Onko muskimolilla dissosiatiivisia ominaisuuksia?
Muskimoli
Muskimoli (myös pantheriini tai agariini) on väritön ja kiteinen isoksatsoleihin kuuluva aine. Se kiihdyttää hermotoimintaa hillitsevän GABA-reseptorin toimintaa sitoutumalla tähän reseptoriin. Muskimolilla on siksi rauhoittavia, lamaannuttavia ja dissosiatiivisia ominaisuuksia. Muskimoli
Puna- ja joidenkin muiden kärpässienten pääasiallinen päihdyttävä aine on muskimoli. Syötynä sienten vaikutukset alkavat 30–120 minuutin kuluttua ja kestävät 5–10 tuntia. Toivottuihin vaikutuksiin kuuluvat muun muassa euforia, unenkaltainen tila, kehostapoistumiskokemukset ja synestesia. Muita vaikutuksia ovat sekavuus, kömpelyys, tunne lisääntyneestä kehon voimakkuudesta, asentoaistin muutokset ja tasapainon menettäminen. Aine voi vaikuttaa rauhoittavasti, mutta myös päinvastaista kiihtymistä ja äärimmäisiä energianpurkauksia on kuvailtu. Lisäksi voi esiintyä pupillien laajenemista, katseen lasittumista, näköaistin sumeutta sekä nenän ja silmien vuotoa. Epätoivottuja vaikutuksia ovat lievä tai äärimmäinen pahoinvointi, vatsan kouristelu, lisääntynyt syljen eritys, lihasten nykiminen tai vapina ja suuria annoksia käytettäessä voimakas dissosiaatio tai sekavuustila.
Interkalaatio (kemia)
Tasomaiset aromaattiset yhdisteet pystyvät interkalatoitumaan DNA-molekyylin kaksoiskierteen väliin ja aiheuttamaan rakenteellisen muutoksen. Tämän takia DNA:n ominaisuudet muuttuvat ja muun muassa monistuminen estyy. Interkalatoituvan molekyylin pinta-alan täytyy olla vähintään 2,8 nm ja korkeus vähemmän kuin 0,34 nm. DNA:n kanssa interkalatoituvia yhdisteitä ovat muun muassa daktinomysiini, antrasykliiniantibiootit ja eräät väriaineet, kuten etidiumbromidi ja akridiinioranssi. Hallusinogeenit
Dissosiatiivit aiheuttavat anesteettisilla annoksilla analgesiaa, muistinmenetystä ja katalepsiaa. Ne aiheuttavat myös tuntemuksen ympäristöstä irtautumisesta: "Tilaa on kutsuttu dissosiatiiviseksi anestesiaksi, koska potilas vaikuttaa täysin ympäristöstään irtautuneelta." Dissosiatiivisessa tilassa "...tavallisesti automaattisten tajuntaan, muistiin, identiteettiin ja aistimuksiin liittyvät toiminnot" ovat häiriintyneet. Aistisyötteiden dissosiaatio voi aiheuttaa derealisaatiota, tilaa jossa ulkomaailma näyttäytyy unenomaisena tai epätodellisena. Toisinaan esiintyy myös depersonalisaatiota, johon kytkeytyy tunteita kehosta irrallaan olosta, epätodellisuudesta, ja kykenemättömyyttä tunnistaa peilistä näkyvä henkilö itseksi. Simeon (2004) tarjoaa "yleiset määreet depersonalisaatiokokemuksille: Itsen tarkkailu etäältä (kuin katsoisi elokuvaa); yllättävät kehostapoistumiskokemukset; tunne siitä että liike vain tapahtuu; elämys, jossa yksi itseyden osa toimii ja toinen vain tarkkailee..." Persoonan rakenteellinen dissosiaatioteoria
Persoonallisuuden integraation puutos, rakenteellinen dissosiaatio näyttäytyy dissosiatiivisina oireina.
Oireet voidaan käsittää jaolla negatiivinen ja positiivinen ja/tai psykoforminen ja somatoforminen. Muskimoli
Punakärpässienissä päihdyttävää muskimolia muodostuu sienissä olevasta hermostolle myrkyllisestä iboteenihaposta. Kun sieniä kuivataan, iboteenihappo dekarboksyloituu muskimoliksi. Muskimolia muodostuu myös syötäessä sieni sellaisenaan todennäköisesti vatsahappojen dekarboksyloimana. Frontotemporaalinen dementia
Ruumiinavauksissa on löydetty kolme histologista pääalatyyppiä : FTLD-tau, FTLD-TDP ja FTLD-FUS. Dementia, josta puuttuu erottuva histologia (DLDH), on harvinainen ja ristiriitainen kokonaisuus. Uudet analyysit ovat mahdollistaneet monissa tapauksissa aiemmin DLDH:ksi kuvatun tapauksen uudelleen luokittelun johonkin positiivisesti määritellyistä alaryhmistä. Harvoissa tapauksissa potilailla, joilla on kliininen FTD, havaittiin muutoksia jotka ovat konsistentteja Alzheimerin taudin kanssa ruumiinavauksessa. Kaikkein vakavimmat aivojen surkastumiset näyttävät liittyvän Pickin tautiin, kortikobasaaliseen rappeumaan, ja TDP-patologiaan johon liittyy käyttäytymisvariantti FTD. Hallusinogeenit
Tunnetuimmat dissosiatiivit ovat vaikutuksiltaan fensyklidiinin (PCP) kaltaisia. Niihin lasketaan muun muassa anestesialääke ketamiini ja yskänlääkkeenä käytetty dekstrometorfaani, jonka vaikutukset tosin johtuvat ilmeisesti pääasiallisesti sen metaboliitti dekstrorfaanin toiminnasta. Ryhmään kuuluvaksi lasketaan myös ilokaasu sekä punakärpässienen sisältämä muskimoli. Dissosiaatio on keskeinen osa myös Salvia divinorum -kasvin sisältämän salvinoriini A:n voimakasta vaikutusta kappa-opioidireseptoreihin.. Salvinoriini A:n ulospäin näkyviä vaikutuksia on dokumentoitu laajasti käyttäjien YouTube-videopalveluun lataamissa videoissa. Vaikutukset kestävät annostelutavasta riippuen viidestätoista minuutista tuntiin. Itseinkompatibiliteetti
Heteromorfisessa itseinkompatibiliteetissä itsepölytyksen estomekanismi perustuu yhteen geenilokukseen, jonka geenistä on populaatiossa kaksi alleelia. Alleeleista toinen on dominoiva ja toinen on resessiivinen. Esikoilla ("Primula") emien vartalon pituus riippuu kyseisen geenilokuksen alleeliyhdistelmästä. Homotsygoottisen resessiivisen alleeliparin omaavien kukkien emit ovat pitkävartaloisia ja heterotsygoottisen alleeliparin omaavien kukkien emit lyhytvartaloisia. Itsekompatibiliteettimekanismi estää homotsygoottisen resessiivisen alleeliparin kukasta peräisin olevaa siitepölyä hedelmöittämästä toista homotsygoottisen resessiivisen alleeliparin omaavan kukan emin munasolua ja vastaavasti heterotsygoottisen alleeliparin kukasta peräisin olevaa siitepölyä hedelmöittämästä toisen heterotsygoottisen kukan emin munasolua. Vaikka esikoilla tämä itseinkompatibiliteettimekanismi liittyykin emien heterostyliaan eli emien eripituisuuteen, ei tämä mekanismi välttämättä aina liity siihen. Asetyylikoliinireseptori
Molekyylibiologisin perustein muskariinireseptoreita on viittä pääluokkaa (M–M). Sen lisäksi ne luokitellaan farmakologian perusteella kolmeen pääluokkaan (M–M). Deoksinojirimysiini
Deoksinojirimysiini eli 1-deoksinojirimysiini tai duvoglustaatti (CHNO) on aminosokereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä esiintyy monissa eliöissä ja sitä ja sen johdannaisia tutkitaan verensokeritasoa alentavina lääkkeinä. Metsäsopuli
X*-kromosomi ehkäisee Y-kromosomin vaikutukset yksilön ilmiasuun. Jos yksilön sukupuolikromosomit ovat X*Y, yksilö on ilmiasultaan naaras, vaikka sen tulisi olla uros. Tällainen naaras ei myöskään tuota kuin X*-kromosomin sisältäviä munasoluja, koska mutaatio aiheuttaa lisäksi Y-kromosomin syrjäytymisen sukusolujen synnyssä. Niinpä kaikki tällaisen naaraan jälkeläiset ovat naaraita. Solunjakautuminen
Supistumisrengas muodostuu aktiinifilamenteista ja myosiini II:sta, sekä muista proteiineista, jotka osallistuvat renkaan rakenteeseen ja säätelyyn. Proteiineista osa aktivoi soluliman jakautumista eli sytokineesia ja tumasukkulan toimintaa. Mitoosin lopussa solun aktiinifilamentit ja myosiini II, järjestäytyvät sytoplasmassa muodostaen rengasrakenteen. Niiden asettautuminen limittäin ja lipuminen toistensa ohi saa aikaan rengasta supistavan voiman. Renkaan poikkileikkauksen tiheys ei muutu kuroutumisen aikana, koska aktiinifilamenttit järjestäytyvät jatkuvasti uudelleen. Mesna
Mesnalla on limaa irrottavia ja hajottavia eli mukolyyttisiä ominaisuuksia ja sitä voidaan käyttää yskänlääkkeissä. Parasympatomimeetit
Asetyylikoliini on tärkeä välittäjäaine kaikkialla hermostossa ja säätelee monia elintoimintoja. Asetyylikoliinireseptoreita on kahta alatyyppiä, nikotiini- ja muskariinireseptoreita. Asetyylikoliini voi kiinnittyä kummankin alatyypin reseptoreihin ja kiihdyttää niiden toimintaa. Asetyylikoliinin lisäksi on olemassa suuri määrä aineita, jotka voivat kiinnittyä jommankumman tai molempien alatyyppien reseptoreihin ja mukauttaa niiden toimintaa. Asetyylikoliinia hajottava entsyymi on koliiniesteraaseihin kuuluva asetyylikoliiniesteraasi. Dissosiaatio (psykologia)
Dissosiaatiohäiriöt ovat spontaanisti ilmeneviä hallitsemattomia ja toimintakykyä rajoittavia tiloja, mielenterveyden ongelmia. Näitä ovat esimerkiksi dissosiatiivinen identiteettihäiriö, dissosiatiivinen muistinmenetys, dissosiatiivinen pakkovaellus ja depersonalisaatiohäiriö. Erotuksena psykoottisista tiloista dissosiaatiohäiriöinen ei yleensä ole varma siitä, mikä hänen kokemusmaailmassaan on totta ja mikä ei. Mutta psykoottistasoisissa tiloissa hallusinaatiot ja harhaluulot koetaan yleensä vahvasti tosiksi. Suggestioalttius saattaa liittyä esimerkiksi dissosiatiiviseen identiteettihäiriöön. Valkosolu
Kaikilla valkosoluilla on tumat, joka erottaa ne muista verisoluista, tumattomasta punasolusta ja verihiutaleesta. Valkosolujen tyypit voidaan luokitella kahdella tavalla. Kaksi laajinta kategoriaa luokittelee valkosolut joko niiden rakenteen (jyvässolut tai agranylosyytit) tai solunjakaantumisen pohjalta (myeloidisolu tai imusolu). Nämä laajimmat kategoriat voidaan jakaa viiteen päätyyppiin: neutrofiilit, eosinofiilit, basofiilit, imusolut ja monosyytit. Nämä tyypit lajitellaan niiden fyysisten ja toiminnallisten ominaisuuksien mukaan. Monosyytit ja neutrofiilit ovat fagosyyttejä. Loput alalajit voivat olla luokiteltuja; esimerkiksi lymfosyyteissä on B-soluja, T-imusoluja ja NK-soluja. Kuolemanrajakokemus
Kaikilla ei esiinny rajakokemuksia. Eräiden tutkijoiden mukaan on olemassa rajakokemuksille altis persoonallisuustyyppi, jollainen henkilö kykenee muita helpommin siirtämään huomionsa pois aistimaailmasta ja syventymään sisäisiin tiloihinsa. Myös taipumus dissosiatiivisuuteen (ajatusten, tunteiden ja kokemuksen erkaantuminen normaalista tietoisuuden virrasta ja muistoista; kuten päiväunelmointi) on yhdistetty rajakokemusalttiuteen. Fysiologisesti rajakokemustaipumus on yhdistetty aivojen lisääntyneeseen ohimolohkoaktiivisuuteen ja poikkeavaan REM-unen profiiliin. Marshallin kieli
Kielessä ei ole foneemista eroa soinnillisten ja soinnittomien konsonanttien välillä. Klusiilit voivat kuitenkin ääntyä allofonisesti soinnillisina vokaalien välissä kun ne eivät ole geminaattoja. Sananloppuiset klusiilit ovat usein laukeamattomia. Solunjakautuminen
Supistumisrenkaan paikan ja samalla solun jakautumistason määrittää mitoosin aikana muodostunut tumasukkula ja sen mikrotubulukset. Solutyypistä riippuu, mikä tumasukkulan osa määrää jakautumiskohdan, mutta se muodostuu yleensä samaan tasoon metafaasilevyn kanssa. Keskellä limittyvät mikrotubulukset saattavat tarjota kulkureitin moottoriproteiineille, jotka kuljettavat supistumisrenkaan säätelijöitä ja uutta kalvoa oikeaan kohtaan. Kuitenkaan ei olla varmoja molekulaarisesta mekanismista, kuinka paikka määrittyy. Asetyylikoliinireseptori
Muskariinireseptoreita on keskushermostossa ja parasympaattisen hermoston postsynaptisissa kohdesoluissa. Nimensä ne ovat saaneet muskariinista, joka stimuloi yksinomaan muskariinireseptoreita. Toisin kuin nikotiinireseptorit, muskariinireseptorit ovat G-proteiinikytkentäisiä, eikä nikotiinilla ole niihin vaikutusta. Atropiini salpaa kaikkia muskariinireseptoreita. Selektiiviset serotoniinin takaisinoton estäjät
Vuonna 2010 meta-analyysi osoitti, että hyöty lievän tai keskivaikean masennuksen potilaille saattaa olla lumelääkkeiden tasoa tai vain hieman korkeampi, mutta kaikkein vakavimmista masennuksista kärsiville SSRI:n hyöty on huomattavasti suurempi kuin lumelääkkeen.Toisaalta on arveltu, että masennuslääkkeiden teho vakavissa masennustiloissa on kliinisesti merkitsevä vain näennäisesti. Tämä johtuu siitä, että vaikean masennuksen lähtötasosta johtuen sokkoutumisen purkautumisesta syntyvä vääristymä tuottaa pistemäärältään suuremman eron plasebon ja masennuslääkkeen välillä, kuin lievemmissä masennustiloissa. Ilmiötä voidaan havainnoillistaa olettamalla, että sokkoutumisen purkautumisen tuottama vääristymä on 10 % masennuslääkkeitä käyttävällä ryhmällä. Lisäksi voidaan yksinkertaisuuden nimissä olettaa, että plaseboa saavalla ryhmällä vääristymää ei ole lainkaan. Tällöin Hamiltonin skaalalla 25 pisteen lähtötaso tuottaa pelkästään tästä vääristymästä johtuen 2,5 pisteen eron plasebolla olevien koehenkilöiden ja lääkityksellä olevien koehenkilöiden välillä. Lievemmässä masennustilassa taas esimerkiksi 15 pisteen lähtötasolla vääristymisestä johtuva ero on 1,5 pistettä. Esimerkiksi Irving Kircshin meta-analyysin mukaan masennuslääkkeiden ja plasebon välinen ero on erittäin vakavissa masennustiloissa 4,36. Erittäin vakavaksi masennustilaksi määritellään HAMD-D-skaalalla tilat, jotka tuottavat yli 28 pistettä. Esimerkiksi Iso-Britannian terveydenhoidon instituutti NICE (National Institute for Health and Care Excellence) on määritellyt masennuksen hoidon kliinisen merkitsevyyden rajaksi 3 pistettä HAM-D-skaalalla. Lääkkeen erottaa plasebosta erään tutkimuksen mukaan 78 %:a potilaista ja 87 %:a lääkäreistä. Tutkitusti masennuslääkkeiden kliininen teho verrattuna plaseboon on myös suoraan yhteydessä sokkoutuksen purkautumiseen. Toisin sanoen mitä suurempi ero on plasebon ja lääkkeen välillä, sitä suurempi osa potilaista arvaa oikein, syövätkö he plaseboa vai aktiivista lääkettä. Maytansinoidit
Maytansinoideilla on havaittu olevan antifungisidisia ja alkueläimiä tappavia ominaisuuksia. Lääketieteellisesti tärkein ominaisuus on kuitenkin maytansinoidien syöpäsolujen kasvua estävät vaikutukset. Maytansinoidien on osoitettu olevan tehokkaita muun muassa eräitä leukemia, melanooma ja keuhkosyöpätyyppejä vastaan. Tärkeitä kliinisessä tutkimuksessa ja jo käytössäkin olevia syöpälääkkeitä ovat maytansinoidien ja vasta-aineiden konjugaatit. Tällaisia ovat esimerkiksi mertansiinin eli emtansiinin ja ravtansiinin johdannaiset trastutsumabi-emtansiini, lorvotutsumabi-mertansiini ja anetumabi-ravtansiini. Maytansinoidien syöpäkasvainten kasvua estävät ominaisuudet perustuvat siihen, että ne sitoutuvat syöpäsolujen tubuliiniin, mikä estää näiden solujen kasvun ja jakaantumisen. Lisämunuainen
Kuoriosan kortisolin liikatuotanto johtaa Cushingin syndroomaan, jonka oireisiin kuuluu muun muassa kohonnut verenpaine ja keskivartalon seudun lihavuus. Addisonin tautiin puolestaan liittyy vähentynyt kuoriosan hormonitoiminta, oireinaan muiden muassa väsymys, matala verenpaine ja elektrolyyttihäiriöt. Kserostomia
Syljen puuttuessa hampaiston kannalta tärkeiden elektrolyyttien (mm. kalsium, fosfaatti ja fluori) pitoisuus vähenee. Alentunut syljeneritys johtaa siihen, että suuhun tulevat tärkeät aineet (esimerkiksi fluori) eivät liukene normaalisti eivätkä siten ole käytettävissä hampaiden korjaantumisessa (remineralisaatiossa), jolloin myös reikiintyminen lisääntyy. Kun syljen liuottavat ominaisuudet puuttuvat, myös makuaisti häiriintyy ja ruoan syöminen on hankalaa, koska limakalvot ovat arat ja kuivat. Dissosiatiivinen identiteettihäiriö
Olennainen osa dissosiatiivista identiteettihäiriötä on dissosioiminen. Se on puolustusmekanismi, jolla mieli suojautuu traumaattisia kokemuksia vastaan. Dissosiaatiossa ikävät muistot eristetään arkitodellisuudesta ja näin pystytään säilyttämään normaali toimintataso, aivan kuin mitään traumaa ei olisi koskaan sattunutkaan. Jos traumaattinen kokemus toistuu tarpeeksi usein, siirretään kaikki siihen liittyvät asiat toiseen persoonaan, mikä voi aiheuttaa persoonien täydellisen eriytymisen. Dysprosiumtitanaatti
Dysprosiumtitanaatti (DyTiO) tai "dysprosium(III)titaanioksidi" on dysprosiumin epäorgaaninen, keraaminen yhdiste titaanin kanssa. Dysprosiumtitanaatti, kuten holmiumtitanaatti ja holmiumstannaatti, on spin-jää-materiaali. Vuonna 2009 tässä materiaalissa havaittiin kvasipartikkeleita, jotka muistuttavat magneettista monopolia, kun ainetta laitetaan matalaan lämpötilaan ja suureen magneettikenttään. Morse-potentiaali
Morsepotentiaali on muotoa
missä D on sidoksen dissosioitumisenergia, r on keskimääräinen sidospituus ja a on molekyylikohtainen vakio. Klooripromatsiini
Klooripromatsiini salpaa D- dopamiinivastaanottajia ja muskariinivastaanottajia (muskariini on psykedeeli sienimyrkky). Klooripromatsiinin rauhoittava vaikutus perustuu ilmeisesti dopamiinivastaanottajien salpautumiseen, jolloin aktiivisuus ja aggressiivisuus vähenevät. Iboteenihappo
Iboteenihapon neurotoksisia vaikutuksia elimistössä lisää glysiini. Ditsosilpiini (MK-801) puolestaan estää kemikaalin neurotoksisuutta salpaamalla NMDA-reseptoreja. Osa iboteenihaposta dekarboksyloituu elimistössä muskimoliksi, psykoaktiiviseksi GABA-agonistiksi, joten se jäljittelee elimistön oman välittäjäaineen, gamma-aminovoihapon toimintaa. Sylki
Mukoosi sylki on limaista sylkeä, joka ei sisällä amylaasia, mutta siinä on musiineja, joka liukastaa ruokapaloja ja tekee mukoosin syljen tahmeaksi. Mukoosia sylkeä erittävät suuontelon limakalvossa ja sen alaisessa kerroksessa sijaitsevat pienet sylkirauhaset sekä leuanalussylkirauhanen ja kielenalussylkirauhanen. Molekyyli
Molekyylien välillä vaikuttaa voimia, jotka ovat heikkoja verrattuna atomien välisiin vahvoihin sidoksiin. Molekyylien välillä vaikuttavat heikot sidokset jakaantuvat vetysidoksiin, dipoli-dipolisidoksiin ja dispersiovoimiin. Kahta ensimmäistä sidostyyppiä esiintyy ainoastaan poolisten molekyylien välillä. Dispersiovoimia esiintyy myös poolittomien molekyylien välillä. Hassium
Hassiumin kemialliset ja fysikaaliset ominaisuudet tunnetaan huonosti. Päättelemällä on arvioitu sen olevan kiinteää normaaliolosuhteissa ja muistuttavan osmiumia. Muutamia molekyylejä hassiumtetroksidia HsO on pystytty tuottamaan kokeellisesti, ja tämä yhdiste muistuttaa ominaisuuksiltaan osmiumtetroksidia OsO Muskariini
Muskariini on väritön, hygroskooppinen, vesiliukoinen ja huoneenlämmössä kiinteä yhdiste. Muskariini esiintyy luontaisesti tietyissä sienilajeissa, kuten punakärpässienessä ja risakkaissa. Oswald Schmiedeberg eristi muskariinin punakärpässienestä ja kuvasi sen farmakologisia ominaisuuksia vuonna 1869. Muskariini oli ensimmäinen koskaan tutkittu parasympatomimeetti. Jakosuodin
Aktiivisen jakosuodattimen ominaisuuksia Valkosolu
Auttaja-T-imusolujen pinnalla on tunnusomainen CD4-proteiini. Auttaja-T-imusolut tunnistavat antigeenejä, säätelevät immuunireaktioita erittämällä sytokiinejä ja toimivat B-solujen kanssa yhteistyössä humoraalisen immunivasteen synnyttämiseksi. Auttaja-T-soluja on kahta eri tyyppiä. Erona näillä on niiden erittämät välittäjäaineet. Th-2-solut erittävät mm. IL-4-sytokiinia ja Th-1-solut taas gammainterferonia. Luettelo hahmoista Jurassic Park -sarjassa
Hoskins paljastaa Owenille ja Clairelle, että hän aikoo käyttää Indominusta aseena raptoreitten sijaan. Ennen kuin hän ehti lähteä, Delta (raptori) purasee tätä kuolettavasti johon Hoskins kuolee.Simon Masrani on Masrani Global Corporationin toimitusjohtaja ja Jurassic Worldin omistaja. Muskimoli
Muskimolia, sen hermomyrkyllistä iboteenihappo-esiastetta muskatsonia ja antikolinergistä muskariinia esiintyy muun muassa punakärpässienessä, pantterikärpässienessä ja ruskokärpässienessä. Näiden sienten syömisestä saadut psykoaktiiviset vaikutukset johtuvat muskimolista eivätkä muskariinista, toisin kuin 1900-luvun alussa pitkään uskottiin. Valkosolu
Neutrofiiliset valkosolut eli granulosyytit muodostuvat luuytimessä (kuten muutkin veren solut). Ne ovat lyhytikäisiä (niiden puoliintumisaika on alle 1 vrk). Niiden tuma on jakautunut lohkoihin ja kypsän neutrofiilin tumassa voidaan erottaa normaalisti viisi lohkoa. Noin kolmessa prosentissa naisten neutrofiileistä on havaittavissa niin kutsuttu Barrin kappale, pieni rumpukapulan muotoinen lisäke yhdessä tuman lohkoista. Neutrofiilin soluliman jyväset värjäytyvät neutraaleilla väreillä. Jyväset ovat suuria lysosomeja joita usein kutsutaan primääreiksi granuloiksi, koska ne ovat ensimmäisiä granuloita jotka kehittyvät neutrofiilien erilaistumisen aikana. Nämä granulat sisältävät tavallisesti lysosomaalisia happohydrolaaseja mutta myös useita mikrobeja tappavia aineita, mukaan lukien myeloperoksidaasia joka voidaan havaita peroksidaasivärjäyksellä. Muskottikasvit
Aineenvaihdunta tuottaa eräitä flavonoideja, flavoneja, asetogeniineja ja eräitä alkaloideja. Soluissa on oksalaattikiteitä. Karvat ovat haaraisia, tähtimäisiä tai T:n muotoisia. Lehdet ovat harvoin kierteisesti. Kukat ovat säteittäisiä, pohjus on pieni. Kehälehtiä on 2–5, tavallisesti kolme yhtenä kiehkurana, yhteenkasvaneita. Hedekukissa on kiehkuroittain, harvemmin kierteisesti 2–40 hedettä, jotka yleensä ovat yhteenkasvaneita; emin jäänne, pistillodi, puuttuu. Emikukissa ei ole joutoheteitä; emissä on vartalo ja kaksiliuskainen tai kilpimäinen luotti, sikiäimessä yksi ainoa kaksikalvoinen siemenaihe. Hedelmä on tuppilo, harvoin avautumaton. Siemen on kookas ja siinä on siemenvaippa eli arillus (vrt. muskottikukka). Dissosiaatiohäiriö
Nykypsykiatriassa ajatellaan, että dissosiaatiohäiriöt ovat seurausta vakavasta, usein pitkäaikaisesta erityisesti lapsuusiällä tai varhaisella aikuisiällä koetusta traumatisaatiosta. Dissosiatiivisille oireille on ominaista se, etteivät tunteet, ajatukset, aistimukset ja teot toimi yhteistyössä keskenään. Tämän seurauksena potilas saattaa olla muistamaton tekemisilleen, kokea vuorotellen itsensä tunnekylmäksi tai joutua ylivoimaisten tunteiden valtaan tai kokea selittämättömiä ruumiillisia oireita. Vakavissa dissosiaatiohäiriöissä potilaan identiteettikäsitys on häiriintynyt, ja hän voi jopa esiintyä useina eri henkilöinä (dissosiatiivinen identiteettihäiriö). Persoonan rakenteellinen dissosiaatioteoria
Dissosiaatiohäiriöiden ensisijainen hoito on traumaterapiaan ja dissosiaatiohäiriöihin erikoistunut psykoterapia esim. traumaterapia, trauma-focused kognitiivinen terapia tai kognitiivisanalyyttinen psykoterapia. Hoitosuositus on käyttää vaiheorientoitunutta kolmiosaista traumahoitomallia.(kts. tarkemmin dissosiaatiohäiriöt)Lääkehoidolla ei dissosiaatiohäiriöitä voi hoitaa, mutta niiden kanssa usein esiintyviä muita psykiatrisia sairauksia voi lääkehoito auttaa. Dekstrometorfaani
DXM voi myös suojata hermostoa sen erittämältä hermotoimintaa kiihdyttävältä glutamaatilta, joka on NMDA-reseptorien aktivoija eli agonisti. Glutamaatti toimii hermosoluja tappavana eksitotoksiinina tilanteissa joissa sitä vapautuu liikaa, kuten aivoverenvuodossa tai vakavassa epileptisessä kohtauksessa. Agonistinen glutamaatti lisää hermosoluihin päätyvää kalsiumia, joka näissä sisällä ollessaan on liikamäärin eksitoksista. Antagonistinen DXM vähentää kalsiumin määrää, johon sen hermosuojaus perustuu. Amusia
Ihminen on normaalisti jo syntyessään musikaalinen olento. Pikkulapsilla on merkittäviä musikaalisia kykyjä jo ennen puhekyvyn kehittymistä. Lapset hahmottavat jossain määrin musiikin perusasteikoita, reagoivat tasaiseen rytmiin ja erottavat konsonoivat, eli soivat, ja dissonoivat, eli riitaiset intervallit toisistaan. Tämä osoittaa, että aivoissa on musiikin havaitsemiseen erikoistuneita aivoalueita, jotka kehittyvät erillään kielellisistä alueista. Pitkäaikainen altistuminen musiikille kehittää ja hioo musiikillisia taitoja eteenpäin. Koulutuksesta on hyötyä, mutta se ei ole välttämätöntä sointujen ja nuottien hahmottamiseksi. Käsitys melodioista, rytmistä ja soinnuista syntyy kuuntelukokemuksien kautta. Erikorkuiset sävelet ja tasainen pulssi muodostavat musiikin perusainekset. Sävelkorkeuden hahmottaminen on olennainen osa sekä melodioiden, että sointujen tulkitsemisessa. Siksi se onkin pakollinen taito, jotta musiikkia voisi ymmärtää ja siitä nauttia. Asteikon sävelet organisoituvat asteikon pääsävelen, toonikan, ympärille tiettyjen sääntöjen mukaan. Tämän takia asteikkoon kuulumattomat sävelet kuulostavat ”vääriltä”. Normaali kuulija erottaa oikeat sävelet vääristä ja pystyy seuraamaan melodiaa, joka kulkee asteikon säveliä pitkin. Amusiasta kärsivällä henkilöllä on kuitenkin vaikeuksia erottaa sävelkorkeuksia toisistaan, eikä hän pysty seuraamaan melodiaa, tai erota oikeita ääniä vääristä. Muskimoli
Myrkytystä hoidetaan varhaisessa vaiheessa oksennuttamalla, jos muskimolia sisältävää ainetta on syöty enintään viimeisen 30 minuutin sisällä ja henkilö on tajuissaan. Aktiivihiiltä tai vatsahuuhtelua voidaan käyttää. Lihaskouristuksiin on ehdotettu rauhoittavien lääkkeiden, kuten klonatsepaamin ja diatsepaamin käyttöä, mutta ainakin diatsepaami voi voimistaa muskimolin vaikutuksia. Antikoliiniesteraasina toimiva fysostigmiini saattaa estää muskimolin vaikutusta. Hallusinogeenit
Dissosiatiivien käyttäjien keskuudessa on esiintynyt huolta NMDA-antagonistien mahdollisesta neurotoksisuudesta ("Olneyn leesiot"). Spekulaatio on ainakin osittain peräisin William Whiten, DXM FAQ -tekstin kirjoittajan teksteistä. Hänen kantansa vuonna 1998 oli, että dissosiatiivit aiheuttavat epäilemättä aivovaurioita. Väitettä kritisoitiin, koska sitä tukemaan ei esitetty todistusaineistoa, ja vuonna 2004 White veti väitteensä takaisin. Whiten väitteet ja niitä seurannut kritiikki kytkeytyivät Olneyn ym. alkuperäistutkimukseen (1989). Amygdaliini
Useiden glukosidaasientsyymien tiedetään vaikuttavan amygda­liiniin, jonka ne hajottavat eri tavoin. Maltaasin vaikutuksesta se hajoaa osittain, jolloin syntyy D-glukoosia ja mantelinitriiliglykosidia, CHCH(CN)O·CHO. Emulsiini sen sijaan hajottaa sen bentsaldehydiksi, syanidiksi ja kahdeksi glukoosimolekyyliksi. Tätä entsyymiä on karvas­­manteleissa, jotka sen vuoksi aina sisältävät myös jonkin verran vapaata syanidia ja bentsalde­hydiä. Amygdaliinibetaflukosidaasi ja prunasiinibetaglukosidaasi taas hajottavat amygda­liinin niin, että siitä irtoaa kaksi glukoosi­molekyyliä ja jäljelle jää mandelonitriiliä, joka edelleen hajoaa vapaaksi syanidiksi ja bentsalde­hydiksi. Tällä tavalla hajotessaan yksi gramma amyg­da­­liinia vapauttaa 68 milli­­grammaa vety­­syanidia. Punakärpässieni
Punakärpässieni on myrkyllinen. Se sisältää useita myrkyllisiä ja huumaavia aineita, joista tärkeimmät ovat iboteenihappo ja erityisesti sen hajoamistuote muskimoli. Muita myrkkyaineita ovat muun muassa muskariini ja muskatsoni. Sienessä on epäilty olevan pieniä määriä atropiinia ja bufoteniinia, mutta väitteen paikkansapitävyyttä ei ole pystytty osoittamaan. Punakärpässienen syöminen vaikuttaa keskushermostoon ja psyykeen aiheuttaen myrkytysoireita ja harhoja. Keskeisin myrkky on muskimoli, joka toimii keskushermostossa GABA-reseptoreiden selektiivisenä agonistina. Punakärpässienen myrkyt ovat vesiliukoisia, joten sienen voi periaatteessa ryöpätä. Näin on toimittu aikoinaan Venäjällä, jossa perusteellisesti ryöpättyjä punakärpässieniä on käytetty ruokasieninä. Syklinen adenosiinimonofosfaatti
Limasieni "Dictyostelium discoideum" elää kahdessa eri muodossa: "vegetatiivisessa muodossa", jossa yksittäiset vapaat amebamaiset limasieniyksilöt elävät metsän pohjakerroksessa jakaantuen muutaman tunnin välein käyttäen bakteereja ravintonaan, ja ruoan puutteessa muodostuvassa monisoluisessa "pseudoplasmodiossa", josta kehittyy myöhemmin itiöitä, joista syntyy lisää amebamaisia limasieniä. Monisoluisen rakenteen perustajasolut erittävät cAMP:tä, joka toimii kemiallisena attraktinttina ohjaten läheisiä limasieniä kerääntymään lähemmäs perustajasoluja. Limasienen solukalvossa on reseptorit cAMP:lle, jonka havaitessaan ne aloittavat solunsisäisen kaskaadin, joka johtaa pseudopodin ulkonemiseen ja kokonaisvaltaiseen liikkeeseen kohti cAMP:in erittäjää. Solut myös monistavat cAMP-signaalia eteenpäin johtaen muutaman minuutin välein esiintyvään cAMP-aaltoon kerääntymiskeskuksesta, joka liikkuu n. 2 cm tunnissa. Marshallin kieli
Marshallilla on runsaahko konsonantivarasto, ja lähes jokaisella konsonantilla on jokin toissijainen artikulaatio (palatalisointi, velarisointi, labialisointi). Konsonantit jaetaan palataalisoituihin ”kevyisiin” ja velarisoituihin ”painaviin”. Tämä kontrasti on verrattavissa venäjän koviin ja pehmeisiin tai goidelisten kielten leveisiin ja kapeisiin konsonantteihin. Malaria
Estolääkkeillä on sivuvaikutuksia. Esimerkiksi meflokiinilla esiintyy toisinaan psyykkisiä sivuvaikutuksia ja hiustenlähtöä. Myös doksisykliinillä on runsaasti haittavaikutuksia. Amodiakin ja Fansidar on osoittautuneet jopa hengenvaarallisiksi, eikä niitä pidä käyttää kuin pakkotilanteessa. Fluoksetiini
Fluoksetiini on SSRI-lääke, jolla hoidetaan masennusta, dysmorfista ruumiinkuvan häiriötä, pakko-oireista häiriötä, bulimiaa, premenstruaalista dysforista häiriötä (premenstruaalisen oireyhtymän vakavampi muoto), hypokondriaa sekä paniikkihäiriötä. Sir Crocodile
Crocodilella on piirteitä aikaisemmista vihollisista. Hän hallitsee julkisesti kuten Morgan, hänellä on pirunmarjavoimat (kuten Buggyllä), hän on juonittelija kuten Kuro, välinpitämättömyys alempiarvoisiin kuten Don Kriegillä, julma kuin Arlong ja kunnianhimoinen kuten Wapol. Myskiyrtti
Myskiyrtti kuuluu Ruandan suosituimpiin rohdoskasveihin, ja sitä on käytetty koko esiintymisalueellaan yskäm, malarian, ripulin, vatsatautien denguekuumee, päänsäryn, hammassäryn ja joidenkin muidenkin vaivojen hoitoon. Rohdoksena käytetään tuoreita tai kuivattuja lehtiä ja nuoria versoja. Yrttiä kerätään yleensä tarpeen mukaan, sillä se mustuu herkästi ja kuivuu huonosti. Laboratoriotutkimuksissa on osoitettu, että yrtissä on ainesosia jotka todella torjuvat malariaa aiheuttavaa Plasmodium falciparum -loiseliötä kohtalaisesti. Lehdistä tehdyn uutteen on todettu estävän bakteerien kasvua. Betanekoliini
Betanekoliini on parasympatomimeetti, joka stimuloi voimakkaasti muskariinireseptoreita. Betanekoliini on rakenteeltaan koliinin esteri, kuten asetyylikoliinikin. Koliiniesteraasi ei hajota betanekoliinia. Sevimeliini
Sevimeliini sitoutuu muskariinireseptoreihin, erityisesti M-reseptoreihin keskushermostossa ja M-reseptoreihin sylkirauhasissa. Sevimeliini toimii parasympatomimeettinä ja reseptorien agonistina. Sitoutuminen reseptoreihin lisää syljeneritystä ja siten vähentää suun kuivumista. Sitä käytetään Sjögrenin oireyhtymään liittyvän kuivasuisuuden hoidossa Suomessa sevimeliinillä ei ole myyntilupaa. Mooliosuus
Seoksen komponenttien mooliosuuksilla on merkittävä vaikutus seoksen fysikaalisiin ja kemiallisiin ominaisuuksiin ja se on tärkeä suure erityisesti fysikaalisessa kemiassa. Mooliosuuksista riippuvia ominaisuuksia ovat muun muassa aktiivisuus, höyrynpaine, lämmönjohtavuus, tiheys, pintajännitys sekä partiaaliset moolisuureet. Selegiliini
Selegiliini on palautumaton, irreversiibeli MAO-estäjä – toisin kuin esimerkiksi moklobemidi, joka on reversiibeli MAO-A estäjä (ns. "RIMA", "Reversible Inhibitor of Monoamine Oxidase A"). Moklobemidiä käytetään masennukseen ja sosiaalisiin fobioihin varsinkin, jos SSRI-lääkkeet ovat tuottaneet vaikeita tai hankalia sivuoireita. Antikolinergit
Eri antikolinergejä käyttötarkoituksen mukaan. M tarkoittaa muskariinireseptorin salpaajaa ja N nikotiinireseptorin salpaajaa. Suluissa valmisteen nimi tai nimet. Punakärpässieni
Vahingollisia muskimolia sisältävien sienten aiheuttamia myrkytyksiä on kuvailtu ja jotkin harvat tapaukset ovat johtaneet kuolemaan. Nykyään ennuste hoidetuissa myrkytystapauksissa on hyvä. Muskimolimyrkytystä hoidetaan varhaisessa vaiheessa oksennuttamalla esim. ipecac avulla jos muskimolia sisältävää ainetta on syöty enintään viimeisen 30 min sisällä ja henkilö on tajuissaan. Muuten voidaan käyttää suun kautta annettua aktiivihiiltä. Sienen muskariinin aiheuttamia kolinergisiä oireita voi hoitaa atropiinilla. Punakärpässienen myrkyt ovat täysin erilaisia kuin esimerkiksi valkokärpässienen, jonka aiheuttama myrkytys on tappava. Dissosiatiivinen identiteettihäiriö
DSM-5 julkaistiin toukokuussa 2013. Siinä tärkeimmät päivityksen kriteereihin, jotka erottavat dissosiatiivisen identiteettihäiriö muista häiriöistä on kahden tai useamman toisistaan selvästi erillisen ja itsenäisen dissosiatiivisen osan olemassaolo ja täydellisen amnesian esiintymisen näiden osien välillä. Siis pelkkä dissosiatiivinen amnesia tai psykologinen amnesia ei riitä diagnoosin tekemiseen.(psykologinen amnesia vs.dissosiatiivinen amnesia vs. täydellinen ns. true amnesia) Valkosolu
NK-imusolut eli ns. natural killer-imusolut ovat luonnollisia tappajasoluja. Ne pystyvät tappamaan virusten infektoimia soluja ja kasvainsoluja käynnistämällä niiden apoptoosin eli ohjelmoidun solukuoleman. Dekstrometorfaani
DXM on dissosiatiivi, kuten ketamiini ja fensyklidiini (PCP). Antikolinergit
Antikolinergit kiinnittyvät jommankumman tai molemman alatyypin asetyylikoliinireseptoreihin ja estävät reseptorien toimintaa, eli toimivat antagonisteina. Useimmat antikolinergit ovat muskariinireseptorin estäjiä. Samaan reseptorialatyyppiin kiinnittyvät antikolinergit eroavat toisistaan lähinnä vaikutusajan ja hajoamisen osalta, sekä siinä, missä elimistön osassa vaikutus on voimakkain. Joillakin on havaittavissa enemmän keskushermostovaikutuksia kuin toisilla veri-aivoesteen tehokkaamman läpäisyn vuoksi. Esimerkiksi skopolamiini läpäisee veri-aivoesteen paremmin kuin atropiini ja aiheuttaa jo terapeuttisina annoksina keskushermosto-oireita. Antikolinergit lamaavat parasympaattisen hermoston vaikutuksia kohde-elimissä, minkä vuoksi niitä kutsuttiin aiemmin nimellä "parasympatolyytti". Moskovium
Moskoviumilla ei ole pysyviä tai luonnossa esiintyviä isotooppeja. Muiden transuraanien tavoin kaikki moskoviumin isotoopit ovat radioaktiivisia. Alkuaineelle tunnetaan viisi isotooppia, joista pysyvin on Mc, jonka puoliintumisaika on noin 410 millisekuntia. Tämä isotooppi hajoaa alfasäteilyä emittoiden nihonium-286:ksi. Kaikkien muiden isotooppien puoliintumisajat jäävät alle puolen sekunnin. Solusykli
M-vaiheeksi kutsutun mitoosin eli jakautumisen käynnistää M-vaihetta edistävän tekijän (MPF, M-phase promoting factor) aktivoituminen. MPF on kaksiosainen molekyyli, joka koostuu Cdc2- ja sykliinivalkuaisaineesta ("S. pombe"lla Cdc13), ja sen aktivoituminen perustuu Cdc2-valkuaisaineen fosforyloinnin säätelyyn. Jakautumisvaihe päättyy, kun valkuaisen hajotuslaitteet hajottavat sykliinit. NMDA-reseptori
Eri alayksikköyhdistelmistä koostuvilla NMDAR:illä on eri perusominaisuuksia kuten niiden eriävä Ca läpäisykyky, Mg salpauskyky ja agonistien affiniteetit eli sitoutumisherkkyydet (taulukko). Yhdistelmien ilmeneminen esimerkiksi keskushermostossa vaihtelee eliöissä niiden kehitysvaiheiden (lapsuuden, aikuisuuden) aikana, mutta yhdistelmien sijainti keskittyy myös eri alueille esimerkiksi aivoissa. GluN1-yksikköjä on niiden välttämättömyyden vuoksi laajalti keskushermoston NMDAR:issä.
Kehon tuottama NMDAR:iä aktivoiva välittäjäaine on L-glutamaatti, joka sitoutuu GluN2-alayksikön LBD:hen. Aktivointi vaatii L-glysiinin tai D-seriinin samanaikaisen sitoutumisen "koagonistina" GluN1- ja GluN3-alayksiköiden LBD:eihin. NMDAR:ien ionikanavan sisään kiinnittynyt Mg-ioni salpaa reseptorin kiinni. Solun sisällä on negatiivinen, noin -70 mV, jännite-ero suhteessa solun ulkopuoleen, jonka vuoksi kanavaan mahtuva positiivisesti varautunut Mg pitää kanavaa kiinni. Hermosolujen ulkoinen Mg-pitoisuus on lisäksi millimolaarisuusluokkaa ja sisäinen mikromolaarisuusluokkaa. Mg poistuminen kanavasta vaatii solun voimakkaan depolarisaation. Depolarisaatio poistaa Mg:n, jolloin agonistia ja koagonistia sitovan NMDAR:n ionikanava aukeaa. Monimutkaisen aktivaationsa vuoksi NMDAR:t aktivoituvat hitaammin kuin muut glutaminergiset ionikanavareseptorit (AMPA- ja kainaattireseptorit). NMDAR:ien toimintaan vaikuttavat normaalisti myös mm. pH-arvo ja sinkki-ionit ja tietyt polyamiinit kuten spermidiini, spermiini. Tsuklopentiksoli
Tsuklopentiksolilla tunnetaan myös sekä ekstrapyrimidaalisia sivuvaikutuksia että pahanlaatuisen neuroleptioireyhtymän mahdollisuus. Muut sivuvaikutukset voivat olla antikolinergisiä, kuten esim. huimaus ja suun kuivuminen. Tardiivi dyskinesia on myös mahdollinen haitta, samoin akatisia. Joitain sivuvaikutuksia voidaan koettaa lievittää biperideenillä taikka beetasalpaajilla. Jäykkyyteen saattavat auttaa lihasrelaksantit ja bentsodiatsepiinit. Lääkeannostuksen määrä vaikuttanee sivuoireiden esiintymiseenkin. Glykosaminoglykaani
Glykosaminoglykaanimolekyyleille on tyypillistä, että niillä on suuri negatiivinen sähkövaraus. Tämän vuoksi ne pystyvät sitoutumaan useisiin molekyyleihin kuten kasvutekijöihin ja soluväliaineen ja solukalvon proteiineihin. Myristisiini
Myristisiini on fenyylipropeeneihin kuuluva huumaava aine, joka voi olla suurina annoksina myrkyllistä. Muskottipähkinät sisältävät myristisiiniä. Myristisiini toimii elimistössä antikolinergina, ja se luokitellaan hulluruohon (tropaanialkaloidit) tavoin deliriantiksi. Skopolamiini
Skopolamiini eli (–)-hyoskiini (kauppanimi "Scopoderm") on useissa koisokasveissa esiintyvä atropiinin kaltainen tropaanialkaloidi, joka toimii hermostossa muskariinireseptoria salpaavana antikolinerginä. Skopolamiinia käytetään lääkkeenä muun muassa matkapahoinvointiin ja värikalvontulehdukseen. Skopolamiini on atropiinin ohella toinen merkittävimmistä ns. belladonna-alkaloideista. Bentsodiatsepiinit
Bentsodiatsepiineilla on lisäksi myös muskariinireseptoreita salpaava antikolinerginen vaikutus, mikä johtaa parasympaattisista hermopäätteistä
vapautuvan asetyylikoliinin vaikutusten vähenemiseen Dissosiatiivinen identiteettihäiriö
Haastattelun apuna voidaan käyttää erilaisia dissosiaatioherkkyyttä ja hypnotisoitavuutta mittaavia kyselyitä (esimerkiksi Dissociative experiences scale DES — suomeksi poikkeuksellisten tajunnantilojen asteikko, SCID); häiriöön on myös kehitetty tietyt haastattelunsa. Mahdollinen elimellinen sairaus (epilepsia, aivojen patologinen prosessi), joka aiheuttaa voimakkaita dissosiaatio-oireita, on myös hyvä sulkea pois. DID-epäilyä tukee traumatausta ja tästä johtuvat oireet, sekä herkkä hypnotisoitavuus. Magnetostriktiivisyys
Magnetostriktiivisyys eli Joulen ilmiö on ferromagneettisten materiaalien ominaisuus, jossa materiaalin fyysiset mittasuhteet muuttuvat vähittäin, kun siihen vaikuttaa ulkoinen magneettikenttä. Erityisesti rauta, johon on sekoitettu harvinaisia maa-alkalimetalleja, on hyvin magnetostriktiivinen. Ilmiö selittää muun muassa muuntajien läheisyydessä esiintyvän ääni-ilmiön. Ilmiön havaitsi James Joule. Kinkoniini
Kinkoniinilla on malarialoisioita tappavia ominaisuuksia. Kinkoniinia voidaan käyttää orgaanisessa kemiassa reagenssina erotettaessa enantiomeerejä toisistaan resoluutiolla esimerkiksi mantelihapon enantiomeerien erotuksessa. Anomaalinen monismi
Davidson tarkoitti kausaliteetin nomologisuuden periaatteen sellaiseksi, että se sisältää myös sekä ajallisen seurannon että reduktionismista luovuttaessa vaaditut siltalait. Koska Davidson kielsi sen, että mitkään tällaiset lait voisivat sisältää henkisiä predikaatteja (mukaan lukien sellaiset lait kuten (M1 formula_1 M2) formula_2 M3 missä kaikki predikaatit ovat henkisiä, ja henkistä ja fysikaalista sekoittavat lait kuten (M1 formula_1 M2 formula_2 P1) ja (P1 formula_1 P2 formula_2 M1)), tästä seuraa, että sellaiset siltalait kuten ”P1 formula_2 M1”, ”M1 formula_2 P1” tai ”M1 jos ja vain jos P1” on suljettava pois. Melankolinen masennus
Melankolinen masennus tai "masennus melankolisilla piirteillä" on masennuksen alatyyppi, jonka tunnuspiirteinä ovat kyvyttömyys tuntea mielihyvää positiivisista asioista yhdistettynä fyysiseen levottomuuteen, unettomuuteen, tai vähentyneeseen ruokahaluun. Noin 10%:lla masennuksesta kärsivillä on melankolinen masennus. Parasympatomimeetit
Eri parasympatomimeettejä käyttötarkoituksen mukaan. M tarkoittaa muskariiniagonistia, N nikotiiniagonistia ja A antikoliiniesteraasia. Suluissa on valmisteen nimi tai nimet. Dissosiaatiohäiriö
Koska dissosiaatiohäiriön taustalla on käytännössä aina traumatisaatio, traumanjälkeinen stressihäiriö on tavallinen liitännäisongelma. Lisäksi vakavissa dissosiaatiohäiriöissä on tavallista, että henkilöllä on lisäksi joukko muunlaisia mielenterveyden häiriöitä, kuten masennusta, ahdistuneisuutta, syömishäiriöitä tai päihteiden väärinkäyttöä. Runsaat somaattiset (ruumiilliset) oireet, joille ei löydy lääketieteellistä selitystä, ovat myös tavallisia dissosiaatiohäiriöistä kärsivillä. Galliummangaaninitridi
Muita galliummangaaninitridin valmistukseen liittyviä ongelmia ovat saostumat sekä raaka-aineiden diffuusio. Lämpötilasta riippuen muodostuvat saostumat joko parantavat tai huonontavat pinnan magneettisia sekä sähköisiä ominaisuuksia. Esimerkiksi GaMn muodostuminen on suotavaa, koska kyseinen sivutuote on magneettista ja parantaa pinnan toimintaa. Diffuusio hankaloittaa yhdisteen toimintaa poistamalla siitä hyödyllisiä alkuaineita. Typen poistuminen hajottaa nitridiyhdisteen, jolloin jää jäljelle termodynaamisesti vähemmän stabiileja galliummangaaniyhdisteitä tai niistä muodostuneita oksideja (GaMn tai GaMnO). Vastaavasti Mn-diffuusio aiheuttaa nitridiyhdisteen hajoamisen galliumnitridiksi. Tiabendatsoli
Huoneenlämpötilassa tiabendatsoli on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee hieman etanoliin ja hyvin esimerkiksi dimetyylisulfoksidiin. Tiabendatsolin fungisidiset ja loismatoja tappavat vaikutukset johtuvat siihen, että yhdiste estää tubuliinin polymeroitumisen ja siten solunjakautumisen. Lisäksi tiabendatsoli inhiboi loisten fumaraattireduktaasientsyymiä. Yhdiste tehoaa erityisesti "Strongyloides stercoralis"-sukkulamatoon, mutta myös trikiiniin. Valkosolu
Tappaja-T-imusolujen pinnalla on spesifinen CD8-molekyyli, joka sijaitsee aivan T-solureseptorin vieressä. Tappajaimusolut pystyvät poraamaan kohdesolun solukalvoon reiän ja käynnistämään apoptoosin solussa. Osa tappaja-T-imusoluista vaimentaa B-soluvastetta, minkä vuoksi niitä voidaan kutsua myös vaimentaja- eli suppressori-T-lymfosyyteiksi. Desmosomi
Desmosomit ovat yksi solujen välisistä liitoksista, joita on erityisesti mekaanista kestävyyttä vaativissa kudoksissa. Dekstrometorfaani
DXM ja ensisijaisesti sen dekstrorfaani-hajoamistuote ovat ei-kilpailevia NMDA-reseptorin salpaajia eli antagonisteja. Salpaajat sitoutuvat NMDA-reseptorin kalsiumionikanavaan estäen kalsiumionien virran sen lävitse. Virtaus estyy lähinnä ulkoa sisään, eli solujen kalsiumionipitoisuus pienene salpaajien vaikutuksesta. Solunsisäiset ionit kiihdyttävät muun muassa hermosolujen välistä viestintää. DXM estää siten tätä kiihdyttävää vaikutusta ja tästä sen päihdekäytön dissosiatiiviset vaikutukset johtuvat. Muskimoli
Tyypillinen päihdyttävä annos muskimolia on 10–15 mg. Sienten muskimolipitoisuudet saman lajinkin sisällä vaihtelevat, joten sopivaa päihdyttävää sienimäärää on hankala arvioida. Erowid-sivuston mukaan 5–10 g kuivattua punakärpässientä (1–3 keskikokoista sienen lakkia) voi olla sopiva määrä. Suurin iboteenihapon ja muskimolin pitoisuus on punakärpässienen lakin punaisen pinnan alaisessa kellertävässä kerroksessa. Yksittäisessä puna- tai pantterikärpässienessä voi olla noin 6 mg muskimolia tai 30–600 mg iboteenihappoa. Hyoskyamiini
Hyoskyamiini tai (–)-hyoskyamiini on muskariinireseptoria estävä antikolinerginen tropaanialkaloidi, jota on eräissä koisokasveissa. Hyoskyamiini on atropiinin L-isomeeri. Sitä ei tule sekoittaa hyoskiiniin eli skopolamiiniin. Muskimoli
Muskimoli imeytyy ihmisen elimistöön nopeasti ruoansulatuskanavan kautta ja näyttää läpäisevän veri-aivoesteen aktiivisella kuljetuksella.
Muskimoli on kolmiulotteiselta rakenteeltaan samanlainen kuin kehon tuottaman GABA-välittäjäaineen tietty kolmiulotteinen muoto (konformaatio), joka sitoutuu GABA-reseptoriin. Siksi muskimoli sitoutuu GABA-reseptoriin sen toimintaa tehostaen eli agonistina. Muskimoli sitoutuu samaan reseptorin kohtaan kuin GABA, toisin kuin esimerkiksi barbituraatit ja bentsodiatsepiinit, jotka sitoutuvat saman reseptorin muihin kohtiin. GABA-reseptorin aktivoijat lamaavat hermosolujen toimintaa, mistä muskimolin huumaava vaikutus johtuu. Muskimoli on myös GABA-rho-reseptorin osittaisagonisti eli osittaisaktivoija. Masennus
Melankolinen masennus tai ”masennus melankolisilla piirteillä” ilmenee kyvyttömyytenä tuntea mielihyvää positiivisista asioista yhdistettynä fyysiseen levottomuuteen, unettomuuteen, tai vähentyneeseen ruokahaluun. Noin 10 %:lla masennuksesta kärsivillä on melankolinen masennus. Mucor
Mucor on homesienisuku (Phycomycetes), joka sisältää noin 3000 eri lajia. Ne lisääntyvät itiöiden kautta, joita syntyy pallomaisissa itiöpesäkkeissä. Mucor-sukuun kuuluvat kykenevät kasvamaan hyvin monenlaisissa paikoissa, ollen siten yleisiä elinatrvikkeiden pilaajia. Eräillä on kyky hajottaa tärkkelys sokeriksi ja käytää sokeri alkoholiksi. Erästä lajia ("M. rouxii") käytetään alkoholin valmistukseen. Jyvässolu
Basofiilisten granulosyyttien tuma on suuri ja epäsäännöllisen muotoinen. Basofiilien granuloissa on hepariinia ja histamiinia, joillakin kotieläimillä lisäksi serotoniinia. Allergisen reaktion yhteydessä tiettyjen immunoglobuliinien liittyminen basofiilien solukalvoon aiheuttaa granuloiden sisällön vapautumisen verenkiertoon. Nämä vapautuneet aineet puolestaan osallistuvat allergiaoireiden syntyyn: esimerkiksi histamiini aiheuttaa verisuonten seinämien läpäisevyyden kasvamista, jolloin plasmaa siirtyy kudoksiin. Pahimmassa tapauksessa tämä voi aiheuttaa šokin, kun veren tilavuus verisuonistossa pienenee. Dominoiva ominaisuus
Dominoivaa alleelia kuvataan oikealla olevassa esimerkissä isolla kirjaimella "T", kun taas vastaavasti resessiivistä pienellä. Dominoiva ominaisuus tulee esille sekä homotsygoottisena ("TT"), että heterotsygoottisena ("Tt"). Vain homotsygoottisena, tapauksessa "tt", resessiivinen ominaisuus voi tulla näkyville. Hallusinogeenit
Rakenteeseen perustuvassa jaottelussa on myös ongelmia, koska rakenteellisesti samankaltaisten aineiden vaikutukset voivat poiketa toisistaan merkittävästi. Esimerkiksi, sekä metamfetamiini että ekstaasi ovat amfetamiinijohdannaisia, mutta metamfetamiinin stimulanttivaikutus on huomattavasti ekstaasia voimakkaampi, eikä sillä ole ekstaasin empatogeenisia vaikutuksia. Lisäksi aineet vaikuttavat pääosin useampiin eri reseptoreihin; esimerkiksi dekstrometorfaani on suurilla annoksilla ensisijaisesti dissosiatiivi, mutta toimii myös, monien fenetyyliamiinien lailla, serotoniinin takaisinoton estäjänä, ja itse asiassa fenetyyliamiinien funktionaalinen ryhmä sisältyy DXM:n rakenteeseen. Myös LSD sisältää sekä indolirakenteen että fenetyyliamiinirakenteen. Persoonan rakenteellinen dissosiaatioteoria
Yksilön integratiivinen kapasiteetti vaihtelee, mutta sen ollessa alhainen kyky liittää raskaita, vastenmielisiä ja/tai traumaattisia kokemuksia osaksi persoonallisuutta ja henkilöhistoriaa vähenee tai estyy kokonaan ja syntyy persoonallisuuden rakenteellista dissosiaatiota. Integraatio onnistuessaan sisältää synteesin, realisaation ja presentifikaation. Traumaperäiset häiriöt ovat synteesin ja realisaation häiriöitä. Persoonallisuuden rakenteellinen dissosiaatio on traumatisoitumisen yhteydessä näiden biopsykologisten tilojen kesken syntyneitä jakolinjoja, persoonallisuuden jakautumista erilaisiin alkumuotoisiin osiin. Isoniatsidi
Isoniatsidista kehiteltiin edelleen luutuberkuloosin hoitoon iproniatsidi, "Marsilid". Sen vaarana oli suuri myrkyllisyys maksalle. Iproniatsidi oli ensimmäinen masennuslääke ennen TCA-lääkkeitä, sillä sen huomattiin vaikuttavan tymoleptisesti eli lievittävän masennuksen oireita. Marsilid on poistettu käytöstä. Se oli monoamiinioksidaasin epäselektiiviinen inhibiittori. Dekstrometorfaani
Päihdekäytön dissosiatiiviset vaikutukset saa aikaan pääosin dekstrorfaani. Siksi nopeat CYP2D6 metabolisoijat (keihin valtaväesto kuuluu) saavat voimakkaampia ja nopeampia vaikutuksia DXM:n päihdekäytöstä. Hallusinogeenit
"Psykoosia matkivaa" tarkoittava ilmaisu "psykotomimeetti" heijastelee tutkijoiden varhaisia hypoteeseja, joiden mukaan hallusinogeenien vaikutukset vastaavat luonnollisesti ilmenevän skitsofrenian oireita. Myöhemmin on todettu, että joidenkin hallusinogeenien vaikutus muistuttaa psykoottisia tiloja toisia enemmän. Vaikka serotonergisten psykedeelien (LSD, psilosybiini, meskaliini jne.) subjektiiviset vaikutukset eroavat merkittävästi NMDA-antagonistisisten dissosiatiivien (PCP, ketamiini, dekstrometorfaani) vaikutuksista, on ilmeistä että vaikutukset ovat myös limittäisiä, ja vaikuttavat samoihin mielen prosesseihin. Tutkimuksin on myös osoitettu, että kummankin aineryhmän vaikutusten psykoosinomaiset puolet syntyvät samankaltaisin mekanismein. Eräässä kaksoissokkotutkimuksessa vertailtiin DMT:n ja ketamiinin vaikutuksia. Tutkijat esittivät hypoteesin, jonka mukaan LSD:n kaltaisten aineiden vaikutukset muistuttavat erityisesti paranoidia skitsofreniaa, siinä missä PCP:n kaltaiset aineet muistuttavat tarkemmin määrittelemättömän skitsofrenian katatonisia alatyyppejä. Tutkijat esittivät näkemyksen, jonka mukaan "skitsofrenian kaltaista heterogeenista häiriötilaa ei luultavasti ole mahdollista mallintaa tarkasti yksittäisen kemiallisen vaikuttimen avulla." Antikolinergit
Asetyylikoliini on tärkeä välittäjäaine kaikkialla hermostossa ja säätelee monia elintoimintoja. Asetyylikoliinireseptoreita on kahta alatyyppiä, nikotiini- ja muskariinireseptoreita. Asetyylikoliini voi kiinnittyä molemman alatyypin reseptoreihin ja kiihdyttää niiden toimintaa. Asetyylikoliinin lisäksi on olemassa suuri määrä aineita, jotka voivat kiinnittyä jommankumman tai molemman alatyypin reseptoreihin ja mukauttaa niiden toimintaa. Asetyylikoliinia hajottava entsyymi on asetyylikoliiniesteraasi. Hallusinogeenit
Joillain dissosiatiiveista on keskushermoston toimintaan kohdistuvia depressanttivaikutuksia, jolloin niiden riskit ovat samankaltaisia kuin opioideissa. Ne saattavat hidastaa hengitystä ja sydämen sykettä, mikä saattaa olla yliannostusten tapauksessa kuolettavaa. Suuret määrät DXM:ää voivat kohottaa sykettä ja verenpainetta, ja samanaikaisesti lamauttaa hengityksen. Toisaalta, PCP:n vaikutukset ovat vaikeasti ennakoitavissa, ja se luokitellaan monesti dissosiatiivin lisäksi sekä stimulantiksi että depressantiksi. Vaikka käyttäjät ovat kertoneet PCP:n, DXM:n ja ketamiinin poistaneen kivun tuntemukset, vaikutusta ei voi kuvailla perinteisten anestesialääkkeiden kaltaisiksi. Kivun poiston sijaan ne saavat kivun tuntumaan kaukaiselta: Kipu on yhä läsnä, mutta ilmenee irrallisena, vaikuttaen vähäisesti tunteisiin. Ilokaasun tapauksessa suurin riski lienee hapenpuute. Kaatumisesta seuraavat vauriot ovat myös mahdollisia, koska ilokaasu saattaa aiheuttaa yllättävän tajunnantilan hämärtymisen hapenpuutteen seurauksena. PCP:n vaikutukset, esimerkiksi kivuttomuus, on aiheuttanut repeytyneistä lihassoluista vapautuneesta myoglobiinista johtuvia kuolemia. Suuret määrät myoglobiinia voivat keskeyttää munuaisten toiminnan. Dissosiatiivit, kuten muutkaan hallusinogeenit, eivät juurikaan aiheuta fyysistä addiktiota. Psyykkisen addiktion mahdollisuus on kuitenkin todettu. Molekyyliseula
Tyypillisimmät molekyyliseulamateriaalit ovat zeoliitit, jotka ovat alkali- ja maa-alkalimetallien aluminosilikaatteja sekä huokoinen borosilikaattilasi. Molekyyliseulat jaetaan kolmeen luokkaan riippuen niiden huokoskoosta. Huokoskoko voidaan ilmoittaa joko nanometreinä tai ångströmeinä. Pienimmät huokoskoot ovat mikrohuokoisilla molekyyliseuloilla, joiden huokoskoko on alle 2 nm (20 Å). Tällaisia ovat muun muassa yleisimmin käytetyt zeoliitti- ja lasimolekyyliseulat sekä aktiivihiiliseulat. Mesohuokoisen materiaalin huokoskoko on välillä 2–50 nm (20–500 Å) ja makrohuokoisten molekyyliseulojen huokoskoko on yli 50 nm (500 Å). Mesohuokoisia ja makrohuokoisia molekyyliseuloja ovat muun muassa eräät metallioksidit, metalliseokset ja epäorgaaniset polymeerit. Tiofanaatti-metyyli
Huoneenlämpötilassa tiofanaatti-metyyli on väritöntä kiteistä ainetta. Se ei liukene veteen, mutta liukenee muun muassa metanoliin, asetoniin ja kloroformiin sekä vähäisemmässä määrin muihin orgaanisiin liuottimiin. Tiofanaatti-metyylin fungisidiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se estää tubuliinia polymeroitumasta ja estää siten sienisolujen jakaantumisen. Yhdiste hajoaa karbendatsiimiksi, joka on myös fungisidina aktiivinen yhdiste. Tiofanaatti-metyyli on asetyylikoliiniesteraasi inhibiittori ja aineelle altistumisesta voi aiheutua hermosto-oireita. Yhdiste voi myös olla karsinogeenista. Deoksinojirimysiini
Deoksinojirimysiini eristettiin ensimmäisen kerran mulpereihin kuuluvasta lajista "Morus bombycis". Tämän jälkeen sitä on löydetty myös muista mulperien suvun lajeista ja eräistä muistakin kasveista sekä eräiden "Bacillus"- ja "Streptomyces"-sukujen bakteerien tuottamina. Deoksinojirimysiini ja sen johdannaiset estävät disakkaridaaseja esimerkiksi sakkaraasia. Täten esimerkiksi sakkaroosin pilkkoutuminen ja imeytyminen elimistössä heikkenee. Tätä voidaan mahdollisesti käyttää diabeteksen hoidossa ja eräät deoksinojirimysiinin johdannaiset kuten miglitoli ja emiglitaatti ovat markkinoilla. Mulperien lehdistä valmistettua teetä markkinoidaan terveysvaikutteisena, mutta deoksinojirimysiinin pitoisuus ei ole siinä riittävän korkealla tasolla, jotta se olisi tehokasta. Yhdisteellä on myös HIV:tä vastustavia ominaisuuksia. Deoksinojirimysiini on optisesti aktiivista ja sen ominaiskiertokyky vesiliuoksessa on +47. Parasympatomimeetit
Antikoliiniesteraasimyrkytyksissä muskariinivaikutukset alkavat ennen nikotiinivaikutuksia. Niiden aiheuttamat oireet alkavat, kun 30–50 prosenttia entsyymistä on salpautunut, ja kun jäljellä on 10–20 prosenttia, tila on jo hengenvaarallinen. Organofosfaatit pääsevät hyvin keskushermostoon, jossa niiden dramaattisimmat muskariinivaikutukset ovat rajut epileptiset kouristukset, joihin liittyy aivojen lisääntynyt sähköinen aktiivisuus ja glukoosiaineenvaihdunta. Seurauksena voi olla aivovaurio tai kuolema. Hengityslama on merkittävin kuolinsyy. Suurilla myrkkyannoksilla potilas voi kuolla muutamassa minuutissa oireiden alkamisesta, koska kouristusten ohella ilmenee keuhkoputkien supistumista ja lisääntynyttä limaneritystä (muskariinivaikutuksia), hengityslihasten (nikotiinivaikutus) sekä aivojen hengityskeskuksen lamautuminen (keskushermostovaikutus). Työympäristössä ilmenee yleensä epämiellyttäviä kolinergisiä oireita paljon ennen hengenvaaraa, mikä helpottaa myrkytystilan havaitsemista.