Milloin alkoi Etelä-Korean nykyaikaisen liikenneinfrastruktuurin rakentaminen?
Etelä-Korean liikenne
Etelä-Korean nykyaikaisen liikenneinfrastruktuurin rakentaminen alkoi vuosia 1962-66 koskeneen ensimmäisen valtiollisen viisivuotissuunnitelman myötä. Suunnitelmaan kuuluivat 275 rautatiekilometrin ja useiden pienten moottoritieosuuksien rakennushankkeet. Soulin ja Busanin suurkaupungit yhdistävä Gyeongbu Expressway valmistui 7.7.1970.
Gaeseong
Koreoiden itsenäistyessä vuonna 1945 Pohjois-Korean ja Etelä-Korean välinen raja asetettiin kulkemaan 38. leveyspiirin kohdalla Gaeseongin jäädessä näin Etelä-Korean eli Korean tasavallan puolelle. Pohjois-Korealle eli Korean demokraattiselle tasavallalle kaupunki päätyi Korean sodan seurauksena 1950-1954. Vuonna 2002 kaupunkiin perustettiin erityistalousalue, joka mahdollisti eteläkorealaisten yritysten työllistää pohjoiskorealaisia työläisiä. Gaeseongin teollisuusalue suunniteltiin Pohjois- ja Etelä-Korean suhteiden lämmettyä 1990-luvulla, mutta se suljettiin väliaikaisesti vuonna 2013 suhteiden jälleen huononnuttua. Etelä-Korea vetäytyi alueen toiminnasta uudestaan vuonna 2016 Pohjois-Korean tehtyä ydinkokeen, jonka rahoituksen epäiltiin tulleen Gaeseongin teollisuusalueen toiminnasta. Taepodong-1
Pohjois-Korea alkoi kehitellä tätä ohjustyyppiä muiden ohjusten kanssa 1985-1987. Ohjus lienee ollut prototyyppinä valmis vuonna 1994. Kun Pohjois-Korea koetti vuonna 1998 laukaista tällä ohjuksella avaruuteen satelliitin, koe epäonnistui, mutta raketti lensi 1600 km ennen kuin ongelmat alkoivat kolmannen vaiheen kanssa. Pohjois-Korea ei tietojen mukaan ole sijoitellut näitä ohjuksia asemiinsa, vaan koettaa kehitellä muita ohjustyyppejä. Kehä III
Autoistumisen ja pääkaupunkiseudun asutuksen laajentumisen myötä ohikulkutien liikennemäärät alkoivat kasvaa nopeasti heti tien valmistumisen jälkeen ja ensimmäiset parannustyöt käynnistyivät jo 1960-luvun lopulla, jolloin aloitettiin eritasoliittymien rakentaminen Porintien eli nykyisen Vihdintien ja Lentoasemantien risteyksiin. Samaan aikaan Helsinki-Vantaan lentoasemalle oltiin rakentamassa uutta terminaalirakennusta sekä tieyhteyttä ohikulkutielle, jotka lisäsivät liikennemääriä entisestään. Lentoasemantien liittymä saatiin avattua liikenteelle osittain keskeneräisenä samanaikaisesti uuden terminaalirakennuksen kanssa syyskuussa 1969 ja Porintien liittymä vuotta myöhemmin. Myös Hämeenlinnantien yksiramppista eritasoliittymää parannettiin vuonna 1968, jolloin liittymään rakennettiin uusi lounainen ramppi. Rampin ansiosta Hämeenlinnantien liikenteen ei tarvinnut enää kääntyä vasemmalle, mikä paransi liikenteen sujuvuutta. Silla
Korealaisessa perinteessä Sillan perustamisvuotena pidetään vuotta 57 eaa, jolloin Jinhan-heimoliittoon kuuluneen Saron kaupunkivaltion hallitsija Bak Hyeokgeose kruunattiin Sillan hallitsijaksi. Nykytutkimuksen mukaan Silla ja sen naapurivaltio Baekje on perustettiin vasta 300-luvulla. Perustamisvuotta ei tunneta, mutta joskus Sillan perustamisvuodeksi on johdettu vuosi 303 lisäämällä sen perinteessä olevaan ikään kuusi 60-vuotissykliä. Ennen Sillan muodostumista sen alueella asui kiinalaisissa lähteissä Han-heimoiksi kutsuttua väestöä. Kiinalaiset mainitsevat Han-heimojen jakaantuneen kolmeen haaraan (Kolme Hania), joita olivat Mahan, Jinhan ja Byeonhan. Sillan on arveltu muodostuneen edellämainitun Jinhan-heimoliiton saavutettua dynastisen valtion aseman. Sen sanotaan käsittäneen 12 heimoaluetta tai maata ("guo"). Muista heimoliitoista Mahanista muodostui Baekje ja Byeonhanista Gayan konfederaatio. Seikan-tunneli
Huolta aiheutti myös saarten välisen liikenteen kasvu. Talouden kasvaessa liikennemäärät kaksinkertaistuivat JNR:n operoimalla Seikan-lautalla 4 040 000 matkustajaan vuodessa vuosien 1955 ja 1965 välisenä aikana. Rahtimäärät kasvoivat samana ajanjaksona 1,7-kertaisiksi 6 240 000 tonniin vuodessa. Vuonna 1971 liikenne-ennusteet kuvasivat liikenteen kasvavan suuremmaksi kuin lauttasataman kapasiteetti, joka oli rajoittunut maantieteellisistä syistä. Syyskuussa 1971 päätettiin aloittaa tunnelin rakennustyöt käyttäen Shinkansenille sopivaa poikkileikkausta, koska Shinkansen-verkoston laajentamista suunniteltiin. Nikkeli (Murmanskin alue)
Nikkelikaivoksille Neuvostoliitto hankki 1945 Yhdysvalloista Vulcan Iron Works Co:n valmistamia kapearaidesähkövetureita joihin Westinghouse Co toimitti sähköiset järjestelmät. Nämä veturit olivat vielä käytössä Kaulatunturin kaivoksella vuonna 1992. Neuvostoliiton Sisäasiainministeriö (MVD) teki 23. huhtikuuta 1951 päätöksen rakentaa rautatien Liinahamari - Petsamo - Kitsa käyttäen rakennushankkeeseen vankityövoimaa. Rautatierakennushanke No 511 aloitettiin välittömästi jo 29. huhtikuuta 1951. Rakennushankkeesen kuului myös Punalippuisen Pohjoisen Laivaston uuteen tukikohtaan Kilpijärvelle vievän rautatien alku noin 10 km (Ylä) Luostarista.
Rakennustöiden päällikkönä toimi insinöörimajuri B.I.Tsvelodub ja niihin osallistui:Nämä rakensivat ainakin loppuun Liinahamarin - Yläluostarin - Kolosjoen kaivosradan ja jatkoivat Muurmannin radalla sijainneen Kitsan ja (Ylä) Luostarin välisen radan rakentamista. Stalinin kuoleman jälkeen maaliskuussa 1953 rautatierakennushanke pantiin jäihin ja koko rakennushanke lopetettiin 19. toukokuuta 1953. Kehä II
Kehä II:ta suunniteltiin jo 1960-luvulta lähtien. Kuitenkin se valmistui nykyiseltäkin osuudeltaan vasta lokakuussa 2000. Tie rakennettiin helpottamaan Länsiväylän pohjoispuolisen keskisen Espoon katuverkon kuormitusta. Qin-dynastia
Qin-dynastian valtakunnan infrastruktuuria oli myös parannettava, jotta suunnattoman suuri valtakunta pysyisi koossa ja sotilasjoukkojen liikkuminen olisi helpompaa. Vuonna 220 eaa. aloitettiin suuren tien rakennus pohjoisen Liaodonginlahdelta Etelä-Kiinaan. Monihaarainen tieverkko yhdisti myöhemmin maan eri osat pääkaupunki Xianyangiin. Kaikkien valtakunnan vaunujen akselien pituus määrättiin tarkoin. Tämä oli tarpeen, koska pyörät kuluttivat teihin syvät urat, jolloin epätasaisesti kulunut tie olisi tehnyt vaunuilla liikkumisen hankalaksi. Korean tasavallan historia
Korean tasavalta eli Etelä-Korea syntyi toisen maailmansodan jälkeen miehitysvyöhykkeiden jaon seurauksena. Japani oli hallinnut Koreaa siirtomaanaan vuosina 1910–1945, mutta joutui aseleposopimuksessa luopumaan maan hallinnasta. Liikenne Suomessa
Toisen maailmansodan jälkeen tekniikan kehittyminen on muuttanut Suomenkin liikennettä. Hevosliikenne on käytännössä kadonnut lopullisesti, ja autokuljetus on lopettanut puutavaran uiton. Tieverkkoa kunnostettiin sodan jälkeen työllisyystöinä. Maailmanpankista vuosina 1964–1971 saatujen lainojen avulla nostettiin tienrakennus Suomessa nykyaikaiselle tasolle ja rakennettiin ensimmäiset moottoritiet Kuljusta Tampereelle ja Helsingin Tattariharjusta Järvenpäähän. Yleinen kattonopeus maanteille saatiin Kekkosen uudenvuodenpuheen jälkeen vuonna 1973. Raseon
Vuonna 1991 Raseoniin Pohjois-Korean ensimmäinen vapaakauppa-alue. Nykyinen kaupunki syntyi vuonna 1993 aiemman Rajinin kaupungin ja Seonbongin piirikunnan yhdistyessä, ja siitä tehtiin samalla Pjongjangin tavoin suoraan keskushallinnon alaisuudessa oleva kaupunki ("jikhalsi"). Vuoteen 2000 saakka se tunnettiin yhdistelmänimellä "Rajin-Seonbong". Raseon liitettiin osaksi Pohjois-Hamgyeongin maakuntaa vuonna 2004, mutta vuonna 2010 siitä tehtiin jälleen maakuntajaon ulkopuolinen erityiskaupunki. Erityiskaupunkinimityksen tarkempaa hallinnollista merkitystä ei tunneta. Kim Il-sung
Vuonna 1972 astui voimaan Korean demokraattisen kansantasavallan uusi perustuslaki. Siinä Kim Il-sungilla määriteltiin olevan presidentin asema. Hänen 60-vuotispäivänään henkilöpalvonta sai jälleen uudet mittasuhteet; vallankumousmuseon avajaisissa kävi peräti 300 000 ihmistä, ja museon eteen pystytettiin Kim Il-sungia esittävä, 27 metriä korkea pronssipatsas. Samana vuonna Kim ilmoitti pyrkivänsä Koreoiden rauhanomaiseen yhdistymiseen. Kuitenkin samana vuonna Pohjois-Korean tiedustelupalvelu yritti murhata Etelä-Korean presidentin Park Chung Heen. Puheet ”rauhanomaisesta yhdistymisestä” joutuivat tämän lisäksi yhä oudompaan valoon, kun 1974 Etelä-Koreassa löydettiin maat erottavan demilitarisoidun vyöhykkeen alittava hyökkäystunneli. Kaikkiaan tunneleita on löydetty 17 kappaletta, viimeisin vuonna 1990. Ouésso
Eteläkorealainen yhtymä tarjoutui vuonna 2007 rakentamaan 800 kilometriä pitkän rautatien Brazzavillestä Ouéssoon saadakseen näin oikeudet metsänhakkuuseen Kongon tasavallan pohjoisosassa. Päijännetunneli
Tunneli rakennettiin pääkaupunkiseudun kuntien yhteistyönä, kun havaittiin, että seudun omat vesivarat olivat niukat ja huonolaatuiset. Suunnittelu aloitettiin 1960-luvulla, rakentaminen aloitettiin sitkeän suurtyöttömyyden aikaan 1972 ja tunneli otettiin käyttöön 1982. Rakennelma tuli maksamaan 530 miljoonaa markkaa vuoden 1981 hintatasossa, eli vuoden 2005 rahassa noin 195 miljoonaa euroa. Tunnelin rakennustöitä viivyttivät ongelmat, mm. pohjaveden tunkeutuminen tunneliin syyssateiden aikaan ja kallion osoittautuminen oletettua rapautuneemmaksi. Sendain metro
Sendain kasvaessa toisen maailmansodan jälkeen sen kaupunkialue laajeni ja liikenne autoistui, mikä johti pahenevaan ruuhkautumiseen. Kaupunki perusti vuonna 1963 komitean, jonka tehtävänä oli löytää kaupungille nopea ja tehokas julkisen liikenteen järjestelmä. Komitea ehdotti pohjois–eteläsuuntaisen metrolinjan rakentamista. Kaupungin raitioliikenne lakkautettiin vuonna 1976. Nanboku-linjan rakennustyöt aloitettiin toukokuussa 1981 ja valmiiksi linjan ensimmäinen osa saatiin vuoden 1987 heinäkuussa. Nykyisen pituutensa linja saavutti vuoden 1992 laajennuksen myötä. Toisen linjan eli Tōzai-linjan rakentaminen käynnistyi vuonna 2006 ja se avattiin joulukuussa 2015. Etelä-Korean liikenne
Etelä-Korean suurin lentoasema, Incheonin kansainvälinen lentoasema, valmistui vuonna 2001. Lentoasema ehti valmistua ennen vuoden 2002 FIFA World Cupia. Vuoteen 2007 mennessä Incheonin lentoasema palveli 30 miljoonaa matkustajaa vuosittain. Airports Council International on valinnut sen maailman parhaaksi lentoasemaksi useita kertoja. Korean Grand Prix
Radan pituus on 5,45 kilometriä, ja se sijoittuu satama-alueelle ja on osittain katurata. Infrastruktuuri oli valmis vuonna 2009, mutta itse rata saatiin valmiiksi vain paria viikkoa ennen ensimmäistä kilpailua lokakuussa. Mass Rapid Transit (Singapore)
Vuonna 1981 loppuun saatettu tutkimus osoitti, että Singaporessa ei ollut käytännöllistä ja tehokasta liikenneväyläjärjestelmää. Asian ratkaisemiseksi ehdotettiin rautatiejärjestelmää. Kun yli kymmenen vuotta oli tehty kannattavuustutkimuksia, päätös rakentaa Mass Rapid Transit -raidejärjestelmä tehtiin vuonna 1982. Rakentaminen alkoi North South -linjasta vuonna 1983. Katajanokka
Rautatieliikenne Eteläsatamaan ja Katajanokalle päättyi 30. huhtikuuta 1980. Tavarankuljetukseen käytetyn satamaradan liikenne väheni, kun Eteläsatama muuttui pääosin autolauttasatamaksi. Autolauttaliikenteen aloitti 9. heinäkuuta 1974 Tukholmaan lähtenyt M/S Viking 5. Sataman entisen ratapihan paikalla on nykyisin leveä puistokatu, Katajanokanlaituri, jonka varrella sijaitsevia vanhoja makasiinirakennuksia on muutettu muun muassa hotelleiksi ja kongressikeskuksiksi. Berliinin S-Bahn
Deutsche Reichsbahn toimi verkon liikennöijänä aluksi. Paikallisliikenneverkko saatiin sähköistetyksi vuoteen 1929 mennessä, ja ajatukset kääntyivät uuteen projektiin: tunneli yhdistämään pohjoiset ja eteläiset verkot. Saksan hallitus rakennutti Nord-Süd-Tunnelina nykyisin tunnetun väylän, joka avattiin kahdessa vaiheessa. Ensin avattiin reitti pohjoisesta Unter den Lindenille. Tämä avautui ajoissa Berliinin olympialaisia varten vuonna 1936. Loput yhteydestä Potsdamer Platzin kautta avattiin toisen maailmansodan alettua lokakuussa 1939. Silla
Korean poliittinen tasapaino alkoi järkkyä Kiinan pitkän hajaannuksen päättyessä Sui-dynastian (589–618) ja Tang-dynastian (618–906) kausilla. Nouseva Kiina uhkasi etenkin Goguryeota ja Baekjea niiden maantieteellisen läheisyyden takia, kun taas Sillan asema oli parempi sen syrjäisyyden takia. Silla liittoutuikin Kiinan kanssa Kiinaa vastaan sotivaa Goguryeoa ja sen liittolaista Baekjea vastaan. Vuonna 660 Silla ja kiinalaiset tekivät yhteishyökkäyksen Baekjen valtiota vastaan ja sen alueet liitettiin Sillaan. Vuonna 661 seurasi puolestaan sodissa Kiinaa vastaan vähitellen heikentynyttä Goguryeoa vastaan. Goguryeo kukistui vuonna 668 ja sen alueet jaettiin Sillan ja kiinalaisten kesken. Sillan pohjoisraja vedettiin Daedongjoelta Itä-Koreanlahden pohjukkaan. Sillan vallattua suuren osan Korean niemimaasta sen sittemmistä vaiheista on puhuttu yhdistyneenä Sillana (668–918). Historiankirjoituksessa mainitaan usein Sillan yhdistäneen Korean, vaikkakin suuri osa entisen Goguryeon alueista jäi Sillan valtion ulkopuolelle. Espoon historia
Monet Suomen tärkeät kulkuväylät kulkevat Espoon halki. Suomen ensimmäinen moottoritie Turunväylä valmistui vuonna 1962. Myös Kehä I rakennettiin 1960-luvulla. Kehä II puolestaan otettiin käyttöön vuonna 2000. Länsimetroa alettiin rakentaa Espooseen vuonna 2010 ja sen ensimmäinen puolisko otettiin käyttöön 18. marraskuuta 2017. Uudisrakentaminen on Espoossa edelleen hyvin vilkasta. Suurnopeusjuna
Maailman ensimmäisenä suurnopeusyhteytenä pidetään Japanissa 1. lokakuuta 1964 avattua, 515 kilometriä pitkää Tokio–Osaka-rataa nimeltään Shinkansen. Rautatie rakennettiin erityisesti nopeaa liikennettä varten, erilleen muusta Japanin rautatieverkosta, 210 kilometrin tuntinopeudelle. Euroopan ensimmäinen suurnopeusyhteys oli ranskalaisen SNCF:n 27. syyskuuta 1981 avaama TGV-junayhteys välille Pariisi–Lyon. Seuraavina vuosikymmeninä kaupallisia suurnopeusyhteyksiä avattiin muuallakin Länsi-Euroopassa: Italía ja Saksa (1988), Espanja (1992), Belgia (1997), Iso-Britannia (2003) ja Alankomaat (2009). Kiinan ensimmäinen suurnopeusyhteys aloitti vuonna 2008. Seuraavina vuosina Kiinassa avattiin suurnopeusratoja vuosittain keskimäärin noin 3 000 kilometriä niin, että verkon laajuus oli vuonna 2014 lähes 20 000 kilometriä, yli puolet maailman suurnopeusradoista. Käytössä oli noin 1 200 junaa. Etelä-Korean liikenne
Etelä-Korean tieverkon kokonaispituus oli 86 989 kilometriä vuonna 1998. Tästä 1 996 km oli moottoriteitä ja 12 447 km valtateitä. Vuoteen 2009 mennessä moottoriteiden yhteenlaskettu pituus oli noin 3 000 kilometriä.
Etelä-Koreasta ei ole toimivia maayhteyksiä muualle Aasiaan, ja valtiolla maailman suurimpiin lukeutuva laivanrakennusteollisuus. Maassa on myös erittäin laajat lauttayhteydet. Etelä-Koreassa toimii myös yksi suurimmista kauppalaivastoista, joka käy kauppaa lähinnä Kiinan, Japanin ja Lähi-idän valtioiden kanssa. Useimmat rahtilaivojen omistajat ovat suuria monialayrityksiä, kun taas matkustajalauttayrittäjät ovat usein pienyrityksiä. Shinkansen
Tōkaidō Shinkansenin menestys rohkaisi toteuttamaan suunnitelman koko maan laajuisesta suurnopeusjunaverkostosta. Shinkansenia laajennettiin 1970-luvulla länteen: San’yō Shinkansenin ensimmäinen osuus Osakasta Okayamaan valmistui 1972 ja Fukuokaan sitä jatkettiin vuonna 1975. 1980-luvun alussa avattiin ensimmäiset linjat Tokiosta pohjoiseen: Niigataan johtava Jōetsu Shinkansen ja Moriokaan saakka ulottuva Tōhoku Shinkansen. Jälkimmäistä jatkettiin vielä pohjoisemmaksi Aomoriin vuonna 2010, ja vuonna 2016 avattiin sen jatke, Tsugarunsalmen alittavan Seikan-tunnelin kautta Hokkaidōlle kulkevan Hokkaidō Shinkansenin ensimmäinen osuus. Sitä aiotaan jatkaa Sapporoon saakka: tämän osuuden rakennustyöt aloitettiin vuonna 2012. Grenoblen raitiotieliikenne
Raitiotie nousi keskustelunaiheeksi jälleen 1980-luvun alussa ja rakennustyöt aloitettiin vuosikymmenen aikana. Ensimmäinen uusi raitiotielinja aloittikin toimintansa 1987. Kolme vuotta tämän jälkeen avattiin raitiotien toinen linja. Seuravan kerran raitiotieverkkoa laajennettiin 2000-luvulla, jolloin avattiin linjat C sekä D. Lisäksi 2010-luvulla avattiin linja E. Korean tasavalta
Korean sota alkoi vuonna 1950 pohjoisen joukkojen hyökätessä etelään, jonka kukistumisen esti YK:n mandaatin saaneiden länsiliittoutuneiden, erityisesti amerikkalaisten ja brittiläisten, joukkojen interventio. Kun sota oli kääntymässä Pohjois-Korean tappioksi, Kiinan kansantasavalta lähetti armeijansa niemimaalle. Sota päättyi vuonna 1953 rauhan sijaan edelleen voimassa olevaan aselepoon, joka vahvisti vuoden 1945 jaon ja loi 38° leveyspiiriä noudattavan demilitarisoidun vyöhykkeen. Maiden välinen demarkaatiolinja on edelleen maailman aseistetuin ja linnoitetuin raja. Seuraavina vuosikymmeninä Etelä-Korean talous kehittyi merkittävästi nostaen vielä 1960-luvulla Pohjois-Koreaa köyhemmän valtion yhdeksi maailman G-20-talouksista. Sodan jälkeen alun perin demokraattinen valtio muuttui vähitellen autoritaarisemmaksi ajautuen lopulta sotilasvallankaappaukseen vuonna 1961, mistä lähtien Etelä-Koreaa hallitsi markkinataloutta soveltava länsimielinen sotilasdiktatuuri. Vuonna 1987 maa siirtyi vapaiden vaalien kautta siviilihallintoon ja nykyään maa on vakaa presidentillinen liberaalidemokratia ja parlamentaarinen monipuoluejärjestelmä. Vuosikymmenten aikana Korean tasavalta on käynyt läpi viisi suurta perustuslain muutosta. Maa on myös yksi maailman teknologisesti kehittyneimmistä ja digitaalisesti verkottuneimmista valtioista. Vuonna 2006 siellä oli maailman toiseksi eniten laajakaistaisia Internet-yhteyksiä asukasta kohti ja se on johtava näyttöjen ja matkapuhelinten valmistaja. Pjongjangin riemukaari
Pjongjangin riemukaari () on suuri riemukaari, joka sijaitsee Pohjois-Korean pääkaupungissa Pjongjangissa. Riemukaari on rakennettu Korean vapauduttua Japanin keisarikunnan vallasta. Japani hallitsi Koreaa vuosina 1925–1945. Riemukaari rakennettiin vuonna 1982 lahjaksi ”suurelle johtajalle” Kim Il-sungille hänen suurista sotasaavutuksistaan Japanin keisarikuntaa vastaan miehityksen aikana. Se vihittiin käyttöön Kim Il-sungin 70-vuotispäivänä. Singaporen talous
Singaporen liikenneinfrastruktuuri on uudenaikaista ja tehokasta, ja se tukee maan talouselämää. Tieverkosto on maailman parhaita, ja tiet ovat hyvässä kunnossa. Yksityisautoilun lukumäärää rajoitetaan isolla rekisteröitymismaksulla. Ruuhkat ovat olleet välillä ongelmana, minkä takia maahan rakennettiin 1970- ja 1980-luvuilla Mass Rapid Transit -metrojärjestelmä yhdistämään asuin- ja työssäkäyntialueita. Singaporessa on kaikkiaan 3356 kilometriä maanteitä. Etelä-Korean talous
1950-luvulla maa oli yksi Aasian köyhimmistä maista. Toisen maailmansodan päätyttyä maa peri siirtomaatalouden, joka oli suunniteltu lähes ainoastaan Japanin laajentumispolitiikkaa varten. Suuri osa maan infrastruktuurista tuhoutui vuosina 1950–1953 käydyssä Korean sodassa, ja sodan jälkeen maa jäi riippuvaiseksi Yhdysvaltain antamasta taloudellisesta avusta. Korean tasavallan historia
Vuonna 1996 Etelä-Koreasta tuli OECD:n jäsen. Vuoden 1997 Aasian talouskriisin aiheuttamasta takaiskusta huolimatta maa nousi nopeasti maailman suurimpien talousmahtien joukkoon. Nykyään Etelä-Korean elintaso on monien Länsi-Euroopan maiden tasolla. Kesäkuussa 2000 osana presidentti Kim Dae Jungin auringonpaistepolitiikkaa Pohjois-Korean pääkaupungissa Pjongjangissa pidettiin historiallinen Etelä- ja Pohjois-Korean välinen huippukokous. Samana vuonna Kim voitti Nobelin rauhanpalkinnon työstään demokratian ja ihmisoikeuksien sekä Koreoiden välisen sovittelutyön parissa. Vuonna 2002 presidentiksi valittiin Roh Moo-hyun. Etelä-Korean liikenne
Soulissa on myös Gimpon kansainvälinen lentoasema. Kansainvälisessä lentoliikenteessä käytetään Incheonin kansainvälistä lentoasemaa, kun taas kotimaan lennot Souliin liikennöivät pääasiassa Gimpon lentoasemalta. Muita suuria lentoasemia on Busanissa ja Jejussa. Etelä-Koreassa oli vuonna 1999 yhteensä 103 lentokenttää. Silla
Sillan varhainen historia kuuluu Korean niin sanottuun protohistorialliseen kauteen, joka tunnetaan vain puutteellisten tai vääristyneiden lähteiden kautta. Korea kuului pitkään Kiinan vaikutuspiiriin sotilasläänitysten kautta. Ajan kuluessa Kiinan ote alueesta kuitenkin heikkeni. Korean niemimaan ensimmäinen varsinainen poliittinen valtiomuodostelma oli mahdollisesti Fuyu-heimojen perustama Goguryeo kiinalaisen Lelangin läänityksen tuntumassa. Korealaisessa historiankirjoituksessa Goguryeon perustamisvuotena pidetään usein vuotta 37 eaa, mutta Silla on myöhempi muodostelma. Goguryeo soti kiinalaisia vastaan, mutta ei pystynyt kukistamaan näitä Koreassa kokonaan. Kiinan ja Korean maayhteys katosi kuitenkin 300-luvulla, jolloin Murong-heimoliiton Yan-valtio valtasi Liaodongin niemimaan. Korean niemimaalle alkoi muodostua nyt muita valtiomuodostelmia, joista yksi oli Silla. Rautatieliikenne
Suomi avasi EU-vaatimusten mukaisesti rautateiden kansallisen tavaraliikenteen kilpailulle vuoden 2007 alussa. Myös EU:n sisäinen kansainvälinen matkustajaliikenne on avattu kilpailulle vuonna 2010. Muutoksilla ei ole välittömiä vaikutuksia Suomessa, koska Suomesta ei ole suoraa henkilöliikenneyhteyttä muihin EU-maihin rautateitse. Yleiseurooppalaisella normaalileveydellä toteutettu rataverkko ulottuu Ruotsin puolelta Tornion rautatieasemalle, mutta sen jatkamisesta eteenpäin ei ole tehty poliittista päätöstä.
Rautateiden rakentaminen alkoi Suomessa 1860-luvulla. VR:n kaukoliikenteessä kulkee päivittäin noin 260 junavuoroa edestakaisin. Nykyään suurin osa Suomen henkilöjunakalustosta on sähkövetoista. Monilla vähemmän liikennöidyillä rataosuuksilla hoidetaan henkilöliikennettä yhä dieselkalustolla. Länsimetron historia
Espoon kaupunginvaltuusto totesi vuonna 1998 pääkaupunkiseudun liikennejärjestelmäsuunnitelman PLJ 1998 luonnoksesta antamassa lausunnossaan, että länsimetron suunnittelu voitiin aloittaa välille Ruoholahti–Matinkylä jaksolla 1999–2004. Daejeon
Daejeonin nimi tarkoittaa kirjaimellisesti ”suuri pelto”. Japanin siirtomaakaudella Seoulin ja Busanin välinen rautatie rakennettiin kulkemaan Daejeonin kautta, ja kaupungista tuli tärkeä risteyskohta. Kaupunki kehittyi voimakkaasti myös sen jälkeen, kun siitä tehtiin Etelä-Chungcheongin pääkaupunki vuonna 1931. Kaupunki tuhoutui täysin Korean sodassa. Vuodesta 1973 lähtien kaupunkiin alettiin rakentaa Daedeok Science Town -aluetta, joka on nykyään merkittävä tieteen ja teknologian keskus ja jossa sijaitsevat muun muassa KAIST-instituutti, Korean avaruustutkimuskeskus (KARI) ja Korean ydinteknologinen tutkimuslaitos (KAERI). Daejeonissa järjestettiin maailmannäyttely vuonna 1993 (Expo ’93), ja metropolikaupunki siitä tehtiin vuonna 1995. Kiinan moottoritieverkko
7. kesäkuuta 1984 Kiina alkoi rakentaa ensimmäistä moottoritietään Shenyangin ja Dalianin kaupunkien välille. Tie valmistui vuonna 1989 ja on nykyisin osa pidempää G15-moottoritietä, joka kulkee Liaoningin maakunnan Shenyangista Hainanin saaren Haikouhun. Myöhemmin vuonna 1984 alettiin rakentaa myös Shanghain ja Jiadingin välistä moottoritietä, josta tuli maan ensimmäinen valmistunut moottoritie sen avauduttua 31. lokakuuta 1988. Manpo
Japanin miehitysaikana Koreassa japanilaiset rakensivat kaupunkiin raja-aseman, jota vastaan Mantšuriassa toimivat japanilaisten vastaiset sissit hyökkäsivät useaan otteeseen. Vuonna 1937 rakennettiin rautatiesilta Jalujoen yli ja Manposta tuli tärkeä liikenteen solmukohta. Kaupungissa sahattiin puita, joita uitettiin Jalujokea pitkin. Manposta ne kuljetettiin rautateillä käytettäväksi muihin kaupunkeihin. Korean sodan aikana Manpo oli yksi neljästä tärkeästä kohdasta, jolla kiinalaiset ylittivät Pohjois-Korean rajan. Hallinnollisesti Manposta tuli kaupunki ("si") vuonna 1967. Etelä-Korean liikenne
Moottoritieverkosto kattaa suurimman osan maata. Tietulleja kerätään sähköisen maksujärjestelmän avulla. KEC järjestää moottoriteiden varsille myös palveluita, kuten huoltoasemia ja ruokailupaikkoja. Etelä-Korean liikenne
Etelä-Koreassa on myös monia yksityisomisteisia tulliteitä, kuten Nonsan-Cheonan -moottoritie, Daegu-Busan -moottoritie, Incheonin kansainvälisen lentoaseman moottoritie, Soul-Chuncheon -moottoritie ja Soulin kehätie. Korean tasavalta
Etelä-Korea on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1972. Sillä on ollut talviolympialaisissa yleensä pienempi joukkue (2000-luvulla 40–50 urheilijaa) kuin kesäolympialaisissa (2000-luvulla yli 250 urheilijaa). Vuotta 1960 lukuun ottamatta se on aina saanut mitaleita kesäolympialaisissa, vuodesta 1992 alkaen myös talvikisoissa. Vuonna 1988 Soulissa järjestettiin kesäolympialaiset, ja vuoden 2018 talviolympialaiset järjestettiin Pyeongchangissa. Moottoritie
Kaukoliikennemoottoriteiden kehittäminen alkoi Yhdysvalloissa 1930-luvulla, kun yksityiset yritykset rakensivat muutamia maksullisia vain autoliikenteelle tarkoitettuja teitä. Niistäkin ensimmäiset palvelivat tosin vain suurten kaupunkien lähiliikennettä. Sellainen oli ilmeisesti maailman ensimmäinen vuosina 1914–1925 rakennettu varsinainen moottoritie Bronx River Parkway New Yorkissa (25 km). Se oli kuitenkin suunniteltu vain 40 kilometrin tuntinopeutta varten, joka tosin oli aivan riittävä 1910-luvun autoja ajatellen. Vapaakauppa
Vapaakauppasopimus Euroopan unionin ja Etelä-Korean välille allekirjoitettiin 15 lokakuuta 2009. Sitä aloitettiin soveltaa vuodesta 2011 lähtien. Sopimus astui virallisesti voimaan 2015, kun se ratifioitiin. Vapaakauppasopimuksista kyseinen sopimus on maailman toiseksi suurin NAFTA:n (North American Free Trade Agreement) jälkeen. Sopimus on myös kunnianhimoisin sopimus jonka Euroopan unioni on vienyt loppuun asti. Sopimus on myös toistaiseksi ainoa EU:n vapaakauppasopimus aasialaisen maan kanssa. Sopimuksessa suurin osa tulleista on purettu ja palvelu-ala on vapautettu kokonaan. Sopimuksen ansiosta Euroopan unionin vienti kasvoi 55% Etelä-Koreaan. Eurooppalaiset yritykset säästivät yhteensä 2,8 miljardia euroa. Vuonna 2015 Euroopan unionin ja Etelä-Korea saavuttivat kahden välisessä kaupassaan uuden ennätyksen. Kauppojen arvo oli yhteensä 90 miljardia euroa. Korean demokraattisen kansantasavallan armeija
1970-luvulla Korean demokraattinen kansantasavalta käynnisti Korean kansanarmeijan modernisoinnin, jonka tarkoituksena oli uudenaikaistaa asevoimien kalustoa. Modernisointi kiihtyi 1980-luvulla, ja arvioiden mukaan vuosien 1984 ja 1992 välisenä aikana Korean kansanarmeija hankki Neuvostoliitosta muun muassa 1 000 panssarivaunua ja 2 500 miehistönkuljetusajoneuvoa. Vuonna 1990 Korean kansanarmeija uudisti myös asevoimien johtoa. Etelä-Korean liikenne
1970-luvulla uusien liikennejärjestelmien rakentaminen kiihtyi. Kolmannen viisivuotissuunnitelman (1972-76) ohjelmaan kuului useita lentoasema- ja satamahankkeita. 1970-luvulla valtatieverkosto laajeni 487 kilometrillä, ja Soulin metro valmistui. Suuria satamarakennushankkeita käynnistettiin Pohangissa, Ulsanissa, Masanissa, Incheonissa ja Busanissa. Etelä-Korea yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Etelä-Korea on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Se on saavuttanut yhden mitalin ja viisi kertaa on eteläkorealaisurheilija yltänyt pistesijoille eli kahdeksan parhaan joukkoon. Ainoa mitalisti on kävelijä Kim Hyun-sub, joka Daegussa 2011 sijoittui 20 kilometrin kävelyssä lopulta pronssisijalle kun kolme hänen edelleen sijoittunutta venäläistä hylättiin dopingin takia. Kim Jae-ryong sijoittui maratonilla neljänneksi Stuttgartissa 1993. Lee Jin-Taek sijoittui korkeushypyssä kahdeksanneksi Ateenassa 1997 ja kuudenneksi Sevillassa 1999. Daegussa 2011 Park Chil-sung sijoittui kuudenneksi 50 kilometrin kävelyssä. KARI (avaruusjärjestö)
Rakettikeskusprojekti alkoi vuonna 2002. Pohjois-Korea teki maansa toisen satelliittilaukaisuyrityksensä talvella 2009. KARIn pääjohtaja Lee Joo-jin ilmoitti KSLV-1:n laukaisun tapahtuvan heinäkuussa 2009, jolloin raketti kuljettaa 100 kg painavan SCISAT-2-teknologiakoesatelliitin. Laukaisuasema on "NARO Space Center" Oenaro-saarella lounaisessa Koreassa. Satelliitissa on kaksikanavainen radiometri kaukokartoitukseen (DREAM-instrumentti) ja laser-reflektori. Raskaampi korealainen kantoraketti on valmis vuonna 2017. Kaavailuissa on myös kuuluotain vuonna 2020 ja kuulaskeutuja vuonna 2025. 
KSLV-1 (eli Naro) laukaistiin 25. elokuuta 2009. Venäläisvalmisteinen ensimmäinen Angara-rakettivaihe toimi suunnitellusti, mutta korealaisvalmisteinen toinen rakettivaihe ei saavuttanut tavoiteltua kiertorataa eikä STSAT 2 -satelliittia sijoitettu radalleen. Toinen raketti laukaistiin kesällä 2010. 10. kesäkuuta 2010 Narosta laukaistuun KSLV-1 rakettiin (Naro 1) menetettiin yhteys 107:n sekunnin kuluttua laukaisusta ja raketin oletetaan räjähtäneen. Raketin mukana menetettiin myös STSAT-tutkimussatelliitti. Tämän jälkeen Korea ja Intia solmivat yhteistyösopimuksen siitä, että Korea pyrkii käyttämään intialaisia kantoraketteja satelliittiensa laukaisuihin. . Kylmän sodan aikana sekä yhteistyö rakettitekniikassa Venäjän kanssa olisi ollut Korealle mahdotonta ja jos sen kehittämä raketti olisi epäluotettava, rakettitilaukset olisivat automaattisesti siirtyneet Eurooppaan tai Yhdysvaltoihin. Nyt Etelä-Korea voi tehdä myös omia kustannustehokkaita valintoja. Etelä-Korean talous
Vuoden 1997 Aasian talouskriisin jälkeen maan talouselämä on muuttunut kuitenkin huomattavasti massiivisten konkurssien ja hallituksen tekemien uudistusten myötä. Kriisi paljasti maan taloudessa pitkäaikaisia heikkouksia, kuten valtavat ulkomaiset lainat ja kurittoman taloussektorin. Nämä johtivat kahteen suureen talouden uudelleenjärjestelyyn, ensin vuonna 1997 ja toisen kerran vuonna 1999 Daewoon romahdettua. Suomen rataverkon historia
1965 alkoi laaja sähköistysprojekti. Myöhäisen aloituksen etuna oli, että voitiin käyttää uusinta tekniikkaa eli 25 kV ja 50 Hz, joka on vielä nykyäänkin paras tekniikka. Sähköistämisen etuna on pienempi energiankulutus ja saasteettomuus. Sähköistys aloitettiin Helsingistä Kirkkonummelle vievällä rataosuudella. Aikataulumukainen sähköjunaliikenne Kirkkonummelle alkoi 26. tammikuuta 1969. Monet reitit saatiin sähköistettyä vasta 1990-luvulla, kuten Tampere–Jyväskylä vuonna 1994 ja Helsinki–Turku vuonna 1995. Sähköistys rataosalle Oulu–Rovaniemi valmistui muutaman vuoden rakentamisen jälkeen joulukuussa 2004 ja rataosuuksille Oulu–Iisalmi/Vartius vuonna 2006. Yhdysvallat
Auto on vaikuttanut merkittävästi Yhdysvaltain kaupungistumiseen ja se on useimpien pääasiallinen kulkuneuvo. Liittovaltio alkoi jo 1930-luvulla suunnitella moottoritiejärjestelmää, joka yhdistäisi eri osavaltioiden tärkeimmät kaupungit. Interstate Highway -järjestelmän ensimmäiset tieosuudet rakennettiin 1940-luvulla, mutta koko verkosto valmistui vasta 2000-luvun alussa. Järjestelmän pisin tie, Interstate 90 Seattlestä Bostoniin, on 4 860 kilometriä pitkä. Ajoluvan myöntämisperusteet vaihtelevat osavaltioittain. Toisaalla ajokortti-ikä on 16, toisaalla 18 vuotta, ja joissakin osavaltioissa ajo-opetuksen voi aloittaa jo 14-vuotiaana. Shenyang
Konetehtaan perustaminen vuonna 1895 aloitti kaupungin teollistumiskehityksen ja vuonna 1898 venäläisten rakentama rautatie yhdisti kaupungin Etelä-Mantšurian rautatieverkkoon. Japani miehitti Mantšurian vuonna 1931 ja perusti alueelle hallitsemansa nukkevaltio Mantšukuon seuraavana vuonna. Shenyang, jonka lähistöllä oli merkittäviä hiili- ja rautaesiintymiä, kehittyi Mantšurian teolliseksi keskukseksi. Toisen maailmansodan päättyessä ja japanilaisten vetäytyessä Neuvostoliiton joukkojen tieltä he tuhosivat suuren osan kaupungin tehtaista. Kiinan kommunistit rakennuttivat tehdasinfrastruktuurin uudelleen viisivuotissuunnitelmassa vuosina 1953–1957 ja siitä tuli jälleen tärkeä teollisuuden keskus Maon valtakaudella. Taloudellisen vapauden lisäännyttyä Maon jälkeen kaupunki on pyrkinyt vähentämään riippuvuuttaan raskaasta teollisuudesta. Seututie 170
Suurelta osin nykyisen Itäväylän paikalle tai lähelle nykyistä tielinjausta rakennettiin jo 1930-luvulla Helsingistä itään johtava kaksikaistainen päätie. Koska silloinen vanha Kulosaaren silta kuitenkin oli kapea, pitkän matkan liikenne opastettiin alkujaan samaan aikaan rakennetun Viikintien kautta, joka johtaa Hämeentien päästä Itäväylän varrelle Herttoniemeen. Moottoritiemäiseksi nykyistä Itäväylää alettiin leventää vuonna 1950, ja Kulosaaren silta sekä osuus Kulosaaren läpi aina Herttoniemeen valmistui jo vuonna 1957. Osuus Herttoniemen liikenneympyrään saakka valmistui vuonna 1962. Loppuosa tiestä valmistui 1960-luvun loppuun mennessä. Moottoritie
Liittovaltion asenne kaukoliikennemoottoriteihin alkoi muuttua 1930-luvun lopulla. Erityisesti tutustuminen Saksan moottoritieverkkoon auttoi ymmärtämään sen taloudellisen ja sotilaallisen merkityksen. Yhdysvalloissa todettiin, ettei yhtenäisen moottoritieverkon aikaansaaminen olisi mahdollista yksityisellä rahoituksella ja vain osavaltioiden toimin. Liittovaltio aloitti maanlaajuisen moottoritietiestön suunnittelun vuonna 1941 ja 1944 hyväksyttiin suunnitelma 65 000 kilometrin pituisen moottoritieverkon rakentamisesta liittovaltion ohjauksessa ja tuella, The Federal-Aid Highway Act. Toinen maailmansota viivästytti kuitenkin sen toteuttamisen aloitusta. Vasta vuonna 1947 käynnistettiin joidenkin tieosuuksien rakentaminen, mutta vain kolme vuotta myöhemmin syttyneen Korean sodan menot pakottivat liittovaltiota jälleen leikkaamaan tiemäärärahoja. Osavaltiot eivät olleet halukkaita rahoittamaan muita kuin paikallisia liikennetarpeita palvelevia teitä. Liittovaltion rahoitusosuus oli myös liian vähäinen. Vuoden 1944 Federal-Aid Highway Act ei siten vielä johtanut toivottuun lopputulokseen. Tiibet
Vuoden 1999 jälkeen Tiibetin infrastruktuuria on kehitetty: etenkin teitä on parannettu ja matkustusta Tiibetiin siten helpotettu. Tiibetin elintaso on silti etenkin maaseudulla edelleen alhainen verrattuna muihin Länsi-Kiinan maakuntiin. Maan kehityshankkeista ja matkailutulosta saatava hyöty ei yleensäkään tavoita alueen tiibetiläistä väestöä, jonka kehitystä perinteinen yhteiskuntajärjestelmä edelleen hidastaa. Korean tasavallan historia
38. leveyspiirin eteläpuolisesta Koreasta tuli Yhdysvaltain miehitysvyöhyke ja pohjoispuolesta Neuvostoliiton. Huolimatta Kairon konferenssissa annetuista lupauksista itsenäisestä ja yhtenäisestä Koreasta, miehitysvyöhykkeille perustettiin vuonna 1948 kaksi erillistä hallitusta – etelään Korean tasavalta ja pohjoiseen Korean demokraattinen kansantasavalta. Länsimetro
Länsimetron rakennustyöt alkoivat marraskuussa 2009, ja ensimmäisen vaiheen louhintatyöt valmistuivat helmikuun 2014 lopulla. Toisen vaiheen hankesuunnitelma valmistui vuoden 2012 keväällä, ja rakennustyöt käynnistyivät Suomenojalla joulukuussa 2014. Toisen vaiheen oli alun perin tarkoitus valmistua vuonna 2020, mutta sittemmin ajankohtaa lykättiin vuoteen 2023, ja liikennöinti voisi alkaa joko vuonna 2023 tai 2024. Kun toinen rakennusvaihe valmistuu, on koko Etelä-Espoo (Suur-Tapiola, Suur-Matinkylä ja Suur-Espoonlahti) raideliikenteen piirissä. Etelä-Korean talous
Kenraali Park Chung-heen sotilasvallankaappauksen jälkeen vuonna 1962 Korean tasavalta aloitti sarjan kunnianhimoisia viisivuotissuunnitelmia taloutensa kehittämiseksi. Talouden painopiste siirtyi ulkomaankauppaan Japanin-suhteiden normalisoinnin myötä vuonna 1965, mitä seurasi investointi- ja kauppabuumi. Nopea laajentuminen ensin kevyeen ja sitten raskaaseen teollisuuteen seurasi 1960- ja 1970-luvuilla. Tänä ajanjaksona maan talous kasvoi keskimäärin 8,6 % vuodessa. Valtavaa kasvua on usein kutsuttu "Han-joen ihmeeksi", Han-joen ollessa maan pääkaupungin Soulin läpi virtaava joki. 1980- ja 1990-luvuilla talouden kasvu jatkui maan muuntautuessa pääasiassa tekstiilien ja kenkien viejästä tärkeäksi autojen, elektroniikan, laivojen ja teräksen sekä myöhemmin korkeateknologisten laitteiden kuten näyttöjen, matkapuhelinten ja puolijohteiden valmistajaksi. Julkinen liikenne
Joukkoliikennettä kehitettiin länsimaissa 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa. 1950-luvulta lähtien julkisen liikenteen matkustajat alkoivat vähentyä monissa maissa yksityisautoilun houkutellessa vaurastuvia kansoja ja joukkoliikennepalvelut alkoivat heikentyä. Esimerkiksi raitiovaunut lakkautettiin monissa kaupungeissa (esim. Turussa) yksityisautojen ja bussien ottaessa liikenteessä pääroolin. Suomessa liikkumisen rakennemuutos tapahtui muuta Eurooppaa myöhemmin, 1970-luvulla, jolloin kaupunkisuunnittelua alettiin perustaa yksityisautoiluun. Nopeasti kasvaneet ruuhkat sekä ympäristöongelmat ovat sittemmin johtaneet siihen, että joukkoliikennettä kehitetään nykyään osana kaupunkisuunnittelua. Kaukovainio
Kaukovainio on rakennettu vuonna 1964 valmistuneen asemakaavan mukaisesti. Rakentaminen aloitettiin vuoden päästä kaavan hyväksymisestä ja vuonna 1970 alue oli pääosin täyteen rakennettu. Aluetta on myöhemmin täydennetty uudemmillakin kerros-, rivi- ja omakotitaloilla. Kaukovainiolla sijaitsee myös Oulun seudun ammattiopiston Kaukovainion tekniikan ja liiketalouden yksiköt sekä Oulun seudun ammattikorkeakoulun tiloja. Kaukovainio on kaavoitettu 1960-luvulla lähiösuunnittelussa vallinneen periaatteen mukaisesti siten, että asutus ja palvelut sijoittuvat lyhyehköjen tonttikatujen varteen kokoojakatulenkin (Maakotkantie–Merikotkantie) sisäpuolelle. 1970-luvulla Kaukovainiota kuitenkin täydennettiin rakentamalla kerrostaloja Kainuuntien ja Merikotkantien välimaastoon, joten alkuperäinen idea moottoriliikenteen ja kevyen liikenteen erottelusta toteutuu vain alueen 1960-luvulla rakennetulla osalla. Silla
Silla (hangul: 신라, hanja: 新羅) oli yksi Korean kolmesta valtakunnasta. Korealaisessa perinteessä Silla perustettiin vuonna 57 eaa, mutta todennäköisempi perustaminen on ajoitettu nykytutkimuksessa 300-luvulle jaa. Sillanalueella puhutusta kielestä on käytetty nimitystä sillan kieli ja se muodosti nykyisen korean kielen esimuodon ja se poikkesi muista aikanaan Korean niemimaalla puhutuista esimerkiksi japanille sukua olleista kielistä. Silla laajeni kilpailijoidensa Baekjen ja Goguryeon alueille 600-luvulla kiinalaisen Tang-dynastian liittolaisena. Gogureyon kukistuttua vuonna 668 suurta osaa Korean niemimaasta hallinneesta Sillasta on puhuttu yhdistyneenä Sillana. Korean tasavallan merivoimat
1990-luvulta alkaen merivoimat on pyrkinyt modernisoimaan laivastoaan. Merivoimien komentaja amiraali An Pyong-tae esitti vuonna 1995 suunnitelmansa tulevaisuuden avomerikelpoisesta laivastosta. Osana suunnitelman toteuttamista laskettiin vesille uuden hävittäjäluokan ensimmäinen alus vuonna 1996 korvaamaan Yhdysvalloista hankitut hävittäjät. Kioton metro
Kioton metron rakentaminen kaupungin julkisen liikenteen runkoverkoksi aloitettiin vuonna 1974, samalla kuin kaupungin raitioliikennettä alettiin ajas. Viimeinen raitiolinja lakkautettiin vuonna 1978. Metron Karasuma-linjan ensimmäisen, 6,6 kilometrin mittaisen osuuden rakennustyöt kestivät kuusi ja puoli vuotta ja se avattiin liikenteelle toukokuussa 1981. Sen jälkeen linjaa pidennettiin useaan otteeseen, viimeksi vuonna 1997, jolloin avattiin myös Tōzai-linjan ensimmäinen 12,7 kilometrin mittainen osuus. Tōzai-linjaa laajennettiin vuosina 2004 ja 2008, jolloin verkosto saavutti nykyiset mittansa. Informaatio- ja viestintäministeriö (Etelä-Korea)
Ministeriöön kuuluu alaorganisaatioita, kuten National Internet Development Agency of Korea (한국인터넷진흥원, NIDA), joka hallinnoi Etelä-Korean IPv4/IPv6-osoitealueita ja niihin liittyvää whois-tietoa, Etelä-Korean autonomista järjestelmää sekä .kr-verkkotunnusta. NIDA perustettiin vuonna 2004. Korea Train Express
Ensimmäisen osan, 420-kilometrisen "Gyeongbu"-suurnopeusjunaradan rakentaminen Soulista Osongin ja Daejeonin kautta Busaniin alkoi vuonna 1992. Rata otettiin käyttöön vaiheittain ja se valmistui lopullisesti vuonna 2006. Toinen rataosuus, "Honam"-suurnopeuslinja (182 kilometriä) Osongista Gwangju Songjeongiin avattiin vuonna 2015. Kolmas osuus, "Sudokwon"-rata on 61 kilometrinen haararata Osongin ja Soulin väliseltä radalta Soulin eteläosiin. Se otettiin käyttöön joulukuussa 2016. Korean tasavalta
Alla olevassa listassa on Etelä-Korean suurimmat yritykset tulojen mukaan vuonna 2013 (Fortune Global 500):
Korean tasavallan liikenteen hoitavat kattavat rautatie-, moottoritie-, bussi- ja lauttaverkot sekä lentoreitit. Korean valtion junayhtiö Korail palvelee kaikkia tärkeimpiä eteläkorealaisia kaupunkeja tihein vuorovälein. Kahta rautatielinjaa ollaan nyt yhdistämässä uudelleen Korean demokraattisen kansantasavallan rautatieverkkoon. Korean tasavallassa on ranskalaiseen TGV-juna- ja rautatietekniikkaan pohjautuva, nimellä Korea Train Express tunnettu suurnopeusjunaverkko. Tärkeimmissä kaupungeissa on metroverkko – näistä suurin on Soulin metro, joka on noin 287 kilometriä pitkä. Gaeseongin teollisuusalue
Etelä-Korealaiset yritykset ovat investoineet teollisuusalueelle noin 660 miljoonaa euroa vuoteen 2012 mennessä. Etelä-Korea vastaa myös alueen puhelin- ja sähköyhteyksistä. Teollisuusalueelle on suora tie- ja raideyhteys Etelä-Koreasta, ja sinne on tunnin matka Etelä-Korean pääkaupungista Soulista. Alueella toimii yli 120 eteläkorealaista yritystä. Yritykset ovat pääosin tekstiiliteollisuutta, mutta mukana on myös kemianteollisuutta sekä kone-elektroniikan- ja puolijohteiden valmistajia. Yrityksissä työskenteli vuoden 2012 lopulla 53 500 pohjoiskorealaista ja 800 eteläkorealaista, jotka työskentelevät lähinnä työnjohdossa. Molemmat maat hyötyvät alueesta. Eteläkorealaiset yritykset saavat käyttöönsä koulutettua ja edullista pohjoiskorealaista työvoimaa. Pohjoiskorealaiset taas saavat palkkatuloja, keskimäärin 112 euroa kuukaudessa. Etelä-Korean jalkapallomaajoukkue
Etelä-Korea on eräs Aasian menestyneimmistä jalkapallomaista. Maajoukkue pelasi ensimmäiset ottelunsa vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa ja on tähän päivään tultaessa selviytynyt MM-kilpailujen lopputurnaukseen useammin kuin mikään muu maanosan maa. Joukkueen paras MM-kisasijoitus on neljäs sija 2002 kotikisoista. Skanska
1900-luku merkitsi Skånskalle tasaista nousun kautta Ruotsin infrastruktuurin rakentamisen ja kaupungistumisen tarjotessa jatkuvasti uusi projekteja. Merkittävimpiin projekteihin kuuluivat Ruotsin ensimmäinen asfalttitie vuonna 1927, Sandöbron betoninen 254 metriä pitkä kaarisilta ja teollisen asuntorakentamisen mahdollistanut Allbetong-elementtitekniikan kehittäminen vuonna 1952. Soulin metro
Soulin metro on metrojärjestelmä Soulissa Etelä-Koreassa. Se palvelee Soulin, Incheonin, Gyeonggin, Pohjois-Chungcheongnamin ja Länsi-Gangwonin alueita. Soulin metro on pituudeltaan maailman laajin metrojärjestelmä, sekä käyttäjämäärältään suurin. Metro aloitti toimintansa elokuussa 1974. Etelä-Korean liikenne
1990-luvun lopulla monilla tavarataloilla oli omia pieniä ilmaisbussilinjoja, joilla pääsi tavarataloihin ostoksille. Hallitus asetti vuonna 2001 asetuksen, joka kielsi tavaratalojen omat bussilinjat. Nykyään useimmilla seurakunnilla, päiväkodeilla ja yksityisillä kouluilla on omat bussit, joilla haetaan seurakuntalaisia, päiväkotilapsia tai oppilaita. Pohjois-Korean joukkotuhoaseet
Neuvostoliitto alkoi kouluttaa Pohjois-Korean tiedemiehiä ja insinöörejä vuonna 1956 ydinvoiman käyttöön. Pohjois-Korean ydinaseohjelma alkoi 1960-luvun alussa, jolloin maan edustajat tiedustelivat Neuvostoliitolta ja Kiinalta ydinaseiden valmistustietoja ja/tai tekniikkaa. Maat kieltäytyivät antamasta ydinasetta Pohjois-Korealle. Neuvostoliitto toimitti silti IRT-2000 tutkimusydinreaktorin, joka alkoi toimia Yongbyonissa 1965. Jeongseon Alpine Centre
Jeongseon Alpine Centreä aloitettiin rakentamaan maaliskuussa 2014 ja se valmistui lopullisesti joulukuussa 2017. Jeongseon Alpine Centren virallisia avajaisia vietetiin 22. tammikuuta 2016. Ensimmäiset maailmancupin kilpailut järjestettiin siellä 3.–7. helmikuuta 2016, lajeina miesten vauhtilajit. Naisten vauhtilajien esiolympialaiset järjestettiin maaliskuussa 2017. Infrastruktuuri
Suomalaisen yhteiskunnan kehitys voidaan ajatella sarjana eri vaiheita: vuosisadan alussa painopisteenä oli tuotannollis-tekninen infrastruktuuri (esimerkiksi rautatiet, tiestö, viemäri-, juomavesi- ja puhelinverkostot). Seuraavana vuorossa olivat koulu- ja terveydenhoitojärjestelmät, sosiaaliset palvelujärjestelmät ja sosiaalista yhdenmukaisuutta lisäävät erilaiset tulonsiirtomekanismit. Nykyisin tuo luotu kokonaisuus on pidettävä koossa yhteiskunnan poliittisilla päätöksillä. Uuden rakennettavan infrastruktuurin painopiste on siirtynyt tietoverkostoihin. Huvudstaleden
1950-luvulla tuli ajankohtaiseksi tieyhteyksien kehittäminen Tukholman keskikaupungin ja sen läntisten esikaupunkien välillä. Solnan vuoden 1958 yleiskaavassa ja "1960-luvun Tukholman liikenneväyläsuunnitelmassa" esitettiin tielinjaus Brommaplan–Ulvsundavägen–Bällstaviken–Huvudsta–Västra skogen–Karlbergs slott–Essingeleden–Klarastrandsleden. Rakennustyöt ensimmäisellä osuudella Ulvsundavägenin ja Frösundaledenin välillä aloitettiin 1964, samanaikaisesti Bällstavikenin ylittävän Huvudstabron-siltatyön kanssa. Ne molemmat vihittiin käyttöön 1967. Väylä suunniteltiin ja toteutettiin moottoritietasoiseksi. Tien jatkolle läpi Solnan tehtiin tilavaraukset ja risteäville kaduille rakennettiin sillat. Jopa eritasoliittymien rampit Essingeledenille rakennettiin valmiiksi. Rampit ovat vielä nykyäänkin nähtävissä Pampaslänkenin liittymässä. Lehtomäki
Uuden kaupunginosan infrastruktuurin rakennustyöt alkoivat alueliitosta seuranneena vuonna, ensimmäisten kerrostalojen valmistuessa Salmentöyryntien alkupäähän vuonna 1978. Lehtomäenkadun kaakkoisosan valmistuminen vasta vuonna 1983 loi tieyhteyden Lehtomäestä Viitakumpuun ja Tornionmäkeen. Kustannustehokkaiden asumismahdollisuuksien takaamiseksi kaupunki rakensi Lehtomäkeen pääasiassa korkeita pistetaloja 1980-luvun loppuun saakka. Korean demokraattinen kansantasavalta
Pohjois-Korea kehitti Sŏn'gun-järjestelmän, jossa talous keskitettiin Korean kansanarmeijan ympärille. Kim Jong-ilin johdolla Pohjois-Korea kasvatti puolustusmenojaan ja käynnisti ydinvoimaohjelman. Vuonna 1994 Yhdysvallat ja Pohjois-Korea sopivat Genevessä, että Pohjois-Korea jäädyttää ydinohjelmansa ja seuraa IAEA:n ohjeistusta, ja saa vastineeksi öljyä ja apua turvallisemman kevytvesireaktorin valmistamiseen. Rovaniemi
Maantie Kemiin 1839 liitti Rovaniemen valtakunnan tieverkkoon. Seuraavina vuosikymmeninä Lapissa hitaasti edenneet tienrakennustyöt yhdistivät lähinnä Rovaniemeä eri paikalliskeskuksiin. 1860-luvulla alkanut tukinuitto – tukkien uittaminen Kemi- ja Ounasjokea pitkin Kemiin – korosti Rovaniemen asemaa logistiikan solmukohtana. 1909 saatu rautatie sinetöi Rovaniemen aseman logistisena keskuksena. 1900-luvun alkupuolella höyrylaivaliikenne oli tärkeä yhdysside Rovaniemen sekä Kemi- ja Ounasjokien latvojen välillä. Rovaniemen lentokenttää alettiin rakentaa 1939 nykyiselle sijaintipaikalleen, ja ensimmäiset kaksi nurmipäällysteistä kiitorataa valmistuivat 1940. Etelä-Korean liikenne
1980-luvulla rautatieverkkoa sähköistettiin, ja verkosto tiheni useiden lisäratojen myötä. Junien ajonopeuksia nostettiin päälinjoilla. Vaikka rautateitä käytettiin ensisijaisesti rahtiliikenteeseen, myös matkustajaliikenne kasvoi. Vuonna 1988 tieverkoston kokonaispituus oli 51 000 kilometriä. Moottoritieverkostoa laajennettiin yhdistämään useampia suuria kaupunkeja, ja sen laajuus oli 1 539 kilometriä tietä 1980-luvun lopulla. Kōben metro
Kōben raitioliikenne lakkautettiin autoistumisen myötä maaliskuussa 1971. Metro rakennettiin korvaamaan raitioliikennettä joukkoliikenteen runkoverkkona ja palvelemaan kaupungin nopeasti rakentuvia lähiöitä. Rakennustyöt alkoivat marraskuussa 1972 ja Seishin-Yamate-linjan ensimmäinen 5,7 kilometriä pitkä osuus avattiin liikenteelle maaliskuussa 1977. Linja saavutti nykyisen pituutensa vuonna 1987, ja sen jatke, Hokushin kyūkō -rautateiden Hokushin-linja, avattiin seuraavana vuonna. Kaigan-linjan rakennustyöt aloitettiin vuonna 1994 ja se valmistui heinäkuussa 2001. Salomonkatu
Kun kansalais­sodassa vuonna 1918 tuhoutuneen Turun kasarmin alueelle 1930-luvulla perustettiin Helsingin linja-autoasema, Salomonkadusta tuli pääasiassa joukko­liikenteen väylä, jonka keskiosa kulki linja-autojen laituri­alueen reunaa pitkin. Linja-autojen lähtö­laitureita oli aikoinaan Salomonkadun pohjois­puolellakin, nykyisen Hotelli Presidentin tontilla, ennen kuin hotelli rakennettiin. Salomon­kadun länsipään alla oleva joukko­liikenne­tunneli valmistui 1970-luvun lopulla. Alun perin sen itäpäästä johti ramppi Salomonkadulle, Tennispalatsin edustalle, mutta Kampin keskuksen rakennus­töiden yhteydessä se muutettiin päättymään terminaaliin. Pjongjangin metro
Etelä-Korean viranomaislähteiden mukaan metroa rakennettaessa sattui vakava yli sata kuolonuhria vaatinut tunnelin sortumiseen johtanut onnettomuus vuonna 1971, eikä Ch'ŏlliman linjaa tästä syystä vastoin alkuperäisiä suunnitelmia jatkettu Taedong-joen itäpuolelle. Etelä-Korean liikenne
Etelä-Korean kuudella suurimmalla kaupungilla – Soulilla, Busanilla, Daegulla, Gwangjulla, Daejeonilla ja Incheonilla – on kullakin oma metrojärjestelmänsä. Soulin metrojärjestelmä on maan vanhin, sen ensimmäinen linja avattiin vuonna 1974. Pohjois-Korean joukkotuhoaseet
Ensi kertaa näitä ohjuksia havaittiin lännen tiedustelukuvissa vuonna 1990. Pohjois-Korealla oli vuonna 2009 luultavasti hieman alle 30 Nodong-1:tä. Nodong-2 saattaa kantaa 2 000 kilometriä. Pohjois-Korean vakavat talousvaikeudet katkaisivat mm. Nodong B:n ja X:n kehittelyn vuosina 1996–1997. Korean tasavalta
1950-luvulla maa oli yksi Aasian köyhimmistä maista. Toisen maailmansodan päätyttyä maa peri siirtomaatalouden, joka oli suunniteltu lähes ainoastaan Japanin laajentumispolitiikkaa varten. Suuri osa maan infrastruktuurista tuhoutui vuosina 1950–1953 käydyssä Korean sodassa, ja sodan jälkeen maa jäi riippuvaiseksi Yhdysvaltain antamasta taloudellisesta avusta. Chongqing
Chongqingin ja Chengdun välinen rautatie valmistui vuonna 1952 ja se on nykyisin tärkeä Chengdun tasangon Jangtseen yhdistävä liikenneväylä. Chengdun-Baojin rautatie valmistui neljä vuotta myöhemmin ja yhdistää Chongqingin Longhain rautatien kautta koko Koillis-Kiinaan. Tämä rautatie yhdistää sen myös Wuhaniin Hubein maakunnassa, jonne kulkee myös Chongqingin-Xiangfanin välinen rautatie. Chongqingin ja Guiyangin välinen rautatie yhdistää kaupungin puolestaan Guizhoun maakuntaan etelässä ja samaan rautatiehen yhdistyy myös rautateitä Yunnanista ja Guangxista. Hiljattain rakennettuja rautateitä ovat vuonna 2007 valmistunut Chongqingin ja Huaihuan välinen rautatie, sekä Chongqingin ja Suiningin välinen rautatie. Ensimmäiset autotiet alueella rakennettiin vuonna 1933 ja Japanin vastaisen sodan takia alueelle rakennettiin kattava maantieverkosto. Suurimmat tiet johtavat Guiyangiin etelässä, Wanzhouhun koillisessa ja Chengduun luoteessa. Kaupungin ydinkeskustassa Jangtsen ja ja Jialingin ylittävät lukuisat sillat ovat tärkeitä liikenneväyliä. Kiinan moottoritieverkko
Tärkeimpien tulevaisuuden Kiinassa rakennettavien tiekäytävien voidaan nykyisten toteutuneiden, rakenteilla olevien, suunniteltujen ja alustavasti jatkosuunniteluun ehdotettujen hankkeiden perusteella sanoa olevan osa ns. Trans-Global Highwayta, maailmanlaajuista korkealaatuista maantietä. Yhdysvaltain Interstate-verkon ja Kiinan NTHS-verkon sekä Euroopan E-tieverkon toteuduttua pääosin moottoriteinä on tullut selkeäksi, että kaikki Trans-Global Highwayn tiekäytävät tullaan rakentamaan tulevaisuudessa moottoriteiksi. Se, kuinka kauan tämä mahdollisesti vie, on vielä epävarmaa, koska poliittiset ja taloudelliset päätökset vaikuttavat siihen. Maailman tieverkkojen yhdistäminen toisiinsa rakentamalla Beringinsalmen silta tai tunneli on ollut suunnitteilla jo pitkään, mutta Yhdysvaltain ja Venäjän väliset suhteet ovat vaikeuttaneet tätä koko hankkeen olemassaolon ajan. 2010-luvun alkupuolella Kiina kuitenkin julkisti, että se aikoo rakentaa suurnopeusradan ja liikennekäytävän Pekingin ja New Yorkin välille. Tähän sisältynee myös moottoritie koko matkalle, ja valmistuttuaan se tarjoaa yhdessä Silkkitien kanssa jatkuvan korkealaatuisen, palvelualueilla varustetun moottoritieyhteyden Portugalin itäosasta Nova Scotian maakuntaan ja Etelä-Meksikoon. Malakan- ja Sundansalmen sillat tarjoavat jatkuvan korkealaatuisen moottoritien myös Indonesian itäosista Meksikoon ja Eurooppaan. Suurin osa maailmanmoottoritien käytävästä Kiinassa on jo valmistunut. Etelä-Korean liikenne
Lähes kaikki moottoritiet Etelä-Koreassa ovat maksullisia. Suurin osa moottoriteistä on valtionyritys Korea Expressway Corporationin (KEC) rakentamia ja huoltamia. Etelä-Korean liikenne
Etelä-Korean hallinto perusti Korean Air -lentoyhtiön vuonna vuonna 1962 korvaamaan aiempaa kansallista lentoyhtiötä. Se on ollut yksityisessä omistuksessa jo vuodesta 1969 lähtien. Korean Air oli Etelä-Korean ainoa lentoyhtiö vuoteen 1988 asti. Vuonna 2008 sillä oli 2,164 miljoonaa matkustajaa, joista 1,249 miljoonan matkat olivat kansainvälisiä. Korean tasavallan historia
Chunin seuraajaksi nousi vaaleissa hänen läheinen avustajansa Roh Tae-woo, joka astui virkaansa 1988. Samana vuonna Soul isännöi kesäolympialaisia. Vuonna 1993 maa sai vuosikymmeniin ensimmäisen siviilipresidenttinsä Kim Young-samin noustessa Etelä-Korean johtoon. Suurnopeusjuna
Koreassa avattiin Aasian toinen pitkän matkan suurnopeusjuna KTX välille Soul–Busan 31. maaliskuuta 2004, joskin junat kulkivat vuoteen 2010 asti osan matkasta tavallisilla raiteilla. Sinuiju
Sinuiju syntyi Japanin rakentaman rautatien varrelle. Venäjän-Japanin sodan aikana japanilaiset päättivät rakentaa rautatien Korean kaakkoisosasta luoteeseen. Kwaksanin ja Uijun välistä rautatieosuutta alettiin rakentamaan vuonna 1904. Hankkeen merittävin haaste oli Jalujuon ylittäminen, johon tarvittiin sillalle sopiva paikka. Sellainen löytyi Jalun alavirrasta jonkin matkan päästä Uijusta. Silta valmistui vuonna 1911 ja sen Korean puolisen osan puolelle rakennettiin uusi kaupunki, Sinuiju eli "Uusi Uiju". Rautatiesilta yhdistettiin rautatiehen Mantsuriassa, mikä johti Sinuijun ja läheisen Antungin nopeaan kasvuun. Kun vielä Pohjois-Pyeonganin maakunnan pääkaupunki siirettiin Uijusta Sinuijuun, siitä tuli taloudellisen keskuksen ohella Luoteis-Korean poliittinen keskus. Mass Rapid Transit (Singapore)
North East -linjan rakentaminen aloitettiin 1997 ja linja avattiin kesäkuussa 2003. NS-linja on täysin maanalainen, automatisoitu ja kuljettajaton. Linjaa on laajennettu vuosina 2006 ja 2011. Circle -linja valmistui vuonna 2011 se on NE -linjan tavoin täysin automatisoitu ja rata on kokonaisuudessaan maan alla. CC-linja on myös Singaporen pisin maanalainen metrolinja. Incheon
Incheonista tehtiin metropolikaupunki vuonna 1995. Se on Incheonin sataman ja kansainvälisen lentoaseman vuoksi tärkeä liikenteen solmukohta. Kaupungin kehittämisessä tärkeän osan on saanut Incheonin vapaa talousalue (IFEZ eli ”Incheon Free Economic Zone”), joka perustettiin vuonna 2003 ja johon kuuluvat sataman ja lentoaseman lisäksi Songdon uusi kansainvälinen business- ja tietotekniikkakaupunki, Yeongjeongin logistiikka- ja matkailualue sekä Cheongnan kaupunginosa. Kaupunki sijaitsee vain muutaman kymmenen kilometrin päässä Soulista, ja Incheonin metro onkin yhteydessä Soulin metroon. Incheoniin kuuluu kaupungin ydinalueen lisäksi lukuisia saaria, joista osa sijaitsee aivan Pohjois-Korean rannikolla; suurin niistä on Ganghwa kaupungin luoteispuolella. Suncheon
Vielä ennen Korean sotaa nykyinen Suncheonin alue oli pääasiassa maaseutua. Nykyinen kaupunki on rakennettu vasta suhteellisen hiljattain. Alueella on kalkkikivi ja hiilivarantoja ja niiden hyödyntäminen alkoi kaivoksilla, joita seurasivat tehtaat. Etenkin sementin tuotannosta tuli kaupungin kulmakivi. Hallinnollisesti Suncheonin kaupunki ("si") on perustettu vuonna 1983. 1980-luvulla valmistui Suncheonin vinylontehdas, jonka myötä kaupunkiin muutti asukkaita ympäröivältä seudulta. 1980-luvun jälkeen kaupungin kasvu on ollut kuitenkin hidasta. Lysaker
Lysakerista tuli liikenteen solmukohta jo vuonna 1624, jolloin Kongsberg Sølvverk perustettiin alueelle ja joen yli rakennettiin silta silloiseen Kristianiaan. Rautatien rakentaminen vuonna 1872 lisäsi alueen merkitystä liikenteelle entisestään ja Lysakerin asemalle pysähtyvät Oslon alueen paikallisjunien lisäksi myös Gardermoenin lentoasemalle nopean yhteyden tarjoava Flytoget sekä eteläisen Norjan kaukojunat. Alue on myös bussiliikenteen keskus ja Lysakerista menee matkustajalautta Nesoddeniin. Nykyisin alueen läpi kulkeva E-18-tie on Norjan vilkkain valtatieosio, jonka kautta vuorokaudessa ajaa 170 000 autoa. Alueella on useiden kansainvälisten suuryritysten toimitiloja. Kim Jong-il
Koreoiden rajalle hän rakennutti yhdessä eteläkorealaisten kanssa, vuonna 2004 valmistuneen Kaesŏngin teollisuusalueen, missä eteläkorealainen tietotaito ja pohjoiskorealainen työvoima voivat tehdä yhteistyötä. Maan kauppa Kiinan kanssa on kaksinkertaistunut vuosien 2002–2004 välisenä aikana . North East Line
North East Line on North South Linen ja East West Linen jälkeen MRT:n kolmanneksi vanhin linja. Sen rakentamista ehdotettiin jo 1990-luvun puolivälissä, mutta linjan päässä olevat Sengkangin ja Punggolin lähiöt eivät olleet vielä tarpeeksi kehittyneitä. Niinpä linjan rakentaminen aloitettiin vasta vuonna 1997. Kia
Vuonna 1957 aloitettiin moottoripyörien valmistus. 1960-luvun alussa Kia käynnisti Korean moottoriajoneuvotuotannon aloittamalla ensin moottoripyörien ja hieman myöhemmin myös kolmipyöräisten tavara-autojen valmistuksen. Ensimmäinen nelipyöräinen tavara-auto oli vuonna 1971 syntynyt malli Titan. Vuonna 1974 valmistui ensimmäinen korealainen henkilöauto, Kia Brisa. Länsiväylä
Moottoritien rakentaminen aloitettiin vuonna 1961. Sen osuus Ruoholahdesta Gräsaan (Haukilahden liittymään) avattiin 1. lokakuuta 1965, ja seuraavana vuonna sitä jatkettiin Suomenojalle. Espoonlahdelle saakka moottoritie oli valmis vuonna 1969. Uusin osuus Kivenlahdesta Kirkkonummelle avattiin liikenteelle 29.10.2013. Alun perin moottoritien oli tarkoitus ulottua Porkkalankadun yli Hietalahdenrantaa ja silloista satamaradan linjausta pitkin Lönnrotinkadulle ja Uudenmaankadulle saakka. Tästä jäänteenä on yhä Sinebrychoffin puiston alittava Mallaskadun tunneli, josta piti tulla Helsingin keskustan läntinen sisääntuloramppi, sekä Länsiväylän korjattu linjaus Salmisaaressa, jossa moottoritie alun perin haaroittui laajasti tarkoituksena jatkaa tietä suoraan haaran keskeltä Porkkalankadun yli Aikaisemmin myös Mechelininkadulta oli suora yhteys Länsiväylälle pohjoispuolelta, jonka poistaminen on sittemmin aiheuttanut mittavia liikenneongelmia, vaikkakin suurimmat ongelmat aiheuttaa liikennevalollinen suojatie sekä hankalat joukkoliikennekaistajärjestelyt Mechelininkadun eteläisen rampin edellä. Korean Broadcasting System
Televisiolähetykset aloitettiin vuonna 1961 käynnistää KBS 1TV. KBS aseman tila muuttui valtion julkiseen lähetysasema 3. maaliskuuta 1973. KBS pääkonttori Yeouido aloitti rakentamisen vuonna 1976. Vuonna 1979 KBS radio aloitti lähetyksensä ULA lanseeraamalla KBS 1FM.
Poikkeavat muiden julkisten yleisradioyhtiöiden maailmassa, joka ei hyväksy mainontaa, lukuun ottamatta tv-maksuja, osa KBS tuloista tulla myös mainostajille. KBS alkoi hyväksyä mainonnan vuonna 1980 pakotti sulautumisen joidenkin yksityisten kaupallisten radioasemien kuten Tongyang Broadcasting Company (TBC), entinen ruumis JTBC, ja Dong-Broadcasting System (DBS) osaksi KBS armeijan hallitus. Alle Chun Doo-hwan järjestelmä, Etelä-Korean media politiikka oli muuttunut, hallitus sulki useita yksityisiä kaupallisia radio-ja yhdistettiin ne KBS. Kun sulautuminen Tongyang Broadcasting Company (TBC) ja DBS, KBS muuttui nämä kanavat KBS Radio 2 (AM / FM) ja televisiokanava KBS 2TV vuonna 1980 ja loi KBS 3TV ja Educational FM vuonna 1981.