Milloin Ähtäri on perustettu?
Ähtäri
Vuoden 1865 paikallishallinnon uudistus pakotti perustamaan maallisia paikallishallintoyksiköitä seurakuntien rinnalle. Ähtärissä kunnan perustamisesta päätettiin vuoden 1867 tapaninpäivänä kirkonmenojen jälkeen talonpoikien (Obadias Tempakka ja Heikki Ruha) johtamassa kuntakokouksessa ilman isompia juhlallisuuksia.
Ähtäri
Kaarle XII:n kärsittyä tappion Pultavan taistelussa 1709. Venäjän sotatoimet suuntautuivat Suomeen, ja venäläisvaara ylti Pohjanmaalle. Alkoi miehitysaika, isoviha. Ähtäri oli syrjäinen paikka merkittävien tieyhteyksien ulottumattomissa. Vuoden 1713 Pälkäneen taistelun jälkeen, kun ruotsalaisjoukkojen pako alkoi, Ähtärissäkin näkyi pakenevia sotilaita. Kostotoimet kuitenkin koskivat välillisesti myös Ähtäriä. Vastarintaa tukahduttaakseen venäläiset vangitsivat lähes kaikki viranhaltijat. Koko laajaan seurakuntaan jäi vain yksi pappi, Ähtärin kappalainen Johannes Collinus. Ähtäri
1960-luvun alussa Ähtärille ennustettiin synkkää tulevaisuutta. Vuosituhannen vaihteessa muuttotappiokunnassa asuisi 6 000–6 500 asukasta. Ennuste ei ollut niin virheellinen, kuin miltä se kuulostaa. Ilman sairaalan, ammattikoulun ja matkailuyhtiön antamaa kasvusysäystä tappion profetia olisi toteutunut. Ähtäristä tuli kaupunki 1986. Vuosituhannen vaihteessa Ähtärissä asui 7 300 asukasta – se oli tuhat asukasta vähemmän kuin vuonna 1960, mutta jokseenkin yhtä paljon kuin 1980. Khytroi
Khytroin historiasta tiedetään vain vähän. Kreikkalaisissa lähteissä sen nimi esiintyy ensimmäisen kerran vasta Lysiaan puheissa 300-luvulla eaa. Varhaiskristillisellä kaudella Khytroi oli piispanistuin. Kaupunki säilyi olemassa varhaiselle bysanttilaiselle kaudella saakka, mutta hylättiin arabien tuhottua sen vuonna 912. Ähtävä
Kirkon sisustus on poikkeuksellisen hieno. Alttari puolipyöreine kaiteineen on säilynyt alkuperäisellä paikallaan etelä- ja itäristin kulmauksessa ja saarnastuoli sitä vastapäätä. Puuleikkauksin koristeltu pyöreäkulmainen alttaripöytä, koristeellinen alttarikaide, korinttilaisin pylväin varustettu alttarilaite sekä saarnastuoli ovat tyyliltään myöhäisbarokin, rokokoon ja uusklassismin yhdistelmiä ja ne ovat paikallisten puuseppien taidokasta käsityötä 1810-luvulta. Kaksiosainen alttaritaulu, jonka aiheina ovat Ristiinnaulittu ja Pyhä ehtoollinen, on Johan Gustaf Hedmanin maalaama. Lukkarinpenkin rokokootyylinen kullattu numerotaulu on lajissaan on Suomen hienoin. Pohjalaistyyppisen kellotapulin rakennusmestaria ei tiedetä, mutta se oletetaan Antti Hakolan johdolla rakennetuksi 1779. Hirsinen lainamakasiini on vuodelta 1857. Kemian historia
Aleksandrian jälkeen uusi alkemian kehitys tapahtui islamilaisessa maailmassa. Vuonna 762 kalifi al-Mansur perusti Bagdadin, joka oli islamilaisen maailman uusi pääkaupunki. Bagdadin Viisauden talossa käännettiin useita alkemiaa käsitteleviä aleksandrialaisia kirjoituksia arabiaksi. Islamilaisen maailman suurimpana alkemistina pidetään Jābir ibn Hayyānia. Alan tutkijoita 800-luvulla olivat myös Al-Kindi ja Al-Razi. Islamilaisen alkemian perusideana oli aineiden transmutaatio, jossa aineet muuttuivat toisiksi: vähemmän jaloa metallia oli käsiteltävä viisasten kivellä. Toinen merkittävä ajatus oli rikki-elohopeateoria. Islamilaisen alkemian saavutuksia ovat muun muassa uusien liuottimien sekä aineiden luokittelun kehittäminen. Monet termit kuten "alkoholi" ja "algebra" ovat peräisin arabian kielestä. Astrahanin alue
Astrahanin aluetta asuttivat useat turkkilais-tataarilaiset heimot viimeistään 400-luvulta lähtien. Mongolit valloittivat alueen 1200-luvulla ja se tuli kuulumaan tämän jälkeen Kultaisen Ordan valtakuntaan. Astrahanin kaupunki perustettiin 1200-luvulla. Kultainen Orda hajosi sisällissodan seurauksena 1400-luvulla ja jakaantui pienempiin valtioihin. Kaani Qasim perusti Astrahanin kaanikunnan 1466. Suurin osa kaanikunnan väestöstä oli Astrahanin tataareja ja nogaita. Venäjä valloitti Astrahanin kaanikunnan 1557. Kambodžan historia
Kambodžan historian varhaisimmat luotettavat tiedot asutuksesta ovat Hoabinhian-kaudelta noin 6 000 vuotta eaa. Ensimmäinen valtiollinen kokonaisuus alueella oli ensimmäisellä vuosisadalla syntynyt Funanin kuningaskunta, ja sitä seurannut Chenla. Chenlan valtakunnan heikentyminen ja sen synnyttämä valtatyhjiö loi perustan khmerien kulttuurin kukoistukselle 800-luvulta lähtien, kun khmerien valtakunta syntyi. Khmervaltakunta hallitsi laajimmillaan suurinta osaa Kaakkois-Aasiasta. Valtakunta säilyi 1400-luvulle asti, jolloin Ayutthayan kuningaskunta tuhosi Khmervaltakunnan pääkaupungin Angkorin. Angkorin kukistumisen jälkeen khmerit joutuivat vuosisadoiksi thaiden ja vietnamilaisten vallan alaisuuteen, kunnes Ranska valloitti alueen siirtomaakseen vuonna 1863. Ähtäri
Ähtärinjärvi, Ouluvesi, Kivijärvi, Pemu, Niemisvesi, Voilampi. Ähtäri
Vuonna 1866 annetun kansakouluasetuksen jälkeen myös maaseudulle perustettiin kouluja: Niemisvedelle 1868 ja kunnallinen koulu kirkonkylään 1883. Myllymäki sai oman koulun vasta 1892. Kotor
Kotor mainitaan ensimmäisen kerran 168 vuotta ennen ajanlaskun alkua. Tuolloin se tunnettiin nimellä Acruvium, Ascrivium, tai Ascruvium ja se kuului Rooman Dalmatian provinssiin. Keisari Justinian rakennutti linnoituksen Acruviumin yläpuolelle vuonna 535. Tämän linnoituksen ympärille kehittyi todennäköisesti uusi kaupunki, sillä 900-luvulla Konstantinos VII mainitsee Alemman Cattaron. Saraseenit ryöstivät kaupungin vuonna 840. Teheran
Teheran on ollut pieni kylä jo 800-luvulla, mutta se ei ollut kovinkaan tunnettu lähistöllä sijainneen kukoistavan Ragesin kaupungin vuoksi. Kun mongolit tuhosivat Ragesin 1200-luvulla, monet sen asukkaista muuttivat Teheraniin. Joidenkin lähteiden mukaan kaupunki tunnettiinkin mongoliaikakaudella nimellä "Ragesin Teheran" (طهرانِ ری). Kaupunki mainitaan vuonna 1340 kirjoitetussa Hamdollah Mostowfi'n kirjassa "Nežat ol-Gholoob". Ähtäri
Seuraavana vuonna otettiin käyttöön uusi kunnantalo, ja voimakas rakenteiden kehittäminen jatkui 60-luvulla: vuonna 1962 aloitti toimintansa Ähtärin ammattikoulu, ja kun ammattikoulun uudisrakennus valmistui (1965), aloitettiin jo seuraavan suuren hankkeen, Ähtärin aluesairaalan, perustusten louhinta. Molemmissa hankkeissa kunnanjohtaja Väinö Jaakolan rauhallisen sitkeä työskentely koitui Ähtärin eduksi. Ammattikoululle ja aluesairaalalle olisi lähikunnissa ollut muitakin ottajia. Ähtärin seurakunta
Ähtärin alue sai kiinteän asutuksensa 1550-luvulla. Varhaisimmat uudisasukkaat tekivät kirkkomatkansa aluksi Pirkkalan, myöhemmin Ruoveden kirkkoon. Pitkien kirkkomatkojen vuoksi ähtäriläiset halusivat pian oman kirkkorakennuksen. 20. tammikuuta 1651 Ähtäristä tuli kappeliseurakunta Ruoveden alaisena, kirkko valmistui 1657. Kappeliseurakuntaan kuului aluksi vain 27 taloa, mihin kuuluivat myös suuret osat myöhempää Lehtimäkeä ja Soinia. 1700-luvulla purettiin vanha kirkko ja rakennettiin uusi. Vuonna 1847 rakennettiin kolmas kirkko, joka paloi salamaniskun seurauksena vuonna 1935. Nykyinen Ähtärin kirkko valmistui vuonna 1937. Seurakunnasta tuli täysin itsenäinen vuonna 1859. Kandahar
Kandaharin perusti 300-luvulla eaa. Aleksanteri Suuri. Kandaharin alkuperäinen nimi oli mahdollisesti Aleksandria. Toisen selityksen mukaan nimi periytyy lähellä sijainneesta Gandharan kuningaskunnasta. Aikoinaan sitä hallitsivat iranilaiset heimot. Kandaharin näkyvin heimo valtaosan sen historiasta ovat kuitenkin olleet paštut. Ähtäri
Ruukin todellinen kehittäjä oli patruuna August Nilsson Keirkner (1856–1917). Hän alkoi tuoda rautamalmia Ruotsista ja romurautaa Suomesta. Perustettiin pultti- ja niittinaulatehdas. Vesisahan tilalle rakennettiin höyryvoimasaha. Yhdyskunta kasvoi. Oma koulu rakennettiin 1889, ja uusgoottilainen patruunan linna, Pytinki, 1898–99. Ruukki siirtyi Fiskars Oy:n omistukseen vuonna 1918. Aptera
Antiikin aikana Aptera oli läntisen Kreetan merkittävimpiä kaupunkivaltioita. Se kukoisti 600-luvulta eaa. lähtien. Kaupunki auttoi Spartaa toisessa messenialaissodassa vuonna 668 eaa. ja oli liittoutunut Knossoksen kanssa Kreetan sisällissodassa vuonna 220 eaa. Kaupunki oli olemassa myös roomalaisella ja varhaisbysanttilaisella ajalla. Se hylättiin 600-luvulla maanjäristyksen jälkeen ja tuhoutui lopullisesti arabien hyökkäyksessä vuonna 823. Kaupungin löysi Robert Pashley vuonna 1834. Arkeologisia kaivauksia on suoritettu mm. vuosina 1862–1864, 1942 ja 1958. Ateena
Antiikin aikana kaupunki levittäytyi Ateenan linnavuoren Akropoliin ympärille. Muinaisen kaupungin rakennuksista on jäljellä jonkin verran raunioita eri puolilla keskustaa. Persialaissotien aikana vuonna 480 eaa. Akropoliin koko siihenastinen rakennuskanta hävitettiin, mutta pian sen jälkeen alueelle rakennettiin entistä komeampia rakennuksia, joista osa on säilynyt nykyaikaan saakka. Kuuluisin on Athene-jumalattarelle omistettu Parthenonin temppeli, jota ollaan parhaillaan restauroimassa. Akropoliilla sijaitsi myös muita temppeleitä, muun muassa Erekhtheion, joka on tunnettu naishahmoisista pylväistään eli karyatideista, sekä pieni Nikelle eli voiton jumalattarelle omistettu temppeli kukkulan länsireunalla. Ainoa sisääntuloreitti kukkulalle oli antiikin aikaan, kuten nykyäänkin, sen länsireunalla, jossa edelleen kohoaa mahtava porttirakennelma, Propylaia. Naantali
Naantali on yksi Suomen vanhimmista kaupungeista. Se perustettiin keskiajalla birgittalaisluostarin ja sen kaupunkia edelleen hallitsevan kirkon ympärille. Kaupungin perusti kuningas Kristofer Baijerilainen, joka siirsi alun perin Maskun Karinkylään perustetun (1438) luostarin Naantalin kirkon yhteyteen vuonna 1443. Luostarille myönnettiin oikeudet kaupankäyntiin, ja kaupunki alkoi kasvaa sen ympärille. Kaupungista tuli myös merkittävä pyhiinvaellusten kohde. Naantalin vaakunan kirjaimet "vg" tulevat Karinkylässä sijainneen luostarin synnyinpaikan latinankielisestä nimestä "Vallis gratiae" ("Nådendal", ’Armon laakso’). Ähtärin eläinpuisto
Perustamisesta lähtien Ähtärin eläinpuiston tavoitteena on ollut rakentaa eläimille tilavat ja luonnolliset elinolosuhteet. Tämän vuoksi puistossa on ensisijaisesti vain pohjoisen pallonpuoliskon havumetsävyöhykkeen lajeja. Maastoltaan ja kasvistoltaan vaihteleva 60 hehtaarin alue on antanut erinomaiset mahdollisuudet toteuttaa Euroopan eläintarhojen yhdistyksen EAZA:n perusajatuksia siitä, kuinka eläimiä on tarhattuina hoidettava. Lisäksi yksi eläinpuistojen ja -tarhojen tärkeimpiä tehtäviä on lisätä eläinlajien ja luonnon tuntemusta sekä jakaa kasvatuksellista tietoa. Ähtärinjärvi
Ähtärinjärvi on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä, Soinissa ja Alajärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön. Se on Suomen 96. suurin järvi. Jos kaikki samalla korkeudella oleva järvialtaat ajatellaan kuuluvan samaan järveen, kuuluisi siihen Ähtärinjärven lisäksi Välivesi ja Hankavesi ja sen pinta-ala olisi 53 neliökilometriä. Viranomaistiedoissa katsotaan kuitenkin, että Ähtärinjärvi päättyy kulkiÄhtärinsalmeen, joka siten muodostaa järven luusuan. Keitele
Vuonna 1571 suuressa hopeaveroluettelossa on Vuonamonpohjassa verotettu lampuoti Antti Saraista. Vuonna 1621 Vuonamonlahdella on maksanut veroja 2 Beurreuksen aatelissuvun rälssilampuotia. Keitele kuului ensin Pohjois-Hämeeseen kuuluneeseen Rautalammin suurpitäjään, joka itsenäistyi Sysmästä vuonna 1561. Vuonna 1683 Keiteleen alueesta ja läntisimmästä osasta Iisalmea muodostettiin Pielaveden kappeliseurakunta, jonka kirkko sijaitsi Pielaveden kirkkosaaressa, jossa on vieläkin pystyssä 1700-luvulla jyhkeistä hirsistä rakennettu kellotapuli ja 1866-68 nälkävuosien hautausmaa muistomerkkeineen sekä ruotsinkielisen sivistyneistön hautamuistomerkkejä. Kellotapuliin on hakattu rakentajien nimet: Laukkanen ja Saxman. Keiteleestä tuli kunta vuonna 1879. Keiteleen alueelle muutti viime sotien jälkeen karjalaista ortodoksiväestöä ja Keiteleen Hiekassa sijaitsi talvisodan vuoksi Karjalasta evakuoitu Konevitsan luostari vuoteen 1956. Ortodoksinen rukoushuone valmistui Keiteleelle vuonna 1965. Ähtärin vaakuna
Ähtärin vaakuna on Ähtärin kaupungin tunnus. Vaakunan aihe viittaa seudun asuttaneisiin kolmen heimon eränkävijöihin. Paikkakunnan nimen alkuperästä on useita eri tulkintoja, mutta yhden niistä mukaan sana viittaa suomeksi rentukkaa tarkoittavaan vironkieliseen sanaan "ätsä", johon myös vaakunan kukka viittaa. Ruotsin Inkeri
1700-luvun alussa Venäjä valloitti alueen takaisin itselleen suuressa Pohjan sodassa sen jälkeen, kun alue oli ollut osa Ruotsia vuosisadan. Venäjä perusti Pietarin entisen Ruotsin Nevanlinnan kaupungin paikalle. Ähtäri
Ähtäriläisissä pidoissa ennen vanhaan tarjoiltiin ensin pullakahvit nisuransseineen ja pikkuleipineen. Vasta sitten aloitettiin juhlapäivällinen, johon saattoi sisältyä leipiä ja limppuja, voita ja juustoa, kaljaa ja piimää, suolakalaa kuten lahnaa, sallattia, alatoopia, sylttyä, palvilihaa, kuivia lihoja, halkoperunat sekä perunalaatikko ja muita laatikoita. Jälkiruokana oli ohraryynipuuroa rusina- tai sekahedelmäsopan kera tai luumukreemiä kermavaahdolla. Vietnamin ensimmäinen itsenäisyyden kausi
Keisari "Lê Long Đĩnh" kuoli nuorena ja buddhalaisluostarissa noviisina ollut kenraali Lý Công Uẩn eteni keisariksi Hän perusti Lý-dynastian, joka aloitti Vietnamin historian kulta-ajan. Keisarina tunnetumpi Lý Thái Tổ perusti vuonna 1010 pääkaupungin nykyisen Hanoin alueelle ja antoi sille nimen "Thăng Long" (Nouseva Lohikäärme) perustellen nimellä alueella näkemäänsä lohikäärmettä. Hänen seuraajistaan "Lý Thánh Tông" otti maalle takaisin nimen Đại Việt vuonna 1054. Ayutthayan kuningaskunta
Ayutthayan perusti kuningas Ramathibodi I 1350. Hänen merkittävin aikaansaannoksensa oli theravada-buddhalaisuuden nostaminen viralliseksi uskonnoksi ohi Angkorin hindulaisuuden. Hän myös kokosi "dharmaśāstran", lakikokoelman, jossa vanhat hindukirjoitukset yhdistettiin thailakeihin. 1400-luvulla Ayutthaya sulki valtaansa entiset Sukhothaille kuuluneet alueet, jotka olivat nykyistä Thaimaata laajempia, sillä Angkor saatiin vallattua khmereiltä. Kuningaskunta, jonka mahtavat temppelit ja rikkaudet olivat muinaisen khmerien valtakunnan veroisia, kävi vilkasta kauppaa Intian ja Kiinan kanssa ja avasi yhteydet myös Eurooppaan 1511, kun luultavasti ensimmäiset eurooppalaiset saapuivat portugalilaisen diplomaattisen delegaation hahmossa. 1516 Portugalille myönnettiin oikeus kaupankäyntiin kuningaskunnassa, ja Hollannille 1592. Hampuri
Obotriitit hyökkäsivät nopeasti kasvaneeseen kaupunkiin vuonna 983, mutta se toipui ripeästi. Vanhakaupunki oli rakennettu uudelleen toisen vuosituhannen alkuun mennessä. 1000-luvulle leimallista oli maallisen ja hengellisen vallan välinen taistelu. Billungerit olivat kaupungin mahtisuku. Herttua Bernhard II rakennutti Neue Burg -linnan, joka myöhemmin tunnettiin nimellä Alsterburg. Arkkipiispa Bezelin Alebrand rakennutti Mariankirkon ja joukon muita hengellisiä rakennuksia. Ne olivat Hampurin alueen ensimmäisiä kivitaloja. Hampuri kukoisti vuosina 1043–1072. Tuolloin luotiin kauppasuhteita itään ja pohjoiseen aina Grönlantia, Islantia ja Suomea myöten.
Kirkolle maksettavia kymmenyksiä vastaan kapinoineet obotriitit hyökkäsivät Hampuriin vuosina 1066 ja 1072. Arkkipiispa muutti Bremeniin, jolloin Hampuri menetti kirkollisen mahtiasemansa. 1100-luvulla Billungerit väistyivät Schauenburgin suvun tieltä. Adolf I von Schauenburg kehitti Hampuria: Elben marskimaata ja saaria padottiin ja kuivattiin asuinkelpoisiksi, kaupungin puolustuslinjoja laajennettiin. Adolf III perusti Neustadtin eli "Uuden kaupungin" Neue Burgin liepeille. Uuteen kaupunginosaan muutti merenkävijöitä ja kauppiaita. Ähtäri
Sodan päättyessä Ähtärissä oleskeli tilapäisesti 2 000 evakkoa, mutta keväällä 1946 enää 949. Eniten oli vuoksenrantalaisia (805), joiden sijoitusalueeksi Ähtäri oli sodan aikana nimetty. Uudistiloja luotaessa sijoitusalueita vielä muutettiin, ja niinpä vuoden 1950 väestönlaskennassa 5,6 prosenttia ähtäriläisistä oli siirtoväkeä, tässä vaiheessa jo suurimpina ryhminä olivat jaakkimalaiset ja lumivaaralaiset, joiden sijoitusalueeksi Ähtäri nimettiin. Ähtäri
Ähtärin alueelta on löydetty kivikautisia asuinpaikkoja Lopetista ja Akkosaaressa. Ennen vuotta 2016 Museoviraston rekistereissä oli kaikkiaan 95 kohdetta Ähtäristä, vuonna 2016 tehdyssä esiselvityksessä niitä löytyi lisää. Ähtärinjärvi
Mannerjään väistyessä noin 10 500 vuotta sitten oli nykyisen Ähtärinjärven alue veden peitossa. Itämeren Ancylusvaiheen vedenpinta oli noin 20–25 metriä järven nykyistä pintaa korkeammalla. Nopean maankohoamisen takia veden pinta kuitenkin laski ja Ähtärinjärvi kuroutui pohjoiseen laskevaksi järveksi noin 9 900–9 800 vuotta sitten. Suomenselän vedenjakajalla Lehtimäen Peräkylän Livonlähteellä sijainneen kuroutumiskynnyksen nykyinen korkeus on noin 157 m merenpinnan yläpuolella eli vain 3,5 metriä järven nykyistä pintaa korkeammalla. Täältä Ähtärinjärvi laski aluksi pohjoiseen nykyisen Ähtävänjoen reittiä pitkin, kunnes sille aukesi noin 3 200 vuotta sitten toinenkin laskureitti nykyistä Inhanjokea pitkin. Toisen laskureitin syntyminen oli nykyisen Pohjanlahden alueen nopeamman maankohoamisen seurauksia. Kun maa kohosi järven luoteispuolella nopeammin kuin kaakkoispuolella, kallistui järven allas samalla ja aiheutti hitaasti etenevän tulvan järven kaakkoisrantaan. Lopulta vesi tulvi kaakossa siellä sijaitsevan laskukynnyksen yli ja toinen lasku-uoma etelään päin oli syntynyt. Tämän jälkeen järvi muodosti bifurkaation 1 700 vuoden ajan, kunnes pohjoinen lasku-uoma kuivui maaperän kallistumisen vuoksi noin 1 500 vuotta sitten eli rautakaudella. Ähtäri
Hankola, Törö, Villelä, Riihimäki, Leppävuori, Pellonpää, Pöyhönen, Tapio, Ostola ja Ouluvesi. Ähtäri
Ensimmäinen maininta asutuksesta Ähtärissä on vuoden 1589 maantarkastuskirjassa. Alastaipaleella oli kyläntapainen, lisäksi asutusta oli Peränteellä, Ouluvedellä ja Hankavedellä sekä Vehulla. Ähtärin asuttajat olivat maanviljelijöitä, jotka raivasivat viljavat maat nopeasti pelloiksi Kaskiviljely aloitettiin jo ennen alueen asutusta. Sen sijaan tervaa poltettiin vain kotitarpeiksi. Etelä-Pohjanmaalla tärkeä tervatalous vahvistui Ähtärissä vasta 1800-luvulla. Mahatškala
Nykyinen kaupunki on saanut alkunsa venäläisten vuonna 1844 perustamasta Petrovskojen linnoituksesta. Sen nimi perustuu Pietari Suureen, jonka kerrotaan leiriytyneen paikalle vuonna 1722. Dagestanilaiset kutsuivat linnoitusta nimellä "Andži-Kala" eli ”Jauholinna”. Vuonna 1857 linnoituksen esikaupunki sai kaupunginoikeudet ja nimen "Petrovsk-Port" ("Petrovsk"). Linnoitus lakkautettiin vuonna 1867. 1860-luvulla rakennettu kauppasatama yhdistettiin 1890-luvulla rautatiellä Vladikavkaziin ja Bakuun. 1800–1900-lukujen vaihteessa paikkakunnalle alkoi syntyä teollisuutta. Ähtäri
Ähtäri kuului Ruoveden vuonna 1565 perustettun seurakuntaan. Matka kirkolle oli pitkä. Oman kirkon perustamisasiakirja on vuodelta 1651. Ensimmäinen kappeli rakennettiin Hankolanmäelle, jossa seisoo myös myös nykyinen, järjestyksessä neljäs kirkkorakennus vuodelta 1937. Ähtäri
Kallioperä on pääasiassa graniittia. Yleisin maalaji on moreeni, joka on paikoin varsin kivistä. Savea on vähän, mutta turvetta on paljon etenkin Suomenselän alueella. Myös hiekkaa ja hietaa on varsin paljon. Kaupungin tunnetuimmat harjut ovat Soinin puolelle ulottuva valtakunnalliseen harjujensuojeluohjelmaan kuuluva Ison Koirajärven harju ja Peränteen Punkaharju. Punkaharju on osa katkonaista harjujaksoa, joka tulee Ähtärin puolelle etelästä Torakkakankaalle, jatkuu Perännejärvelle särkkänä, jonka katkaisee vain kapea Kirkkosalmi. Peränneharjulta harju jatkuu Vähä-Haapajärven kautta Töysän kunnan puoleiselle Liesjärvelle. Ähtäri
Syksyllä 1939 Suomessa varauduttiin mahdolliseen sotaan ylimääräisin kertausharjoituksin lokakuun alussa. Sotatila Neuvostoliiton kanssa julistettiin 30. marraskuuta. Ähtäri
Ähtärin kirkko on 1935-1937 rakennettu arkkitehti Bertel Liljequistin suunnittelema tiilinen, rapattu pitkäkirkko. Se rakennettiin 1935 salaman sytyttämässä tulipalossa tuhoutuneen 1846 valmistuneen puukirkon tilalle Hankolankankaalle. Räjähdelaitos
Laitos lakkautettiin vuoden 2012 lopussa ja uusi hallintoyksikkö Räjähdekeskus perustettiin 1.1.2013. Räjähdekeskuksen kokoonpanoon kuuluvat hallinto-osastoksi muuttunut Ähtärin yksikkö sekä tekninen osasto, johon kuuluvat Haapajärven, Keuruun ja Ähtärin sekä Niinisalon (Koeampumalaitos) toimipisteet.Esikuntapaikkakunnalla jo kymmeniä vuosia toimineen Ähtärin asevarikon historiaan kuuluu räjähdysonnettomuus- ja tulipalo heinäkuussa 1999, jolloin ilmatorjunta-ammuksia sisältänyt varasto syttyi tuleen. Ahmedabad
Ahmedabadin perusti sulttaani Ahmed Shah vuonna 1411 Gujaratin sultanaatin pääkaupungiksi. Brittien hallinnossa kaupunkiin perustettiin sotilastukikohta ja sen infrastruktuuria nykyaikaistettiin ja laajennettiin. Vaikka brittien valtakaudella kaupunki oli osa Bombayn hallintoaluetta se pysyi Gujaratin alueen tärkeimpänä keskuksena. Ahmedabadista tuli kukoistavan tekstiiliteollisuuden kotipaikka, minkä vuoksi kaupunki saikin lempinimen ""idän Manchester"". Kaupunki oli Intian itsenäisyysliikkeen eturintamassa 1900-luvun ensimmäisellä puoliskolla. Se oli usean kansalaisoikeuksien, työväestön oikeuksien ja poliittisen itsenäisyyden edistämiseksi käydyn kansalaistottelemattomuuskampanjan keskus. Hurrilaiset
Urkeš oli 2300 eaa. tai hieman ennen vuotta 2000 eaa. ensimmäinen tunnettu hurrilainen kuningaskunta. Urkeš eli Urkiš oli Harranin ja Tšagar Bazarin välissä jo 5000 eaa. perustettu asutuskeskus Pohjois-Syyriassa Taurusvuorten alla nykyisen Qamishlin kaupungin lähellä. Khaburjoen latvojen pohjoisosien seuduilla oleva Urkeš oli alueella, missä sade riitti peltoviljelyyn. Urkeš oli Khaburin ja Tigriin vesiväyliä jatkavien kauppateiden risteyksessä. Hurrilaiset varsinaisesti perustivat kuningaskunnan sinne, jonka Akkad valtasi noin 200 vuodeksi. Tämän ajan hurrilaisista Urkešin vasallikuninkaista tunnetaan muun muassa Tišar ja Arisen. Akkadin ja Urkešin välillä oli dynastinen liitto, ja Akkadin kuninkaan Naram-Sinin tytär oli hurrilaisen kuninkaan puoliso. Akkadilaisajan suuri hurrilaiskeskus oli noin kilometrin läpimittainen kaksoismuurin ympäröimä Tell Khuera, josta on löydetty muun muassa suurisilmäisiä jumalattaria. Ähtärin Kiekko-Haukat
Kiekko-Haukat (KieHa) on ähtäriläinen jalkapallo- ja jääkiekkoseura. Joukkue on perustettu vuonna 1971 ja se pelaa jääkiekossa kotipelinsä Mustikkavuoren jäähallissa, jalkapallossa Ähtärin keskusurheilukentällä. Astrahan
Kaupungin historiallinen edeltäjä, Xacitarxan, mainitaan ensimmäistä kertaa 1200-luvun matkalaiskertomuksissa. 1300-luvulla se oli yksi Kultaisen ordan merkittävistä poliittisista keskuksista ja kauppapaikoista. Vuonna 1395 Timur Lenk tuhosi kaupungin. Kaupunki kuitenkin rakennettiin uudelleen ja se toimi jonkin aikaa Astrahanin kaanikunnan pääkaupunkina. Vuonna 1556 Iivana Julma poltatti vanhan Xacitarxanin ja liitti Astrahanin kaanikunnan alueen Venäjään. Silver-veneet
Silver-veneitä on valmistettu Ähtärissä vuodesta 1990 alkaen, jolloin yrityksen perustivat aiemmin Fiskarsilla työskennelleet työntekijät. Aiemmista suomalaisista alumiiniveneistä poiketen Silver-veneiden sisäosat rakennettiin lujitemuovista ja runko alumiinista. Yhtiö kutsui rakennetta nimellä Alu-Fibre. Tyros
Kaupunki mainitaan ensimmäisen kerran lähteissä 1500-luvulla eaa. Herodotoksen mukaan kaupunki perustettiin noin vuoden 2750 eaa. tienoilla, ja varhaisimmat monumentit ovat vuoden 1300 eaa. ajoilta. Sankhuniathon, Eusebiuksen kirjallinen teoksen sanotaan osoitetun "Berytuksen Abilaluksen kuninkaalle". Mahdollisesti Abibaal oli siis Tyroksen kuningas. Eusebios Kesarealainen mainitsee teoksessa Sankhuniathon, että Tyros oli Hypsuraniuksen ensimmäinen valtaus. Amarna-kirjeissä vuodelta 1350 eaa. Tyros on mainittu kirjeessä, jossa kaupungin johtomies Abi-Milku kirjoittaa faarao Akhenatenille. Akrotírin minolainen kaupunki
Nykyisin Akrotírina tunnettu paikka asutettiin ensimmäisen kerran viimeistään myöhemmällä neoliittisella kaudella 3000-luvulla eaa. Kiinteä asutus perustettiin varhaisella pronssikaudella 2000-luvulla eaa. 1900–1600-lukujen eaa. välisenä aikana kaupunki oli yksi Egeanmeren saarten merkittävimmistä kaupunkikeskuksista ja satamista, ja sillä on ollut laajat kauppayhteydet muille Egeanmeren saarille, Kreetalle, Manner-Kreikkaan, Kyprokselle, Syyriaan ja Egyptiin. Ähtäri
Jaakolan varsinainen kuningasajatus oli kuitenkin Ähtärin matkailun ideointi 1960-luvun lopussa. Tavoitteena oli pysäyttää väkiluvun lasku ja luoda Ähtäriin uusia työpaikkoja. Ensimmäisessä vaiheessa kuntaan haluttiin ravintola, sitten leirintäalue ja lopuksi hirvitarha – ajatus, joka laajeni sittemmin kokonaiseksi eläinpuistoksi ja lopulta matkailualueeksi. Ähtärin eläinpuisto aloitti toimintansa 17.6.1973. Matkailutoimi on laajentunut Hotelli Mesikämmenen, Mini-Suomen (Santerin Seikkailumaa) ja monien yksityisten matkailualanyrittäjien ansiosta niin, että ympärivuotisia työpaikkoja on syntynyt Ähtäriin lähes 200 (1999). Ähtäri
Ähtärin kunnalle leimallinen piirre on ollut verrattain vahva teollistuminen. Ähtärillä on ruukkipitäjän maine. Alueen ensimmäisiä teollisia yrittäjiä olivat Erik Roschier ja Peter Malm, jotka perustivat vesisahan Inhajoen Vääräkoskeen. Saha sai oikeudet 23. marraskuuta 1833. Alueelle rakennettiin saha, mylly ja paja. Syntyi yhdyskunta, jossa asui vuonna 1835 jo 41 ihmistä. Ähtäri
Sodan alkuvaiheessa huomio kohdistui Haapamäen rataosuuteen. Vaikka Haapamäki on lähellä, Ähtärissä ei käyty varsinaisia sotatoimia. Rauhallisuus ilmenee muun muassa siitä, että Ähtärissä kutsuntoihin osallistui Jyväskylän sotilaspiirissä korkeat 6/7 asevelvollisista (vrt. esim. Jyväskylässä ½). Toisin sanoen punakaarti osallistui kutsuntoihin yhdessä suojeluskunnan kanssa. Poissa olevistakin 75 oli jo rintamalla. Kapinallisia ei Ähtärissä ollut. Sittenkin jännitys kuumeni terroriteoiksi. Ähtäri
Ähtärissä on yksi yläkoulu, joka sijaitsee keskustassa Pirkanlinnan vieressä. Koulun rehtorina toimii Markku Juhola. Ähtärin reitti
Ähtärin reitti on läntisin Kokemäenjoen vesistön pohjoisen vesialueen kolmesta järvireitistä. Keskimmäinen on siihen yhtyvä Pihlajaveden reitti ja itäisin Keuruun reitti. Hatra
Hatra sijaitsee pienessä notkossa Eufratin ja Tigrisin välisellä puoliaavikolla. Tämän linnoitetun kaupungin perustamisajasta ei ole varmuutta. 200-luvulla eaa. pienestä assyrialaisesta kylästä kehittyi linnoituskaupunki ja kauppakeskus ja seuraavalla vuosisadalla se oli jo kukoistava pysähdyspaikka kuuluisalla silkkitiellä. Hatra oli vahvasti linnoitettu ja roomalaiset keisarit yrittivät kahteen otteeseen valloittaa sitä. Trajanus epäonnistui valtausyrityksessään vuonna 116 ja Septimus Severus vuonna 198. On kuitenkin olemassa todisteita, että Hatra oli myöhemmin Rooman liittolainen. Tämä tapahtui luultavasti Gordianus III:nnen aikana 230-luvun lopulla. Ähtäri
Ähtäriläisillä oli ollut piirilääkäri Turussa jo vuodesta 1754, mutta pitkän matkan takia sairaanhoito jäi käytännössä kotikonstien ja kansanparantajien varaan. Vuoden 1819 jälkeen lääkärin pääsi ensin Saarijärvellä, sitten Kuortaneella ja lopulta Alavudella. Ensimmäinen oma kunnanlääkäri palkattiin vuonna 1912. Tieteen historia
1100-luvulta lähtien Bhāskara II ja useat keralalaiset matemaatikot ymmärsivät differentiaalilaskentaa, matemaattista analyysia, trigonometrisia sarjoja, liukulukuja, ja laskennan kehittymisellä perustavanlaatuisia ajatuksia. Arabit valtasivat Intian 711, ja al-Farazi sovelsi intialaista merkkijärjestelmää jo 770-luvulla. Arabit valtasivat myös Aleksandrian ja perustivat Kairoon tiede- ja kulttuurikeskuksen, ja myöhemmin toisen Pyreneiden niemimaan eteläosaan Córdobaan. Arabien tieteellinen uudennusvoima alkoi kuitenkin hiipua heidän kulttuurinsa jäykistyessä yhä uskonnollisemmaksi. Šiialaiset olivat yleisesti ottaen jonkin verran myötämielisimpiä tieteelle. Turkkilaiset sunnit tuhosivat Kairon keskuksen 1171, ja he saivat muutenkin jatkuvasti enemmän valtaa perustaen aikanaan Ottomaanien imperiumin. Mongolit hävittivät Bagdadin 1258. Lännessä Córdoban tieteellinen kehitysvoima osoitti hiipumisen merkkejä uuden berberihallinnon alla jo ennen kuin kristityt valtasivat Córdoban 1236. Ässät (yhtye)
Ässät on oululainen tanssiyhtye. Yhtye perustettiin vuonna 1978. Yhtyeen nimi pohjautui sukunimien ensimmäiseen kirjaimeen. Jorma, Lauri ja Pentti Siltala sekä Esa Sihvola muodostivat ensimmäisen Ässät-kokoonpanon vuonna 1978. Ähtävä
Ähtävä () oli Pohjanmaalla sijainnut Suomen kunta. Ähtävän kunta liitettiin 1977 silloiseen Pietarsaaren maalaiskuntaan. Ähtävän puukirkko on vuodelta 1770 (M. Honka). Ähtäri
Tärkeä ähtäriläinen erityispiirre on kuitenkin se, että työväenliikkeen ilmeisestä valveutuneisuudesta huolimatta paikalliset työväenyhdistykset eivät sittenkään yhtyneet kapinallisiin, kun nämä pääsivät valtaan puolueessa. Tämä saattoi johtua juuri Valpas – Hännisen vaikutuksesta – hänen oma toimintansahan suuntautui vallankumousta vastaan. Ähtärin eläinpuisto
Eläinpuisto syntyi Ähtärin kunnanjohtaja Väinö Jaakolan aloitteesta, ja se on elävöittänyt pienen syrjäisen kunnan taloutta. Ähtärin eläinpuisto avattiin 17. kesäkuuta 1973. Puiston ensimmäinen eläin oli Köpi-niminen hirvi. Pari vuotta myöhemmin saapuivat sudet ja ilvekset. Ani (Turkki)
Anin perustamisen ykistyiskohdista tiedetään vain vähän. Noin 1000 vuotta eaa. Anin ylängön asuttivat pronssikautiset asukkaat, jotka jättivät jälkeensä esimerkiksi jäänteitä keramiikasta ja työkaluista. 400-luvulla jaa. armenialainen Kamsarankanin dynastia rakennutti paikalle linnoituksen. 600-luvun puolivälissä Anin valloittivat arabit ja Kamarasankanien ja arabien välisen taistelun jälkeen alue päätyi Bagratidien dynastian haltuun. Bagratidihallitsija Ashot III muutti pääkaupunkinsa Karsista Aniin, jonka taloudellinen ja kulttuurillinen merkitys oli noihin aikoihin kasvanut huomattavasti. Suurimmillaan Ani oli 1000-luvulla, jolloin kaupungissa asui arviolta 100 000 asukasta. Armenialaiset hallitsijat ja kauppiaat rakennuttivat kaupunkiin useita uskonnollisia rakennuksia, joiden takia kaupunkia on nimitetty joskus tuhannen ja yhden kirkon kaupungiksi. Kaupungin ehkäpä merkittävimmän rakennuksen eli sen katedraalin rakennutti omana aikanaan tunnettu arkkitehti Trdat kuningas Gagik I:n valtakaudella 990-1020. Ähtäri
Suomen itsehallinnon ajan kehitys katkesi vuosisadan vaihteen sortokausiin. Ensimmäinen sortokausi kutsuntalakkoineen näkyi myös Ähtärissä. Toinen sortokausi jätti maisemassakin näkyviä jälkiä: vallitustyöt, joita tehtiin 1916–17. Ne rakennettiin Pietarin puolustuksen tueksi. Tehtiin kolme kehänmuotoista linnoitusketjua, joista yksi kulkee Ähtärin kohdalla. Ähtäri
Ähtärin lukio sijaitsee yläkoulun yhteydessä. Se on pärjännyt hyvin STT:n lähtötason huomioivissa lukiovertailuissa. Koulun rehtorina toimii Markku Juhola. Ähtäri
Ähtäri, aik. Ätsäri () on Suomen kaupunki, joka sijaitsee Etelä-Pohjanmaan maakunnassa. Kaupungissa asuu ihmistä ja sen pinta-ala on  km², josta  km² on vesistöjä. Väestötiheys on asukasta/km². Ähtärin naapurikunnat ovat Alajärvi, Alavus, Keuruu, Multia, Saarijärvi, Soini ja Virrat. Kunnassa sijaitsee myös kuuluisa Ähtärin eläinpuisto, johon tuotiin vuonna 2018 kaksi jättiläispandaa. Mitanni
Mitanni (Hanigalbat) oli muinainen suurvalta Lähi-idässä Syyriassa. Tämä Khabur-joen latvoilla sijaitseva valtio oli olemassa noin 1500–1360 eaa. ja sen pääkaupunki oli Washukanni. Mitannin perustivat hurrilaiset, jotka levittäytyivät kolmannella ja toisella vuosituhannella Lähi-itään. Hurrilaisia johti noin 1700-1600 eaa. alueelle saapunut indoeurooppalainen sotilasaateli. He puhuivat indoarjalaista substraattikieltä, jonka on oletettu olevan sukua nykyisille indoarjalaisille kielille. Mitanni soti muiden suurvaltojen, muun muassa Egyptin, heettiläisten ja Assyrian kanssa. Niin sanotulla Amarna-kaudella Egypti piti yllä diplomaattisuhteita Mitanniinkin. Sen tuhoksi koituivat vallanperimysriidat. Niiden takia Mitanni oli altis Assyrian hyökkäyksille, joka kukisti vähitellen Mitannin vuodesta 1350 eaa. alkaen. Mitannin väestö muuttui, kun noin 1000 eaa. aramealaiset tunkeutuivat maahan. Rinteln
Rinteln sai alkunsa 1000-luvun lopulla. Weserin pohjoisrannalle kasvoi kylä nimeltä Rentene (myöhemmin Alt-Rinteln). Vuoden 1230 tienoilla kreivi Adolf IV von Holstein und Schaumburg (hallintokausi 1225–1239, kuollut 8. heinäkuuta 1261 munkkina Kielissä) perusti Neu-Rintelnin vastakkaiselle rannalle. Kaupunkioikeudet Rintelnille myönnettiin 1239. Pian perustamisensa jälkeen kaupungin ympärille alettiin rakentaa muuria. Rintelnin talouselämän kehittymiselle keskeistä oli sijainti Weserin varrella. Kauppatavara kulki Bremenistä alas jokea pitkin. Ankara takaisku myönteiselle kehitykselle oli vuosien 1625 ja 1626 ruttoepidemia, joka surmasi lähes kolmanneksen Rintelnin väestöstä. Vuonna 1621 perustettiin Rintelnin yliopisto (Universität Rinteln, Alma Ernestina), joka toimi aina vuoteen 1810. Tiedekuntia oli neljä ja opiskelijoita 100–130. Ähtäri
Isojako, joka toteutettiin vuosina 1776–1822, merkitsi Ähtärissä lähinnä uudistilojen syntymistä, sillä vanhojen tilojen maat eivät olleet olleet pirstoutuneita sarkajaonkaan aikana. Ähtäri
Inhan rautaruukki perustettiin alueelle hieman myöhemmin, vasta vuonna 1841. Toimintaan tyytymätön Roschier myi liiketoimintaoikeutensa Gustav Wasastjernalle 1842. Ruukissa käytettiin paikkakunnan omaa järvimalmia, minkä vuoksi tuotettu rautakin oli heikkolaatuista. Omistajat vaihtuvat monta kertaa, ja välillä harkkohytti- ja kankirautapaja seisahtui kokonaan 1776–1881. Rautatien tullessa 1883 ruukki työllisti vain 9 henkeä. Ähtäri
Jatkosodassa joukko-osastoja ei enää muodostettu kuntakohtaisesti. Muun muassa soinilaisten ns. Jylhän komppanian surkea kohtalo sai aikaan sen, että saman seudun miehet pyrittiin jakamaan rykmentin sisällä eri pataljooniin. Ähtäriläiset sijoittuivat jatkosodassa Jalkaväkirykmentti 16:een (JR 16), erityisesti III pataljoonaan, tykkipattereihin ja kranaatinheitinkomppanioihin. Uudelleensiirtojen jälkeen suuri osa JR 16:n ähtäriläisistä soti Jalkaväkirykmentti 58:ssa (JR 58), mutta myös monissa muissa osastoissa. Osa nuorimmista ikäluokista osallistui myös Lapin sotaan. Jatkosodassa kirjattiin 175 ähtäriläisuhria. Kannas oli tälläkin kertaa ähtäriläisille tuhoisin rintamalohko. Ähtäri
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Ähtärissä on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat: Mitanni
Alueelle saapuneiden hurrilaisten uskotaan nousseen valtaan lähinnä vanhan heettiläisten valtakunnan sotaretkien ansiosta. Heettiläinen Mursili I kukisti mm. Yamhadin eli Aleppon. Barattarna eli Paratarna tai eräs hänen seuraajansa valtasi Aleppon ja alisti vasallikseen Alalakhin kuninkaan Idrimin Kizzuwatnan nykyisessä Kaakkois-Turkissa. Idrimi mainitsee savitauluissaan hurrilaisten ja hänen valtionsa välisistä vanhoista siteistä. Paratarnan valtakunta ulottui Vähä-Zabilta Orontes-joelle. Eretria
Eretria on ollut olemassa kaupunkina jo mykeneläisellä kaudella ja varhaisella rautakaudelle eli nk. Kreikan pimeinä vuosisatoina, mutta tuolloin asutus on mahdollisesti sijainnut eri paikassa. Esihistoriallisen Eretrian paikaksi on ehdotettu muun muassa Lefkantía, mutta toisaalta sitä on ehdotetu myös esihistoriallisen Khalkiin paikaksi. Toisaalta myös nykyisen Eretrian alueelta on tehty löytöjä neoliittiselta ja helladiselta kaudelta lähtien. Varhaisin maininta kaupungista on Homeroksen "Iliaan" laivaluettelossa, jossa se esiintyy yhtenä euboialaisista kaupungeista, joka lähetti laivoja Troijan sotaan. Ähtäri
Rautatie kiinnosti ihmisiä kaikkialla, niin myös Ähtärissä. 1872 näytti siltä, että poikittaisrata tulee Ähtäriin, mutta pitkittäisradat tultaisiin vetämään Ilmajoelle, jonne tulisi risteysasema. Liikenneyhteyksien tärkeys ymmärrettiin jo tuolloin: asian vauhdittamiseksi talolliset luovuttivat ilmaiseksi maata rautatien rakentamiseen kuntakokouksen päätöksellä. Haapamäki–Seinäjoki-radan linjaukset tehtiin vuosina 1877–1878 ja työt aloitettiin vuonna 1879. Enimmillään ratatöissä oli yli tuhat miestä. Ensimmäinen juna kulki radan päästä päähän 27. lokakuuta 1882. Keskinopeus oli 27 km/h. Vuosisadan vaihteen jälkeen kiskot vaihdettiin järeämmiksi, ja 1911 keskinopeus oli jo 50 km/h. Agra
Yleisesti ajatellaan että Agran perusti sulttaani Sikandar Lodi, Delhin sulttaanikunnan hallitsija vuonna 1506. Sulttaanikunnan viimeinen hallitsija Ibrahim Lodi hallitsi Agrasta käsin, ja ensimmäisen mogulihallitsijan Baburin valloitettua Lodin myös mogulit tekivät Agrasta pääkaupunkinsa. Agran merkitys kasvoi Akbarin, Jehangirin ja Shah Jahanin hallintokausilla, ja kaupungista tuli merkittävä taiteen, kulttuuri, talouden ja koulutuksen keskus. Ähtäri
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kaupungin väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen. Bahtšisarai
Bahtšisarai mainitaan historiallisissa lähteissä ensi kerran 1502, mutta ympäröivässä Tšuruk-su-joen laaksossa oli ollut merkittävää asutusta jo toistatuhatta vuotta. Kaani Sahib I Giray perusti tukikohtansa ja palatsinsa alueelle 1532, mistä lähtien Bahtšisarai toimi Krimin kaanikunnan pääkaupunkina ja Krimin tataarien kulttuurin keskuksena. Venäjän imperiumi laajentui Krimille 1783, minkä jälkeen Bahtšisarai menetti merkityksensä ja itsenäisyytensä. Tataarikulttuuri kukoisti alueella kuitenkin vielä pitkään, kunnes heidät pakkosiirrettiin Uzbekistanin neuvostotasavaltaan ja muualle 1944. Toimenpidettä kutsutaan tataarien keskuudessa nimellä "Sürgün". Budapestin historia
Nykyisen Budapestin seutua asuttivat ensin kelttiläiset, kunnes roomalaiset perustivat alueelle ensin linnoituksen ja sitten Aquincumin kaupungin. Unkarilaiset saapuivat alueelle 800-luvun lopulla, ja yksi Unkarin kuningaskunnan ensimmäisistä kaupungeista kehittyi nykyisen Óbudan alueelle. Óbudan kehitys pysähtyi kuitenkin mongolien hyökkäykseen 1241–1242, ja mongolien vetäydyttyä Béla IV perusti Budan kaupungin nykyiselle Linnavuorelle. 1400-luvulla Buda ja Pest nousivat Unkarin tärkeimmiksi kaupungeiksi. Kuningas Matiaksen aikana Buda oli Alppien pohjoispuolisen renessanssin keskus. Ähtäri
Itsenäistymisajan räjähdysherkkä tilanne tuntui myös Ähtärissä. Pitäjän teollinen perinne oli vahva. Inha, Myllymäki ja Ostola olivat työväen kyliä. Myllymäeltä oli lähtöisin määrätietoisena tunnettu sosialistijohtaja Edvard Valpas – Hänninen, SDP:n puheenjohtaja ja sanomalehtimies. Hän omisti yhä isänsä asuttaman kiinteistön Myllymäellä. SDP:llä oli myös oma ähtäriläinen kansanedustaja, leipuri Emanuel Pohjanväre. Me vaadimme -ohjelman mukaisesti Inhassa oli omalla lakolla jo siirrytty 8-tuntiseen työpäivään. 13.11. yleislakko pyrki samaan koko maassa. Ähtäri
Suomen itsenäistyttyä lainlaatijat valmistelivat keskeisiä, perustavanlaatuisia lakeja vuosittain: torpparilaki, työaikalaki, verolaki, uusi asevelvollisuuslaki, alkoholin kieltävä laki. Kunnallisia edistysaskeleitakin otettiin: kunnansairaala perustettiin maailmanhistorian suurimman sikainfluenssaepidemian pelästyttämänä 1919, pitäjä sähköistettiin ja kansakouluverkko rakennettiin valmiiksi (17 koulupiiriä). Elävien kylien Ähtäri oli aidoimmillaan. Khartum
Arkeologisten löydösten perusteella nykyisen Khartumin alueella on ollut ihmisasutusta jo 7000 vuotta eaa. Varhaiset löydökset käsittävät esimerkiksi saviastioiden jäänteitä, sekä kivi- ja luutyökaluja. Villin durran viljely aloitettiin 5000 vuotta eaa. ja 3000 vuotta eaa. ilmasto kuiveni, alue aavikoitui ja monet paikalliset siirtyivät paimentolaisiksi. 2300 vuotta eaa. kaupasta Egyptin kanssa oli tullut kiinteä osa elinkeinoelämää. Egyptin valta ulottui uuden valtakunnan aikana Niilin viidennelle kataraktille. Valkoisen- ja Sinisen-Niilin yhtymäkohdan aluetta hallitsi egyptiläisten nimellä Irem tuntema kuningaskunta ja myöhemmin aluetta hallitsi Kuš. Rooman valtakunta valtasi Egyptin vuonna 30 eaa. Keisari Nero lähetti sotilaitaan tutkimaan Niilin ylävartta ja ilmeisesti roomalaiset saavuttivat alueen hieman nykyisen Khartumin pohjoispuolella. 500-luvulle mennessä alueella oli noussut valtaan nubialainen Alwan kuningaskunta, jonka hallitsijat omaksuivat kristinuskon piispa Longinuksen lähetystyön tuloksena. Heidän pääkaupunkinsa Soba sijaitsi parikymmentä kilometriä ylävirtaan Sinistä-Niiliä nykyisestä Khartumista 900-luvulla alueelle lähetetty egyptiläinen lähettiläs Ibn Salim al-Aswani kirjoitti Tutin saaresta ja mainitsi alueen maatalouden kukoistavan. Khmerien valtakunta
Khmerien valtakunta (myös Angkor, khmerien käyttämä nimi oli Kambuja) oli hindulais-buddhalainen kuningaskunta Kaakkois-Aasiassa 802–1431. Valtakunnan ydinaluetta oli nykyinen Kambodža ja laajimmillaan se hallitsi suuria osia nykyisistä Laosista, Thaimaasta, Myanmarista ja Vietnamista. Valtakunnan useimmat pääkaupungit sijaitsivat Angkorissa, joka oli esiteollisen ajan maailman suurin kaupunki: sen pinta-ala oli 3 000 neliökilometriä ja asukasluku 700 000–1 900 000. Khmerien valtakuntaa edelsi khmerien ensimmäinen kuningaskunta Chenla. Khmerien valtakunnan aika alkoi 802, kun kuningas Jayavarman II perusti valtakunnan. Valtakunnan katsotaan päättyneen 1431, kun Ayutthayan kuningaskunta tuhosi Angkorin. Ağdaş
Paikkakunta tunnetaan 1500-luvulta lähtien. 1700-luvulle saakka seudulla oli puoli-itsenäinen Ərəşin sulttaanikunta. Vuonna 1873 perustettiin Jelizavetpolin lääniin kuulunut Ərəşin kihlakunta. Sen keskuksesta tuli Ağdaşin kaupunki vuonna 1900. Ähtäri
Ähtärin ensimmäinen koulu oli vuonna 1868 kokeeksi rakennettu yksityinen Niemisveden koulu. 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa kouluja rakennettiin vuonna 1898 säädetyn piirijakoasetuken ja vuonna 1921 säädetyn yleisen oppivelvollisuuslain takia useita. Achern
Varhaisin maininta historiallisissa lähteissä Achernista on peräisin vuodelta 1095, jolloin Achern tunnettiin nimellä Acchara. Acchara jakaantui myöhemmin Oberacherniin ja Niederacherniin. Lopulta Niederachernista alettiin käyttää nykyistä nimitystä Achern. Vuonna 1495 Achern paloi maan tasalle, joka johti siihen, että kaupunki jäi asumattomaksi useiksi vuosiksi. Sama toistui vuonna 1637, kun Achern tuhoutui taas tulipalossa. Kaupunginoikeudet Achernille myönnettiin vuonna 1808, jolloin se oli vielä osa Badenin suurruhtinaskuntaa. Ähtärin junaturma
Lähelle onnettomuuspaikkaa Ähtärin Sappiolla paljastettiin 5. elokuuta 2017 Ähtärin junaturman muistomerkki, jossa on osia vanhoista ratakiskoista ja erään vanhan veturin voimaniisrtokappaleita. Muistomerkki pystytettiin Ähtäri-seuran aloitteesta. Ähtäri
SDP:n hyvä menestys jatkui kunnallispolitiikassa 1950-luvulle. Ei-sosialistisilla puolueilla on kuitenkin ollut enemmistö Ähtärin kunnanvaltuustossa kahta katkosta lukuun ottamatta. Vuonna 1945 SKDL nousi Paasikiven puheen saattelemana kolmanneksi suurimmaksi puolueeksi, ja Ähtäri oli vuoteen 1948 vasemmistoenemmistöinen. Toisen kerran niukka sosialistienemmistö tuli vuoden 1964 vaaleissa yhdeksi kaudeksi. Kašgar
Noin 950-luvulta lähtien Kašgar oli Tarimin altaan poliittisesti merkittävin keskus. Vuoden 1130 jälkeen karakitaanien alaiset paikalliset hallitsijat haudattiin Tumanjoen varrelle rakennettuun mausoleumiin. Näihin aikoihin Mahmud al-Kašgari kirjoitti hänet tunnetuksi tehneen turkkilaisen sanakirjansa. Mongolit valtasivat Kašgarin vuonna 1219 ja mongolien alaisuudessa kauppa Kiinan ja Keski-Aasian välillä vilkastui. 1300-luvun lopulla Timur Lenkin joukot ryöstivät kaupungin. Myöhemmin kaupunkia hallitsivat dughlatit ja viimeistä dughlatihallitsijaa Mirza Abu Bakr Dughlatia (k. 1514) pidetään nykyisen kaupungin perustajana. Hän purki Kašgarin vanhan linnoituksen ja rakensi uuden Tumanjoen toiselle rannalle. Artemis Agroteran temppeli
Temppeli rakennettiin tutkimusten perusteella klassisella kaudella vuonna 448 eaa. Antiikin aikana paikka oli Ilissos-joen rantaa ja tunnettiin nimellä Agrai tai Agra. Pausanias viittaa 100-luvulla jaa. temppeliin nimellä Artemis Agrotera, ”Artemis pelloilla”, ja sanoo paikan olleen myyteissä ensimmäinen, jossa Artemis metsästi tultuaan Delokselta. Temppeliin liittyi Kharisteria-juhla, jota vietettiin vuosittain aina Boedromion-kuun 6. päivä, ja joka kytkeytyi myös ateenalaisten voittoon Marathonin taistelussa, sillä juhlassa Artemiille uhrattiin voiton kiitosuhrina 500 vuohta. Temppelin lähelle Ilissoksen rannalle sijoittuivat myös Eleusiin mysteerien pienten mysteerien puhdistautumismenot. Tottori
Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla Tottori kehittyi linnanaluskaupunkina osana Ikeda-klaanin hallitsemaa Tottorin daimiokuntaa. Meiji-restauraation jälkeen Tottorista tehtiin uuden Tottorin prefektuurin pääkaupunki, ja Japanin kuntalaitoksen perustamisen yhteydessä vuonna 1889 se sai kaupunkioikeudet. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2004, kun siihen liitettiin kahdeksan ympäristön kuntaa. Kaupungin merkittävimpiin nähtävyyksiin kuuluu Tottorin hiekkadyynit, 16 kilometriä pitkä ja 2 kilometriä leveä dyynialue; rakennettua kulttuuriperintöä edustavat vuorostaan Tottorin linnan rauniot ja keisari Taishōn vierailua varten rakennettu Jinpūkaku-huvila. Elokuisin kaupungissa juhlitaan Shanshan-festivaalia, jonka huipentuma on 3 500 hengen esittämä sateenvarjotanssi. Tottoria palvelevat JR Nishi-Nihonin San’in-päälinja ja Inbi-linja sekä Tottorin lentoasema. Luettelo Suomen kylistä vuosina 1919–1931
Ähtärissä on 7 kylää: Alastaipale, Hankavesi, Kivijärvi, Niemisvesi, Ouluvesi, Peränne ja Ähtäri eli Ähtärinranta. Delhi
Delhissä ja sen ympäristössä oli arkeologisten jäänteiden perusteella ihmisasutusta luultavasti jo toisella vuosituhannella eaa. ja aikaisemmin. Kaupungin uskotaan olleen Pandavojen legendaarisen pääkaupungin Indraprasthan paikka Mahabharata-eepoksessa. Delhi oli merkittävä paikka Maurya-valtakunnan ajalla (300-luvulta eaa.). Seitsemän suuren kaupungin jäänteet on löydetty Delhistä. Tomara-dynastia perusti Lal Kotin kaupungin vuonna 736. Ajmerin Chauhan-dynastian Rajput-kuninkaat valloittivat Lal Kotin vuonna 1180 ja nimesivät sen Qila Rai Pithoraksi. Afgaani Muhammad Ghori voitti Chauhan-kuningas Prithviraj III:n vuonna 1192. Vuonna 1206 Qutb-ud-din Aybak, orjadynastian ensimmäinen hallitsija, perusti Delhin sulttaanikunnan. Hän aloitti Qutub Minarin ja Intian ensimmäisen olemassa olevan moskeijan Quwwat-al-Islamin rakennuttamisen. Orjadynastian kaatumisen jälkeen sarja turkkilaisia ja keskiaasialaisia dynastioita – Khilji-dynastia, Tughluq-dynastia, Sayyid-dynastia ja Lodhi-dynastia – hallitsivat Delhiä keskiajan lopulla ja rakensivat useita linnoituksia ja kaupunkeja, jotka kuuluvat Delhin seitsemään kaupunkiin. Vuonna 1398 Timur Lenk valloitti Intian verukkeenaan Delhin muslimisulttaanien liika suvaitsevaisuus hindulaisia alamaisiaan kohtaan. Timur saapui Delhiin, hävitti kaupungin ja jätti sen raunioiksi. Delhi oli sufilaisuuden (islamin mystisen perinteen) huomattava keskus sultanaattien aikakaudella. Vuonna 1526 Babur voitti viimeisen Lodhi-sulttaanin Panipatin ensimmäisessä taistelussa ja perusti suurmogulien valtakunnan, joka hallitsi Delhistä, Agrasta ja Lahoresta. Ähtävä
Nimen taustasta käydään edelleen keskustelua. Ähtävän nimi perustuu "Ähtävänjoen" nimeen. Yksi mahdollisuus on että joen nimi liittyy "Ähtärinjärveen" (alun perin "Ätsäjärvi" tai "Ätsävesi"). Aikoinaan Ähtärinjärven vedet laskivat Ähtävänjokea pitkin Pohjanlahteen. Pohjoisempana ns. Vetelin saarekkeelle asettunut ruotsalaisväestö korvasi pohjalaismurteisen ääntöasun "Ätsävä" muodolla "Ässävä", jonka perua on ruotsinkielinen paikannimi "Esse". Kun ruotsinkielisille paikannimille haettiin 1800-luvun lopulla suomenkielisiä vastineita, todettiin savolaismurteisen "Ähtävä"-muodon yleistyneen maakunnan ulkopuolella, vaikka paikkakuntalaiset käyttivätkin yhä asua "Ässävä". Toiset tutkijat huomauttavat että muualla Pohjanmaalla asutukset joen rannoille ovat levinneet merestä sisämaahan päin miksi asutukset Ähtävällä ovat aikaisemmat kuin Ätsäjärvellä. Ensiasutus oli jokisuun "Jesszeffaan" (nyk. Edsevö) saarelle. Asutuksen nimi on sitten annettu joelle, alkulähteelle että myöhäisemmälle asutukselle sekä Ähtävällä. Nimen pohjana on siinä tapauksessa germaaninen miesnimi "Edse, Etze." Ähtäri
Vaihtelevat maasto, erämaamaisemat ja pohjoisosan luonnontilaisena säilyneet vesistöt ovat luoneet erinomaiset edellytykset retkeilylle. Ähtärin alueella onkin kolme opastettua vaellusreittiä. Yksittäisiä luonnonnähtävyyksiä ovat muun muassa luonnonhoitometsä Iso-Arpaisen rannalla koillisrajalla, Sappion järvet Suomeselän vedenjakajalla ja Tuomarniemen aarnialue. Almaty
Vuonna 1854 venäläiset perustivat Almatyn kazakkikylään Keski-Aasiaan yhteyteen, lähelle Kirgisian rajaa Zailijskojen rajalinnoituksen (Заилийское). Paikkakunnan nimeksi tuli tsaari Nikolai I:n mieltymyksen perusteella pian Vernyi (Верный, ). Vuonna 1921 kaupungista alettiin käyttää kazakinkielistä nimeä Alma-Ata, alkuosa tarkoittaa omenaa, loppuosa isoisää. Translitterointi Almatı vastaa turkkilaista kirjoitustapaa. Nykyisin esimerkiksi ulkoministeriö käyttää kaupungista nimeä Almaty, joka on kaupungin ”virallinen” suomalainen kirjoitustapa, vaikka monien matkatoimistojen viestinnässä Neuvostovallan aikainen Alma-Ata on yhä käytössä. Turkin historia
Alueen ensimmäisen merkittävän valtakunnan muodostivat heettiläiset, 1700–1200-luvuilla ennen ajanlaskun alkua. Myöhemmin hallitsivat fryygialaiset, indoeurooppalainen kansa, kunnes kimmerialaiset tuhosivat heidän valtakuntansa 600-luvulla eaa. Fryygiaa seuraavista valtiosta voimakkaimpia olivat Lyydia, Kaaria ja Lyykia. Lyydialaiset ja lyykialaiset puhuivat indoeurooppalaisia kieliä, mutta molempiin kieliin oli sulautunut ei-indoeurooppalaisia elementtejä ennen heettiläis- ja helleenikausia. Ähtävän kirkko
Ähtävän kirkko () on Ähtävällä nykyisessä Pedersören kunnassa sijaitseva puurakenteinen tasavartinen ristikirkko vuodelta 1770. Kirkko vihittiin käyttöön kynttilänpäivänä 1771. Se nimettiin kuningas Kustaa III:n puolison, kuningatar Sofia Magdalenan ja kuninkaan sisaren, prinsessa Sophia Albertinan mukaan "Magdalena Sofian kirkoksi". Nimi painui unhoon, mutta löydettiin vuonna 2012. Kellotapuli on erillinen, kirkon katolla ristikeskuksessa on pieni torni.
Kirkon sisustusta pidetään poikkeuksellisen hienona. Ristikirkon alttari on alkuperäisellä paikalla kahden ristisakaran kulmauksessa ja saarnastuoli on sitä vastapäätä. Alttaripöytä, alttarikaide, alttarilaite ja saarnastuoli ovat sekoitus myöhäisbarokkia, rokokoota ja uusklassismia. Ne on tehty 1810-luvulla ja koristeltu yltäkylläisin puuleikkauksin ja kultauksin. Suunnittelijoina ja tekijöinä olivat paikkakunnan puusepät "Berklars-snickarn" ja "Jofs-snickarn". Virsitaulu on rokokootyyliä, hyvin koristeellinen ja kullattu. Alttaritaulu on Gustaf Erik Hedmanin maalaama. Yläosa kuvaa "Ristiinnaulittua" ja alaosa "Pyhää ehtoollista". Taulu on kopio Margareta Capsian maalaamasta alttaritaulusta. Länsisakaran ikkunan lasimaalauksen teki vuonna 1940 Lennart Segerstråle. Hereti
Poliittisesti Hereti oli osa georgialaisia alueita jo 300–400-luvulta lähtien, ja alueella on säilynyt 500–700-luvuilla rakennettua georgialaista arkkitehtuuria. 1000-luvulla se oli osa Matšin ja sittemmin Kakhetin ruhtinaskuntaa. Georgian kuningaskunnan yhdistymisen jälkeen Hereti nousi aiempaa merkittävämpään asemaan, kun maan valtakeskittymä siirtyi itään. Nimi jäi 1400-luvulla kuitenkin vähitellen käytöstä valtion hajoamisen ja Kakhetin kuningaskunnan syntymisen myötä, ja ”Kakheti” alkoi tarkoittaa myös aiempaa Heretin aluetta. Tikrit
Tikritin on esitetty esiintyneen jo Babylonian valtakunnan aikaisissa kirjoituksissa, mutta ensimmäinen varma maininta siitä on Ptolemaioksen teksteissä joissa kaupunkia kutsutaan nimellä Birtha. Ammianus Marcellinus käytti puolestaan nimeä Virta. Historiallisissa syyriankielisissä lähteissä paikkaa kutsutaan nimellä Taghrīth. Arabilähteiden mukaan kaupungin perusti sasanidihallitsija Šapur I ja että kaupunki on nimetty kristityn naisen Takrǐt bint Wǎ'ilin mukaan. Ennen kaupungin muslimivalloitusta sitä asuttivat lyǎdien kristitty arabiheimo. Muslimit valloittivat kaupungin ensimmäisen kerran vuonna 637 ja lopullisesti vuonna 640. Muslimivalloitusta seuranneina vuosisatoina kaupungin väestön valtaosa oli kristittyjä. Etenkin 800-luvulta 1000-luvulle siellä vaikutti useita kristittyjä arabiaksi ja syyriaksi kirjoittaneita oppineita. 1000-luvulla kaupunkia hallitsivat seldžukit,joiden kaudella kaupungissa syntyi tunnetuimpiin paikallisiin lukeutuva Saladin, jonka isä Nadjm al-Dln Ayyub oli nimitetty kaupungin komentajaksi. 1300-luvulla Timur Lenkin joukot hävittivät kaupungin ja Tikrit pysyi varsin pienenä asutuskeskuksena pitkään hävityksen jälkeen. Antiikin Ateena
Ateena oli antiikin aikana merkittävä kaupunkivaltio ("polis") Attikan maakunnassa Kreikassa. Ateenan demokratian perusti Kleisthenes vuonna 510 eaa. Peisistratoksen suvun tyrannian kukistumisen jälkeen. Ateenan kukoistuskausi oli Perikleen aikana 440-luvulta 430-luvulle eaa. Ateena johti Deloksen meriliittoa Peloponnesolaissodassa Spartaa vastaan. Demokratia säilyi lyhyin keskeytyksin suhteellisen vakaana noin 170 vuotta, kunnes Aleksanteri Suuri valloitti Ateenan vuonna 338 eaa. Eretria
Varhaisimmat löydöt kaupungista sen antiikin aikaiselta paikalta ovat peräisin myöhäiseltä geometriselta kaudelta. Eretria oli nimensä mukaisesti varhainen kreikkalainen kauppa- ja merimahti, ja sen alaisuuteen kuuluivat laajimmillaan muun muassa pohjoisten Kykladien Andros, Tenos ja Keos. Kaupunki oli Khalkiin ohella yksi keskeisimpiä kreikkalaisia siirtokuntien perustajia, ja asutti muun muassa Khalkidikea sekä perusti Fanagoreian, Pantikapaionin ja Pithekussain. Tämä tuotti myös vihollisuuksia Khalkiin ja Eretrian välille. 700-luvulla eaa. kaupungit sotivat Lelantoksen tasangon hallinnasta Lelantoksen sodassa, joka on varhaisimpia historiallisesti tunnettuja sotia kreikkalaisten kaupunkivaltioiden välillä. Sota oli mahdollisesti syynä Eretrian siirtämiseen sen nykyiselle paikalle. Khytroi
Khytroi oli yksi Kyproksen vanhoista kuningaskunnista. Sen oletetaan olleen Ateenan siirtokunta. Kreikkalaisen perinteen mukaan sen perustaja oli Khytros, Aledroksen Akamaan pojan poika. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Khytrios" (). Assyrialaisissa lähteissä kaupunki esiintyy oletettavasti nimimuodossa "Kitrusi". Kaupungin paikka on ollut asuttu jo mykeneläisellä kaudella eli myöhäisellä pronssikaudella, ja lähiseudulta on löydetty merkkejä asutuksesta jo neoliittisella kaudella. Ähtärin lukio
Ähtärin lukio on Ähtärissä sijaitseva toisen asteen oppilaitos, joka tekee yhteistyötä ammattikorkeakoulu Haaga-Helian kanssa. 
Lukion rehtorina toimii Markku Juhola. Anaktorion
Anaktorion oli Korintin siirtokunta, antiikin lähteiden mukaan yhdessä Korkyran kanssa. Se perustettiin Korintin tyranni Kypseloksen aikana noin vuonna 657–626 eaa. Perustajaksi mainitaan Ekhiades. Kaupunki oli jonkin aikaa seudun tärkeimpiä kreikkalaiskaupunkeja. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Anaktorios" ().
Persialaissodissa Anaktorion oli kreikkalaisten puolella. Se osallistui Plataiain taisteluun vuonna 479 eaa. 800 hopliitilla yhdessä Leukaksen kanssa. Korintin ja Korkyran jouduttua sotaan korinttilaiset saivat kaupungin petoksella kokonaan käsiinsä peloponnesolaissodan alla vuonna 432 eaa. Peloponnesolaissodassa kaupunki oli Korintin tavoin Spartan puolella. Kaupunki säilyi korinttilaisilla vuoteen 425 eaa. saakka, jolloin akarnanialaiset saivat kaupungin valtaansa Ateenan avustuksella. Tämän jälkeen korinttilaiset asuttajat karkotettiin, ja akarnanialaiset asuttivat kaupungin omalla väellään. Tämän jälkeen kaupunki oli todennäköisesti osa Akarnanian liittoa.
Anaktorion löi omaa hopearahaa 400-luvulta eaa. lähtien. Kolmannessa pyhässä sodassa 356–346 eaa. kaupunki oli Theban puolella. Kaupunki säilyi merkittävänä vielä hellenistiselle kaudelle ja roomalaisen kauden alkupuolelle saakka. Octavianus siirrätti väestön vuonna 31 eaa. perustamaansa Nikopoliin kaupunkiin, jonka jälkeen Anaktorion toimi Nikopoliin satamana.