Mistä Karibian merirosvo aikakausi lähti liikkeelle?
Karibian merirosvous
Karibian merirosvous liittyi kansainvälisiin suhteisiin. Karibia oli eurooppalaisen kaupan ja kolonialismin keskus 1400-luvun loppupuolelta alkaen. Tordesillasin sopimuksessa kaikki Euroopan ulkopuolinen maailma jaettiin Espanjan ja Portugalin kesken Kap Verden läheisyydessä sijaitsevalta pohjois–etelä-linjalta siten, että Espanja sai linjan länsipuolen, Portugali itäpuolen. Täten Espanja sai haltuunsa Pohjois- ja Etelä-Amerikan, mikä vielä paavin bullalla vahvistettiin. Karibian maita kutsuttiin Espanjan kaivokseksi. Tärkeimmät varhaiset keskukset olivat Kartagena, Panamá, Santiago, Porto Bello ja Santo Domingo. Espanjalaisten kaivokset Uudessa-Espanjassa ja Perussa tuottivat valtavat määrät hopeaharkkoja. Emämaahan lähteneet hopeakuljetukset houkuttelivat kimppuunsa merirosvoja ja kaappareita niin Karibianmerellä kuin Atlantilla koko matkan Sevillaan saakka. Suojautuakseen ryöstelyltä espanjalaiset kehittivät 1560-luvulla saattuejärjestelmän, aarrelaivaston ("flota"), joka purjehti Sevillasta (myöhemmin Cádizista) kerran vuodessa Amerikkaan kuljettaen matkustajia, sotilaita ja tarvikkeita siirtokunnille. Takaisin lähtiessään laivasto lastattiin hopealla ja se oli merirosvoille houkutteleva kohde, joskin he mieluummin iskivät laivastosta erilleen joutuneisiin laivoihin kuin päälaivoihin. Merenkulun historia
Kun Euroopan valtioiden välillä oli sotia 1600-1700-lukujen vaihteessa, Euroopan ulkopuoleiset alueet jäivät poliittisen vallan osalta vähemmälle vartioinnille. Varsinkin Karibian alue jäi vähälle vartioinnille. Tämä seikka aiheutti sen, että merirosvous yleistyi. Joskus merirosvot saattoivat alun perin työskennellä laillisissa laivoissa ja ryhtyä myöhemmin merirosvoiksi.
Davy Jones (Pirates of the Caribbean)
Myöhemmin mittava meritaistelu Itä-Intian kauppakomppanian laivaston ja merirosvojen yhdistyneiden voimien välillä lähestyy. Lordi Beckett, Davy Jones ja Will Turner neuvottelevat taistelua ennen merirosvojen kuningattaren, Elizabeth Swannin, kapteeni Barbossan ja Jack Sparrowin kanssa. Beckett ja Jones suostuvat vaihtamaan Turnerin Sparrowiin, joka joutuu vangiksi Lentävälle hollantilaiselle. Kapteeni Barbossa päättää vapauttaa Kalypson ihmishahmostaan saadakseen apua taistelussa. Merirosvojen onneksi Will Turner paljastaa vapautusrituaalin aikana Davy Jonesin aikoinaan pettäneen Kalypson, jolloin jumalatar murtuu ja päättää jumalvoimiensa palautuessa olla puuttumatta alkavaan taisteluun. Gonzalo Guerrero
Gonzalo Guerreron varhaisista vaiheista ei tiedetä varmuudella juuri mitään. Arvellaan, että hän olisi matkustanut Uuteen maailmaan vuonna 1509 Kristoffer Kolumbuksen pojan Diegon aluksella. Määränpää oli Espanjan Karibian pääkaupunki Santo Domingo Hispaniolan saarella (nyk. Dominikaaninen tasavalta). Sieltä matka jatkui seuraavana vuonna nykyisen Panaman alueella sijaitsevaan Santa María de la Antigua del Darién siirtokuntaan. Siirtokunta oli Espanjan ensimmäinen Amerikan mantereella. Vuonna 1511 oli vuorossa paluu Haitille (Hispaniola). Matka kuitenkin katkesi Jamaikan eteläpuolella, kun alus haaksirikkoutui myrskyssä. Kaksikymmentä henkeä onnistui pelastautumaan pelastusveneeseen, mukana Gonzalon lisäksi muun muassa laivan kapteeni Valdivia. Parin viikon kuluttua pelastusvene rantautui Jukatanin niemimaan pohjoiskärkeen (nyk. Cabo Catoche Meksikossa). Hengissä oli enää puolet haaksirikosta selvinneistä. Pronssikauden meripihkakauppa
Koska Välimeren kauppaa käyttiin kauppalaivaston avulla, voidaan ajatella myös sitä mahdollisuutta, että laivat olisivat hakeneet meripihkan Tanskasta. Yhdessä jokipurjehduksen kanssa meripurjehdus olisi toiminut joidenkin etappien välillä. Etuna olisi siten laivojen suuret kantavuudet, mikä olisi tehostanut kaupankäyntiä. Kun pronssikausi alkoi Brittein saarilla noin 2100 eaa., johtui se todennäköisesti siellä louhittavan tinan vuoksi. Tästä oli matkana enää lyhyt matka Tanskaan, mutta ajallisesti sen ottaminen kesti yli 300 vuotta. Tanskan arvokkain kauppa-artikkeli meripihka vei vain vähän tilaa ja sitä saattoi kuljettaa sekä merilaivoilla että jokiveneillä. Esitetyn teorian mukaan, Skandinavian kauppa Välimeren suuntaan alkoi merilaivojen ilmaannuttua sinne. Todisteena tästä käytetään ruotsalaisia kalliopiirroksia, joiden laivat muistuttavat hyvin paljon sekä Välimeren laivoja että myös Välimeren kalliopiirroksien laivoja. Toisaalta, emme edelleenkään tiedä varmasti millaisia olivat pronssikauden alussa skandinaviset laivat. Yhtään sellaista ei olla vieläkään löydetty, mutta Pohjois-Norjasta löydetyt pronssiajan kalliopiirrokset laivoista arvellaan arvellaan esittävän nahkapohjaisia veneitä. Rob Kidd
Rob Kidd on kollektiivinen salanimi, jonka nimissä on kirjoitettu useita "Pirates of the Caribbean" -elokuvien maailmaan pohjautuvia lapsille ja nuorille suunnattuja merirosvoseikkailuja. Ensimmäisessä 13-osaisessa sarjassa päähenkilönä on teini-ikäinen Jack Sparrow. Sittemmin samalla kirjailijanimellä on kirjoittanut Tui T. Sutherland, jonka sarja "Legends of the Brethren Court" kuvaa hieman vanhempaa Jack Sparrow’ta niihin aikoihin, kun hänestä tuli "Mustan helmen" kapteeni. M/S Mariner of the Seas
Alus asetettiin 23. marraskuuta 2003 risteilyaluksena Fort Lauderdalesta Karibialle. Karibianmeri
Ranska pyrki jo 1800-luvun lopulla rakentamaan kanavan Panaman halki. Yhdysvallat otti vuonna 1903 projektin hallintaansa, ja kanava valmistui 1914. Sen valmistuminen kasvatti selvästi Yhdysvaltain kiinnostusta strategisesti tärkeään merialueeseen. Yhdysvallat perustikin useille saarille toisen maailmansodan aikana tukikohtia suojellakseen Panaman kanavaa. Yhdysvaltain vanhin tukikohta alueella on Kuubassa sijaitseva Guantanamo Bay. Yhdysvallat on vuoden 1823 Monroen opin perusteella pyrkinyt pitämään muut suurvallat pois Karibianmeren alueelta, ja on useita kertoja vaikuttanut alueen valtioiden asioihin: Dominikaanisen tasavallan valtaus vuonna 1965, Grenadan miehitys 1983 ja Panaman miehitys 1989. Kristoffer Kolumbus
Toiselle matkalleen Kolumbus lähti 24. syyskuuta 1493. Hänellä oli seitsemäntoista laivaa, 1 500 henkeä, hevosia, siemenviljaa, viiniköynnöksiä ja muuta tavaraa uusiin maihin perustettavien siirtokuntien tarpeisiin. Mukana oli myös Kristofferin veli Diego Kolumbus. Hän jäi Hispaniolan saarelle perustetun La Isabela -siirtokunnan ylipäälliköksi. Kristoffer löysi saaren sisäosista kulta-alueen. Sen jälkeen hän purjehti Kuubaan ja Jamaikaan, mutta palasi sieltä huonossa kunnossa syyskuussa 1494 La Isabelaan, minne oli sillä välin tullut hänen toinenkin veljensä, Bartolomé. Kristofferin ollessa matkalla osa väestöä oli alkanut niskuroida Diegoa vastaan. Kapinoijat anastivat lopulta Bartolomén laivat ja lähtivät Espanjaan kantelemaan kuningasparille Kolumbusta vastaan. Merirosvous
Englannin ja Espanjan välille puhkesi vuonna 1585 sota suureksi osaksi englantilaisten yllyttämien kaappareiden, kuten Francis Draken, Euroopassa ja Espanjan Amerikan-siirtokunnissa tekemien hyökkäilyjen seurauksena . Espanjalaiset kieltäytyivät kohtelemasta Drakea kaapparina, jolla on kiinni jäädessään oikeus lievään tuomioon, vaan pitivät häntä vain viheliäisenä merirosvona, joka tulisi teloittaa. Guanahatabeyt
Nykyinen Kuuba asutettiin viimeistään 6 000 vuotta sitten Jukatanin niemimaan kautta. Isojen Antillien esikeraamisen ajan löydöt tunnetaan casimiroidisina Domikaanisen tasavallan Casimiran löytöpaikan mukaan. Casimiroidisella ei viitata niinkään yhtenäiseen kulttuuriin, vaan alueella käytettyihin tietynlaisiin kivityökaluihin. Sittemmin suuren osaa Karibiaa asuttaneita tainoja pidetään tuloksena uusista saladoidisista asukkaista, jotka levisivät Venezuelasta tai Pienten Antillien kautta 2 000–3 000 vuotta sitten. Uudet ja vanhat asukkaat olivat nykykäsityksen mukaan vuorovaikutuksessa keskenään ja mahdollisesti jopa sulautuivat toisiinsa. Ajan myötä saladoidiset karibialaiset muodostivat oman taino-kulttuurinsa, joka levisi myös suuriin osaan Kuubaa, Eurooppalaisten saapuessa Karibialle guanahatabeyt asuttivat Kuuban läntisintä kolmannesta, kun taas kaksi kolmasosaa saaresta oli jo tainojen asuttamaa. Guanahatabeyt saattavat edustaa alueen vielä jäljellä ollutta casimiroidista väestöä, josta espanjalaiset käyttivät sittemmin virheellisesti nimeä cibonét tai ciboneyt. Nimi lienee viitannut oikeammin tainojen paikalliseen ryhmään. Myös guanahatabey on jonkin alkuperäisen nimen espanjalaistunut muoto. Karibian merirosvous
Hollanti ja Englanti olivat vanhastaan hyvin espanjalaisvastaisia, ja Ranska halusi lisätä siirtomaaomistuksiaan. Ranska oli saanut Karibiasta ensimmäisen ei-espanjalaisen omistuksen, St. Augustinen, joka jäi lyhytaikaiseksi. Hallitustensa kannustamina englantilaiset, ranskalaiset ja hollantilaiset uudisasukkaat hylkäsivät sopimuksen, jonka mukaan merentakaiset maat kuuluivat Espanjalle. Espanja ei kyennyt tuomaan alueelle riittävästi sotilaallista voimaa pitääkseen sen hallussaan. Tämä johti kasvaneeseen ryöstelyyn ja ei-espanjalaisiin siirtokuntiin jo rauhan aikana, puhumattakaan sota-ajoista. Hayreddin Barbarossa
Aruj ja Hizir aloittivat oman kaapparitoimintansa Pohjois-Afrikan rannikolla 1500-luvun ensimmäisten vuosien aikana. Vuonna 1504 he purjehtivat kahdella puolikaleerillaan Tunisin satamaan La Gouletteen, josta he tekivät tukikohtansa. Vaikka he aloittivat pienesti he saavuttivat merkittäviä voittoja ja onnistuivat kartuttamaan laivastoaan sekä maksamaan Tunisian hafsidihallitsijalle provisiot saaliistaan. Tämän suostumuksella veljekset saivat perustaa toisen tukikohdan Djerban saarelle ja Arujista tuli jopa saaren "ka'id", kenraalikuvernööri. Voittojen myötä heidän maineensa kasvoi ja heihin liittyi myös muita Välimeren kaappareita kuten Kurtoğlu Muslihiddin Reis. Iliyas liittyi veljiinsä 1509 ja he kävivät myös sotaa espanjalaisia vastaan, sillä nämä olivat vallanneet ja miehittäneet alueen satamia. Vuonna 1510 Aruj menetti kätensä piirityksessä, jonka oli tarkoitus vallata Béjaïa takaisin espanjalaisissa. Hizir kiidätti veljensä turvaan ja toipumaan. Aruj ei käyttänyt laivastoaan pelkästään kaapparitoimintaan tai sodankäyntiin, vaan kuljetti myös islamilaisia mudéjareja kristitystä Espanjasta turvallisemmille alueille Pohjois-Afrikkaan. Tämän ansiosta Aruj sai lempinimensä Baba. Elokuussa 1514 veljekset palasivat Béjaïaan 12 kaleerin ja tuhannen turkkilaisen sotilaan kanssa ja tuhosivat kaksi espanjalaisten linnoitusta satamassa. Tortuga
Vuonna 1680 uusi parlamentin päätös kielsi ulkomaisissa väreissä purjehtimisen, mikä oli iso oikeudellinen isku Karibian merirosvoille. Eurooppalaisten valtojen allikirjoittama Regensburgin rauhansopimus päätti merirosvouden vuonna 1684. Suurin osa sopimuksen solmimista seuranneista merirosvoista toimi kruunun alaisuudessa aiempia bukanieeriliittolaisiaan vastaan. Saint-Dominguen siirtokunnan pääkaupunki siirrettiin Tortugalta Port-de-Paix'iin Hispaniolan mantereelle vuonna 1676. Ensimmäinen barbareskisota
Marokon sulttaanikunnan tiedettiin harjoittaneen merirosvoutta Välimerellä. Englanti ja Ranska olivat suostuneet maksamaan merirosvoille suojelurahaa, joten brittiläisten ja ranskalaisten laivojen ei juurikaan tarvinnut pelätä merirosvojen hyökkäyksiä. Amerikan vallankumouksen jälkeen Ranskan kanssa solmittu liittosopimuksen myötä yhdysvaltalaislaivat olivat Ranskan suojeluksessa. Vuoden 1783 jälkeen Ranska ei enää taannut amerikkalaisten laivojen turvallisuutta Välimerellä, ja vuonna 1784 Yhdysvaltain kongressi päätti maksaa merirosvoille. Joshua Slocum
Matka Bostonin satamasta alkoi hyvissä merkeissä 24. huhtikuuta 1895. Matkan ensimmäinen etappi tulisi olemaan Azorit, josta retken oli tarkoitus jatkua Gibraltarille ja sieltä edelleen Välimeren kautta Suezin kanavaan. Gibraltarin laivastotukikohdan brittien varoitukset Väli- ja Punaisellamerellä seilaavista muslimimerirosvoista saivat Slocumin kuitenkin muuttamaan suunnitelmiaan. Niinpä hän 25. elokuuta 1895 nosti purjeensa kohti Etelä-Amerikan eteläkärkeä päämääränään Tyynimeri. Reittimuutoksesta huolimatta merirosvot ilmaantuivat horisonttiin Marokon rannikon kohdalla. Lyhyen takaa-ajon jälkeen Slocum onnistui kuitenkin karistamaan ahdistelijansa kannoiltaan. Matkalla Slocum sai seurakseen – ilmeisesti hain tai miekkavalaan hyökkäyksessä – haavoittuneen delfiinin. Yhdessä he taittoivat merta yli 1 800 kilometrin verran. Henrik Purjehtija
Jokainen retkikunta ja merimatka toi lisää tietoa ja osaamista Afrikan rannikolla liikkumisesta. Henrik ulotti Portugalin vaikutusvallan Kap Palmasiin, nykyiseen Liberiaan saakka. Vuonna 1460 perustettu Kap Palmas oli paikassa, jossa rannikko kääntyi suoraan itään. Se oli 4 000 kilometrin päässä Lissabonista. Rannikon ulkopuolelta löytyi Kap Verden saariryhmä 1450-luvulla. Sinne perustettu siirtokunta muodostui kaukokaupan solmukohdaksi. Henrik sai vanhoilla päivillään ilokseen nähdä laivojensa tuovan kotimaahan kultaa, norsunluuta, pippuria ja muita kalliita tavaroita. Löytöretkien aikakausi oli alkanut. Portugalin merimahti kesti noin sata vuotta, vuoteen 1588 saakka. Karibian merirosvous
Bukanieereiksi kutsutut merirosvot ilmaantuivat noin vuonna 1630 ja toimivat merirosvouden ajan loppuun asti 1730-luvulle. Alkuperäiset bukanieerit olivat siirtokuntien maanpakolaisia. Pakotettuina elämään ilman tukea, piti heidän olla taitavia laivanrakentajia, merimiehiä ja metsästäjiä. Sana bukanieeri tulee alun perin ranskan sanasta "boucaner", joka tarkoittaa savustettua lihaa. Sana tulee lihaa avotulella paahtaneista villikarjan metsästäjistä, jotka 1700-luvulle asti toimivat Karibiassa osittain laillisesti ulkoespanjalaisten vähäisellä tuella. Lopulta he alkoivat soveltaa taitojaan merirosvouteen. Black Sails
Tarina sijoittuu 1700-luvulle, jolloin eletään merirosvojen kulta-aikaa. Kapteeni Flintin ja hänen miehistönsä tukikohta on New Providencen saarella sijaitseva Nassaun kaupunki, jossa he myyvät varastamansa saaliit. Flint saa selville espanjalaisen aarrelaivan Urca de Liman tulevan reitin ja kokoaa miehistönsä matkaan. Aarteen löydyttyä se aiheuttaa ongelmia, sillä Floridan rannikolle haaksirikkoutunut aarre on espanjalaissotilaiden vartioima. Merirosvous
Kuuluisia englantilaisia merirosvokapteeneja olivat Sir Henry Morgan 1600-luvun kultakaudella ja Edward "Mustaparta" Teach Karibian merirosvouksen viimeisellä kaudella 1700-luvun alussa. Myös ranskalaiset merirosvot herättivät kauhua, tunnetuimpana ehkä sadistista mainetta kantanut kapteeni François l'Olonnais. Arabien valtakunta
Arabien valtakunta oli laaja valtakunta, jonka islaminuskoiset arabit perustivat Muhammadin jälkeisenä aikana 600-luvulla ja 700-luvun alussa valloitusretkillään. Laajimmillaan valta­kunta ulottui Espanjasta ja Etelä-Ranskasta Intian ja Kiinan rajoille saakka. Muhammadin seuraaja Omar I perusti arabien maailmanvallan valloittamalla Jerusalemin, minne rakennettu Kalliomoskeija oli yksi islamin pääpyhäköistä. Tämän jälkeen valloitukset suuntautuivat Mesopotamiaan, Persiaan ja Egyptiin. Umaijdien dynastia levitti islamia Eurooppaan asti, ja 800-luvulla muslimit hallitsivat nykyistä Espanjaa. Espanjan Córdoban itäinen vastine oli Bagdad, josta tuli Abbasidien kalifikunnan pääkaupunki ja joka toimi noin 500 vuotta islamilaisen orientin keskuksena. HMS Rose (1740)
Noihin aikoihin Britannia ja Espanja kävivät Karibian ja Uuden mantereen alueella sotaa, joka tunnetaan sotana Jenkinsin korvasta. Sota sai alkunsa Britannian orjakauppaoikeuksia koskevista kiistoista, ja yhtenä sen laukaisevista tekijöistä oli 9. huhtikuuta 1731 sattunut tapaus, jossa Espanjan rannikkovartiosto nousi Havannan edustalla kapteeni Robert Jenkinsin kauppalaivaan ja syytti tätä salakuljetuksesta. Jenkinsin mukaan espanjalaisten kapteeni Juan de León Fandiño leikkasi häneltä korvan irti ja käski viedä sen terveisinä Englannin kuninkaalle. Jenkins palasi Englantiin, missä hän kävi vuosien ajan lehdistön avustuksella propagandakampanjaa Espanjaa vastaan. Sota puhkesi maiden välille vuonna 1739. Barbareskivaltiot
Näiden barbareskivaltioiden tuottoisa merirosvous alkoi 1400-luvulla. Nimitys lienee sekoitus alueella asuneen berberiheimon nimestä ja sanasta barbaari. Merirosvoilu alkoi Espanjasta karkotettujen maurien ryhtyessä häiritsemään voittajiensa meriyhteyksiä. Samalla barbareskivaltiot kävivät Turkin yliherruuden alaisina pyhä sotaa islamin puolesta kristittyjä vastaan. Merirosvojen toiminta oli voimakkaimmillaan 1600-luvulla, jolloin he muodostivat alituisen uhan Välimeren satamakaupungeille ulottaen ryöstöretkensä aina Irlantiin ja jopa Islantiin saakka. Gibraltarin itäpuolelle uskaltautuneet eurooppalaiset kauppa-alukset menettivät lastinsa merirosvolaivastoille, ja vangitut merimiehet myytiin orjiksi tai vapautettiin korkeita lunnaita vastaan. Mauretanian kuningaskunta
Mauretanian kuninkaat pyrkivät kehittämään valtakuntaansa samaan tapaan kuin Numidian kuningas Masinissa oli tehnyt omalla alueellaan. Kehitys Mauretaniassa oli kuitenkin selkeästi hitaampaa. Suuri osa väestöstä oli vielä ensimmäisellä vuosisadalla eaa. paimentolaisia ja tärkeimmät kaupungit olivat foinikialaisten aikanaan perustamat rannikkokaupungit, erityisesti Tingi ja Lixus. Myös paikalliset perustivat sisämaahan muutamia kaupunkeja, kuten Volubilisin. Ensimmäisellä vuosisadalla eaa. maa alkoi myös avautua roomalaisille kauppaille, jotka saivat Mauretanian kautta muun muassa norsunluuta, seetripuuta ja villieläimiä gladiaattoripeleihinsä. Bogud II ja Bokkus II olivat Mauretanian kuninkaista ensimmäisiä, jotka lyötyttivät omia kolikoita. Bokkuksen kolikoissa on tekstiä puuniksi ja Bogudin kolikoissa latinaksi. Juba II oli kiinnostunut historiasta ja kirjoitti kreikankielisen teoksen Afrikan maantieteestä. Teos tunnetaan tosin vain ulkopuolisten tekemien lainausten perusteella. Juba järjesti myös tutkimusretkiä Saharan pohjoisreunoille ja rannikkoa pitkin laivoilla Mogadorin saarelle saakka. Tainot
Ennen 600-lukua Karibian alueen suurimmat poliittiset yksiköt olivat kylätasolla. Kylätason yksiköistä kehittyi vähitellen laajempia yksiköitä, jokta liittyvät myös taino-kulttuurin ilmenemiseen. 1200-luvulta alkaen tainoilla oli työnjaollisesti eriytynyt yhteiskuntajärjestelmä yhteiskunnallisine luokkineen. Tainojen yläluokasta käytettiin nimitystä "nitaino", joka kääntyy suomeksi muotoon "hyvät" tai "jalot". Tanojen päälliköt valittiin yläluokasta ja koko yläluokka muodosti ehkä 5 % kaikista tainoista. Alemmasta luokasta käytettiin nimeä "naboría" eli "muut". Tainojen päälliköt tunnettiin tittelillä "cacique" ja esimerkiksi Hispaniolassa, Kuubassa tai Puerto Ricolla heidän johtamiin alueisiinsa saattoi kuulua satoja kyliä ja kymmeniätuhansia asukkaita. Tainoilla saattoi olla myös päälliköiden johtamia alueita suurempia kokonaisuuksia, sillä esimerkiksi Hispaniolalla heidän tiedetään jakaneen saaren viiteen maakuntaan. Porto Santo
Kristoffer Kolumbus saapui Madeiralle vuonna 1478 aikomuksenaan ostaa sokeria, mutta ei kuitenkaan onnistunut kaupoissa. Kolumbus tapasi Bartolomeu Perestrellon tyttären "Felipa Monizin" 1470-luvun lopulla ja meni tämän kanssa naimisiin ja muutti Porto Santolle. Felipa kuoli keuhkotautiin 1480-luvun alkupuolella ja Kolumbus lähti takaisin Eurooppaan etsimään rahoitusta tutkimusmatkalleen. Porto Santon sijainti ja sen helppopääsyinen ja suojaton etelärannikko houkuttelivat alueelle merirosvoja. Merirosvot ryöstivät hyökätessään yleensä kaiken minkä löysivät ja polttivat asunnot sekä pellot. Asukkaat pakenivat merirosvoja tavallisesti korkeille huipuille tai rannikolla sijaitseviin luoliin. Vuonna 1566 ranskalaiset merirosvot ryöstivät Porto Santoa sekä Madeiraa tuhoisassa merirosvohyökkäyksessä. Algerialaiset merirosvot hävittivät saarta vuonna 1617 tappaen kaikki löytämänsä miehet ja vieden mukanaan kauneimmat naiset. Maurit hyökkäsivät saarelle taas vuonna 1667, ranskalaiset vuonna 1690 ja 1708. Heinäsirkat vahingoittivat sadon vuonna 1844 ja viinikirva tuhosi viinisatoa 1850-luvulla. Napoleonin sodat 1800-luvun alussa ja ensimmäinen maailmansota 1900-luvun alussa köyhdyttivät saarta ja monien täytyi lähteä siirtolaisina Etelä-Amerikkaan. Karibian merirosvous
Kolmikymmenvuotinen sota jätti useimmat Euroopan maat surkeaan jamaan, ja etenkin Espanja ajautui vararikkoon. Tämä heijastui Karibiassa Espanjan voiman vähenemisenä ja eurooppalaisten siirtolaisten suurena määränä. Vaikkakin useimmat alueen kaupungit olivat yhä Espanjan hallussa, muut maat valtasivat syrjäseutuja. Englantilaiset perustivat siirtokunnat St. Kitts ja Nevisille, Antigualle, Montserratille, ja Bermudalle. Ranskalaiset Guadeloupeen, Hispaniolaan (nyk. Haiti), Martiniqueen ja pitivät nimellisesti hallussaan Tortugaa, joka oli 1640-luvulta merkittävä merirosvokeskus. Hollantilaiset olivat jääneet miltei siirtokunnattomiksi kauppiaiksi, mutta Espanjan rappion myötä he perustivat siirtokunnat Curaçaoon ja Sint Eustatiukseen Espanja
Nykyisen Espanjan historia alkoi 1000-luvulla, jolloin kristityt kuningaskunnat aloittivat Iberian niemimaan takaisinvaltauksen (Reconquista) islaminuskoisilta maureilta. Vuonna 1469 Aragonian ja Kastilian kuningaskunnat virallisesti yhdistyivät, kun hallitsijat kuningas Ferdinand ja kuningatar Isabella avioituivat. Yhdessä katoliset kuningaskunnat kukistivat viimeiset maurihallitsijat Iberian niemimaalla 2. tammikuuta 1492 ja liittivät Aragoniaan ja Kastiliaan Granadan, samana vuonna kun Kristoffer Kolumbus löysi Amerikan. Vuonna 1512 kuningas Ferdinand valloitti osan Navarran kuningaskunnasta ja koko Espanja yhdistyi. Kirkon tueksi perustettiin inkvisitio, ja juutalaiset ja muslimit käännytettiin tai karkotettiin maasta. Panfilo de Narváez
Vuonna 1526 Espanjan kuningas Kaarle V valtuutti Narváezin valtaamaan alueita Amerikan mantereella Floridasta länteen. Narváez lähti Espanjasta johtamiensa 600 sotilaan ja siirtolaisen mukana. Heistä 140 jätti retkikunnan Santo Domingossa ja hurrikaani Kuuban edustalla upotti kaksi espanjalaislaivaa ja surmasi 50 retkikunnan jäsentä. Narváez pysytteli Kuubassa helmikuuhun 1528 saakka, jolloin hän lähti viimein kohti mannerta viiden aluksen ja 400 hengen vahvuisen retkikunnan kanssa. Espanjalaiset rantautuivat Tampanlahden seudulla Floridan länsirannikolla, jossa Narváez julisti alueen kuuluvan Espanjalle. Brunein historia
Brunein jäljellä olevaa aluetta häiritsi merirosvous. Alueella oli merirosvojen tukikohtia, jotka häiritsivät Brunein lisäksi 1700- ja 1800-lukujen vaihteessa alueelle saapuneita brittejä. Vuonna 1838 brittiläinen seikkailija James Brooke lähti Borneolle aikeenaan lopettaa merirosvous ja Brunein eliitin kauppamonopolit. Brooke yritti saada Britannian hallituksen kiinnostumaan Borneon pohjoisista osista ja alueiden ottamisesta maan hallintaan. Vuonna 1841 Brunein hallitsemassa Sarawakissa nousi kapinoita sulttaania vastaan. Brunein sulttaani liittoutui Brooken kanssa, ja Brooken johdolla kapina tukahdutettiin. Vastapalvelukseksi Brunein sulttaani Omar teki Brookesta Kuchingin radžain ja antoi tämän hallintaan palan nykyisestä Sarawakin alueesta. Myöhemmin aluetta laajennettiin ja Brooken hallitsema alue käsitti nykyisen Malesian osavaltio Sarawakin. Brooken tittelistä tehtiin perinnöllinen, ja Brooken suku hallitsi aluetta valkoisina rajaheina. Kuching oli Brooken hallintokauden alkaessa pieni bambuista kyhätty kylä. Brooke jatkoi alueella taistelua merirosvousta vastaan, kesytti pääkallonmetsästäjät ja alkoi kantaa kansalta veroa. Hondurasin historia
Espanjan kruunu siirtyi 1700 Habsburgeilta Bourboneille, joiden tavoitteena oli lisätä Amerikan siirtokuntiensa tuottoa. Bourbonit pyrkivät vähentämään korruptiota ja edistämään kehitystä myös Hondurasissa. Espanja pyrki myös saamaan uudestaan hallintaansa Karibian rannikon. Omoaan, lähelle Guatemalan rajaa perustettiin merkittävä linnoitus vuonna 1752 ja Trujillo vallattiin takaisin 1780. Trujillosta tuli englantilaisia vastaan suunnattujen retkikuntien keskuspaikka. Espanjalaiset saivatkin 1780-luvun aikana haltuunsa Islas de la Bahían ja valtaosan rannikosta. Lontoon sopimuksessa 1786 englantilaiset tunnustivat Karibianmeren rannikon kuuluvan espanjalaisille. Kahvi
Pohjois-Amerikkaan kahvi tuli viimeistään vuonna 1668, ja kahviloita perustettiin pian siirtokuntien suurimpiin kaupunkeihin. Kahvi syrjäytti teen pohjoisamerikkalaisten suosikkijuomana Bostonin teekutsujen myötä. Ranskalainen laivastoupseeri Gabriel Mathieu de Clieu toi vuonna 1720 kahvipensaan Martiniquelle, ja vuonna 1777 saarella oli jo 18–19 miljoonaa kahvipensasta. Hollantilaiset alkoivat viljellä kahvia Etelä-Amerikassa vuodesta 1718 alkaen, ja britit toivat kahvipensaan Jamaikalle vuonna 1730. Brasilian Paraíba-laaksossa alettiin viljellä kahvia vuonna 1774, ja 1830-luvulla Brasilia oli jo maailman suurin kahvintuottaja ennen Kuubaa, Jaavaa ja Haitia. Kahvin tuotantomäärien kasvu johti hintojen romahtamiseen 1840-luvulla, mistä hinnat nousivat taas nopeasti 1890-luvulle asti. Hinnannousun myötä kahvin viljely levisi myös muun muassa Guatemalaan, Meksikoon, El Salvadoriin ja Kolumbiaan, jonne kahvi oli tullut vuonna 1723 jesuiittojen mukana. Myös muualla maailmassa kahvin tuotanto levisi, ja moni toisen maailmansodan jälkeen itsenäistynyt Afrikan maa, etenkin Uganda, Kenia, Ruanda ja Burundi, oli jo taloudellisesti enemmän tai vähemmän riippuvainen kahvin viennistä.
Italialaisia, kuppi kerrallaan tehtäviä kahvijuomia on valmistettu pienissä kahvibaareissa 1900-luvun alkupuolelta asti. Vuonna 1905 kehitetyllä Pavonin laitteella kahvi valmistui nopeasti, "espresso". Vuonna 1948 Gaggia kehitti koneen, jolla kahvikupillisen pinnalle syntyi ominainen vaahto, "crema". Gaggian koneella voitiin myös vaahdottaa maitoa höyryn avulla, jolloin syntyi "cappuccino". Tämä juoma teki italialaistyyppisestä kahvista vihdoin suosittua myös englanninkielisissä maissa. Karibianmeri
Karibianmeren arvellaan olleen yhteydessä Välimereen paleotsooisella maailmankaudella 540–230 miljoonaa vuotta sitten, ennen Atlantin muodostumista. Liitukaudella 145–65 miljoonaa vuotta sitten Karibianmeri oli yhteydessä Tyyneenmereen, kunnes Pohjois- ja Etelä-Amerikka yhdistyivät mioseeni- ja plioseenikausilla 23–2,6 miljoonaa vuotta sitten. Heraldiikan rappio
1500-luvulla ritarien merkitys taistelukentillä väheni ja heraldiikka siirtyi turnajaisiin. Tällöin perinne pysyi vielä melko puhtaana, mutta taistelukäytännöllisyys alkoi unohtua. Varsinainen rappio alkoi renessanssin ja barokin aikana, jolloin vaakunoihin alkoi ilmestyä erilaisia lisukkeita ja kilven paikka takan yläpuolella näkyi myös jalustan ja kilvenkannattajien mukaantulona. 1700-luvulla kilpi ei muistuttanut taistelukenttien suojavarustetta lainkaan, vaan enemmänkin koristeellisia peilin karmeja. Tällöin myös kilpeen alkoi ilmestyä epäheraldisia elementtejä. Marwan II
Vuonna 745 Mesopotamiassa puhkesi kapina. Seuraavana vuonna bysanttilaiset tuhosivat suuren osan laivastoa ja valloittivat Kyproksen, Arabiassa puhkesi kapina ja kalifi menetti Mekan ja Medinan. Abbasidit nosti mustan kapinalipun vuonna 747, ja kalifin sotapäällikkö kärsi tappion. Vihdoin Abu al-Abbas julisti 750 itsensä kalifiksi ja Umaijadien kalifidynastian hallituskausi oli 751 ohi. Silloin abbasidipäällikkö Abu Muslim voitti Marwanin ja hävinnyt kalifi sai surmansa pakomatkalla Egyptissä. Kalifiksi noussut Abu al-Abbas aloitti heti Umaijadien suvun säälimättömän teurastuksen. Suvusta vain yhden, Hisham ibn Abd al-Malikin pojanpojan Abdarrahmanin onnistui paeta Afrikan kautta Espanjaan, minne hän perusti Cordoban emiraatin. Tortuga
Bukanieeriaikakausi kääntyi kohti loppuaan vuoden 1670 tienoilla. Monet merirosvoista siirtyivät puunhakkaajiksi ja puukauppiaiksi. Tähän aikaan walesilainen kaappari Henry Morgan kutsui Tortugan merirosvoja liittymään miehistöönsä. Ranska palkkasi heidät iskujoukoukseen, mikä antoi Ranskalle aiempaa vahvemman aseman Karibian alueella. Tämän seurauksena merirosvoja ei saatu täysin hallintaan, vaan nämä jatkoivat Tortugan pitämistä puolueettomana piilopaikkana merirosvotulle omaisuudelle. Port Royal
Port Royal oli nousukasmaisesta rikkaudesta ja tapojen turmeltuneisuudesta tunnettu satamakaupunki. Aikalaissanonnan mukaan se oli maailman syntisin paikka. Juuri muun muassa näistä syistä se oli hyvin suosittu kaappareiden kokoontumiskeskus, jossa lain molempaa puolta kulkevat merimiehet saattoivat tuhlata ansaitsemansa omaisuudet yhtä nopeasti kuin ne oli hankittu. Aikanaan Karibianmeren alueen siirtomaavallat lakkasivat antamasta kaapparikirjoja kapteeneille, jotta nämä voisivat ryöstää erityisesti Espanjan aarrelaivastoja ja kaupunkeja. Tällöin useat kaapparit siirtyivät merirosvoukseen ja käyttivät Port Royalia tukikohtanaan 1600-luvun piratismin kulta-aikana. Port Royal oli suosittu kokoontumispaikka merirosvoille, joista etäisimmät tulivat aina Madagaskarin meriltä saakka. Vihreä Nuoli
Sarjakuvien hopeakaudella miljonääri Oliver Queen oli purjehtimassa merellä jahdillaan, kun merirosvot kaappasivat aluksen ja jättivät hänet meren armoille. Queen ajautui hylätylle saarelle, jossa selviytyäkseen hänen täytyi opetella metsästämään keihäällä ja nuolella. Myöhemmin samat merirosvot saapuivat saarelle ryöstettyään monia muita laivoja ja samalla tapettuaan matkustajat. Tilaisuuden tullen Queen pääsi pois saarelta, kun hän käytti opettelemiaan jousiammuntataitoja vallatakseen merirosvojen laivan itselleen. Karibianmeri
Karibianmeressä on 14 prosenttia maailman koralliriutoista. Saarten maaperä ei ole kovinkaan ravinteikasta. Rannikkojen laguuneja reunustavat mangrovepuut ja kookospalmut. Karibianmeri on lintujen muuttoreittien varrella, joten linnusto vaihtelee suuresti vuodenajan mukaan. Saarilla elää muun muassa papukaijoja, banaanikerttuleita ja tukaaneja, ja avomerellä fregattilintuja, ruskosuulia ja tropiikkilintuja. Meressä elää muun muassa merikilpikonnia, manaatteja ja kotkarauskuja. Hummeria, "Lobatus gigas" -kotiloa, sardiinia ja tonnikalaa pyydetään ravinnoksi, ja urheilukalastajien saalista ovat naiskala, barrakuda, dolfiini, marliini ja raitamakrilli. Afrikan sarven merirosvous
Afrikan sarven merirosvous on suhteellisen uusi ilmiö ja syntynyt valtiovallan hajoamisen seurauksena Somaliassa 1990-luvun alussa. Afrikan sarven alue ei ole kauttaaltaan merirosvojen vallassa, vaan merirosvot toimivat muutamasta pienestä satamasta, vaikka heidän iskunsa ulottuvat jopa tuhansien kilometrien säteelle. Tanskan Länsi-Intia
Vuonna 1755 saarten hallinto muuttui merkittävästi Tanskan kuninkaan ostaessa haltuunsa Länsi-Intian ja Guinean kauppakomppanian. Tanskan valtio alkoi koordinoida saarten lainsäädäntöä ja hallintoa. Siitä alkoi myös Tanskan maailmankaupan kukoistuskausi. Tanska oli puolueeton valtio aikana, jona useat Euroopan maat sotivat keskenään ja Kööpenhaminasta tuli tärkeä kauppakeskus sekä Itä- että Länsi-Intian hyödykkeille. Myös Bergen, Flensburg ja Altona tuon ajan tanskalaisina satamina kokivat suurta talouskasvua. Charlotte Amalien vapaasatamasta St. Thomasilla tuli Karibianmeren kaupan keskus. Merirosvous
Merirosvoutta on esiintynyt miltei kaikilla merillä. Populaarikulttuurissa käsitellyin merirosvouteen liittyvä aihepiiri lienee lähinnä englantilaisten ja ranskalaisten harjoittama Karibian merirosvous 1600-luvulla ja 1700-luvun alussa. Barbareskit
Barbareskit olivat muslimimerirosvoja ja kaappareita, joita purjehti ristiretkien ajoista aina 1800-luvun alkuvuosille asti Välimerellä ja Euroopan rannikoilla. He tekivät usein ryöstöretkiä Euroopan rannikkokaupunkeihin hankkiakseen kristittyjä orjakauppaan muun muassa Algeriaan ja Marokkoon. Näistä maista käytettiinkin nimitystä Barbareskivaltiot. M/S Voyager of the Seas
Alus teki neitsytmatkansa 21. marraskuuta 1999 ja kuukauden lopulla se aloitti risteilyt Miamista Karibianmerelle. Costa del Sol
Espanjan sisällissodan aikana 1936–1939 kaikki oli taisteluiden vuoksi keskeytyksessä, mutta vihollisuuksien päätyttyä Ivanreyn markiisi Ricardo Soriano ja hänen veljenpoikansa prinssi Alfonso de Hohenlohe alkoivat ostaa maata ympäri Marbellaa ja perustivat Aurinkorannikon ensimmäisiä lomakohteita ja alueen imagoa turistikohteena on sen jälkeen määrätietoisesti luotu. Caravaca de la Cruz
Islaminuskoisten valtakausi lienee alkanut Pacto de Teodomiron myötä vuonna 713. Caravacasta ei kuitenkaan muodostunut merkittävää keskusta islamilaisena kautena. Kristittyjen joukot takaisinvaltasivat alueita Pohjois-Espanjasta alkaen seuraavina vuosisatoina: Caravacan seudut palautettiin kristittyjen hallintaan 1200-luvulla. Caravacan kehitykseen vaikutti voimakkaasti sen jääminen islamilaisen Granadan kuningaskunnan ja kristittyjen hallitseman Murcian kuningaskunnan rajaseuduksi. 1300-luvulla Caravaca kärsi sijainnistaan rajaseudulla ja ruttoepidemioiden myötä alue lähes autioitui. 1400-luvulla Caravaca alkoi pikkuhiljaa kukoistaa, Granadan kuningaskunnan luhistuminen vuosisadan lopulla avitti seudun kehitystä ja 1500-luvulla sen väkiluku kohosi yhdeksään tuhanteen. 1600-luvun alussa kulkutaudit vähensivät Caravacan väestöä, alue kuitenkin toipui vähitellen ja sinne rakennettiin runsaasti uskonnollisia rakennuksia 1600- ja 1700-luvuilla. Karibian merirosvous
Sotien jatkuessa Euroopassa, alkoi Karibia 1600-luvun lopulle tultaessa saada enemmän asutusta. Siirtokunnat olivat entistä tärkeämpiä ja merirosvouden aiheuttamat taloudelliset haitat vakavampia. Tämän johdosta valtiot alkoivat panostaa merirosvouden torjuntaan enemmän, muun muassa Englanti perusti laivueen Port Royalille ja otti sen tiukempaan valvontaan 1680-luvulla. Kaapparitoiminnasta tuli harvinaisempaa ja merirosvojen metsästäminen sotavoimin yleistyi. Karibia
Ranskalle kuuluvan San Domingon orjakapina vuonna 1791 johti lopulta ensimmäisen itsenäisen valtion, Haitin, syntyyn alueelle vuonna 1804. Perinteisen plantaasiviljelyn taloudellinen merkitys alkoi vähetä 1800-luvulla, ja orjuus lakkautettiin kaikkialla alueella saman vuosisadan aikana. Tämän jälkeen alueelle alkoi muuttaa vapaata työväkeä Aasiasta entisten mustaihoisten orjien tilalle. Merenkulun historia
Intiaaniväestön romahdettua tuhkarokon ja muiden tautien myötä alettiin orjia kuljettaa Afrikasta Amerikkaan. Tunnettu orjalaivan kapteeni oli John Hawkins. Orjalaivat olivat usein ylitäynnä orjia. Alueet, joille orjia kuljetettiin eniten, olivat Karibian alue, muu Keski-Amerikka sekä Etelä-Amerikka. Orjakauppaa ryhdyttiin vatustamaan 1700-luvun puolivälissä. 1800-luvun alussa orjia ryhdyttiin vapauttamaan ja heitä kuljettiin laivalla Sierra Leoneen, johon muodostui vapautettujen orjien siirtokunta. Islas de la Bahía
Ennen eurooppalaisten tuloa Islas de la Bahíaa asuttivat payaintiaanit, jotka olivat metsästäjä-keräilijöitä. He kalastivat saariston vesillä ja kulkivat kanooteilla saarten välillä. He kävivät myös kauppaa mantereen intiaanien kanssa. Myytävänä heillä oli kalaa, rapuja, kilpikonnia, leguaaneja ja aguteja, mutta myös maniokkia. He myivät myös jadea ja ostivat tarvitsemiaan työkaluja. Kristoffer Kolumbuksen löydettyä saaret espanjalaiset konkistadorit ja englantilaiset merirosvot kilpailivat niiden omistuksista. Saaret olivat merirosvojen tukikohta, ja niillä oli 1600-luvulla noin 5 000 ranskalaista, englantilaista ja hollantilaista merirosvoa. Merenkulun historia
Merenkululla on ollut suurta merkitystä myös sodankäynnissä. Ateenalaisten ja spartalaisten välillä käydyssä Peloponnesolaissodassa Ateenan liittolaiset muodostivat Deloksen meriliiton ja Spartan liittolaiset Peloponnesolaisliiton. Tätä ennen Välimeren piirissä oli käyty Persialaissodat, joihin kuuluivat Egeianmerellä käydyt Salamiin taistelu ja Issoksen taistelu. Espanjalainen sotalaivasto 1500-luvun lopulla oli nimeltään Armada. Yksi tunnetuimpia sotalaivoja oli ruotsalainen Vasa. Sen jälkeen, kun Columbus löysi Amerikan, Eurooppalaiset valtiot alkoivat vallata alueita sekä Etelä- että Pohjois-Amerikassa. Tämä johti siirtomaasotiin. 1500-luvulla Espanja alkoi vallata Etelä-Amerikkaa ja Iso-Britannia Pohjois-Amerikkaa. 1600-luvulla myös Hollanti alkoi vallata siirtomaita. 1600- ja 1700-luvuilla käytiin uskonsotia ja lisäksi käytiin sotia kauppa-asemien ja siirtomaiden puolustamisen vuoksi. Eurooppalaiset valtiot sotivat myös merialueiden hallitsemisesta. Näin oli esimerkiksi Trafalgarin taistelussa, jossa Iso-Britannian sotajohtajana oli yksi kuuluisimpia merisodan johtajista, Horatio Nelson, joka johti sotaa Britannian voittaessa espanjalais-ranskalaiset joukot, mikä esti Napoleonia valtaamasta Britteinsaaria. Samalla Britanniasta tuli Atlantin aluetta hallitseva maa. Latinalaisen Amerikan historia
Monet pääasiassa brittiläiseen imperiumiin kuuluneet Karibianmeren pienet saarivaltiot itsenäistyivät vasta 1960- ja 1970-luvuilla, samoin manterellakin Britannialle kuuluneet Guyana ja Belize sekä Alankomaille kuulunut Suriname. Guadeloupe, Martinique ja Ranskan Guayana kuuluvat Ranskalle edelleenkin, mutta niitä ei enää pidetä siirtomaina vaan merentakaisina departementteina. Latinankielinen kirjallisuus
Vuoden 800 tienoilla alkanutta karolingista renessanssia voidaan pitää keskiaikaisen kirjallisuuden ensimmäisenä suurena kukoistuskautena. Sen keskuksena toimi Kaarle Suuren (747–814) hovi, joka veti oppineita ja kirjailijoita kaikkialta Euroopasta. Joukossa olivat Paulinus Aquileialainen, Theodulf Orléanslainen, Petrus Pisalainen, Alkuin Yorkilainen ja historioitsijat Paulus Diaconus ja Einhard. Aikakauden merkittäviin kirjailijoihin kuuluivat myös ensyklopedisti Rabanus Maurus ja kreikantaidoillaan loistanut Johannes Scotus Eriugena. Tyylillisesti karolinginen renessanssi merkitsi paluuta varhaiskristilliseen, kirkkoisien käyttämään latinaan. Jotta kieli voitaisiin "puhdistaa" myöhemmistä vaikutteista ja palauttaa tähän tilaan, luotiin monia kielioppeja ja oikeinkirjoitusoppaita (esimerkiksi Alkuinin "Orthographia"). Toisin kuin aiemmissa kielen puhdistusyrityksissä, tällä kertaa tyyli-ihanteena ei siis ollut Cicero. Silti päätös merkitsi latinan kehityksen lopullista irtaantumista kansankielten luonnollisesta kehityksestä. Kuuba
Kuuba pysyi pitkään Espanjalle uskollisena, ja siirtokunnassa ei syntynytkään itsenäisyysaatetta 1800-luvun alussa, kun muut Espanjan siirtomaat pyrkivät itsenäisyyteen. Orjuutta kannattanut kreolieliitti alkoi kuitenkin pitää itseään syrjittynä, ja vuosisadan puoliväliin mennessä Kuubassakin alkoi viritä toiveet itsenäisyydestä. Rinnalla heräsi myös ajatus liittymisestä Yhdysvaltoihin, jonka etelävaltioissa orjuus oli sallittua. Ensimmäinen laajamittainen yritys itsenäistymiseen alkoi lokakuussa 1868, kun Carlos Manuel de Céspedesin plantaasilla käynnistyi kymmenvuotinen sota. Espanjalaiset solmivat rauhan keskenään riitautuneiden kapinallisten kanssa 1878. Enkelin käsky
Tämä tarina alkaa Cartagenasta vuonna 1628. Nälkäiset Ben ja Nat etsivät ruokaa. He löytävät tavernan, jossa kaksi merirosvokapteenia, Rocco Madrid ja Raphael Thuron, pelaavat rahasta. Thuron saa Natin avulla paljastettua Madridin huijausyrityksen, jolloin ranskalainen lähtee ja kaappaa mukaansa kultaa. Rocco Madrid raivostuu ja lähtee La Petite Marien perään. Santa Martan paikkeilla takaa-ajoon liittyy vielä Punapalttoo Tealin kipparoima kaapparilaiva Devon Belle. Thuronin aikomuksena on purjehtia Ranskaan ja lopettaa merirosvoilu. Ranskan rannikolla merivoimien sotalaivat upottavat La Petite Marien, mutta Ben ja Nat pelastuvat. Arabien valtakunta
Vuonna 681 arabit saavuttivat Atlantin rannikon, ja 711 alkoi Iberian niemimaan valloitus, joka toi lähes koko niemimaan valloittajien hallintaan. Idässä puolestaan saavutettiin Indusjoen laakso vuonna 712. Ekspansion päämääränä ei ollut islaminlevittäminen valloitettujen alueiden asukkaiden keskuuteen, vaan arabien hallinnassa olevan alueen laajentaminen. Arabit eivät olleet edes ottaneet huomioon mahdollisuutta, että muu kuin arabi voisi olla muslimi tai tulla muslimiksi; islam ja arabialaisuus koettiin samaksi asiaksi. Mikäli joku vieras halusi liittyä valloittajien yhteisöön, se tapahtui tulemalla jonkin arabialaisen heimon klientiksi (arab. "Maula"), tavallaan adoptoiduksi arabiksi. Tämä järjestelmä oli umman ratkaisu liittää heimoyhteisöön heimojen ulkopuolisia, ja se oli käytössä koko umaijadikauden. Valloitusjoukoissa oli näet mukana myös heimoja, jotka eivät olleet kääntyneet islamiin. Espanjan historia
Islaminuskoiset umaijadit ylittivät Gibraltarinsalmen Tariq ibn Ziyad johdolla vuonna 711 ja voittivat visigoottien kuninkaan Roderikin Guadaleten taistelussa. Nykyisen Espanjan historia alkoi 1000-luvulla, jolloin kristityt kuningaskunnat aloittivat Iberian niemimaan takaisinvaltauksen ("Reconquista") islaminuskoisilta maureilta. Lego Pirates
Lego Pirates on Lego-tuotesarja, joka tuli markkinoille vuonna 1989. Sarja pohjautuu 1500-luvulla tapahtuneeseen Karibian vesillä ja muilla merillä vallinneeseen merirosvojen ja erilaisten kauppayhtiöiden taistoon. Suomenkielinen nimi sarjalle on "Lego Merirosvot". Merirosvot olivat 1980-luvun lopulla Lego-yhtiön lippulaiva.. Sarja on tehnyt paluun 2000-luvulla. Karibianmeri
Karibianmeren pohjassa on suuret öljyvarannot, ja 2010-luvulla yhä useampi maa on aloittanut öljyn ja maakaasun etsinnän syviltä aluevesiltään. Alueen suurin öljyntuottaja on Venezuela. Muita Karibianmeren alueen tärkeimpiä tuotteita ovat kaivannaisteollisuudessa rautamalmi ja bauksiitti sekä maataloudessa sokeriruoko, kahvi ja banaanit. Karibianmeren taistelut
Saksalaiset käynnistivät Operaatio Neulandin, jonka tarkoituksena oli hyökätä Karibianmerellä sijaitseville öljynjalostamoille ja upottaa mahdollisimman monta rahtilaivaa. 16. helmikuuta 1942 sukellusvene U-156 hyökkäsi Aruballe San Nicolasin satamaan torpedoiden öljytankkerit "Pedernales"in, "Oranjestad"in ja "Arkansas"in sekä vahingoittaen kansitykillään öljynjalostamon polttoainetankkia. Venezuelalaiset partioveneet yrittivät hyökätä sukellusveneiden kimppuun, mutta epäonnistuivat. Maaliskuun puoliväliin mennessä saksalaiset olivat upottaneet yli 45 rahtilaivaa ja vaurioittaneet vakavasti kymmentä muuta alusta. Hafsidit
Hafsidien vallan alla 1300-luvulla merirosvous kristittyjä laivoja kohtaan vahvistui, eritoten Abd al-Aziz II:n (1394–1434) valtakaudella. Merirosvouksen tuotot käytettiin suuriin rakennustöihin ja taiteiden ja kulttuurin tukemiseen. Kuitenkin, merirosvous aiheutti vastatoimia Aragoniasta ja Venetsiasta, jotka hyökkäsivät useaan ottseeseen Tunisian rannikkokaupunkeihin. Utmanin (1435–1488) valtakaudella Hafsidit saavuttivat viimeisen huippukautensa karavaanikaupankäynnin kehityttyä Saharan halki, sekä Egyptiin, sekä kaupallisen merenkäynnin kehityttyä Venetsian ja Aragonian kanssa. Beduiineista ja imperiumin kaupungeista tuli laajalti itsenäisiä, vain Tunisin ja Constantinen jäädessä Hafsidien haltuun. Karibianmeren taistelut
Karibianmeri oli strategisesti merkittävä Venezuelan öljykenttien ja Panaman kanavan takia. Aruballa sijainnut Lago Companyn öljynjalostamo, joka tuotti seitsemän miljoonaa barrelia öljyä kuukaudessa, oli maailman suurin öljyntuottaja sodan aikaan. Pointe-à-Pierren jalostamo Trinidadilla oli Brittiläisen imperiumin suurin jalostamo ja hollantilaiset omistivat suuren jalostamon Curaçaolla. Britteinsaaret vaativat päivittäin neljä öljytankkeria polttoainetta aikaisimpina sotavuosina akselivaltojen estettyä Välimereltä Lähi-itään kulkevan laivareitin käytön. Saaristomeri
Noin 9 000 vuotta sitten Itämeren altaaseen alkoi tunkeutua Atlantilta suolaista merivettä Tanskan salmien läpi seurauksena valtamerten pinnan noususta mannerjäätiköiden sulaessa. Noin 7 600 vuotta sitten Atlantin pinta saavutti tason, joka johti Saaristomerellä järviolosuhteiden muuttumiseen murtovesiolosuhteiksi (Litorinameri-vaiheen alku) hyvin lyhyessä ajassa. Siirtyminen järviolosuhteista murtovesiolosuhteisiin aiheutti huomattavia muutoksia vesimassan fysikaalisissa ja kemiallisissa ominaisuuksissa, minkä ansiosta perustuotanto kasvoi pintavesissä nopeasti. Lisääntyneen perustuotannon vuoksi merenpohjalle kerrostui eloperäistä ainesta runsaasti aiempaa enemmän, mikä voimisti hapenkulutusta merenpohjalla johtaen lopulta happiolosuhteiden heikkenemiseen. Ajalliset vaihtelut merenpohjan happitilanteessa ovatkin olleet tyypillisiä Saaristomerelle aivan nykypäiviin asti. Benito de Soto
De Soto matkusti Afrikkaan Buenos Airesista "Defense de Pedro" -laivalla vuonna 1827. Satamasta lähdön jälkeen de Soto alkoi suunnitella laivan valtaamista ja merirosvoksi ryhtymistä. Kun paluumatka Afrikasta alkoi, hän odotti laivan saapumista syvemmille vesille ja aloitti verisen kapinan liittolaisiensa kanssa. Aluksen kapteeni ja hänelle lojaalit miehistön jäsenet heitettiin laidan yli mereen. De Soto myi aluksessa olleet orjat. Latinalaisen Amerikan historia
1400-luvulla Amerikan mantereen suurimmat valtakunnat olivat asteekkien valtakunta Meksikossa ja Inkavaltio Perussa. Sen jälkeen kun Kristoffer Kolumbus oli vuonna 1492 purjehtinut Karibianmeren saarille, Espanja ja Portugali perustivat Amerikkaan siirtomaita. Muutamassa vuosikymmenessä valloittajat, konkistadorit, kukistivat inkat, asteekit. Käytännössä kivikautta eläneet inkat, asteekit ja muut intiaanit olivat espanjalaisten ylivoimaisen teknologian ja heidän levittämien tautien takia edessä voimattomia. Näitä alueita alettiin myöhemmin nimittää Latinalaiseksi Amerikaksi, koska Espanja ja Portugali olivat aikoinaan latinalaisen Rooman osia, ja latinasta kehittyneet romaaniset kielet espanja ja portugali, tulivat siirtolaisuuden vaikutuksesta alueella valtakieliksi. Nykyäänkin espanja on pää­kielenä lähes kaikissa muissa Latinalaisen Amerikan maissa paitsi Brasiliassa, jossa valtakielenä on portugali. Espanjan siirtomaat
Kolumbuksen saavuttua Karibianmeren saaristoon espanjalaisille aukeni "Uusi maailma", ja nämä saivat etulyöntiaseman suhteessa eurooppalaisiin haastajiinsa. Ensimmäiset siirtokunnat perustettiin Karibianmeren saaristoon, ennen kuin siirtokunnat alkoivat levittäytyä Amerikan mantereelle. Barokkimusiikki
Renessanssin aikana paljon antiikin kreikkalaisesta tieteestä ja taiteesta löydettiin uudelleen Euroopassa ja käännettiin ensimmäistä kertaa latinaksi. 1600-luvun alussa Euroopassa alkoi tieteellinen vallankumous muun muassa Johannes Keplerin, Galileo Galilein ja René Descartesin johdolla. Toisin kuin antiikin aikana, tiede perustui nyt suoraan luonnon havainnointiin ja havaintojen selittämiseen abstraktin filosofisen päättelyn sijaan. Merkittävät tieteelliset edistysaskeleet johtivat myös vanhojen auktoriteettien kuten katolisen kirkon aseman uudelleenarviointiin. Yhteiskuntatieteissäkin heräsi uusia ajatuksia. Thomas Hobbesin "Leviathan" (1651) katsoi parhaaksi hallintojärjestelmäksi yksinvaltaisen, itsenäisen valtion samaan aikaan, kun Englannissa oli poliittisia ryhmiä, jotka ajoivat demokratiaa ja kaikkien ihmisten tasa-arvoa. Reformaatioliikkeen ja katolisen kirkon konflikti jatkui 1600-luvulla ja johti muun muassa kolmikymmenvuotiseen sotaan Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan katolisten ja luterilaisten alueiden kesken sekä Ranskassa useisiin sotiin hugenotteja vastaan. Uskonnolla oli vaikutuksensa myös Englannin sisällissotaan, vaikka konfliktin ytimessä olikin parlamentin ja kuninkaan välinen valtataistelu. Kymmenvuotinen sota
Kuuban itsenäisyysliike syntyi verrattain myöhään. Monissa muissa Espanjan siirtokunnissa syntyi itsenäisyysliikkeitä 1810- ja 1820-luvuilla, mutta Kuubassa vastaavaa suurta liikettä ei ollut. Kun muut siirtomaat oli paljolti menetetty, Kuuba saikin mainesanan "siempre leal" eli "aina uskollinen". Mainesanojen ohella Espanja myös varmisti asemiaan esimerkiksi lähettämällä Kuubaan lisäjoukkoja. Espanjan ja kuubalaisten välejä huononsivat ajan myötä esimerkiksi espanjalaisten kuvernöörien toiminta. Kuvernööreillä oli käytännössä diktaattorin oikeudet. Paikalliseen kuubalaiseen kreoliyläluokkaan suhtauduttiin ylemmyydentuntoisesti. Paikallista kreoliyläluokkaa jakoi puolestaan kysymys orjuudesta. Orjuus oli alkanut väistyä 1800-luvulla, mutta Kuubassa sitä harjoitettiin muuta Karibiaa pidempään. Kuubassa orjuudella oli omat kannattajansa ja vastustajansa. Kreolieliitin piirissä alkoi muodostua itsenäisyysliike 1800-luvun puolivälissä ja sen esitaistelijana pidetään usein Narciso Lópezia, joka johti epäonnistunutta kapinaa Espanjaa vastaan vuonna 1848. Kastelórizo
Kastelórizon kukoistuskausi sijoittuu noin vuosille 1890–1910, jolloin kastelórizolaiset kuljettivat kuunareillaan tavaraa, enimmäkseen puuta, Vähän-Aasian rannikolta Antiféloksesta (nyk. Kaş) ja Kalamákista (nyk. Kalkan). Höyryvoiman saapuessa kastelórizolaiset olivat laiminlyöneet laivojensa uudistamisen., ja siksi saarelaiset katsoivat parhaaksi myydä laivansa briteille Gallipolin taistelua varten. Taistelu, jota Yhdistynyt kuningaskunta ja Ranska kävivät osmanien valtakuntaa vastaan, kesti helmikuusta 1915 tammikuuhun 1916. Kastelórizolla oli 1900-luvun alussa 15 000 asukasta. Espanjan siirtomaiden kolonisaatio
Espanjan Amerikan-siirtomaiden asutus alkoi Kristoffer Kolumbuksen saavuttua Amerikkaan 1492. Espanjalla oli alkuun pientä asutusta Karibialla, josta se levisi neljänsadan vuoden kuluessa kattamaan Väli-Amerikan, suuren osan Etelä-Amerikkaa sekä laajoihin osiin Pohjois-Amerikkaa. Espanjalaisten asutus alkoi nopeasti levitä Uuteen Maailmaan Kolumbuksen matkojen jälkeen. Niinpä kuningas Ferdinand näki vuonna 1513 oikeaksi säätää lakeja uudisasutusta varten. Intioiden Recopilaciónin neljännen kirjan kahdestoista luku alkaa Ferdinandin säätämällä lainkohdalla, jossa hän rohkaisee Uuden Maailman asuttajia. Amerikan kolonisaatio päättyi pääosin 1800-luvulla sarjaan itsenäisyysliikkeitä. Barbareskivaltiot
Kauppavaihto Välimeren maiden kanssa järjestettiin siten, että useimmat Euroopan valtiot suorittivat barbareskivaltioille vuosittain tietyn maksun saadakseen oikeuden vapaaseen purjehdukseen. Useista merirosvoja vastaan lähetetyistä rangaistusretkikunnista huolimatta kaappaustoiminta jatkui 1800-luvulle saakka. Vasta amerikkalainen kommodori Decatur sekä lordi Exmouthin johtama brittiläis-hollantilainen laivasto saivat barbareskivaltiot 1815-16 luopumaan omaksumistaan menettelytavoista. Ranskan suorittama Algerian valloitus 1830 merkitsi merirosvojen toiminnan loppumista. Marokko vaati vuosittaisia maksujaan edelleenkin, kunnes Tanska ja Ruotsi viimeisinä maina lopettivat ne 1845. Ranskan Riviera
Varakkaat britit alkoivat matkustaa Rivieralle talveksi 1700-luvun lopulla ja 1800-luvulla. Aluksi matkoja perusteltiin terveyssyillä – ilmaston katsottiin olevan hyväksi keuhkotautisille. Cannesin suosio alkoi 1830-luvulla, jolloin Nizzassa aiemmin talviaan viettänyt Lordi Brougham siirtyi sinne välttääkseen Nizzassa puhjenneen koleraepidemian. Merirosvous
Viikingit tekivät 700-luvun lopulta lähtien ryöstö- ja hävitysretkiä etenkin Britteinsaarille, ja myöhempien aikojen merirosvot hyödynsivät heidän hyökkäystaktiikoitaan. Hobyo
Obbio on merkittävä satama Afrikan sarven historiassa. Paikan historiallinen merkitys on siinä, että se on toiminut välisatamana, josta islamilaiset pyhiinvaeltajat ovat siirtyneet kartavaaneista laivoihin matkallaan Mekkaan. Nykyään satamaa ovat käyttäneet mm. somalialaiset merirosvot. 
Ajuraanin dynastia syntyi 1400-luvulla rikkaalla maanviljelysalueella Shebelejoen laaksossa. Muinainen Obbia oli Ajuraanin sulttaanikunnan kaupan keskus. Shebelejoen laaksosta kerätty sato tuotiin sinne myytäväksi. Ajuraanin hallitsijat keräsivät veronsa durrana. Ajuraanin dynastia kasvoi jopa suuremmaksi ja mahtavammaksi kuin rannikkokaupungit Mogadishu, Merka ja Baraawa yhteensä. Espanjan historia
Vuonna 1492 lähti myös Kristoffer Kolumbus tutkimaan uutta maailmaa, josta alkoi Espanjan imperiumin rakentaminen, jota seuraavien vuosisatojen aikana Espanjasta tuli maailmanvalta. Vuonna 1588 Englantiin maihinnousua yrittänyt Voittamaton armada kärsi tappion, mikä heikensi merkittävästi Espanjan mahtia merillä. Habsburg-suku nousi valtaan vuonna 1516 ja hallitsi noin kahdensadan vuoden ajan. Bourbon-suku on hallinnut Espanjaa vuodesta 1701 tähän päivään asti, joskin välissä on ollut keskeytyksiä. Kuningaskunnan valta hiipui vähitellen taloudellisten vaikeuksien vuoksi ja 1800-luvun lopussa ranskalaismiehitys, siirtokuntakapinat ja varsinkin tappio sodassa Yhdysvaltoja vastaan olivat vieneet sen kaikki suuret siirtomaat. Chumashit
Ajanlaskun alussa tapahtunut ilmaston lämpeneminen heikensi kalaparvia tuovaa merivirtaa, mikä vähensi myös hyvien vuosien kalasaaliita. Ajoittaisia kuivuuskausia esiintyi 300–850 jaa., minkä jälkeen alkoi pysyvä kuivuus. Tämä ajoi kylät enenevässä määrin sotimaan keskenään rajallisista niukkenevista ruokavaroista. Rannikon Santa Cruzin saaren monet kylät hävisivät 1000-luvulla kuivuuden takia. Hautausmailla tehtyjen kaivausten mukaan aseiden aiheuttamia kallovaurioita oli eniten vuosien 300–1150 jaa. käsittävän jakson lopulla, minkä jälkeen merkit väkivallasta vähenivät jyrkästi. Vuosina 950–1300 meren ylösvirtaus kuitenkin kasvoi ja toi rannikoille yhä enemmän kaloja. Rannikon asutukset suurenivat. Tämä nosti hyvään sosiaaliseen asemaan ajopuulaudoista tehtyjen avomerikalastukseen sopivien veneiden omistajat, jotka kävivät kauppaa tammenterhoilla ja simpukankuorikoruilla. Kauppa kohensi sekä saarten että mantereen asukkaiden elannon saantia, vaikka ajoittaista nälkää esiintyikin. Capoeira
Afrikkalaisen kulttuurin erilaiset piirteet hyväksyttiin Brasiliassa 1800-luvun alkupuolelle saakka. Afrikkalaisuuden moninaisuutta jopa edistettiin, koska erilaisten kulttuurivaikutteiden ajateltiin estävän yhtenäisen identiteetin ja tehokkaan vastarinnan synnyn. Tilanne muuttui täysin 1800-luvun alkupuolella Portugalin kuninkaan Dom João VI:n tultua maanpakoon Brasiliaan, kun Napoléon Bonaparte ulotti Euroopan valloituksensa myös Iberian niemimaalle. Konkistadori
Kaikki konkistadorit eivät olleet espanjalaisia. Normanni Béthencourt valloitti Kanariansaaret vuodesta 1402 lähtien ja ensimmäiset purjehtijat, jotka aloittivat tutkimus- ja valloitusretket, olivat muita kuin espanjalaisia: Kolumbus oli genovalainen, Vespucci firenzeläinen ja Magalhães portugalilainen. Kaikki konkistadorit eivät olleet sotilaita: Quesada oli lakimies, joka johti retkikunnan ylös Magadalenajokea. Saapuessaan Bogotán laaksoon hänen nälkäänäkevällä 200 miehen joukollaan ei ollut enää ruokaa, ruutia eikä hevosia, mutta diplomatialla hän sai hallintaansa lähes koko nykyisen Kolumbian alueen. Kuuban historia
Kristoffer Kolumbus saapui Kuuban saarelle ensimmäisenä eurooppalaisena 1492. Sitä ennen saarta asuttivat arawakki ja taino-intiaanit, jotka espanjalaisten konkistadorien oli helppo kukistaa 1510-luvulla. Sebastián de Ocampo purjehti saaren ensimmäisenä ympäri 1508. Kolme vuotta myöhemmin Diego Velázquez de Cuéllar käynnisti sen valloituksen. Hän onnistui rauhoittamaan saaren kokonaan kolmessa vuodessa ja perusti muun muassa 1514–1515 Santiago de Cuban ja Havannan. Kuubassa oli enemmän kultaa ja parempaa maata jaettavaksi siirtolaisille sekä enemmän intiaanityövoimaa kuin Hispaniolassa, joten Kuubasta kehittyi nopeasti Karibian alueen merkittävin siirtokunta ja Havannasta tärkein kauppapaikka. Costa neoRomantica
Alus aloitti ensimmäisen risteilynsä 7. lokakuuta 1993 Genovasta Kanariansaarille. Se lähti 20. lokakuuta Genovasta Miamiin, jossa se asetettiin 21. marraskuuta Miamista Karibianmeren risteilyille. Kesäisin alus jatkoi Välimeren risteilyillä. Aluksen kotisatamaksi muutettiin vuonna 2000 Genova. Löytöretket
Suurten löytöretkien aika alkoi 1400-luvulla ja päättyi 1700-luvulla. Tuona aikana eurooppalaiset löytöretkeilijät purjehtivat ympäri maapalloa kartoittaen Euroopalle aiemmin tuntemattomia alueita. Renessanssin aikainen kartografian sekä navigointi- ja laivanrakennustaidon kehitys mahdollisti valtameripurjehduksen, mikä oli edellytyksenä näille retkille. Portugalilainen Prinssi Henrik Purjehtija panosti tieteiden edistämiseen, minkä johdosta Portugali kasvoi merenkulkuun tukeutuvaksi maailmanvallaksi. Karibia
Karibia, myös Karibian saaret tai Länsi-Intia, on Pohjois- ja Etelä-Amerikan välissä sijaitseva saariryhmä, joka ulottuu 3 200 kilometrin mittaisena kaarena Floridasta Venezuelan rannikolle. Siihen kuuluvat Bahama, Isot Antillit (Kuuba, Jamaika, Hispaniola ja Puerto Rico), Pienet Antillit (Leeward- ja Windwardsaaret) sekä Etelä-Amerikan pohjoisrannikon tuntumassa sijaitsevat pienet saaret. Saaristoon kuuluu ainakin 7 000 saarta ja luotoa, joista suurimmat ovat Kuuba ja Hispaniola. Karibian ja Väli- sekä Etelä-Amerikan väliin jää Karibianmeri; saariston pohjoispuolella sijaitsee Atlantin valtameri (Sargassomeri) ja luoteessa taas Meksikonlahti. Nimi Länsi-Intia tulee löytäjänsä Kristoffer Kolumbuksen harhaolettamasta, jonka mukaan hän oli löytänyt läntisen tien Intiaan saavuttuaan Bahamasaarille vuonna 1492. Tortuga
Tortuga oli 1600-luvulla tunnettu merirosvojen keskus, ja populaarikulttuurissa sitä on hyödynnetty esimerkiksi "Pirates of the Caribbean" -elokuvissa, joissa Tortuga toimii merirosvosatamana. Costa Rica
Maan kehitys on ollut verrattain rauhallista ja demokraattista. Aluksi se oli "Caudillojen" hallitsema. Juan Rafael Moran johdolla costaricalaiset taistelivat Nicaraguassa vallan ottanutta pohjoisamerikkalaista seikkailijaa William Walkeria vastaan. Tomás Guargia hallitsi 1870–1882. Hän kannusti etenkin ulkomaisia investointeja rautatien rakentamiseen. Vuonna 1874 yhdysvaltalainen liikemies Minor Cooper Keith ryhtyi viljelemään banaaneja ja perusti United Fruit Companyn. Hvar (saari)
1500-luvulla tapahtui kansannousu plebeijien ja aristokraattien välillä. Vakavin kapinoista tapahtui 1510–1514, jolloin venetsialaiset kukistivat säälimättä paikalliset ja hirttivät 20 heidän johtajaansa. Saaresta tuli tunnettu laivanrakennuksestaan, kalastuksesta ja rosmariinin, laventelin ja oliivien viljelystä. Venetsialaiset perustivat Hvarin hiippakunnan. Brittiläiset Neitsytsaaret
Ensimmäiset tunnetut todisteet asutuksesta saarilta on ajoitettu 100-luvun eaa. paikkeille. Toisten ajoitusten mukaan asutus on tosin jo 200-luvulta eaa. ja on mahdollista, että saarilla on ollut väliaikaista asutusta jo 1 500 vuotta eaa. Karibian saaret asutettiin lännestä Kuuban suunnalta ja etelästä Etelä-Amerikan mantereen suunnalta. Neitsytsaarten alue on mahdollisesti ollut näiden kahden muuttoliikkeen kohtaamisseutu. Ensimmäisiä asukkaita on mahdollisesti seurannut muita muuttoliikkeitä Etelä-Amerikasta. Tulijat olivat arawakeja, ja Karibialla heistä muodostui taino-kulttuuri. Pienillä-Antilleilla arawakien yhdestä muuttoliikkeestä puhuttiin karibeina. Mahdollisesti sotaisammat karibit syrjäyttivät tainot Neitsytsaarilla 1400-luvulla. Kuuban itsenäisyyssota
Itsenäisyysliike aloitti sotatoimet helmikuussa 1895. Liikkeen varhainen keskus oli silloisessa Orienten maakunnassa, joka oli ollut myös kymmenvuotisen sodan päänäyttämö. Hieman sodan alkamisen jälkeen José Martí, Máximo Gómez, Calixto García ja Antonio Maceo palasivat Kuubaan ulkomailta. Gómezista tuli kapinallisten ylipäällikkö ja Martí sai vain hieman myöhemmin surmansa yhteenotossa espanjalaisten kanssa. Kymmenvuotisen sodan aikana kapinaliike oli olut sisäisesti hajanainen, mutta nyt se sai kannatusta laajemmalta osalta kuubalaisista. Máximo Gómez vertasikin Kuuban itsenäisyyssodan alkaneen yhteiskunnallisesti alhaalta ylöspäin, kun taas kymmenvuotinen sota oli alkanut ylhäältä alas. Kapinallisilla ei tällä kertaa ollut varsinaista yhteiskunnalista ohjelmaa, mutta kapinalla oli kuitenkin sosiaalinen pohjavire. Sota levisi nopeasti ja vain vuoden kuluttua kapinallisia oli jo Havannan maakunnassa. Merirosvous
Espanjalaisten suojattomat kultakuljetukset Amerikasta Eurooppaan joutuivat 1500-luvulla usein ranskalaisten ja hollantilaisten merirosvojen saaliiksi. Suojatakseen kuljetuksensa espanjalaiset ryhtyivät kuljettamaan aarteitaan kahdesti tai kerran vuodessa kulkevilla suurilla laivasaattueilla, jotka kuitenkin joutuivat silloin tällöin hyvin varustettujen merirosvojen ryöstämiksi. Drake ja muut kaapparit onnistuivat usein iskemään etenkin kuljetusten alkureiteillä Panamassa. Ranskalaisista kaappareista tunnetuin oli Francois le Clerc, joka tunnettiin nimellä Puujalka. Kolumbiaaninen vaihto
Kolumbiaaninen vaihto tarkoittaa uudella ajalla tapahtunutta kasvi- ja eläinlajien mannertenvälistä siirtymistä Uuden ja Vanhan maailman välillä sekä siihen liittyneitä massiivisia ekologian, maatalouden ja kulttuurin muutoksia – erityisesti viljelykasvien, karjan, ihmisten (orjat mukaan lukien) ja tartuntatautien siirtymisestä seuranneita muutoksia. Nämä muutokset johtivat ekologiseen ja kulttuurivallankumoukseen niin Amerikassa kuin Euroopassa. Uusi yhteyksien aika alkoi vuonna 1492 Kristoffer Kolumbuksen ensimmäisestä purjehduksesta Amerikkaan, mistä juontuu nimitys ”kolumbiaaninen”. Merirosvous
Antiikin Kreikassa jotkin kaupunkivaltiot rohkaisivat merirosvoutta omana tulonlähteenään. Toiset, kuten Ateena, taistelivat merirosvoja vastaan erityisillä siihen tarkoitukseen varustetuilla laivastoilla suojatakseen omia kauppalaivojaan. Kreeta tunnettiin yhtenä ensimmäisistä merirosvojen tukikohdista 900-luvulta eaa. alkaen, ja Homeros mainitsee Kreetan merirosvot Odysseiassaan. Lopulta rodoslaiset puhdistivat Kreetan merirosvoista 100-luvun loppuun mennessä. Myös Aigeianmeren samialaiset ja aetolialaiset tunnettiin merirosvokansoina, ja monia itäisen ja keskisen Välimeren saaria käytettiin merirosvojen tukikohtina ensimmäisen vuosituhannen eaa. aikana. Kaikkein merkittävin merirosvotukikohta oli Sisilian saari, jonka lukemattomiin kallioisiin poukamiin merirosvojen oli helppo piiloutua. Sisilialaiset merirosvot jopa kaappasivat nuoren Julius Caesarin vuonna 75 eaa. 38 päiväksi. Vapauduttuaan lunnaita vastaan Caesar palasi ja vangitsi kaappaajansa. Diplomatiikka
Diplomatiikan historian ylettyy aina 1400-luvulle saakka. Tuolloin ryhdyttiin kriittisesti tutkimaan keskiaikaisia luostareiden ja piispojen arkistoja. Nuo arkistot olivat täynnä erilaisia alkuperältään hyvinkin epäilyttäviä dokumentteja ja asiakirjoja. Jesuiitta Daniel Van Papenbroeck oli esittänyt voimakasta kritiikkiä asian suhteen ja vastauksena tähän kritiikkiin benediktiiniläismunkki Saint-Maurin luostarista, Jean Mabillon kirjoitti kuusi osaa käsittävän teoksensa "De re diplomatica" vuonna 1681. Kirjaa pidetään modernin diplomatikan tutkimuksen. Siinä käsitellään eritoten muun muassa merovingiajan dokumentteja, jotka ovat peräisin Saint Denisin luostarista Pariisista. Van Papenbroeck oli kyseenalaistanut näiden autenttisuuden. Scarface – arpinaama
Elokuva alkaa kohtauksella, jossa näytetään kuinka Kuuban presidentti Fidel Castro antoi tuhansien kuubalaisten matkustaa Marielin satamasta veneillä Floridaan vuonna 1980. Yhdysvallat oli lupautunut vastaanottamaan kuubalaisia mielipidevankeja, mutta veneiden mukana matkusti myös lukuisia rikollisia, jotka oli vapautettu suoraan Kuuban vankiloista. Elokuvan alussa nähdään aitoa videota näistä Marielin venekuljetuksista ja kuubalaisten saapumisesta Yhdysvaltoihin. Lohilaaksolaisten saaga
Lohilaaksolaisten saagan tapahtumat alkavat 800-luvulta, jolloin Haraldr Kaunotukan itsevaltaiseen hallintoon tyytymättömät päälliköt perhekuntineen lähtivät Norjasta asuttamaan Islantia. Saaga käsittelee näiden sukujen välistä toimintaa; avioliittoja, kauppamatkoja, sotaa ja kostoretkiä. Saaga päättyy kristinuskon saapumiseen vuoden 1000 tienoilla kuningas Olavin aikana. Dominikaanien historia
1500-luvulla Länsi-Euroopassa alkoi levitä uskonpuhdistusliike, joka pyrki oikaisemaan katolisen kirkon opissa näkemiään epäkohtia. Uskonpuhdistuksen taustalla oli jo kauan jatkunut paaviuden alennustila sekä levinnyt turmeltuneisuus kirkon piirissä. Tärkeä tekijä uskonpuhdistuksen taustalla oli myös paavin siunaama ja myös dominikaanien harjoittama anekauppa. Kanariansaaret
Kanariansaaret sijaitsevat hitaasti (1–2 cm vuodessa) lännestä itään liikkuvalla Afrikan litosfäärilaatalla Atlantin valtameressä, joten on luontevaa aloittaa alueen geologisen kehityksen kuvaus Atlantin valtameren avautumisella. Atlantin valtameri syntyi Pangea-supermantereen hajotessa noin 230 miljoonaa vuotta sitten, jolloin meri avautui toisistaan etääntyvien mantereiden välille. Mereisen laatan ikä Kanariansaarten kohdalla vaihtelee itäisten saarten 180 miljoonasta vuodesta läntisten saarten noin 155 miljoonaan vuoteen. Vulkaaninen aktiivisuus meren alla alkoi noin 60 miljoonaa vuotta sitten ja saaret ovat nousseet merenpinnan yläpuolelle purkausten seurauksena viimeisen 20 miljoonan vuoden aikana. Merisodankäynti
Vanhin meritaistelu, josta on kirjallisia tietoja, tapahtui 1210 eaa. Kyproksen lähellä. Antiikin ajalla Kreikan ja Persian välillä käytiin persialaissodat, joihin kuuluivat Salamiin taistelu ja Issoksen taistelu. Ateenan ja Spartan kaupunkivaltioiden välillä käydyssä peloponnesolaissodassa spartalaiset liittolaisineen muodostivat peloponnesolaisliiton ja ateenalaiset liittolaisineen muodostivat Deloksen meriliiton. Kolumbuksen löydettyä Amerikan Euroopan valtiot alkoivat vallata sieltä siirtomaita. Tämä johti siirtomaasotiin. 1500-luvulla Espanja alkoi vallata alueita Etelä-Amerikasta ja Iso-Britannia Pohjois-Amerikasta. 1600-luvulla myös Hollanti alkoi vallata siirtomaita. 1600- ja 1700-luvuilla Euroopassa käytiin sotia eri uskonlahkojen välillä. Samaan aikaan käytiin myös kauppa-asemien ja siirtomaiden puolustamisen tarpeesta johtuvia sotia. Eurooppalaiset valtiot sotivat myös merialueiden hallitsemisesta. Tästä on esimerkki Trafalgarin taistelu. Tässä taistelussa Iso-Britannia voitti ranskalaisten ja espanjalaisten liittouman, eikä täten Ranska pystynyt Napoleonin aikana valloittamaan Iso-Britanniaa. Tämän taistelun voitto merkitsi myös sitä, että Iso-Britannia pääsi hallitsemaan Atlantin aluetta pitkäksi aikaa. Maailmanhistoria
Portugalilaiset perustivat kauppa-aseman Guineanlahden rannalle vuonna 1482. Kaupan pääasiallisia kohteita olivat muun muassa orjat, kulta, norsunluu ja mausteet. Eurooppalaisten levitessä Amerikkaan, orjia haettiin Afrikasta työvoimaksi maatiloille. Jotkin alueet joutuivat jo 1500-luvulla Euroopan valtioiden siirtomaiksi. 1800-luvulla tutkimusmatkailijat, joista kuuluisimpia ovat David Livingstone ja Henry Morton Stanley, saivat Afrikan mantereen keskiosatkin pääpiirtein kartoitetuksi. Lucayanit
Kristoffer Kolumbus saapui ensimmäisenä eurooppalaisena Karibialle vuonna 1492. Lucayaneja oli eurooppaalaisten saapuessa ehkä noin 80 000, mutta heidän määränsä romahti sittemmin nopeasti. Lucayanit kärsivät todennäköisesti samoista kulkutaudeista, jotka tuhosivat Karibian alueen tainoyhteisöjä. Suuria määriä kaapattiin myös orjuuteen ja kuljetettiin esimerkiksi Hispaniolaan ja Venezuelaan. Peter Martyrin mukaan orjuuteen päätyi jopa 40 000 lucayanilaista. Bahamasaaria on pidetty usein kokonaan tyhjentyneinä vuoteen 1513 mennessä, jolloin espanjalainen Juan Ponce de León matkusti Floridaan. Joidenkin esimerkiksi asuinpaikkojen ajoitukseen perustuvan tutkimuksien mukaan lucayaneja asui Bahamasaarilla kuitenkin vielä jonkin aikaa vuoden 1513 jälkeenkin. Espanjan Länsi-Intia
Kristoffer Kolumbuksen Amerikan tutkimusmatkat keskittyivät saariin, joista tulivat myöhemmin Espanjan Länsi-Intia. Saaret olivat myös ensimmäiset, jotka eurooppalaiset kolonisoivat pysyvästi. Espanjan Länsi-Intia oli myös Espanjan Amerikan imperiumin kestävin osa ja luovutettiin vasta vuonna 1898 Espanjan–Yhdysvaltain sodan loputtua. Espanja hallitsi yli kolmen vuosisadan ajan Karibian satamakaupunkien verkostoa, johon sisältyivät Havana (Kuuba), San Juan (Puerto Rico), Cartagena de Indias (Kolumbia), Veracruz (Meksiko) ja Portobelo (Panama). Kvasisota
Kvasisota (engl. "Quasi-War") oli julistamaton sota joka käytiin 7. heinäkuuta 1798 alkaen melkein pelkästään Karibianmerellä. Sodassa olivat osapuolina Yhdysvallat ja Ranska. Sota päättyi vuoden 1800 sopimukseen eli Mortefontainen rauhansopimukseen, joka solmittiin 30. syyskuuta 1800. Taustana olivat erimielisyydet, jotka koskivat sopimuksia ja Yhdysvaltojen puolueettomuutta Ranskan vallankumouksen aikaisissa sodissa. Captain Morgan
1940-luvulla Yhdysvaltojen ja Puerto Ricon hallitukset aloittivat työpaikkojen luomiseen tähdänneen ohjelman Puerto Ricossa. Tähän kuului Yhdysvaltojen alueella tuotetun rommin verotuksen keventäminen, minkä myötä sekä Seagram että Bacardi perustivat suuret tehtaat San Juaniin. Vuonna 1985 Seagrams myi tislaamonsa ja käsittelylaitoksensa Camuyssa ja Arecibossa paikalliselle Destilería Serrallésille, joka tuotti Don Q -rommia. Sopimuksen yhteydessä Seagrams myös myönsi Serralesille oikeudet tuottaa ja levittää Captain Morgania Puerto Ricossa ja muualla Karibialla vuoteen 2012 asti. M/S Adventure of the Seas
Alus lähti 12. marraskuuta kaksipäiväiselle lehdistölle ja matkatoimistoille järjestetylle esittelyristeilylle. Alus aloitti 18. marraskuuta San Juanista ensimmäisen risteilynsä Karibialla.