Milloin Portugal perustettiin?
Portugalin historia
Kreivi Vímara Peres hallitsi vuonna 868 Minho- ja Dourojokien välistä Portucalen kreivikuntaa, jonka keskus oli Portucalen kaupunki (nykyinen Porto). Vuotta 868 pidetäänkin toisinaan Portugalin perustamisvuotena, vaikkakaan täyttä itsenäisyyttä ei vielä ollut. Leónin kuningas Alfonso VI antoi 1096 Portucalen kreivin tittelin ritari Henrikille. Hän pysyi pitkään uskollisena Alfonsolle, mutta tämän vuonna 1109 tapahtuneen kuoleman jälkeen Henrik ei puolueettomana Leónin sisällissodassa eikä tarjonnut tukea millekään osapuolelle. Portugali julistautui sodan aikana itsenäiseksi, Henrikin elinaikana Portugalin itsenäisyyttä ei kuitenkaan tunnustettu. Portugali
Kreivi Vímara Peres hallitsi vuonna 868 Minho- ja Douro-jokien välistä Portucalen kreivikuntaa, jonka keskus oli Portucalen kaupunki (nykyinen Porto), joka antoi myöhemmin nimen koko maalle. Vuotta 868 pidetäänkin joskus Portugalin historian alkuvuotena. Galician ja Portugalin kuningaskunta saavutti vuonna 1065 ensimmäisen "de jure" -itsenäisyytensä García II:n johdolla. Kastilian Alfonso VI:n valtakaudella maa kuitenkin liittyi vuonna 1072 takaisin Kastiliaan ja Leónin kuningaskuntaan. 1090-luvulla burgundilainen ritari Henrik nousi Portugalin kreiviksi. Hän onnistui yhdistämään Portucalen ja Coimbran kreivikunnat. Portugalin historia
Portugalin historia itsenäisenä valtiona juontaa juurensa keskiajalle. Portugali nousi löytöretkien myötä ensimmäiseksi maailmanlaajuiseksi merivallaksi 1400-luvun alusta lähtien. Laajimmillaan portugalilainen imperiumi käsitti alueita kaikista maanosista Pohjois-Amerikkaa lukuun ottamatta. Imperiumin kulta-aika päättyi hallitsijasuvun sammumiseen ja unioniin Espanjan kanssa. Voimakkaammat Länsi-Euroopan valtiot, kuten Alankomaat, Englanti ja Ranska syrjäyttivät 1500-luvulla Portugalin kauppa- ja merimahtina. Intian valtameren alueet menetettiin muslimivaltioille, etupäässä Omanille ja ottomaanien alusmaille. Uuden itsenäistymisen (1640) jälkeen maa eli seuraavan vuosisadan Euroopan unohdettuna syrjäseutuna. Konservatiivinen aatelisto ja katolinen kirkko inkvisitioineen estivät uudistukset. Vuoden 1755 maanjäristyskatastrofi ja sitä seurannut Pombalin markiisin valtakausi valistushenkisine uudistuksineen katkaisivat pitkän pysähtyneisyyden ajan. Ranskalaiset miehittivät Portugalia 1807–1812. Miehityksen ajaksi kuningashuone siirtyi Brasiliaan.
Portugalin historia
Alaikäinen Maria ei pystynyt pitämään kruunua, vaan sen kaappasi hänen setänsä Mikael, joka kumosi myös maan perustuslain. Tämä synnytti sisällissodan, jota käytiin vuosina 1828–1834 perustuslaillisten ja migueliittien välillä. Migueliitit saivat vuoteen 1833 asti tukea Espanjalta, ja perustuslailliset Britannalta ja Ranskalta. Sota päättyi perustuslaillisten voittoon ja Évorassa solmittuun Evoramonten sopimukseen 1834. Maria palasi hallitsijaksi ja vuoden 1821 perustuslaki tuli voimaan. Portugalin perustuslaki
Portugalin perustuslaki laadittiin ensimmäisen kerran vuonna 1822. Sitä on uudistettu monesti ja nykyinen versio tuli voimaan Kolmannen Tasavallan aikana 1976. Tähänkin versioon on tehty muutoksia, viimeisin niistä 2004. Brasilia
Portugalilaiset saapuivat Brasiliaan 1500-luvun alussa. Pedro Álvares Cabral valtasi maan Portugalin kuninkaan nimissä vuonna 1500. Ensimmäinen siirtokunta perustettiin kuitenkin vasta vuonna 1532. Vuonna 1549 siitä tuli kenraalikuvernöörikunta, jolloin maahan tuli jesuiittalähetyssaarnaajia. Intiaanien orjuus kiellettiin vuonna 1758, mutta heidän sijaansa käytettiin mustia orjia, joita oli vuonna 1818 puolet asukasluvusta. Kolmen vuosisadan aikana eurooppalaiset hakivat maasta brasilianpuuta. Maassa viljeltiin myös runsaasti sokeriruokoa. Portugalin historia
Filip II julistautui 1580 Portugalin kuninkaaksi Filip I. Cortes hyväksyi hänet seuraavana vuonna. Alkuun oli kyse personaaliunionista: Portugali säilyi erillisenä valtiona ja piti oman lakinsa, rahayksikkönsä ja hallituksensa. Portugalin kolmas espanjalainen kuningas, Filip III eli Espanjan Filip IV, yritti tehdä Portugalista Espanjan maakunnan. Myös inkvisitio alkoi toimia 1536 ja vainota juutalaisia. Portugalin historia
Portugalilaiset alkoivat pyrkiä eroon Espanjasta, ja kuningassuvun jäsen Bragançan herttua julistettiin Portugalin kuninkaaksi 1. joulukuuta 1640 nimellä Juhana IV. Espanja ei kuitenkaan tyytynyt tähän, vaan se alotti Portugalia vastaan Portugalin restauraatiosodan (1659–1668). Espanjan yritys jäi kuitenkin tuloksettomaksi ja se tunnusti Lissabonin rauhassa 1668 Juhana IV:n oikeuden Portugalin kruunuun. Portugali
Ensimmäinen virallinen väestönlaskenta tehtiin vuonna 1864, jolloin väkiluvuksi saatiin noin 4,3 miljoonaa. Sen jälkeen väestö kasvoi alle yhden prosentin vuositahtia käyden tämän yläpuolella ainoastaan 1930- ja 1940-luvulla. Väestö väheni 1960-luvulla, kun monet muuttivat pois maasta työn perässä tai välttyäkseen siirtomaissa käytyjen sotien takia asepalveluksesta. Portugalilainen evankelis-luterilainen kirkko
Vuonna 1952 pastori ja silloinen Brasilian evankelis-luterilaisen kirkon presidentti Rodolfo Hasse vieraili Portugalissa ajatuksenaan perustaa radio-ohjelma ja arvioida mahdollisuuksia luterilaiselle lähetystyölle Portugalissa. Vuonna 1954 Brasilian evankelis-luterilainen kirkko teki päätöksen lähetystyön aloittamisesta Portugalissa. 3. heinäkuuta 1958 järjestäytyi Lissabonissa ensimmäinen luterilainen seurakunta, ja 28. toukokuuta 1959 perustettiin Portugalin evankelis-luterilainen kirkko. Aluksi kirkon toiminta keskittyi Lissabonin ja Caldas da Rainhan väliselle alueelle. 1970-luvulla toiminta alkoi laajeta pohjoisemmaksi ja 1990-luvun alussa perustettiin ensimmäinen seurakunta Porton alueelle. Portugalin maantiede
Portugalin pinta-ala on 92 391 km², josta vesialueita on 440 km². Maahan kuuluvat manner-Portugalin lisäksi Atlantilla sijaitsevat Madeiran ja Azorien saaret, jotka ovat autonomisia alueita. Lisäksi asumattomat Selvagenssaaret ovat osa Portugalia. Portugalin alue on kuudesosa Iberian niemimaasta. Portugali
Kansallismielisten sotilasvallankaappaus aloitti 1926 toisen tasavallan ja pääministeri António de Oliveira Salazarin johtaman lähes 50 vuotta jatkuneen yksinvallan. Hallitusjärjestelmää kutsuttiin nimellä "Estado Novo" (”uusi valtio”). Salazarin aika oli taloudellisesti vakaata, mutta talouskasvu oli hidasta. Estado Novo oli arvoiltaan katolinen ja nationalistinen, ja muistutti muiden Euroopan maiden fasismia. Estado Novon aikana ainoa sallittu puolue oli kansallinen liitto (União Nacional), jota piti pystyssä salainen poliisi "Polícia Internacional e de Defesa do Estado". Espanjan sisällissodan aikana António de Oliveira Salazar tuki Francisco Francoa ja lähetti joukkoja taistelemaan Espanjan tasavaltaa vastaan kansallisten puolella. Portugali
Portugalin katsotaan perinteisesti syntyneen 24. kesäkuuta 1128, jolloin kreivi Henrikin poika Alfonso I eli Afonso Henriques voitti São Mameden taistelun. Alfonso julistautui Portugalin kuningaskunnan ruhtinaaksi ja 1139 ensimmäiseksi Portugalin kuninkaaksi. 5. lokakuuta 1143 Pyhän istuimen edustajat tunnustivat Portugalin viimein itsenäiseksi Zamoran kokouksessa. Alfonso jatkoi valloituksia islaminuskoisilta maureilta etelässä Temppeliherrain ritarikunnan tuella. Portugalin reconquista oli ohi 1249 Algarven valloituksen jälkeen, ja raja muiden kuningaskuntien kanssa pysyi tästä lähtien lähes muuttumattomana. Vuonna 1249 Alfonso III otti ensimmäisenä monarkkina tittelikseen ”Portugalin ja Algarven kuninkaan”. Lissabonista tuli Portugalin pääkaupunki vuonna 1255. Portugali
Maatalousvaltainen Portugali oli pitkään Länsi-Euroopan köyhin valtio, ja monet portugalilaiset lähtivät 1960–1970-luvulla siirtotyöläisiksi muihin Länsi-Euroopan maihin. Niinpä Pariisia kutsutaan Portugalin toiseksi suurimmaksi kaupungiksi sen suuren portugalilaisyhteisön vuoksi. Vuonna 1986 Portugali liittyi EEC:hen, joka oli Euroopan unionia edeltänyt talousyhteisö. Vuonna 1996 Portugali oli yksi Portugalinkielisten maiden yhteisön perustajajäsenistä. Macao siirrettiin Kiinalle 1999. Tämä lasketaan usein portugalilaisen imperiumin lopuksi. Portugali oli yksi maista, joissa alettiin käyttää vuonna 2002 euroa. Sitä aiemmin valuuttana oli ollut escudo. Portugalin kulttuuri
Portugalin kulttuuri juontaa juurensa antiikin roomalaiseen kulttuuriin, ja siihen ovat jättäneet jälkensä lukuisat nykyisen Portugalin alueella aikojen saatossa asuneet kansat. UNESCO:n maailmanperintöluetteloon kuuluu kolmetoista portugalilaista kohdetta. Euroopan kulttuuripääkaupunki on sijoittunut kahdesti Portugaliin (Lissabon 1994, Porto 2001). Portugalin historia
Espanjan ja Portugalin kesken tehtiin 7. kesäkuuta 1494 Tordesillasin sopimus, jolla maat jakoivat keskenään Euroopan ulkopuolisen maailman. Sopimuksessa määriteltiin etelä–pohjoissuuntainen jakolinja, joka kulki noin 1 800 kilometriä länteen Kap Verden saarista. Tämä jakolinja vastaa noin pituuspiiriä 47 °W. Espanja sai jakolinjan länsipuoliset alueet, Portugali puolestaan kaikki itäpuoliset. Tordesillasin sopimus johti käytännössä siihen, että Portugali sai oikeuden Afrikasta ja Aasiasta löytyviin alueisiin sekä Brasilian itäosiin. Portugali sai Brasilian vahingossa, sillä sopimusta tehtäessä ei tiedetty Amerikan ulottuvan sovitun linjan itäpuolelle. Portugalin historia
Ensimmäisen tasavallan aikaa leimasivat poliittinen epävakaus, Portugalin epäsuosittu osallistuminen ensimmäiseen maailmansotaan sekä huonot suhteet kirkon ja valtion välillä. Tämä johti kansallismielisten sotilasvallankaappaukseen vuonna 1926 ja toiseen tasavaltaan, joka sisälsi pääministeri António de Oliveira Salazarin johtaman lähes 50 vuotta jatkuneen autoritaarisen konservatiivihallinnon, joka sovelsi korporatismin periaatetta. Hallitusjärjestelmää kutsuttiin nimellä "Estado Novo" ("uusi valtio"). Se oli arvoiltaan katolinen ja nationalistinen ja muistutti Espanjan fasismia. Estado Novon aikana ainoa sallittu puolue oli kansallinen liitto (União Nacional), jota piti pystyssä salainen poliisi "Polícia Internacional e de Defesa do Estado". Salazarin aika oli taloudellisesti vakaata, mutta yhteiskunnan kehitystä ei juuri tapahtunut. Tämä johtui tietoisesta politiikasta, joka korosti Portugalin imperiumin omavaraisuutta. Teollistuminen, kaupungistuminen ja koulutus pyrittiin pitämään minimissään. Työläisten, kaupunkilaisten ja opiskelijoiden liiallista määrää pidettiin uhkana yhteiskunnalliselle vakaudelle ja perinteisille arvoille. Espanjan sisällissodan aikana Portugali tuki kansallismielisiä. Kumousajatusten leviämistä estettiin sensuurin avulla. São Rafael (1898)
Alus tulitti kolmipäiväisen Lissabonin kapinan aikana lokakuussa 1910 risteilijöiden "Dom Carlos I" ja "Adamastorin" kanssa Lissabonissa olleita kuningasmielisiä joukkoja. Portugalin ensimmäinen tasavalta julistettiin 5. lokakuuta kuninkaan paettua maasta. Adamastor (1896)
Alus tulitti kolmipäiväisen Lissabonin kapinan aikana lokakuussa 1910 risteilijöiden "Dom Carlos I" ja "São Rafaelin" kanssa Lissabonissa olleita kuningasmielisiä joukkoja. "Adamastor" tuki merijalkaväen varuskunnan valtausta. Portugalin ensimmäinen tasavalta julistettiin 5. lokakuuta kuninkaan paettua maasta. Portugália
Portugália (IATA: NI, ICAO: PGA) on portugalilainen lentoyhtiö. Se perustettiin 25. heinäkuuta 1988. Yhtiön päälentoasema on Portelan lentoasema Lissabonissa. Portugalin maantiede
Portugali on rannikkovaltio Iberian niemimaalla Lounais-Euroopassa. Sen ainoa naapurimaa on Espanja, jonka kanssa sillä on yhteistä rajaa pohjoisessa ja idässä. Länsi- ja eteläpuolella on Atlantin valtameri. Madeira
Portugalissa 25. huhtikuuta 1974 tapahtunut neilikkavallankumous kaatoi maata hallinneen sotilasjuntan. Oikeistolainen puolisotilaallinen FLAMA-järjestö suoritti Madeiralla terrori-iskuja tavoitteenaan saavuttaa itsenäisyys ja täydellinen riippumattomuus Portugalista. Kun Portugali sai vuonna 1976 uuden perustuslain ja Madeiralle määriteltiin autonominen asema, järjestön toiminta lakkasi. Vuonna 1986 Madeira liittyi Portugalin mukana Euroopan unioniin. Tämän jälkeen Madeira alkoi saada taloudellista tukea paremman infrastruktuurin ja uusien teiden rakentamiseen sekä sähkönjakelun, sairaanhoidon ja koulutuksen parantamiseen. Madeiran elintaso onkin noussut autonomian ja EU-jäsenyyden aikana. Portugalin historia
Hallituksen vastainen tyytymättömyys lisääntyi vuoden 1890 nöyryytyksen jälkeen ja tasavaltalainen puolue lisäsi kannatustaan. Kuningas Kaarle pyrki aluksi hillitsemään tyytymättömyyttä uudistuksilla. Miesten yleinen äänioikeus otettiin käyttöön vuonna 1901. Kun levottomuudet eivät laantuneet, kuningas antoi pääministeri João Francolle yhä enemmän valtaa, lopulta vuonna 1908 diktaattorin valtuudet. Bantut
Länsi-Afrikassa Kongojoen suistoon syntyi 1300-luvulla pienehkö Kongon kuningaskunta. Täällä tapahtui myös ensimmäinen kohtaaminen eurooppalaisten ja bantujen välillä, kun portugalilaiset vuonna 1483 purjehtivat jokisuistoon, ja ryhtyivät vähän myöhemmin säännölliseen yhteydenpitoon kongolaisten kanssa. Portugalilaisten tuella Kongon valtakunta alkoi kasvaa ja siitä tuli 1500-luvun kuluessa alueen merkittävä mahti, ennen kuin se sitten alkoi heiketä sisällissotiin. Portugalille Kongo ja lähiseudut tulivat pian merkittäväksi orjakaupan lähtöalueeksi, kun Amerikka oli valloitettu ja sinne tarvittiin työvoimaa. Portugalilaiset perustivat siirtokuntia länsirannikolle Angolaan ja itärannikolle Mosambikiin, ja olivat pitkään ainoita eurooppalaisia näissä osissa maailmaa. Itä-Timor
Portugalilaiset kauppiaat saapuivat Timorin saarelle vuoden 1510 vaiheilla. Ensimmäiset sinne asettuneet portugalialiset olivat dominikaaniveljiä, jotka perustivat lähetysaseman 1556. Portugalilaiset pyrkivät laajentamaan sotilasvaltaansa saarella 1642, ja tästä huolestuneena hollantilaiset perustivat oman tukikohtansa saaren länsiosaan 1653. Vuonna 1853 saari jaettiin Hollannin ja Portugalin kesken. Portugalilaiset hallitsivat maata paikallisten päälliköiden avulla, ja heidän todellinen valtansa rajoittui pitkään Dilin lähiseutuun. 1800-luvun lopussa ja 1900-luvulla Portugali kuitenkin tiukensi otetaan sisämaasta, lisäsi kahvinviljelyä ja timorilaisten tuotteiden vientiä. Saaren eliitti muodostui katolisten seminaarien oppilaista. Madeiran historia
Madeiran historian varhaisimmat luotettavat tiedot eurooppalaistoiminnasta ulottuvat 1400-luvun alkupuolelle. Madeirasta on myös huomattavasti vanhempia, mutta tosin epävarmoja viittauksia heti ajanlaskun alusta lähtien. Madeiran virallinen kirjoitettu historia alkaa kuitenkin portugalilaisten saapumisen myötä vuodesta 1418. Madeira oli 1450–1470-luvuilla merkittävä viljantuotannon keskus, mutta sokerintuotanto oli kannattavampaa ja Madeira olikin 1400-luvun puolivälistä lähtien merkittävä sokerintuottaja. 1500-luvulla se menetti valta-asemansa sokerintuottajana alueille kuten Brasilialle, jossa sitä pystyttiin tuottamaan halvemmalla. Viininviljely korvasi vähitellen sokerintuotannon, vaikkakin Madeira sai vielä 1500-luvulla sokerikaupasta huomattavasti suuremmat tulot. Madeira oli muun Portugalin tavoin Espanjan hallinnassa vuodesta 1580 vuoteen 1640. Iso-Britannia miehitti saaret Napoleonin sotien aikana 1800-luvun alussa kahdesti ja englantilainen väestö saarilla lisääntyi. Portugali liittyi ensimmäisessä maailmansodassa ympärysvaltojen puolelle, mikä ulotti maailmansodan vaikutukset myös Madeiralle, kun saksalaiset pommittivat pääkaupunki Funchalia sodan aikana kahdesti. Toisessa maailmansodassa Portugali jäi puolueettomaksi ja saarelle tuli sodan aikana poliittisia pakolaisia sekä evakkoja. Portugalissa vuonna 1974 tapahtunut neilikkavallankumous kaatoi maata hallinneen sotilasjuntan ja Madeiralle myönnettiin autonomia kaksi vuotta myöhemmin. Madeira liittyi Portugalin mukana Euroopan Unioniin vuonna 1986. Madeiran elintaso on noussut autonomian ja EU-jäsenyyden aikana. Madeiran historia
Portugalissa vuonna 1974 tapahtunut neilikkavallankumous kaatoi Portugalia hallinneen sotilasjuntan. Oikeistolainen puolisotilaallinen FLAMA-järjestö suoritti Madeiralla terrori-iskuja tavoitteenaan saavuttaa itsenäisyys ja täydellinen riippumattomuus Portugalista. Kun Portugali sai vuonna 1976 uuden perustuslain ja Madeiralle määriteltiin autonominen asema, lakkasi järjestö olemasta. Alberto João Jardimin johtama keskustaoikeistolainen Sosiaalidemokraattinen puolue (PSD) voitti vuonna 1976 vaalit Madeiralla ja sai 65 % äänistä. Jardimista tuli kaksi vuotta myöhemmin presidentti Ornelas Camachon erottua virastaan. Jardim on ollut Madeiran presidentti vuodesta 1978 lähtien ja valittiin vuonna 2011 jälleen jatkokaudelle. Vuonna 1986 Madeira liittyi Portugalin mukana Euroopan unioniin. Tämän jälkeen Madeira alkoi saada taloudellista tukea paremman infrastruktuurin ja uusien teiden rakentamiseen sekä sähkönjakelun, sairaanhoidon ja koulutuksen parantamiseen. Madeiran elintaso onkin noussut autonomian ja EU-jäsenyyden aikana. Jardim erosi virastaan keväällä 2007 vastalauseena José Sócratesin hallituksen hyväksymälle laille alueiden varainkäytöstä. Hallitus oli neuvottelematta Madeiran kanssa muuttanut Portugalin ja Madeiran yhteisiä lakeja niin, että Madeiralle kuuluva 2 % EU-rahoista jäi Portugalille. Jardim asettui kuitenkin uudestaan ehdolle ja voitti vaalit ylivoimaisesti. Portugalin väestö
Portugalin arvioitu asukasluku vuonna 2016 oli 10 309 573. Vuonna 2001 asukkaita oli 10 356 117, joista 51,7 % oli nais- ja 48,3 % miespuolisia. Portugali on uskonnollisesti ja kielellisesti verrattain homogeeninen maa. Nykypäivän portugalilaiset ovat lähinnä Rooman valtakuntaa edeltäneiden keltti- ja iberiheimojen jälkeläisiä. Portugalin historia
Portugalin talous oli 1700-luvulla myötätuulessa sokerintuotannon, orjakaupan sekä kulta- ja timanttilöytöjen takia. Englannin kanssa solmittiin 1703 Methuenin sopimus, joka antoi Englannille suuren määräysvallan Portugalin taloudessa. Maan silkkituotanto käynnistettiin ja Ylä-Douron viiniyhtiö sai yksinoikeuden portviinin vientiin Englantiin. Portugali oli tästä alkaen vuosisatojen ajan Englannin liittolainen. Portugali
Portugalin asevoimat muodostuvat maavoimista, ilmavoimista ja merivoimista, joihin kuuluu myös merijalkaväki. Maassa ei ole yleistä asevelvollisuutta. Se on NATO:n perustajajäsen. Portugal on osallistunut useisiin NATOn ja YK:n rauhanturvaamisoperaatioihin. Portugalin kuningaskunta
Portugalin kuningaskunnan kansallislaulu oli "Hymno Patriótico" vuosina 1808–1826 ja "Hino da Carta" vuosina 1826–1910. Portugalin meri-ilmavoimat
Portugalin meri-ilmavoimien historia alkaa vuodesta 1916, jolloin kaksi meriupseeria lähetettiin Ranskaan lentokoulutukseen. Komennuksen perusteena oli vuonna 1913 alkanut pyrkimys luoda ilmasotakoulu maa- ja merivoimien lentäjien kouluttamiseksi. Meriupseerit saivat alkeislentokoulutuksen Chartresissa ja lentovenekoulutuksen Saint-Raphaëlissa Varissa. Toisella meriupseerilla oli lisäksi velvoite selvittää mahdollisuus lentokoneiden hankintaan Ranskasta. Coimbran yliopisto
Yliopiston "colégiot" suljettiin 1834, mikä vähensi myös opiskelija-asuntoloiden määrää. Tämä johti uusien opiskelijayhteisöjen syntymiseen vanhankaupungin alueelle, kun opiskelijat muuttivat vuokra-asuntoihin. Portugali julistettiin tasavallaksi vuonna 1910, jolloin myös kirkko ja valtio erosivat toisistaan. Yliopisto pyrki kehittämään jatkumoa, sillä siellä jatkettiin edelleen vanhoja akateemisia seremonioita ja opiskelijaperinteitä. Portugali
Vuonna 1910 syrjäytettiin vallankumouksessa monarkia ja perustettiin ensimmäinen tasavalta. Väliaikaisen hallituksen presidentiksi nousi Teófilo Braga. Vuonna 1911 ensimmäiseksi presidentiksi valittiin Manuel de Arriaga. Portugali oli ensimmäisessä maailmansodassa aluksi puolueeton. 23. helmikuuta 1916 maa poisti brittien pyynnöstä portugalilaisiin satamiin ankkuroidut saksalaiset alukset. 9. maaliskuuta Saksa julisti sodan Portugalia vastaan. Pääministeri Costa pelkäsi että saksalaisten voitto johtaisi Portugalin siirtomaiden Angolan ja Mosambikin menetyksiin, ja lähetti 40 000 miestä rintamalle Liittoutuneiden puolelle. Miehet oli varustetu ja koulutettu huonosti ja tappiot olivat suuret. Joulukuussa 1917 vallankaappauksessa maan johtoon nousseen presidentti Sidónio Paisin murha vuonna 1918 ajoi maan lyhyeen sisällissotaan. Paiva Couceiron johtamat joukot vaativat Pohjois-Portugalissa monarkian palautusta, ja 23. tammikuuta 1919 Lissabonissa kapinoitiin tasavaltaa vastaan. Ensimmäisen tasavallan aikaa leimasi kaaos. Portugalin Guinea
Portugalin Guinea () oli Portugalin siirtomaa Afrikan länsirannikolla. Maa itsenäistyi vuonna 1974 ja muodosti Guinea-Bissaun tasavallan. Portugalin historia
Juhanan jälkeen valtaan nousi 1557 kolmevuotias Sebastian I. Hän alkoi jo nuorena kiinnostua fanaattisesti Marokkoon suuntautuvasta ristiretkestä, jonka avulla kristityt voisivat vallata Pohjois-Afrikan takaisin muslimeilta. Sebastianin joukot tuhottiin täysin 4. elokuuta 1578 käydyssä Ksar el-Kebirin taistelussa. Noin 8 000 portugalilaista sotilasta kaatui taistelussa, myös itse kuningas Sebastian. Portugali
Elokuvia alettiin näyttää Portossa 1896. Maassa järjestetään toistakymmentä elokuvafestivaalia, kuten Fantasporto Portossa, IndieLisboa Lissabonissa sekä Caminhos do Cinema Português Coimbrassa. Portugalilainen elokuva ei ole kovin tunnettua maailmalla, ja ainoa kansainvälisesti tunnettu elokuvaohjaaja on Manoel de Oliveira. Näyttelijä Joaquim de Almeida on tehnyt kansainvälistä uraa Hollywoodissa asti. Portugalilaista elokuvataidetta pyrkii kehittämään ja vaalimaan maan hallituksen vuonna 1975 perustama ICAM-järjestö (Instituto de Cinema, Audiovisual de Multimédia, ”Elokuvan, audiovisuaalisten välineiden ja multimedian laitos”), jonka seuraaja on ICA (sana multimedia pudotettiin nimestä vuonna 2007). Emanuel I (Portugali)
Emanuelin hallintokaudella Portugali oli merkittävässä valta-asemassa ja Euroopan rikkain valtio. Löytöretkiä tuettiin voimakkaasti ja vuonna 1498 Vasco da Gama löysi meritien Intiaan. Vuonna 1500 Pedro Álvares Cabral löysi Brasilian, mikä rikastutti Portugalia entisestään. Emanuelin valtakauden viimeisinä vuosina Portugali lähetti ensimmäiset uudisasukkaat Brasiliaan aloittamaan siellä sokerinviljelyä. Portugalin siirtomaat
1700-luvulla kiinnostus kohdistui lähinnä Brasiliaan sekä joihinkin kohteisiin Afrikassa ja Aasiassa, koska ne tuottivat paremmin kuin muut siirtomaat. Brasilian julistauduttua itsenäiseksi vuonna 1822 Portugali keskittyi kohteisiinsa Afrikassa. Tuolloin Portugalin afrikkalaiset siirtomaat käsittivät vain kapean vyöhykkeen rannikolla, mutta 1800-luvun lopulla varsinkin Angolaa ja Mosambikia laajennettiin huomattavasti sisämaahan päin. Portugalin merijalkaväki
Merijalkaväen suorana edeltäjänä pidetään vuonna 1618 perustettua Portugalin kuninkaallisen laivaston rykmenttiä.
Vuodesta 2015 alkaen merijalkaväkeen ovat kuuluneet esikunta, kaksi pataljoonaa, erikoisosasto sekä huolto- ja tukiosat. Lisäksi merijalkaväkeen kuuluu koulutusyksikkö. Portugalin lippu
Portugalin lippu on Portugalin tunnus vaakunan ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön 30. kesäkuuta 1911. Portugali
Roomalaisten saavuttua alueelle 200-luvulla eaa. arkkitehtuuri alkoi kehittyä merkittävästi ja siihen tuli vaikutteita muiden Välimeren maiden kulttuureista. Roomalaiset rakensivat Portugaliin akvedukteja, siltoja, teitä, teattereita, temppeleitä, areenoja ja muita julkisia rakennelmia. Roomalaisten ajalta ovat peräisin muun muassa Belmonten kunnan alueella sijaitsevat "Centum Cellas" -rauniot, joiden alkuperäisestä käyttötarkoituksesta ei ole täyttä varmuutta. Maurit rakensivat Portugaliin linnoja, temppeleitä ja kalkittuja taloja. 1500-luvun ensimmäisten vuosikymmenten johtavaa portugalilaista arkkitehtuurityyliä kutsutaan kuningas Emanuel I:n mukaan manuelismiksi eli emanuelintyyliksi ("estilo manuelino"). Siinä oli perinteisten ainesten lisäksi vaikutteita niiden maiden kulttuureista, joita löytöretkeilijät, kuten Vasco da Gama ja Pedro Álvares Cabral, siihen aikaan tutkivat. Säilyneitä manuelismia edustavia rakennuksia ovat esimerkiksi Mosteiro dos Jerónimos Lissabonin Belémissä ja Kristuksen luostari Tomarissa. Pedro I
Portugalin kuningas Juhana VI pakeni vuonna 1807 Napoleonin valloituksia Brasiliaan, jolloin Rio de Janeirosta tuli tosiasiallisesti Portugalin imperiumin pääkaupunki. Kuninkaan palattua 1820-luvulla Portugaliin maa menetti monet etuoikeuksistaan, mikä raivostutti kansallismieliset. Kruununperijä Pedro, joka oli jäänyt maahan, asettui kansallismielisten puolelle ja tuki jopa 1820 puhjennutta kapinaa Portossa. Kieltäydyttyään palaamasta Portugaliin hän menetti asemansa kruununperillisenä, ja hänet alennettiin hovin edustajaksi Brasiliassa. Pedron saatua uutisen hän julisti ”Itsenäisyys tai kuolema!” ja hänet julistettiin Brasilian keisariksi 12. lokakuuta 1822 ja kruunattiin keisari Pedro I:ksi 1. joulukuuta 1826. Portugalin escudo
Portugalin escudo oli Portugalin rahayksikkö ennen vuonna 2002 tapahtunutta eurojen käyttöönottoa. Portugalin escudo koostui sadasta centavosta, mutta escudon heikon arvon vuoksi centavo-arvoisia rahoja ei kuitenkaan enää ollut käytössä. Escudon symboli oli "cifrão" ($), valuuttatunnus PTE. Escudoja käytettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1911. Rahayksikön nimi tulee portugalin kielen kilpeä tarkoittavasta sanasta. Escudon arvo oli 1 € = 200,482 PTE. Portugalin siirtomaat
Portugalin siirtomaavalta oli Länsi-Euroopan maiden siirtomaavalloista vanhin ja pitkäaikaisin. Sen rakentaminen alkoi vuonna 1415, kun Portugali valloitti itselleen Ceutan Afrikan pohjoisrannikolta. Se otettiin maureilta, joita vastaan portugalilaiset ja espanjalaiset olivat taistelleet Pyreneiden niemimaalla jo vuosisatoja. Ceutan valloitus ja sitä seurannut imperiumin luominen olivatkin luonnollista jatkoa edeltävien vuosisatojen tapahtumille. Portugalin tutkimusretkikunnat suuntasivat karavelinsa tuntemattomille vesille prinssi Henrik Purjehtijan ohjauksessa. Madeiran portugalilaiset kolonisoivat 1418 ja Azorit 1432. Ceutan Portugali kuitenkin menetti 1600-luvulla Espanjalle. Portugalin väestö
Korkea imeväiskuolleisuus ja maastamuutto hidastivat Portugalin väestönkasvua 1800- ja 1900-luvulla. Ensimmäinen virallinen väestönlaskenta tehtiin vuonna 1864, jolloin väkiluvuksi saatiin noin 4,3 miljoonaa. Sen jälkeen väestö kasvoi alle yhden prosentin vuositahtia käyden tämän yläpuolella ainoastaan 1930- ja 1940-luvulla. Portugalin kommunistinen puolue
Portugalin kommunistinen puolue () on vuonna 1921 perustettu Portugalissa toimiva vasemmistolainen puolue. Se joutui vainotuksi António de Oliveira Salazarin diktatuurin aikana. Neilikkavallankumouksen jälkeen se nousi uudelleen suosioon ja yhdeksi maan merkittävistä puolueista. Portugalilaiset
Portugalilaiset ovat etniseltä alkuperältään pääosin Roomaa edeltäneiden keltti- ja iberiväestöjen jälkeläisiä. Heidän kielensä on kuitenkin kehittynyt roomalaisten alueelle tuomasta latinasta. Portugalissa asuu noin kymmenen miljoonaa portugalilaista. Lisäksi Brasilian asukkaista noin 35 miljoonaa on portugalilaisten jälkeläisiä. Tämän selittää jo 1500-luvulla alkanut portugalilaisten maahanmuutto alueelle. Merkittäviä portugalilaisvähemmistöjä on muun muassa Ranskassa, Luxemburgissa, Kanadassa ja useissa Portugalin entisissä siirtomaissa. Portugalin historia
Kuningas Ferdinand I kuoli 1383 jättämättä miespuolista perillistä. Hänen tyttärensä Beatriz meni samana vuonna naimisiin Kastilian Juhana I:n kanssa, mikä tarkoitti, että Portugali siirtyisi Kastilian vallan alle. Tätä seurasi kahden vuoden mittainen anarkia, jolloin maassa ei ollut varsinaista kuningasta. Portugalilaiset kävivät 6. huhtikuuta 1384 kastilialaisia vastaan Atoleirosin taistelun, mutta vasta Aljubarrotan taistelussa 14. elokuuta 1385 portugalilaiset voittivat kastilialaiset lopullisesti, jolloin Portugali pääsi Kastilian holhouksesta ja valtaistuimelle nousi Portugalin Juhana I. Portugali
Kuningas Fernando I kuoli 1383 jättämättä miespuolista perillistä. Hänen tyttärensä Beatriz meni samana vuonna naimisiin Kastilian Juhana I:n kanssa, mikä tarkoitti, että Portugali siirtyisi Kastilian vallan alle. Tätä seurasi kahden vuoden mittainen anarkia, jolloin maassa ei ollut varsinaista kuningasta. 6. huhtikuuta 1384 portugalilaiset kävivät kastilialaisia vastaan Atoleirosin taistelun, mutta Portugali ei saanut ratkaisevaa voittoa Kastiliasta. Aljubarrotan taistelussa 14. elokuuta 1385 portugalilaiset voittivat kastilialaiset lopullisesti, jolloin Portugali pääsi Kastilian holhouksesta ja valtaistuimelle nousi Portugalin Juhana I. Portugalin historia
Zaragozan sopimus 1529 oli vastaava päätös itäisellä pallonpuoliskolla. Sen mukaan nykyisen Indonesian seudut (silloiset Maustesaaret) samoin kuin juuri löydetyt Filippiinit kuuluivat Espanjalle. Sopimus oli tappio Portugalille, jonka alue alkoi vasta noin 1 500 km Maustesaarista itään päin. Portugalin Itä-Afrikka
Vuonna 1891 Portugalin ja Britannian sopimuksen myötä Portugalin siirtomaihin kuulunut nykyinen Mosambik sai kutakuinkin nykyiset rajansa. Eurooppalaisissa kartoissa alue esiintyy selkeästi rajattuna vuodesta 1894 saakka nimellä Portugalin Itä-Afrikka. Portugalin väestö
1960-luvulla Portugalin väkiluku väheni 300 000:lla ja 1970-luvun alussa väestönkasvu oli edelleen seisahduksissa. Monet kansalaiset muuttivat pois maasta työn perässä tai välttyäkseen sotapalvelukselta siirtomaasodissa. Vuonna 1974 väkiluku osoitti ensimmäistä kertaa kasvun merkkejä ja vuonna 1981 maan väkiluvuksi arvioitiin 9,8 miljoonaa eli 1,2 miljoonaa enemmän kuin kymmenen vuotta aikaisemmin. Pääosa väestönkasvusta johtui arviolta 500 000–800 000 Afrikan siirtomaista saapuneen pakolaisen asuttamisesta. 1980-luvun alussa väestö kasvoi arviolta 0,8 prosentin vuositahtia ja kääntyi sitten laskuun. Portugali
Vuonna 2013 ostovoimakorjattu bruttokansantuote henkeä kohden oli 22 900 Yhdysvaltain dollaria. Maa hyväksyttiin Euroopan talous- ja rahaliittoon vuonna 1998, ja se otti euron käyttöön yhtenä ensimmäisistä valtioista vuonna 2002. Sitä ennen oli käytössä escudo, joka jakautui sataan "centavoon". Portugalin historia
Islamaninuskoiset maurit tunkeutuivat vuonna 711 nykyisestä Marokosta Pyreneiden niemimaalle. Sisäisten ristiriitojen heikentämä Visigoottien valtakunta kaatui helposti, ja maurit etenivät lähes ilman vastarintaa. Portugalissa maurit keskittivät valtansa maan eteläosiin, joka tunnettiin nimellä Gharb Al-Andalus, jonka pääkaupunkina toimi Silves. Maurit toivat Portugaliin muslimitieteilijöiden keksintöjä ja toisaalta kehittyneempiä kastelujärjestelmiä. Lisäksi muun muassa Lissabon, Santarém ja Évora saivat maurilaisen ilmeensä. Portugalin asevoimat
Portugalin asevoimat () muodostuu maa-, meri- ja ilmavoimista. Muodollisesti asevoimien ylipäällikkönä toimii istuva presidentti, mutta käytännössä niitä johtaa Portugalin hallitus puolustusministerin kautta. Portugalin asevoimat saivat alkunsa 1100-luvulla portugalilaisten itsenäistyessä maurien ja Leónin kuningaskunnan vallasta. Ensimmäisessä maailmansodassa Saksa julisti Portugalille sodan sen internoitua satamissaan olleita saksalaisaluksia. Vuodesta 2003 lähtien asepalvelus Portugalissa on ollut vapaaehtoista. Portugali osallistuu useisiin rauhanturvaamisoperaatioihin kuten INTERFET ja UNTAET Itä-Timorilla, MINURSO Länsi-Saharassa, EUFOR Bosniassa ja KFOR Kosovossa. Portugali
Portugalin kansallinen televisio- ja radiopalvelujen tarjoaja on 1955 perustettu Rádio e Televisão de Portugal (Portugalin radio ja televisio). Maan suurin kaapelitelevisioyhtiö on Portugal Telecomin TV Cabo. Kaapeliverkon kautta televisiota katsottiin kesäkuussa 2004 73,6 prosentissa talouksista. Suurimpia televisiokanavia ovat muiden muassa RTP 1, RTP 2, SIC ja TVI, joiden osuus katsojamääristä oli vuonna 2000 yhteensä 92,9 prosenttia. Portugalin historia
Maatalousvaltainen Portugali oli pitkään Länsi-Euroopan köyhin valtio, ja monet portugalilaiset lähtivät siirtotyöläisiksi muihin Länsi-Euroopan maihin. Vuonna 1986 Portugali liittyi Espanjan kanssa EEC:hen, joka oli Euroopan unionia edeltänyt talousyhteisö. Portugalilaisen imperiumin loppuna pidetään vuotta 1999, kun Macaon kaupunki luovutettiin Kiinalle. Portugali
Nykyisen Portugalin alueella on ollut asutusta paleoliittiselta kaudelta lähtien. Ensimmäisellä vuosituhannella eaa. Iberian niemimaalle saapui Keski-Euroopasta kelttejä, jotka asettuivat Pohjois- ja Länsi-Portugalin alueille noin 700 eaa. Kelttiläisten ja kelttiläsityneiden heimojen ohella nykyisen Portugalin alueella asui ennen alueen roomalaisvalloitusta kelttejä edeltäneitä indoeurooppalaisia kieliä puhuneita kansoja, kuten lusitaanit.
Vuonna 238 eaa. Iberian niemimaalle saapui karthagolaisia. He poistuivat alueelta puunilaissotien aikana. Vuonna 219 eaa. alueelle saapui roomalaisia, jotka aloittivat valloituksen Portugalin eteläosista. Keski-Portugalin lusitaanit vastaustivat roomalaisvaltaa vuosikymmenten ajan. Vastarintaa tehneistä kuuluisin oli Viriatus, joka joutui lopulta salamurhan uhriksi vuonna 139 eaa. Viriatuksen kuoleman jälkeen roomalaiset pystyivät nopeasti valtaamaan Keski-Portugalin ja siten koko Iberian niemimaan. Rooman valtakunnan provinssina Portugali tunnettiin nimellä Lusitania. 400-luvulla alueelle saapui useita germaanisia heimoja. Islaminuskoiset maurit syrjäyttivät germaanit nopeassa tahdissa vuoden 711 jälkeen, vallaten koko niemimaan. Maurit ehtivät viidensadan vuoden aikana vaikuttaa vahvasti Portugalin kulttuuriin ja kieleen, johon on jäänyt muun muassa useita arabialaisperäisiä sanoja. Afonso I löi maurit Ouriquen taistelussa vuonna 1139. Lopullisesti maurit karkotettiin reconquistassa 1200-luvulla. Portugali
Portugalin suosituin urheilulaji on jalkapallo. Maajoukkuetta pidetään maailman parhaimpiin kuuluvana, ja helmikuussa 2014 joukkue oli FIFAn rankingissa sijalla 4. Suurin Portugalissa järjestetty urheilutapahtuma oli jalkapallon EM-kilpailut 2004, joissa maa ylsi loppuotteluun, jonka kuitenkin hävisi Kreikalle. Menestyneimpiä Portugalin jalkapalloilijoista on Mosambikissa syntynyt Eusébio, joka oli 1960-luvun parhaimpia maalintekijöitä, sekä 2000-luvulla parhaana pidetty Real Madridin riveissä pelaava Madeiralla syntynyt Cristiano Ronaldo. Portugalin liigaa ovat hallinneet SL Benfica, FC Porto ja Sporting CP, jotka ovat voittaneet kahta lukuun ottamatta kaikki mestaruudet. Portugalin historia
Alfonso VII voitti Leónin sisäisen taistelu, ja hän pakotti vuonna 1127 Portugalin hallitsijan Teresan suostumaan kuuliaisuuteen. Portugalilaiset aateliset vastustivat itsenäisyyden pienenemistä ja liittoutuivat Teresan pojan Afonso Henriquesin (Alfonso I) kanssa. Afonso kukisti äitinsä joukot 24. kesäkuuta 1128 São Mameden taistelussa. Hän julistautui 1139 Portugalin kuninkaaksi ja onnistui vuonna 1147 valtaamaan muslimeilta sekä Santarémin että Lissabonin. Alfonso VII oli tunnustanut 1143 serkkunsa aseman kuninkaana, ja vuonna 1179 Pyhä istuin tunnusti Portugalin itsenäiseksi. Vaikka Alfonson valtakunta levisi aina Alentejoon asti, muslimien valtakeskittymää Algarvea ei saatu vielä useaan vuosikymmeneen vallattua. Portugalin historia
Englantilaiset olivat auttaneet portugalilaisia taisteluissa, ja 9. toukokuuta 1386 Englanti ja Portugali tekivät Windsorin sopimuksen. Sopimus synytti yli 500 vuotta kestäneen yhteistyön. Juhana otti vaimokseen englantilaisen Lancasterin Filippan, joka oli Juhana Gentin tytär. Luettelo väestönlaskennoista maittain
The first census in Portugal was carried out in 1864. The census in Portugal is carried out by Instituto Nacional de Estatística (INE) every 10 years. A census was taken in 2001 and in March and April 2011. Os Lusíadas
Os Lusíadas on Portugalin kansalliseepos, jonka kirjoitti Luís de Camões. "Os Lusíadas" ilmestyi 1572 tekijän palattua takaisin kotimaahansa seikkailtuaan vuosikausia Kaukoidässä. Teos kuuluu portugalinkielisen kirjallisuuden tärkeimpiin. Se kertoo Portugalin perustamisesta ja Vasco da Gaman löytöretkestä Hyväntoivonniemen kautta Intiaan. Nimensä eepos sai roomalaisten nykysiselle Portugalille antamasta nimestä Lusitania ja sen asukasta tarkoittavasta nimestä lusiadi. Portugalin presidentti
Portugalin presidentti () on Portugalin tasavallan valtionpäämies. Maalla on ollut presidentin virka vuodesta 1910 alkaen. Portugalin Intia
Portugali alkoi menettää otettaan Intiasta 1600-luvulla, kun Iso-Britannia alkoi rakentaa omaa merivaltaansa. Britit tukeutuivat hallinnossaan paikallisten ruhtinaiden apuun, ja 1800-luvulla lähes koko niemimaa alkoi olla brittien suorassa tai epäsuorassa hallinnassa. Portugalille jäi vain hajanaisia enklaaveja. Vuonna 1703 britit taivuttelivat Portugalin Methuenin sopimukseen, jonka mukaan Britannian teollisuudella tuli olemaan etuoikeutettu asema Portugalin ja sen siirtomaiden markkinoilla. Intia valtasi Portugalin viimeiset Intian-siirtomaat Goan, Damanin ja Diun vuonna 1961. Portugali
Portugali on jaettu 18 piiriin ja Azorien (Açores) ja Madeiran autonomiseen alueeseen. Portugalin maantiede
Portugalin ainoa kansallispuisto on vuonna 1971 perustettu Peneda-Gerêsin kansallispuisto maan luoteisosassa. Siellä on runsaasti tammi- ja sekametsää, lehtoja, suota ja pensaikkoja. Maassa on myös kaksitoista luonnonpuistoa ("Parque Natural"), yhdeksän luonnonsuojelualuetta ("Reserva Natural"), viisi luonnonmuistomerkkiä ("Monumento Natural") ja seitsemän suojattua maisemaa ("Paisagem Protegida"). Noin 30 prosenttia maailman korkkitammista on Portugalissa. Rainha Dona Amélia (1899)
Portugalin julistauduttua tasavallaksi 5. lokakuuta 1910 alus nimettiin uudelleen "RNP Républicaksi". Alus haaksirikkoutui elokuussa 1915. Portugalin väestö
Uskonnonvapaus on tullut maahan vasta vuoden 1976 perustuslaissa. Useimmat muut kuin katolisen uskonnon harjoittajista ovat taustaltaan maahanmuuttajia. Portugalin katolinen yliopisto
Portugalin katolinen yliopisto avattiin 1967. Sen ensimmäinen tiedekunta oli filosofinen tiedekunta Bragassa Pohjois-Portugalissa. Nykyisessä yliopistossa on kahdeksantoista tiedekuntaa. Portugali
Portugalin ensimmäinen yliopisto oli Coimbran yliopisto, joka perustettiin Lissabonissa 1290 ja siirrettiin Coimbraan 1537. Vuonna 1559 perustettiin Évoran ja vuonna 1911 Lissabonin yliopisto. Opiskelijamäärältään suurin yliopisto on Porton yliopisto, jossa on 29 000 opiskelijaa. Shanghain Jiao Tong -yliopiston vuosittain tekemässä arviossa vuonna 2013 Lissabonin yliopisto oli sijoilla 301–400 ja Lissabonin teknillinen yliopisto sijoilla 401–500. Portugali
Vuonna 1801 Portugali menetti Olivençan Espanjalle lyhyessä appelsiinisodassa ("Guerra das Laranjas"), jota pidetään Napoleonin sotiin kuuluneen Iberian sodan esinäytöksenä. Vuonna 1807 maa kieltäytyi liittymästä Englannin mannermaasulkemukseen. Seurauksena oli, että Ranska miehitti Portugalin Jean-Andoche Junotin johdolla 1. joulukuuta 1807. Brittien väliintulo Iberian niemimaalla käydyssä sodassa palautti Portugalin itsenäisyyden, ja Ranskan miehitys päättyi vuonna 1812. Vuonna 1808 Portugalin kuningasperhe joutui pakenemaan ranskalaisjoukkoja Brasilian Rio de Janeiroon, ja kuningas palasi Lissaboniin vasta 1821. Hän jätti poikansa Pedron Brasiliaan varakuninkaan tittelin kera. Vuonna 1822 Brasilia julistautui itsenäiseksi keisari Pedro I:n alaisuudessa. Portugalin Juhana VI:n kuoltua 1826 hänen vanhin poikansa Pedro I sai myös Portugalin kruunun nimellä Pedro IV. Koska portugalilaiset ja brasilialaiset eivät halunneet yhdistynyttä monarkiaa, Pedro joutui luopumaan kruunustaan tyttärensä Maria da Glórian hyväksi. Portugali
Portugalin siirtomaaimperiumi oli Euroopan vanhin ja pitkäikäisin. Sen historia alkoi vuonna 1415 Ceutan valloituksesta ja päättyi vuonna 1999 Macaon, Portugalin siirtomaan luovutukseen Kiinalle. 1900-luvulla Salazarin diktatuurin vuosikymmeniä hallitsema Portugali muutettiin demokratiaksi vuoden 1974 neilikkavallankumouksen jälkeen. Maa on nykyisin Euroopan unioniin kuuluva teollisuusmaa. Henrik Purjehtija
Jokainen retkikunta ja merimatka toi lisää tietoa ja osaamista Afrikan rannikolla liikkumisesta. Henrik ulotti Portugalin vaikutusvallan Kap Palmasiin, nykyiseen Liberiaan saakka. Vuonna 1460 perustettu Kap Palmas oli paikassa, jossa rannikko kääntyi suoraan itään. Se oli 4 000 kilometrin päässä Lissabonista. Rannikon ulkopuolelta löytyi Kap Verden saariryhmä 1450-luvulla. Sinne perustettu siirtokunta muodostui kaukokaupan solmukohdaksi. Henrik sai vanhoilla päivillään ilokseen nähdä laivojensa tuovan kotimaahan kultaa, norsunluuta, pippuria ja muita kalliita tavaroita. Löytöretkien aikakausi oli alkanut. Portugalin merimahti kesti noin sata vuotta, vuoteen 1588 saakka. Portugali
Portugalin tasavalta () eli Portugali on valtio Pyreneiden niemimaalla, Euroopan lounaisosassa. Se on manner-Euroopan läntisin maa. Portugali rajoittuu idässä ja pohjoisessa Espanjaan, lännessä ja etelässä Atlantin valtamereen. Manner-Portugalin lisäksi maalla on Atlantilla kaksi saaristoa, Azorit ja Madeira. Lisäksi Selvagenssaaret ovat hallinnollisesti osa Madeiraa. Portugalin historia
Portugalista on löytynyt todisteita asutuksesta noin 30 000 vuoden takaa. Paleoliittiset metsästäjä-keräilijät keskittyivät Douro- ja Tajojokien yläjuoksun laaksoihin ja alkoivat noin 22 000 vuotta sitten tekemään kaiverruksia jokitörmien kallioihin. Tunnetuimmat kalliotaiteet löytyvät Vila Nova de Foz Côan kunnan ympäristöstä. Portugalin historia
Kansainvaellusaikana 400-luvulla Pyreneiden niemimaalle saapui useita germaanisia heimoja. Vandaalit, sveebit ja alaanit tunkeutuivat alueella vuonna 406. Hyökkääjät levittäytyivät länsirannikolle asti muutamassa vuodessa. Vandaalit pitivät alkuun nykyistä Portugalia hallinnassaan, mutta heidän jälkeensä sveebit levittäytyivät sinne Galiciasta. Sveebien kuningaskunnan keskuksena oli nykyinen Braga. Roomalaistuneet visigootit pyrkivät pian palauttamaan roomalaiskauden Pyreneiden niemimaalle. He perustivat sinne Visigoottien valtakunnan, joka kesti muslimihyökkäyksiin asti. Germaanikaudella kristinusko vakiintui Portugaliin. Guimarães
Noin 900-luvulla syntynyt kaupunki tunnetaan Portugalin synnyinsijana. Guimarãesissa syntynyt kreivi Alfonso Henriques julisti Portugalin itsenäiseksi ja itsensä Alfonso ensimmäiseksi, Portugalin ensimmäiseksi kuninkaaksi 24. kesäkuuta 1128. Portugalin restauraatiosota
Espanja osallistui 1640-luvulla kolmikymmenvuotiseen sotaan ja Katalonian rauhoittamiseen, joten se kävi uuteen sotaan lähinnä palkkasoturien voimin. Portugali sai ensimmäisen voittonsa Elvasissa marraskuussa 1644. Tämän jälkeen sota muuttui pienimuotoisiksi rajakahakoiksi Extremaduran alueella. Vaikka Espanja pääsi irti muista sodista, sen resurssit (erityisesti armeijan koko) eivät riittäneet Portugalin lyömiseen. Kesäkuussa 1663 Portugalin 17 000 miehen armeija kukisti 3 000 miehen englantilaisjoukon tukemana Espanjan varuskunnan Évorassa (Ameixialin taistelu, espanjaksi Estremozin taistelu). Seuraavan vuoden heinäkuussa Portugali voitti pienehkön Castelo Rodrigon taistelun ja vuoden 1665 kesäkuussa Montes Clarosin taistelun. Portugalin historia
Vaikka Portugalista tuli NATO:n jäsen, se ei ottanut vastaan Marshall-apua, eikä talousstrategiaan kuulunut EEC:hen lähestyminen eikä taloussuhteiden lähentäminen Länsi-Euroopan maiden kanssa. Tästä huolimatta vuodesta 1950 Salazarin kuolemaan asti bruttokansantuote kasvoi keskimäärin 5,66 % vuodessa. Vuonna 1945 Portugalin siirtomaihin kuuluivat Azorit, Madeira, Kap Verden saaret, Angola, Portugalin Guinea, Mosambik, Goa, Damão, Diu, Macao ja Itä-Timor. Siirtomaiden johtaminen, kehittäminen ja hallussapito johti pitkällisiin siirtomaasotiin Angolassa, Mosambikissa ja Guinea-Bissaussa. Portugalin Timor
Portugalin Timor oli Portugalin siirtomaa Kaakkois-Aasiassa, Timorin saarella. Nykyisin Portugalin Timorin alueella on Itä-Timorin valtio. Portugalilaiset hallitsivat nykyisen Itä-Timorin aluetta 1500-luvulta lähtien. Portugali luopui siirtomaastaan vuonna 1975, jolloin Indonesia miehitti sen. Itä-Timor sai itsenäisyyden vuonna 2002. Portugali-päivä
Portugali-päivä (), 10. kesäkuuta, on Portugalin kansallispäivä. Päivä on viralliselta nimeltään "Dia de Camões, de Portugal e das Comunidades Portuguesas" eli "Camõesin, Portugalin ja Portugalin yhteisöjen päivä", ja sitä vietetään Luís de Camõesin kuoleman (1580) muistoksi. Camões kirjoitti Portugalin kansalliseepoksen "Lusiadit". Portugali
Portugali oli 1800-luvulla jo menettänyt kaikki siirtomaansa Etelä-Amerikassa ja useimmat Aasiassa. Se kuitenkin keskittyi Afrikan-siirtomaihinsa, jotka myöhemmin itsenäistyivät 1970-luvulla Kap Verden, São Tomé ja Príncipen, Guinea-Bissaun, Angolan ja Mosambikin valtioiksi. Maat kuuluvat portugalinkielisten maiden yhteisöön. Portugali
Portugalin kirjallisuudelle on ollut tunnusomaista monipuolinen runous. Maan kansalliskirjailijakin on runoilija Luís de Camões, joka kirjoitti 1500-luvulla teoksen "Os Lusíadas", joka on maan kansalliseepos.
Runous oli pitkään Portugalissa yleisempää kuin proosa. Portugalin kansalliseepoksena pidetään Luís de Camõesin 1500-luvulla kirjoittamaa teosta "Os Lusíadas". Portugalin historia
Emanuelia seurasi Portugalin kuninkaana Juhana III, jonka aikana maan siirtomaavaltakunta jatkoi kasvuaan ja sai uusia kauppapaikkoja muun muasta Kiinasta ja Japanista. Vaikka Portugali oli Euroopan rikkain monarkia, tilanne alkoi heikentyä nopeasti. Vauraudet eivät suuntautuneet kotimaan yhteiskunnan kehittämiseen ja maan oma teollisuus heikentyi, kun maahan tuotiin paljon valmiita tuotteita. Aasian-kauppaa hallinnoi valtiojohtoinen yritys, minkä takia ei keskiluokkaa eikä kauppiaisluokkaa päässyt kunnolla syntymään. Portugalin väestö
Portugalin ensimmäinen yliopisto oli Coimbran yliopisto, joka perustettiin Lissabpnissa 1290 ja siirrettiin Coimbraan 1537. Vuonna 1559 perustettiin Évoran ja vuonna 1911 Lissabonin yliopisto. Opiskelijamäärältään suurin yliopisto on Porton yliopisto, jossa on 29 000 opiskelijaa. Vanhin yksityinen yliopisto on Portugalin katolinen yliopisto. 1970–1980-luvuilla Portugaliin avattiin useita uusia yliopistoja, kuten Aveiron yliopisto, Minhon yliopisto, Lissabonin polytekninen opisto, Porton polytekninen opisto, Azorien yliopisto, Algarven yliopisto ja Madeiran yliopisto. Shanghain Jiao Tong -yliopiston vuosittain tekemässä arviossa vuonna 2013 Lissabonin yliopisto oli sijoilla 301–400 ja Lissabonin teknillinen lyliopisto sijoilla 401–500. Portugalin historia
Koko toisen maailmansodan ajan Portugali oli puolueeton. Joulukuussa 1942 Japani miehitti Portugalille kuuluneen Itä-Timorin, mutta pääministeri António de Oliveira Salazar kieltäytyi julistamasta maalle sotaa. Hän antoi kuitenkin liittoutuneille luvan käyttää Azoreja sotilastukikohtanaan. Kun puolustusliitto Nato perustettiin 1949, maa oli yksi sen perustajajäsenistä. Portugalin kuningaskunta
Portugalin kuningaskunta (, ) oli kauan kestänyt monarkia Iberian niemimaalla. Se kesti vuodesta 1139 vuoteen 1910. Vuoden 1248 jälkeen se tunnettiin myös "Portugalin ja Algarven kuningaskuntana". Vuosien 1815 ja 1822 välillä se tunnettiin "Portugalin, Brasilian ja Algarven yhdistyneenä kuningaskuntana". Portugalin historia
Portugalilaisen imperiumin rakentaminen alkoi 1415, kun portugalilainen armada purjehti kuningas Juhana I:n ja hänen poikiensa Edvardin, Henrikin ja Alfonson kanssa kohti Ceutaa Pohjois-Afrikassa. Mukana oli myös Nuno Álvares Pereira. Ceutan rikas islamilainen kauppakaupunki valloitettiin 21. elokuuta 1415. São Mameden taistelu
São Mameden taistelu () oli 24. kesäkuuta 1128 lähellä Guimarãesin kaupunkia Portugalissa käyty taistelu. Afonso Henriquesin johtamat portugalilaiset voittivat Leónin Teresan ja Fernando Perez de Travan johtamat joukot. 24. kesäkuuta 1128 lasketaan perinteisesti Portugalin perustamispäiväksi, ja taistelun jälkeen Henriques julistautui Portugalin ruhtinaaksi ja myöhemmin ensimmäiseksi kuninkaaksi nimellä Alfonso I. Portugali
Portugalin kansalliskirjasto ("Biblioteca Nacional de Portugal") on perustettu 1796. Henrique Mitchell de Paiva Couceiro
Paiva Couceiro oli Portugalin ensimmäisen tasavallan (1910–1926) perustamisen aikaan monarkismin vahva kannattaja. Hän johti monarkistien kahta hyökkäystä pohjoiseen Portugaliin, erityisesti Chavesin kaupunkiin, vuosina 1911 ja 1912. Myöhemmin, ennen ja jälkeen vuoden 1933 Estado Novon perustamisen, Paiva Couceiro joutui useamman kerran maanpakoon johtuen hänen omistautumisestaan monarkismille. Cabindan tasavalta
Cabindan tasavalta perustaa itsehallintovaatimuksensa Cabindan asemaan Portugalin siirtomaaimperiumin protektoraattina, Portugalin Kongona. Kyseisellä protektoraatilla oli oma historiansa ja erillinen hallinnollinen asema suhteessa Portugalin Länsi-Afrikkaan, josta kehkeytyi nykyinen Angola. Portugalin Kongon asema vahvistettiin kahdenvälisessä Simulambucon sopimuksessa 1883 ja siirtomaavaltojen välisessä Berliinin konferenssissa 1885. Vielä aikaisempia Cabindan edeltäjiä ovat Ngojon ja Kakongon ruhtinaskunnat, jotka olivat Kongon kuningaskunnan enemmän tai vähemmän itsenäisiä vasallimaita. Estado Novo
Estado Novo () oli Portugalin konservatiivinen ja autoritaarinen hallintojärjestelmä, joka perustettiin vuonna 1933. Tämä hallitusjärjestelmä seurasi ensimmäisen tasavallan vallankaappauksella 28. toukokuuta 1926 lopettanutta sotilashallitusta. "Estado Novo"n pääkehittelijä oli Portugalia vuosina 1932–1968 johtanut António de Oliveira Salazar. Estado Novon päätti 16. toukokuuta 1974 tehty sotilasvallankaappaus eli Neilikkavallankumous. Päiväntasaajan Guinea
Fernão do Pón johtama portugalilainen retkikunta löysi vuonna 1472 Guineanlahden saaren, jonka portugalilaiset nimesivät eurooppalaisen löytäjänsä mukaan "Fernando Pó" -saareksi (vuodesta 1979 alkaen "Bioko"). Portugali hallitsi Fernando Póota ja sen lähisaaria vuodesta 1592 lähtien. Hollanti pyrki saamaan saaret haltuunsa vuosina 1642–1648. Vuosina 1777–1778 tehtyjen sopimusten perusteella Portugali luovutti saaret ja Río Munin alueen Espanjalle. Saarille lähetetty espanjalaisretkikunta kärsi tappion taistelussa bubi-kansaa vastaan. Britannia vaati saaria itselleen vuonna 1782. Vuonna 1827 englantilaiset perustivat Fernando Póolle "Port Clarencen" kaupungin (vuosina 1843–1973 "Santa Isabel", nykyään "Malabo"), mutta vetäytyivät saarilta vuonna 1833. Espanjalaiset valtasivat vuonna 1843 Fernando Póon uudelleen ja vuonna 1856 Río Munin, joita alettiin kutsua "Espanjan Guineaksi". Alueen rajat määriteltiin kolonialististen maiden tekemässä Pariisin sopimuksessa vuonna 1900. Alkuperäisväestö joutui pakkotöihin kaakaoviljelmille. Espanjalaiset tukahduttivat vuosien 1898 ja 1906 bubikapinat verisesti. Fernando Póolle tuotiin orjatyövoimaa Río Munista ja Nigeriasta. Alkuperäinen kansa oli vailla kaikkia laillisia oikeuksia.
Ensimmäinen kansallismielinen järjestö "Crusada" perustettiin vuonna 1947. Kansallinen vapautusliike järjestyi vuonna 1959 MONALIGE- ja IPGE-puolueiksi. Vuonna 1960 Espanja julisti alueen ”merentakaiseksi provinssikseen”. Vuonna 1964 se sai sisäisen itsehallinnon. Vuodesta 1965 lähtien Espanjan Guinean itsenäisyyttä käsiteltiin YK:ssa ja Afrikan yhtenäisyysjärjestössä. Heinäkuussa 1968 Espanjan hallitus ja paikalliset puolueet laativat perustuslain, joka hyväksyttiin elokuussa järjestetyssä kansanäänestyksessä. Syyskuussa pidetyt presidentinvaalit voitti MONALIGE:n ehdokas Francisco Macías Nguema, joka muodosti eri puolueiden edustajista koostuneen maan ensimmäisen hallituksen. "Päiväntasaajan Guinea" julistettiin itsenäiseksi tasavallaksi 12. lokakuuta 1968. Espanja veti joukkonsa pois maasta maaliskuussa 1969. Luettelo Portugalin hallitsijoista
Tämä on luettelo Portugalin hallitsijoista. Portugali oli kuningaskunta vuoden 1910 vallankumoukseen saakka. Kuningaskunnaksi maa tuli vuonna 1139, kun Portugalin kreivi Alfonso I julistautui kuninkaaksi. Portugalin kreivinä Alfonso oli toiminut vuodesta 1112. Portugalin historia
Kuninkaan maanpaon aikana 1808 vuoteen 1820 Portugalia hallitsi Britannian lähettiläs. Vuonna 1820 Portugalissa puhkesi Espanjan esimerkin vaikutuksesta vallankumous, jossa vaadittiin siirtymistä perustuslailliseen monarkiaan. Kuningas hyväksyi perustuslain palatessaan Brasiliasta Lissaboniin vuonna 1821. Britannia vaikutti kuitenkin edelleen vahvasti maan päätöksentekoon. Portugalin poliittiset olot jatkuivat epävakaisina 1860-luvulle saakka, jolloin valtio aloitti uudestaan siirtomaidensa laajentamisen. Portugalin historia
Sagresissa kehitettiin karavelialusta, joka auttoi portugalilaiset valtamerille. Vuonna 1418 Henrik Purjehtijan kapteenit João Gonçalves Zarco ja Tristão Vaz Teixeira löysivät Porto Santon saaren, ja vuonna 1419 Zarco nousi maihin Madeiralla. Suurin osa Azorien saarista löydettiin 1427–1431. Sekä osa Azoreista että Madeira asutettiin 1430-luvulle mennessä. Afrikan rannikolla Gil Eanes ja Afonso Gonçalves Baldaia saapuivat vuonna 1436 Senegaljoelle, Dinis Dias löysi 1444 Kap Verden ja vuonna 1460 portugalilaiset saapuivat nykyisen Sierra Leonen rannikolle. Portugalin ralli
Portugalin ralli on Portugalissa järjestettävä sora- ja asvaltti rallikilpailu. Ensimmäinen kilpailu järjestettiin vuonna 1967 ja vuodesta 1973 lähtien kilpailu järjestettiin 29 vuoden ajan. Vuosina 2002-2006 ja 2008 kilpailua ei järjestetty. Vuonna 2000 Portugalin ralli palkittiin Vuoden Parhaan Rallikilpailun tittelillä. Rallin menestyksekkäin kuljettaja on suomalainen Markku Alén joka voitti kilpailun viisi kertaa vuosina 1975, 1977, 1978, 1981 ja 1987. Muita rallin suomalaisvoittajia ovat Simo Lampinen, Hannu Mikkola, Timo Salonen, Juha Kankkunen ja Tommi Mäkinen. Portugalin historia
Asevoimien liikkeen suorittama veretön neilikkavallankumous 25. huhtikuuta 1974 nosti valtaan Kansallisen pelastuksen juntan ja johti laajoihin vasemmistoradikaaleihin demokratiauudistuksiin . Portugalin Afrikan-siirtomaille myönnettiin itsenäisyys 1975. Joulukuussa 1975 Indonesia miehitti Portugalin Timorin (Itä-Timor), joka oli viikkoa aikaisemmin julistautunut itsenäiseksi, joten sen itsenäisyys jäi toteutumatta. Uusi vasemmistoradikaalinen perustuslaki otettiin käyttöön vuonna 1976. Ensimmäiset demokraattiset parlamenttivaalit pidettiin 1975 ja presidentinvaali 1976. Vapaat vaalit nostivat valtaan maltillisia suuntauksia, ja johtaviksi puolueiksi tulivat sosialistit ja sosiaalidemokraatit. Yksi tämän ajan pääministereistä oli sosialistien Mario Soares. Portugalin historia
Markiisi Sebastião José de Carvalho e Melo tuli pääministeriksi 1755. Pombal muistetaan Lissabonin vuoden 1755 maanjäristyksen tehokkaasta jälkihoidosta sekä roolistaan Portugalin talouden ja yhteiskunnan uudistajana. Markiisi de Pombalin valtakaudella asioita kontrolloitiin tarkasti. "Sellit ja vankilat ovat ainoa asia, jonka tiedän tepsivän tähän hulluun kansaan", hänen kerrotaan sanoneen. Hänen tekemiään uudistuksia on esimerkiksi orjuuden Portugalin Intian-siirtomaista. Portugalin Guinea
Portugalin siirtomaavallan ideologiana oli alusta lähtien ”primitiivisten pakanakansojen” sivistäminen ja kristinuskoon käännyttäminen. Sen olennainen osa oli portugalin kielen ja kulttuurin levittäminen sekä portugalilaiseen yhteiskuntaan sulautuneen "assimilados"-ryhmän luominen. Sulauttamisyritysten tulokset jäivät kuitenkin vaatimattomiksi, ja 1950-luvulla alueella ryhdyttiin vaatimaan itsenäisyyttä. Vapautusliikkeistä tärkein oli Guinean ja Kap Verden afrikkalainen itsenäisyyspuolue PAIGC, joka aloitti aseellisen taistelun vuonna 1963. Kymmenen vuotta kestäneen sodan aikana PAIGC onnistui vapauttamaan kaksi kolmasosaa alueesta ja julisti Guinea-Bissaun itsenäiseksi 24. syyskuuta 1973. Portugali tunnusti maan itsenäisyyden neilikkavallankumouksen jälkeen 10. syyskuuta 1974.