Mitä hormoneja kivekset tuottavat?
Kehonrakennus
Lääkeaineiden käytöllä kehonrakennustarkoituksessa on terveydelle haitallisia vaikutuksia. Nykyisin pahimpina käytön ongelmina pidetään sydän- ja verisuonisairauksien lisääntynyttä riskiä, aggressiokäyttäytymistä sekä mielialahäiriöitä. Anaboliset steroidit lisäävät sydäninfarktin riskiä ja heikentävät kivesten toimintaa. Liiallinen testosteronin määrä saa aivolisäkkeen lopettamaan kiveksiä ylläpitävien hormonien tuotannon, sillä hypotalamus luulee kiveksien tuottavan itse liiallisen testosteronin ja yrittää näin vähentää sen tuotantoa, mikä johtaa kivesten surkastumiseen. Tämän lisäksi steroidit voivat aiheuttaa maksasyöpää, eturauhassyöpää, munuaissairauksia ja miehen rintojen suurenemista (osa testosteronista muuntuu estrogeeniksi). Nesteenpoistolääkkeet puolestaan aiheuttavat elimistössä elektrolyyttihäiriöitä ja altistavat kammiovärinälle. Kives
Kiveksen tuottamia hormoneita ovat mieshormonit eli androgeenit. Näistä tärkein on testosteroni. Androgeenit saavat aikaan miehiset piirteet murrosiässä. Androgeenit ovat myös steroidihormoneja; ne parantavat suorituskykyä. Androgeeneja syntyy myös lisämunuaisen kuorikerroksessa, minkä takia niitä on myös naisilla, vaikkakin huomattavasti pienempinä pitoisuuksina. Suorituskykyä parantavan vaikutuksensa vuoksi ylimääräisen testosteronin käyttö luokitellaan urheilussa doping-käytöksi. Androgeenit
Androgeenit eli mieshormonit ovat sukupuolihormoneiksi kutsuttavia steroidihormoneja, jotka aiheuttavat miehelle tyypillisten sukupuolitunnusmerkkien kehittymisen. Voimakkaimmin miehisten piirteiden kehittymiseen vaikuttaa kiveksissä syntyvä testosteroni.Androgeeneja muodostuu molemmilla sukupuolilla lisämunuaisen kuorikerroksessa. Lisäksi naisilla munasarjat erittävät jonkin verran androgeenejä. Miehillä aivolisäkkeen gonadotroopiset hormonit vaikuttavat lisäksi kiveksiin ja stimuloivat niitä tuottamaan testosteronia ja lisääntynyt mieshormonien määrä saa aikaan murrosiän alkamisen pojilla ja tyypillisten miehisten piirteiden, kuten esimerkiksi peniksen kasvun, karvoituksen lisääntymisen ja äänenmurroksen, alkamisen. Androgeeneillä on myös merkittävä rooli murrosiän niin sanotussa kasvupyrähdyksessä yhdessä kasvuhormonin kanssa. Androgeeneillä on tärkeä anabolinen eli kehoa rakentava vaikutus läpi elämän. Kives
Kives eli "testikkeli" (), josta yleisesti käytetään myös kreikankielistä nimeään "orchis" ("όρχις"), on urospuolisen selkärankaisen eläimen sukupuolielimiin kuuluva parillinen sukupuolirauhanen. Kivekset tuottavat miehen sukusoluja eli siittiöitä, joita tarvitaan munasolun hedelmöityksessä ja siten lisääntymisessä. Lisäksi kivekset tuottavat mieshormoneja eli androgeeneja, joista tärkein on testosteroni. Ihmisessä testosteroni saa aikaan miehiset kehonpiirteet ja ominaisuudet.
Kivespussi
Kivespussissa sijaitsee kaksi kivestä, joiden päällä on lisäkivekset. Lisäkiveksistä lähtee siemenjohtimet. Lisäksi kivespussiin tulee kaksi verisuonta ja kaksi hermoa. Kivespussissa voi olla pieni määrä kudosnestettä. Kivennäisaine
Kivennäisaineet jaetaan makrokivennäisiin (vaaditaan yli 100 mg per päivä) ja mikrokivennäisiin eli hivenaineisiin sen mukaan, paljonko elimistö niitä tarvitsee. Hivenaineiksi kutsutaan niitä elimistölle tarpeellisia alkuaineita, joita elimistö tarvitsee alle 100 milligrammaa vuorokaudessa. Kilpirauhanen
Kilpirauhasen pääasiallinen tehtävä on tuottaa hormoneja: Lisäkilpirauhanen
Lisäkilpirauhasia () on neljä kappaletta ja ne sijaitsevat kilpirauhasen takapinnalla. Lisäkilpirauhaset ovat muodostuneet sikiökaudella nielun epiteelistä. Lisäkilpirauhaset kuuluvat elimistön umpieritysjärjestelmään eli ne ovat endokriinisia rauhasia ja ne erittävät verenkiertoon parathormonia eli lisäkilpirauhashormonia. Parathormonit lisäävät kalsium-ionien pitoisuutta veressä ja varmistavat näin luiden riittävän kalsiuminsaannin. Parathormonit lisäävät kalsium-ionien takaisinimeytymistä munuaisten tubuluksista sekä ne lisäävät ja aktivoivat osteoklasteja, jotka ovat luuta hajottavia soluja. Lisäkilpirauhasen liikatoiminta voi aiheuttaa osteoklastien liian aktivoitumisen seurauksen luukatoa eli osteoporoosia. Lisäkilpirauhasen vajaatoiminta puolestaan lisää osteopetroosin eli luiden liikakasvun vaaraa. Estrogeenit
Estrogeenit ovat sukupuolihormoneja, jotka säätelevät naiselle ominaisia sukupuoliominaisuuksia ja muun muassa kohdun ja limakalvojen toimintaa. Estrogeeneihin kuuluva estradioli aiheuttaa myös poikien aivojen maskulinisaation. Gangliosidit
Gangliosidejä esiintyy erityisesti hermokudoksessa, mutta myös maksassa, munuaisissa, pernassa ja haimassa. Gangliosidit vaikuttavat muun muassa solujen kasvuun, aineenvaihduntaan, hermokudoksen uusiutumiseen ja aivojen toimintaan. Ne toimivat esimerkiksi reseptoreina, joihin sitoutuvat monet hormonit, kuten tyreotropiini, serotoniini ja eräät toksiinit kuten koleratoksiini ja tetanustoksiini. Gangliosidien biosynteesi tapahtuu Golgin laitteessa, jossa serebrosideihin liitetään sokeriyksiköitä. Sokeriyksiköiden lähteenä toimivat niin kutsutut aktivoidut sokerit eli sokeridien nukleotidijohdannaiset. Trijodityroniini
T:n toiminta liittyy läheisesti tyroksiinin (T) toimintaan. T on rakenteeltaan muutoin samanlainen kuin T, paitsi siinä on yksi jodiatomi enemmän. Kilpirauhanen tuottaa näitä kahta hormonia saman tuotantoprosessin kahtena lopputuotteena. Kilpirauhanen tuottaa T:ää suhteessa paljon enemmän (noin 93 % kilpirauhasen tuottamista hormoneista) kuin T:a. T:n ja T:n vaikutukset ovat samankaltaiset, mutta T on biologisesti merkittävästi aktiivisempi eli sen vaikutukset kohdesoluissa ilmenevät paljon pienemmillä pitoisuuksilla. Kohdesoluissa onkin entsyymejä, jotka muuttavat T:ää T:ksi. Suurin osa veren T-pitoisuudesta on peräisin maksasta ja munuaisista, jotka muuntavat T:ää T:ksi. Koriokarsinooma
Toisinaan koriokarsinooma saattaa saada alkunsa muualta kuin istukasta. Esimerkiksi munasarjan primaarisia koriokarsinoomia tavataan paitsi raskauteen liittyvinä, myös muissa yhteyksissä. Miehillä esiintyy kiveksen koriokarsinoomaa, johon sädehoito sekä kemoterapia tehoavat huonosti ja johon liittyy korkea kuolleisuus useimpien raporttien mukaan. Kaikista kivessyövistä koriokarsinoomia on yksi prosentti. Kiveksen koriokarsinooma syntyy erilaistuneesta kasvainkudoksesta, jonka muodostavat sukusolujen esiasteet. Miesten ja naisten aivojen eroavaisuudet
Mekanismeja ja syitä sukupuolten aivojen eroille ei täsmällisesti tiedetä. Niitä pyritään selittämään genetiikalla ja hormoneilla. Geneettisesti miehen ja naisen keskeinen ero on Y-kromosomi, mutta siinä on erittäin vähän geenejä joista suuri vieläpä vain koodaa proteiineja. Y-kromosomin sisältämät geenit tunnetaan hyvin, eikä Y-kromosomia pidetä relevanttina. Kiveksistä erittyvää testosteronia on miehillä monikymmenkertainen määrä naisiin verrattuna ja testosteronia pidetään merkittävänä sukupuolten erojen aiheuttajana. Testosteronin merkittävää vaikutusta tukee se, että androgeeni-insensitiivisyyssyndroomaa sairastavat XY-miehet ovat naisen kaltaisia, koska heidän kehonsa ei reagoi testosteroniin lainkaan. Hypogonadismi
Kivesten Leydigin solujen toimintahäiriö aiheuttaa testosteronivajauksen, siementiehyiden toimintahäiriö spermatogeneesin eli siittiötuotannon häiriön. Myös pelkkään testosteronivajaukseen liittyy heikentynyt siittiötuotanto. Verikokein voidaan määrittää, onko häiriön syy kives- vai aivolisäkeperäinen. Gonadokortikoidi
Gonadokortikoidit vaikuttavat sukupuolihormonien tavoin. Kordikoidihormoneja (steroidit) eritetään lisämunuaisen kuorikerroksessa. Kivespussi
Kivespussi muodostuu kahdesta puoliskosta, joita yhdistää keskellä näkyvä kivespussin sauma (). Kivespussin sauman kohdalla on kivespussin sisällä sidekudoksinen kivespussin väliseinä (), joka erottaa toisistaan oikean ja vasemman kiveksen. Kivesten korkeutta ja kivespussin kireyttä säätelee kaksi ohutta cremaster-lihasta, jotka sijaitsevat kivesten ja kivespussin välissä. Hedelmättömyys
Miehen hedelmättömyyden syyt voivat olla kivesten siittiöntuotannossa tai siittiöiden kiveksistä pois kulkeutumisessa. Kivesten toimintaa heikentäviä tekijöitä ovat kivestulehdukset, eräät kemikaalit, lääkkeet (esimerkiksi anaboliset steroidit) ja sädehoito. Heikko siittiöntuotanto voi aiheutua myös Klinefelterin syndroomassa, jossa miehellä on kaksi X-kromosomia yhden sijaan. Syndroomassa mies tuottaa vasta-aineita siittiöitänsä kohtaan ja tällöin huomattava osa siittiöistä menettää kykynsä hedelmöittää munasolu. Sukupuolielin
Murrosiässä elimistön hormonitoiminta muuttuu, mistä seuraa sukurauhasten aktivoituminen. Miehen kivekset alkavat tuottaa siittiöitä ja naisen munasarjat alkavat kypsyttää munasoluja. Seksuaalinen halukkuus lisääntyy hormonitoiminnan vilkastumisen myötä. Kidukset
Hengityksen lisäksi kidukset toimivat osmoottisen paineen säätelyssä erittämällä suoloja. Ne osallistuvat myös elimistön pH:n säätelyyn ja typpipitoisten kuona-aineiden eritykseen. Kiduksissa on kemoreseptoreita, jotka mittaavat veren hiilidioksidi- ja happipitoisuutta sekä mekanoreseptoreita, jotka mittaavat kiduksiin kohdistuvaa mekaanista ärsytystä. Näiden reseptorien avulla säädellään hengitystä. Sukupuolihormoni
Sukupuolihormoni on sukupuolitoimintoihin vaikuttava steroidi. Sukupuolihormonien tuotanto käynnistyy murrosiässä ja niitä erittyy erityisesti sukupuolirauhasista, joista miehellä keskeisiä ovat kivekset ja naisella munasarjat. Sukupuolihormoneja ovat miesten androgeenit eli mieshormonit ja naisten estrogeenit eli naishormonit. Näiden kahden ryhmän lisäksi naisilla tavataan keltarauhashormoneja eli gestageeneja. Ihmisen aivojen aivolisäkkeen erittämät hormonit stimuloivat sukupuolirauhasia tuottamaan sukupuolihormoneita. Testosteroni
Testosteronilääkitys saattaa lamauttaa kivesten oman testosteronituotannon. Testosteronin dopingkäyttö voi lisätä aknea, verenpainetta, kolesteroliarvoja, veritulpan riskiä, mielialan vaihteluita ja lapsettomuutta. Hypotalamus
Antidiureettisen hormonin (ADH, Antidiuretic Hormone) vaikutuksesta virtsan nestemäärä vähenee ja virtsa väkevöityy eli tämän avulla elimistö säätelee nestetasapainoa. Munuaisten kokoojaputkissa ja distaalisissa kiemuratieyissä ADH lisää permeabiliteettia, jolloin niiden vedenläpäisykyky paranee ja veden talteenotto lisääntyy. ADH:n erityksen häiriöille voivat altistaa jotkin kasvaimet, keskushermoston ja keuhkojen sairaudet, tietyt lääkkeet ja psyykkiset häiriöt. Testosteroni
Elimistö muodostaa testosteronia kolesterolista. Naisilla eritys tapahtuu munasarjoissa sekä lisämunuaisissa, miehillä kiveksissä ja lisämunuaisissa. Testosteroni voi muuttua kudoksissa palautumattomasti dihydrotestosteroniksi ("DHT") tai se voi aromatisoitua estradioliksi. Lisäkives
Lisäkivekset () ovat osa miehen sukupuolielimiä, jotka varastoivat kivesten tuottamia siittiötä. Lisäkives sijaitsee kiveksen pinnalla. Anorkia
Terveellä pojalla erittyy kiveksistä testosteronia, joka saa aikaan sekundaaristen miesten sukupuoliominaisuuksien kehittymisen. Kivesten puutteesta johtuen anorkiahenkilölle voidaan antaa erillistä testosteronikorvaushoitoa. Murrosikä
Sukupuolirauhasiin vaikuttavia hormoneja ovat gonadotropiinit, FSH eli follikkeleita stimuloiva hormoni ja LH eli luteinisoiva hormoni, jotka erittyvät aivolisäkkeestä. Gonadotropiinin vaikutuksesta sukupuolirauhaset alkavat tuottaa yhä runsaammin sukupuolihormoneja ja myöhemmin kypsiä sukusoluja. Kaikilla ihmisillä on molempien sukupuolien hormoneita, mutta eri suhteessa. Tästä johtuu, että sukupuolihormonien suhteellisen määrän muutos saa aikaan myös muutoksia sekundaarisissa sukupuoliominaisuuksissa. Anaboliset steroidit eli keinotekoiset miessukupuolihormonit saavat naisella äänen madaltumaan ja parran kasvamaan. Myös miehillä keinotekoiset miessukupuolihormonit voivat aiheuttaa häiriöitä, muun muassa siittiöiden tuotanto voi lakata, ja kivekset kutistua. Kasvihormoni
Auksiinit kiihdyttävät solujen pituuskasvua latvassa mutta hidastavat sitä juuressa. Ne kääntävät kasvin kohti valoa, erittymällä enemmän varjon puolelle. Auksiineja muodostuu kasvupisteissä ja silmuissa. Mahalaukku
Mahanesteen pepsiini on proteolyyttinen entsyymi eli se pilkkoo valkuaisaineita. Maharauhasten erittämä pepsiinin inaktiivinen esiaste pepsinogeeni muuttuu mahalaukussa aktiiviseen muotoon suolahapon ja jo muodostuneen pepsiinientsyymin avulla. Mahanesteen happamuus myös tuhoaa ravinnon mukana mahalaukkuun kulkeutuneita bakteereita ja muita mikro-organismeja, joten mahalaukun ja ohutsuolen yläosan sisältö on melko steriiliä.
Mahanesteen eritystä säätelevät mm. aivojen autonominen, tahdosta riippumaton hermosto sekä hormonit. Hormonit vaikuttavat sekä mahanesteen muodostumiseen että mahalaukun liikkeisiin ja supistuksiin. Gastriini-hormonilla on suuri merkitys suolahapon synnyssä. Kivessyöpä
Kivessyöpä on syöpä, joka kehittyy kivekseen. Kivekset ovat osa miehen sukupuolielimistöä, ja ne tuottavat mieshormoneja ja sukusoluja, siittiöitä. Kives
"Retentio testis" on tila, jossa kives ei syntymässä laskeudu kivespussiin, vaan jää piilokivekseksi. Tämä voidaan hoitaa hormonihoidolla tai leikkauksella. Murrosiän jälkeen sairastettu sikotauti saattaa johtaa lapsettomuuteen, koska sen usein aiheuttama kivestulehdus eli "orkiitti" tyypillisesti aiheuttaa siittiöiden määrän vähenemistä ja laadun heikkenemistä. Kivessyövän osuus kaikista syöpätyypeistä ei ole kovin suuri; nuorilla miehillä se kuitenkin on niistä yleisin. Raja on noin 30 ikävuodessa, jota vanhemmat sairastuvat nuorempia selkeästi harvemmin. Kivessyöpä voi olla seminooma tai ei-seminooma. Tyroksiini
Aivolisäkkeen erittämä tyreotropiini eli TSH (Thyroid-Stimulating Hormone) kiihdyttää kilpirauhasen toimintaa. Näin elimistö pystyy säätelemään energian tuotantoa tarpeen mukaan. Anaboliset steroidit
Anaboliset steroidit, joita kutsutaan joissain tilanteissa anabolis-androgeenisiksi steroideiksi (AAS) ja yleiskielessä usein pelkästään steroideiksi, ovat testosteronin tapaan vaikuttavia hormonivalmisteita tai hormoneita. Myös testosteroni luokitellaan anaboliseksi steroidiksi. Ne kuuluvat rakenteeltaan "steroideihin" ja osin vaikutuksiltaan androgeeneihin, eli mieshormoneihin. Anaboliset steroidit edistävät ensisijaisesti lihasten kasvua ja valkuaisaineiden muodostumista. Tästä johtuu niiden muinaiskreikan kielestä johdettu rakentavaa tarkoittava nimitys "anabolinen", koska ne edistävät kehon rakentavia toimintoja. Niillä on myös kyllin suurin annoksin muitakin vaikutuksia, kuten ruokahalun, punasolujen tuotannon kasvu, luiden kasvu ja miehille ominaisten eli "androgeenisten" piirteiden kehittyminen, kuten äänen madaltuminen ja parran kasvu. Testosteroni
Testosteroni saa aikaan ihmisellä miesten sekundaariset sukupuoliominaisuudet kuten äänen madaltumisen, kasvon piirteiden miehistymisen, karheamman ihon, lihasten kehittymisen ja karvoituksen. Myös naisilla muun muassa häpykarvoituksen aiheuttaa sama hormoni, mutta naisen sukurauhasten erittämät testosteronipitoisuudet ovat paljon alhaisemmat, ja lisäksi naisen omat keltarauhas- ja estrogeenihormonit aiheuttavat estovaikutuksen useimmille testosteronin aiheuttamille ominaisuuksille, kuten äänen madaltumiselle ja parrankasvulle. Testosteroni kiihdyttää lihasten kasvua, joten sitä on käytetty dopingaineena. Miesten onkin helpompi saada kerätyksi itselleen treenaamalla lihasmassaa kuin naisten. Miesten testosteronitasot ovat kaikkein korkeimmillaan noin 25 vuoden iässä, mutta nopeampi lasku alkaa vasta kolmenkymmenen ikävuoden jälkeen. Testosteronitasot alkavat vähetä naisilla noin kolmenkymmenen ikävuoden jälkeen. Testosteronin tuotanto vähenee iän myötä huomattavasti ja sitä käytetään sekä miesten että naisten vaihdevuosihoidoissa. Porttilaskimojärjestelmä
Aivolisäkkeen varressa on erityinen porttilaskimojärjestelmä. Hypotalamuksen neuroendokriinisten solujen hermosyyt menevät suoraan aivolisäkkeen varressa sijaitsevaan ensimmäiseen hiussuoniverkkoon. Tästä verkosta lähtee laskimoita aivolisäkkeen etulohkoon, missä niistä muodostuu toinen hiussuoniverkko hormoneja tuottavien solujen ympärille. Neurohormonit pääsevät näin hypotalamuksesta nopeasti ja tehokkaasti suoraan aivolisäkkeeseen kulkematta ison verenkierron kautta eli hormonien kuljetusaika lyhenee. Lisäksi hormonit saattaisivat isoon verenkiertoon päästessään metaboloitua ja erittyä munuaisten kautta ennen aivolisäkkeeseen pääsyä, joten porttilaskimojärjestelmä vähentää hormonien hukkaa. Trijodityroniini
Trijodityroniini (T) on yksi kolmesta kilpirauhasen tuottamasta ja erittämästä hormonista. Sillä on laaja-alaisia aineenvaihduntaa kiihdyttäviä, kasvua edistäviä ja lisääntymiseen liittyviä vaikutuksia muun muassa sydämessä, maksassa, luurankolihaksissa, verisuonten sileässä lihaksessa, ihossa, munuaisissa ja keskushermostossa. Trijodityroniinimolekyylissä on nimensä mukaisesti kolme jodiatomia, ja jodin riittävä saanti ravinnosta onkin välttämätöntä trijodityroniinin valmistamiseksi. Ihmisen anatomia
Pepsiinin muodostamiseen tarvittava suolahappo on hyvin väkevää ja hapanta. Siksi suolahappo tuhoaa ruoan bakteereita ja muita mikro-organismeja. Sen vuoksi mahalaukun ja ohutsuolen yläosan sisältö melko steriiliä. Mahanesteen eritystä säätelee mm. aivojen autonominen, tahdosta riippumaton hermosto. Myös hormonit säätelevät mahanesteen eritystä. Veren hormonit vaikuttavat sekä mahanesteen muodostumiseen että mahalaukun liikkeisiin ja supistuksiin. Gastriinihormonilla on suuri merkitys suolahapon synnyssä. Sertolin solu
Sertolin solut eli kiveksen tukisolut ovat kivesten siementiehyissä sijaitsevia soluja, joiden tehtävänä on ravita kehittyviä siittiöitä sekä säädellä spermatogeneesiä eli siittiöiden kypsymistä. Lisäksi ne erittävät inhibiini-hormonia, joka estää follitropiinin erittymistä aivolisäkkeen etulohkosta. Sertolin solut ovat liittyneet toisiinsa tiiviillä liitoksilla, jotka osallistuvat veri-kivesesteen muodostamiseen. Veri-kivesesteen tehtävänä on suojata kehittyviä siittiöitä ja se estää useimpia aineita siirtymästä vapaasti verenkierrosta siementiehyisiin. Siemennestekeräset
Varpuslinnun kivekset sijoittuvat ruumiinonteloon, ja niistä johtaa siemenjohtimet siemennestekeräsiin, jotka ovat muodoltaan sykkyräiset. Keräsistä siemenneste purkautuu kloaakkiin ja parittelussa naaraan kloaakin kautta sen emättimeen. Kivekset tuottavat siittiöitä vain lintukoiraan ollessa lisääntymisvireessä. Hyvin monet höyhenpuvultaan samannäköiset ja mitoiltaan samankokoiset varpuslintukoiraat ja -naaraat voidaan lisääntymiskaudella erottaa toisistaan kloaakkipullistumasta. Joillakin lajeilla, kuten rautiaisella, kloaakkipullistuma on poikkeuksellisen huomattava. Tutkimuksissa on todettu, että lajeilla, joiden naaraat harrastavat aktiivisesti syrjähyppyjä, kuten rautiaisella, tai ovat moniavioisia, koiraiden siementuotanto on runsaampaa, ja ne parittelevat useammin kuin lajit, jotka ovat pariuskollisempia, kuten punatulkut. Kives
Androgeenit lisäävät paitsi suorituskykyä, myös seksuaalista halukkuutta. Niille herkillä henkilöillä tai suurina pitoisuuksina ne voivat aiheuttaa aggressiivisuutta. Testosteronipitoisuudet alkavat kasvamaan erittäin nopeasti lapsuustasosta noin 12–13-vuotiaana, ja aikuisen nuoren miehen testosteronitasot ovat yli kymmenkertaiset verrattuna lapseen. Muutaman vuoden päästä murrosiän alkamisesta poika on kehittynyt fyysisesti mieheksi, ja saavuttaa aikuisen mittasuhteet. Testosteronitasot ovat noin 20-vuotiaana vain enää muutaman prosentin alle lopullisen maksimitasonsa. Pitoisuudet saavuttavat hitaasti huippunsa noin 24–25-vuotiaana, ja laskevat sen jälkeen hitaasti prosentin vuosivauhtia hieman yli kolmekymmentä vuotiaaksi, jolloin ne ovat laskeneet takaisin noin 19–20-vuotiaan nuoren miehen tasolle. Kolmenkymmenen ikävuoden jälkeen testosteronitasot laskevat loppuelämän ajan hieman nopeammin, noin 1,5–2 % vuodessa. Tällöin suorituskyky, riskinotto, luontainen lihasmassa ja seksuaalinen halukkuus vähenevät. Tyypillistä testosteronituotannon vähentyessä ovat myös impotenssi, luiden haurastuminen ja rasvaprosentin kasvu. Elämäntavoilla on suuri vaikutus miehen testosteronitasoihin ja niiden laskuun keski-iässä. Ylimääräinen rasvakudos minimoi testosteronin vaikutuksia miehessä, aiheuttaen gynekomastiaa ja seksuaalisen halukkuuden vähenemistä. Sen sijaan aktiiviset elämäntavat lisäävät testosteronin eritystä sekä sen aiheuttamia ilmiöitä. Ihmisaivot
Aivot säätelevät monia kehon perustoimintoja, kuten sydämen sykettä, hengitystä, ruoansulatusta, hikoilua ja sukupuoliviettiä. Säätelystä vastaavat hypotalamus ja aivorunko yhdessä. Aivojen hermokeskukset vaikuttavat elimistön rauhasiin, jotka tuottavat ja vapauttavat erilaisia hormoneja. Aivoissa hormoneja valmistavat aivolisäke ja käpylisäke. Hormonit vaikuttavat esimerkiksi nälän, janon tai kylläisyyden aistimuksiin sekä uni-valve-rytmiin. Aivolisäke
Aivolisäke eli hypofyysi () on umpirauhanen, jonka erittämät hormonit osallistuvat elimistössä kasvun, verenpaineen ja nestetasapainon, seksuaalitoimintojen, raskauden, synnytyksen, maidontuoton, lämpötilan ja kivun säätelyyn. Aivolisäke on ihmisellä noin herneen kokoinen (15 mm · 9 mm · 6 mm), puolen gramman painoinen isoaivojen pohjaosasta ulkoneva rakenne, jota ympäröi kitaluun syvennys eli turkinsatula. Estrogeenit
Häpykarvoituksen kasvamisen ja seksuaalisen mielenkiinnon heräämisen aiheuttavat tytölle naishormonien lisäksi mieshormonit eli androgeenit, joita naisen elimistö tuottaa kymmenen kertaa miehen elimistöä vähemmän. Estrogeeneillä on myös arveltu olevan osansa luulevyjen luutumisessa ja pituuskasvun päättymisessä. Esimerkiksi jos kasvuikäinen lapsi saisi jostakin ulkopuolista estrogeenia suuren annoksen ja usein, aiheuttaisi se luulevyjen nopean luutumisen ja kasvun ennenaikaisen päättymisen. Jos lapsi joutuu käyttämään estrogeenihormonivalmisteita esimerkiksi viivästyneen puberteetin hoitoon, tulisikin olla tarkkana estrogeenien annostelussa. Aikainen puberteetti yleensä hieman laskee tyttöjen kasvuennustetta aikaisen estrogeenituotannon lisääntymisen takia. Tyroksiini
Yleensä kilpirauhashormoneista tyroksiini tunnetaan paremmin, vaikka se on inaktiivinen hormoni ja sen suora vaikutus aineenvaihduntaan on vähäinen. Kuitenkin vapaan tyroksiinin mittaaminen verestä kuvastaa selkeämmin kilpirauhasen toimintaa, ja toisaalta kilpirauhasen vajaatoiminnassa puuttuvat hormonit korvataan tyroksiinilla. Hormoni
Hormoni on elimistön itse valmistama eli endogeeninen kemiallinen välittäjäaine, joka kulkee erittymispaikastaan kohdesoluihin pääosin verenkierron välityksellä. Hormonit osallistuvat lähes kaikkiin elimistön aineenvaihduntaprosesseihin, ja niitä erittyy eri puolilla elimistöä sijaitsevista umpirauhasista. Aivolisäke säätelee muiden umpirauhasten toimintaa ja hypotalamus säätelee autonomisen hermoston signaalien mukaan aivolisäkkeen toimintaa. Hormoni voi vaikuttaa aivan pieninäkin määrinä sellaiseen soluun, jossa on hormonille spesifisiä reseptoreja. Hormonit vaikuttavat elimistössä lisääntymisen säätelyyn, kasvuun, kehitykseen sekä energian tuotantoon, käyttöön ja varastointiin. Jotkut tuotteissa käytetyt kemikaalit voivat häiritä normaalia kehon hormonitoimintaa ja aiheuttaa siten terveysriskejä. Hormonitoimintaa häiritsevä kemikaali on sellainen eksogeeninen (elimistön ulkopuolelta tuleva) aine tai aineseos, joka muuttaa hormonijärjestelmän toimintaa ja aiheuttaa siksi haittavaikutuksia kokonaisessa organismissa, sen jälkeläisissä tai (osa)populaatioissa. Siittiö
Aikuisen miehen kives tuottaa arviolta 150 miljoonaa siittiötä päivittäin. Siittiöiden osuus siemennesteestä on noin 1 %. Umpieritysjärjestelmä
Umpirauhaset () muodostavat umpieritysjärjestelmän (sisäeritysjärjestelmä), jossa 
tiehyeettömät umpirauhaset erittävät kemiallisia välittäjäaineita, hormoneita, jotka kiertävät 
verenkierrossa ja vaikuttavat toisiin elimiin. Hormonit toimivat viestinviejinä ja 
leviävät verenkierron välityksellä elimistön eri osissa oleviin soluihin, jotka tulkitsevat hormonien välittämät 
viestit ja toimivat niiden mukaan. Umpieritysjärjestelmään eivät kuulu avorauhaset eli 
eksokriiniset rauhaset (glandula exocrina), kuten sylkirauhaset, hikirauhaset tai ruuansulatuskanavassa olevat 
rauhaset. Kives
Kivesten epäsymmetrisyys saattaa huolettaa kehittyvää nuorta ja aikuistakin miestä. Epäsymmetrisyys ihmisen vasemman ja oikean kehonpuolen välillä on yleistä, minkä näkee esimerkiksi kasvoista. Kivesten keskinäiselle epäsymmetrialle on myös muita normaaleja syitä. Yksi syistä liittyy lämmönsäätelyyn: kun toinen kives on toista ylempänä, niiden välille jää vähemmän pinta-alaa, eivätkä ne näin lämmitä toisiaan niin paljon. Samalla kivekset mahtuvat pienempään tilaan. Kummallakin kiveksellä on itsenäinen verenkierto ja eripituiset verisuonet, joka vielä helpottaa lämpötilan säätelyä. Androgeeni-insensitiivisyyssyndrooma
Henkilön kivekset voivat olla alavatsan sisällä tai pullahtaa jossain vaiheessa elämää tyrämäisesti ja vaarallisesti isoihin häpyhuuliin. Kivesten tuottamat siittiöt eivät kehity alkuvaiheita pidemmälle, sillä kehitykseen vaaditaan mieshormoneita. Lisäkivekset, siemenjohdin ja rakkularauhanen puuttuvat valtaosalta, mutta 30 prosentilla nämä voivat olla kehittyneet osittain. Eturauhanen jää alikehittyneeksi. Kives
Kivekset tuottavat taukoamatta siittiöitä, joiden tehtävänä on hedelmöittää munasolu ja siirtää isältä tuleva geeniperimä lapselle. Siittiöt ovat pitkiä, siimamaisen häntänsä avulla liikkuvia soluja. Siittiön DNA sijaitsee sen pääkappaleessa. Siittiöt elävät siemennesteessä eli spermassa ja vapautuvat orgasmissa siittimen päästä siemensyöksyssä. Siittiöt ovat niin pieniä, etteivät ne näy paljaalla silmällä. Siemennesteessä niitä on yleensä satoja miljoonia. Siittiöiden vähäisyys voi johtaa lapsettomuuteen. Siittiöitä muodostuu murrosiästä vanhuuteen asti, vaikka niiden määrä pieneneekin iän myötä. Mies voi olla hedelmällinen vielä hyvinkin vanhana. Piilokiveksisyys
Piilokivesten itusolut vaurioituvat helposti elimistön sisällä olevan kivekselle liian suuren lämpötilan takia, minkä vuoksi hedelmällisyys voi heikentyä, jos piilokivestä ei hoideta riittävän aikaisin. Jos toinen kives on normaali, ei hoitamattomastakaan piilokiveksestä välttämättä aiheudu huomattavaa hedelmällisyyden laskua. Jos molemmat kivekset ovat piilokiveksiä, on miehen hedelmällisyys todennäköisesti alentunut. Endorfiinit
Endorfiinit tai endomorfiinit (engl. "endogenous morphines", ’sisäsyntyiset morfiinit’) ovat keskushermostossa esiintyviä hormoneja eli elimistön itse tuottamia välittäjäaineita, jotka sitoutuvat opioidireseptoreihin saaden aikaan mielihyvän tunnetta ja vähentäen kipuja. Endorfiinit ovat rakenteeltaan polypeptidejä eli 16–30 aminohapon pituisia ketjuja. Kaikki tunnetut endorfiinit ovat kolmen esimuodon eli pro-opiomelanokortiinin, proenkefaliinin ja prodynorfiinin pilkkoutumistuotteita. Aivolisäke valmistaa noin tusinan verran endorfiineja. Endorfiineja ovat esimerkiksi alfa-endorfiini, beeta-endorfiini ja gamma-endorfiini. Kilpirauhanen
Kilpirauhanen koostuu pallomaisista rakkuloista. Rakkuloita reunustavat kuutio- tai lieriöepiteeliset follikulaarisolut, jotka pystyvät väkevöimään itseensä jodidi-ioneita (I) verestä käytettäväksi kilpirauhashormonien tuotannossa. Rakkuloiden sisältö on hyytelömäistä kolloidia, joka toimii materiaalivarastona ja hormonien valmistusympäristönä. Kolloidi sisältää runsaasti tyreoglobuliinia, proteiinia, josta kilpirauhashormonit valmistetaan, sekä tyroperoksidaasientsyymiä, joka osallistuu kilpirauhashormonien valmistamiseen tyreoglobuliinista. Follikulaarisolujen ulkopinnalla on natrium–jodidi-symporttereita, jotka siirtävät jodi-ioneja soluun basaaliselta (hiussuonen puoleiselta) solukalvolta pitoisuusgradienttia vastaan. Estradioli
Estradioli ohjaa elimistön kehittymistä naisen suuntaan ja aiheuttaa naisen sukupuoliominaisuudet. Estradioli on tärkein naishormoni, mutta sitä on pieniä määriä myös miesten elimistössä. Lisäksi on havaittu, että estradioli nopeuttaa hermoimpulssien kulkua aivoissa ja lisää aivojen serotoniini-, dopamini- ja norepinefriinipitoisuuksia, mikä saa aivot toimimaan tehokkaammin. Aldosteroni
Aldosteroni eli suolahormoni on tärkein lisämunuaiskuoren erittämä mineralokortikoidi, siis eräs kortikosteroidi. Hormonin vaikutuskohde on munuaisten nefronien distaaliset osat, erityisesti kokoojatiehyen solut, joissa se lisää Na-ionien sisäänottoa takaisin vereen sekä K-ionien ja H-ionien eritystä. Seurauksena on veden takaisinotto ja sitä myötä verenpaineen ja veren tilavuuden kasvu. Aldosteroni vaikuttaa myös paksusuolessa, sylkirauhasissa sekä hikirauhasissa. Insuliini
Insuliini on hormoni, joka säätelee sokeriaineenvaihduntaa elimistössä. Insuliinia tuottavat haiman Langerhansin saarekkeissa sijaitsevat beetasolut. Rakenteeltaan insuliini on monimutkainen aminohappoketju, jonka aminohappojärjestyksessä on eri eläinlajien välillä pieniä eroja. Insuliinin vastavaikuttajia ovat glukagoni ja adrenaliini. Virtsa
Munuaisten kyky säädellä virtsan väkevyyttä perustuu Henlen lingon ja kokoojaputken toimintaan. Henlen lingon nousevan osan seinämäsolut siirtävät natriumioneja aktiivisesti tubuluksesta kudosnesteeseen. Kloridi-ioni seuraa passiivisesti natriumia. Vettä sen sijaan nousevan osan seinämä läpäisee huonosti. Kudosnesteeseen näin tuleva natriumkloridi siirtyy suureksi osaksi takaisin tubulukseen Henlen lingon laskevan osan seinämien läpi. Se saattaa kiertää useita kertoja tubuluksen laskevasta osasta nousevaan ja kudosnesteen kautta takaisin. Munuaisten ydinkerroksessa, jossa Henlen lingon mutka sijaitsee, natriumkloridipitoisuus ja siten myös osmoottinen paine on sekä tubuluksen sisällä että sen ulkopuolella moninkertainen kuorikerrokseen verrattuna. Henlen lingon nousevan osan sisällä osmoottinen paine pienenee lähestyttäessä munuaisen kuorikerrosta, koska natriumkloridia poistuu ja vesi jää jäljelle. Distaalisen kiemuratiehyen alussa virtsa onkin hyvin laimeaa. Se väkevöityy uudestaan distaalisessa kiemuratiehyessä ja kokoojaputkessa, jossa vettä poistuu seinämien läpi kudosten korkeamman osmoottisen paineen imemänä. Edellytyksenä on aivolisäkkeen takalohkon antidiureettisen hormonin eli ADH:n vaikutus, sillä vain ADH:n läsnä ollessa distaalisen kiemuratiehyen ja kokoojaputken seinämät läpäisevät mainittavasti vettä. ADH:n puutteessa vesi ei pääse seinämien läpi, joten virtsa pysyy runsaana ja laimeana. Diabetes insipidus -taudissa, joka johtuu ADH:n vajauksesta, voi vuorokaudessa erittyä jopa 20 litraa hyvin laimeaa virtsaa. Kilpirauhashormoni
Kilpirauhashormoni on välttämätöntä hermoston normaalille kehitykselle. Kilpirauhashormonin puute kriittiseen aikaan kehityskaudella johtaa kretinismiin. Kilpirauhashormonia tarvitaan myös luiden kehitykseen ja pituuskasvuun. Umpieritysjärjestelmä
Elimet eivät ole ainoita, jotka erittävät hormoneja elimistöön. On olemassa erityisiä soluja, jotka erittävät hormoneja itsenäisesti. Näitä kutsutaan diffuusiksi eli hajanaiseksi umpieritysjärjestelmäksi, johon kuuluvat sydänlihassolut ja vatsan sekä suoliston epiteelisolut. Jos hormoneilla tarkoitettaisiin kaikkia kemiallisia eritteitä, jokainen elimistön solu olisi osa umpieritysjärjestelmää. Androgeenit
Naisilla liiallinen androgeenituotanto johtaa miehisten piirteiden ilmaantumiseen eli "virilisoitumiseen". Naisilla ei kuitenkaan ole testosteronia tuottavia kiveksiä, joten huomattava virilisaatio liittyy yleensä naisten steroidien käyttöön kehonrakennuksessa tai kilpaurheilussa. Yleisin virilisoitumisen syy naisilla on munasarjojen monirakkulaoireyhtymä (PCOS), joka aiheuttaa parrankasvua ja hedelmättömyyttä. Naisilla on testosteronia pieniä määriä tuottavat lisämunuaiset, joiden adrenogenitaalinen oireyhtymä (CAH) johtaa virilisoitumiseen. Adenohypofyysi
Etulohko tuottaa ja erittää muiden muassa seuraavia hormoneja: Ihmisen anatomia
Ulospäin miehen sukupuolielimistä näkyvät siitin ja kiveksiä ympäröivä kivespussi. Kivekset ovat erkaantuneet itse ruumista koska ihmisen ruumiinläpötila on liian suuri jotta kivekset voisivat tuottaa sukusoluja. Kivekset tuottavat siittiöitä, siittiöt varastoituvat lisäkiveksiin. Sukupuoliaktin aikana siittiöt kulkeutuvat siemenjohtimia pitkin virtsaputkeen. Orgasmissa siittiöt purkautuvat virtsaputkea pitkin ulos, samalla purkautuu myös eturauhasen ja rakkularauhasen tuottamia eritteitä Ihmisen ruoansulatus
Kivennäisaineita tarvitaan kudosten rakentamiseen ja elintoimintoihin. Hivenaineet ovat niitä kivennäisaineita, joita tarvitaan hyvin vähän. Kivespussi
Kivespussi on tuntoherkkää aluetta, minkä vuoksi sillä on merkitystä seksuaalisuudessa. Itsetyydytyksessä on tavallista, että kivespussia hyväillään, koska se tuottaa mielihyvää. Myös kumppani voi hyväillä sitä. Kivespussin läpi voi tunnustella ja hyväillä kiveksiä. Kivespussin ja kivesten näkymisellä tai niiden muotojen erottumisella voi jo sinänsä olla eroottista merkitystä. Orkiektomia
Orkiektomia (< kreik.) eli "kivesten poisto" tai "kivesten poistoleikkaus" on yhden tai molempien kivesten kirurginen poisto. Sana on johdettu kreikan kielen sanasta "orkhis" (kives) ja "ektomia" (leikata ulos). Kirurgiaa tehdään muun muassa kivessyövän hoitoon tai kastraatioissa (omaehtoisesti tai joissain maissa edelleen pakotettuna). Leikkaus voidaan tehdä selkäydinpuudutuksessa. Yhden kiveksen poistaminen ei yleensä vaikuta hedelmällisyyteen. Mikäli mieheltä on poistettu molemmat kivekset hänelle voi toisinaan ilmaantua naisten vaihdevuosia muistuttavia hetkittäistä hikoilua ”kuumia aaltoja”. Noin 90 prosenttia miehen testosteronista muodostuu kiveksissä. Kun kivekset poistetaan tämä lisää osteoporoosin riskiä. Hoidon vaikutuksia on sukupuolivietin ja/tai erektiokyvyn joko osittainen tai kokonaan katoaminen. Se voi myös aiheuttaa diabetesta. Kuukautiskierto
Hypotalamus tuottaa gonadotropiineja vapauttavaa hormonia (GnRH), joka stimuloi aivolisäkkeen tuottamaan follikkelia stimuloivaa hormonia (FSH) ja luteinisoivaa hormonia (LH). GnRH:ta erittyy hypotalamuksesta 60–90 minuutin välisinä pulsseina, mikä on edellytys sen biologiselle aktiivisuudelle. Dihydrotestosteroni
DHT ei vaurioita maksaa toisin kuin jotkin muut androgeenit ja anaboliset steroidit. DHT ei saa myöskään aikaan estrogeenisiä sivuvaikutuksia, kuten rintojen kehittymistä miehille ja turvotusta. Tämä johtuu siitä, että DHT ei aromatisoidu naishormoneiksi, toisin kuin jotkin muut anaboliset tai androgeeniset steroidit. Kivennäisaine
Hivenaineiden päivittäinen tarve ilmoitetaan yleensä mikrogrammoissa. Välttämättömiä hivenaineita ovat rauta (jota esiintyy elimistössä hivenaineista runsaimmin, aikuisen ihmisen elimistössä noin 2,5–4,5 g), kromi, koboltti, kupari, fluori, jodi, mangaani, molybdeeni, nikkeli, sinkki, pii, seleeni ja vanadiini. Useimmat hivenaineet toimivat pääasiassa entsyymien ja hormonien rakenneosina. Kives
Kiveskohju eli "varicocele" sijaitsee kivespussin yläosassa. Se on laajentunut laskimo, joka aiheuttaa kipua ja harvoin myös hedelmättömyyttä. Testosteroni
Testosteroni on sukupuolihormoni, jota erittyy sekä miehillä että naisilla. Miesten tuottamat määrät ovat huomattavasti suuremmat, naiset tuottavat keskimäärin noin kymmenesosan miesten tuottamasta määrästä, joka vaihtelee yleensä välillä 2,5–11 mg vuorokaudessa. Kives
Kiveksen kudos on rakenteeltaan pehmeähköä ja kimmoisaa. Kiveksen pinnalla on vaalea kovakalvo ("tunica albuginea"), joka osittain painuu kiveksen sisään jakaen sen lohkoihin. Nämä lohkot ovat edelleen jakautuneet lohkoihin ("lobuli testis"), joista jokaisessa on 1–3 tiehyttä, joissa siittiöt kehittyvät. Tiehyet yhtyvät verkoksi ("rete testis"), josta siittiöt kulkeutuvat lisäkivekseen, jossa ne kypsyvät ja varastoituvat. Tiehyiden välissä on interstitiaalisoluja eli Leydigin soluja, jotka erittävät testosteronia. Piilokiveksisyys
Piilokives hoidetaan leikkaamalla tai hormonihoidolla. Leikkauksessa kireällä oleva siemenjohdin tai kiveksen verisuonet vapautetaan niin, että kives pystytään vetämään kivespussiin. Leikkaus onnistuu usein muttei aina. Hormonihoidolla onnistuminen on epävarmempaa, mutta liukuvan kiveksen kohdalla hoito on tehokas. Piilokives tulisi hoitaa jo ensimmäisten elinvuosien aikana kiveksen vaurioitumisen estämiseksi. Parathormoni
Parathormonin tärkein säätelytekijä on veren kalsiumpitoisuus. Kun kalsiumpitoisuus veressä laskee, parathormonin eritys lisääntyy lisäkilpirauhasista. Kun taas kalsiumpitoisuus on saatu ennalleen, parathormonin eritys hidastuu. Veren kalsiumpitoisuuden laskiessa parathormoni lisää myös kalsitriolin muodostusta munuaisissa, joka palauttaa yhdessä parathormonin kanssa veren normaalin kalsiumpitoisuuden. Kalsitriolin lisääntyminen veressä siis vähentää parathormonin eritystä. Myös veren magnesiumpitoisuudella on vaikutusta parathormonin eritykseen, mutta sen merkitys parathormonin säätelyyn on vähäisempi kuin kalsiumionien. Kives
Kivesten koko vaihtelee paljon yksilöittäin. Aikuisen ihmisen kivekset ovat tavallisesti noin 3,5–5,5 senttimetrin pituiset, 2–3 senttimetrin levyiset ja parinkymmenen grammaan painoiset. Ennen murrosikää kiveksen normaali enimmäispituus on 2 cm. Kivekset kasvavat murrosiässä nopeasti täyteen mittaansa. Kivesten kehittymisestä vastaa Sry-geeni. Lisämunuainen
Lisämunuaisilla on kaksi osaa, kuori ja ydin. Ne ovat toiminnallisesti täysin eri rauhasia, jotka ovat yhdistyneet alkionkehityksen aikana. Ne erittävät eri hormoneja – ydin katekolamiineja adrenaliinia ja noradrenaliinia, kuori steroidihormoneja aldosteronia, kortisolia ja testosteronia. Lisämunuaiset eivät nimestään huolimatta suoraan osallistu munuaisten virtsantuotantoon. Aldosteroni
Aivolisäkkeen erittämä adrenokortikotrooppinen hormoni (ACTH) vaikuttaa aldosteronin eritykseen vain vähän. Pääasiassa aldosteronin eritystä säätelee reniini-angiotensiini-järjestelmä. Reniini on entsyymi, jota munuaisten jukstaglomerulaarisolut tuottavat vasteena alentuneeseen verenpaineeseen. Tämä katalysoi maksan syntetisoiman angiotensinogeenin angiotensiini I -hormoniksi, josta edelleen muodostuu angiotensiini II -hormonia (angiotensiiniä) angiontensiini I -konvertaasin (ACE) vaikutuksesta. Angiotensiini lisää aldosteronin eritystä stimuloimalla lisämunuaiskuoren zona glomerulosan soluja ja pitkäaikaisena esiintyessään myös lisää zona glomerulosa -kerroksen kokoa. Hormoni
Hormonit voivat olla aminohappoyhdisteitä, rasvahappoyhdisteitä, proteiini- tai peptidihormoneja tai steroideja. Aminohappoyhdisteistä muodostuneet hormonit ovat muodostuneet tyrosiinista ja tryptofaanista. Näihin hormoneihin kuuluvat kilpirauhasen erittämät kilpirauhashormonit ja lisämunuaisytimen erittämät katekoliamiinit. Solukalvojen fosfolipidi arakidonihappo toimii rasvahappoyhdisteisten hormonien lähtöaineena. Rasvahappoyhdisteisiä hormoneja ovat eikosanoidit, joita ovat esimerkiksi prostaglandiinit, tromboksaanit ja leukotrieenit. Proteiini- ja peptidihormonit ovat muodostuneet muutamasta tai useista sadoista yhteenliittyneestä aminohaposta. Peptidihormoneja ovat esimerkiksi vasopressiini ja tyreoliberiini. Proteiinihormoneja ovat esimerkiksi insuliini ja kasvuhormoni. Proteiinihormoneja, joihin on liittyneenä hiilihydraattiryhmä, kutsutaan glykoproteiineiksi. Glykoproteiineja ovat esimerkiksi follikkelia stimuloiva hormoni ja luteinisoiva hormoni. Steroidihormonien lähtöaineena toimii kolesteroli. Steroidihormoneja erittyy lisämunuaisen kuorikerroksesta, sukupuolirauhasista ja istukasta. Kivestulehdus
Kivestulehdus (orkiitti) on tulehdus, joka aiheuttaa turvotusta ja aristusta kiveksissä. Taudin oireisiin kuuluvat myös veren esiintyminen spermassa ja joissain tapauksissa kuume. Kivestulehdus saattaa johtaa miehen hedelmättömyyteen, mutta muuten tauti ei ole yleensä vaarallinen. Kasvihormoni
Kasvihormonit (fytostelorit) ovat kasvien itsensä tuottamia aineita, jotka vaikuttavat jo pieninä pitoisuuksina kasvien kasvuun, aineenvaihduntaan ja kehitykseen. Kasvihormonit leviävät yleensä kasvin sisältämään veteen liuenneena. Kilpirauhashormoni
Saadun MIT:n ja DIT:n jodi kierrätetään uuteen tyroglobuliiniin liitettäväksi. Kilpirauhashormonit taas poistuvat follikulaarisolusta verenkiertoon. Kilpirauhashormoneja erittyy follikulaarisoluista suunnilleen suhteessa 1 trijodityroniini : 20 tyroksiinia. (Toisen lähteen mukaan suunnilleen suhteessa 1:10.) Päihde
Päihteet sisältävät psykoaktiivisia aineita eli keskushermostoon vaikuttavia yhdisteitä. Päihteet vaikuttavat keskushermostoon ja tajuntaan euforisoivasti, piristävästi, lamaavasti ja hallusinogeenisesti.
Jos käyttäjälle muodostuu aineeseen riippuvuus ja toleranssi, ei käyttäjä välttämättä koe kovin voimakkaita vaikutuksia, vaan vaikutus on enemmänkin normalisoiva ja mahdolliset vieroitusoireet poistava. Monia päihteinä käytettyjä aineita käytetään myös lääkkeinä, erityisesti neurologisten ja psyykkisten sairauksien sekä kivun hoidossa. Esimerkiksi heroiini kehitettiin alun perin särky- ja yskänlääkkeeksi, eikä sen uskottu aiheuttavan riippuvuutta. Päihteitä käytetään myös joidenkin kulttuurien uskonnollisissa rituaaleissa ns. enteogeeneina. Näitä ovat yleensä suoraan luonnosta saatavat päihteet. Hormonaalinen säätelyjärjestelmä
Hormonaalinen säätelyjärjestelmä säätelee nimensä mukaisesti hormonien tuotantoa. Hormonit vaikuttavat monella tapaa ihmisen toimintaan. Esimerkiksi seksuaaliset halut ovat peräisin testosteronin ja estrogeenin pitoisuuksien vaihteluista. Myös ympäristön ärsykkeiden aikaansaama stressireaktio pohjautuu hormonien erittymiseen. Klinefelterin oireyhtymä
Pojilla, joiden kromosomisto on XXY, puberteetti alkaa suunnilleen normaalisti, mutta kehityksen edetessä he alkavat jäädä jälkeen ikätovereistaan. Usein kivekset kasvavat huomattavasti murrosiän alkuvaiheilla, ja saattavat saavuttaa jopa 3 senttimetrin pituuden, mutta pienevät jälleen muutamassa vuodessa sekä muuttuvat normaalia kiinteämmiksi, vaikka penis kehittyykin normaalisti. Aikuisen XXY-miehen kivesten tilavuus on miltei aina 10:tä kuutiosenttimetriä pienempi. Tämä yleensä saa aikaan naismaisia ja lapsimaisia ominaisuuksia. Useimmat Klinefelter-miehet ovat myös hedelmättömiä, ja osa hedelmällisistä Klinefelter-miehistä tulee vähitellen hedelmättömiksi. Osa Klinefelter-tapauksista todetaankin hedelmättömyyden syyn etsinnän myötä. Klinefelter-miehillä, joilla on vakava gynekomastia, on sama rintasyöpäriski kuin naisilla. Testosteronihoidolla, jonka vaste ja tarvekin ovat yksilöllisiä, voidaan aikaansaada kehon miehistyminen; muiden muassa karvoituksen voimistuminen, lihasvoiman kasvu ja normaali äänenmurros. Se vaikuttaa lisäksi keskittymiskyvyn ja itsetunnon parantumisena, normaalin seksuaalivietin heräämisenä sekä lisääntyneenä energisyyden määränä. Testosteronihoito ehkäisee lisäksi monia sairauksia, mm. nuorella iällä alkavaa osteoporoosia. Testosteronihoito ei kuitenkaan vaikuta kivesten kasvuun eikä hedelmällisyyteen eikä välttämättä estä rintojen kasvua. Gynekomastia voidaan parantaa leikkauksella, mutta vain noin kymmenesosalla Klinefelter-miehistä on tarvetta siihen. Halogeeni
Vapaana alkuaineena esiintyessään halogeenit ovat myrkyllisiä, mutta ioneina fluori, kloori ja jodi ovat ihmiselle välttämättömiä. Kloridi-ioneja tarvitaan solunesteissä positiivisten natrium- ja kaliumionien vastapainoksi. Fluoridi-ionia löytyy hammaskiilteestä, ja jodia tarvitaan kilpirauhasten tyroksiini-nimiseen hormoniin. Kalsium
Kalsium säätelee mm. hermo-lihasärtyvyyttä, veren hyytymistä, solukalvoissa tapahtuvia kuljetuksia, hormoni- ja välittäjäaineiden vapautumista sekä monia entsyymireaktioita. Sen puute voi vaikuttaa luun ja hampaiden kasvuun. Kalsiumin liikasaanti voi johtaa munuaiskiviin. Kalsium haittaa raudan ja esimerkiksi tyroksiinin imeytymistä elimistöön.
Kalsiumaineenvaihdunnan häiriöt ilmenevät hyper- tai hypokalsemiana, hyperkalsiuriana tai luuston aineenvaihduntahäiriöinä (osteoporoosi, osteomalasia, riisitauti, renaalinen osteodystrofia, Pagetin tauti).
Kalsiumin imeytyminen edellyttää D-vitamiinin sekä magnesiumin saantia. Kihti
Kihti on sairaus, jossa virtsahappoa kertyy liikaa elimistöön. Sairauden syynä voi olla virtsahapon aineenvaihdunnan häiriö tai munuaisten toiminnan heikentyminen, jolloin uraatit eli virtsahapon suolat eivät pääse virtsaan vaan kertyvät elimistöön. Kilpirauhanen
Aivolisäkkeen erittämä tyreotropiini säätelee kilpirauhasen kykyä kerätä jodia ja lisää kilpirauhasen hormonintuottoa. Kilpirauhasen solut seostavat jodia muihin aineisiin, jolloin muodostuu T- ja T-hormoneja, jotka varastoituvat kilpirauhasen sisään "odotusalueelle". Kun solut tarvitsevat kilpirauhashormoneja, niitä vapautuu kilpirauhasesta verenkiertoon. Hormonikorvaushoito
Keltarauhashormoni voi aiheuttaa vuotoja, rintojen arkuutta tai mielialamuutoksia. Näistä haitoista voidaan päästä eroon annostelemalla keltarauhashormonia paikallisesti. Pelkkää estrogeenia suositellaan vaihdevuosioireiden hoitoon naisille, joilta on poistettu kohtu. Hivenaine
Jokaisella hivenaineella on oma yksilöllinen tehtävänsä, jota mikään toinen aine tai yhdiste ei voi korvata. Ihmiselimistö ei pysty valmistamaan niitä itse, joten ne tulee nauttia päivittäin ravinnon mukana tai lisäravinteena. Kivennäis- ja hivenaineiden määrät sekä niiden suhteet ja luontaiset pitoisuudet elimistössä ovat hyvin tärkeitä terveyden ylläpidon kannalta. Muutokset hivenaineiden pitoisuuksissa saattavat aiheuttaa sairauksia. Liian pienet määrät voivat aiheuttaa vakavia terveyshaittoja ja toisaalta liian suuret määrät voivat aiheuttaa myrkytyksiä. Taulukossa 1 on esitetty eräiden hivenaineiden saantisuosituksia. Kiveskukkaro
Bondage-käyttöön suunnitellut kiveskukkarot tehdään yleensä nahasta, PVCstä tai kumista. Kukkaron suulla on hihna, jolla se voidaan kiristää kivesten juuren ympärille. Tämä hihna saattaa olla lukittavissa. Useimmat kiveskukkarot ovat juuri ja juuri kyllin suuria, jotta lepotilassa oleva penis mahtuu sisään ja ne on suunniteltu tekemään erektiosta epämukava. Jotkin mallit sisältävät sukuelimiä venyttäviä painoja. Androstenedioni
Androstenedioni ( CHO) on steroidihormoni. Hormonia syntyy ihmisellä kiveksissä, munasarjoissa ja lisämunuaisissa. Androstenedioni voi toimia sekä testosteronin että estradiolin ja estronin esiasteena . Eräät eläimet käyttävät hormonia sukupuolten väliseen kanssakäymiseen muun muassa kultakalakoiraat vapauttavat androsteronia huokutellakseen naaraita Hormoni
Rasvaliukoisia hormoneja puolestaan ovat steroidit, D-vitamiini ja kilpirauhashormonit, jotka kulkevat verenkierrossa veren proteiineihin sitoutuneina ja sitoutuvat kohdesolunsa reseptoreihin joko solulimassa tai tumassa, koska rasvaliukoisina ne pääsevät solukalvon läpi. Rasvaliukoiset hormonit aktivoivat tai inhiboivat tiettyjen proteiinien proteiinisynteesiä. Steroidit
Steroidit ovat nelirenkaiseen sykliseen hiiliketjuun perustuvia yhdisteitä, jotka liukoisuusominaisuuksiensa puolesta luetaan lipideihin. Kemiallisen rakenteensa vuoksi se eroaa huomattavasti rasvahappojen ja glyserolin estereistä, jotka ovat toinen keskeinen biokemiallinen lipidiryhmä. Steroidihormoneiksi kutsutaan steroideja, jotka toimivat myös hormoneina. Kives
Kivekset roikkuvat kivespusseissa muun elimistön ulkopuolella, koska ne tarvitsevat muuta elimistöä alemman lämpötilan voidakseen tuottaa siittiöitä. Täten miehen hedelmällisyys voi heikentyä, jos kivekset ovat pitkään liian lämpimässä.
Cremaster-lihakset säätelevät kivesten nousemista ja laskeutumista sekä kivespussin kireyttä. Tämän tarkoituksena on säädellä kivesten lämpötilaa. Jos kivekset ovat lämpimät, ne roikkuvat alhaalla ja kivespussi on löysä. Jos taas kivekset ovat liian kylmät, ne nousevat ylös ja kivespussi kiristyy, jolloin kivekset ovat lähempänä elimistöä ja lämpenevät. Kivekset voivat nousta ylös ja kivespussi kiristyä myös seksuaalisen kiihottumisen vuoksi. Munuainen
Munuaiset tuottavat joitakin hormoneja. Erytropoietiini (EPO) edistää punasolujen muodostumista ja kypsymistä luuytimessä. Hormonin kaltainen reniinientsyymi säätelee angiotensiinihormonin muodostumista. Reniinin käynnistämät mekanismit nostavat tarvittaessa verenpainetta, joka puolestaan lisää alkuvirtsan määrää ja sen myötä myös natriumkloridin määrää. Reniini-angiotensiini-aldosteronijärjestelmä vaikuttaa natrium- ja kaliumionien liikkeisiin ja siten myös vesitasapainoon. Oreksiinit
Oreksiinit ovat hypotalamuksen tuottamia neuropeptidihormoneja. Oreksiineja on kahta eri lajia eli oreksiini A ("OXA") ja oreksiini B ("OXB"), joista käytetään myös nimityksiä hypokretiinit 1 ja 2. Oreksiini A:ssa on 33 ja oreksiini B:ssä 28 aminohappoa. Oreksiinien nimet johtuvat kreikan sanasta orexis = ruokahalu, johon niiden vaikutus ensimmäisenä liitettiin. Ne kiihdyttävät myös muita elintoimintoja ja ovat yhteydessä muun muassa narkolepsiaan ja ne vaikuttavat myös ruokahaluun. Kolloidinen hopea
Eläinkokeissa suun kaut­ta an­nettu ho­pea ai­heuttaa annok­sesta riip­puen tok­sisia vaiku­tuksia: pai­non las­kua, aktii­vi­suuden vähe­ne­mistä, muu­toksia her­moston välit­tä­jäai­neiden pitoi­suuk­sissa ja maksaent­syymien aktii­vi­suuk­sissa, maksa­kudoksen kuoliota, anemiaa ja mui­ta veriar­vojen muu­toksia, sy­dämen laajen­tu­mista, immu­no­lo­gisia vaiku­tuksia, sikiö­tok­si­suutta ja pahim­millaan sikiö­kuo­lemia. Ho­pean on osoi­tettu urosten kivek­sissä häirit­sevän sukusolujen muodostumista ja suurem­milla annok­silla myös testos­te­ronin tuo­tantoa se­kä aiheut­tavan rakenteellisia muu­toksia. Naarailla hopea aiheuttaa muna­sar­joissa tuleh­dusta, munarakkuloiden rappeu­tu­mista, solu­kuo­lemaa ja vähen­täneen sukuhormonien tuotantoon osal­lis­tuvien gee­nien aktii­vi­suutta. Tyreotropiini
Tyreotropiini eli tyrotropiini (TSH) on aivolisäkkeen etulohkon erittämä glykoproteiineista muodostunut hormoni. TSH stimuloi kilpirauhasen eritystoimintaa sekä säätelee kilpirauhassolujen määrää ja tilavuutta. Sen sijaan hypotalamuksen erittämä tyreoliberiini (TRH) säätelee TSH:n eritystä. Hormoni
Hormonit voivat olla joko vesi- tai rasvaliukoisia. Vesiliukoisia hormoneja ovat muun muassa katekoliamiinit, glukagoni ja insuliini, jotka vaikuttavat kohdesolunsa solukalvossa oleviin reseptoreihin. Solukalvon reseptorit puolestaan aktivoivat toisiolähettejä eli cAMP:ta, cGMP:ta tai kalsium-ioneja. Nämä toisiolähetit puolestaan aktivoivat solun toimintaa esimerkiksi aktivoimalla proteiinikinaaseja. Steroidit
Steroidihormoneja tuottavia umpirauhasia ovat lisämunuaiskuori, sukurauhaset sekä naisilla istukka. Lisämunuaiskuori tuottaa yli 50 erilaista kortikosteroidia, jotka vaikutustensa perusteella jaetaan kahteen ryhmään, gluko- ja mineralokortikoideihin. Sukurauhasissa ja istukassa tuotetaan sukupuolihormoneja, joita ovat mm. naisilla kuukautiskiertoon ja raskauteen vaikuttava keltarauhashormoni eli progesteroni sekä toissijaisiin sukupuoliominaisuuksiin vaikuttavat testosteroni, estradioli sekä muut androgeenit ja estrogeenit. Hormoni
Keskushermosto ja hormonitoiminta ovat yhteistoiminnassa hypotalamuksen ja aivolisäkkeen kautta. Aivoihin tulee sekä hermosolujen välittämää että verenkierron tuomaa tietoa elimistön sisältä ja ulkopuolelta. Väliaivojen pohja säätelee hormonituotantoa. Aivolisäkkeen hormonit vaikuttavat vuorostaan muihin umpirauhasiin. Hermosto ja hormonit toimivat yhdessä esimerkiksi silloin kun suutumme, pelästymme tai stressaannumme. Murrosikä
Pojilla murrosiän muutosten sarjan käynnistää kivesten kasvu. Se alkaa keskimäärin 12-vuotiaana, mutta aikaisintaan jo yhdeksänvuotiaana, ja myöhäisintään vähän ennen viittätoista ikävuotta. Kehitysvaiheena kivesten kasvun alkaminen vastaa tyttöjen munasarjojen kasvun alkamista, mikä tapahtuu yleensä jo 9–10-vuotiaana. Kivesten kasvu alkaa kun aivolisäkkeen erittämät LH- ja FSH-hormonit alkavat stimuloida sitä osaa kiveksistä yhä enemmän, joka tuottaa sukupuolihormoneita. Kivekset ovat olleet koko lapsuuden lähes lepotilassa, mutta nyt ne alkavat tuottaa yhä runsaammin testosteronia. Koska kivesten tuottama testosteronimäärä on aluksi vähäistä, se aiheuttaa aluksi yksinomaan kivesten kasvua. Kivekset kasvavat murrosiän aikana vajaasta kahdesta sentistä viisisenttisiksi. Pääasiassa tämä kasvu kestää noin neljä vuotta, eli fyysisen murrosiän alusta loppuun. Kivesten kasvu jatkuu kuitenkin murrosiän jälkeenkin hitaana reilun kahdenkymmenen vuoden ikään saakka, jolloin miesten testosteroniarvot ovat suurimmillaan. Vanhuksilla kivesten koko on huomattavasti nuoria miehiä pienempi, ja ne tuottavat vähemmän testosteronia. Siitin kasvaa tavallisesti noin kivesten toisena ja kolmantena kasvuvuotena, eli keskimäärin ikävuosina 13–15. Kivesten koko toimii siis indikaattorina sille missä vaiheessa murrosiän kehitys suunnilleen on, sillä isommat kivekset tuottavat enemmän testosteronia. Kivesten aikuiskoko ei kuitenkaan määrää esimerkiksi sitä, kuinka pitkäksi siitin kasvaa, vaan se on täysin riippuvaista geeneistä. Kivesten koko vaikuttaa kuitenkin oleellisesti hedelmällisyyteen. Aikuisen miehen kivesten tulisi olla ainakin 4,5 cm pitkät, jotta siitoskyky ja siittiömäärä olisi tarpeeksi hyvä. Yleensä kivesten koko on maksimissaan keskimäärin 5 cm. 4,5–5 cm pitkät normaalit kivekset ovat yleensä tilavuudeltaan 20 millilitraa, ja näin hedelmälliset. Sen sijaan jos kivesten pituus aikuisella on vain 4,0 cm, niiden tilavuus on tällöin usein vain 10 millilitraa, jolloin mies on hedelmätön. Siemennestettä alkaa erittyä jo siinä vaiheessa kun kivekset saavuttavat noin vajaan 3 cm pituuden, mikä tapahtuu noin 13-vuotiaana. Tästä on kuitenkin vielä pitkä matka siihen, kun ne ovat tarpeeksi isot tuottaakseen siitoskykyistä runsasta siittiömäärää. Näin ollen voidaankin sanoa, että vaikka pojalla olisivatkin jo juuri siemensyöksyt alkaneet, ei se välttämättä tarkoita heti sitä, että hän voisi saada vielä lapsia, vaan sukukypsyys saavutetaan pikkuhiljaa. Neurohormoni
Neurohormonit ovat hormoneja, jotka erittyvät hermosolujen hermopäätteistä verenkiertoon. Neurohormonit toimivat täysin samalla tavalla kuin muutkin hormonit, mutta ne eroavat klassisista hormoneista erittymispaikkansa vuoksi. Esimerkiksi hypotalamuksen erittämät liberiinit, statiinit, ADH ja oksitosiini ovat neurohormoneja. Suoritusta parantavien lääkkeiden käyttö urheilussa
Testesteronin ulkoinen annostelu vaikuttaa siten, että miehillä testosteronin tuotantoa ylläpitävät säätelyhormonitasot laskevat, jolloin oma tuotanto pysähtyy ja liian isoilla annostasoilla kivekset voivat joillakin surkastua (ominaisuus on yksilöllinen, tähän vaikuttavat geneettiset ominaisuudet, annostelutyyppi, tauot ym). Joka tapauksessa oman tuotannon käynnistämien vie hoidettunakin aikaa yksilöllisesti kuukausia - vuosia. Jos käyttöä on ollut esimerkiksi yli vuosi kerrallaan ja isoina määrin monella menee yli vuosi ennen oman tuotannon palautumista. Estrogeenit
Luonnolliset ja puolisynteettiset estrogeenit ovat steroideja. Täysin synteettiset estrogeenit ovat fenoleja tai konjugoituja fenoleja, joilla ei ole steroidirakennetta. Synteettinen dietyylistilbestroli (DES) kehitettiin 1930-luvulla ehkäisemään naisten keskenmenoja. Ainetta käytettiin runsaasti neljän vuosikymmenen ajan, kunnes sen vakavat haittavaikutukset huomattiin. Raskauden aikana tapahtuva dietyylistilbestrolin käyttö saattaa aiheuttaa jälkeläisissä sukuelinten epämuodostumia, syöpää ja lisääntymishäiriöitä .Estrogeenit ovat sukupuolisteroideja. Elimistö muodostaa estradiolia testosteronista ja estriolia androstenedionista. Testosteronia ja androstenedionia muodostuu monivaiheisen reaktioketjun kautta kolesterolista. Estriolia muodostuu maksassa estronista ja estradiolista.