Kuka oli Benno Ohnesorg?
Benno Ohnesorg
Benno Ohnesorg (15. marraskuuta 1940 Hannover – 2. kesäkuuta 1967 Länsi-Berliini) oli opiskelija ja pasifisti, jonka kuolema oli suuri uutistapaus. Karl-Heinz Kurras -niminen poliisi ampui hänet Iranin šaahin Mohammad Reza Pahlavin vastaisessa mielenosoituksessa. Vaikka Ohnesorg ei ollutkaan opiskelijaliikkeen johtohahmoja, hänestä tuli kuolemansa jälkeen marttyyrihahmo.
Sedanin taistelu
Preussin pääministeriksi vuonna 1862 nousseen Otto von Bismarckin tavoitteena oli hajanaisen Saksan yhdistäminen Preussin johdolla. Saavuttaakseen tavoitteensa Bismarck aloitti sarjan sotia ulkovaltoja vastaan. Preussi ja Itävalta valtasivat 1864 Schleswigin sodassa Tanskalta sen eteläisempiä alueita. Vuonna 1866 Preussi löi Itävallan ja Preussin johdolla perustettiin Pohjois-Saksan liitto vuonna 1867. Itävalta joutui luopumaan Saksan liiton johdosta sekä hyväksymään kaksoismonarkian Itävalta-Unkari. Ben Nicholson
Benjamin Lauder ("Ben") Nicholson (10. huhtikuuta 1894 Denham, Buckinghamshire, Iso-Britannia — 6. helmikuuta 1982 Lontoo) oli englantilainen taidemaalari ja kuvanveistäjä, joka tunnetaan kotimaansa abstraktin taiteen uranuurtajana. Mohammad Reza Pahlavi
Pahlavi oli 2. kesäkuuta 1967 valtiovierailulla Berliinissä, jossa Länsi-Saksan opiskelijaliike osallistui valtiovierailun vuoksi järjestettyyn mielenosoitukseen. Opiskelijaliikkeen johtaja Benno Ohnesorg kuoli mielenosoituksessa poliisin ampumaan luotiin. Yksinvaltias Snoke
Elokuvassa "" Snoke esitellään Ensimmäisen ritarikunnan yksinvaltiaana ja Kylo Renin mestarina, joka kommunikoi Kylon sekä Tähdentappajatukikohdan kenraali Armitage Huxin kanssa valtavana hologrammina. Naamioitunut Kylo oli todellisuudessa Ben Solo, Han Solon ja Leia Organan poika. Snoke aisti "heräämisen" Voimassa ja varoittaa Kyloa, että hänen rajojaan tultaisiin testaamaan, kun hän kohtaisi isänsä etsiessään droidia BB-8, jolla oli puuttuva osa Luke Skywalkerin olinpaikkaan johtavasta kartasta. Kuultuaan Renin kuulusteleman Reyn olevan vastustaneen ja BB-8:n palanneen Vastarinnan luokse, hän määräsi Vastarinnan tuhottavaksi ja Reyn tuotavaksi luokseen. Kun Tähdentappajatukikohta tuhoutui, Snoke käski Huxia tuomaan Kylon luokseen, jotta voisi viimeistellä tämän koulutuksen. Benedetto Croce
Benedetto Croce (25. helmikuuta 1866 – 20. marraskuuta 1952) oli italialainen filosofi, poliitikko ja kriitikko. Hän kirjoitti useista aiheista, kuten historianfilosofiasta ja estetiikasta. Filosofisesti hän edusti uushegeliläisyyttä, poliittisesti liberalismia, vaikkakin hän vastusti laissez-faire -tyyppistä vapaakauppaa. Croce on vaikuttanut erityisesti Antonio Gramsciiin. Leinon vangit
Osa luovutetuista oli ollut mukana äärioikeistolaisessa poliittisessa toiminnassa ja valvontakomission brittiläisjäsenen J. H. Magillin mukaan ”muutamat olivat pahamaineisia natseja”. Saksalaissyntyinen Richard Dahm oli NSDAP:n jäsen, suomalainen Unto Parvilahti tiedettiin myös kansallissosialistiksi, ja venäläinen Dobrovolski johti Venäläisten fasistien kansallinen järjestö (NORF) -nimisen emigranttiorganisaation toimintaa Suomessa. Unto Boman (myöh. Parvilahti) poikkesi muista luovutetuista sikäli, että hän oli joukon ainoana palvellut Hitlerin Saksan asevoimissa. Björkelundin ohella hän oli luovutetuista myös ainoa syntyperäinen Suomen kansalainen. Boman oli kuulunut sodan aikana suomalaiseen Waffen-SS-pataljoonaan ja hoitanut sen toimistoa Berliinissä. Tutkija Erkki Vettenniemi on päätellyt Bomanin päätyneen valvontakomission haaviin keväällä 1945 sen vuoksi, että hän oli näkyvin SS-johdon kanssa veljeillyt suomalainen kansallissosialisti, minkä lisäksi hänellä arveltiin olevan sisäpiirin tietoa Berliinistä. Fridtjof Nansen
Fridtjof Wedel-Jarlsberg Nansen (10. lokakuuta 1861 Oslo – 13. toukokuuta 1930 Oslo) oli norjalainen naparetkeilijä, tutkimusmatkailija, diplomaatti ja tieteilijä. Hän ylitti ensimmäisenä ihmisenä Grönlannin vuonna 1888 ja yritti Pohjoisnavalle siinä kuitenkaan onnistumatta vuosina 1893–1896. Naparetkeilijän uransa jälkeen Nansen toimi muun muassa Kansainliiton pakolaisasiain päävaltuutettuna. Nansen sai Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1922. Ola Hansson (kirjailija)
Ola Hansson (12. marraskuuta 1860 Hönsinge, Ruotsi – 26. syyskuuta 1925 Buyukdere, Turkki) oli ruotsalainen kirjailija, joka kirjoitti runoja, romaaneja, novelleja ja esseitä. Hän vietti suuren osan elämästään Keski-Euroopassa eikä käynyt Ruotsissa enää vuoden 1889 jälkeen. Hän oli aikoinaan Keski-Euroopassa tunnetuin ruotsalainen kirjailija August Strindbergin ohella. Saksassa Hansson esitteli myös suomalaisten Juhani Ahon, Pietari Päivärinnan ja Karl August Tavaststjernan tuotantoa. Hän kääntyi katolilaiseksi 1898, harrasti Friedrich Nietzschen lukemista ja tutki mystikkojen ohella sairaalloisista henkilöistä kirjoitettuja artikkeleita. Aiheet näkyivät erityisesti hänen teoksissaan "Fru Ester Bruce" ja "Resan hem". Ola Hanssonin teoksia ei ole suomennettu. Alain de Benoist
Benoist katsoo näkemyksiinsä vaikuttaneen muun muassa sellaisten ajattelijoiden kuin Friedrich Nietzsche, Martin Heidegger, Antonio Gramsci, Ernst Jünger, Jean Baudrillard, Helmut Schelsky ja Konrad Lorenz. Nestor Mahno
Mahno syntyi Guljai-Poljen kylässä Ukrainassa maatyöläisen poikana 1889. 18-vuotiaana hän liittyi anarkistiryhmään ja sekaantui terrorismiin. Vuonna 1910 Mahno pidätettiin ja tuomittiin kuolemaan, mutta tuomio muutettiin hänen nuoren ikänsä vuoksi vankeusrangaistukseksi. Mahno vapautettiin vuonna 1917, jolloin hän palasi Ukrainaan ja alkoi toimia vallankumousjohtajana. Hänet äänestettiin 1917 paikallisen talonpoikaisneuvoston johtoon. Otto Karl von Rosen
Otto Karl Robert von Rosen (11. toukokuuta 1884 Solna, Ruotsi – 26. toukokuuta 1963 Breared, Halland, Ruotsi) oli ruotsalainen paroni, joka oli Saksan palveluksessa ensimmäisen maailmansodan aikana ja yritti sabotoida Norjasta Venäjälle Pohjois-Suomen läpi suuntautunutta sotatarvikkeiden kuljetuksia muun muassa levittämällä pernaruttobakteereita. Pernaruttoa oli tarkoitus tartuttaa kuljetuksissa käytettyihin hevosiin ja poroihin. Kongon kriisi
Neuvostoliitto arvosteli Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteerin Dag Hammarskjöldin johtamaa YK:n Kongon-politiikkaa. Neuvostoliiton pääministerin Nikita Hruštšovin ja Hammarskjöldin välille syttyi sanaharkka, ja Neuvostoliitto vaati Hammarskjöldin eroa. Hammarskjöld säilytti kuitenkin kokouksen luottamuksen äänin 70–0. Otto Beisheim
Otto Beisheim (3. tammikuuta 1924 – 18. helmikuuta 2013) oli saksalainen liikemies ja myymäläketju Metro AG:n perustaja. Vuonna 2010 hänen omaisuudekseen arvioitiin 3,6 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Wäinö Bonsdorff
Wäinö Waldemar Bonsdorff (1880–1952) oli suomalainen kemisti ja taloustieteilijä. Hän oli Kauppakorkeakoulun kemian ja tavaraopin professori vuosina 1920–1941 ja toimi korkeakoulun rehtorina 1919–1941. Hän julkaisi tutkimuksia epäorgaanisen ja fysikaalisen kemian alalta sekä oppikirjoja, kuten "Analyyttinen kemia" ( 1911). ja "Epäorganinen kemia ja tavaraoppi" (1913). John Stevens Henslow
John Stevens Henslow (6. helmikuuta 1796 – 16. toukokuuta 1861) oli brittiläinen kasvitieteilijä, geologi ja pappi. Hän perusti vuonna 1831 Cambridgen yliopiston kasvitieteellisen puutarhan, joka avattiin yleisölle vuonna 1846. Parhaiten hänet kuitenkin tunnetaan kuuluisan luonnontieteilijän Charles Darwinin opettajana ja vahvana tukijana. Henslow'n ansiosta Darwin pääsi kuuluisalle merimatkalle. Ottamalla käyttöön uudenlaisia opetusmetodeja kasvitieteen opetukseen hän sai maineen kasvitieteen kansantajuistajana. Häneen viittaava kasvitieteellinen auktorilyhenne on ”Hensl.”. Peter Benenson
Peter Benenson (31. heinäkuuta 1921 Lontoo – 25. helmikuuta 2005 Oxford) oli englantilainen asianajaja, joka tunnetaan parhaiten Amnesty Internationalin perustajana. Amnesty International on maailmanlaajuinen ihmisoikeusjärjestö, jolla on nykyisin yli kolme miljoonaa kannattajaa ympäri maailmaa. Ukrainan vallankumouksellinen kapinallisarmeija
Ukrainan vallankumouksellinen kapinallisarmeija (, , tunnettu myös nimillä Mahnolaiset ja Musta armeija) oli Venäjän sisällissodan ja Ukrainan itsenäisyyssodan aikana vuosina 1918–1921 toiminut anarkistinen armeija. Sen johtohahmona pidetään tunnettua ukrainalaista anarkistia Nestor Mahnoa. Armeija koostui pääosin Ukrainan ja Krimin alueiden talonpojista sekä työläisistä. 
Ukrainan vallankumouksellisen kapinallisarmeijan edeltäjä oli lokakuun vallankumouksen jälkeen vuonna 1917 muodostettu Musta kaarti, jonka yksiköt sulautuivat kapinallisarmeijaan kevääseen 1919 mennessä. Armeijan tavoitteena oli luoda anarkistinen valtioton yhteiskunta Ukrainan ns. Vapaaseen territorioon, jota armeija hallitsi. Se suojeli myös territorion alueelle muodostettuja anarkososialistisia kommuuneja. Benito Mussolini
Benito Amilcare Andrea Mussolini (29. heinäkuuta 1883 Predappio – 28. huhtikuuta 1945 Giulino di Mezzegra) oli italialainen poliitikko ja fasismin keskeinen perustaja. Mussolini toimi nimellisesti Italian pääministerinä 1922–1943, mutta käytännössä hän perusti valtaan päästyään maahan yksipuoluediktatuurin. Hän käytti arvonimeä "Il Duce" (”johtaja”). Wienin kongressi
Wienin kongressi eli Tanssiva kongressi oli vuosina 1814–1815 Itävallan Wienissä järjestetty konferenssi, jonka tarkoituksena oli Euroopan rajojen uudelleenjärjestely tasapainoisiin suuriin ja pieniin valtioihin Napoleonin sotien jäljiltä. Wienin kongressia kutsutaan myös ”tanssivaksi kongressiksi” päivittäin keisarin palatsissa 40 pöydässä tarjottujen päivällisten sekä keskeytymättömänä sarjana järjestettyjen juhlien, vastaanottojen, tanssiaisten, konserttien, teatterinäytösten sekä metsästys- ja rekiretkien eikä vähiten hitaasti edenneiden neuvottelujen vuoksi. Aikalaissanonnan mukaan kongressi kyllä ”tanssi, muttei eteenpäin”. Kongressin puheenjohtajana toimi Itävallan ulkoministeri Klemens Wenzel von Metternich. Muita kongressin merkittäviä osanottajia olivat Britannian ulkoministeri lordi Castlereagh, Ranskan ulkoministeri Charles Maurice de Talleyrand, Venäjän ulkoministeri Karl Robert von Nesselrode ja Preussin kansleri Karl August von Hardenberg. Bernd Leno
Elokuussa 2011 Leno siirtyi tammikuuhun asti ulottuvalla lainasopimuksella VfB Stuttgartista väliaikaiseksi hätäkorvaajaksi Bayer Leverkuseniin, jonka maalivahdit René Adler ja Fabian Giefer loukkaantuivat kauden alla. Leno debytoi Bundesliigassa Werder Bremeniä vastaan 14. elokuuta 2011. Kauden mittaan Leno loisti peliesityksillään, ja lunasti paikkansa Leverkusenin ykkösmaalivahtina syrjäyttäen René Adlerin. Tammikuussa 2012 Lenon alun perin väliaikaisesta sopimuksesta Leverkusenin kanssa tehtiin vakituinen seuran ostettua hänet Stuttgartista. Sopimus on voimassa vuoteen 2017 asti. Syyskuussa 2011 Lenosta tuli nuorin Mestarien liigan lohkovaiheessa esiintynyt maalivahti. Leno pelasi kaikkiaan 300. ottelunsa Leverkusenin paidassa 14. huhtikuuta 2018 kun he voittivat Bundesliigassa Eintracht Frankfurtin 4-1. Kesällä 2018 Leno siirtyi edustamaan englantilaista Arsenalia. Nestor Mahno
Keskusvaltojen miehitettyä Ukrainan 1918 Lenin valitsi Mahnon johtamaan vallankumousarmeijaa tällä alueella. Seuraavien vuosien aikana Mahno taisteli Itävalta-Unkaria, Saksaa ja valkoisia vastaan. Sisällissodan aikana Mahno oli tärkeässä roolissa Denikinin 1919 ja hänen seuraajansa Wrangelin pääasiassa Krimiltä johtaman Etelä-Venäjä armeijan lyömisessä vuonna 1920. Klassinen liberalismi
Suomessa klassista liberalismia ovat edustaneet esimerkiksi Adam Smithiä edeltänyt Anders Chydenius sekä Peter Forsskål, kuka jäi tosin melko tuntemattomaksi varhaisen kuolemansa takia. Saksassa klassista liberalismia edustivat filosofi Immanuel Kant, Wilhelm von Humboldt ja runoilija Friedrich Shiller. Kant ymmärsi järjen rajallisuuden ja hän kannatti yksilönvapautta, vapaata markkinataloutta sekä muita klassisen liberalismin arvoja. Myös amerikkalaisilla ajattelijoilla on ollut vahvan liberaaleja ajatuksia. Yhdysvaltain presidenteistä sekä Thomas Jefferson (1743–1826) että James Madison (1751–1836) toteuttivat liberaalisen liikkeen ajatuksia käytännössä. He eivät ainoastaan pystyttäneet liberaalista kansanvaltaa, vaan myös edistivät liberaalisen aatteen vaikutusta Amerikan hallitusjärjestelmään voimistamalla "checks and balances" -järjestelmää (tarkistukset ja tasoitukset), osavaltioiden oikeuksia ja kaksikamarista kongressia. Liberaalisten ajatuksien leviämiseen Yhdysvaltain hallituksessa vaikutti merkittävästi teos "The Federalist" (1788), joka tunnetaan paremmin nimellä "The Federalist Papers". Teoksen tekijöitä olivat Madison, Alexander Hamilton ja John Jay. Englantilaisen filosofin ja taloustieteilijän John Stuart Millin (1806–1873) esittämät ajatukset merkitsivät käännekohtaa liberalismin historiassa. Näkökulmasta riippuen häntä pidetään joko klassisen liberalismin viimeisenä edustajana tai sosiaaliliberalismin isänä. Hän vastusti kollektivistisia taipumuksia, ja antoi myös yksilön elämänlaadulle suuren arvon. Hän kannatti myös naisten äänioikeutta ja osuuskuntia. Benjamin Leino
Leinon vanhemmat olivat kiertokoulun opettaja Matias Ahlgren ja Gustava Nordström. Leino työskenteli ensin kauppa-apulaisena Vaasassa, mutta toimi sittemmin näyttelijänä Suomalaisessa teatterissa 1873–1902 ja Kansallisteatterissa 1902–1908. Hänen esittämään rooleja olivat muun muassa Nummisuutarien Esko, Kuningas Lear, Shylock, Filip II, Macbeth, Mefisto, Brand, Skule-jaarli, Stockman sekä Hebbelin sankarit. Kuningas Learin roolissa Leino sai suuren suosion, näytelmä pysyi ohjelmistossa parikymmentä vuotta. Ben (kappale)
Ben on Michael Jacksonin single vuoden 1972 albumilta "Ben". Kappaleen sävelsi Walter Scharf ja sanoitti Don Black. Se oli Jacksonin ensimmäinen listaykkönen sooloartistina. Kappale voitti parhaan kappaleen Golden Globe -palkinnon ja sai Oscar-ehdokkuuden vuoden 1972 samannimisestä elokuvasta, jossa sitä käytettiin tunnussävelenä. Urbano Lazzaro
Urbano Lazzaro oli italialainen mies, joka kuului toisessa maailmansodassa Benito Mussolinin vastaiseen kommunistiliikkeeseen ja tunnetaan paremmin myös nimellä "Partisaani-Bill". Lazzaro kuului Garibaldin partisaaniprikaateihin ja hän otti 27. huhtikuuta 1945 toisen maailmansodan viime vaiheilla kiinni Benito Mussolinin Dongossa, jossa tämä oli paossa lähimpien kollegojensa kanssa pukeutuneena saksalaiseksi sotilaaksi. Lazzaro löysi saattueesta myös Mussolinin rakastajattaren, Clara Petaccin sekä useita korkeita fasistihallituksen virkamiehiä. Urbano Lazzaro kuoli kolmas päivä tammikuuta 2006. Hän oli kuollessaan 81-vuotias. Dietrich Bonhoeffer
Bonhoeffer suhtautui Saksan kansallissosialistisiin vallanpitäjiin kriittisesti jo alusta alkaen. Pian kansallissosialistisen puolueen valtaannousun jälkeen hän piti avoimesti kriittisen radioesitelmän Johtaja-käsitteen muuttumisesta. Vallanpitäjät keskeyttivät radiolähetyksen. Bonhoeffer osallistui myös alusta alkaen Tunnustuskirkon perustamiseen. Hän myös vastusti juutalaisten huonoa kohtelua jo keväällä 1933. Vuonna 1938 Bonhoeffer solmi sisäministerin erityisavustajana olleen ja sittemmin Saksan tiedustelupalvelun (Abwehr) lakimiehenä vaikuttaneen lankonsa Hans von Dohnányin kautta ensimmäiset kontaktit Adolf Hitlerin vastaisen salaliiton keskeisiin hahmoihin, joita olivat Dohnanyin ohella Wilhelm Canaris, Hans Oster, Karl Sack ja Ludwig Beck. Mildred Benson
Mildred Wirt Benson (10. heinäkuuta 1905 Ladora, Iowa – 28. toukokuuta 2002 Toledo, Ohio) oli amerikkalainen lastenkirjailija ja toimittaja. Kirjailijana hänet tunnetaan parhaiten Neiti Etsivä -kirjasarjan ensimmäisten teosten kirjoittajana, jotka hän kirjoitti kirjailijanimellä Carolyn Keene. Uwe Böhnhardt
Uwe Böhnhardt (1. syyskuuta 1977 Jena – 4. marraskuuta 2011 Eisenach) oli saksalainen uusnatsi, terroristi ja epäilty sarjamurhaaja. Hän kuului Uwe Mundlosin ja Beate Zschäpen kanssa terrori-organisaatioon Nationalsozialistischen Untergrund (NSU), joka 2000–2010 välisenä aikana murhasi kymmenen ihmistä. Mundlos ampui Böhnhardtin vuonna 2011 ja teki sen jälkeen itsemurhan. Pohjoismainen filosofia
Næssin ”empiiristä semantiikkaa” ovat kehitelleet edelleen Harald Ofstad (1920–1993) sekä Ingemund Gullvåg (1925–1998), joka tunnetaan myös tietoteoreetikkona ja metafyysikkona. Husserlin fenomenologiasta on kirjoittanut Hans Skjervheim (1926–). Logiikan ja kielifilosofian tutkijoina ovat vaikuttaneet Axel Thue (1863–1922), Thoralf Skolem (1887–1963) ja Jens Erik Fenstad (1935–). Dagfinn Føllesdal (1932–) on harrastanut logiikan ja kielifilosofian ohella myös Husserlin fenomenologiaa, Andrew Jones (1947–) muun muassa mielenfilosofiaa ja oikeusfilosofiaa. Allen Ginsberg
Ginsbergin tuotantoon vaikutti erityisesti William Carlos Williams. Opiskellessaan 1940-luvulla Columbian yliopistossa Ginsberg tutustui William S. Burroughsiin, Jack Kerouaciin, Lucien Carriin, Gregory Corsoon ja Gary Snyderiin. Ginsbergistä tuli beat-runouden johtohahmo. Työskenneltyään muun muassa markkinatutkijana ja merimiehenä Ginsberg julkaisi esikoiskokoelmansa "Howl And Other Poems" vuonna 1956. Kokoelma ja sen runo ”Huuto” ("Howl") vei kustantaja-runoilija Lawrence Ferlinghettin useisiin sensuurioikeudenkäynteihin. Kohun ansiosta Ginsbergin teos tuli kuitenkin kuuluisaksi.
Avoimesti homoseksuaalinen Ginsberg oli mukana monenlaisessa kansalaistoiminnassa. Vuonna 1965 hänet kruunattiin Prahassa Toukokuun kuninkaaksi ja karkotettiin Tšekkoslovakiasta, ja hän joutui FBI:n tarkkailulistalle. Ginsberg oli hippiliikkeen esikuva, joka teki myös yhteistyötä monien muusikoiden ja säveltäjien kanssa, joihin lukeutuivat Bob Dylan, Paul McCartney, The Clash ja Philip Glass. Ginsberg asui New Yorkin Lower East Sidella. Ken Saro-Wiwa
Kenule Beeson Saro-Wiwa (10. lokakuuta 1941 – 10. marraskuuta 1995) oli nigerialainen kirjailija, televisiotuottaja ja ympäristöaktivisti. Ken Saro-Wiwa kuului ogoni-heimoon etniseen vähemmistöön, jonka kanta-alueella Niger-joen suistossa on pumpattu öljyä 1950-luvulta lähtien. Hän oli yksi väkivallattoman vastarintakampanjan Ogonien eloonjäämisliikkeen ("Movement for the Survival of the Ogoni People", MOSOP) johtohahmoja. Kampanja vastusti ylikansallisten yhtiöiden, erityisesti Shellin toiminnan aiheuttamia ympäristötuhoja alueella. Toinen teollinen vallankumous
Saksan yhdistyminen loi Eurooppaan uuden suurvallan. "Rautakansleri" Otto von Bismarck, josta tuli Preussin pääministeri 1860, yhdisti Saksan sopimuksilla ja muutamalla harkitulla sodalla, joista ensimmäinen oli Sota Tanskaa vastaan Schleswig-Holsteinin omistuksesta 1866 ja toinen Saksan–Ranskan sota 1870–1871, jossa Saksa sai haltuunsa Elsass-Lothringenin. Sodilla Bismarck saavutti päämääränsä yhtenäisestä Preussin johtamasta Saksasta ilman Itävaltaa. Sodat nostattivat Saksassa nationalismia ja loivat yhteenkuuluvuuden tunnetta. Bismarck sopi erikseen kunkin Euroopan suurvallan kanssa liittolais- ja hyökkäämättömyyssopimuksia, jotka olivat keskenään ristiriitaisia. Bismarck, joka tunnisti Euroopan voimatasapainon eikä halunnut häiritä sitä, joutui eroamaan 1890 kaksi vuotta sen jälkeen, kun nuori ja kunnianhimoinen keisari Vilhelm II tuli valtaan. Vilhelm toisen kaudella Saksa siirtyi nationalistisempaan politiikkaan. Saksa aloitti 1890-luvulla laivastokilpailun Britannian kanssa, mikä johti Ranskan ja Britannian väliseen Entente cordiale-sopimukseen. Tässä oli luotu jako, joka toteutui ensimmäisessä maailmansodassa. Herrakansa viidakossa
Herrakansa viidakossa: Elisabeth Nietzschen elämäkerta () on Ben Macintyren vuonna 1992 julkaistu teos, joka kertoo Friedrich Nietzschen sisaresta, veljensä kirjallisen jäämistön hoitajasta Elisabeth Förster-Nietzschestä. Teoksen julkaisi suomeksi Nemo vuonna 2002. Sen ovat suomentaneet Jelena Vallenius ja Pirkko Talvio-Jaatinen. Einsiedelnin luostari
Vuonna 835 muutti benediktiinimunkki Meinrad Reichenaun saarelta erakoksi tähän paikkaan. Häntä seurasi muita erakkoja. Heidän joukossa oli Benno, joka oli lyhyen aikaa piispana Metzissä. Vuonna 934 yhdisti strasbourgilainen, edistyksellinen pappi nämä erakot benediktiiniluostariksi. Vuonna 947, tuolloin Saksan kuninkaana ollut Otto I Suuri vahvisti perustetun luostarin ja lahjoitti sille maa-alueita, kuten tuolloin oli aatelisten tapana tehdä. Otto I Suuren lahjoitukseen kuului myös Ufnaun saari, missä tuolloin oli nunnaluostari Säckingen. Nunnaluostari sai puolestaan korvaukseksi muuta omaisuutta. Lisäksi Einsiedelnin luostarille annettiin apottinsa valinnanvapaus ja koskemattomuus. Vapaa-ajattelijain maailmanliitto
Kun Benito Mussolini tuli valtaan Italiassa ja Adolf Hitler Saksassa, he lakkauttivat vapaa-ajattelijajärjestöt. Lähinnä keskieurooppalaiset sosiaalidemokraattiset vapaa-ajattelijaliitot perustivat 1931 kansainvälisen kattojärjestön Wienin internationaalin. Se ryhtyi määrätietoisesti etsimään yhteyttä ei-sosialistiseen Kansainväliseen vapaa-ajattelijaliittoon, joka tunnettiin myös Brysselin internationaalin nimellä. Liitot yhdistyivät vuoden 1932 alusta lähtien. Otto Dessloch
Otto Dessloch (kirjoitetaan myös Deßloch, 11. kesäkuuta 1889 Bamberg, Saksa – 13. toukokuuta 1977 München, Saksa) oli natsi-Saksan ilmavoimien Luftwaffen kenraalieversti toisen maailmansodan aikana. Wilhelm Bensow
Keväällä 1887 Bensow matkusti Saksaan tapaamaan sukulaisiaan. Bremenissä hän tapasi Albin Hjeltin, joka oli aikeissa avata Helsinkiin agentuuriliikkeen. Hjelt ja Bensow sopivat, että Bensow siirtyisi liikkeen palvelukseen vuoden 1888 alusta lukien. Bensow oli sitten Hjeltin palveluksessa vuoden ajan, kunnes hän 1889 perusti itse agentuuriliikkeen. Hän alkoi tuoda Suomeen muun muassa maatalouden lannoitteita, suolaa, viljaa, kahvia, silliä ja sokeria. Tony Benn
Benn oli pääri, 2. Stansgaten varakreivi, vuodesta 1960 lakiuudistukseen vuonna 1963, jolloin aatelisarvosta luopuminen tuli mahdolliseksi. Tällöin Labourin vasemmistolaitaa edustanut Benn luopui tittelistään voidakseen jatkaa kansanedustajana.
Hän oli Postmaster General (lähinnä vastaa viestintäministeriä) vuosina 1964–1966, teknologiaministeri vuosina 1966–1970, teollisuusministeri vuosina 1974–1975 ja energiaministeri vuosina 1975–1979. Kuno Fischer
Ernst Kuno Berthold Fischer (23. heinäkuuta 1824 – 5. heinäkuuta 1907) oli saksalainen filosofi, joka perusti uuskantilaisuuden teoksellaan "System der Logik und Metaphysik" ("Logiikan ja metafysiikan järjestelmä", 1852). Eino Heinivaara
Armahduksen jälkeen Heinivaara jatkoi työskentelyä toimittajana. Hän muun muassa kirjoitti "Suomen Sosialidemokraattiin" nimimerkillä ”Kohentaja” ja oli vuonna 1927 lyhyen aikaa Porissa "Uuden Ajan" päätoimittajana. 1920-luvun lopulta lähtien Heinävaara työskenteli Kulutusosuuskuntien Keskusliiton julkaiseman "Kuluttajain Lehden" toimituksessa ja kirjoitti 1940–1950-luvuilla kolmisenkymmentä osuusliikkeiden historiikkia. Lisäksi Heinävaara suomensi 1940-luvulla Eyvind Johnsonin ja Hans Herginin teoksia sekä Alfred Östen kirjoittaman Franklin Rooseveltin elämäkerran. Hän kuului myös Suomen Aikakauslehdentoimittajain Liiton perustajiin vuonna 1939. Eino Heinivaara kuoli 59-vuotiaana vuonna 1954. Ben Daglish
Ben "Benn" Daglish (31. heinäkuuta 1966 Lontoo – 1. lokakuuta 2018) oli brittiläinen muusikko, säveltäjä ja tietokoneohjelmoija. Hänet tunnetaan parhaiten työstään pelimusiikin parissa 1980-luvulla Commodore 64, ZX Spectrum ja Amstrad CPC -alustojen peleihin. Sittemmin hän kirjoitti näytelmämusiikkia ja soitti muun muassa joissakin rock- ja folk-tyylisissä yhtyeissä. Anglo-Nordic
Hemo Bensky kuoli vuonna 1953 liikematkalla vain 42-vuotiaana. Yhdysvalloissa asunut veli Dave Bensky palasi Suomeen ja otti Anglo-Nordicin johtaakseen seuraaviksi 35 vuodeksi. Hänen siirryttyään hallituksen puheenjohtajaksi toimitusjohtajaksi tuli 1988 hänen poikansa Leo-Dan Bensky. Yrityksessä ovat mukana myös Daven muut pojat Hemo ja Kenneth. Dave Bensky kuoli vuonna 2010, samana vuonna jolloin Anglo-Nordic täytti 75 vuotta. Benny Goodman
Benjamin David (Benny) Goodman (30. toukokuuta 1909 Chicago – 13. kesäkuuta 1986 New York) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko, klarinetisti ja big band -orkesterinjohtaja. Hän syntyi köyhään puolanjuutalaiseen perheeseen. Ollessaan 14-vuotias hän lopetti koulunkäynnin ryhtyäkseen muusikoksi. Hänen varhaisia esikuviaan olivat New Orleans -taustaiset jazzklarinetistit kuten Johnny Dodds, Leon Roppolo ja Jimmy Noone. Goodman teki ensimmäiset levytyksensä vuonna 1926 The Ben Pollack Orchestran jäsenenä. Orkesteri oli tuolloin yksi Chicagon nimekkäimmistä kokoonpanoista. Vuonna 1928 julkaistiin ensimmäiset omalla nimellä tehdyt levytykset. Goodman muutti New Yorkiin 1930-luvun vaihteessa ja saavutti siellä mainetta varmana ja luotettavana sessiomuusikkona. Dino Grandi
Dino Grandi (4. kesäkuuta 1895 Mordano – 21. toukokuuta 1988 Bologna) oli italialainen kreivi ja fasistipoliitikko, joka toimi useissa ministerinviroissa fasistien vallan aikana. Hänellä oli ratkaiseva rooli diktaattori Benito Mussolinin syrjäyttämisessä vuonna 1943. Benno Kuipers
Benno Gerrit Valentijn Kuipers (s. 6. maaliskuuta 1974, Ede, Gelderland), on entinen alankomaalainen uimari, joka osallistui urallaan kaksiin olympialaisiin, vuonna 1996 Atlantassa ja 2000 Sydneyssä. Hänen parhaaksi henkilökohtaiseksi sijoituksekseensa jäi 19. sija 100 metrin rintauinnissa Kesäolympialaisissa 1996. Aleksandr Benois
Aleksandr Benois (, "Aleksandr Nikolajevitš Benua", myös Alexandre Benois; 3. toukokuuta 1870 Pietari – 9. helmikuuta 1960 Pariisi) oli venäläinen taiteilija, yksi Mir Iskusstva -liikkeen johtohahmoista. Hän maalasi tauluja mutta toimi myös taidekriitikkona ja vaikutti suuresti modernin baletin näyttämöllepanoon yhdessä ystävänsä Sergei Djagilevin kanssa Kansallisrunoilija
Kansallisrunoilija on runoilija, jonka runot ovat nostattaneet ihanteellisuutta ja intoa sekä henkilökohtaisella että kansallisella tasolla. Norjan kansallisrunoilijana voidaan pitää Bjørnstjerne Bjørnsoniä, Skotlannin Robert Burnsiä, Unkarin Sándor Petőfia ja Venäjän kansallisrunoilijana Aleksandr Puškinia. Suomen kansallisrunoilijana pidetään yleisesti Johan Ludvig Runebergiä. Toisinaan myös Eino Leino on nostettu tähän asemaan. Bernie Piltch
Piltch soitti bebopia ja kuului muiden muassa Bobby Gimbyn, Benny Louisin, Bert Niosin ja Art Hallmanin johtamiin yhtyeisiin. Hän teki yhteistyötä myös Rob McConnellin, Norman Symondsin, Ron Collierin, Paul Hoffertin, Guido Basson, Johnny Burtin ja Jerry Tothin kanssa. Piltch soitti saksofonia lisäksi Toronton sinfoniaorkesterin kanssa muun muassa Symondsin teoksen "The Nameless Hour" esityksessä vuonna 1970. Hän myös kantaesitti orkesterin kanssa Harry Freedmanin sävellyksen "Scenario". John Wyren "Bernie" bassoklarinetille, kuorolle ja lyömäsoittimille on omistettu Piltchille, joka kantaesitti sen 13. marraskuuta 1976. Benno Ohnesorg
Ohnesorg oli aukiolla muutamien muiden mielenosoittajien kanssa ja piti kädessään banneria, jossa vaadittiin autonomiaa Teheranin yliopistolle. Mielenosoituksen kuluessa poliisi Karl-Heinz Kurrasin ampuma laukaus tappoi Ohnesorgin. Ben Shahn
Ben Shahn (12. syyskuuta 1898 Kaunas, Liettua (Venäjän keisarikunta) – 14. maaliskuuta 1969 New York) oli yhdysvaltalainen kuvataiteilija, joka maalasi valokuvamaisen yksityiskohtaisesti ja kuvasi köyhien elämää sosiaalinen realismin näkökulmasta. Vilho Nenonen
Petäjä opetti menetelmää oppilailleen ja tarkistutti sen toimivuuden kovapanosammunnoissa. Hänen esimiehensä, Maaselän Ryhmän tykistökomentaja eversti Eino Honko kävi huhtikuun lopulla Päämajassa esittelemässä menetelmää tykistön tarkastajalle kenraali Nenoselle. Tämä kutsui Petäjän itsensä Päämajaan esittelemään keksintöään. Kenraali Nenonen määräsi tykistökäskyllään nro 11, 12. heinäkuuta 1943 korjausmuuntimen otettavaksi käyttöön. 
Samalla keksintö ja sen oikea keksijä julistettiin salaisiksi sodan loppuun saakka. Suomalaiset salasivat korjausmuuntimen myös saksalaisilta kanssasotijoiltaan. Keksintö ei enää ollut salainen Nenosen käskystä 25. huhtikuuta 1945 jälkeen. Eino Railo
Kustaa (Gustaf) Eino Railo (sukunimi vuoteen 1903 Nyman; 23. tammikuuta 1884 Taivalkoski – 2. joulukuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, kirjallisuudentutkija, kirjallisuusarvostelija ja kustantaja. Railo julkaisi kirjoituksiaan ainakin nimimerkeillä "Osmo Iisalo", "Sissi" ja "Argus". Eino Leino
Sisällissodan tapahtumia Leino kuvasi myös romaanissa "Punainen sankari" (1919) ja eeppisessä runoelmassa "Vanha pappi" (1921). "Punaisessa sankarissa" päähenkilö, sosialisteihin lukeutuva tuomari, surmaa itsekunnioituksen säilyttääkseen raakalaismaisen punapäällikön, mutta joutuu maksamaan siitä hengellään punaisten teloituskomppanian edessä. "Vanhassa papissa" Leino maalaa lavean kuvan hämäläisestä pappilayhteisöstä, joka joutuu punaisten ”kadun rääsyläisten” ja ”esikaupunkien eläinkansan” piinaamaksi. Valkoisten sankariensa ”itseuhria” hän kuvasi runoelmassaan runebergiläiseen tyyliin voimakkaasti ihannoiden. Myös runokokoelma ”Vapauden kirja” (1918), johon Leino kokosi poliittis-valtiollisia runojaan kahdelta vuosikymmeneltä, heijasteli sisällissodan synnyttämiä ristiriitaisia tuntemuksia. Aikalaiskriitikko Huugo Jalkaselle se oli kuin ”noitarumpu”, josta tulevat sukupolvet saavat välittömän kuvan esi-isiensä kohtaloista ja heidän järkyttävistä kokemuksistaan. Eino Leino
Vuonna 1915 Leino oli mukana perustamassa "Sunnuntai"-nimistä uutta kirjallista viikkolehteä. Leinon päätoimittaman lehden taustavoiman muodosti joukko pääkaupungin älykköjä, pasifisteja ja teosofeja. Suhteillaan Leino sai sen avustajaksi monia tunnettuja kirjailijoita ja tutkijoita. Lehdessä hän pakinoi maailman menosta ”Kanttori Sepeteus” -nimimerkillä ja kirjoitti laajoja pääkirjoituksia ajan valtiollisesta tilanteesta. Niissä hän yritti ylläpitää luottamusta ihmisyyteen maailmansodan melskeiden keskellä. Berliinin kongressi
Berliinin kongressi 13. kesäkuuta – 13. heinäkuuta 1878 oli Euroopan suurvaltojen huippukokous, joka päätti Balkanin kansojen ja valtioiden kohtalosta Venäjän keisarikunnan ja Osmanien valtakunnan välisen sodan (1877–1878) jälkeen. Kongressia johti Saksan keisarikunnan kansleri Otto von Bismarck ja myös Britannian pääministerillä Benjamin Disraelilla oli siellä keskeinen rooli. Eino Leino
Leinon elämästä kertoo Jaakko Pakkasvirran ohjaama elokuva "Runoilija ja muusa" (1978), joka valmistui runoilijan syntymän satavuotisjuhlavuonna. Alkutekstien mukaan ”elokuvan kaikki kohtaukset ovat fiktiivisiä, vaikkakin tositapahtumien innoittamia”. Eino Leinoa elokuvassa esitti Esko Salminen. "Runoilija ja muusa" keskittyy kuvaamaan Leinon suhdetta ensimmäiseen vaimoonsa Freya Schoultziin (Katja Salminen) ja samanaikaiseen rakastajaansa L. Onervaan (Elina Salo). Samalla elokuva kuvaa suomalaisten kulttuuripiirien kansallishenkistä liikehdintää Suomen itsenäisyyden kynnyksellä, ja siinä esiintyy lukuisia Suomen taiteen suurmiehiä, kuten Akseli Gallen-Kallela ja Jean Sibelius. Benno Ohnesorg
Ohnesorgen surma toimi merkittävänä tekijänä vasemmistolaisen opiskelijaliikkeen radikalisoitumisessa, ja Ohnesorg nousi erilaisten radikaalien liikkeiden marttyyrihahmoksi. Hänen arkkuaan oli saattamassa Berliinissä yli 10 000 ihmistä. Liikkeet katsoivat, että surma todistaa valtiojärjestelmän syyllistyvän väkivaltaan kansalaisiaan kohtaan. Heilsbergin taistelu
Danzigin piiritys päättyi 24. toukokuuta (J: 12. toukokuuta) 1807 Preussin kuningaskunnan kenraalin von Kalckreuthin antautuessa Ranskan marsalkka Francois Lefebvrelle. Gdańskin tultua varmistetuksi Napoleonilla oli mahdollisuus siirää armeijansa itään Benningsenin johtamaa Venäjän keisarikunnan armeijaa vastaan. Benningsenin onnistui kuitenkin iskeä ensin päätarkoituksenaan tuhota Ranskan marsalkka Michel Neyn VI armeijakunta Guttstadt-Deppenin taistelussa. Venäläiset epäonnistuivat Neyn armeijakunnan tuhoamisessa ja Napoleon aloitti vastahyökkäyksen. Benningsen pelkäsi joukkojensa katkaisemista ja päätti vetäytyä vahvasti linnoitettuun Heilsbergiin. August Wesley
Aarne Orjatsalon ja Hannes Sulan ohella Wesley oli yksi Verneri Lehtimäen näkyvimmistä vastustajista legioonassa. Lokakuussa 1927 ilmestyneessä amerikansuomalaisen "Eteenpäin"-lehden jutussa Muurmannin legioonan komppanianpäälliköihin lukeutunut Akseli Kauppinen syytti ”Wesleyn sakkia” jopa esikuntaa vastaan tehdystä pommiattentaatin yrityksestä. Sen yhteydessä ilmeisesti sai surmansa legioonaan soluttautunut tamperelainen Skutnabb-niminen suojeluskuntalainen. Saksan antautumisen jälkeen syntyneen Neuvosto-Venäjän ja liittoutuneiden välirikon johdosta myös Muurmannin legioonan status muuttui. Wesley, Oskari Tokoi ja Primus-Nyman asettuivat avoimesti liittoutuneiden puolelle, kun taas Lehtimäki kannatti edelleen Venäjän bolševikkihallitusta. He kehottivat suomalaisia hylkäämään kommunismin ja alkamaan rakentamaan heidän kanssaan demokraattista ja sosialistista kansanvaltaa. Tämän jälkeen SKP julisti kolmikon pettureiksi ja lainsuojattomiksi, mikä käytännössä tarkoitti kuolemantuomiota. Alfredo Stroessner
Stroessner tunnetaan maailmalla siitä että hän antoi monille entisille natsijohtajille turvapaikan. Maahan tuli jopa 200 000 saksalaista toisen maailmansodan jälkeen. Kuuluisin natsijohtaja, joka oli huhun mukaan Stroessnerin suojeluksessa oli pahamaineinen Josef Mengele. Mengelelle annettu turvapaikka sai aikaan suurta arvostelua Stroessneria kohtaan. Bono
Paul David Hewson, taiteilijanimeltään Bono (s. 10. toukokuuta 1960 Dublin, Irlanti) on irlantilainen muusikko ja lauluntekijä, joka tunnetaan parhaiten rock-yhtye U2:n laulajana ja keulahahmona. Bono sanoittaa suuren osan U2:n kappaleista, ja hänen sanoituksissaan esiintyviä yleisiä teemoja ovat muun muassa uskonto, henkilökohtaiset elämänkokemukset sekä yhteiskunnalliset ja poliittiset sisällöt. Erityisesti U2:n uran varhaisessa tuotannossa hänen sanoituksensa olivat suuressa roolissa vaikuttamassa yhtyeen musiikin kapinoivaan ja hengelliseen tyyliin. Jussi Leino
Jatkosodan aikana Leino oli mukana Teo Snellmanin perustaman Suomen Kansallissosialistisen Työväenpuolueen ja Yrjö Raikkaan johtaman "Suomen Kansallsisosialistit ry":n toiminnassa ja hän julkaisi myös kansallissosialismia käsitelleitä kirjoja. Leino joutui syksyllä 1944 valtiollisen poliisin pidättämäksi yhdessä monien muiden suomalaisten kansallissosialistien johtohenkilöiden kanssa. Ivanoe Bonomi
Benito Mussolinin noustua valtaan Bonomi vetäytyi politiikasta. Hän liittyi vuonna 1940 antifasistiseen liikkeeseen ja kohosi 1942 sen johtajaksi Italiassa. Heinäkuussa 1943 tapahtuneen Mussolinin syrjäyttämisen jälkeen Bonomi johti antifasististen ryhmien kansallista komiteaa ja liittoutuneiden vallattua Rooman kesäkuussa 1944 Kansallisen vapautuksen komitea nimesi hänet uudeksi pääministeriksi. Jouduttuaan erimielisyyksiin mainitun komitean kanssa Bonomi jätti eronpyyntönsä 26. marraskuuta samana vuonna, mutta brittien väliintulon seurauksena hänen eronsa peruttiin. Bonomin toinen hallitus loi pohjan Italian talouden ja hallinnon uudelleenrakentamiselle sodan jälkeen. Bonomi jätti pääministerin tehtävät 12. kesäkuuta 1945. Hänet valittiin perustuslakia säätävän kansalliskokouksen rauhansopimuskomitean puheenjohtajaksi, missä ominaisuudessa hän edusti Italiaa Euroopan ulkoministereiden tapaamisessa Pariisissa 1946. Vuodesta 1948 Bonomi oli Italian senaatin puhemiehenä. Viimeisinä vuosinaan hän kuului demokraattiseen sosialistipuolueeseen (PSDI). Otto Telschow
Otto Telschow (27. helmikuuta 1876 - 31. toukokuuta 1945), oli saksalainen viranomainen Wittenbergistä. Hänestä tuli poliisipäällikkö Hampuriin. Hän liittyi natsipuolueeseen 1925 ja oli paikallisen natsisanomalehden Niedersachsen-Stürmerin perustaja. Lokakuussa 1928 hänet nimitettiin Gauleiteriksi (aluejohtaja) Itä-Hannoverin alueelle. Hän pysyi virassaan II maailmansodan loppuun. 1930 hänet valittiin Reichstagiin Itä-Hannoverin alueelta ja hän pysyi virassa vuoteen 1945. Hän joutui brittisotavankeuteen Lüneburgissa ja teki itsemurhan vankilassa avaamalla rannevaltimonsa. Otto Bonsdorff
Otto Emil Avenir Bonsdorff (7. heinäkuuta 1892 Tampere – 16. maaliskuuta 1987 Helsinki) oli jääkärikenraalimajuri. Hänen vanhempansa olivat insinööri Karl Oswald Bonsdorff ja Amalia Charlotta Alroè. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Libausta kotoisin olevan opettaja Olga Erna Maria Alroèn kanssa. Vihtori Kosonen
Vuosina 1915–1918 Kosonen toimi kirjailija Eino Leinon perustaman "Sunnuntai"-nimisen kulttuurilehden taloudenhoitajana. Muita lehden taustavaikuttajia olivat sen toimitussihteerinä työskennellyt L. Onerva sekä teosofina tunnettu liikemies Fredrik Heliö. "Sunnuntain" toimitus sijoitettiin Helsinkiin muuttaneen Kososen luokse Isolle Roobertinkadulle, jonne myös Leino myöhemmin asettui. Vuosina 1918–1919 Kosonen julkaisi "Työn Valta" -nimistä sanomalehteä, joka vastusti sosialidemokraattisen puolueen radikalisoitumista ja aseellista vallankumousta. Se jatkoi ilmestymistään vuoteen 1919 saakka, mutta oli sisällissodan ajan punaisten lakkauttama. Historioitsija Eino I. Parmanen haastatteli Kososta 1930-luvulla kerätessään tietoja "Taistelujen kirjaansa". Punainen armeijakunta
Opiskelijamielenosoitukset olivat tässä vaiheessa lähes jokaviikkoisia tapahtumia, mutta tämä oli poikkeuksellinen. Aluksi mielenosoitus sujui varsin rauhallisesti – mielenosoittajat heittelivät muutamia maalilla täytettyjä ilmapalloja, mutta mitään vakavampaa ei sattunut. Yhtäkkiä poliisit alkoivat hajottaa väkijoukkoa pampuin ja mellakkavarustein. Tilanne muuttui mellakaksi ja tuoksinassa poliisi nimeltään Karl-Heinz Kurras ampui saksalaisen opiskelijan ja pasifistin Benno Ohnesorgin kuoliaaksi tätä kiinni ottaessaan. Ei tiedetä, laukesiko poliisin ase vahingossa vai ampuiko hän tahallaan päähän mielenosoitusta uteliaisuudesta seuraamaan tullutta Ohnesorgia. Joka tapauksessa opiskelijaliike oli saanut ensimmäisen marttyyrinsa. Seuraavana päivänä hallitus julisti mielenosoittamisen pannaan. Keväällä 2009 tuli julkisuuteen tieto, että Kurras oli Saksan demokraattisen tasavallan tiedustelupalvelun Stasin agentti. Benno Ohnesorg
Surmaa seuranneessa oikeudenkäynnissä toimi asianajajana myöhemmistä RAF-yhteyksistään tunnettu Horst Mahler. Surmaluodin ampunut poliisi vapautettiin syytteistä pian tapahtuman jälkeen ja vielä uudestaan vuonna 1970. Kurrasin aiheutti suurta vastarintaa erityisesti opiskelijoiden keskuudessa. Kurras jatkoi uraansa poliisina eläköitymiseensä saakka. Vuonna 2009 kävi ilmi, että Kurras oli vuodesta 1954 toiminut DDR:n turvallisuuspalvelu Stasin vakoojana. Stasin tarkoitus oli lietsoa väkivaltaa Länsi-Saksassa. Otto von Bismarck
Ruhtinas Otto Eduard Leopold von Bismarck (1. huhtikuuta 1815 Schönhausen – 30. heinäkuuta 1898 Friedrichsruh, Hampuri) yhdisti Preussin pääministerinä (1862–1890) ja Pohjois-Saksan liittokanslerina (1867–1871) Saksan ja toimi sen ensimmäisenä kanslerina 1871–1890. Otto von Bismarck
Tapaamisen ja sen yhteydessä käydyn keskustelun tuloksena kuningas Vilhelm I nimitti Bismarckin Preussin pääministeriksi ("Ministerpräsident") ja ulkoministeriksi vuonna 1862. Heti pääministerikauden aluksi käynnistyi poliittinen taistelu armeijan uudistamiseen käytettävistä rahoista. Bismarck halveksi syvästi maapäiville valittuja vastustajiaan. Hän kirjoitti ystävälleen että he ovat ""... harvinaisen lapsellisia ja kiihtyneitä poliitikkoja..."". Lopulta hän esitti uhkauksensa, että jos määrärahaa ei hyväksytä hän hallitsee ilman perustuslaillisesti hyväksyttyä budjettia. Kovalla politiikallaan hän saavutti junkkeriluokan kannatuksen, mutta virkamiehistö, yliopiston opettajat, lääkärit ja juristit olivat hänen vastustajiaan. Kuuluisimpia ja äänekkäimpiä vastustajia oli Theodor Mommsen, historian professori ja myöhempi Nobelin palkinnon saaja. Benny Benassi
Marco Benassi (s. 13. heinäkuuta 1967), taiteilijanimeltään Benny Benassi, on italialainen DJ ja house- ja electrohouse -artisti ja tuottaja. Hän asuu Reggio nell'Emiliassa, Italian Emilia-Romagnan seudulla. Hän on parhaiten tunnettu hänen vuoden 2002 kesän megahitistä nimeltään "Satisfaction". Benny Benassi on rankattu 13. parhaimmaksi DJ:ksi maailmassa, TheDJList:n web- sivustolla ja 32. tunnetuimpana DJ:nä DJ Magazinen virallisessa äänestyksessä. Teo Snellman
Teo Kaarlo Snellman (28. huhtikuuta 1894 Tampere – 14. lokakuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen lähetystöneuvos, kääntäjä, kasvissyönnin edistäjä ja poliitikko. Vuosina 1940–1944 Snellman johti Suomen Kansallissosialistista Työjärjestöä. Snellman oli J. V. Snellmanin pojanpoika. Teo pitikin isoisäänsä Johan Vilhelmiä sekä Eino Leinoa, Väinämöistä ja Mikael Agricolaa Suomen ensimmäisinä kansallissosialisteina. Vernon Wells
Vernon Wells (s. 31. joulukuuta 1945) on australialainen näyttelijä. Hänet muistetaan parhaiten näyttelijä Arnold Schwarzeneggerin tähdittämässä Commando-elokuvassa vastustajahahmo Bennettinä. Muita rooleja muun muassa elokuvassa Mad Max 2 ja televisiosarjoissa Ritari Ässä ja Ihmemies MacGyver. Fenomenologia
Uudet ajatuksensa Husserl julkaisi teoksessa "Ideen" vuonna 1913. Transsendentaaleihin fenomenologeihin kuuluvat muun muassa Oskar Becker, Aron Gurwitsch ja Alfred Schütz. Theodor Adorno kritisoi Husserlin fenomenologisen tietoteorian käsitettä metakritiikissään "Zur Metakritik der Erkenntnistheorie. Studien über Husserl und die phänomenologischen Antinomien" (1956). Adam Muraszko
Behemoth Brian Eno
Brian Eno on julkaissut paljon musiikkia myös muiden artistien kanssa. Vuonna 1981 hän teki Talking Headsin David Byrnen kanssa albumin "My Life in the Bush of Ghosts". Hän oli mukana myös David Bowien kokeellisilla 1970-luvun lopun niin sanotun Berliini-trilogian levyillä "Low", ""Heroes"" ja "Lodger" sekä vuonna 1995 albumilla "1.Outside". Vuonna 1995 ilmestyi myös "salanimellä" The Passengers U2-yhtyeen kanssa yhteistyössä tehty "Original Soundtracks No. 1", jolla esiintyivät muun muassa Howie B. ja Luciano Pavarotti. Ben Woolf
Ben E. Woolf (15. syyskuuta 1980 Fort Collins, Colorado – 23. helmikuuta 2015 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä, joka tunnettiin parhaiten Meepin roolista "American Horror Story" -sarjassa. Lisäksi hän esiintyi esimerkiksi elokuvissa "Insidious" ja "Dead Kansas". Nicéphore Soglo
Soglo opiskeli kirjallisuutta, lakia ja taloustieteitä Pariisin yliopistossa. Tämän jälkeen hän palasi Beniniin, mutta siirtyi ulkomaille Mathieu Kérékoun noustua valtaan sotilasvallankaappauksen avulla vuonna 1972. Tänä aikana Soglo toimi muun muassa Kansainvälisen valuuttarahaston ja Maailmanpankin hyväksi. Vuonna 1990 hän nousi Beninin väliaikaiseksi pääministeriksi. Eino Yliruusi
Vuoden 1929 toukokuun 12 päivänä, Snellmaninpäivänä, perustettiin Suomen pienviljelijäin puolue, jonka puheenjohtajaksi valittiin Eino Yliruusi. Talvisodan aikana Yliruusi asettui vastustamaan sotaa mm. julkaisemalla pamfletin "Sodanvaara ja Suomen puolueettomuus". Tästä saivat maalaisliiton napamiehet, joukossa mm. Urho Kekkonen, aiheen Pienviljeliäin puolueen lehtien lakkautamiseen. Hans Bender
Hans Bender (5. helmikuuta 1907, Freiburg (Breisgau) — 7. toukokuuta 1991, Freiburg (Breisgau)) oli Freiburgin yliopiston parapsykologian professori. Bender perusti myös psykologian ja psykohygienian raja-alueiden laitoksen Freiburgissa vuonna 1950. Bender tutki useita poltergeist-tapauksia, joista ns. Rosenheimin poltergeist oli tunnetuin. Ben Kweller
Albumit Ben Kweller
Ep:t Otto Schily
Schily kiinnostui opiskeluaikoinaan politiikasta ja oli lähellä Saksan sosialistista opiskelijaliittoa ("Sozialistischer Deutscher Studentenbund"). Tuolloin hän ystävystyi Rudi Dutschken ja Horst Mahlerin kanssa. Samoin hän toimi asianajajana myös Benno Ohnesorg -oikeudenkäynnissä. Vuonna 1971 Schily toimi RAF:n lähipiirissä vaikuttaneen Mahlerin puolustusasianajajana ja 1975-1977 Gudrun Ensslinin puolustusasianajajana. Tuolloin Schily oli yksi merkittävimmistä henkilöistä, jotka epäilivät terroristien tehneen itsemurhan. Benno Elbs
Benno Elbs (s. 16. lokakuuta 1960 Bregenz) on itävaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Feldkirchin hiippakuntaan Bruno Wechner 16. toukokuuta 1986. Hänet nimitettiin Feldkirchin hallitsijaksi 16. marraskuuta 2011 ja piispaksi 8. toukokuuta 2013. Hänet konsekroi 30. kesäkuuta 2013 Alois Kothgasser, jota avustivat Christoph Schönborn, Peter Stephan Zurbriggen ja Elmar Fischer. Saksan historia
Kasvanut tyytymättömyys Wienin kongressin aloittamaan taantumuskehitykseen purkautui ulos sarjana vallankumouksia ”Euroopan hulluna vuonna” 1848. Toukokuussa 1848 liberaalien kokoama kansalliskokous kokoontui Frankfurtissa yhdistääkseen Saksan ja laatiakseen sille perustuslain. Preussin Fredrik Vilhelm IV:lle tarjottiin keisarin kruunua, mutta hän kieltäytyi. Kansalliskokous hajotettiin, kansannousut torjuttiin sotilaallisesti ja Saksan liitto perustettiin uudelleen 1850.
Ruhtinas Otto von Bismarck nimitettiin Preussin pääministeriksi vuonna 1862, vastoin häntä taantumuksellisena pitäneiden uudistusmielisten tahtoa. Preussin ja Tanskan riita Schleswigistä kärjistyi vuonna 1864. Schleswig ei, toisin kuin Holstein, ollut Saksan liiton jäsen ja tanskalaiset nationalistit halusivat sen liitettäväksi Tanskaan. Tämä johti toiseen Schleswigin sotaan, jossa preussilaiset itävaltalaisten tuella löivät Tanskan. Tanska joutui luovuttamaan sekä Schleswigin että Holsteinin Itävallalle ja Preussille. Herttuakuntien kaksoishallinto loi kuitenkin jännitteen Itävallan ja Preussin välille, joka lopulta johti Itävallan-Preussin sotaan (1866). Preussi voitti sodan ja sai siten selvän johtoaseman Saksan valtioiden joukossa. Dag Hammarskjöld
Belgian Kongo (nykyinen Kongon demokraattinen tasavalta) itsenäistyi 30. kesäkuuta 1960, ja maahan valittiin sosialistinen pääministeri Patrice Lumumba. 11. heinäkuuta maan itäinen osa Katanga, jossa on paljon luonnonrikkauksia, julistautui itsenäiseksi pääministeri Moise Tšomben johtamana. Eri puolilla maata syntyi kapinoita ja alueellisia itsenäistymisliikkeitä (Kongon kriisi). Hammarskjöld teki neljä matkaa Kongoon johtamaan Lumuban ja Tšomben välisiä neuvotteluja. Hänen ehdotuksensa rauhanturvajoukkojen lähettämisestä maahan kaatui Neuvostoliiton vastustukseen. Neuvostoliitto vaati Hammarskjöldin eroa ja halusi, että YK:n pääsihteereiksi valittaisiin kolmen miehen troikka, yksi sosialistisista maista, yksi kapitalistisista maista ja yksi juuri itsenäistyneistä kolmannen maailman maista, ja näillä olisi veto-oikeus. Hammarskjöld ei kuitenkaan eronnut. Hammarskjöld ei suostunut Lumumban ehdotukseen Katangan liittämisestä Kongoon, ja Lumumba pyysi apua Neuvostoliitosta. Eino Leino
Eino Leino kuului sanomalehti "Päivälehden" ympärille muodostuneeseen radikaaliliberalistiseen "Nuoren Suomen" kulttuuripiiriin. Kulttuuripoliittisiin väittelyihin hän osallistui aktiivisesti paitsi "Päivälehden" ja sen seuraajan "Helsingin Sanomien" palstoilla myös veljensä Kasimir Leinon kanssa julkaisemassaan "Nykyajassa", viikkolehti "Päivässä" sekä L. Onervan kanssa toimittamassaan "Sunnuntaissa". Bennie Benjamin
Claude A. ”Bennie” Benjamin (4. marraskuuta 1907 Christiansted – 2. toukokuuta 1989 New York) oli yhdysvaltalainen muusikko ja laulunkirjoittaja. Hän työskenteli enimmäkseen sanoittajana ja kirjoitti ensimmäisen menestyneen kappaleensa 1940-luvun alussa. Hän työskenteli 1940-luvulla yhteistyössä Sol Marcusin ja Eddie Seilerin kanssa, ja sanoitti vuodesta 1946 1950-luvun puoliväliin säveltäjä George David Weissin musiikkia. Benjaminin tunnettuja kappaleita ovat Frank Sinatran esittämä ”Oh! What It Seemed to Be”, Tennessee Ernie Fordin ja Kay Starrin ”I’ll Never Be Free”, Starrin ”Wheel of Fortune” sekä Nina Simonelle kirjoitettu ”Don’t Let Me Be Misunderstood”, jonka on nauhoittanut myös The Animals. Nestor Mahno
Mahnon onnistui luoda Etelä-Ukrainaan yli seitsemän miljoonan ihmisen asuinalueen kattanut anarkistinen talonpoikaisjärjestö eli niin sanottu Vapaa territorio, jossa sovellettiin anarkistisen kommunismin periaatteita. Mahnon päätös luoda anarkistinen yhteisö Ukrainaan johti kuitenkin siihen, että Puna-armeija kääntyi häntä vastaan. Bolševikit kieltäytyivät tekemästä yhteistyötä Mahnon anarkistijoukkojen kanssa ja lähettivät kaksi Tšekan agenttia yrittämään hänen murhaansa kesäkuussa 1920. Samana vuonna puna-armeijan komissaari Lev Trotski aloitti terrorin ja määräsi tuhansia Mahnoa tukevia talonpoikia teloitettavaksi. Mahno pakeni elokuussa 1921 ulkomaille. Hän pakeni ensin Romaniaan ja sitten Puolaan ennen kuin päätyi Ranskaan, jossa hän kuoli vuonna 1934. Uuno Turhapuro
Spede Show’n sketseissä Uuno Turhapurolla ja tämän vaimolla ei vielä ollut mitään vakiintunutta nimeä. Marjatta Raita sanoi syyksi, ettei kukaan muistanut mitkä nimet edellisellä kerralla oli valittu. Sarjan ensimmäisessä elokuvassa "Uuno Turhapuro" (v. 1973) Uunon koko nimeksi mainitaan Uuno Eero Turhapuro. Toisessa elokuvassa "Professori Uuno D. G. Turhapuro" (v. 1975) nimi on kuitenkin Uuno Daavid Goljat Turhapuro. Kolmannessa elokuvassa "Lottovoittaja UKK Turhapuro" (v. 1976) Uuno muuttaa nimensä virallisesti muotoon Uuno Kaavit Koljat Turhapuro saadakseen samat nimikirjaimet kuin presidentti Urho Kaleva Kekkosella. Turhapuro kutsuu itse itseään tittelillä johtaja Uuno Turhapuro, vaikka on tavallisesti joko lyhytaikaisissa hanttihommissa tai kokonaan työtön. Elokuvassa "Uunon huikeat poikamiesvuodet maaseudulla" (v. 1990) selviää, että Turhapuron isä kutsuu poikaansa "johtaja Uuno Turhapuroksi" jo ennen tämän syntymää, ja ensimmäisessä Uuno-elokuvassa Turhapuro kertoo Härski Hartikaiselle, että tämä on käynyt johtajakurssin kirjeopistossa. Uuno Turhapuron englanninkielinen nimi on Numbskull Emptybrook. Nimen Uuno esikuvana on toiminut Spede Pasasen lukioaikainen saksan opettaja Uuno Hiltunen. Hilmar Baunsgaard
Hilmar Baunsgaard (26. helmikuuta 1920 – 30. kesäkuuta 1989) oli tanskalainen poliitikko ja maansa pääministeri 1968–1971. Hän oli kauppaministerinä vuodet 1961–1964 Viggo Kampmannin ja Jens Otto Kragin hallituksissa. Benito Mussolini
Useat johtavat fasistit halusivat eroon Mussolinista. Fasistien suuri neuvosto piti 24. heinäkuuta 1943 Roomassa hätäkokouksen, jossa päätettiin armeijan ylipäällikkyyden siirtämisestä kuninkaalle, mikä merkitsisi samalla neuvoston epäluottamuslausetta Mussolinille. Dino Grandin aloite Mussolinille hyväksyttiin äänin 19–7. Seuraavana päivänä kuningas Viktor Emanuel III kutsui Mussolinin luokseen palatsiinsa ja erotti hänet pääministerin tehtävistä – Italian kuninkaalla oli valta erottaa pääministeri halutessaan. Mussolinin 21 vuotta kestänyt fasistinen valtakausi oli päättynyt. Wilhelm Bensow
Wilhelm Bensow (3. lokakuuta 1864 Tukholma – 10. lokakuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos ja "Ab Wilhelm Bensow Oy":n perustaja. Eino Leino
Uudessa viikkolehti "Päivässä", joka yhdisti suomen- ja ruotsinkielisiä aktivistipiirejä ja vasemmistoliberaaleja, ilmestyivät Leinon kuuluisat kirjoitukset "Aleksis Kivi ja Päivä" (10.10.1907), "Runebergin päivän vietosta sananen" (13.2.1908) ja "Hedelmättömyyden henki" (1.12.1908). Niissä hän yritti löytää syitä kansalliseen eripuraisuuteen ja esitti oman ”kulttuurisuomalaisuuden” julistuksensa. Runebergin ja Snellmanin varaan rakennetun ohjelmasuomalaisuuden tilalle hän asetti Aleksis Kiveen ja Elias Lönnrotiin pohjautuvan syvemmän virran. "Päivään" kirjoittamissaan artikkeleissa Leino arvosteli muun muassa koulujen ”pappilakasvatusta” ja pääkaupungin sivistyneistön ”väsynyttä pessimismiä”. Runebergin päivän juhlinnassa hän näki ”rummunpäristävää humpuukia” ja "yläluokan huvia". Hans Oster
Oster oli Adolf Hitlerin ja kansallissosialismin vastustaja. Hänellä oli syvät uskonnolliset periaatteet ja hän piti kansallissosialisteja antikristittyinä. Oster oli mukana natsihallintoa vastustavassa vastarintaliikkeessä jo ennen toisen maailmansodan alkua. Sodan sytyttyä Oster ei epäröinyt varoittaa hollantilaisia ja norjalaisia ystäviään saatuaan tietää Hitlerin suunnitelmista hyökätä kyseisiin maihin. Oster pyrki myös auttamaan vainottuja juutalaisia. Hänen aktiviteettinsa alkoivat kuitenkin herättää epäilystä natsien keskuudessa ja hänet erotettiin huhtikuussa 1943. Hitleriin suunnatun epäonnistuneen murhayrityksen jälkeen Oster pidätettiin ja lähetettiin Flossenbürgin keskitysleirille, jossa hänet teloitettiin pastori Dietrich Bonhoefferin ja entisen Abwehrin johtajan Wilhelm Canariksen kanssa. Väinö Tanner
Väinö Alfred Tanner (vuoteen 1895 Thomasson, 12. maaliskuuta 1881 Helsinki – 19. huhtikuuta 1966 Helsinki) oli merkittävimpiä suomalaisia poliitikkoja 1900-luvun ensimmäisellä puoliskolla. Hän oli Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen (SDP) puheenjohtaja 1918–1926 ja 1957–1963, Suomen pääministeri 1926–1927 ja ministeri useissa hallituksissa 1937–1944, muun muassa ulkoministeri talvisodan aikana. Tanner oli myös yksi pitkäaikaisimmista kansanedustajista, senaattori Tokoin senaatissa vuonna 1917 ja SDP:n presidenttiehdokas 1925, 1931 sekä 1937. Vuosina 1946–1948 hän oli vankilassa sotasyyllisyydestä tuomittuna, mutta palasi vielä vanhoilla päivillään politiikkaan. Poliittisen uransa ohella Tanner oli Osuusliike Elannon toimitusjohtaja 1915–1946. Ben Renvall
Koulunsa päätettyään Ben Renvall lähti sotaan ja osallistui Aunuksen retkeen 1919. Sen jälkeen hän aloitti työn höyrylaivan lämmittäjänä. Sittemmin Renvall opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1927–1932 ja aloitti terrakottaveistosten valun ja polton. Hän toimi samalla vuosina 1927–1934 kuvanveistäjä Wäinö Aaltosen apulaisena. Hän avusti Turun Hirvensalossa Tampereen Hämeensillan veistosten figuurissa "Eränkävijä", sitten NMKY:n talossa sijaitsevassa työhuoneessa "Veronkantajan" ja Aaltosen uudessa Kulosaaren ateljeessa "Kauppiaan" ja "Suomen neidon" tekoa. Hän on myös veistänyt Kulosaaren sankaripatsaan "Kuoleva Soturi" Helsingin Leposaaressa v. 1941. ENFJ
ENFJ on luonteentyyppi, joka on Myers-Briggs-tyyppi-indikaattorin asteikolla ekstrovertti, intuitiivinen, tunteva ja järjestelmällinen. ENFJ:tä kuvaillaan usein opettajaksi tai mielikuvitukselliseksi yhteensovittajaksi. Muita kuvailevia ammatteja ENFJ:lle ovat poliitikko, terapeutti, myyjä ja sosiaalityöntekijä.
Tunnettuja ENFJ:iä ovat Sean Connery, Ronald Reagan, Dennis Hopper, Gene Hackman, François Mitterrand, Abraham Maslow, Mihail Gorbatšov ja John Cusack. Dietrich Bonhoeffer
Dietrich Bonhoeffer (4. helmikuuta 1906, Breslau – 9. huhtikuuta 1945 Flossenbürgin keskitysleiri) oli saksalainen evankelis-luterilainen pappi ja teologi sekä natseja vastustavan Tunnustuskirkon perustajajäsen ja sekä vastarintataistelija. Japanin liberaalidemokraattinen puolue
Heisei kenkyūkai tarkoittaa Heisen tutkimusneuvostoa. Sitä on johtanut Yūji Tsushima vuodesta 2005. Aikaisemmin sitä johti Ryutaro Hashimoto. Heisei kenkyūkaita edelsi Noboru Takeshitan ryhmittymä. Ryhmän tosiasiallisena johtana pidetään ylähuoneen jäsentä, Mikio Aokia. Ryhmä kannattaa keynesiläistä politiikkaa ja on myönteinen Kiinalle. Japanin hammaslääkäreiden liiton antama avustus johti Ryutaro Hashimoton eroon ryhmän johdosta 2004. Ryhmällä on 48 paikkaa alahuoneessa ja 29 paikkaa ylähuoneessa.
Kinmirai seiji kenkyūkai tarkoittaa lähitulevaisuuden politiikan tutkimusta. Sitä on johtanut Taku Yamasaki. Ryhmällä on 24 paikkaa alahuoneessa ja 5 paikkaa ylähuoneessa. Muuten maltillisena ryhmällä on jyrkkä kanta Kiinan kansantasavaltaan ja Korean demokraattiseen kansantasavaltaan.