Mistä graniitti koostuu?
Graniitti
Graniitti on rakeinen syväkivilaji, joka kuuluu magmakiviin. Se koostuu kvartsista, kiilteestä, maasälvästä ja joskus myös sarvivälkkeestä, ja sen väri vaihtelee maasälvän mukaan tumman punaruskeasta vaaleanharmaaseen. Graniitti on ominaisuuksiltaan kovaa ja kestävää. Se on saanut nimensä latinan sanasta "granum" eli rae. Graniitti
Graniitti koostuu kvartsista, kiilteestä, maasälvästä ja joskus myös sarvivälkkeestä, jotka voidaan erottaa rakeina kiven pinnassa. Graniitin väri vaihtelee melko paljon maasälvän värin (joka vaihtelee punaisesta miltei valkoiseen) ja määrän mukaan tumman punaruskeasta vaaleanharmaaseen. Myös raekoko vaihtelee muutamasta sentistä alle milliin. Erikoisia graniittimuunnoksia ovat muun muuassa pallograniitit ja erityyppiset rapakivigraniitit, joita louhitaan koriste- ja rakennuskiveksi. Graniitin tiheys on koostumuksesta riippuen noin 2,55–2,75 g/cm.
Uraanin esiintyminen
Suomen kallioperä yhdessä Ruotsin pääosan kanssa kuuluu Fennoskandian kilpialueeseen, jossa hyvin vanhaa peruskalliota on paljastunut laajalta alueelta. Erittäin vanhoihin kiviin tyypillisesti kertyy edellä selitetyn magmakiviprosessin kautta keskimääräistä korkeampia uraanipitoisuuksia. Suomen yleisimpiä kivilajeja ovat graniitit, jotka peittävät pääosan kallioperän pinta-alasta (n. 52,5 %). Niiden uraanipitoisuus on tavallisesti 3–10 wppm, mikä on varsin suuri verrattuna maankuoren keskiarvoon (4 wppm). Graniitti
Graniittikiteiden joukossa tavataan toisinaan jalokivistä beryllejä ja topaaseja. Granodioriitti
http://www.geologia.fi/index.php/2011-12-21-12-30-30/2011-12-21-12-40-22/magmakivien-luokittelu Suonigneissi
Suonigneissi voidaan laskea kuuluvaksi myös migmatiitteihin eli seoskiviin. Migmatiitteja ovat kivet, joissa vanhempaan kiviainekseen on tunkeutunut nuorempaa kivisulaa. Suonigneississä graniittiset suonet vaihtelevat tummemman, gneissimäisen aineksen kanssa joko kerrosmaisesti tai vaihtelevissa suunnissa. Manganiitti
Manganiitti on mineraali, joka kuuluu mangaanimalmimineraaleihin. Se muodostaa tummia massoja, mutta on toisinaan kiteistä. Kemiallinen kaava on MnO(OH). Gruneriitti
Gruneriitti on amfiboliryhmään kuuluva mineraali, ja sen kemiallinen kaava on FeSiO(OH). Se on gruneriitti-cummingtoniitti-sarjan päätejäsen. Sen kiteet ovat säikeisiä, pylvään muotoisina tai ne muodostavat valtavia kasaumia. Kiteet ovat monokliinisiä prismakiteitä. Sen kiilto vaihtelee lasikiillosta helmiäiskiiltoon, ja se on väriltään vihreää, ruskeaa tai tummanharmaata. Sen kovuus on 5–6 ja ominaispaino 3.4–3.5. Gneissi
Gneissejä voidaan myös nimetä mineraalikoostumuksensa mukaan, esimerkiksi "kiillegneissi", joka sisältää hyvin runsaasti kiillettä. Kiillegneissin väri vaihtelee mustasta harmaaseen. Kiilteestä johtuen rakenne on usein liuskeinen. Magmakivistä syntyneistä gneisseistä käytetään myös nimitystä "ortogneissi", sedimenttikivistä syntyneitä kutsutaan nimellä "paragneissi". 
Seoskiviin eli migmatiitteihin kuuluvan "suonigneissin" tunnistaa kerrosmaisesti vuorottelevista vaaleista ja tummista raidoista. Hiili
Vapaana alkuaineena hiili voi esiintyä erilaisissa allotrooppisissa muodoissa. Sen eri muotoihin sisältyy yksi pehmeimmistä aineista (grafiitti) ja yksi kovimmista aineista (timantti). Timantin kiderakenne on kuutiollinen timanttirakenne, ja se on kovin luonnossa esiintyvä rakenne. Grafiitilla on levymäinen rakenne kuin päällekkäin asetetuilla kirjan lehdillä, mikä saa aikaan grafiitin pehmeyden. Niin sanottu amorfinen hiili, jota kivihiili ja puuhiili pääasiassa ovat, muodostuu oikeastaan hyvin pienistä grafiittikiteistä. Fullereenit ovat nanoluokan molekyylejä, yksinkertaisessa muodossaan 60 hiiliatomia muodostaa grafiittimaisen kerroksen taipuneena 3-ulotteiseksi jalkapallomaiseksi rakenteeksi. Lamppunoki koostuu pienistä grafiittimaisista osista. ’Lasimainen hiili’ on isotrooppinen ja vahva kuin lasi. Toisin kuin normaalissa grafiitissa, kerrokset ovat rypistyneet kuin rypistynyt paperi. Hiilikuidut ovat samanlaisia kuin lasimainen hiili. Erikoiskäsittelyllä on mahdollista järjestää hiilitasot kuidun suuntaan, jolloin tuloksena on terästä kestävämpi rakenne. Biotiitti
Biotiitti (K(Mg,Fe)AlSiO(OH,F)) eli "tumma kiille" on silikaattimineraali, joka muistuttaa ominaisuuksiltaan muskoviittia (vaaleaa kiillettä). Se on väriltään mustaa tai tummanruskeaa ja läpinäkymätöntä, mutta lohkeaa hyvin helposti ohuiksi vaaleanruskeiksi ja läpikuultaviksi liuskoiksi. Se on hyvin yleinen kivimineraali mm. graniitissa, gneississä ja kiilleliuskeissa. Rapautuessaan se muuttuu pronssinruskeaksi, joka usein näyttää kullanväriseltä tai metalliselta. Graniitti
Graniittia käytetään paljon rakennuskivenä. Se on yksi Suomen kallioperän yleisimpiä kivilajeja ja yksi koko maailman yleisimmistä syväkivilajeista. Kun Suomen maakunnille valittiin omat maakuntakivet vuonna 1989, ehdokasasettelusta vastannut raati totesi, että graniitti on itseoikeutetusti koko Suomen kansalliskivi. Malakiitti
Malakiitti on tiivis, hienokiteinen mineraali ja esiintyy yleensä pyöreinä, munuaismaisina muodostumina: aggregaatteina (geol. termi: toisiinsa vain ulkonaisesti liittyvien osien kokonaisuus) (ks. kuvat). Malakiitti muodostaa harvoin silminnähtäviä kiteitä tai suuria yksivärisiä kappaleita; nämä ovatkin keräilijöiden keskuudessa haluttuja harvinaisuuksia. Akaatti
Akaatti on tuliperäinen kivilaji. Akaatin raitakuviot syntyvät rytmisen kiteytymisen myötä. Raidat syntyvät kun emäkivi kiteytyy samanaikaisesti ontelon kaasukuplien kanssa. Sen jälkeen laavan piihappoiset vesitipat ovat jäähtyneet kiven myötä, eli akaatti kasvaa seinämistä sisäänpäin. Rapautuminen aiheuttaa akaatin ulkokuorelle ja uloimpiin raitakerroksiin valkoisen kuoren. Jos akaattimanteli ei täyty kokonaan akaattimassalla, onteloon voi syntyä esimerkiksi vuorikiteitä, ametistia, savukvartsia tai kalsiittia. Kiteiden vuoraamaa onteloa kutsutaan geodiksi. Tampere
Tampereen kallioperä muodostuu kiilleliuskeesta ja migmatiitista. Tampereen rakennuskiviesiintymät ovat monipuoliset: perinteisen graniitin lisäksi löytyy runsaasti muun muassa kvartsidioriittia, tonaliittia, kiilleliusketta ja kiillegneissiä. Mineraali
Biomineraalit ovat elävän olennon synnyttämiä mineraaleja. Tällaisia ovat esim. helmien aragoniitti, simpukan kalsiitti ja hampaan kiille, joka on 95 % apatiittia. Fossiilit ovat eloperäisiä jäänteitä menneiltä ajoilta, jotka ovat säilyneet juuri biomineraalien ansiosta. Biomineraaleilla on samat tunnetut fysikaaliset ja kemialliset ominaisuudet kuin mineraaleillakin, mutta ne eivät ole syntyneet geologisissa prosesseissa. Kaikki tunnetut biomineraalit kuitenkin tunnetaan myös litosfääristä. Alajärvi
Alajärven kallioperä on kivilajikoostumukseltaan varsin kirjava. Tärkeimmät kivilajit ovat graniitti, kiillegneissiä, amfiboliittia, uraliittiporfyriittia, pegmatiittigraniitti, kvartsi- ja granodioriittia ja palgioklaasigneissi. Vimpelin vastaisella rajalla on lähes kymmenen kilometriä pitkä kalkkikivivyöhyke. Esiintymä on pääosin väriltään harmaata dolomiittikalkkia, joka soveltuu erinomaisesti maatalouskalkiksi. Kallioperä pistää kuitenkin vain harvoin esiin maalajien alta. Kiillegneissi
Kiillegneissi on eräs yleinen gneissin tyyppi. Gneissien mineraalikoostumus ratkaisee, mitä lisämääreitä gneissin nimeen tulee. Kiillegneissi on rakenteeltaan hiukan liuskeinen gneissi. Sen tummista mineraaleista pääosa on biotiittia eli tummaa kiillettä, jonka lisäksi mukana on maasälpää, kvartsia ja muskoviittia. Näiden mineraalien suhteet voivat vaihdella paljonkin. Kiillegneissin väri vaihtelee mineraalikoostumuksen mukaan harmaasta mustaan. Maan vaippa
Kuori-, vaippa- ja ydinkerrokset eroavat kemialliselta koostumukseltaan. Vaipassa arvellaan olevan mm. peridotiittia ja granaattia. Siirtymäkerroksessa (vaihettumiskerroksessa 410–660 km) ylemmästä vaipasta alempaan vaippaan kivimateriaalin koostumus muuttuu vähitellen. Helmiäinen
Helmiäinen muodostuu pienistä kuusikulmaisista aragoniittilevyistä, jotka ovat puolisen mikrometriä paksuja ja 10–20 µm leveitä. Niiden välissä on kerroksittain joustavaa orgaanista ainetta: kitiiniä, silkinkaltaisia proteiineja tai vastaavia aineita. Tämä orgaanisen ja epäorgaanisen aineen sekoiterakenne tekee helmiäisestä joustavaa ja kestävää. Aragoniittilevyjen paksuus on lähellä näkyvän valon aallonpituutta, ja se luo helmiäisen pintaan interferenssikuvioita. Muskoviitti
Muskoviitti (KAl(SiAl)O(OH, F)) eli vaalea kiille on yleinen mineraali. Sitä on esimerkiksi graniitissa, gneississä ja liuskeessa. Väriltään muskoviitti on yleensä väritön tai hopeanhohtoinen, mutta usein myös heikosti keltainen, ruskea, punainen tai vihreä. Nimensä se on saanut moskovalaisista kauppiaista eli muskoviiteista, jotka kauppasivat sitä Länsi-Eurooppaan. Plutoni (geologia)
Plutoni on geologiassa intrusiivinen magmakivimassa, joka kiteytyy maanalaisesta magmasta. Plutoneihin lukeutuvat mm. batoliitit, diapiirit ja stokit. Käytännössä plutoni viittaa selvästi erottuviin, halkaisijaltaan kilometrejä oleviin magmakivimassoihin. Plutoninen kivilaji eli syväkivi on syvällä maankuoressa magmasta kiteytynyt kivilaji. Yleisimmät plutoniset kivilajit ovat graniitti, granodioriitti, tonaliitti ja kvartsidioriitti. Pegmatiitti
Nykytiedon valossa pegmatiittien oletetaan syntyvän noin 6–8 km:n syvyydessä. Niiden synnystä on tutkijoiden piirissä kaksi koulukuntaa: ensimmäisen mukaan pegmatiitit ovat graniittien kiteytymisen loppuvaiheiden ns. jäännössulia, jotka ovat hyvin volatiilipitoisia eli joissa on paljon herkästi haihtuvia yhdisteitä (HO, HF, HCl, BO jne.). Tärkeimmät mineraalit (kvartsi ja maasälvät) kiteytyvät näistä sulista 800–600 °C lämpötiloissa, ja muut mineraalit kiteytyvät viimeisestä vesiliuoksesta kriittisen paineen ja lämpötilan alapuolella. Toisen koulukunnan mukaan pegmatiitit ovat syntyneet hyvin perusteellisen hydrotermisen muuttumisen välityksellä eivätkä olisi syntyisin magmasta. Graniitti
Muinaiset egyptiläiset käyttivät kalkkikiven ohella myös kiillotettua graniittia veistosten, sarkofagien ja hautakammioiden materiaalina. Tätä on pidetty ihmeellisenä, sillä graniitti on kovempaa kuin egyptiläisten käyttämät kuparityökalut. Moderneilla kokeilla on voitu osoittaa, että jos kuparityökalun alle laitettiin kvartsihiekkaa, niillä pystyi työstämään myös graniittia. Graniitin työstötaito unohtui, ja vasta 1830-luvulla skotlantilainen Alexander MacDonald kehitti moderneja menetelmiä tämän kovan kivilajin työstämiseen. MacDonald käytti vasta keksittyä höyrykonetta graniittiesineiden kiillottamiseen ja pyöreiden muotojen luomiseen. Hänen tuottamiaan kiiltäviä hautakiviä rahdattiin Aberdeenistä Lontooseen asti. Yksi MacDonaldin verstaan tunnetuimmista teoksista on kuningatar Viktorian ja prinssi Albertin yhdeksän tonnia painava sarkofagi Frogmore Housessa. Mineraali
Mineraalit ovat alkuaineista koostuvia kemiallisia yhdisteitä, jotka esiintyvät tavallisesti kiteisessä olomuodossa. Kivilajit puolestaan muodostuvat mineraaleista. Tavallisesti yhdessä kivilajissa on 3–5 erilaista mineraalia: esimerkiksi graniitissa on kvartsia, maasälpää ja kiillettä. Granaatti
Uvaroviitti on kalsiumkromisilikaatti, jonka kaava on CaCr(SiO). Se on melko harvinainen, ja sitä tavataan muun muassa Venäjän Uralvuorilla sekä Suomen Outokummussa, jossa on yksi tunnetuimmista esiintymistä. Sitä esiintyy pieninä tummanvihreinä kiteinä kromiitissa, peridotiitissa ja serpentiniitissä. Yli karaatin kokoiset jalokiviluokan yksilöt ovat jo harvinaisuuksia. Kupriitti
Kalkantiitti on yksi kupriitin esiintymismuodoista. Se koostuu hienoista hiusmaisista punaisista kiteistä. Se on suojattava pölyltä, sillä pölyä on vaikea poistaa vaurioittamatta kiteitä. Graniitti
Graniitti on kestävää ja helppohoitoista, ja sitä on käytetty sekä rakennusten ulkopinnoissa että sisätiloissa esimerkiksi keittiön ja kylpyhuoneen tasoina. Sitä on käytetty rakennusten kivijalkojen rakentamiseen ja sitä käytetään yleisesti katujen reunakivinä. Graniitista tehdään myös muuta katukiveystä, veistoksia ja hautakiviä. Magmakivi
Syväkivet eli plutoniset kivet kiteytyvät kivisulasta eli magmasta hitaasti syvällä maankuoressa (0,5–20 km). Hidas jäähtyminen saa mineraalikiteet kasvamaan isoiksi, jolloin ne voidaan yleensä havaita paljaalla silmällä. Tyypillisiä intrusiivimuodostumia ovat batoliitit, stokit, lakkoliitit, kerrosjuonet ja juonet. Graniitti on tunnettu syväkivi. Granaatti
Granaatti on ryhmä silikaattimineraaleja, joita yhdistää kemiallinen koostumus XAl(SiO) ja kuutiollinen kidejärjestelmä. Alumiinin tilalla voi olla myös rauta tai kromi. Granaattikiteet ovat tavallisesti rombidodekaedrin (12-tahokas) tai ikositetraedrin (24-tahokas) muotoisia. Granaatin kovuus on 6,5–7,5 Mohsin asteikolla ja sen läpinäkyvyys täysin läpinäkyvästä läpinäkymättömään. Granaattien väriasteikko on hyvin laaja: yleisimpiä värejä ovat punainen, keltainen, ruskea ja vihreä, mutta granaateissa esiintyy lähes kaikkia värejä sinistä lukuun ottamatta. On löydetty myös granaatteja, jotka näyttävät päivänvalossa sinisiltä ja keinovalossa violetinpunaisilta. Raahe
Alueen kallioperä on vaihteleva. Pitkässäkarissa ja läheisillä saarilla kallioperä on plagioklaasiporfyriittiä. Kaupungin ydinalueen tuntumassa kallioperä on graniittia. Lapaluodossa ja Antinkankaalla kiilleliuskeita ja fylliittejä. Eteläosissa on amfiboliittia. Saaristossa on tyrskyjen paljastamia silokallioita. Pattijoen rajalla on runsaasti suuria siirtolohkareita ja paljaita kallioita mm. Nahkakallio ja Jylhänkalliot. Pattijoen kohdilla kallioperä rannikolla on kiillegneissiä. Sisämaahan päin kivilaji vaihettuu graniittigneissiksi ja graniitiksi. Entisen Vihannin kunnan alueella on myös pieniä gabro- ja dioriittialueita. Lampinsaaressa on sinkkipitoinen malmio, jossa on myös kuparia, rikkiä ja lyijyä. Graniitti
Suomen graniiteista suuri osa on 1 800–1 900 miljoonaa vuotta vanhoja varsinkin maan pohjoisosissa. Etelässä ne ovat hieman myöhemmin jähmettyneitä. Rapakivigraniittien ikä on noin 1 650 miljoonaa vuotta. Kallisto (kuu)
Valtameren alla Kallistolla näyttää olevan salaperäinen sisus, joka ei ole täysin yhdenmukainen muttei myöskään vaihtele suuresti. Galileo-kiertolaisen keräämä havaintoaineisto viittaa siihen, että sisus koostuu kokoon puristuneesta kivestä ja jäästä kiven osuuden kasvaessa syvemmälle mentäessä, mikä johtuu osittaisesta ainesten järjestymisestä. Kallisto on Galilein kuista vähiten tihein, vain 1.86 g/cm³, ja se on 40 % jäätä ja 60 % kiveä. Titan ja Triton ovat luultavasti koostumukseltaan samankaltaisia. Verhoilukivi
Verhoilussa käytettävä luonnollinen kivi on tyypillisimmin graniittia, kvartsia, marmoria tai hiekkakiveä. Laadukkaita luonnollisen kiven esiintymiä löytyy ympäri maailman ja jokaisen maan kivivalikoimalla on tietyt sille ominaiset piirteet. Keinotekoisten eli komposiittikivien suurimmat valmistajat ovat Yhdysvalloissa, jonka markkinat ovat huomattavasti kehittyneemmät kuin eurooppalaiset. Euroopan suurimpia valmistajia ovat mm. hollantilainen Klimex ja kreikkalainen Mathios. Grill
Grill on hampaisiin kiinnitettävä ja irrotettava jalometallipäällinen. Grillit valmistetaan usein kullasta, platinasta tai hopeasta sekä koristellaan jalokivillä. Grillit ovat lähtöisin Yhdysvalloista, missä ne ovat erityisesti hip hop -artistien suosiossa, mutta nykyään niitä käyttävät myös muut. Suomessa tämä ilmiö on harvinainen. Tunnetuimpia grillien omistajia ovat muun muassa Nelly, Paul Wall, Kanye West, Chamillionaire, Lil Jon, Justin Bieber, Lil B sekä suomalaisen hip hop -yhtyeen Kapasiteettiyksikön Tasis. Assuan
Assuanin läheisyydessä sijaitsivat muinaisen Egyptin tärkeimmät kiven­louhimot, joista saatiin syeniitiksi kutsuttua graniitti­laatua. Siitä veistettiin suuret egyptiläiset patsaat ja obeliskit, ja sitä käytettiin rakennus­kivenä myös pyramidien rakentamiseen. Kiveä louhittiin Niilin molemmilta puolilta, ja suurimmasta kiven­louhimosta johti noin 6 kilometrin pituinen tie Syenen pohjoispuolella sijainneeseen Philaeen. Kalajoki
Kallioperä on kivilajikoostumukseltaan vaihtelevaa. Kunnan pohjois- ja keskiosassa on pääasiassa graniittia ja granodioriittia ja eteläosassa kiillegneissiä ja migmaattia. Lisäksi kunnan alueella esiintyy muun muassa gabroa ja gneissejä, Pöntiönjoen koillispuolella on myös grano- ja kvartsidioriittia. Kalajoen kallioperässä on myös pieniä määriä arvokkaita mineraaleja, kuten molybdeeniä. Siellä täällä kunnan alueella, varsinkin rannikolla, on louhikoita, kalliomaastoa ja kivikkorantaisia saaria. Kyaniitti
Kyaniittia tavataan kiilleliuskessa, gneisseissä ja kvartsiiteissa. Sitä esiintyy myös pegmatiiteissä ja kvartsijuonissa. Kyaniittia esiintyy melko yleisesti Itä- ja Pohjois-Suomen kvartsiiteissa, muun muassa Kolilla. Kyaniittia tuotetaan Intiassa ja Yhdysvalloissa. Magmakivi
Luokittelussa tarkastellaan esimerkiksi, sisältääkö kivi pääasiassa vaaleita eli "felsisiä" mineraaleja (kvartsi, maasälvät, muskoviitti ja foidit) vai tummia eli "mafisia" mineraaleja (biotiitti, sarvivälke, pyrokseeni ja oliviini). Felsisiä kiviä ovat esimerkiksi graniitti ja dioriitti, mafisia gabro ja basaltti, ultramafisia (mafisten mineraalien osuus yli 90 %) peridotiitti ja pyrokseniitti. Rauta
Rauta on neljänneksi yleisin alkuaine ja toiseksi yleisin metalli maankuoressa, jossa sitä on noin 5 prosenttia. Sitä esiintyy luonnossa jonkin verran vapaanakin, meteoriittirautana. Maankuoressa sitä on kuitenkin paljon enemmän erilaisina yhdisteinä. Tärkeitä mineraaleina esiintyviä rautayhdisteitä ovat rautaoksidit kuten magnetiitti (FeO) ja hematiitti (FeO) sekä rautasulfidi, rikkikiisu eli pyriitti (FeS). Myös rautasälpää eli sideriittiä, joka on rautakarbonaattia (FeCO), louhitaan rautamalmina. Luonnossa rautaa on runsaasti myös silikaattimineraaleina, jotka yleensä ovat väriltään tummia, mutta niillä ei ole merkitystä malmina. Juoni (geologia)
Juonten koostumus vaihtelee, ja niiden rakenne voi vaihdella diabaasisesta tai basalttisesta graniittiseen tai ryoliittiseen, mutta maailmanlaajuisesti basalttikoostumus on yleisin, joka ilmentää kuinka valtavat määrät maan vaipasta peräisin olevaa magmaa on noussut halkeilleen litosfäärin lävitse koko Maan historian ajan.Pegmatiittijuonet ovat erittäin karkeakiteisiä graniittikiviä, jotka usein yhdistetään myöhäisen vaiheen graniitti-intruusioihin ja metamorfiseen segregaatioon. Apliittijuonet ovat rakenteeltaan hienojyväisiä tai sokerisia graniitti-intruusioita. Granaatti
Grossulaaria kutsutaan myös nimillä Kalifornialainen rubiini ja Montanan rubiini. Mineraali
Silikaatit ovat maankuoren merkittävin mineraaliryhmä, sillä ne muodostavat yli 90 prosenttia maankuoren aineksesta ja kolmanneksen kaikista mineraaleista. Silikaateissa on enimmäkseen piitä ja happea, mutta ne sisältävät usein muitakin tavallisia maankuoren alkuaineita, kuten kalsiumia, rautaa ja alumiinia. Silikaatin perusrakenneosa on yhden piiatomin ja neljän happiatomin muodostama vahvasidoksinen tetraedri, minkä vuoksi silikaatit ovat usein varsin kovia. Tavallisimpia silikaatteja ovat muun muassa kvartsi, maasälpä, oliviini ja granaatti. Tetraedrien muodostamien rakenteiden perusteella silikaattiryhmä jakautuu edelleen jalo-, soro-, rengas-, ketju-, verkko- ja hohkasilikaatteihin. Rombidodekaedri
Jotkin mineraalit kuten granaatti kiteytyvät tavallisimmin rombidodekaedrin muotoisiksi kiteiksi. Timantitkin ovat joskus rombidodekaedrin muotoisia, joskin ne luonnossa tavallisimmin ovat oktaedreja. Rombidodekaedri esiintyy Tampereen maantiede
Tampereen kallioperä muodostuu kiilleliuskeesta ja migmatiitista. Maakuntakivi taas on maailmalla harvinainen, mutta Pirkanmaalla yleisesti esiintyvä pallograniitti. Tampereen maaperä on moreenia ja kalliota sekä harjuissa ja reunamuodostumissa on soraa ja hiekkaa. Tampereen rakennuskiviesiintymät ovat monipuoliset. Perinteisen graniitin lisäksi löytyy runsaasti muun muassa kvartsidioriittia, tonaliittia, kiilleliusketta ja kiillegneissiä. Granuliitti
Granuliitti on gneissiä muistuttava harmahtava, suuressa paineessa ja korkeassa lämpötilassa syntynyt eli metamorfoitunut rakeinen kivilaji, jonka päämineraaleja ovat kvartsi, maasälpä, granaatti ja hypersteeni. Ulkonäköä sävyttävät punaiset granaatit sekä voimakas suuntautuneisuus. Kasvualustana granuliittipitoinen maa on vähäravinteinen ja hapan. Suomen granuliittivyöhyke kaartaa Pohjois-Norjasta Inarin-Lapin halki Kuolan niemimaalle. Kromiitti
Kromiitti on mustanvälkehtivä spinelliryhmään kuuluva malmimineraali, jonka koostumus on FeCrO. Kromiitti on tärkein kromia sisältävistä mineraaleista. Se kuuluu ultraemäksisiin ja muodostuu syvällä magmasta. Kromiitti on ensimmäisiä magman jäähtyessä kiteytyviä mineraaleja. Sen kovuus Mohsin kovuusasteikolla on 5,5. Akondriitti
Akondriitti on kivimeteoriittityyppi, joista puuttuu kondriiteille tyypillinen jyvämäinen rakenne. Akondriitit ovat kotoisin asteroideista, Marsista ja Kuusta. Ne muistuttavat Maan magmakiviä, koska ne ovat sulaneet jossain vaiheessa. Rakenne poikkeaa Auringon rakenteesta sulamisen ja magman kristallisoitumisen takia. Pian putoamisensa jälkeen löydetyistä meteoriiteista 7 % on akondriitteja. Granodioriitti
Granodioriitti on graniittia muistuttava syväkivilaji, joka sisältää plagioklaasia, kalimaasälpää, kvartsia ja sarvivälkettä tai biotiittia. Granodioriitti eroaa graniitista siten, että granodioriitissa on plagioklaasia enemmän kuin kalimaasälpää, graniitissa kalimaasälpää on enemmän kuin plagioklaasia. Granodioriitti on Suomessa yleinen kivilaji. Yleissävyltään granodioriitit ovat tummempia johtuen esimerkiksi mustasta sarvivälkkeestä. Enstatiitti
Magnesiumpitoista enstatiittia on monissa syväkivissä, esimerkiksi dioriitissa ja gabrossa.
Sulkeumina sitä on myös pintakivissä eli basaltissa, andesiitissa ja dasiitissa. Maan vaipassa enstatiittia esiintyy peridotiitissa ja pyrokseniitissa. Enstatiittia on myös meteoriiteissa. Spektrien avulla sitä on arveltu löytyvän kehittyneiden tähtien ympäriltä ja planetaarisen sumun NGC 6302 ympäriltä. Silikaatti (yhdiste)
Silikaatti (< lat. "silicium" = pii) on kemiallinen yhdiste, joka koostuu piistä ja hapesta (SiO), yhdestä tai useammasta metallista sekä mahdollisesta vedystä. Silikaateiksi kutsutaan piihappojen suoloja ja joskus myös itse piihappoja. Normaaliolosuhteissa vakain silikaatti on piidioksidi eli kvartsi (SiO), joka on maankuoren yleisin mineraali maasälvän ohella. Silikaatit muodostavat silikaattimineraaleja ja edelleen silikaattikivilajeja. Rapakivi
Rapakivet ovat meta- ja peralumiinisia laatan sisäisiä A-tyypin graniitteja. Rapakiviin ovat rikastuneet K, Rb, Pb, Nb, Ta, Zr, Hf, Zn, Ga, Sn, Th, U, F ja REE alkuaineista. Rapakivet ovat köyhtyneet Ca, Mg, Al, P ja Sr alkuaineista. Näiden lisäksi rapakivissä on korkeat Fe/Mg, K/Na ja Rb/Sr -suhteet. SiO-pitoisuus on 70,5 wt. % kivestä, mikä tekee rapakivistä happamia graniitteja. Kondriittiin normalisoidut REE-alkuainepitoisuudet antavat rapakivigraniiteille vahvan Eu minimin. Ilmeniitti
Malmialueen hallitsevat kivilajit ovat arkeeiset heterogeeniset granitoidit, joissa on trondhejmiittisia ja pegmaattisia osia sekä kiillegneissi- ja amfiboliittisulkeumia. Alueella on rakenteeltaan allasmainen pintasyntyisten kivilajien kompleksi, jossa tavataan kiilleliuskeita, kvartsi-maasälpäliuskeita ja metadiabaaseja. Itse malmi on gabro-anortosiitti-intruusioissa, ja se muodostaa suprakrustisten liuskeiden ympärille rengasmaisen alueen. Gabrojen pyrokseenit ja oliviini ovat muuttuneet amfiboleiksi ja serpentiniiteiksi. Renkaan keskellä on pintasyntyisten kivien lisäksi alkaligneissejä. Iänmääritysten mukaan gabro on 2060 Ma vanhaa ja alkaligneissi 2000 Ma vanhaa. Gabro
Gabro on tumma, usein karkearakeinen syväkivi, joka vastaa kemialliselta koostumukseltaan basalttisia laavoja. Mineralogisesti se koostuu lähinnä plagioklaasista, pyrokseeneista, sarvivälkkeestä ja oliviinista. Gabron väri vaihtelee jonkin verran sen koostumuksen mukaan. "Mustaksi graniitiksi" kutsuttua gabroa käytetään mm. hautakivinä. Faneriittinen
Faneriittinen on magmakivien raekokoon viittaava termi. Kun kivi on faneriittista, sen perusmassan rakeet voi erottaa paljaalla silmällä, päinvastoin kuin afaniittisessa kivessä. Esimerkiksi graniitti on faneriittinen kivilaji. Rakenne muodostuu hitaasti jäähtymällä syvällä maankuoressa plutonisissa olosuhteissa. Termiä voidaan käyttää myös metamorfisista kivistä. Kajaani
Kallioperältään Kajaanin alue jakaantuu kahteen selväpiirteiseen osaan. Länsiosassa Kajaaninjoen eteläpuolella on laaja yhtenäinen graniittialue. Itä- ja pohjoisosa taas ovat liuskekivien muodostamaa aluetta. Kaupungin keskustan kohdilta ulottuu muutaman kilometrin mittainen graniittikiila myös joen pohjoispuolelle. Sitä kiertää liuskevyöhyke, jossa on erilaisia gneissejä ja Migmatiittia. Gneissivyöhyke jatkuu joen eteläpuolelle, jossa tavataan laajoja alueita myös kvartsiittia, kiilleliusketta ja fylliittiä. Kvartsiittia esiintyy erityisesti korkeimpien kohoumien kuten Lehtovaaran kallioperässä. Lehtovaaran alueella tavataan hieman myös dolomiittikallioperää. Kunnan länsiosassa on peridotiitti-, gabro- ja amfiboliittiesiintymiä. Graniitti
Magmakiveksi graniitti on vaaleaa ja kevyttä, koska siinä on runsaasti piihappoa verrattuna muihin syväkivilajeihin. Lisäksi samasta syystä se on niin sanottu hapan kivilaji. Graniitin tyypillinen kemiallinen koostumus on 70-77 % piidioksidia, 11-13 % alumiinioksidia, 3-5 % kaliumoksidia, 3-5 % natriumoksidia, 1 % kalkkia, 2-3 % rautaa, ja alle 1 % magnesiumia ja titaania. Magma
Yleisesti ottaen "mafiset" eli runsaasti magnesiumia ja rautaa sisältävät magmat kuten ne, joista muodostuu basalttia, ovat kuumempia ja vähemmän viskooseja kuin eniten piitä sisältävät, joista muodostuu esimerkiksi ryoliittia. Alhainen viskositeetti johtaa heikompiin, vähemmän räjähdys­mäisiin purkauksiin. Granaatti
Granaatti on yleinen mineraali metamorfisissa kivilajeissa ja joissakin magmakivilajeissa. Sitä esiintyy myös esimerkiksi upaesiintymissä pieninä rakeina ja palasina. Suomessa granaattia esiintyy myös yleisesti, ja sitä tavataan muun muassa punaisina läiskinä Lapin granuliiteissa, kiteinä Kalvolan nappikallion kiilleliuskeessa, Lapissa kullanhuuhdonnan yhteydessä ja uvaroviittikiteinä Outokummun kaivoksissa. Granaatti
Pyrooppi on magnesiumalumiinisilikaatti, jonka kemiallinen kaava on MgAl(SiO). Sen väri vaihtelee syvän karmiininpunaisesta lähes mustaan. Pyroopin nimi juontuu kreikan kielen 'tulen kaltaista' tarkoittavasta sanasta. Läpinäkyviä pyrooppikiteitä käytetään usein jalokivinä. Pyrooppia esiintyy erityisesti serpentiniiteissä ja peridotiiteissa. Rodoliitti on lilanpunainen granaatti, joka koostuu pyroopista ja almandiinista suhteessa 2:1. Aluniitti
Aluniitti (KAl(SO)2(OH)) on sulfaatteihin kuuluva mineraali. Rakeet ovat kookkaita ja joskus se on kuitumainen. Aluniitin värisävyjä ovat valkoinen, harmaa, keltainen, punainen ja ruskea. Viiru on väriltään valkoinen. Mineraalilla on lasin- tai helmiäiskiilto. Se voi
olla läpinäkyvä tai läpikuultava. Kidejärjestelmä on trigonaalinen tai heksagonaalinen. Aluniittia esiintyy tuliperäisissä kivissä. Titaniitti
Yleisimpiä titaniittia sisältäviä kivlajeja ovat pegmatiitti, gneissi ja liuskekivet. Jalokivilaatuista titaniittia on löydetty Meksikosta. Mineraalia on löydetty myös Sveitsistä, Yhdysvalloista, Uralin vuoristosta ja Kuolan niemimaalta. Hematiitti
Hematiitti muodostaa myös usein pseudomorfooseja magnetiitin kanssa. Tämä tarkoittaa sitä, että koostumukseltaan hyvin samanlainen mineraali on kiteytynyt kovaan materiaaliin, esimerkiksi kvartsiin, ja magnetiitin liuetessa pois se jättää kovaan, liukenemattomaan kvartsiin kolon, joka täyttyy hematiitilla. Näin syntyy pseudomorfoottinen kide. Se saattaa olla kidejärjestelmältään sama liuenneen mineraalin kanssa, mutta sen kidehilat eivät mene kohtisuoraan pintojen kanssa. Tällaisia hematiitin muodostamia pseudomorfoottisia kiteitä kutsutaan "martiitiksi" (ks. kuva). Vaikka martiitti on periaatteessa samaa ainetta kuin hematiitti, se luokitellaan silti omaksi mineraalikseen. Syväkivi
Syväkiviä ovat esimerkiksi graniitti, granodioriitti, syeniitti, dioriitti, gabro ja peridotiitti vähenevän kvartsimäärän mukaisessa järjestyksessä. Trakyytti
Trakyytit koostuvat yleensä etupäässä sanidiinistä eli monokliinisestä kalimaasälvästä. Ne sisältävät usein pieniä, epäsäännöllisiä höyryonkaloita, jotka aiheuttavat trakyyttien poikkileikkauksien rikkonaisen pinnan, josta niiden nimi on peräisin. Nimi annettiin alun perin Auvergnestä peräisin oleville ryhmän tietyille kiville, ja pitkään sitä käytettiin paljon laajemmassa merkityksessä niin, että trakyyteiksi kutsuttiin myös kaikkia kvartsi-trakyytteja (joita nykyään kutsutaan lipariiteiksi ja ryoliiteiksi) sekä oligoklaasi-trakyytteja, joika nykyään sanotaan asianmukaisemmin andesiiteiksi. Trakyyttien sanotaan olevan plutonisten syeniittien vulkaanisia vastineita. Niiden päämineraali, sanidiininen maasälpä, esiintyy usein kahdessa sukupolvessa, toisin sanoen sekä suurina hyvinmuodostuneina kiteinä että pienempinä epätäydellisinä sauvoina, jotka muodostavat hienosti kiteytyneen tiheän maamassan. Sanidiinin ohella esiintyy myös pienempiä määriä plagioklaasia, yleensä oligoklaasia. Sanidiini taasen sisältää usein huomattavan määrän albiittia, ja se muistuttaa pikemminkin mikrokliiniä tai kryptokiteistä pertiittiä. Ranua
Ranuan kallioperä on muun Suomen tavoin ikivanhaa prekambrista (yli 570 miljoonaa vuotta vanhaa) kallioperää eli peruskalliota. Se muodostuu pääosin muuttuneista kivilajeista, graniittigneisseistä, jotka ovat jäänteitä muinaisista vuorenpoimutuksista. Idässä Simojärven ympäristössä esiintyy graniitin ja gneissin seoskivilajeja, järven koillispuolella taas pelkästään graniittia. Paikoin tavataan emäksisiä kivilajeja. Kunnan lounaisosassa Käärmevaaran tienoilla sekä kirkonkylän koillispuolella Simojoen ja Luiminkajoen varsilla vallitsevia kivilajeja ovat amfiboliitti ja metabasaltti. Kunnan luoteisessa osassa Palovaaran itäpuolella on pieni esiintymä tummaa syväkiveä, gabroa. Gummiitti
Gummiitti on ryhmänimi sekoitukselle uraanin mineraaleja, sekä sen oksideja, silikaatteja ja hydraatteja. Useimmat gummiitit ovat väriltään keltaisia uraniniitin muunnoksia. Pirunpesä (Jalasjärvi)
Isovuoren kallioperä koostuu karkearakeisesta punertavasta porfyyrisestä graniitista. Graniitissa on läpimitaltaan 2–4 senttimetriä paksuja kalimaasälpähajarakeita. Perusmassa muodostuu sarvivälkkeestä, biotiitista, kvartsista sekä albiittisesta plagioklaasista. Pirunpesän länsi-, luoteis- ja pohjoispuolella on pinta-alaltaan suuri, enimmäkseen granodioriitista ja kvartsista muodostuva syväkivialue. Lisäksi alueella on paikoin dioriitti–gabrolinssejä. Grossulaari
Grossulaari on silikaattimineraaleihin kuuluva ryhmä mineraaleja. Grossulaarit kuuluvat granaatteihin. Grossulaarien kemiallinen kaava on CaAl(SiO), mutta kalsium tai alumiini voi olla korvautunut rauta- tai kromi-ionilla. Grossulaarit voivat olla värittömiä, ruskeita, punaisia, oransseja, keltaisia, valkoisia tai vihreitä. Nimensä grossulaari on saanut karviaismarjalta ("Ribes grossularium"). Tsavoriitti ja kanelikivi (hessoniitti) ovat grossulaarin eri muotoja. Kanelikivi on grossulaarin puna-ruskea muoto. Magma
Pegmatiittia voi muodostua, jos pieni osa maan kuoren aineksesta on sulanut. Jotkut koostumukseltaan graniittia muistuttavat magmat ovat eutektista tai kotektista sulaa ainetta, ja niitä voi muodostua, jos pieni tai suurikin osa maan kuoren aineksesta sulaa, tai myös sen osittain kiteytyessä. Kun suurempi osa maankuoren aineksesta on sulanut, voi muodostua granitoideja kuten tonaliittia, granodioriittia ja montsoniittia, mutta niiden muodostuminen edellyttää yleensä muitakin mekanismeja. Stauroliitti
Ohutnäytteissä stauroliitti on yleensä kaksoiskiteistä ja näyttää kvartsin kaltaista kahtaistaitteisuutta, jossa kaksoiskide esittää optista jatkuvuutta. Stauroliitti voidaan havaita metamorfisissa kivissä sen emmental-juustoa muistuttavan ulkonäön ansiosta. Sitä esiintyy kiilleliuskeissa ja gneisseissä seuranaan usein kyaniitti, granaatti ja andalusiitti. Suomessa sitä esiintyy mm. Tohmajärvellä, Puolangalla ja Sodankylässä. Tektiitti
Tektiitit ovat kemialliselta koostumukseltaan silikaattilasia. Jokaiseen törmäyskraatteriin liittyvä tektiitti on erotettavissa värin ja ulkoasun perusteella. Jotkin tektiiteistä ovat lasimaisesti läpinäkyviä ja toiset läpinäkymättömiä. Yleensä tektiittien pinnassa on kuoppia ja uurteita meteoriittien sulamiskuoppien tapaan. Kaikki lasimaiset meteoriittikenttiin liittyvät kappaleet eivät ole tektiittejä, vaan impaktiittejä. Ne ovat lasittuneet törmäyksen energiasta maan pinnalla ilman tektiittien ilmalentoa. Niiden kaltaisia lasittumia syntyy myös ydinräjäytysten yhteydessä. New Mexicossa, ensimmäisessä ydinräjäytyksessä syntynyttä lasittunutta hiekkaa kutsutaan toisinaan trinitiitiksi. Andesiitti
Andesiitti on vulkaaninen tummanharmaa tai musta, usein porfyyrinen kivilaji. Se on muodostunut jäähtyneestä laavasta ja on pienikitestä kiveä. Se koostuu pääosin kvartsista ja plagioklaasista. Lisämineraaleina on yleisimmin biotiittia, sarvivälkettä ja pyrokseenejä. Andesiitti on saanut nimensä Andien vuoristosta, jossa sitä esiintyy runsaasti. Felsinen
Faneriittisia felsisiä kiviä luokitellessa tulee käyttää QAPF-diagrammia ja nimetä graniittien nimikkeistön mukaan. Usein mafinen mineraali sisällytetään nimeen, esimerkiksi sarvivälkettä sisältävä graniitti, pyrokseeni tonaliitti tai augiitti megakrystinen montsoniitti, koska termi ”graniitti” käsittää maasälpää ja kvartsia sisältävän aineksen. Graniitti
Graniitti kuuluu jähmettyneisiin kivilajeihin eli magmakivilajeihin ja niiden alaryhmään syväkivilajit. Graniitti on felsinen kivi. Se on syntynyt intrusiivisesti hitaasti jäähtyvissä magmapesäkkeissä syvällä maan kuoressa. Hitaan jäähtymisen takia mineraalit ovat ehtineet järjestäytyä ja muodostaa suurehkoja, silmin havaittavia kiteitä. Koli
Kolin kvartsiitti on valkoista ja lasimaista, ja se on muodostunut 85–95-prosenttisesti kvartsista. Loput ovat vaaleaa kiillettä ja kyaniittia. Kyaniitti on Kolille tyypillinen metamorfinen mineraali. Sitä on Kolin kvartsiitissa hyvin pieninä neulasina lähes kaikkialla. Pegmatiitti
Pegmatiitti on hyvin karkearakeisista kivistä käytetty nimitys, ne esiintyvät tavallisesti erilaisina juonina ja linsseinä. Tällaisten pegmatiittijuonten leveys voi olla jopa 10 metriä, ja pituus satoja metrejä. Pegmatiittien koostumus on samanlainen kuin niiden kivien, joihin ne liittyvät. Kaikkein yleisimpiä pegmatiitteja ovat graniittipegmatiitit, mutta myös gabropegmatiitteja tunnetaan, tosin ne ovat hyvin harvinaisia. Metamorfinen kivilaji
Esimerkiksi graniitti muuttuu paineessa graniittigneissiksi ja savikivi aluksi fylliitiksi, metamorfiisin edetessä kiilleliuskeeksi ja edelleen kiillegneissiksi tai granuliitiksi tai magmatiitiksi. Ii
Kallioperä koostuu alueella erilaisista graniiteista, josta yleisin on metamorfinen graniittigneissi. Iijoen eteläpuolelle ulottuu Haukiputaalta fylliitin, kiilleliuskeen ja kvartsiitin muodostama karjalaisen liuskevyöhykkeen alue. Kallioperää peittää sisämaassa moreeni, jonka päälle on monin paikoin kerrostunut turvetta. Rannikolla ja Iijoen laaksossa on hiekka- ja hieta-alueita. Kuivajoen sekä Oijärven länsipuolella on kunnan yhtenäisin harjualue, Närrän harjut. Kuivaniemen kylän rannikon laajin hietikkoalue on Myllykankaan rantahietikko. Kondriitti
Koostumuksessa on silikaattimineraaleja, joihin on sekoittunut pieniä sulfidi-jyviä sekä metalleista rautaa ja nikkeliä. Yleisiä mineraaleja kondriiteissa ovat myös esimerkiksi maasälpä, oliviini, plagioklaasi ja pyrokseeni. Granaatti
Granaatti on todennäköisesti saanut nimensä latinan jyvää tarkoittavasta sanasta "granatus", mikä viittaa mineraalin tyypilliseen rakenteeseen selkeästi erottuvina jyvämäisinä kiteinä. Granaatti on suosittu korukivi, mutta sitä käytetään myös hionta-aineena. Meteoriitti
Meteoriitit luokitellaan koostumuksensa mukaan johonkin kolmesta päätyypistä: kivi-, rauta- ja kivi-rauta-meteoriitteihin. Raudat koostuvat lähes puhtaasta nikkelin ja raudan seoksesta. Kivimeteoriitit koostuvat oliviinista, pyrokseenista ja maasälvästä, jotka ovat tavallisia mineraaleja. Kivet jaotellaan edelleen kondriitteihin ja akondriitteihin, joista edellisissä on millimetrin kokoisia rakeita eli "kondreja" jotka ovat syntyneet kuumina, mutta niiden syntymisen syytä ei tunneta. Kondreja on 80 % kondriitin tilavuudesta, loppuosa on tasaista massaa ja myös on usein kalsium-alumiini-sulkeumia. Fenakiitti
Fenakiitti on jalokivi, jonka kovuus on Mohsin asteikolla 8. Sen nimi tulee kreikan kielen sanasta "phenas", mikä merkitsee petturia, koska muinoin fenakiitti sekoitettiin kvartsiin. Se voi olla väritön tai keltainen, punasävyinen tai ruskea. Siinä on lasinkiilto ja viirut ovat valkoisia. Sitä hiotaan harvoin koruissa käytettäväksi. Fenakiitin rakenne on BeSiO. Batoliitti
Vaikka batoliitit saattavatkin näyttää samanlaisilta, ne muodostuvat monimutkaisten prosessien seuraksena. Ne koostuvat useista suurista plutoneista, magmakivimassoista jotka ovat yleensä mittasuhteiltaan epäsäännöllisiä, mutta useiden kilometrien mittaisia. Ne voidaan erottaa ympäröivästä magmakivestä eri kriteerien, kuten iän, koostumuksen ja rakenteen perusteella. Plutonit ovat kiteytyneet magmasta, joka kulki kohti maanpintaa maankuoren pohjalla olleesta aukosta. Kivi
Suomen peruskallio on suurimmaksi osaksi graniittia, gneissiä ja Kaakkois-Suomessa rapakiveä. Granulaatti
Granulaatti (eng. "granule", "resin pellet" tai "nurdle") eli muoviryyni on raemaiseen muotoon saatettua materiaalia, jota käytetään kestomuovituotteiden valmistuksessa. Muovimateriaalin valmistajan tekemät granulaattirakeet ovat halkaisijaltaan noin 2–5 millimetriä. Ruiskuvalukoneen tai suulakepuristuskoneen sulatus- ja pursotusruuvissa granulaatit sulavat. Muovituotetehtaassa jauhetaan hylkykappaleista hyvin paljon granulaattia kooltaan muistuttavaa jauhetta, joka palautetaan muovimateriaalin kiertoon joko sellaisenaan tai granulaattiin sekoitettuna. Muovituotetehtaassa saatetaan granulaattien joukkoon sekoittaa myös väriainetta masterbatch-muodossa. Pegmatiitti
Graniittipegmatiitit koostuvat pääasiassa maasälvistä (mikrokliiniä, ortoklaasia, albiitti-rikasta plagioklaasia), kvartsista, kiilteistä (biotiittia ja muskoviittia) ja vähäisemmistä mineraaleista. Maasälpien osuus on tavallisesti 50–70 vol% ja kvartsin 20–40 vol% kiilteiden osuuden ollessa muutamia prosentteja. Pegmatiitit sisältävät usein booria, fosforia, uraania, maametalleja, litiumia, berylliä, cesiumia ja tantaalia. Näiden alkuaineiden pitoisuudet voivat olla jopa niin suuria, että niiden louhiminen on taloudellisesti kannattavaa. Enstatiitti
Varsinainen enstatiitti on magnesiumsilikaatti, joka on tavallista laavakivissä ja metamorfisissa kivissä. Hypersteeni eli (Mg,Fe)SiO on seos, jossa magnesiumia ja rautaa on suunnilleen yhtä paljon. Bronziitti on säärapautunut enstatiitti, jolle ominaista on metallia muistuttava kiilto ja pronssintapainen väri. Grafiitti
Grafiitti on hiilen yleisin ilmenemismuoto. Se on kidejärjestelmältään heksagoninen, tummanharmaa, pehmeä ja tahraava mineraali, joka on puhdasta hiiltä. Sen kiteet ovat kuusikulmaisen levyn muotoisia. Grafiitti johtaa hyvin sähköä ja sitä käytetään muun muassa sähkömoottorien hiiliharjoissa, elektrodimateriaalina, voiteluaineena, lisäaineena polymeerissä, lyijykynän lyijynä ja ydinreaktoreiden hidastinaineena. Saviliuske
Saviliuskeen väri vaihtelee riippuen liuskeen sisältämistä orgaanisista aineksista ja siinä olevan raudan oksidoitumisasteesta. Saviliuske koostuu pääasiassa kvartsista ja muskoviitista tai illiitistä. Usein mukana on myös biotiittia, kloriittia, hematiittia ja pyriittiä. Amazonin sademetsä
Brasilian-Guyanan kilpi kattaa noin 40 prosenttia Amazonin laakiosta ja muodostuu enimmäkseen hyvin vanhoista prekambrisista kivilajeista, kuten graniitista ja gneissistä. Kallioperä on siis varsin samanlaista kuin Suomessakin. Suurimmaksi osaksi kilven alkuperäinen kallioperä ei kuitenkaan yllä maan pinnalle, vaan se on kasaantuneiden ja iskostuneiden sedimenttikivikerrosten peitossa. Nämä muun muassa kalkki-, hiekka- ja savikivestä muodostuneet sedimentit ovat osin hyvin vanhoja, jopa tertiäärikautisia (n. 50 milj. vuotta eaa.). Poikkeuksia tästä ovat muutamat eroosion pyöristämät kupolimaiset graniittimassiivit. Myös edellä mainitut pöytävuoret eli "tepuit" kuuluvat Guyanan kilven erikoisuuksiin. Granitoidi
Suomen varhaisproterotsooiset syväkivet ovat valtaosin graniitteja, granodioriitteja ja tonaliitteja. Näistä happamista, pääasiassa maasälvistä ja kvartsista koostuvista kivilajeista käytetään yhteisnimitystä granitoidi. Graniitti
Graniitti on maankuoren yleisin kivilaji. Klarinetti
Klarinetti valmistetaan yleensä puusta. Yleisin puumateriaali nykyään on grenadilla, joskus harvoin ruusupuu. Puksipuuta käytetään 1700- ja 1800-lukujen mallin mukaisten klarinettien valmistuksessa. Oppilasmallisia soittimia valmistetaan myös keinoaineista, esimerkiksi ABS-muovista. Sotilassoittokuntien ulkoilmakäyttöä varten on tehty myös metallisia soittimia. Klarinetti koostuu viidestä pääosasta: suukappale, viritysputki eli päärynä, yläosa, alaosa ja kello-osa. Vain suukappaleen alkuosa sekä kello-osa ovat kartiomaisia, muut osat sylinterimäisiä. Klarinetin suukappale valmistetaan nykyään useimmiten jostakin keinomateriaalista, kuten kovakumista, muovista tai lasista, joskus myös puusta. Puusuukappaleissa ruokolehden kiinnityspinta on yleensä metallipäällysteinen ehdottoman mittapitävyyden varmistamiseksi. Varsinaisen äänen synnyttää suukappaleessa olevan ruokolehden värähtely. Lehti kiinnitetään suukappaleeseen lehdenkiristimellä, "ligatuurilla". Ligatuuri valmistetaan metallista, muovista tai nahan kaltaisista keinoaineista. Saksassa ligatuurin sijasta käytetään vieläkin yleisesti punottua silkkilankaa, jolla lehti kiinnitetään suukappaleeseen varsin kätevästi. Lehden materiaali on sama kuin oboen ja fagotin suuttimissa käytetty eli "Arundo donax" -ruoko. Muovi on jo pitkään ollut tulossa ruo'on rinnalle. Muovi ei ole perinteistä "rööripuuta" kuitenkaan pystynyt syrjäyttämään. Gallium
Gallium on niukka muttei harvinainen aine, sillä sitä on maaperässä suunnilleen yhtä paljon kuin lyijyä tai arsenikkia, noin 10–20 g/t (10–20 ppm). Galliumia ei esiinny puhtaana luonnossa, vaan se on aina sitoutuneena mineraaleihin. Useat malmit, kuten bauksiitti, germaniitti ja sinkkimalmit sisältävät pieniä määriä galliumia, joissa se esiintyy lähinnä hydratoituneena oksidina GaO • HO. Jotkin harvinaiset malmit saattavat sisältää galliumia jopa 1 prosentin, kuten esimerkiksi Etelä-Afrikan germaniitti. Lisäksi eräät hiilen poltossa saatavat sivutuotteet voivat sisältää jopa 1,5 prosenttia galliumia, usein kuitenkin vähemmän. Galliumarsenidia (GaAs) käytetään puolijohteena, erityisesti valodiodeissa (LEDeissä). Wrangelinsaari
Kolmen kompleksin lisäksi on sekä gabro- että graniittikiviä, joita on erityisesti metamorfisessa kompleksissa. Peruskalliota peittää pääosin kvartäärikauden kerrostumat. Maankuori
Mantereisen kuoren paksuus on 20–70 km. Kuori koostuu monista kivilajeista, myös basaltista; graniitti on yleisin kivilaji. Kevyttä kiveä, jossa on suuria pitoisuuksia piitä ja alumiinia (Si ja Al). Tiheys on 2,7–2,8 g/cm³. SIAL-kuori on paksuinta vuorijonojen kohdalla. Granit
Granit voi tarkoittaa seuraavaa: Siniliuske
Siniliuske määritellään basalttisen koostumuksen kiveksi, jossa esiintyy mineraaleina glaukofaania + (lawsoniittia tai epidoottia) ± jadeiittia ± albiittia tai kloriittia ± granaattia ± muskoviittia. Siniliuskeen mikrorakenteet ovat usein suomuisia, sälöisiä tai liuskeisia, ja niitä edustavat kloriitti, valkoinen kiille, glaukofaani ja muut pitkulaiset tai litteät mineraalit. Margariitti
Margariittia esiintyy metamorfisissa kivilajeissa. Sitä esiintyy samoissa paikoissa joidenkin jalokivien kanssa, kuten smaragdi, korundi, turmaliini ja andalusiitti. Samoissa paikoissa esiintyviä mineraaleja ovat myös kloriitti ja kalsiitti. Margariittia on löydetty Itävallasta, Kreikasta, Turkista, Yhdysvalloista, Skotlannista ja Venäjältä. Graniitti
Pietarin keskustaan pystytettiin vuonna 1832 Aleksanterin pylvääksi kutsuttu 25 metriä korkea pylväs muistoksi Aleksanterin Napoleonista saamasta voitosta. Pylväs louhittiin Suomen Pyterlahden graniitista. Samaa materiaalia käytettiin Iisakinkirkon pylväisiin. Gagaatti
Gagaatti on kivettynyttä hiiltä tai puuainesta. Gagaattia saattaa muodostua myös mustasta ruskohiilestä, mutta yleisesti gagaatti on ruskohiilen muunnos. Gagaatti on väriltään musta ja kiven pinta on kiiltävä. Sitä käytetään korukivenä ja sen kovuus on 3,5 Mohs'in asteikolla. Sitä on käytetty koruihin varhaisista ajoista asti ja sitä on käytetty muun muassa munkkien rukousnauhoissa.