Kuka oli Diogenes?
Diogenes Oinoandalainen
Diogenes Oinoandalainen (100-luku) oli kreikkalainen epikurolaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Diogenes tunnetaan ennen kaikkea siitä, että hän kirjoitutti kotikaupunkiinsa Oinoandaan massiivisen niin kutsutun Oinoandan piirtokirjoituksen, joka sisälsi epikurolaisen filosofian opetuksia. Diogenes Sinopelainen
Diogenes Sinopelainen eli "Diogenes Koira" (useimmiten vain Diogenes, ) (412 eaa. — 323 eaa.) oli kreikkalainen filosofi. Hän edusti kyynikkojen koulukuntaa. Häntä voidaan pitää koulukunnan varsinaisena perustajana Antistheneen jälkeen. Diogenes Foinikialainen
Diogenes Foinikialainen () (500-luku) oli antiikin kreikkalainen Platonin Akatemiaan kuulunut filosofi. Hänet tunnetaan lähes pelkästään siitä, että Agathias mainitsee hänet yhtenä niistä seitsemästä tunnetusta filosofista, jotka vaikuttivat Akatemiassa sen viimeisinä vuosina. Diogenes oli syntyisin Foinikiasta, ja näin useimpien muiden tuon ajan Akatemian johtohenkilöiden tapaan kotoisin Lähi-idästä. Diokles Magnesialainen
Diokles Magnesialainen (ensimmäinen vuosisata eaa.) oli antiikin kreikkalainen kirjailija. Hän oli kotoisin Magnesiasta. Diokles tunnetaan ennen kaikkea teoksistaan "Filosofielämäkerrat" (, "Bioi tōn filosofōn") ja "Katsaus filosofeihin" (, "Epidromē tōn filosofōn"), joita Diogenes Laertios käytti filosofielämäkertojensa lähteenä. Teoksista on säilynyt vain katkelmia tätä kautta. Diogenes Laertios
Diogenes Laertios () (200-luku) kuuluu merkittävimpiin antiikin ajalla eläneisiin filosofien elämäkertojen kirjoittajiin. Hän oli kreikkalainen ja nimensä perusteella mahdollisesti kotoisin Kilikian Laerteesta tai roomalaista Laertiuksen sukua. Diogeneen omasta elämästä ei tiedetä juuri mitään, mutta häneltä säilynyt teos "Merkittävien filosofien elämät ja opit" on kreikkalaisen filosofian historian keskeisimpiä lähteitä.
Hipparkhia
Hipparkhiasta tiedetään lähinnä ainoastaan anekdootteja. Diogenes Laertioksen mukaan hän kirjoitti kirjeitä, vitsejä, tragedioita, sekä filosofisia esityksiä Platonin tyylillä, jotka ovat kaikki kadonneet vuosisatojen aikana. Diogenes myös mainitsee, että tästä "naisfilosofista" kerrottiin paljon tarinoita. Potamon Aleksandrialainen
Diogeneen mukaan Potamon yhdisteli eri filosofikoulukuntien (platonismi, peripateettisuus, stoalaisuus jne.) opetuksista niitä oppeja, jotka miellyttivät häntä eniten. Hän kirjoitti teoksen "Alkeisoppi", jossa hän esitti, että totuuden kriteereitä ovat toisaalta sielun hallitseva osa ("hēgemonikon") ja toisaalta havainto. Kaikkeuden perustoina hän piti ainetta, aikaansaavaa syytä, kvaliteetteja ja paikkaa, koska niiden kautta selviää, mistä ja minkä kautta jokin on tehty sekä millainen ja missä se on. Kaiken toiminnan päämäärä oli hyveellinen elämä. Diogenes Oinoandalainen
Diogenes oli kotoisin Oinoandasta, Lyykiasta. Hänen omasta elämästään ei tiedetä muuta kuin se vähä, mitä hän itse paljastaa meille piirtokirjoituksessaan. Kirjoitus itsessään on ajoitettu keisari Hadrianuksen ajalle noin vuoteen 120 jaa. Tuolloin Diogenes oli jo vanha ja sairas, joten hänen elämänsä on tuolloin ollut jo loppupuolella. Tällöin hän olisi syntynyt joskus ensimmäisen vuosisadan jälkimmäisellä puoliskolla. Dionysius Exiguus
Noin vuodesta 500 Dionysius Exiguus asui Roomassa, Vatikaanin kuurian oppineena jäsenenä. Hän käänsi kreikasta latinaan muun muassa apostolisen kaanonin tekstejä, Nikean, Konstantinopolin ja Khalkedonin kirkolliskokouksen päätöksiä. Dionysius kirjoitti myös tutkielman perusmatematiikasta. Teologi Beda Venerabilis kohotti hänet apotiksi, vaikka Dionysiuksen ystävä, historioitsija Cassiodorus, mainitsee, että tämä oli edelleen vain munkki elämänsä loppuvaiheessa. Merkittävien filosofien elämät ja opit
Diogeneen teos pyrkii nimensä mukaisesti esittämään filosofien elämät ja opetukset. Teoksessa on yli 80 filosofin elämäkerrat. Teos on merkittävä, koska se kuuluu harvojen antiikin ajalta säilyneiden suhteellisen kokonaisten filosofian historiaa käsittelevien teosten joukkoon, ja sen osana on säilynyt merkittäviä muutoin kadonneita katkelmia useilta filosofeilta. Dionysos
Nimen alkuosa viittaa todennäköisesti ylijumala Zeukseen, jonka genetiivimuoto on kreikaksi "Dios"; loppuosan merkitys on epävarma, mutta se saattaa viitata Nysa-vuoreen, jolla Dionysos varttui. Dionysos tunnettiin myös nimillä "Eleutherios" ("Vapauttaja") ja "Soter" ("Pelastaja"). Toisinaan hänestä käytettiin myös nimeä "Lyaios", joka myös tarkoittaa "Vapauttajaa". Nimitys johtui siitä, että Dionysoksen ajateltiin vapauttavan ihmisen huolista ja murheista. Antiikin Kreikan kirjallisuus
Diodoros Sisilialainen eli ensimmäisellä vuosisadalla eaa., Julius Caesarin ja Augustuksen aikana. Hän kirjoitti teoksen "Bibliotheka historika" (”Historian kirjasto”), joka oli 40 kirjaa käsittänyt maailmanhistoria. Siitä ovat säilyneet kirjat I-V sekä XI-XXII. Teos pyrki muodostamaan eri valtioiden historiankirjoituksista yhtenäisen kuvauksen. Dionysios Halikarnassolainen eli ensimmäisen vuosisadan eaa. loppupuolella. Hänen teoksensa "Rhōmaikē arkhaiologia" oli Rooman historia sen synnystä ensimmäiseen puunilaissotaan (264-241 eaa.). Teos oli kirjoitettu roomalaisesta näkökulmasta, mutta pyrki esittelemään Rooman varhaisempaa historiaa kreikankieliselle yleisölle. Dionysios kirjoitti myös muita tutkielmia, mukaan lukien "Peri mimēseōs" (”Jäljittelystä”), "Peri tōn Attikōn rhētorōn" (”Attikalaisista puhujista”) sekä "Peri syntheseōs onomatōn" (”Sanojen asettelusta”). Kyynikkojen kirjeet
Niin kutsuttujen Kyynikkojen kirjeiden kaksi pääryhmää ovat 51 Diogenes Sinopelaisen nimiin laitettua kirjettä sekä 36 Krates Thebalaisen nimiin laitettua kirjettä. Mitkään niistä eivät ole aitoja. Suurin osa Diogeneen nimiin laitetuista kirjeistä on todennäköisesti kirjoitettu ensimmäisellä vuosisadalla eaa., kun taas Kraateen nimiin laitetut kirjeet, joista osa vaikuttaa perustuvan Diogeneen kirjeisiin, ovat todennäköisesti peräisin ensimmäiseltä vuosisadalta jaa. Kirjeiden kirjoittajia ei tunneta, mutta kirjoittajia vaikuttaa olleen useita. Kirjeet on kirjoitettu koinee-kreikaksi, ja ne ovat harvoja kyynisen koulukunnan kirjoituksia, joita Rooman valtakunnan ajalta on säilynyt. Monimos
Monimos oli kyynikko Diogeneen oppilas. Diogenes Laertios kertoo, että hän esitti hullua päästäkseen tämän oppilaaksi. Hän kertoo Monimoksen kirjoittaneen kaksi kirjaa, "Pyrkimyksistä" ja "Kehotus", sekä satiireja Krateen ja Menippoksen tyyliin. Demosthenes
Demosthenes (383 eaa. – 322 eaa.) oli kreikkalainen valtiomies, joka luetaan kymmenen attikalaisen puhujan joukkoon. Hän oli Ateenan itsenäisyyden lämmin puolustaja Ateenaa uhannutta makedonialaista valtauspolitiikkaa vastaan. Hän koetti nostattaa niin sanotuilla "filippolaisilla puheilla" ateenalaiset taisteluun Makedoniaa vastaan. Dialektinen koulukunta
Dialektinen koulukunta () oli antiikin kreikkalainen sokraattinen filosofinen koulukunta, joka erkaantui megaralaisesta koulukunnasta. Sen perusti megaralaisen Eubulideen oppilas Kleinomakhos Thurioilainen. Koulun tunnetuimmat edustajat ovat Diodoros Kronos ja Filon Megaralainen. Krates Thebalainen
Krates oli Diogenes Sinopelaisen oppilas, ja Zenon Kitionilaisen opettaja. Hän omisti koko elämänsä hyveen saavuttamiseen askeettisen itsehillinnän julistamiseen. Hänellä oli tapana tulla asuntoihin tätä tarkoitusta varten kutsumatta, ja siksi hän sai lempinimen "Ovien avaaja". Diogeneion
Diogeneion rakennettiin hellenistisellä kaudella vuoden 229 eaa. jälkeen. Se sai nimensä Diogenes Euergeteestä, joka toimi Makedonian armeijan komentajana kaupungissa ja jätti sotajoukkoineen kaupungin näin ”vapauttaen” sen. Tämän johdosta ateenalaiset nimesivät Diogeneen hyväntekijäkseen, antoivat gymnasionille hänen nimensä ja perustivat siihen liittyneen "Diogeneia"-juhlan hänen kunniakseen. Simon (sokraatikko)
Simon (, 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi. Hän oli kotoisin Ateenasta ja alun perin suutari. Hän ryhtyi filosofiksi, kun Sokrates tuli keskustelemaan hänen kanssaan. Diogenes Laertios sanoo hänen olleen ensimmäinen, joka käytti Sokrateen tapaa argumentoida eli niin sanottua sokraattista menetelmää. Hänen ajattelustaan ei tiedetä paljoakaan. Hänen sanotaan kirjoittaneen useita dialogeja. Merkittävien filosofien elämät ja opit
Teoksessa mainitaan noin neljäkymmentä kreikkalaisten filosofien elämästä ja filosofiasta kirjoittanutta, ja kaiken kaikkiaan mainitaan 211 kirjailijaa, joita Diogenes on käyttänyt lähteenään. Diogeneen lähteinä ovat toimineet muun muassa Aleksandros Polyhistorin "Perimysjärjestykset" (, "Diadokhai"), Apollodoros Ateenalaisen "Aikakirjat" (, "Khronikoi"), Demetrios Magnesialaisen "Samannimiset" (, "Homonymoi"), Diokles Magnesialaisen "Filosofielämäkerrat" (, "Bioi tōn filosofōn") ja "Katsaus filosofeihin" (, "Epidromē tōn filosofōn"), Favorinoksen "Muistelmia" (, "Apomnēmoneumata"), sekä Pamfilen "Muistiinpanot" (, "Hypomnēmata"). Matematiikan historia
Vaikka matematiikka ei kiinnostanutkaan Roomaa tai roomalaisia, kreikkalainen matematiikka nousi hiljaisemman kauden jälkeen uuteen kukoistukseen 200-luvulla. Tuolloin heräsi uudestaan kiinnostus lukuteoriaa kohtaan geometrian oltua pitkään lähes ainoa tutkittu matematiikan haara. Syynä tähän oli uusplatonismiin herättämä kiinnostus pythagoralaisten ajatuksiin lukujen hallitsemasta maailmasta ja Babyloniasta Rooman valloitusten mukana levinnyt kiinnostus algebraan. Uuden suuntauksen merkittävin edustaja oli Diofantos (noin 200–284). Häntä kutsutaan joskus algebran isäksi, koska hän vakiinnutti symbolien käytön matematiikassa tuohon asti käytössä olleiden sanallisten ohjeiden sijaan. Diofantos tutki indeterminoituja yhtälöitä ja ratkaisi niitä eksaktisti, tosin hän ei ollut kiinnostunut löytämään kaikkia mahdollisia ratkaisuja. Täsmällisen logiikan sijaan Diofantos keskittyikin ongelmien ratkaisemiseen käytännössä. Filolaos
Eudemoksen mukaan Pythagoras keksi säännölliset monitahokkaat. Empedokleen taas katsotaan olleen ensimmäinen, joka esitti ajatuksen neljästä klassisesta elementistä. Filolaos yhdisti nämä ajatukset ja sanoi, että taivaankappaleiden elementaarinen luonne riippuu niiden muodosta. Näin hän liitti tetraedrin tuleen, oktaedrin ilmaan, ikosaedrin veteen ja kuution maahan. Dodekaedri liittyi puolestaan viidenteen elementtiin, eetteriin tai, kuten jotkut ajattelevat, universumiin itseensä. Vaikka teoria ei sovikaan yhteen luontoa koskevien tarkkailujen kanssa, se osoittaa huomattavaa tietämystä geometriasta ja antoi merkittävän sykäyksen tieteelliselle tutkimukselle. Galenos
Klaudios Galenos (, , n. 130–201 jaa.) oli antiikin kreikkalainen lääkäri, psykologi, kokeellinen fysiologi ja kirjailija. Hän oli kotoisin Pergamonista. Hän todennäköisesti opiskeli jossain vaiheessa Memfiin "Elämän talossa", egyptiläisen lääketieteen jumalan Imhotepin (kreikkalaisten Asklepios) temppelissä. Ainakin osa hänen teoksistaan on suoria käännöksiä vanhoista egyptiläisistä lääketieteellisistä papyrusteksteistä.
Galenoksen anatomia perustui eläinten leikkelyyn ja sen nojalla hän teki johtopäätöksiä myös ihmisten ruumiinrakenteesta. Galenos oli lääketieteellisenä auktoriteettina läpi koko keskiajan. Hän työskenteli sotilassairaaloissa, joissa hän oppi hiljalleen paljon ihmisruumiista ja pystyi sitten hyödyntämään näitä tietoja sairaalan ulkopuolella. Juuri tämä ihmisruumiiden tutkinta johti hyvin nykyaikaisiin teorioihin, jotka säilyivät jopa liiankin pitkään. Sosigenes Aleksandrialainen
Sosigenes Aleksandrialainen (ensimmäinen vuosisata eaa.) oli egyptiläinen tähtitieteilijä ja matemaatikko, joka suunnitteli juliaanisen kalenterin. Sosigeneestä ei tiedetä juuri mitään Plinius vanhemman teoksen "Naturalis historia" ulkopuolelta. Pliniuksen mukaan Julius Caesar antoi Sosigeneelle toimeksiannon valmistaa Rooman valtakunnalle virallisen kalenterin. Kalenteri otettiin käyttöön vuonna 45 eaa. Kalenteri oli pitkään käytössä Euroopassa, vuoteen 1582 asti ja joissakin maissa se oli käytössä vielä 1900-luvulle tultaessa. Zenon Tarsoslainen
Zenon Tarsoslainen (, n. 200 eaa.) oli kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli Khrysippoksen oppilas ja opiskeli yhdessä Diogenes Babylonialaisen ja Antipatros Tarsoslaisen kanssa. Diogenes oli myös Zenonin oppilaana jonkin aikaa, mutta ei tiedetä kuinka kauan. Zenon kuului keskivaiheen stoalaisuuteen ja vaikuttaa hyväksyneen kaikki stoalaiset opit, paitsi että hän kielsi lopussa koittavan suuren maailmanpalon. Diogenes Laertios
Diogenes tunnetaan lähes ainoastaan pääteoksestaan "Merkittävien filosofien elämät ja opit" ("Βίοι και γνώμαι των εν φιλοσοφία ευδοκιμησάντων", "Bioi kai gnōmai tōn en filosofia eudokimēsantōn"), johon on koottu sekalaista elämäkerta- ja doksografista aineistoa sekä anekdootteja kaikista merkittävistä antiikin ajan kreikkalaisista filosofeista, mukaan lukien muun muassa Thales, Sokrates, Platon, Aristoteles, Diogenes, Zenon Kitionilainen, Pythagoras ja Epikuros. Diogenes ei itse ollut varsinaisesti filosofi, ja hänen teoksensa on kritiikitön ja sisältää paljon suoranaisia legendoja. Silti se on monien kirjassa mainittujen filosofien elämän ja opetusten ainoita lähteitä. Michel de Montaigne totesikin toivovansa, että yhden Laertioksen sijasta hänen kaltaisiaan olisi ollut tusina. Diogenes Sinopelainen
Merirosvot kaappasivat Diogeneen hänen ollessaan matkalla Aiginaan. Hänet myytiin Kreetalla orjaksi korinttilaiselle, jonka nimi oli Kseniades. Kun häneltä kysyttiin hänen ammattiaan, hän sanoi, että ainoa hänen tuntemansa ammatti on ihmisten hallitseminen, ja että hän toivoisi tulevansa myydyksi miehelle, joka tarvitsee isäntää. Hän sai opettaa Kseniadeen kahta poikaa. Hän eli Korintissa lopun elämäänsä, ja käytti sen kokonaan hyveellisen itsehillinnän saarnaamiseen.
Diogeneellä kerrotaan olleen niin hyvät puhujanlahjat, että hän voitti väittelyssä helposti kenet tahansa. Isthmian kisoissa hän luennoi suurelle joukolle ihmisiä, jotka siirtyivät Antistheneen oppilaista hänen oppilaikseen. Hän tapasi Aleksanteri Suuren todennäköisesti joissakin näissä kisoissa. Tarinan mukaan Aleksanteri oli innoissaan kun sai tavata kasvoista kasvoihin suuren tynnyrissä asuvan filosofin. Niinpä hän kysyi voisiko hän tehdä Diogeneelle minkä tahansa palveluksen. Diogenes vastasi, että hän voisi olla seisomatta auringon edessä. Aleksanteri vastasi: "Jos en olisi Aleksanteri, olisin Diogenes". Toisen tarinan mukaan Aleksanteri olisi tavannut Diogeneen penkomassa kasallista ihmisluita. Diogenes selitti: "Etsin sinun isäsi luita, mutta en pysty erottamaan niitä orjan luista". Sosigenes Peripateetikko
Sosigenes kirjoitti teoksen "Pyörivistä taivaankehistä" ("Peri tōn anelittousōn"), josta on säilynyt katkelmia Simplikioksen kommentaarissa Aristoteleen teoksesta "Taivaasta". Sosigenes arvosteli sekä Aristotelesta että Eudoksos Knidoslaista, ja erityisesti näiden teoriaa taivaankehistä ja episykleistä, koska katsoi teorian olevan epäyhteensopiva Aristoteleen tekemien filosofisten oletusten kanssa. Hän huomautti myös, että planeettojen kirkkaus vaihtelee huomattavasti ja että auringonpimennykset ovat joskus täydellisiä ja joskus rengasmaisia, mikä viittaisi siihen, että Auringon, Kuun ja Maan väliset etäisyydet eivät ole aina samat. Empedokles
Empedoklesta pidetään viimeisenä runomuodossa kirjoittaneena kreikkalaisena filosofina. Perinteisen näkemyksen mukaan hän kirjoitti kaksi runoa, "Luonnosta" (, "Peri fyseōs") sekä "Puhdistusmenot" (, "Katharmoi"). Tämän nimiset teokset mainitsee muun muassa Diogenes Laertios. Teoksista on säilynyt katkelmia. Diodotos (filosofi)
Diodotos (, ) (k. 59 eaa.) oli kreikkalais-roomalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli Ciceron ystävä ja opettaja. Merkittävien filosofien elämät ja opit
Mainituista syistä tutkijat ovat usein suhtautuneet Diogeneen teokseen epäilevästi. Viime aikoina teoksen mainetta on pyritty myös palauttamaan. Kaikki teoksessa käsitellyt filosofit ovat tiettävästä historiallisia henkilöitä ja heidät on ajoitettu suunnilleen oikein. Diogenes myös hahmottelee filosofian kehityslinjat pääpiirteittäin oikein. Hän mainitsee usein lähteensä tarkasti ja vaikuttaa lähinnä lainaavan lähteitään suoraan. Jotkut tutkijat ovat myös pyrkineet puolustamaan Diogenestä sillä perusteella, että nykyaikaan säilynyt teksti vaikuttaa myöhemmin lyhennellyltä ja turmeltuneelta versiolta. Antiikin filosofia
Mainittujen filosofien lisäksi ajan filosofiaan vaikutti merkittävästi kyynikoiden koulukunta, jonka perustaja Antisthenes oli hänkin Sokrateen oppilas. Muita merkittäviä kyynikoita olivat muun muassa tynnyrissä asujana tunnettu Diogenes sekä Krates. Koulukunnan filosofia oli pessimististä ja naturalistista. Antisthenes sai Sokrateelta sen periaatteen, että olemassaolon perimmäinen tarkoitus on hyve, ei nautinto. Tieto käsitettiin pelkästään käytännöllisenä toimintana, hyveen kehittämisenä. Siksi koulukunta luopui tieteellisestä tutkimuksesta ja lähes kaikesta mitä kreikkalaiset ymmärsivät koulutuksella. Kyynisyyden pohjalle kehittyi hieman myöhemmin stoalaisuus. Kyynisen koulukunnan lisäksi muita sokraattisia koulukuntia olivat kyreneläinen, megaralainen, dialektinen ja elisläinen koulukunta. Diogenes Apollonialainen
Diogenes oli kotoisin Apolloniasta, Kreetasta. Vaikka hän olikin doorilainen, hän kirjoitti joonialaisella murteella, kuten useimmat luonnonfilosofit. Hän vietti osan elämästään Ateenassa. Kerrotaan, että hän joutui siellä, todennäköisesti oletettujen ateististen mielipiteidensä vuoksi, sellaiseen epäsuosioon, että hänen henkensä oli vaarassa. Kebes
Diogenes Laertioksen mukaan Kebes kirjoitti kolme dialogia. Niistä vain yksi, "Pinaks" ("Taulu"), on säilynyt, ja tutkijat pitävät sitäkin jonkun muun kirjoittamana – sen on kirjoittanut mahdollisesti Kebes Kyzikoslainen tai joku tuntematon henkilö. Teos saattaa olla mahdollisesti peräisin ensimmäiseltä vuosisadalta ajanlaskun alun jälkeen. Se esittää olevansa tulkinta allegorisesta kuvasta, joka oli sijoitettu Kronoksen temppeliin joko Ateenassa tai Thebassa. Kirjoittaja esittelee platonilaisen teorian sielujen ennalta olemisesta, ja osoittaa, ettei todellinen oppiminen koostu pelkästään oppineisuudesta, vaan enemmänkin luonteen muovautumisesta. Diogenes Sinopelainen
Diogeneen kuolemasta on useita kertomuksia. Monesti hänen on kerrottu pidättäneen hengitystään, sairastuneen syötyään raakaa mustekalaa tai kärsineen sairaan koiran puremasta. Kysyttäessä, kuinka haluaisi tulla haudatuksi, hän antoi ohjeet heittää kaupungin ulkopuolelle, jotta villieläimet voisivat kaluta hänen ruumiinsa. Kysyttäessä, eikö haittaisi häntä, hän vastasi, "En laisinkaan, kunhan jätätte minulle kepin, jolla hätistän eläimet pois!" Kysyttäessä, kuinka hän voisi käyttää keppiä, koska olisi ilman tietoisuutta, hän vastasi "Jos olen ilman tietoisuutta, miksi silloin välittäisin, mitä minulle tapahtuu kun olen kuollut?" Korinttilaisten kerrotaan pystyttäneen hänen muistokseen pilarin, jonka päässä oli marmorinen koira. Ksenokrates
Ksenokrates kirjoitti useita teoksia. Diogenes Laertioksen mukaan hän kirjoitti 75 teosta, yhteensä 224 239 riviä. Niissä hän käsittelee lähes kaikkia Akatemiassa opetettuja asioita. Erityisesti hän keskittyi metafysiikkaan ja etiikkaan. Hänen sanotaan keksineen, tai ainakin painottaneen, filosofian kolmijaon fysiikkaan, dialektiikkaan ja etiikkaan. Leukippos
Diogeneen mukaan hän ajatteli, että kaikkeus on rajaton ja muutos on jatkuvaa kaikkien asioiden muuttuessa toisikseen. Kaikkeus koostuu sekä tyhjyydestä että kappaleista eli atomeista ja niiden muodostamista isommista kappaleista. Muutos on jatkuvaa liikettä, jossa kappaleet putoavat, kieppuvat ja törmäilevät tyhjyydessä ja synnyttävät sillä tavalla olemassa olevat maailmat. Tähdet ovat syntyneet liikkeessä ja syttyneet sen vuoksi tuleen. Maa on syntynyt, kun atomit ovat pakkautuneet yhteen keskelle. Diogenes Oinoandalainen
Diogeneen Oinoandaan kirjoituttama piirtokirjoitus oli sijoitettu hänen rakennuttamansa aukion sivuilla olleiden pylväiköiden seiniin. Kirjoitus oli noin 80 metriä pitkä ja 2,4 metriä korkea, ja se sisälsi alun perin noin sanaa. Kirjoitus sisältää Epikuroksen opetuksia fysiikasta, tietoteoriasta ja etiikasta, ja on tärkeitä lähteitä epikurolaiseen ajatteluun. Tekstiin kuuluu sekä Epikuroksen itsensä kirjoituksia, että Diogeneen omia tutkielmia ja epikurolaisen opin tiivistelmiä. Piirtokirjoituksesta arviolta neljäsosa eli noin sanan verran on säilynyt ja selvitetty. Tieteen historia
Länsimaisen tieteen historian voidaan katsoa alkaneen antiikin niin sanotuista joonialaisista luonnonfilosofeista ja muista esisokraatikoista. Ensimmäisiä järjestelmällisiä pyrkimyksiä korkeamman koulutuksen järjestämiseen oli Sokrateen oppilaan Platonin Akatemia, jonka kasvatti oli myös Aristoteles. Platonin idealismi, platonismi, ja sen perustalle rakentunut uusplatoninen dualismi kahlitsivat kokeellista luonnontiedettä vuosisatoja. Aristoteles taas oli monialainen kokeellisen luonnontieteen uranuurtaja, jonka filosofia vaikutti tieteeseen vielä tuhansien vuosien jälkeenkin, tosin suuremmassa määrin vasta arabien valtakauden jälkeen, kun hänen teoksiaan käännettiin latinaksi. Antiikin tieteellisiä saavutuksia ei pidä millään muotoa väheksyä: esimerkiksi Aleksandrian akatemiassa 500-luvulla vaikuttanut Johannes Filoponos muotoili jo oleellisesti uudella ajalla Newtonin mekaniikassaan esittämiä luonnonlakeja. Ateismi
Antiikin Kreikan varhaisimpana tunnettuna ateistisena ajattelijana on mainittu ainakin Diagoras (400-luku eaa.). Diogenes Laertios kirjoitti Theodoros Kyreneläisestä (noin 335–260 eaa.), liikanimeltään Theodoros Jumalaton, muun muassa: ”Theodoros hylkäsi kerta kaikkiaan jumalia koskevat uskomukset. Olen saanut käsiini hänen teoksensa "Jumalista", eikä se ole millään muotoa vähäpätöinen kirja.” Diogeneion
Diogeneion () oli antiikin aikainen gymnasion tai palaistra Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsi jossakin Roomalaisen agoran itäpuolella nykyisen Plákan kaupunginosan alueella, lähellä Ateenan niin kutsuttua Arkaaista agoraa. Hegesinos Pergamonlainen
Hegesinos Pergamonlainen () (n. 160 eaa.) oli antiikin kreikkalainen Platonin Akatemiaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Pergamonista. Hegesinos toimi Akatemian johtajana Euandroksen jälkeen ja välittömästi ennen Karneadesta. Hän vaikutti vuoden 160 eaa. aikoihin, mutta muuten hänestä ei tiedetä juurikaan mitään muuta. Vaikuttaa kuitenkin siltä, että hän hyväksyi Arkesilaoksen akateemisen skeptisismin ainakin jossakin muodossa. Dialektiikka
Aristoteles oli kreikkalainen filosofi, joka kehitti dialektiikasta menetelmän, jota kutsutaan nykyisin logiikaksi. Filosofi kehitti eteenpäin Platonin näkemyksiä dialektiikasta. Aristoteleelle dialektiikka tarkoitti menetelmää, jota voitiin hyödyntää väittelyn voittamiseen tai totuuden etsimiseen. Kyse oli käytännöllisestä puhetaidonmenetelmästä, jonka avulla tutkittiin mielipiteen muodostumista. Diogenes Sinopelainen
Diogeneen isä oli pankkiiri. Hänet ja Diogenes karkotettiin Sinopesta syytettynä rahan väärentämisestä tai "uuden leiman lyömisestä kolikoihin", niin kuin syyte kuului. Saattaa olla, että he tosiasiassa pyrkivät ainoastaan turmelemaan jo väärennetyt kolikot niin, ettei niitä voi käyttää, jolloin aitojen kolikoiden arvo nousi.
Tämän vuoksi Diogenes lähti Ateenaan. Hän viehättyi Antistheneen askeettisesta opetuksesta ja ryhtyi tämän oppilaaksi huolimatta saamastaan brutaalista vastaanotosta. Pian hän ohitti mestarinsa sekä maineessa että elämän karuudessa. Hänestä kerrotut tarinat kuvaavat hänen oman elämäntapansa vastanneen täysin hänen opetuksiaan. Hän muun muassa karaisi itsensä sään vaihteluita vastaan asumalla Kybelen temppelille kuuluneessa sammiossa tai tynnyrissä, kuten legendat yleensä ilmaisevat asian. Koska puisia tynnyreitä ei vielä tuohon aikaan tunnettu Kreikassa, Diogenes asui luultavasti alkuperäisen kertomuksen mukaan suuressa saviruukussa (käytöstä poistetussa varastoamforassa). Diomedes (Traakia)
Diomedes oli kreikkalaisen mytologian mukaan jättiläinen ja Traakian kuningas, Areen ja Kyrenen poika. Hän eli Mustanmeren rannalla bistoneitten heimon johtajana. Dionysios Herakleialainen
Dionysios oli kotoisin Herakleia Pontikesta. Hänen opettajinaan toimivat Herakleides Pontoslainen, Aleksinos, Menedemos ja Zenon. Hänen kerrotaan saaneen silmätulehduksen, joka aiheutti suuria kipuja. Hän totesi, ettei millään kyennyt sietämään näitä kipuja, vaikka stoalaisen filosofian mukaan kaikki asiat, jotka eivät ole hyveitä tai paheita ovat yhdentekeviä. Tämän vuoksi hän päätti luopua stoalaisuudesta, ja siirtyi toiseen ääripäähän ryhtymällä kyreneläisen koulukunnan kannattajaksi ja sen mukaisesti hedonistiksi. Diogenes Laertios
"Merkittävien filosofien elämät ja opit" -teoksen lisäksi Diogenes kirjoitti runomuotoisen teoksen kuuluisista miehistä eri runomitoissa, nimeltään "Sekamitat" ("Πάμμετρος", "Pammetros"). Diogenes Babylonialainen
Diogenes lähetettiin yhdessä Karneadeen ja peripateetikko Kritolaoksen kanssa Roomaan esittämään vetoomus Ateenalle Oropoksen tuhoamisesta määrättyä 500 talentin sakkoa koskien. Lähettiläät pitivät aluksi epideiktisiä eli esittäviä puheita yksityisissä kokoontumisissa ja myöhemmin Rooman senaatissa. Diogenes miellytti yleisöä selvällä ja hillityllä puhetyylillään. Joonialainen luonnonfilosofia
Diogeneen mukaan joonialainen luonnonfilosofia on luonut sen perustan, josta lähtevä perimyslinja johtaa lähes kaikkiin merkittävimpiin kreikkalaisiin filosofeihin ja koulukuntiin: Sokrateehen, Platoniin ja hänen Akatemiaansa, Aristoteleehen ja hänen peripateettiseen kouluunsa, kyynikoihin, ja stoalaisiin. Italialaiseen filosofiaan kuului puolestaan Pythagoraasta alkava esisokraattisen filosofian haara, josta ovat kehittyneet pythagoralaisten lisäksi elealaiset, skeptikot ja epikurolaiset. Diogenes Laertios
Diogeneen omasta ajattelusta tiedetään yhtä vähän kuin hänen elämästään. On ehdotettu, että hän olisi ollut epikurolainen tai skeptikko. Näkemystä epikurolaisuudesta puoltaa se, että hän puolustaa Epikurosta ja on kuvannut epikurolaisia oppeja laajalti teoksensa kymmenennessä kirjassa ja ottanut Epikurokselta mukaan kokonaisia teoksia. Näkemystä skeptisyydestä on tuettu sillä, että Diogenes osoittaa koulukuntien oppien suhteen puolueettomuutta skeptikkojen tyyliin ja on seurannut skeptisistisen koulukunnan historiaa muita kouluja pidemmälle. Eräässä kohdassa hän vaikuttaa jopa viittaavan skeptikoihin ”meidän koulunamme”. Toisaalta suurin osa näistä seikoista voidaan selittää sillä, että Diogenes on kopioinut lähteitään suoraan ja kritiikittömästi. On siten mahdotonta sanoa, että hän olisi kannattanut jotakin tiettyä koulua, ja hän vaikuttaa yleensäkin olevan kiinnostuneempi filosofien elämäkertojen yksityiskohdista kuin filosofisista opeista. Diogenes Babylonialainen
Lukianoksen mukaan Diogenes kuoli 88-vuotiaana. Koska Ciceron teoksessa "Vanhuudesta" hänestä puhutaan edesmenneenä, hänen on täytynyt kuolla ennen vuotta 151 eaa. Katane
Katane mainitaan seuraavan kerran vuonna 403 eaa., jolloin se joutui Syrakusan tyranniksi nousseen Dionysioksen valtaan. Hän myi kaupungin asukkaat orjiksi ja antoi ryöstää kaupungin. Tämän jälkeen hän asutti sinne kampanialaisia palkkasotureita. Nämä siirtyivät kuitenkin karthagolaisten sotajoukon lähestyessä vuonna 396 eaa. Aitnaan. Katanen edustalla käytiin suuri meritaistelu, jossa karthagolaiset voittivat Dionysioksen veljen Leptineen. Sen seurauksena kaupunki jäi karthagolaisten valtaan. Tämän jälkeen kaupungin kohtaloista tiedetään jälleen vain vähän. Ei myöskään ole tietoa, keitä kaupungissa asui, mutta sen tiedetään varmuudella säilyneen olemassa. Dionin murhauttanut Kallippos piti Katanea hallussaan jonkin aikaa sen jälkeen kun hänet oli karkotettu Syrakusasta. Merkittävien filosofien elämät ja opit
Diogeneen teos yhdistelee nimensä mukaisesti sekä filosofien elämäkertoja että doksografiaa. Diogenes aloittaa filosofian alkuperän käsittelyllä sekä Kreikan seitsemällä viisaalla. Hän katsoo filosofian olevan alkuperältään puhtaasti kreikkalainen, vaikka luetteleekin alussa useita mahdollisia alkuperiä barbaarien, kuten persialaisten, babylonialaisten ja egyptiläisten, ajattelussa. Diodoros Kronos
Diodoros Kronos (, 300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen megaralaiseen ja dialektiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Diodorosta pidetään dialektisen koulukunnan merkittävimpänä edustajana. Hänet tunnettiin ennen kaikkea logiikan alan keksinnöistään, erityisesti tulevaisuuden kontingenttien ongelmasta. Fysiikka
Länsimainen fysiikan ja tieteen synty ajoittuu antiikin Kreikkaan, jolloin niin sanotut esisokraatikot olivat ensimmäisiä yrittäessään selittää maailmaa tukeutumatta uskontoon tai muuhun yliluonnolliseen olioon. Leukippos ja Demokritos synnyttivät ajatuksen aineen rakenteesta. Demokritoksen mukaan aine koostui pienistä hiukkasista, joita ei voi enää jakaa osiin. Hiukkasen nimi on "atomos" eli atomi. Demokritos kannatti ajatusta, jonka mukaan maailmankaikkeus on muuttumaton ja ollut aina olemassa. Hänen jälkeen syntyi filosofinen koulukunta nimeltä epikurolaisuus. Epikurolaisuus otti vaikutteita Demokritoksen ajatuksesta aineen rakenteesta ja painotti jumalten neutraalia suhtautumista ihmisten asuttamaan maailmaan. Epikurolaisuuden mukaan jumalat eivät voi vaikuttaa millään tavalla maailmankaikkeuden toimintaan. Diogenes Apollonialainen
Aristofaneen näytelmässä "Pilvet" Diogeneen ajatukset on pantu Sokrateen suuhun. Anaksimeneen lailla Diogenes uskoi ilman olevan kaiken olevaisen lähde ja kaikkien muiden aineiden olevan johdettuja siitä joko tiivistymisen tai ohentumisen seurauksena. Merkittävin hänen ajattelunsa ero Anaksimeneeseen oli se, että hän uskoi ilmalla olevan myös älyä:
”Ilma, joka liikutti, paitsi yllytti myös ohjasi. Ilma oli kaiken olevaisen alkuperänä välttämättä ikuinen, katoamaton aine, mutta sieluna se oli väistämättä saanut tietoisuuden.” Onesikritos
Onesikritos (, 300-luku eaa.) oli yksi Aleksanteri Suuren hoviin kuuluneista kirjoittajista. Hän kirjoitti Aleksanterin elämäkerran. Hän oli kyynikko Diogeneen oppilas, ja myös hänet lasketaan kyynisen koulukunnan filosofien joukkoon. Origenes
Origenes oli filosofisilta näkemyksiltään enimmäkseen platonilainen, mutta hän oli saanut myös stoalaisia vaikutteita. Näin hän oli siis idealisti, jonka mukaan kaikki väliaikaiset ja materiaaliset asiat olivat merkityksettömiä, ja ainoastaan ideat olivat todellisia ja ikuisia asioita. Hän pitää näin ollen Jumalaa eli puhdasta järkeä hengellisen ja ikuisen maailman puhtaasti ideaalina keskuksena. Jumalan luova voima kutsuu materiaalisen maailman olevaksi, tarpeellisena perustana muun muassa ihmiselämälle. Zenon Elealainen
Diogenes Laertios kertoo, että Zenon oli Telautagoraan poika, ja kotoisin Eleasta, Suur-Kreikkaan kuuluvasta Etelä-Italiasta. Hänestä tuli Parmenideen oppilas ja ottopoika, ja Diogeneen mukaan myös poikarakastettu. Diogenes Sinopelainen
Niin kutsuttuihin Kyynikkojen kirjeisiin lukeutuu 51 Diogeneen nimiin laitettua kirjettä, mutta ne ovat epäperäisiä. Diogenes Babylonialainen
Diogenes Babylonialainen (myös "Diogenes Seleukeialainen", "Diogenes Stoalainen"; ; n. 240-152 eaa.) oli antiikin kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Filosofi
Diogenes ei siis laskenut Thalesta ja Ferekydestä vielä filosofien joukkoon. Toisaalta Diogenes ei ole määrittelyissään täysin johdonmukainen, vaan lukee Thaleen kuitenkin toisessa yhteydessä ensimmäiseksi joonialaisen filosofian edustajaksi. Protagoras
Protagoras oli tunnettu agnostikkona. Diogenes Laertioksen mukaan hän kirjoitti teoksessaan "Jumalista" seuraavasti: ”Jumalista en voi tietää, että he ovat, enkä että he eivät ole. Monet seikat estävät tätä tietämästä, sekä asian epäselvyys että ihmisen elämän lyhyys”. Bakkhantit (Euripides)
Euripides kertoo tragediassaan nuoresta Dionysoksesta, joka kuolevaisiin sukulaisiinsa suuttuneena oli marssinut bakkhanttien eli metelöivän naisseurueensa kanssa Vähästä-Aasiasta Boiotian tärkeimpään kaupunkiin Thebaan kostaakseen Kadmokselle ja tämän sukulaisille, koska nämä eivät pitäneet häntä jumalana vaan äpäränä. Zeus oli nimittäin aikoinaan rakastunut Kadmokseen tyttäreeseen Semeleen ja saattanut tämän raskaaksi. Tällaisesta pelistä suivaantuneena juonikas Hera oli saanut Semelen pyytämään Zeusta ilmaantumaan kaikessa jumalallisessa loistossaan salamoineen kaikkineen. Zeus oli suostunut, mutta hänen salamansa poltti Semelen. Sikiön Zeus kuitenkin ehti pelastaa Semelestä ja ompeli sen reiteensä. Reisikohdusta syntyi sitten Dionysos, jonka Zeus luovutti lähdenymfi Dirkelle. Semelen sisar Agaue ja muu perhe ei kuitenkaan uskonut Semelen pojan isäksi Zeusta. Apollodoros Seleukeialainen
Apollodoros Seleukeialainen (; n. 140 eaa.) oli antiikin kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli Diogenes Babylonialaisen oppilas ja tämän tavoin kotoisin Seleukeiasta. Kreikkalaiset
Homeroksen "Iliaassa" Troijaa vastaan sotivista kreikkalaista käytetään myös nimiä "danaolaiset" ("danaoi") ja "argolaiset" ("argeijit"). Kreikkalaisessa mytologiassa egyptiläis­syntyinen Danaos oli Argoksen perustaja. Hänen tyttärensä, danaidit, joutuivat Tartaroksessa rangaistukseksi aviomiestensä, Aigyptoksen poikien murhasta ammentamaan vettä ruukuilla, joiden pohjassa oli reikä. Sisyfoksen tavoin myytti viittaa siis tehtävään, jota ei voida koskaan suorittaa loppuun, ja nimi on johdettavassa indo­eurooppalaisen kantakielen "jokea" tarkoittavasta sanasta "*danu". Siitä, keitä danaolaisilla alun perin tarkoitettiin, ei ole tyydyttävää teoriaa. Jotkut tutkijat ovat yhdistäneet danaolaiset Denyeniin, yhteen ryhmään meri­kansoista, jotka hyökkäsivät Egyptiin Ramses III:n aikana (1187-1156 eaa.). Heidät mainitaan egyptiläisen Medinet Habun temppelin piirto­kirjoituksissa yhdessä Weshesh-nimisen heimon kanssa, joka saattaa tarkoittaa akhailalaisia. Denyen viittaa ilmeisesti Adanan kaupungin asukkaisiin Kilikiassa. Kilikian Tarsoksesta on löydetty saman­kaltaista keramiikkaa kuin Mykenestä, ja on mahdollista, että mykeneläisen kulttuurin tuhoutuessa sinne siirtyi joukko pakolaisia. Näistä Kilikian asukkaista käytettiin ilmeisesti nimeä Dananiyim, joka on samaa alku­perää kuin danaolaiset, joiden mainitaan hyökänneen Egyptiin vuonna 1191 eaa. yhdessä quaouashien eli wesheshien kanssa, jotka lienevät akhaialaisia. Muodossa "Danuna" nimi esiintyy myös heettiläisissä teksteissä, ja sama nimi mainitaan Amarna-kirjeissä. On myös mahdollista että nimi "Danaoi" on esi­kreikkalainen. "Danaja" -niminen maa ja siellä sijaitseva kaupunki Mukana (toden­näköisesti Mykene) manitaan egyptiläisissä Amenhotep III:n (1390-1352 eaa.) ja Thutmosis III:n aikaisissa teksteissä (1437 eaa.) Empedokles
Empedokles (, n. 492–432 eaa.) oli antiikin kreikkalainen esisokraattinen filosofi. Hänet tunnetaan parhaiten kaikkeuden syntyä koskevasta teoriasta, joka perustuu neljään klassiseen alkuaineeseen. Monien muiden esisokraatikkojen tavoin myös Empedokleen kirjoituksia tunnetaan vain myöhempien ajattelijoiden teoksissa säilyneiden katkelmien välityksellä. Hänen kuolemansa on synnyttänyt erilaisia legendoja. Lastheneia Mantineialainen
Lastheneia oli kotoisin Mantineiasta, Arkadiasta Peloponnesoksen niemimaalta. Diogenes Laertios kertoo hänen opiskelleen Akatemiassa mieheksi pukeutuneena. Platonin kuoltua hän jatkoi opiskelua tämän seuraajan Speusippoksen oppilaana. Hänen kerrotaan olleen Speusippoksen rakastajatar. Iamblikhos kuitenkin kertoo Lastheneian olleen Pythagoraan oppilas. Hermogenes (filosofi)
Diogenes Laertioksen mukaan Hermogenes oli omaksunut Parmenideen ajattelun. Diogenes sanoo Hermogeneen toimineen yhtenä Platonin opettajista, mutta tätä ei mainita missään muussa antiikin ajan lähteessä, eikä hän vaikuta "Kratyloksen" perusteella olleen erityisen oppinut tai kyvykäs filosofian suhteen. Sekamitat
Diogeneen epigrammikokoelma ei ole säilynyt nykyaikaan. Diogenes on ilmeisesti sisällyttänyt joitakin omia runojaan tunnetumpaan filosofien elämäkertoja kokoavaan teokseensa "Merkittävien filosofien elämät ja opit", ja hän myös viittaa siinä runokokoelmaansa useita kertoja. Bysantin aikana joitakin kokoelman runoja otettiin mukaan "Kreikkalaiseen antologiaan". Mnesarkhos Ateenalainen
Mnesarkhos oli Diogenes Babylonialaisen ja Antripatros Tarsoslaisen oppilas. Cicero mainitsee hänet yhtenä stoalaisen koulun johtajista () Ateenassa yhdessä Dardanoksen kanssa aikana, jolloin Antiokhos Askalonlainen oli luopumassa skeptisismistä (eli noin vuonna 95 eaa.). Antiokhos oli Mnesarkhoksen oppilas jonkin aikaa, ja tämä on saattanut opettaa myös Filon Larissalaista. Panaitioksen kuoltua (109 eaa.) Ateenan stoalainen koulu vaikuttaa hajaantuneen, ja niin Mnesarkhos oli todennäköisesti yksi useista johtavista stoalaisista tuona aikana. Kyreneläiset
Diogenes Laertioksen mukaan kyreneläiset jakaantuivat myöhemmin Hegesiaan, Annikeriksen ja Theodoroksen seuraajiin, joiden käsitykset poikkesivat toisistaan joissakin asioissa. Hegesiaan seuraajat korostivat henkilökohtaista hyötyä ja nautintoa, ja katsoivat muun muassa, että viisas tekee kaiken itsensä vuoksi, koska ei pidä ketään muuta yhtä arvokkaana. Annikeriksen seuraajat hyväksyivät ystävyyden ja muun muassa uhrautumisen isänmaan puolesta, vaikka se kaventaisikin henkilökohtaista nautintoa. Theodoros hylkäsi kaikki jumalia koskevat uskomukset. Diogenes
Diogenes ( ’Zeus-syntyinen’) on kreikkalainen nimi, joka kuuluu muun muassa seuraaville historiallisille henkilöille: Diogenes Apollonialainen
Diogeneen voidaan katsoa kuuluneen vanhaan joonialaiseen koulukuntaan. Hän muokkasi aikalaisensa Anaksagoraan näkemyksiä mutta väisti tämän ajattelussa esiintyneen dualismin. Hänen merkittävin teoksensa oli "Luonnosta", josta on säilynyt merkittäviä katkelmia pääosin Simplikioksen teoksissa. On mahdollista, että hän kirjoitti myös teokset "Sofisteja vastaan" ja "Ihmisen luonnosta". Jälkimmäiseen sisältyy tunnettu suoniston anatomiaa käsittelevä osuus. Antonios Diogenes
Antonioksesta ei tiedetä muuta kuin se, mitä hänen nimensä Antonios tai latinaksi Antonius kertoo: tekijä vaikuttaa ottaneen jostain syystä nomen gentilen roomalaiselta Antoniusten suvulta. Antonios eli mahdollisesti ensimmäisellä vuosisadalla jaa., mutta hänet on ajoitettu myös 100- ja 200-luvuille. Hänen ajoituksensa oli tuntematon myös Fotiokselle, jolta on säilynyt yhteenveto hänen teoksestaan. Aristoteleen dialogit
Diogeneen mukaan teos käsitti kaksi kirjaa. Dialogista on säilynyt viisi katkelmaa muun muassa Ciceron, Senecan ja Filodemoksen kautta. Ciceron mukaan Aristoteles toimi dialogissa itse yhtenä keskustelijoista. Filolaos
Filolaos oli Sokrateen ja Demokritoksen aikalainen, mutta heitä vanhempi, ja jonkin verran Empedoklesta nuorempi. Hän oli myös Zenon Elealaisen, Melissoksen ja Thukydideen aikalainen, joten hänen syntymänsä voidaan ajoittaa noin vuoteen 480 eaa. Diogenes Laertioksen mukaan Filolaos syntyi Krotonissa, ja joidenkin muiden lähteiden mukaan Taraksessa; kummatkin sijaitsivat Suur-Kreikassa nykyisen Italian eteläosassa. Filolaos oli Krotonissa pythagoralaisten vainojen aikaan. Eukleides
Eukleides Aleksandrialainen (, n. 300 eaa.) oli kreikkalainen matemaatikko, joka kirjoitti muun muassa antiikin geometrian kokonaisesityksen "Stoikheia" ("Alkeet", latinaksi "Elementa"). Teoksessaan hän esittelee euklidisen geometrian (nimetty hänen mukaansa) viisi aksioomaa ja geometristen väittämien todistuksia. Hänen ansiokseen luetaan nimenomaisesti kreikkalaisen tietämyksen kerääminen yksiin kansiin, sillä hänen omia löytöjään on kirjassa vain vähän. Paracelsus
Paracelsus (11. marraskuuta tai 17. joulukuuta 1493 Sveitsi – 24. syyskuuta 1541 Salzburg, Itävalta) oli sveitsiläissyntyinen alkemisti, lääkäri, astrologi, psykologi ja okkultisti. Hänen nimensä oli alun perin Theophrastus Philippus Aureolus Bombastus von Hohenheim, mutta hän otti Para-Celsus ("parempi kuin Celsus") -nimen roomalaisen parantajan Celsuksen mukaan.Haubrich s. 134–135, 178. Paracelsus halusi korvata skolastisen tieteentekemisen perinteen, jossa tutkimuksen ensisijaisina kohteena olivat klassisten auktoriteettien opit, kuten galenoslainen lääketiede ja aristotelinen luonnonfilosofia, luonnon todellisia ilmiöitä ja vuorovaikutuksia tutkivalla tieteellä. Paracelsus painotti tutkimuksissa suoraan luonnosta tapahtuvaa ilmiöiden havainnointia ilman harhaanjohtavia klassisia teorioita ja ajatuksia. Potamon Aleksandrialainen
Diogenes Laertioksen mukaan Potamon oli ”jokin aika sitten” perustanut eklektisen filosofisen koulukunnan. "Sudan" mukaan Potamon eli kuitenkin keisari Augustuksen aikana (ensimmäisen vuosisadan eaa. lopussa), mikä viittaisi siihen, että Diogenes todennäköisesti kopioi ilmaisun sellaisenaan käyttämästään lähteestä. Dionysios Areopagita
Pariisin pyhän Dionysioksen luostarin apotti Hilduin käänsi Pseudo-Dionysioksen kirjoituskokoelman kreikasta latinaksi 800-luvulla ja yhdisti virheellisesti identiteetit yhteen persoonaan. Niinpä keskiajalla nämä neljä eri lähteistä nousevaa identiteettiä – "Apostolien tekojen" Dionysios Areopagita, Eusebioksen Dionysios Ateenalainen, marttyyri Dionysios ja Pseudo-Dionysios Areopagita – yhdistettiin yhdeksi ja samaksi persoonaksi; Dionysioksen katsottiin kääntyneen Paavalin saarnan vaikutuksesta, tulleen Ateenan piispaksi, kirjoittaneen edellä mainitut mystiikan teologian tekstit ja tämän jälkeen kuolleen marttyyrina Pariisissa. Diadokki
Hellenistiseltä ajalta ei ole säilynyt nykypäivään ainoatakaan aikalaiskuvausta. Tärkein tuolloin eläneistä historioitsijoista oli Hieronymos Kardialainen. Muita hävinneitä lähteitä ovat muun muassa Duris Samoslainen ja Timaios. Diodoros Sisilialaisen kirjasto on ainut säilynyt teos joka käsittelee diadokkien ajanjaksoa kokonaisuudessaan. Diodoroksen päälähteenä oli Hieronymos, mutta hän käytti lähteenään myös Durista ja Timaiosta. Myös Pompeius Trogus käytti Hieronymosta lähteenään, ja hänen teoksensa on säilynyt Junianus Justinuksen yhteenvedossa. Roomalainen biografi Plutarkhos kirjoitti myös Eumeneen, Demetrioksen ja Pyrrhoksen elämäkerrat, joiden päälähteenä oli myös Hieronymos. Aleksanteri Suuren elämäkerrastaan tunnettu Arrianos kirjoitti teoksen Aleksanteri Suuren jälkeisistä tapahtumista, joka on säilynyt vain Fotioksen yhteenvetona. Myös hän käytti päälähteenään Hieronymosta.The Cambridge Ancient History, s.2-9 Nonnos
Nonnos (, ) oli Panopoliksesta (nykyinen Akhmim) kotoisin ollut kreikkalainen runoilija. Hän vaikutti 300-luvun lopulla ja 400-luvun alussa. Nonnoksen tärkein teos on Dionysos-jumalasta kertova eeppinen 48-kirjaa käsittävä runokokoelma "Dionysiaka". Teoksen pääteema on Dionysoksen matka Intiaan ja takaisin. Dionysikan alkuosa kertoo Europan raiskauksesta ja Zeuksen taistelusta Tyfonia vastaan. Runokokoelmassa kerrotaan myös Theban myyttisestä alkuperästä. Dionysoksen tarina oli jo tunnettu Aleksanteri Suuren aikana jolloin Dionysoksen matka oli yhdistetty Aleksanterin valloituksiin. Nonnos kirjoitti myös muunnelman Johanneksen evankeliumista, mikä viittaisi siihen että hän kääntyi kristinuskoon. Nonnoksen tuotannosta tunnetaan myös kaksi kadonnutta teosta. "Bassarika", josta neljä riviä on säilynyt bysanttilaisessa kommentaarissa, käsitteli myös Dionysosta. Epikuros
Diogeneen mukaan Epikuros jakoi filosofian kolmeen osaan. Ensimmäinen osa oli kanoniikka, johdatus filosofiseen järjestelmään, joka on kuvattu hänen teoksessaan "Kriteeristä" eli "Kaanon" ("Peri kritēriou ē Kanōn"). Toinen osa oli fysiikka, joka oli kuvattu teoksessa "Luonnosta" ("Peri fyseōs"). Kolmas osa oli etiikka, joka oli kuvattu teoksissa "Elämänmuodoista" ("Peri biōn") ja "Päämäärästä" ("Peri telous"). Nämä teokset ovat kadonneet. Kadonneisiin teoksiin lukeutuu myös muun muassa teos "Pidot" ("Symposion"). Diogenes Apollonialainen
Diogenes Apollonialainen (, n. 460 eaa.) oli kreikkalainen esisokraatikkoihin lukeutunut luonnonfilosofi. Häntä pidetään usein viimeisenä esisokraatikkona. Diogenes Sinopelainen
Diogenestä on kunnioitettu siitä, että hän meni kaikessa säädyttömyydessä äärimmäisyyksiin tavoitellessaan hyvyyttä. Diogenes Laertios kertoo hänen muun muassa pitäneen temppelistä varastamista ja minkä tahansa eläimen lihan, jopa ihmisen lihan, syömistä hyväksyttävänä. Hänellä oli myös tapana tehdä kaikkea mahdollista julkisesti ja vaikka keskellä toria, esimerkiksi syödä raakaa lihaa tai masturboida. Hänen maineensa on kuitenkin kärsinyt joidenkin hänen seuraajiensa moraalittomuuden vuoksi. Diogenes Tarsoslainen
Diogenes Tarsoslainen () (100-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen epikurolaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Tarsoksesta. Gabienen taistelu
Hieronymos Kardialainen oli taistelun silminnäkijä, ja hänen kirjoittamansa teos oli Diodoros Sisilialaisen historian 19. kirjan päälähde. Hieronymos oli Eumeneen maanmies, ja taistelun jälkeen hän jäi Antigonoksen vangiksi. Myöhemmin hän palveli Antigonosta, tämän poikaa Demetriosta ja vielä Demetrioksen poikaa Antigonos II Gonatasta. Muutamaa fragmenttia lukuun ottamatta Hieronymoksen teos on kadonnut. Muita Gabienen taistelua käsitteleviä lähteitä ovat Plutarkhoksen Eumeneen elämäkerta, Polyainoksen "Strategematan" Antigonosta käsittelevä osio ja Junianus Justinuksen epitomi. Hieronymos oli myös Plutarkhoksen, Polyainoksen ja Justinuksen päälähde. Myös Arrianoksen kadonnut diadokkeja käsitellyt teos perustui Hieronymokseen. Platon
Diogenes Laertioksen mukaan Platonin oikea nimi oli isoisänsä mukaan Aristokles. Lempinimen Platon hänen kerrotaan saaneen painikumppaneiltaan. Se tarkoittaa kreikaksi leveää ("platys"). Ei tiedetä tarkoitettiinko sillä mahdollisesti hänen ulkoista olemustaan, kuten otsaa tai painin kehittämää rintakehää, vai hänen ”tyylinsä laveutta”. Joidenkin mukaan Platon olisi kuitenkin ollut hänen oikea nimensä. Tätä tukee se, että se oli tavallinen nimi tuohon aikaan. Dikaiarkhos kertoo Platonin osallistuneen painijana Isthmian kisoihin. Urheilun lisäksi nuorta Platonia kiinnostivat maalaus ja runous: hänen sanotaan kirjoittaneen sekä dityrambeja, lyriikkaa että tragedioita. Diogeneen mukaan Platon toimi Ateenassa koregina. Theodoros Kyreneläinen
Theodoros Kyreneläinen (, n. 460–399 eaa.) oli antiikin kreikkalainen matemaatikko. Hän oli Protagoraan oppilas ja toimi itsekin matematiikanopettajana, opettaen mm. matemaatikko Theaitetosta ja filosofi Platonia. Hän on saattanut saada vaikutteita myös pythagoralaisilta. Matemaatikkona Theodoros oli Platonin ihailema. Platon mainitsee Theodoroksen useissa teoksissaan, tunnetuimmin "Theaiteoksessa". Demetrios Magnesialainen
Demetrios Magnesialainen (ensimmäinen vuosisata eaa.) oli antiikin kreikkalainen kirjailija. Hän oli kotoisin Magnesiasta. Hän oli Ciceron aikalainen ja Atticuksen ystävä. Demetrios tunnetaan ennen kaikkea teoksesta "Samannimiset" ("Ὁμωνύμοις", "Homonymois" tai pidemmältä nimeltään "Peri homōnymōn poiētōn te kai syngrafeōn"), jota Diogenes Laertios käytti filosofielämäkertojensa lähteenä. Teos teki selvitystä runoilijoista ja kirjailijoista, joilla oli sama (etu)nimi, tarkoituksena auttaa lukijoita erottamaan henkilöt toisistaan. Onesikritos
Onesikritos oli kotoisin Aiginasta tai Astypalaiasta. Hänestä tuli Diogeneen oppilas, ja sai filosofian opiskelijana sellaisen maineen, että Aleksanteri valitsi hänet pitämään kokouksen intialaisten gymnosofistien kanssa. Kun laivasto koottiin Hydaspesissä, Onesikritos nimitettiin luotsiksi. Itse hän kutsui itseään turhamaisesti komentajaksi. Tässä tehtävässä hän avusti Nearkhosta matkalla Indus-joen suulta Persianlahdelle. Kaanon (Epikuros)
Epikuroksen teosta lainasivat myöhemmin muun muassa Cicero ("Jumalten luonteesta") ja Diogenes Laertios ("Merkittävien filosofien elämät ja opit"). Diogeneelta on peräisin suurin osa teoksen sisältöä koskevasta tiedosta. Cicero piti teosta neron kirjoittamana. Diogenes luonnehti teoksen käsittelevän standardia tai kriteeriä sekä ensimmäistä periaatetta, filosofian perustavanlaatuisinta osaa. Hänen mukaansa Epikuros opetti teoksessa, että totuuden kriteereitä ("kritēria") on ihmisillä kolme: aistimuksemme ("aisthēseis"), ennakkokäsityksemme ("prolēpseis") ja tunteemme ("pathē"). Dionysios Khalkedonilainen
Dionysios Khalkedonilainen (n. 320 eaa.) oli antiikin kreikkalainen megaralaiseen ja dialektiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Khalkedonista, Bithyniasta. Dardanos Ateenalainen
Dardanos oli Diogenes Babylonialaisen ja Antripatros Tarsoslaisen oppilas. Cicero mainitsee hänet yhtenä stoalaisen koulun johtajista () Ateenassa yhdessä Mnesarkhoksen kanssa aikana, jolloin Antiokhos Askalonlainen oli luopumassa skeptisismistä (eli noin vuonna 95 eaa.). Antiokhos oli Dardanoksen ja Mnesarkhoksen oppilaita. Panaitioksen kuoltua (109 eaa.) Ateenan stoalainen koulu vaikuttaa hajaantuneen, ja niin Dardanos oli todennäköisesti yksi useista johtavista stoalaisista tuona aikana. Filiskos Aiginalainen
Onesikritos lähetti Filiskoksen ja tämän nuoremman veljen Androstheneen Ateenaan. Siellä he kiinnostuivat Diogenes Sinopelaisen ajattelusta siinä määrin, että myös Onesikritos tuli Ateenaan ja ryhtyi Diogeneen oppilaaksi. Hermippos Smyrnalaisen mukaan Filiskos oli Stilponin oppilas. Hänet on liitetty myös Fokioniin. Boethos Sidonlainen (stoalainen)
Boethos Sidonlainen (; 100-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli Diogenes Babylonialaisen oppilas ja kotoisin Sidonista. Kaanon (Epikuros)
Nämä yhdessä muodostivat siis Epikuroksen tietoteoreettisen menetelmän totuuden löytämiseksi. Epikuroksen kriteerit olivat perustotuuksia, jotka tuli hyväksyä ilman erillistä todistusta. Diogeneen mukaan Epikuros kuitenkin esitti filosofisia perusteluja esimerkiksi osoittaakseen, että kaikki aistihavainnot ovat tosia, sekä pyrki selittämään, mitä hän tarkkaan ottaen tarkoitti ennakkokäsityksillä ja tunteilla. Druidi
Tunnetuimpia antiikin lähteistä on kreikkalainen oppinut, kelttien keskuudessa matkustanut Poseidonios (n. 135 – 51 eaa.), jonka jo kadonneita kirjoituksia myöhemmät kirjoittajat lainasivat paljon. Heihin kuuluivat kreikkalainen Strabon, Diodoros Sisilialainen ja merkittävimpänä Julius Caesar (102 – 44 eaa.), joka kuvaili teoksessaan "Gallian sota" laajasti druideja. Myöhemmin roomalainen historioitsija Plinius vanhempi (23–79 jaa.) keskittyi erityisesti druideihin teoksissaan, jotka perustuivat osin ensi käden tietoon. Diodoros Kronos
Diogenes Laertios kertoo tarinan, jonka mukaan Stilpon pyysi Diodorosta ratkaisemaan erään dialektisen ongelman tämän käydessä Ptolemaios I:n hovissa. Koska hän ei pystynyt vastaamaan siihen siltä istumalta, Ptolemaios antoi hänelle hidastelijaan viittaavan lempinimen Kronos. Tarinan mukaan Diodoros kuoli tämän epäonnistumisen aiheuttamasta häpeästä. Strabonin mukaan hän otti tämän lempinimen kuitenkin opettajaltaan Apolloniokselta. Merkittävien filosofien elämät ja opit
Tämän jälkeen Diogenes on jakanut aihealueensa kahteen osaan, joita hän kutsuu joonialaiseksi ja italialaiseksi koulukunnaksi tai filosofiaksi. Ensin mainitun koulukunnan elämäkerrat alkavat Anaksimandroksesta ja päättyvät Kleitomakhokseen, Theofrastokseen ja Khrysippokseen. Jälkimmäisen koulukunnan elämäkerrat alkavat Pythagoraasta ja päättyvät Epikurokseen. Sokraattiset koulut on luettu joonialaisen filosofian alle, kun taas elealaiset ja skeptikot on puolestaan luettu italialaisen filosofian alle. Lykurgos (Traakia)
Lykurgos () oli kreikkalaisessa mytologiassa edonialaisten kuningas Traakiassa ja Dryaan poika. Hän kielsi Dionysos-kultin, ja kuultuaan Dionysoksen olevan valtakunnassaan hän vangitutti tämän seuraajat, mainadit. Dionysos pakeni ja sai turvapaikan Thetiin luona. Diotimos
Diotimos (; n. 100 eaa.) oli antiikin kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Stoalaisuus
Zenonin ja muiden ensimmäisten stoalaisten ajatukset pohjautuivat kyynikoiden ajatuksiin. Kyynisen koulukunnan perustaja Antisthenes oli ollut Sokrateen oppilas. Toinen merkittävästi stoalaisuuteen vaikuttanut kyynikko oli Diogenes. Hän, kuten Sokrateskin, suosi yksinkertaista elämää ilman ylellisyyksiä, ja pyrki palauttamaan elämän pelkkiin välttämättömyyksiin. Hän asui tynnyrissä, söi raakaa lihaa ja masturboi julkisesti osoittaakseen riippumattomuuttaan muusta yhteiskunnasta.
Vastaavasti stoalaisten opetusten keskeinen sisältö oli moraalissa, jonka Zenon opetti olevan sama kuin luonto. Alkuvaiheessa stoalaisuus nähtiinkin lähinnä "takaisin luontoon" -tyyppisenä liikkeenä, joka kritisoi taikauskoa ja tabuja. He opettivat myös irtisanoutumista kivusta ja sairauksista, hyvästä tai huonosta onnesta, sekä elämästä ja kuolemasta. Zenon haastoi usein totunnaiset kiellot, perinteet ja tavat. Split
Kaupunki on syntynyt keisari Diocletianuksen palatsin ympärille. Diocletianus oli kotoisin Dalmatian rannikolta. Diocletianuksen aikaan alueen merkittävin kaupunki oli Salona, joka sijaitsee Splitistä muutama kilometri sisämaahan päin. Hän asettui Splitiin rakennuttamaansa palatsiin erottuaan virasta heikon terveytensä takia noin vuonna 305. Diocletianus on haudattu palatsin alueella sijaitsevaan mausoleumiin, joka nykyisin toimii kirkkona. Palatsi ympäristöineen on Unescon maailmanperintökohde.