Mikä on venaläisten osuus Viron väestöstä?
Viro
Valtaosa Viron vakinaisista asukkaista on nykyisin Viron kansalaisia: uudelleenitsenäistymisen jälkeen vuonna 1992 Viron kansalaisten osuus asukkaista oli 68 prosenttia, mutta vuonna 2015 jo yli 84 prosenttia. Ilman kansalaisuutta olevien osuus on vähentynyt vuoden 1992 32 prosentista 6 prosenttiin vuonna 2015. Venäjän kansalaisia asui Virossa joulukuussa 2015 noin 91 000. Viro
Viron suurin etninen ryhmä ovat virolaiset, joita oli vuoden 2015 alussa 69,1 prosenttia väestöstä. Suurin vähemmistöryhmä ovat venäläiset, joita oli vuonna 2015 noin 330 000 eli 25,1 prosenttia. Seuraavaksi suurimmat vähemmistöryhmät ovat ukrainalaiset (1,7 prosenttia), valkovenäläiset (0,9 prosenttia), suomalaiset (7 321 henkilöä eli 0,6 prosenttia) sekä juutalaiset (0,2 prosenttia) ja tataarit (0,2 prosenttia). Joskus virolaisiin luettava vähemmistö ovat setukaiset Viron kaakkoisosassa. Uskonnoltaan he ovat ortodokseja ja he ovat säilyttäneet joitakin vanhoja kansanperinteitä. Historiallisia vähemmistöjä ovat muun muassa vironruotsalaiset ja baltiansaksalaiset, joista vain rippeet säilyivät Virossa toisen maailmansodan jälkeen. Viron venäläiset
Viron venäläiset ovat Viron toiseksi suurin etninen ryhmä. Viron venäläisiä on noin 340 000. Heistä noin 90 000 on Venäjän kansalaisia, ja noin 90 000 vailla minkään valtion virallista kansalaisuutta.
Tallinna
Tallinna ( , venäjäksi Таллин, aikaisemmin saks. "Reval" eli suom. "Rääveli", vanhassa suomessa joskus "Kesoniemi" tai "Kesoi") on Viron pääkaupunki ja maan pääasiallinen portti merelle. Kaupungin väkiluku on 440 112 (18.2.2016) ja se on Viron suurin asutuskeskus. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kaupungin asukkaista oli virolaisia 52,5 prosenttia, venäläisiä 38,5 prosenttia, ukrainalaisia 3,7 prosenttia ja valkovenäläisiä 2,0 prosenttia. Äidinkielenään viroa puhui 50,1 prosenttia ja venäjää 46,7 prosenttia. Tallinnan pormestari on Taavi Aas. Viron venäläiset
Suurin osa Viron venäläisistä on tullut maahan Viron sosialistisen neuvostotasavallan aikana. Neuvostoliitto edellytti raskaampaa teollistumista kuin aikaisemmin. Myös Viroon palkattiin asiantuntijoita raskaaseen teollisuuteen, ja sen painopiste oli Itä-Virossa. Alueelliset kansallisuussuhteet muuttuivat voimakkaasti. Raskaan teollisuuden lisäksi Neuvostoliiton muista osista tulleita työntekijöitä oli erityisesti rautateillä. Maataloudessa työskenteli runsaasti virolaisia. Liettuan venäläiset
Liettuan venäläiset tai liettuanvenäläiset ovat Liettuassa asuvia henkilöitä, jotka katsotaan syntyperältään tai juuriltaan venäläisiksi. Vuonna 2001 Liettuassa asui 219 789 venäläistä käsittäen 6,31 % maan väkiluvusta. Venäläiset ovat Liettuan toiseksi suurin vähemmistö puolalaisten jälkeen. Valkovenäjän kieli
Valko-Venäjän vuoden 1999 väestönlaskennassa ilmoitti 3 686 000 ihmistä (36,7 % väestöstä) valkovenäjän "kotikielekseen". "Äidinkielenään" valkovenäjää piti paljon suurempi väestönosa; Valko-Venäjän kansalaisuudekseen ilmoittaneista 85,6 % (6 984 000) ilmoitti valkovenäjän äidinkielekseen. Venäläiset
Nykyiset venäläiset (isovenäläiset) ovat muodostuneet suuresta joukosta muinaisia slaavilaisia, balttilaisia ja suomalais-ugrilaisia heimoja,sekä viikinkejä ja niihin sulautuneita muita väestöaineksia. Novgorodin ja Kiovan hallinnon hajottua 1100-luvulla väestöaineksesta erottuivat vuosisatojen kuluessa nykyiset venäläiset (isovenäläiset), valkovenäläiset ja ukrainalaiset (vähävenäläiset). Länsi-Virumaa
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan silloisella Länsi-Virumaalla oli 59 842 asukasta, joista 51 975 (86,9 %) oli virolaisia, 5 794 (9,7 %) venäläisiä ja 2 027 (3,4 %) muita kansallisuuksia. Võrolaiset
Võrolaiset ovat võron kieltä puhuva itämerensuomalainen kansa Viron Võrumaan, Põlvamaan ja Tartumaan maakunnissa, eli niin sanotulla Võromaan alueella. Võron instituutin arvion mukaan võroja on noin 70 000. Setukaiset puhuvat võron kielen murretta, mutta heidät luokitellaan omaksi kansakseen. Võrolaiset mieltävät itsensä yleensä virolaisiksi võrolaisuuden ohella. Võru
Vuonna 2011 Võrun kaupungissa oli 12 667 asukasta, joista 11 652 (92,0 %) oli virolaisia, 804 (6,3 %) venäläisiä ja 201 (1,6 %) muita kansallisuuksia. Holokausti Virossa
Vuoden 1934 väestönlaskennan mukaan Virossa asui noin 4 400 juutalaista ja heistä noin puolet Tallinnassa. Ennen saksalaismiehityksen alkua heidän määränsä oli vähentynyt noin tuhanteen. Juutalaisia oli kyyditetty pois ja osa heistä oli hankkiutunut Neuvosto-Viron järjestelmän palvelukseen ja tätä kautta heidät evakuoitiin maasta. Saksalaiset pyrkivät propagandan avulla juutalaisten tehneen yhteistyötä entisen miehittäjän kanssa ja tämä saikin ainakin osittaista ymmärrystä tuekseen Virossa. Sen sijaan kansallissosialistien rotuteorioihin ei tavallisesti uskottu. Varsinaisia virolaisten toteuttamia pogromeja ei saksalaisten harmiksi Virossa syntynyt. Viron miehittäneen Pohjoinen armeijaryhmän mukana tuli SS-joukkojen erikoiskomennuskunta Einsatzgruppe A, jonka tehtävänä oli taistella saksalaisten selustassa saksalaisvastaisia voimia vastaan. Einatzgruppen yksi osastoista oli Martin Sandbergerin komentama Sonderkommando 1a, joka johti Viron puhdistuksia. Siihen kuului Saksan valtiollisen poliisin Gestapon ja puolueen turvallisuuspalvelu Sicherheitsdienstin (SD) miehistöä. Sonderkommando 1a muutettiin joulukuussa 1941 nimelle Sicherheitsdienst polizei und SD Estland, eli Viron turvallisuuspoliisi ja SD. Se jakautui puolestaan saksalaiseen ja virolaiseen turvallisuuspoliisiin, joista jälkimmäisen muodostivat pääasiassa Viron tasavallan aikaiset poliisit. Viron venäläiset
Nuorisoyhdistyksen "Avoin tasavalta" vironvenäläinen puheenjohtaja Jevgeni Krištafovitš sanoo, että kahtiajako ei ole virolaisten ja vironvenäläisten välillä vaan demokraattien ja stalinistien välillä ja että Venäjä rakentaa Virossa "viidettä kolonnaa": venäjänkieliset lehdet ja radio, venäjänkielisten koulujen monet opettajat ja eräät järjestöt "ajavat venäläisiä järjestelmällisesti syrjäytymiseen ja syyttävät tästä Viron hallitusta". Esimerkiksi lehdet väittävät vuoden 2007 mellakoiden olleen Viron hallituksen eikä venäläisten järjestämiä ja opettajat vievät alaluokkalaisia katsomaan Pronssisoturi-patsasta. Krištafovitšin mukaan tästä "stalinismista" irtisanoutuvia vironvenäläisiä painostetaan, jos he pitävät kiinni venäläisestä identiteetistään ja sukunimestään kuten hän eivätkä halua julistautua virolaisiksi. . Novgorodin alue
Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 93,9 % asukkaista on venäläisiä, 1,5 % ukrainalaisia ja 0,8 % valkovenäläisiä. Vilnan kuvernementti
Valkovenäläiset muodostivat vuonna 1897 enemmistön 56,1 prosentin väestöosuudellaan (äidinkielensä mukaan ryhmitelty kuvernementin väestö). Muita kieliryhmiä olivat liettualaiset (17,6 %), juutalaiset (12,7 %), puolalaisia (8,2 %), venäläiset (4,9 %) ja saksalaiset (0,3 %). Joku muu äidinkieli oli 0,3 prosentilla väestöstä. Suomen virolaiset
Suomen virolaisista suurin osa on työikäisiä ensimmäisen polven maahanmuuttajia, ja monet heistä työskentelevät rakennus-, kuljetus-, hoiva-, palvelu- tai terveydenhoitoalalla. Jotkut heistä pitävät Suomessa oleskeluaan väliaikaisena. Venäjä
Eri lähteiden ilmoittamat arviot ei-uskonnollisten ihmisten määrästä Venäjällä vaihtelevat suuresti. Lähteestä riippuen niitä on 16–48 prosenttia väestöstä. Ei-uskonnollisten ihmisten määrän arviointi on hankalaa, sillä etniset venäläiset identifioivat itsensä ortodokseiksi silloinkin, kun he eivät varsinaisesti harjoita uskontoaan tai edes usko sen oppeihin. Sama koskee myös muita uskontoja, jotka ovat leimautuneet osaksi eri kansanryhmien identiteettiä. Uskontokuntiin kuuluminen jakautuu pääasiassa etnisten jakolinjojen mukaan. Slaavit ovat yleensä ortodokseja, turkinkieliset muslimeita, joskin maassa on myös turkkilaisia väestöryhmiä, jotka eivät edusta islamia. Viro
Virossa ei ole valtionkirkkoa. Kirkkokunnista merkittävimmät ovat evankelis-luterilainen kirkko ja ortodoksinen kirkko. Uskonto ei juurikaan näy jokapäiväisessä elämässä, ja Viro onkin varsin maallistunut maa.
Vuoden 2005 Eurobarometrin kyselyn mukaan 16 prosenttia virolaisista uskoo Jumalaan, kun taas 54 prosenttia uskoo olevan olemassa jonkinlaisen henkiolennon tai elämänvoiman, ja 26 prosenttia ei usko, että olisi olemassa minkäänlaista henkiolentoa, jumalaa tai elämänvoimaa. Tämän tutkimuksen mukaan virolaiset ovat Euroopan unionin vähiten uskonnollinen kansa. Helsingin maantiede
Vuodenvaihteessa 2011/2012 vieraskielisten (joiden äidinkieli on muu kuin suomi tai ruotsi) osuus Helsingin väestöstä oli 11,5 prosenttia. Suurimmat vieraskielisten ryhmät olivat venäjänkieliset (14 532), vironkieliset (9 065) ja somalinkieliset (6 843). Näihin kolmeen ryhmään kuului 45 prosenttia kaupungin vieraskielisistä. Vuonna 1990 vieraskielisten osuus oli ollut 1,3 prosenttia ja vuonna 2000 5,4 prosenttia. Muiden kuin Suomen kansalaisten osuus kaupungin väestöstä oli vuodenvaihteessa 2011/2012 8 prosenttia. Venäjän kieli
Venäjä oli vuosina 1809–1863 ja 1900–1917 (sortovuosina) yksi Suomen virallisista kielistä Suomen kuuluessa Venäjään. Suomessa asuu nykyisin tilastokeskuksen mukaan 62 554 henkilöä, joiden äidinkieleksi on rekisteröity venäjä. Venäjästä on lainautunut paljon sanoja suomenkin kieleen. Jokapäiväisessä käytössä on useita lainasanoja, muun muassa "kapakka" (Kazakstanissa, Kirgisiassa ja Valko-Venäjällä sekä Abhasian, Etelä-Ossetian ja Transnistrian separatistialueilla. Kielellä on alueellisen virallisen kielen asema Etelä- ja Itä-Ukrainassa. Tadžikistanissa venäjällä on virallisen kansojen välisen kommunikointikielen asema. Baltian maissa (Latviassa 37 % ja Virossa 30 % asukkaista) ja Israelissa (15 % asukkaista) asuu huomattavat venäjänkieliset vähemmistöt. Lisäksi sitä puhutaan yleisesti vieraana kielenä Azerbaidžanissa, Uzbekistanissa ja Mongoliassa. Viro
Tarton yliopisto julkaisi vuonna 2014 tutkimuksen, jonka mukaan 58 prosentilla virolaisista on "oma usko, joka on riippumaton kirkkokunnista ja järjestäytyneistä uskonnoista". 61 prosenttia piti luonnonuskontoa Viron kansan oikeana uskontona, vaikka vain neljä prosenttia kertoi harjoittavansa sitä. Ateisteiksi ilmoittautui kymmenen prosenttia. Suomen virolaiset
Viron itsenäisyyden palautuminen 1991, Viron liittyminen EU:n jäseneksi 2004 sekä erityisesti työvoiman liikkuvuuden rajoituksien poistuminen 2006 johtivat Suomen virolaisyhteisön räjähdysmäiseen kasvuun. Kun vuonna 1990 viron kielen oli ilmoittanut äidinkielekseen 1394 Suomen asukasta, vuonna 2000 Suomen vironkielisten määrä oli jo ylittänyt 10 000:n rajan ja lähestyy nyt 50 000:n rajaa; luultavasti Suomessa työssä ainakin tilapäisesti käy vielä enemmän virolaisia kuin Tilastokeskuksen asukastiedoista näkyy. Virolaiset ovat kielen perusteella venäjänkielisten jälkeen Suomen toiseksi suurin muuttoperäinen uusvähemmistö, kansalaisuuden perusteella kaikkein suurin. Suomen virolaisyhteisö on läntisen maailman ulkovirolaisista yhteisöistä kenties suurin ja joka tapauksessa nopeimmin kasvava. Lasnamäe
Väestö koostuu suurimmilta osin eri kansallisuuksista entisen Neuvostoliiton alueelta. Yli puolet Lasnamäen asukkaista on venäläisiä, hieman yli neljäsosa on virolaisia ja kaksi pienempää ulkomaalaisryhmää ovat ukrainalaiset ja valkovenäläiset. Viron venäläiset
Virossa on jo satoja vuosia asunut venäläisiä, muun muassa vanhauskoisia Peipsijärven rannoilla. Ennen Viron neuvostomiehitystä itsenäisessä Virossa oli noin 8 prosenttia asukkaista venäläisiä, heistä merkittävä osa Neuvostoliitosta paenneita emigrantteja. Varsinais-Suomen Viro-keskus
Yhdistyksen jäsenmäärä tällä hetkellä on noin 500. Yhdistys järjestää kulttuuritapahtumia, osallistuu Suomen ja Viron välisiin EU-projekteihin, järjestää neuvontapalveluja Varsinais-Suomessa asuville virolaisille sekä toimii Viron kunniakonsulin Keijo Virtasen toimistona Turussa. Viro-keskus osallistuu näkyvästi Turun kulttuuritapahtumiin, esim. jokakesäisiin Keskiaikaisiin markkinoihin. Vuonna 2014 perustettiin Viro-keskuksen osaksi Eestlaste klubi erityisesti alueen virolaisia palvelemaan. Viron venäläiset
Amnesty Internationalin vuonna 2006 julkaistun raportin mukaan Viron kielipolitiikka diskriminoi venäjää puhuvan vähemmistön oikeuksia. Viron kieli
Viron kieli eli eesti ("eesti keel", vanh. "maakeel") on itämerensuomalainen kieli eli suomen lähisukukieli. Viron kielen puhujia on Virossa 930 000 ja ulkomailla yli 150 000. Valko-Venäjä
Väkiluku jatkoi pienenemistä vielä vuonna 2012, mutta 2013 väestönlasku oli loppumassa. Vuoden 2013 alun väkiluvuksi ilmoitettiin oli 9 463 800. Marraskuun 2013 alkuun mennessä väkiluku oli syntyvyyden kasvun ja maahanmuuton seurauksena kääntymässä lievästi positiiviseksi: marraskuun 2013 alun väkiluvuksi arvioitiin 9 467 200. Syntyvyys on yhä pienempää kuin kuolleisuus, joskin erotus on pienentynyt merkittävästi syntyvyyden noustessa vuosien 2005 ja 2013 välillä. Väestöpyramidin perustella syntyvyys kävi alimmillaan maan itsenäistymisen tienoilla ja muutama vuosi sen jälkeen. Maa on kuitenkin muuttovoittoinen: maahan saapuu erityisesti muista IVY-maista enemmän väkeä kuin maasta muuttaa pois. Viron venäläiset
Vuoteen 1992 mennessä otettiin uudelleen käyttöön laki, jonka mukaan Viron kansalaisuus varatiin automaattisesti maassa ennen vuotta 1940 asuneille Viron kansalaisille ja heidän jälkeläisilleen. Vain Viron kansalaiset saivat äänestää vuoden 1992 perustuslakia koskevassa kansanäänestyksessä ja samaan aikaan pidetyissä parlamenttivaaleissa, jotka toivat pääministeri Mart Laarin hallituksen valtaan. Vuoden 1940 jälkeen maahan muuttaneet tai heidän jälkeläisensä Virossa saivat anoa maan kansalaisuutta suorittamalla viron kielen ja Viron historian kokeen. Niillä entisillä neuvostoliittolaisilla, joilla ei ole Viron kansalaisuutta, on Neuvostoliiton sisämaan passi, joka mahdollistaisi Venäjän federaation kansalaisuuden saamisen. Näin ollen ne, jotka ovat olleet Neuvostoliiton kansalaisia ja jotka asuvat Viron alueella, ovat Virossa asuvia ulkomaalaisia, vaikka eivät olisi hankkineet entisen neuvostoliittolaisuutensa perusteella Venäjän federaation kansalaisuutta. Suomi
Suomen perustuslain mukaan maan kansalliskielet ovat suomi ja ruotsi. Suomea puhuu äidinkielenään 88,0 prosenttia ja ruotsia 5,2 prosenttia väestöstä. Suomi on Viron ja Unkarin ohella yksi kolmesta itsenäisestä valtiosta, jonka valtakieli on suomalais-ugrilainen. Ruotsinkielinen väestö on keskittynyt etelärannikolle ja Pohjanmaan rannikkoseudulle sekä Ahvenanmaalle. Muita Suomessa perinteisesti puhuttuja vähemmistökieliä ovat kolme saamelaiskieltä inarinsaame, pohjoissaame ja koltansaame (äidinkielenä yhteensä noin 1 900:llä) sekä romanikieli (ks. Suomen romanit), tataari (ks. Suomen tataarit) ja suomalainen viittomakieli. Maan pienin perinteisiin vähemmistökieliin kuuluva kieli on suomenruotsalainen viittomakieli (noin 150 käyttäjää). Saamelaisten sekä romanien ja muiden ryhmien oikeus ylläpitää ja kehittää omaa kieltään ja kulttuuriaan on turvattu perustuslaissa, mutta viralliseksi vähemmistökieleksi luetaan yleensä vain saamen kielet. Vironkielisiksi katsotaan vain 1900-luvun loppupuolelta lähtien maahan Virosta muuttaneet vironkieliset asukkaat. Venäjänkielisiä asui Suomessa 2000-luvun alussa noin 35 000, enimmäkseen 1990-luvulla alkaneen muuttoliikkeen matkassa tulleina. Suomen somalit ovat kasvaneet 1990-luvun alusta lähtien käytännössä nollasta merkittäväksi vähemmistöksi. Kasvaneen maahanmuuton seurauksena Suomessa ainakin 41 kielellä on yli 1 000 puhujaa. Narva
Narvan asukasluku oli vuonna 1897 Venäjän keisarikunnan aikana 16 599 henkeä. Viron tasavallassa vuonna 1939 juuri ennen neuvostomiehitystä asukkaita oli 22 400 henkeä. Sodan jälkeen Neuvosto-Viron aikana väkiluku kasvoi muuttoliikkeen seurauksena voimakkaasti ja oli vuoden 1989 väestönlaskennassa 81 356. Narvan väkiluku oli suurimmillaan vuonna 1992, jolloin kaupungissa asui 82 979 asukasta. Sen jälkeen Narvan asukasluku on pienentynyt yli 15 000 asukkaalla. Virolaiset
Virolaiset (, vanha vironkielinen nimi "maarahvas") ovat toiseksi suurin itämerensuomalainen kansa. Virolaiset puhuvat suomalais-ugrilaisten kielten yhteen päähaaraan, itämerensuomalaisiin kieliin kuuluvaa viroa, joka jakaantuu pohjois- ja etelämurteisiin (joskus myös koillisrannikon murre erotetaan kolmanneksi päämurteeksi). Kirjakieli perustuu pohjoismurteeseen, ja sitä kirjoitetaan latinalaisilla kirjaimilla; etelämurteilla on ollut oma kirjakielen perinteensä, jota nykyään jatkaa etenkin võron ja setukaismurteen kirjallinen viljely. Viime vuosisatojen ajan tärkein uskonto virolaisten keskuudessa on ollut evankelis-luterilaisuus, mutta Kaakkois-Viron setukaiset ovat vanhastaan olleet ortodokseja. Viron vasemmistopuolue
Viron vasemmistopuolue profiloitui vironvenäläisten ja neuvostohistorian puolustajana erityisesti Pronssisoturi-kiistan aikana. Talouden osalta se vaati suurempaa valtion kontrollia ja julkista taloutta. Vuonna 2004 sillä oli 1 100 jäsentä, joista vain 10 prosenttia oli alle 35-vuotiaita. Viron muinaismaakunnat
Saarenmaalla oli luultavasti paljon valtaa Läänemaalla, jonka ei tiedetä varmuudella edes muodostaneen omaa maakuntaansa. Vaiga oli poliittisesti riipuvainen Ugandista ja Nurmekunda Sakalasta. Harjumaa ja Rävälä yhdistyivät yhdeksi maakunnaksi mahdollisesti jo vähän ennen ristiretkien alkua.
Virossa oli muinaisajan lopulla eri arvioiden mukaan 100 000-180 000 asukasta. Rautakautiseksi elinajanodotteeksi on arvioitu 21 vuotta, kuolleisuus oli 43 promillea, joten syntyvyyden on täytynyt olla korkeaa. Henrik Lättiläisen mukaan virolaisten eliitti koostui kolmesta kansanosasta, ne olivat vanhimmat ("seniores"), parhaat ("meliotes") ja rikkaat ("divites"). Lisäksi hän mainitsee ryhmän nimeltä päälliköt ("principes") jolla tarkoitettiin virolaisten sodanjohtajia, jotka olivat yleensä kihlakuntien vanhimpia. Niin sanottua nousevaa eliittiä edustivat käsityöläiset, mestarit, sepät ja erityisesti asesepät. Virolaisten valtaosan muodostivat kuitenkin vapaat talonpojat, vuokraviljelijät, rengit ja palvelijat. Virolaisilla tiedetään lisäksi olleen orjia, jotka olivat yleensä eliitistä riippuvaisuussuhteeseen joutuneita talonpoikia tai sotavankeja. Viron talous
Vuonna 2014 Viron bruttokansantuote oli 20 miljardia euroa, 15 200 euroa/henkilö, talouskasvu 3 %, tuonti ja vienti 12 - 14 miljardia euroa, vaihtotase tasapainossa, ja väkiluku 1,3 miljoonaa. Venäläiset
Venäläiset asuvat pääasiassa Venäjän federaatiossa, jonka väestöstä he muodostavat 79,8 prosenttia (vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 116 miljoonaa), mutta myös laajamittaisesti Venäjän federaation ulkopuolella, enimmäkseen muissa entisissä neuvostotasavalloissa. Venäläiset ovat myös yksi Kiinan virallisesti tunnustamasta 56 etnisestä ryhmästä. Suomen väestö
Venäjänkielisistä erotetaan joskus omaksi ryhmäkseen ”vanhavenäläiset”, eli niiden venäläissukujen edustajat, jotka ovat asuneet Suomessa useiden sukupolvien ajan. Suomen Venäjänkielisten Yhdistysten Liitto on kritisoinut jakoa ”vanhavenäläisiin” ja ”uusvenäläisiin” perusteettomana ja harhaanjohtavana, sillä näillä käsitteillä ei ole selkeitä määritelmiä. THL arvioi vuonna 2012 Suomen 62 554 venäjänkielisestä (vuonna 2012) vanhavenäläisiin kuuluvan noin 5000. Karatšait
Vuonna 2002 Venäjällä laskettiin olevan 192 200 karatšaita, joista 169 200 asui Karatšai-Tšerkessiassa. Kotitasavaltansa väestöstä he muodostavat 38,5 %. Venäjällä 94,7 % kansasta osaa venäjää. Kotitasavallassaan asuvista karatšaista 98,0 % puhuu karatšai-balkaaria. Harkovan alue
Harkovan alueen väestöstä etniseltä taustaltaan ukrainalaisia oli 70,7 prosenttia, venäläisiä 25,6 prosenttia ja valkovenäläisiä 0,5 prosenttia (2001). Muita etnisiä ryhmiä oli kutakin tätä vähemmän. Harkovan alueella ukraina oli äidinkielenä 53,8 prosentilla ja venäjä 44,3 prosentilla (2001). Etniseltä taustaltaan venäläisistä äidinkielekseen ukrainan ilmoitti 4,3 ja venäjän 95,6 prosenttia vastaajista (2001). Käytännössä paikoin puhutaan myös venäjän ja ukrainan sekoitusta, suržykia. Suomi
Ulkomailta Suomeen muuttaneiden osuus väestöstä on EU-maiden pienimpiä, vaikka se onkin noussut merkittävästi vuoden 1990 jälkeen. Nelisen prosenttia maan väestöstä on muiden maiden kansalaisia, heistä suuri osa on Viron tai Venäjän kansalaisia. Pääosa muiden maiden kansalaisista asuu pääkaupunkiseudulla ja muissa suurissa kaupungeissa. Suomesta muutetaan eniten muihin EU-maihin. Ruotsi on ollut perinteisesti suomalaisen maastamuuton suosituin yksittäinen kohdemaa; 1960- ja 1970-lukujen taitteessa massiivinen Ruotsiin muutto pienensi Suomen väkilukua. Suomen väestö
Vuonna 2017 Suomessa asui 249 452 ihmistä, joilla oli jonkun muun maan kansalaisuus kuin Suomen. Heistä yli viidesosa oli virolaisia ja 13 % venäläisiä. Yli viisituhatta kansalaista oli Ruotsista, Kiinasta, Somaliasta, Thaimaasta, Irakista, Vietnamista, Afganistanista, Syyriasta ja Intiasta. Suomen kansalaisuuden vuonna 2015 saaneiden kansallisuuksista yleisimmät olivat Venäjä, Somalia, Irak, Viro ja Afganistan. Tuva
Enemmistö Tuvan asukkaista on tuvaaneja, joita on 77,0 % väestöstä (2002). Suurin vähemmistöryhmä on venäläiset, joita on 20,1 % väestöstä. Loput 2,9 % väestöstä koostuu 99 eri kansallisuudesta. Näistä vain komeja ja hakasseja on yli 1 000 (komeja 1 404 ja hakasseja 1 219). Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen venäläistä väestöä on muuttanut runsaasti pois Tuvasta. Vielä vuonna 1989 venäläisiä oli 32 % väestöstä. Valko-Venäjä
Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan asukkaista 83,7 % oli valkovenäläisiä, 8,3 % venäläisiä, 3,1 % puolalaisia, 1,7 % ukrainalaisia ja 0,8 % muita. Laskennassa 2,4 % väestöstä ei ilmoittanut kansallisuuttaan. Virolaiset
Suomenkielinen nimitys virolaiset viittaa Virumaan suurmaakuntaan, jonne Suomesta oli tiheät yhteydet. Nimitys vakiintui sittemmin tarkoittamaan kaikkia virolaisia. Alun perin alueelliset nimitykset ovat vakiintuneet tarkoittamaan kaikkia virolaisia myös muissa kielissä. Esimerkiksi latvialaiset kutsuvat virolaisia nimellä "igauni" aikoinaan Kaakkois-Virossa sijainneen Ugandin muinaismaakunnan mukaan. Ennen kuin virolaisten oma nimitys itselleen "eestlased" vakiintui käyttöön, virolaiset kutsuivat itseään nimityksellä "maarahvas" ja kieltään nimellä "maakeel". Eestiläiset vakiintui käyttöön vasta 1800-luvulla. Nimitys pohjautuu Tacituksen "Germania"-teoksessaan vuonna 98 mainitsemien aestien nimitykseen, jotka oletettavasti asuivat Itämeren rannikolla. On kuitenkin epäselvää, olivatko aestit mitään sukua nykyisille virolaisille. Viron sosialistinen neuvostotasavalta
Toisaalta on myös sanottu, ettei Neuvostoliitto yrittänyt täysin venäläistää Viroa. Venäjä oli Neuvostoliiton kansojen yhteinen kieli, jota puhuivat myös ei-venäläiset Viroon muuttaneet. Maahanmuuttajat eivät yleensä olleet kovin kiinnostuneita viron kielen oppimisesta, koska tulivat toimeen venäjän kielellä, ja osa maahanmuuttajista ajatteli asuvansa Virossa vain väliaikaisesti. Neuvostoliiton tarkoituksena oli korkeintaan tehdä virolaisista kaksikielisiä. Viron talous
Viron kansantuote koostuu pääasiassa palvelutuotannosta, jonka osuus bruttokansantuotteesta oli vuonna 2015 noin 70 prosenttia:
Virossa on noin 686 000 työssäkäyvää, joista vuonna 2007 arvioiden mukaan teollisuuden palveluksessa työskenteli 33,7 %, maataloudessa 4,7 % ja palvelualoilla 61,6 %. Narva
Narva on nykyään käytännössä vironvenäläisten pääkaupunki. Narvassa tilastoitiin 1. tammikuuta 2011 olleen 64 667 asukkasta, joista venäjänkielisiä oli 93,85 %. Näistä 82 % on etnisiä venäläisiä, joiden jälkeen suurimmat slaavilaisryhmät ovat ukrainalaiset ja valkovenäläiset. Kaupungin väestöstä 46,4 % asukkaista oli Viron kansalaisuus ja 36,3 % Venäjän kansalaisuus. Määrittelemättömien kansalaisuuksien määrä on merkittävä (16,4 %), mikä tarkoittaa sitä, että osalla Narvan asukkaista ei neuvostoaikojen jäljiltä ole minkään maan kansalaisuutta. Virolaiset
Suomeen on koko historiallisen ajan muuttanut virolaisia, mutta näistä on varsin vähän tietoa ja tutkimusta. Virolaiset muuttajat luultavasti suomalaistuivat varsin nopeasti, mutta 1900-luvun alussa syntynyt Kabbölen virolaisten yhteisö Pernajassa ruotsinkielisen asutuksen keskellä säilytti viron kielen 1900-luvun jälkipuoliskolle asti. 1900-luvun alkupuolella Suomessa asui pysyvämmin tai väliaikaisemmin jonkin verran virolaisia käsityöläisiä, pienyrittäjiä, palvelusväkeä ym., sekä Virosta vallanpitäjien venäläistämistoimia ja ahdistavaa ilmapiiriä paenneita kulttuurihenkilöitä ja taiteilijoita (kuten kirjailijat Friedebert Tuglas ja Eduard Vilde). Vielä 1930-luvun alussa Suomessa oli virolaisia noin 1500, mutta heidän lukumääränsä hupeni nopeasti samoin kuin kulttuuri- ja seuratoiminta: monet virolaiset ottivat Suomen kansalaisuuden ja suomalaistuivat. Näihin suomenvirolaisiin kuului myös Suomen tähän mennessä ainoa virolaissyntyinen kansanedustaja, virolaiseen perheeseen Helsingissä 1925 syntynyt Jutta Zilliacus. Viron venäläiset
Vuonna 2008 noin 15 prosenttia Viron asukkaista oli ilman minkään maan kansalaisuutta ja vuonna 2014 yhä 6,5 prosenttia. Viro on eräs niistä maista, jonka pysyvästi asuvasta väestöstä suurehkolla osalla ei ole oikeutta äänestää asuinmaansa eduskuntavaaleissa. Viron venäläisiin on vedottu, että he palaisivat Venäjälle, mutta hallituksen virallinen politiikka on ollut kotouttaminen, jonka mukaan odotetaan, että Virossa asuvilla on ainakin perustaidot viron kielessä ja Viron historiassa. Valko-Venäjä
Valtion virallisia kieliä ovat valkovenäjä ja venäjä. Vuoden 2009 väestönlaskennassa valkovenäjän ilmoitti äidinkielekseen 53,2 % (5,0584 miljoonaa) ja venäjän 41,5 % (3,9481 miljoonaa) väestöstä. Kotikielenä valkovenäjä (23,4 % väestöstä) kuitenkin oli harvinaisempi kuin venäjä (70,2 %). Muita Valko-Venäjällä puhuttuja kieliä ovat jiddiš, puola, ukraina, tataari ja liettua. Mordvalaiset
Mordvalaiset ovat määrältään olleet yksi suurimmista suomalais-ugrilaisista kansoista ja myös yksi suurimmista vähemmistökansoista Venäjällä. Mordvalaisten määrä pysytteli 1800-luvun lopulta 1900-luvun lopulle asti yli miljoonassa. Suurimmillaan se oli 1900-luvun puolivälin paikkeilla, ollen lähes 1,5 miljoonaa. Venäläistyminen on ollut kuitenkin voimakasta 1900-luvun loppupuoliskolla ja niinpä Venäjän vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan mordvalaisten määrä oli huvennut alle miljoonan. Neuvostoliiton hajotessa mordvalaisia jäi myös muihin Neuvostoliitosta itsenäistyneisiin valtioihin, kuten Ukrainaan ja Kazakstaniin. Viron venäläiset
Elokuussa 1991 Viro itsenäistyi, kun Venäjän federaatio hyväksyi Viron itsenäisyysjulistuksen. Tähän aikaan yli kolmannes Viron asukkaista oli pääasiassa venäjää puhuvien, Neuvostoliitosta toisen maailmansodan jälkeisellä ajalla muuttaneiden jälkeläisiä. Virginia (Minnesota)
Virginia oli myös pohjoismaalaisten maahanmuuttajien suosima maalaispaikkakunta, joka on vahvasti näkyvissä edelleen alueen demografiassa. Alueen kokonaisväestöstä on suomalaisia 21,4 %, norjalaisia 9,9 % ja ruotsalaisia 7,8 %. Kaupungissa puhutaan 35 eri kieltä, joista eniten suomea, norjaa ja ruotsia. Suomalaisena ystävyyskaupunkina on ollut 1970-luvulta lähtien Seinäjoki. Ahvenanmaan väestö
Suomenkielisiä maakunnassa asui 1 354 eli 5,0 prosenttia (2006). Suomenkielinen väestönosa on hieman kasvamassa. Nykyisin suurin osa suomenkielisistä asuu Maarianhaminassa ja Brändössä, joista Brändössä suomenkielisiksi rekisteröityneitä on yli 10 %. (Maarianhaminassa 5,6% suomenkielisiä) Suomenkielinen toiminta on Ahvenanmaalla vähäistä. Suomenkielisten yhdistys Ahvenanmaalla on Ahveniset ry, joka pyrkii muun muassa tuomaan Ahvenanmaan kirjastoihin lisää suomenkielisiä kirjallisuutta ja lapsille suomenkielisiä satutunteja. Yhdistys on kasvava ja saa koko ajan uusia jäseniä, varsinkin nuorista saarelle mantereelta muuttavista perheistä. Lasnamäe
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Lasnamäessä oli 108 042 asukasta, joista 31 806 (29,4 %) oli virolaisia, 64 086 (59,3 %) venäläisiä ja 11 973 (11,1 %) muita kansallisuuksia. Latvian valkovenäläiset
Latvian valkovenäläiset ovat Latviassa asuvia valkovenäläisiä. He ovat Latvian toiseksi suurin vähemmistöryhmä heti venäläisten jälkeen. Toisin kuin venäläiset ja ukrainalaiset, he ovat Latviassa jo useamman vuosisadan asunut vähemmistö, vaikka heistäkin monet ovat muuttaneet paikalle Latvian neuvostomiehityksen aikana. Venäläiset
Myöhemmin, laajassa mitassa 1800-luvulta lähtien, venäläiset ovat levittäytyneet Euroopan puoleisen Venäjän ulkopuolelle Keski-Aasiaan sekä Siperiaan, jossa he ovat nykyisin enemmistökansallisuutena. Venäläinen väestö on sulattanut itseensä suuren määrän erilaisia alkuperäiskansallisuuksia. Tämä prosessi jatkuu edelleen, ja sen seurauksena venäläinen kansa on geneettisesti kirjava, mutta kulttuurisesti ja kielellisesti yhtenäinen kokonaisuus. Valko-Venäjä
Väestön uskonnollisesta suuntautumisesta ei ole virallisia lukuja. Valkovenäjän ulkoministeriön raportin mukaan vuonna 2011 väestöstä 48,3 prosenttia oli ortodokseja, 7,1 prosenttia katolilaisia, 3,5 prosenttia muita uskontoja ja 41,1 prosenttia väestöstä oli uskontokuntiin kuulumattomia. Valko-Venäjän ortodoksit kuuluvat hallinnollisesti Moskovan patriarkaattiin omana eksarkaattina. Maan uskonnonvapaudesta ja uskonnollisten tilastojen edustavuudesta on esitetty kritiikkiä. Yhdysvaltojen mukaan valtio suosii ortodokseja ja esimerkiksi katolisen kirkon itse ilmoittaman jäsenmäärän perusteella katolisia olisi loppuvuonna 2010 lähes 15 % koko väestöstä (1,4 miljoonaa 9,5 miljoonasta). Vuonna 2011 kansallisen tiedeakatemian jumalanpalveluksissa kävijöiden haastetteluun pohjautuvan arvion mukaan 57,3 % väestöstä olisi ortodokseja, 34,5 % katolisia ja 3,1 % protestantteja. Viron venäläiset
Osa vironvenäläisistä. kuten kuten Inter-liike vastusti Viron laulavaa vallankumousta. Itsenäisyyden palautuksen jälkeen venäjänkielisillä teollisuuspaikkakunnilla toimeentulo vaikeutui. Samalla tarve viron kielen oppimiseen palvelualoilla lisääntyi. Võro
Võro eli võru on Kaakkois-Viron alueellinen alkuperäiskieli. Sitä on historiallisesti pidetty yhtenä viron etelämurteista, mutta nykyään se luetaan useimmiten omaksi kielekseen. Viron ja võron kielet muistuttavat kuitenkin toisiaan siinä määrin, että niiden puhujat ymmärtävät toisiaan, ja lisäksi lähes kaikki võrolaiset osaavat myös viroa. Võroa puhuu noin 70 000 ihmistä Võrun, Põlvan ja osittain myös Tarton ja Valgan maakunnissa. Võron puhujat (võrolaiset) ovat kansalliselta identiteetiltään virolaisia ja uskonnoltaan enimmäkseen luterilaisia. Latvia
Latvian kieli on ainoa virallinen kieli, ja sen asemaa vahvistetaan tiukahkolla kielipolitiikalla, mutta venäjän kieltä käytetään myös paljon. Latvian kieltä osaa 79 prosenttia väestöstä ja venäjää 81 prosenttia. Latviassa järjestettiin 18. helmikuuta 2012 äänestys venäjän kielen virallistamisesta, vaikka oli tiedossa, ettei virallistaminen saisi riittävästi kannatusta, vähintään puolta äänistä. Äänestysaktiivisuus nousi yli 70 prosentin, ja virallistamista kannatti noin 25 prosenttia äänestäneistä. Englannin kieli on pakollinen oppiaine kaikille koululaisille, ja sen opettaminen alkaa heti peruskoulun ensimmäisellä luokalla. Suomalais-ugrilaiset kansat
Vielä 1920-luvulla läntisiin suomalais-ugrilaisiin kansoihin kuuluvia suomalaisia ja virolaisia asui Venäjällä yhteensä yli 280 000. Viimeisimmässä väestönlaskennassa 2010 näiden kansojen yhteismäärä oli pudonnut vain noin 38 000:een. Tärkeä syy tähän kehitykseen on venäläistymisen lisäksi ollut muuttoliike Suomeen ja Viroon. Hyvin merkittävä Venäjän suomalaisten lukumäärän romahdukseen vaikuttanut tekijä on myös se, että valtaosa Pietarin ympäristössä eläneistä Inkerin suomalaisista eli inkeriläisistä hajotettiin toisen maailmansodan jälkeen eri puolille Neuvostoliittoa. Suuri osa heistä hakeutui lopulta Viroon ja Karjalan tasavaltaan. Vironruotsalaiset
Viroon jäi Neuvostoliiton valtauksen jälkeen noin 1 000 ruotsalaista. Suurimmalla osalla jääneistä oli virolaisia läheisiä, jotka eivät voineet itse lähteä pakoon. Myös osa sodasta selvinneistä rintamapalvelusmiehistä palasi kotiseuduilleen. Ruotsalaisia oli kuitenkin niin vähän, että he sulautuivat nopeasti virolaisiin koulun ja avioliittojen kautta. Vuonna 1940 lakkautettu vironruotsalainen järjestö "Svenska Odlingens Vänner" perustettiin uudelleen Ruotsissa vuonna 1945. Alkuinnostuksen jälkeen järjestötoiminta alkoi kuitenkin hiipua vironruotsalaisten hiljalleen kuollessa. Järjestö perustettiin kuitenkin taas Viroonkin vuonna 1988 ensimmäisenä etnisenä järjestönä Virossa. Viron itsenäistyttyä uudelleen vuonna 1991 vironruotsalaisille oli jälleen mahdollista vierailla kotiseuduillaan. Useita maatiloja on palautettu ruotsalaisille omistajilleen. Monet vironruotsalaiset ovat lisäksi ostaneet alueelta kesämökkejä. Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan Virossa oli 300 etnistä ruotsalaista, joista 211 oli Viron kansalaisia. Koska arvellaan, että kaikki eivät ilmoita todellista etnistä taustaansa, on vironruotsalaisten määräksi Virossa arvioitu myös noin tuhat. Ruotsissa asuvien vironruotsalaisten määrästä ei ole luotettavia arvioita. Venäjän väestö
Vuonna 2002 etniset venäläiset muodostivat 80 % koko maan väestömäärästä. Kuusi muuta ryhmää saavuttivat yli miljoonan ihmisen määrän: tataarit (3,8 %), ukrainalaiset (2,0 %), baškiirit (1,1 %), tšuvassit (1,1 %) tšetšeenit (0,9 %) ja armenialaiset (0,8 %). Venäjän federaation rajojen sisäpuolella asuu 160 huomattavaa etnistä ryhmää. Alkuperäiskansojen asema on Venäjällä paikoin hankala. Venäjä
Venäjän 160 etnisen ryhmän edustajat puhuvat yhteensä noin sataa eri kieltä. Vuoden 2002 lukemien mukaan 142,6 miljoonaa ihmistä puhuu venäjää. Toiseksi suurin kieliryhmä ovat tataaria puhuvat (5,3 miljoonaa puhujaa) ja kolmantena saksankieliset (2,9 miljoonaa). Venäjä on keskushallinnon ainut virallinen kieli, mutta perustuslaki antaa yksittäisille tasavalloille oikeuden ottaa oman alueensa alkuperäiskieli alueen toiseksi viralliseksi kieleksi. Huolimatta laajasta alueellisesta levinneisyydestään venäjän kieli on varsin homogeenistä koko maassa. Venäjä on Euraasian maantieteellisesti laajimmalle levinnyt kieli ja puhujamäärältään suurin slaavilainen kieli. Venäjän kieli kuuluu indoeurooppalaisten kielten perheeseen ja on yksi kolmesta elävästä itäslaavilaisesta kielestä (muut ovat valkovenäjä ja ukraina). Vanhaa itäslaavilaista venäjän kieltä on löydetty kirjoitetussa muodossa 900-luvulta lähtien. Nykyään yli neljännes maailman tieteellisistä julkaisuista julkaistaan venäjäksi. Venäjän kieli on yksi Yhdistyneiden kansakuntien kuudesta virallisesta kielestä. Viron historia
Vuonna 1992 voimaan tuli vuoden 1937 muokattu versio, joka määritteli Viron tasavallan kansalaisiksi ennen miehitystä Viron kansalaisia olleet ja heidän jälkeläisensä. Uusi kansalaisuuslaki vuonna 1995 vahvisti ja selvensi tämän periaatteen. Viron alue oli joutunut neuvostoaikana suuren kolonisaation kohteeksi, joten maahan oli tullut 475 000 venäjänkielistä maahanmuuttajaa. Viron hallitus myönsi heille pysyvän oleskeluluvan ja heidän tuli naturalisaatioprosessin kautta hakea Viron, Venäjän tai jonkin muun maan kansalaisuus. Viimeiset Venäjän joukot vetäytyivät elokuuhun 1994 mennessä. Viro on yksi niistä kymmenestä valtiosta, jotka liittyivät Euroopan unioniin 1. toukokuuta 2004. Virolaiset
Neuvostovallan aikana perinteisten kirkkojen asema heikkeni. Nykyään Viroa pidetään yhtenä Euroopan maallistuneimmista maista. Vuoden 2011 väestönlaskennan tietojen mukaan 54% Viron vähintään 15-vuotiaista asukkaista ei tunnustanut mitään uskontoa. Etnisistä virolaisista vain 19% katsoi kuuluvansa johonkin uskontokuntaan, näistä suurin osa (14% virolaisista) Viron luterilaiseen kirkkoon. (Koko väestön keskuudessa suurin uskontokunta on ortodoksisuus, jota edustaviin kirkkoihin kuuluu 16% kaikista Viron asukkaista; näistä huomattava osa on venäläisiä tai muita entisen Neuvostoliiton kansallisuuksia.) Kaikkiaan Virossa toimii vähintään 90 eri uskontoa. Näihin kuuluvat myös 1920-luvulla perustettu uuspakanallinen taarausko sekä 1900-luvun lopulla voimistunut maausko, joita edustaa Maavalla Koda -järjestö. Uskonto Virossa
Vuosien 2001 ja 2011 väestönlaskentojen välillä Virossa elävien ortodoksikristittyjen määrä ylitti luterilaisten määrän ja ortodoksisesta kirkosta tuli maan suurin kristillinen kirkkokunta. Kantavirolaisten keskuudessa luterilaisella kirkkokunnalla on kuitenkin yhä eniten kannattajia ja ortodoksisuutta harjoittaa lähinnä vironvenäläinen vähemmistö. Viro
Viron itsenäistyessä uudelleen 1991 maan kansalaisuuden saivat automaattisesti kaikki, joilla oli Viron kansalaisuus ensimmäisen itsenäisyyskauden aikana sekä heidän jälkeläisensä. Muiden on Viron kansalaisuuden saadakseen osattava viron kieltä sekä tunnettava maan historiaa ja lainsäädäntöä. Suurimmalla osalla vironvenäläisistä on nykyään Viron kansalaisuus, mutta merkittävällä osalla alueen venäjänkielisistä on ainoastaan muukalaispassi ja Amnesty Internationalin raportti vuodelta 2013 syyttää Viroa edelleen venäjänkielisen vähemmistön sortamisesta. Mordvalaiset
Mordvalaiset ovat neljänneksi suurin suomalais-ugrilainen kansa unkarilaisten, suomalaisten ja virolaisten jälkeen. Vielä 1980-luvulla heidän lukumääränsä oli yli miljoona. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan Venäjällä asuu noin 840 000 mordvalaista. Jonkin verran mordvalaisia asuu myös muissa entisen Neuvostoliiton alueelle syntyneissä valtioissa. Vajaa kolmannes Venäjän mordvalaisista asuu Mordvan tasavallan alueella. Ivanovon alue
Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan asukkaista 93,7 % on venäläisiä, 0,9 % ukrainalaisia ja 0,7 % tataareja. Petseri
Tarton rauhansopimuksessa vuonna 1920 kaupunki jäi Virolle ja muodosti Petserimaan hallinnollisen keskuksen. Neuvostoliiton miehitettyä Viron 17. kesäkuuta 1940 Petserimaa jäi Viron SNT:n osaksi. Vuoden 1934 väestönlaskennan mukaan Petserin asukkaista oli 54,4 % virolaisia ja 40,6 % venäläisiä. Saksalaiset miehittivät Petserin 10. heinäkuuta 1941 ja jättivät sen 10. elokuuta 1944 neuvostojoukkojen saapuessa. Kreml siirsi yksipuolisesti Petserin maakunnasta 75 % osuuden Venäjän SFNT:lle 23. elokuuta 1944 ja tämän vahvisti Viron SNT:n johto jälkikäteen tammikuussa 1945. Alueelle jäi kyydistysten jälkeenkin Viron tasavallan kansalaisia. Vuonna 1956 perustettiinkin vironkielinen Petserin 2. koulu, joka lukuvuoteen 2006-2006 asti toimikin vironkielisenä. Alueen Viron kansalaiset, setut ja etniset virolaiset ovat pääasiassa jättäneet alueen, jonka asukkaista vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan oli 89,1 prosenttia venäläisiä ja vain 1,4 prosenttia virolaisia. Viron venäläiset
On tärkeää huomata, että käsite "venäläinen" on kuitenkin tässä yhteydessä epäselkeä, sillä osa Viroon muuttaneista edusti Venäjän vähemmistökansallisuuksia. Esimerkiksi itsenäistyneen Tšetšenian ensimmäinen presidentti Džohar Dudajev asui neuvostoaikana Virossa. Monet Viron juutalaisista ovat Venäjältä muuttaneita antisemitismiä paenneita tai heidän jälkeläisiään. Nämä vähemmistöt eivät välttämättä pidä itseään venäläisinä, vaikka käyttävätkin venäjän kieltä. Venäläisiksi laskettavat saattavat myös olla todellisuudessa valkovenäläisiä tai ukrainalaisia. Virolaiset
Neuvostomiehitys kesti vain vuoden ja saksalaiset valloittivat maan toisessa maailmansodassa. Osa virolaisista palveli saksalaisten joukoissa ja osa pakeni maasta, kun puna-armeija eteni takaisin Viroon vuonna 1944. Vuosien 1940–1944 välisenä aikana 150 000 virolaista joko joutui vankileireille, kyyditettiin tai kaatui rintamalla. Vuonna 1949 yli 20 000 virolaista kyyditettiin Siperiaan. Maatalous pakkokollektivisoitiin ja talonpojat asettuivat kolhooseihin. Samaten neuvostoaikana Viroon muutti paljon asukkaita muualta Neuvostoliitosta ja virolaisten suhteellinen osuus maan väestöstä laski huomattavasti. Neuvostoajan lopulla 1980-luvulla tehtiin neuvostojärjestelmässä uudistuksia, mutta tästä huolimatta Neuvostoliitto lopulta romahti ja Viro julistautui itsenäiseksi vuonna 1991. Itsenäisyyden jälkeen etnisten virolaisten osuus Viron väestöstä on kasvanut Neuvostoaikana maahan tulleiden kansallisuuksien muuttaessa muualle. Vuonna 2000 maan väestöstä virolaisia oli 68,3 % kun se vuonna 1989 oli vain 61,5 %. Vironruotsalaiset
Vironruotsalaiset (viroksi "rannarootslased", ruots. "estlandssvenskar") ovat Viron ruotsinkielinen vähemmistö. Ensimmäinen maininta Virossa asuvista ruotsalaisista on vuodelta 1294 Haapsalun kaupungin lakikirjassa. Vähemmistöryhmän "rantaruotsalaisia" tarkoittava vironkielinen nimitys juontuu siitä, että ruotsinkieliset asuivat Viron saarilla ja länsirannikolla Haapsalun ympäristössä. Vironruotsalaisten asuttamaa rannikkoa kutsutaan nimellä Aiboland. Virolaiset
Venäjän vallankumouksen ja Viron itsenäistymisen jälkeen muutto Venäjälle hiipui. Länsi-Eurooppaan, Pohjois- ja Etelä-Amerikkaan sekä Australiaankin siirtyi jonkin verran muuttajia, osa tosin vain väliaikaisesti; 1930-luvun lopulla länsimaissa lienee asunut noin 30 000 ulkovirolaista. Tilanne muuttui ratkaisevasti toisen maailmansodan ja neuvostomiehityksen myötä. Maastamuutto alkoi 1939, kun Saksaan tai sen miehittämille alueille asutettujen baltiansaksalaisten mukana lähti noin 4000 virolaista, ja huipentui vuonna 1944 saksalaismiehityksen päättyessä ja Puna-armeijan palatessa. Arviolta kaikkiaan 70 000–80 000 virolaista pakeni sodan yhteydessä länteen; näistä 6–9% sai surmansa matkalla, yli 40 000 päätyi Saksaan, 27 000 Ruotsiin. Sodanjälkeisessä Saksassa länsiliittoutuneiden miehitysalueilla pakolaiset sijoitettiin aluksi ns. "displaced persons" -leireihin. Kun kävi ilmi, että suurin osa heistä ei halunnut palata neuvostovallan alaiseen kotimaahansa, leirien asukkaista suuri osa asutettiin edelleen muualle läntiseen maailmaan, esimerkiksi Britanniaan, Amerikkaan tai Australiaan. Virolaisissa pakolaisissa oli runsaasti älymystöä ja kulttuuriväkeä, ja heidän yhteisöissään vaalittiin virolaista kulttuuria mm. koulujen, kustantamojen ja aikakauslehtien muodossa. Viirupöllö
Viirupöllö on levinnyt laajalti pohjoiseen Euraasiaan Tyyneltämereltä Skandinaviaan. Se on tyypillinen taigan pesimälintu. Suomessa sitä tavataan pääosin maan etelä- ja keskiosissa lukuun ottamatta Ahvenanmaata. Pesimäkantamme on ollut 3 000 – 4 000 paria, mutta keväällä 2011 on ollut todettavissa kannan heikkeneminen. Virossa pesii noin 2 000, Ruotsissa noin 3 000 ja Norjassa 10–50 paria. Muualla läntisessä Euroopassa viirupöllö ei pesi. Erillinen populaatio asustaa Kaakkois-Euroopassa. Euroopan populaation kooksi arvioidaan 110 000 – 280 000 yksilöä. Viron kieli
Suomeen on etenkin 1980-luvulta lähtien syntynyt monituhatpäinen vironkielinen vähemmistö; Viron kansalaisia asui vuonna 2012 Suomessa 39 763 — heistä vironkielisiä on tätä vähemmän, koska useilla Viron kansalaisilla on äidinkieleksi rekisteröity venäjä. Suomessa asui vuonna 2017 tilastokeskuksen mukaan 49 590 henkilöä, joiden äidinkieleksi on rekisteröity viro. Vironkielisten määrä sisältää vironkielisten Viron kansalaisten lisäksi myös vironkieliset Suomen ja muiden maiden kansalaiset. Viron sosialistinen neuvostotasavalta
1980-luvun lopulle tultaessa virolaisten osuus maan väestöstä oli romahtanut 1930-luvun lähes 90 prosentista noin 60 prosenttiin. Samaan aikaan etnisten venäläisten osuus oli kasvanut noin 20 prosenttiyksiköllä. Viron väestö kuitenkin kokonaisuudessaan kasvoi. Suurimpana syynä oli Moskovan keskushallinnon valitsema politiikka, jossa haluttiin kiihdyttää venäläisten muuttoa Baltian maihin. Taajama
Myös Virossa määritettiin vuoden 2011 väestönlaskennassa taajamat (), joiden asukasluku on vähintään 200 henkeä ja joissa rakennusten välinen etäisyys on enintään 200 metriä. Virossa on 369 taajamaa, joissa asuu noin 85 prosenttia maan väestöstä. Tallinna on suurin taajama sekä väkiluvultaan että pinta-alaltaan. Virolaiset
Vuosina 1816 ja 1819 lakkautettiin nykyisen Viron alueella maaorjuus, mutta koska tilat jäivät kartanonherrojen omistukseen, talonpojat joutuivat näiden vuokralaisiksi, mikä synnytti paineen lähteä muualle omaa viljelysmaata etsimään. Kun 1800-luvun puolessavälissä Venäjä alkoi tehostaa asutuspolitiikkaa eteläisillä alueilla ja vuonna 1863 voimaan tullut uusi passilaki helpotti talonpoikien liikkuvuutta, alkoivat virolaisten talonpoikien muuttoaallot Etelä-Venäjälle, Krimin niemimaalle, Kaukasiaan ja Siperiaan. Älymystöä, opiskelijoita ja työläisiä siirtyi runsaasti Pietariin, missä vuonna 1917 oli virolaisia lähes 50 000. Vuonna 1917 Viron ulkopuolella asui noin 215 000 virolaista, joista 200 000 Venäjällä, lopuista suurin osa Pohjois-Amerikassa. Ulkovirolaisia oli tuolloin kaikista virolaisista noin 19%. Suomalais-ugrilaiset kansat
Mordvalaiset ovat suurin Venäjän suomalais-ugrilaisista kansoista ja aikaisemmin heitä oli jopa enemmän kuin virolaisia. Väestönlaskennassa mordvalaisiksi ilmoittautuneiden määrä on kuitenkin 40 vuodessa 1970-2010 vähentynyt 1,17 miljoonasta 744 000:een. Mordvalaisten asuma-alue Volgan seudulla on äärimmäisen hajanainen ja vain melko pieni osa kansasta asuu Mordvan tasavallassa. Mordvalaiset jakautuvat kahteen ryhmään, ersäläisiin ja mokšalaisiin. Näillä ryhmillä ei historiallisesti edes ollut omaa yhteistä nimeä. Pihkovan alue
Aiemman, vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan alueen väestöstä on 94,3 % venäläisiä, 1,6 % ukrainalaisia ja 1,3 % valkovenäläisiä. Alueen luoteisosassa sijaitsevassa Petserin piirissä asuu virolaisiin kuuluvia setukaisia. Vuonna 2002 virolaisia oli 1 122 henkeä (0,1 % väestöstä), näistä 172 henkeä ilmoitti olevansa setukaisia. Suomalaisia oli samana vuonna 356 henkeä.Vuonna 2012 julkaistun laajan, Venäjän väestön uskonnollista vakaumusta kartoittaneen Arena-tutkimuksen mukaan Pihkovan alueen väestö jakautui uskonnollisen vakaumuksensa perusteella seuraavasti: Viron venäläiset
Maailmansodan päätyttyä Stalin ulotti Neuvostoliiton väestönsiirrot laajemminkin Viroon. Viroon siirtyi sotilaita ja monia väestöryhmiä, lähinnä työläisiä. 1980-luvulla venäläiset muodostivat jo kolmanneksen Viron väestöstä. Venäläiset
Venäläiset () on noin 135 miljoonan ihmisen itäslaavilainen, venäjän kieltä puhuva Euroopan suurin kansa. Riika
Maaliskuun 2011 väestönlaskennan mukaan Riiassa oli 658 640 asukasta. Kaupungissa asuu siis noin kolmannes koko Latvian väestöstä. Riian väestöstä latvialaisia on 42,33 prosenttia, venäläisiä 41,03 prosenttia, valkovenäläisiä 4,19 prosenttia, ukrainalaisia 3,86 prosenttia, puolalaisia 1,99 prosenttia, juutalaisia 1,07 prosenttia ja loput 5,53 prosenttia muita kansallisuuksia. Viron kulttuuri
Baltiansaksalaiset, setukaiset, vironruotsalaiset ja -suomalaiset, sekä vanhauskoiset venäläiset muodostavat yhdessä virolaisen kulttuurin. Viron venäläinen puolue
Viron venäläinen puolue (; ) oli toinen Viron kahdesta puolueesta, jotka ilmoittivat ajavansa vironvenäläisten asiaa. Puolue perustettiin 1993, ja se koki jatkavansa vuosina 1920–1940 toimineen Viron venäläisen kansallisliiton perinteitä. Puolue kiellettiin vuonna 1940 ja monet sen johdosta ja osa tavallisista jäsenistä joutuivat vainojen kohteiksi. Viron venäläiset
Neuvostomiehityksen aikana tuhansia virolaisia pakkosiirrettiin muualle Neuvostoliittoon ja Viroon sijoittui venäjänkielistä väestöä. Vuosina 1945–1991 vironvenäläisten määrä kasvoi 23 000 hengestä 475 000 henkeen ja slaavilaisväestö kaikkiaan 551 000 henkeen, 35 prosenttiin väestöstä. Viron venäläiset
Vuonna 1979 tehdyn tutkimuksen mukaan Viron SNT:n vironvenäläisistä 13 prosenttia osasi viroa. Tosin tässä yhteydessä ei ole tarkemmin määritelty, mitä kielen "osaaminen" tarkoittaa. Vuonna 2015 Viron vähemmistökansallisuuksien edustajista 37 prosentilla oli aktiivinen viron kielen taito ja 48 prosentilla passiivinen kielitaito ja 15 prosenttia ei osannut viroa lainkaan. Amurin alue
Enemmistö väestöstä on venäläisiä. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan alueen väestöstä oli venäläisiä 92 prosenttia (831 004), ukrainalaisia 3,5 prosenttia (31 475), valkovenäläisiä 0,9 prosenttia (7 827), tataareja 0,5 prosenttia (4 898), armenialaisia 0,4 prosenttia (4 045) ja muita 2,6 prosenttia (23 595), joista 0,2 prosenttia (1 447) ei ilmoittanut kansallisuuttaan. Alueen alkuperäisiä asukkaita oli hyvin vähän, eniten oli evenkejä 1 501. Liettuan puolalaiset
Vuoden 2001 väestönlaskennassa Liettuan 3 350 400 asukkaasta 234 989 oli puolalaisia. Puolalaiset käsittävät 6,74 % väkiluvusta ollen näin Liettuan suurin etninen vähemmistö. Liettuan toiseksi suurin vähemmistö ovat venäläiset. Suurin osa liettuanpuolalaisista asuu Vilnan alueella. 216 012 puolalaista eli vuoden 2001 väestönlaskennassa Vilnan läänin alueella käsittäen läänin väkiluvusta 26 %. Liettuan pääkaupungissa Vilnassa asui 101 526 puolalaista käsittäen 19,3 % kaupungin väkiluvusta. Kunnallispiireistä puolalaisia asui eniten Vilnan kunnallispiirissä (61,3 % väkiluvusta) ja Šalčininkain kunnallispiirissä (79,5 % väkiluvusta). Viron sosialistinen neuvostotasavalta
Viron SNT:n viralliset kielet olivat käytännössä viro ja venäjä. Maan vironkielisissä kouluissa opetettiin venäjää pakollisena aineena ja venäjänkielisissä kouluissa pakollisena viroa. Käytännössä oppimistulokset olivat heikkoja: vuonna 1979 virolaisista 24 % osasi venäjää ja vironvenäläisistä 13 % viroa. Venäläisten alkuperä
800-luvulla viikingit (varjagit) ottivat valtaansa itämerensuomalaisten alueella Vanhan Laatokan (Staraja Ladoga) kauppapaikan Olhavan joensuussa. Varjagit eli russit, kuten muinaiset slaavit ja suomalais-ugrilaiset heitä kutsuivat, olivat slaavilaisalueella eläneitä ruotsalaisten viikinkien jälkeläisiä, joiden määrä oli suhteellisen vähäinen. Ruhtinaina ja kauppiaina heidän vaikutuksensa oli kuitenkin merkittävä. 1000-luvulle tultaessa varjagit slaavilaistuivat. Myös lukuisat suomalais-ugrilaiset kansat omaksuivat keskiajan kuluessa ja myöhemmin slaavilaisen kielen. Venäjän alueen suomensukuisten väestöjen sulautuminen slaaveihin on tapahtunut kokonaan tai osittain viimeisen tuhannen vuoden aikana. Viron historia
Saksan romahdettua Venäjän joukot valloittavat Narvan, ja 29. marraskuuta 1918 ne julistivat Narvan raatihuoneella Viron sosialistiseksi tasavallaksi, Viron työväenkommuuniksi, jonka toimeenpanevan komitean (hallituksen) puheenjohtajaksi valittiin Jaan Anvelt. Neuvosto-Venäjän hyökkäys kohti Tallinnaa menestyi niin, että 10. joulukuuta 1918 mennessä puolet Viron alueesta oli punaisten hallussa. Viron evankelis-luterilainen kirkko
Vaikka kirkko kattaa nykyisin vain pienen osan väestöstä, ennen neuvostoaikoja se oli olennainen osa yhteiskuntaa ja siihen kuului 82 prosenttia virolaisista. Virolaiset eivät ole tunteneet kirkkoa omakseen. Viron itsenäistyessä se oli saksalaisuuden viimeisiä linnakkeita. Esim. 1922 lähes puolet luterilaisesta papistosta oli saksalaisia, kun saksalaisen vähemmistön osuus koko väestöstä oli alle kaksi prosenttia. Koko 1920-luvun luterilaisen kirkon elämää häiritsivät virolaisen ja saksalaisen papiston konfliktit. Keskeinen opillinen kiista käytiin 1920-luvulla siitä, miten pitäisi suhtautua luterilaisten tunnustuskirjojen sitovuuteen. Tuvalaiset
Venäjän vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 243 400 tuvalaista, joista 96,7 % asui Tuvassa. Heidän osuutensa tasavallan väestöstä oli kasvanut 77,0 prosenttiin. Vuoden 2010 väestönlaskennassa heidän määränsä oli noussut lukuun 263 934. Nanain kieli
Venäjän vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 12 200 nanaita ja 3 900 nanain puhujaa. 99,6 % kansasta osaa venäjää. Alueellisesti he jakautuivat seuraavasti: Suomen virolaiset
Suomen virolaiset tai suomenvirolaiset ovat Suomessa asuvia virolaistaustaisia henkilöitä. Vuonna 2016 Suomessa asui 49 241 viroa äidinkielenään puhunutta ja 51 499 Viron kansalaista. Osa Virosta saapuneista henkilöistä on vironvenäläisiä. Lisäksi osa paluumuuttaneista inkeriläisistä puhuu äidinkielenään viroa. Viron e-asukas
Ensimmäinen e-asukkuus myönnettiin 1. joulukuuta 2014 brittiläiselle toimittajalle, Edward Lucasille. Heinäkuussa 2015 e-asukkuutta oli hakenut yli 3 800 ulkomaalaista, joista eniten suomalaisia (916), venäläisiä (442) ja ukrainalaisia (227). Viron juutalaiset
Viron juutalaiset ovat Virossa asuvia juutalaisia. Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan maassa asui 2 145 Viron kansalaisuuden omaavaa juutalaista, joista 1 598 asui Tallinnassa. Muita keskuksia olivat Tartto ja Narva. Viipuri
Vuoden 1870 väestönlaskennan perusteella Viipurissa oli 13 466 asukasta (1.3.1870). Asukkaista suomenkielisiä oli 6 845 henkeä, ruotsinkielisiä 2 261, venäjänkielisiä 3 257, saksankielisiä 610 ja puolankielisiä 234. Suomenkielisten osuus väestöstä oli siis 50,8 %, ruotsinkielisten 16,8 %, venäjänkielisten 24,2 %, saksankielisten 4,5 % ja puolankielisten 1,7 %. Outovan kihlakunta
Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista venäläisiä oli 88,9 % ja virolaisia 10,5 %.