtumien järkiperäistäminen. Radcliffen ohella 1700-luvun lopulla vaikutti Matthew Lewis, jonka romaani "Munkki" (1796) oli merkittävä pahuuden tutkielma. Vuonna 1818 ilmestyi yksi lajityypin merkittävimmistä teoksista, Mary Shelleyn "Frankenstein". F. W. Murnau
Murnaun varhaisin säilynyt elokuva on "Matka yöhön" (1921), joka oli kolmiodraaman ympärille rakennettu tragedia. Se oli mielenkiintoinen yhdistelmä aikansa merkittäviä tyylejä, kamarielokuvaa ja ekspressionismia. Samana vuonna vain 16 päivässä kuvatussa "Vogelödin linnassa" Murnau osoitti jo taitojaan luoda pelon ja kauhun ilmapiiriä, mistä hän tuli tunnetuksi vampyyrielokuvassa "Nosferatu" (1922). "Nosferatusta" on tullut ekspressionistisen elokuvan merkkiteos, mutta elokuva oli vaarassa tuhoutua kokonaan, sillä se oli luvaton sovitus Bram Stokerin "Draculasta" ja Stokerin leski haastoi tuotantoyhtiö Pana-Filmin oikeuteen. Oikeusjutun takia taloudellisiin vaikeuksiin ajautunut Pana-Film ei pystynyt levittämään elokuvaa laajasti. Saturday Night Fever – lauantai-illan huumaa
Saturday Night Fever – lauantai-illan huumaa () on John Badhamin vuonna 1977 ohjaama vahvasti diskomusiikin ympärille rakentuva yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka miespääosaa esitti vielä tuolloin varsin tuntematon televisionäyttelijä John Travolta. "Saturday Night Fever" oli Travoltan ensimmäinen päärooli ja ylipäätään vasta kolmas teatterilevitykseen päässyt elokuva. Victor Frankenstein
Victor Frankenstein on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva, jonka on ohjannut Paul McGuigan. Elokuva perustuu Mary Shelleyn vuonna 1818 julkaistuun romaaniin "Frankenstein". Elokuvassa näyttelevät muun muassa Daniel Radcliffe, James McAvoy ja Andrew Scott. William Friedkin
Friedkinin "Manaaja" (1973) on maailman tunnetuimpia kauhuelokuvia ja aikansa järkyttäjä. Friedkinin "Yön kuningas" -elokuvaa (1980) on syytetty homovihasta, ja se on edelleen kiistanalainen elokuva. "" (1985) on moderni, kylmä rikostrilleri, joka perustuu elokuvan pohjana olleen romaanin kirjoittajan Gerald Petievichin omiin kokemuksiin entisenä Yhdysvaltain salaisen palvelun agenttina. Scream (elokuva)
Scream on Wes Cravenin ohjaama yhdysvaltalainen kauhuelokuva, joka valmistui vuonna 1996, ja josta tuli nopeasti kuuluisa kulttielokuva. "Scream" on slasher-kauhun tunnetuimpia teoksia ja osin myös parodia lajityypistä. Pääosin sama tuotantoryhmä on tehnyt elokuvalle kolme jatko-osaa, "Scream 2" (1997), "Scream 3" (2000) ja "Scream 4" (2011). Jaakobin painajainen
Jaakobin painajainen ("Jacob’s Ladder") on Adrian Lynen ohjaama psykologinen kauhuelokuva vuodelta 1990. Sen on käsikirjoittanut Bruce Joel Rubin, ja pääosia näyttelivät Tim Robbins, Elizabeth Peña, Danny Aiello ja Jason Alexander. Jaakobin painajainen on tunnettu vahvan psykologisesta ja symbolisesta kauhustaan, josta on ammentanut muun muassa kauhupelisarja Silent Hill. Paholaisnainen
Paholaisnainen, Suomessa televisioesityksessä myös nimellä Martha Iversin outo rakkaus, ("The Strange Love of Martha Ivers") on Lewis Milestonen ohjaama mustavalkoinen yhdysvaltalainen film noir -elokuva vuodelta 1946. Elokuva oli Kirk Douglasin ensiesiintyminen elokuvissa. Cassandra Peterson
Hieman myöhemmin Petersonia pyydettiin juontajaksi television kauhuohjelmaan "Fright Night", jossa hän työskenteli kunnes lopulta sai oman ohjelmansa nimeltä "Movie Macabre" 1980-luvun alussa. "Elvira, Mistress of the Dark" (1988) oli ensimmäinen hahmosta tehty elokuva. Elvira saa potkut juontajan työstään ja muuttaa Massachusettsiin pikkukaupunkiin, jonka konservatiiviset asukkaat säikähtävät uutta tulokasta. Drag Me to Hell
Drag Me to Hell on vuonna 2009 valmistunut amerikkalainen kauhuelokuva, jonka on ohjannut Sam Raimi. Hän on tehnyt käsikirjoituksen yhdessä veljensä Ivan Raimin kanssa. Fancy Answers
Fancy Answers (myös "Fancy Answers: What’s Your I. Q.? – No. 5") on vuonna 1941 ensi-iltansa saanut Basil Wrangellin ohjaama yhdysvaltalainen lyhytelokuva. Lyhytelokuvan käsikirjoitti Joe Ansen ja tuotti Pete Smith, joka toimi myös lyhytelokuvan kertojana. Metro-Goldwyn-Mayer oli elokuvan tuotanto- ja levittäjäyhtiö. Lyhytelokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 1. marraskuuta 1941. "Fancy Answers" on Ava Gardnerin ensimmäinen elokuvaesiintyminen. Urban Legend – kauhutarinoita
Urban Legend – kauhutarinoita on vuonna 1998 julkaistu kauhuelokuva. Elokuvan on ohjannut Jamie Blanks. Elokuva sisältää paljon lainauksia muista kauhuelokuvista, kuten muun muassa "Screamista". Yön äänet
”Yövuorosta” tehtiin vuonna 1990 elokuva, jonka on ohjannut Ralph S. Singleton ja jonka pääosia näyttelevät David Andrews, Stephen Macht ja Brad Dourif. King itse ohjasi vuonna 1986 ”Rekkoihin” perustuvan elokuvan "Maximum Overdrive", ja vuonna 1997 samasta novellista tehtiin Kanadassa televisioelokuva "Kuoleman rekat". Vuoden 1991 televisioelokuva "Ikuisen nuoruuden himo" (tunnetaan myös nimellä "Menneisyyden uhka") perustuu novelliin ”Joskus he tulevat takaisin”. Päärooleissa esiintyvät Tim Matheson, Brooke Adams ja Robert Rusler. Tom McLoughlinin ohjaamalle elokuvalle on tehty myös kaksi jatko-osaa. "Paholaisen silmät" perustuu osittain novelleihin ”Lopettajat Oy” ja ”Peluri”. ”Maissilasten” samanniminen elokuvasovitus ilmestyi vuonna 1984. Se sai seuraajikseen useita jatko-osia ja vuonna 2009 valmistuneen uudelleenfilmatisoinnin. ”Mankelin” elokuvaversio "The Mangler" ilmestyi vuonna 1995. Tobe Hooperin ohjauksessa pääosaa näyttelee parhaiten "Painajainen Elm Streetillä" -elokuvasarjasta tunnettu Robert Englund. Myös "The Mangler" on saanut kaksi jatko-osaa. Kauhuelokuva
Saksassa kauhuelokuvasta tuli vakavasti otettava lajityyppi, kun "Tri Caligarin kabinetti" ilmestyi vuonna 1920. Sen jälkeen saksalainen ekspressionismi tuotti monia varhaisen kauhuelokuvan klassikoita. F. W. Murnau ohjasi esimerkiksi elokuvat "Der Januskopf" (1920) ja vampyyriklassikon "Nosferatu" (1922). "Nosferatu" oli ensimmäinen suuren tuotannon vampyyrielokuva. Sen päähenkilö oli kreivi Orlock, jonka rottamainen hahmo oli paljon uskollisempi monien kansantarinoiden vastenmielisille vampyyrihahmoille kuin myöhemmät "Dracula"-sovitukset. Kauhun yö
Kauhun yö () on vuonna 1985 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva, jonka on ohjannut Tom Holland. Elokuva mukailee vampyyriperinnettä modernissa kaupunkiympäristössä. Esimerkiksi uskomus vampyyrin peilikuvattomuudesta esitetään diskon tanssilattian peileistä. Elokuvassa on parodia- ja komedia-aineksia. Kauhuelokuva
Kuvataiteesta kauhuelokuviin ovat vaikuttaneet Hieronymus Boschin ja Pieter Brueghel vanhemman helvettinäyt, Salvator Rosan ja Francisco de Goyan noitahahmot, Giovanni Battista Piranesin kidutusvankilat ja Henry Fuselin painajaiskuvat. The Imaginarium of Doctor Parnassus
The Imaginarium of Doctor Parnassus on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut ranskalais-kanadalainen fantasiaelokuva, jonka on ohjannut Terry Gilliam.