Mikä oli Ab Crichton-Vulcan Oy:n ensimmäinen valmistama alus?
Crichton-Vulcan
Staffans oli jo aiemmin hakeutunut yhteistyöhön saksalaisten sukellusveneiden rakentamiseen erikoistuneiden telakoiden kanssa. Saksalaisilta oli sukellusveneiden rakentaminen kielletty Versailles'n rauhansopimuksen perusteella, mutta suomalaistelakka tarjosi oivan mahdollisuuden tekniikan kehittämiseen salassa. Suomessa oli koko 1920-luvun mietitty meripuolustuksen järjestämistä ja sukellusveneiden tarpeellisuutta pidettiin itsestään selvänä. Staffans oli allekirjoittanut hollantilaisen insinööritoimisto IvS:n kanssa salaisen sopimuksen jonka mukaan Crichton-Vulcan saisi kaiken tarpeellisen tietotaidon mikäli rakentaisi Suomen laivastolle sukellusveneitä. Vuonna 1927 Crichton-Vulcan sai kolmen sukellusaluksen tilauksen Suomen valtiolta. Suomen ensimmäinen sukellusvene, Vetehinen, laskettiin vesille 1930, Vesihiisi myöhemmin samana vuonna ja Iku-Turso 1931.
Projekti 658
Luokan ensimmäinen alus "K-19" laskettiin vesille 8. elokuuta 1959 ja otettiin käyttöön 12. marraskuuta 1960. Kahdessa vuodessa valmistui kahdeksan venettä, jotka kaikki rakennettiin SEVMAŠilla Molotovskissa. Avon-luokka
Avon-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston torpedovenehävittäjäluokka, joka muodostui viidestä aluksesta. Alukset valmisti Naval Construction and Armament Company Barrow-in-Furnessista. Yhtiön nimi vaihtui Vickersiksi ennen alusten valmistumista. Luokan alukset liitettiin lokakuussa 1913 kolmisavuhormisista yli 30 solmun nopeuden omaavista muodostettuun C-luokkaan. Alexander Hall and Company
Alexander Hall perusti yhtiön vuonna 1790 ottamalla hallintaansa Cochar and Gibbonin liiketoiminnan. Yhtiön ensimmäinen Aberdeen tai klipperikeulalla varustettu alus oli puinen purjealus vuonna 1839 valmistunut kuunari "The Scottish Maid". Uusi keulan muoto paransi nopeutta ja purjehdusominaisuuksia. Cervantes-luokka
Britannian kuninkaallisen laivaston Scott-luokan laivueenjohtajien piirustusten pohjalta Espanja valmisti kaikkiaan 18 alusta laivastolleen. Kaksi Argentiinan laivastolle hankittua olivat ensimmäisiä tilattuja aluksia. "Cervantes" saavutti koeajoissa 29,76 solmun nopeuden ilman varusteita. Anton von Alfthan
Von Alfthan oli sitten Suomen kenraalikuvernöörin kreivi Heidenin adjutanttina ja palveli sitten jonkin aikaa kenraalikuvernöörin kansliassa. Von Alfthan päätti kuitenkin siirtyä liike-elämään ja hän erosi hovineuvoksen arvoisena valtion palveluksesta. Hän perusti 1886 Ab Granit Oy nimisen kivialan yrityksen joka tuotti katu- ja rakennuskiviä omista kivilouhimoistaan. Von Alfthan perusti myös venetelakan Helsingin Valkosaareen. Hän oli itse innokas purjehtija, kuului Nyländska Jaktklubben-pursiseuraan ja omisti "Edit" ja "Endymion" nimiset purjeveneet. HMS Ark Royal (91)
Aluksen suunnittelu aloitettiin vuonna 1934 ja sen tuli täyttää Washingtonin laivastosopimuksen rajoitukset. Se rakennettiin Cammell Laird and Company Limitedin telakalla Birkenheadissä. Palvelukseen oton 16. marraskuuta 1938 jälkeen "Ark Royal" oli mukana sodan alun merkittävimmissä tapahtumissa merellä. Sen lentokoneet osallistuivat sodan ensimmäiseen sukellusveneen upottamiseen, ja yksi niistä ampui ensimmäisenä brittiläisenä lentokoneena saksalaisen lentokoneen alas toisessa maailmansodassa. Laivanrakennus
Ydinkäyttöisissä laivoissa höyryturbiini on yhä käytössä. Maailman ensimmäinen ydinkäyttöinen alus oli Yhdysvaltalainen ydinsukellusvene USS Nautilus (SSN-571) 1955 ja ensimmäinen rahtilaiva oli vuonna 1962 vesille laskettu NS Savannah. Neuvostoliitto rakensi vuonna 1959 ensimmäisen ydinkäyttöisen jäänmurtajan nimellä Lenin. Se oli samalla ensimmäinen ydinkäyttöinen alus siviilikäytössä. Neuvostoliitto rakensi useita ydinjäämurtajia, kuten Arktika-luokka ja Taimyr-luokka. Ydinvoiman käyttö siivilialuksissa ei alun jälkeen kuitenkaan ole edennyt. ARA Nueve de Julio (C-5)
Alus tilattiin Newport News Shipbuilding and Dry Dock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta. Sen köli laskettiin 1. huhtikuuta 1935 ja alus laskettiin vesille 3. joulukuuta 1936 kumminaan Idahon kuvernöörin Clarkin tytär. Alus otettiin palvelukseen 12. elokuuta 1938 ensimmäisenä päällikkönään B. V. McCandlish. ARA Almirante Brown (C-1)
Sen köli laskettiin 12. lokakuuta 1927 ja alus laskettiin vesille 28. syyskuuta 1929. Alus valmistui 18. heinäkuuta 1931. Aurajoki
Turun keskustan ja Turun linnan välissä on vanha Crichton-Vulcanin telakka-alue. Länsirannan puoli (Crichton) rakennettiin nykyiseen asuunsa 1990-luvulla suunnittelukilpailun tuloksen pohjalta. Joitain telakka-ajan vanhoja rakennuksia on säästetty, muun muassa köysitehdas ja Forum Marinumin rakennus. Itäranta (Vulcan) on yhä osin teollisuuskäytössä. Sinne on jätetty muutama nostokurki muistoksi Aurajoen vuosisataisesta laivanrakennushistoriasta. Swan 36
Veneen suorituskykyyn vaikutti olennaisesti suunnittelijan hyvin ajoitettu päätös käyttää erillistä peräsintä ja eväkoliä (engl. "fin keel") perinteisen pitkän kölin ("full keel") asemesta. Päätös oli venetyypin menestyksen kannalta ratkaisevaa sillä tämä edellä mainittu märkäpinta-alaa ja veden vastusta pienentävä ratkaisu yleistyi nopeasti muidenkin suunnittelijoiden veneissä ja muodostui vallitsevaksi trendiksi purjeveneiden suunnittelussa. Veneessä oli kuitenkin vedenalaisten osiensa ja lujitemuovisen rakenteensa lisäksi muutakin uutta sillä sen haluttiin poikkeavan kilpailijoistaan myös mukavuutensa puolesta. Siitä syystä Nautorilla päätettiin käyttää omaa sisustussuunnittelijaa toteuttamaan yritysjohdon visiota nopean ja sisustukseltaan ylellisen kilpapurren rakentamisesta. Tuloksena oli ennen näkemätön yhdistelmä kilpailukykyä, mukavuutta ja uuden valmistusmenetelmän mukanaan tuomaa kustannustehokkuutta. Swan 36 veneestä tuli kansainvälisesti tunnettu vuonna 1968 kun "Casse Tete II" -niminen Swan 36 voitti David Johnsonin kipparoimana arvostetun Cowes Weekin regatan kaikki seitsemän lähtöä. "Tarantella"-niminen Swan 36, ensimmäinen koskaan valmistettu Swan-vene, on yhä Nautorin työntekijöiden käytössä. Sen tilasi alun perin Heinz Ramm-Schmidt, jonka myöhemmin omistama vene on vuotta nuorempi Swan 37 "Tarantella II". Swan 36:n menestyminen samanaikaisesti sekä venemarkkinoilla että kilpailuissa loi pohjaa Swan-brändin synnylle ja menestykselle tuleviksi vuosikymmeniksi. Crichton-Vulcan
Vuonna 1939 Wärtsilä osti joen itärannalla vuodesta 1906 toimineen veneveistämön ja moottorivalmistaja "Andros"in ("Andrée & Rosenqvist") ja sulautti sen Crichton-Vulcaniin. Androsin nopeat veneet olivat olleet erityisen suosittuja kieltolain aikaan. Sekä trokarit että viranomaiset tarvitsivat nopeita veneitä. Tilauskirjassa esiintyi niin Algoth Niska kuin Tullilaitoskin. Markkinat tyrehtyivät 1926, kun yli 12 solmua kulkevien veneiden omistamista vaikeutettiin lupamenettelyllä. Laivanrakennus
Jokilaivoissa purjeiden käyttö oli vaikeaa ja niitä jouduttiin usein vetämään rannalta käsin. Höyrykoneen käyttöönotto jokilaivoissa oli vastaus selkeään tarpeeseen. Ensimmäisenä sen teki ranskalainen markiisi Claude François Jouffroy d'Abbans 1783 Pyroscaphe-höyryveneellä, sitten 1789 Yhdysvalloissa John Fitch ja seuraavana vuonna skotlantilaiset Patrick Miller ja William Symington. Ensimmäisten höyrykoneiden teho ei kuitenkaan riittänyt varsinaiseen liikennöintiin. Symington rakensi 1803 höyrykoneella toimivan kanavahinaajan, joka oli ensimmäinen kaupallisessa käytössä ollut höyryalus. Vuoden käytön jälkeen rantojen omistajat saivat aluksen käytön kiellettyä väittämällä sen aaltojen vahingoittavan rantoja. Läpimurto höyryn käytössä alusten voimanlähteenä oli amerikkalaisen Robert Fultonin rakentama alus. Fulton oli koeajannut Charlotte Dundasilla ja perehtynyt John Fitchin keksintöihin. Tähän 1807 Hudsonjoella rakennettuun North River Steamboat (Clermont) höyryalukseen sijoitettiin 18 hevosvoiman Wattin ja Boultonin tehtaan valmistama höyrykone. Ensimmäisellä 12 tunnin matkallaan alus saavutti 4,7 solmun keskinopeuden. Samaan matkaan jokipurret käyttivät neljä vuorokautta. Yhdysvaltain rannikko- ja jokiliikenteessä oli viiden vuoden kuluttua jo yli puolensataa höyryalusta. Englannissa kaupallisen höyrylaivaliikennöinnin aloitti Henry Bellin rakentama PS Comet alus. Vuonna 1815 Englannissa oli jo parikymmentä höyrykäytöistä alusta. Suomessa ensimmäinen höyryalus oli "Ilmarinen" 1833. Vuonna 1819 ensimmäinen höyryavusteinen laiva, SS Savannah, jossa oli siis myös purjeet, ylitti Atlantin. Pelkällä höyryllä matka tehtiin 1830-luvulla, vaikka tuokin alus, SS Sirius (1837), oli varustettu purjeilla. Pelkkään höyryyn ei luotettu ennen kuin 1800-luvun loppupuolella. Ensimmäinen rautainen höyrylaiva oli PS Aaron Manby, joka 1822 purjehti Englannista Pariisiin. S/S Aranda
S/S Aranda oli alun perin Vulcan Oy:n telakalla Turussa rakenteilla ollut venäläinen miinanraivaaja, jonka runko jäi suomalaisten haltuun keskeneräisenä venäläisten poistuessa itsenäistyneestä Suomesta. Siitä päätettiin tehdä jäävahvistettu matkustaja-alus, koska sellaisella olisi eniten tarvetta. Aluksen mitat olivat 46,3 x 8,5 x 3,4 metriä, uppoama 350 tonnia ja höyryhiilikoneiston teho 650 hevosvoimaa. Nimeksi sille annettiin "Aranda". Aluksen osti telakalta vuonna 1920 turkulainen "Meritoimi Oy", joka käytti sitä Tukholman liikenteessä. Andrée &amp; Rosenqvist
Wärtsilä-yhtymä osti Androksen vuonna 1939 ja liitti sen osaksi viereistä Crichton-Vulcanin telakkaa. Viimeiset Andros-moottorit valmistettiin vuonna 1958. Turku 1900-luvulla
Vuonna 1937 Korppolaismäkeen Aurajoen suulle valmistui Crichton-Vulcanin uusi sulkutelakka, joka laajeni pian Andros-yhtiön aloittamalla moottorituotannolla. 1930-luvulta alkaen turkulainen meriteollisuus ajautui vähitellen Wärtsilän omistukseen. Kaikkiaan 178 sotakorvausaluksen tekemiseksi perustettiin Pansioon vuonna 1945 Oy Laivateollisuus Ab, jonka Valmet osti 1973. Wärtsilälle siirtynyt Laivateollisuus lopetettiin 1988, samoin kuin Aurajoessa sijainneet telakat, mutta niiden tilalle valmistui 1970-luvulla Pernon telakka, nykyinen Meyer Turku. Wärtsilä siirsi laivamoottorituotannon Korppolaismäestä Italian Triesteen 2000-luvun alkuvuosina. C-luokka (sukellusvene, Britannia)
C-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ensimmäisessä maailmansodassa palvellut sukellusveneluokka, johon kuului 38 Vickersin 1905–1910 valmistamaa alusta. Aluksista menetettiin kymmenen ja loput romutettiin sodan päätyttyä. Howaldtswerke-Deutsche Werft
August Howaldt ja Johann Schweffel perustivat 1. lokakuuta 1938 Maschinenbauanstalt und Eisengiesserei Schweffel & Howaldtin, joka valmisti höyrykattiloita. Yhtiö valmisti laivastolle ensimmäisen höyrykoneensa vuonna 1949 Schleswig-Holsteinin laivaston tykkiveneeseen "Von der Tann". Vuonna 1850 yhtiö valmisti varhaisen Wilhelm Bauerin suunnitteleman sukellusveneen "Brandtaucherin". Vene piti valmistaa alun perin Rendsburgissa, mutta tanskalaisten joukkojen eteneminen liian lähelle ensimmäisessä Schleswigin sodassa siirsi yhtiön telakkatoiminnan Kieliin. Valaanpyynti
Vuonna 1852 lähti matkaan ensimmäinen alus, Bremenissä rakennettu 252 lästin parkkilaiva "Suomi", seuraavana vuonna hiukan pienempi Turussa rakennettu 241 lästin parkkilaiva "Turku". Aluksissa oli saksalaiset päälliköt ja suomalaiset perämiehet ja varsinainen miehistö, harppuunamiehet olivat pääosin saksalaisia, englantilaisia ja amerikkalaisia. Kolmas alus oli oululainen 221 lästin parkkilaiva "Ajan" joka lähti matkaan vuonna 1853. Siinä oli ensi kerran suomalainen päällikkö, entinen "Suomen" I perämies merikapteeni Enberg. Pyyntialue oli Ohotanmeri. Näissä retkikunnissa käytettiin loppuun asti valasveneitä ja käsiharppuunoita valaanpyyntiin. Andrée &amp; Rosenqvist
Androksen naapureina oli kaksi telakkaa, joista Crichton sijaitsi joen vastakkaisella puolella ja Vulcan Androksesta katsottuna viereisellä tontilla. Telakat yhdistyivät 1920-luvulla Crichton-Vulcaniksi, joka kasvoi samalla voimakkaasti. Eräs telakan investoinneista oli joen rantaan, Korppolaismäen juureen vuosina 1934–1936 rakennettu kuivatelakka, jonka jälkeen Andros jäi telakkajätin ympäröimäksi. Andros myönsi Crichton-Vulcanille kulkuoikeuden tonttinsa läpi kuivatelakalle. Vuonna 1935 Crichton-Vulcanista tuli osa Wärtsilä-yhtymää, joka pian ilmaisi kiinnostuksensa Androksen tonttiin. Androksen pääomistajat ja Wärtsilä pääsivät yhteisymmärrykseen kaupan ehdoista ja Andros siirtyi Wärtsilän omistukseen 1. syyskuuta 1939, samana päivänä kun toinen maailmansota puhkesi. Saman vuoden lopulla Androksen liiketoiminta lopetettiin ja se yhdistettiin osaksi Wärtsilä Crichton-Vulcania. Howaldtswerke-Deutsche Werft
Yhtiön uudelle nimellä Howaldtswerke valmistui ensimmäinen pieni höyryalus "Vorwärts" vuonna 1865. Toiminta laajeni nopeasti Saksan muututtua merivallaksi ja vuosisadan vaihteessa yhtiö oli valmistanut jo noin 390 alusta. Yhtiö avasi toimipisteen Adrianmeren rannalla Itävalta-Unkarin Fiumessa vuonna 1892, mutta se yhtiön toiminta lakkasi kymmenen vuotta myöhemmin telakan jatkaessa toimintaansa nimellä 3. Maj. Saattaja 762
Moskovalainen Masinoimport tilasi 9. syyskuuta 1939 Wärtsilä Crichton-Vulcanilta Turusta neljä kookasta hinaajaa. Talvisodan puhjettua Suomen hallitus siirsi alukset nimiinsä. Ne laskettiin vesille huhtikuussa 1941 ja alukset toimitettiin merivoimille keväällä 1942. M/S Carolina Thordén
M/S Carolina Thordén oli suomalainen rahtimoottorilaiva joka valmistui 1. maaliskuuta 1938 Crichton-Vulcan Oy:n Turun telakalta. Laivan omistaja oli Gustaf Thordén ja sen kotisatama oli Kulosaari. Laiva oli tarkoitettu Suomen ja Yhdysvaltain itärannikon väliseen liikenteeseen, ja siinä oli myös 12 matkustajahyttiä. Laivan sisaralukset olivat "M/S Josefina Thordén", "M/S Mathilda Thordén", "M/S Selma Thordén" ja "M/S Kristina Thordén". ORP Krakowiak (1921)
ORP Krakowiak oli Puolan laivastolle Versaillesin rauhansopimuksen mukaisesti luovutettu Saksan keisarillisen laivaston torpedovene "A-64", joka oli siten 1918 itsenäistyneen maan laivaston ensimmäisiä aluksia. Tykkivene Aunus
Alus tilattiin Wm. Crichton & Co Ab:n telakalta Turusta. Se valmistui 1900 hinaajana. Crichton-Vulcan
Nimi Crichton-Vulcan säilyi käytössä vuoteen 1965 asti jolloin telakan nimeksi tuli Wärtsilä Turun Telakka. Crichton-Vulcan
Sotien jälkeen muodostettiin Sotakorvausteollisuuden valtuuskunta johon Wärtsilän toimitusjohtaja, vuorineuvos Wilhelm Wahlforss asetettiin edustamaan telakkateollisuutta. Suomi joutui maksamaan sotakorvauksista huomattavan osan koneina ja laitteina. Wärtsilä-yhtymän telakat saivat kaikkein vaativimmat alustilaukset. Costa Victoria
Alus tilattiin Bremer Vulcanin Vegesackin telakalta Bremenistä Saksasta. Sen köli laskettiin telakkanumerolla 1107 ja alus laskettiin vesille 2. syyskuuta 1995. Alus teki ensimmäisen koeajon 15. helmikuuta 1996 ja toisen 1. heinäkuuta. Alus luovutettiin genovalaiselle Costa Crociere SpA:lle 10. heinäkuuta. Evektor-Aerotechnik
Sen ensimmäinen tuote oli yksipaikkainen gyrokopteri A-70. Yhtiön toiminta perustui 1990-luvulle asti yleisilmailukoneiden huoltoon. Vuonna 1972 yhtiö toi markkinoille moottoripurjelentokone L-13 Vivatin, joita vietiin noin 200 kappaletta. Vuonna 1996 yhtiö toi ensimmäisen ultralight- eli kevytilmailukoneen, kokometallisen P-220 UL Koalan. Koneita myytiin noin 40 kappaletta, joista valtaosa toimitettiin tehtaalta koottuina. Vuonna 1997 se toi markkinoille EV-97 Eurostar-kevytilmailukoneen. NS Otto Hahn
NS Otto Hahn on yksi neljästä koskaan rakennetusta ydinkäyttöisestä rahtilaivasta. Ydinkäyttöisen rahtilaivatyypin suunnittelu aloitettiin Saksassa vuonna 1960, ja Otto Hahnin kölinlasku oli 1963, vesillelasku suoritettiin 1964. Alus nimettiin Nobel-palkitun kemistin Otto Hahnin mukaan. Hahn onnistui ensimmäisenä halkaisemaan uraaniatomin, ja todisti ydinfission olevan mahdollista. NS Otto Hahn aloitti kaupallisen toiminnan lokakuussa 1968. GKSS-tutkimusinstituutin operoima alus toimi erityisesti testilaivana ydintekniikan siviilisovelluksille. Norwegian Cruise Line
Yhtiön perustivat vuonna 1966 Knut Kloster ja Ted Arison, tuolloin yhtiön ainoa alus oli 830-tonninen autolautta Sunward, jolla tarjottiin edullisia Karibianmeren risteilyjä. Muutamia vuosia yhtiön perustamisen jälkeen Arison lähti yhtiöstä perustaakseen Carnival Cruise Lines -yhtiön, samalla kun Kloster hankki uusia aluksia Karibianmeren liikenteeseen. NCL kehitti alkuvuosinaan lukuisia risteilyteollisuutta muuttaneita konsepteja, muun muassa ensimmäisen lento-laiva-paketin (tuolloin nimellä "Cloud 9 Cruises"), joka yhdisti edulliset lennot ja risteilyn kiinteäksi paketiksi. Yhtiö on kehittänyt myös useita kokonaan uusia käyntisatamia Karibianmerelle, kuten Ocho Rios Jamaikalla, sekä hankkinut omistukseensa ensimmäisenä yksityissaaren risteilymatkustajiaan varten. Yarrow Shipbuilders
Alfred Yarrow perusti 1865 yrityksen nimellä Yarrow & Company, Limited. Yhtiö sijaitsi aluksi Folly Wallissa Poplarissa, kunnes se laajetessaan siirtyi 1898 Cubitt Towniin. Yhtiö valmisti 1869–1908 satoja höyrypursia, järvi- ja jokialuksia ja lopulta Kuninkaallisen laivaston ensimmäiset hävittäjät. Yhtiö valmisti lisäksi höyrykattiloita ja erityisesti vesiputkistolla varustettu höyrykattila tunnettiin Yarrow-kattilana, jota ensimmäisen kerran käytettiin 1887 torpedoveneessä. Blyth Shipbuilding Company
Vuonna 1914 Amiraliteetti lunasti valmisteilla olleen rahtialuksen ja muutatti sen laivaston ensimmäiseksi vesilentokoneiden emälaivaksi "HMS Ark Royaliksi". Sodan aikana yhtiö valmisti kaikkiaan yhdeksän rahtialusta sekä laivastolle kymmenen maihinnousualusta, neljä Flower-luokan sluuppia ja kaksi 24-luokan miinanraivaajaa. Battle-luokka (hävittäjä)
Alkuperäinen Group 43:n alustilaus sisälsi mahdollisuuden lisäalusten hankinnasta eli kolmannen laivueen alukset, joiden aseistuksena tulisi olemaan uudet 4,5 tuuman tykein varustetut Mark VI -tykkitornit. Vaikka amiraliteetti peruutti alukset, Australian hallitus tilasi vuonna 1945 laivastolleen kaksi aluksista. Kumpaakaan näistä ei peruutettu, ja kummankin aluksen köli laskettiin vuonna 1946, mutta niiden valmistuminen oli hyvin hidasta. Ensimmäinen "HMAS Anzac" valmistui Williamstownin laivastontelakalta vasta vuonna 1950 ja sen sisaralus "HMAS Tobruk" Cockatoo Islandin telakalta Sydneystä vasta vuotta myöhemmin. Ainoa eroa suunniteltuihin aluksiin oli savuhormien rakenne. William Crichton
W:m Crichton & C:o teki konkurssin 1913 mutta sen laivanrakennustoiminta jatkui sitten Ab Crichtonin, Ab Crichton Vulcanin, Wärtsilä-yhtymä Crichton Vulcanin, Wärtsilän Turun telakan, Wärtsilä Meriteollisuus Oy:n, Kvaerner Masa Yardsin, STX Europen ja viimeksi Meyer Turun nimissä. S/S Furst Menschikoff (1836)
"S/S Furst Menschikoff" oli Åbo Ångfartysbolagin vuonna 1836 valmistunut kuunaritakiloitu siipiratashöyrylaiva. Se oli ensimmäinen Suomessa valmistettu avomerihöyrylaiva. Avon-luokka
Kolme ensimmäistä alusta kuuluivat vuosien 1895-1896 laivasto-ohjelmaan. "HMS Leopard" tilattiin saman vuoden laivasto-ohjelmassa, mutta se poikkesi edeltäneistä hieman pienemmän uppoumansa vuoksi, joka oli 350 tonnia kuivana ja 400 tonnia kuormattuna.. Neljäs "HMS Vixen" kuului vuoden 1899 laivasto-ohjelmaan ja se oli uppoumaltaan suurempi ollen 400 tonnia kuivana ja 445 tonnia kuormattuna. H-vene
Tuloksena oli vene, joka oli alusta alkaen menestys. Uusien piirustusten perusteella Nils Anderssons båtvarv rakensi Porvoossa 15 veneen sarjan 1968. Lopputalvella 1968 veistämö rakensi vielä 20 H-veneen sarjan. Suunnittelija Hans Groop tilasi itselleen veneen L-8, joka sai nimekseen Arancia. Ensimmäinen H-vene esiteltiin Helsingin venemessuilla helmikuussa 1968. Näyttelyn yhteydessä myytiin kaikki ensimmäisen valmistussarjan 15 venettä. H-vene maksoi 13 500 markkaa (vastaa noin 20 260 euroa 2013 hinnoissa), joka tuolloin oli puolet vastaavan kokoisen puisen purjeveneen hinnasta. Vamistus siirtyi Artekno Oy:lle, jolla oli aikaisempaa kokemusta lujitemuovin käytöstä soutuveneiden valmistuksessa. Veneveistämö Nils Andersson -nimensä muuttanut telakka palasi laadukkaiden puuveneiden valmistukseen. Hietalahden telakka
Telakka suunnitteli ja valmisti vuosina 1973-1977 maailman ensimmäisen kaasuturbiinikäyttöisen matkustaja-aluksen GTS "Finnjetin". Maailmalla laajalti huomiota saanutta "Finnjetiä" pidetään telakan ja suomalaisen laivanrakennustaidon mestarinäytteenä. William Crichton
Crichton osti vuonna 1862 Cowien osuuden Ericsson & Cowien konepajasta ja samalla konepajan nimeksi muuttui W:m Crichton & C:o. 1880-luvulla konepajaan liitettiin vuonna 1742 perustettu ja vuonna 1800 osakeyhtiöksi muutettu Turun Vanha veistämö ("Gamla Varfsbolaget i Åbo") jonka laivatelakka sijaitsi Aurajoen länsirannalla. Crichtonin telakka sai hänen Venäjällä luomiensa suhteiden avulla runsaasti laivatilauksia Venäjältä ja 1870-luvulla yhtiöllä oli jo yli 400 työntekijää. Telakka rakensi vuonna 1878 ensimmäiset Venäjän laivaston tilaamat sota-alukset kuusi torpedovenettä ja 1880-luvulla Venäjän laivaston telakalta tekemät laivatilaukset kasvoivat merkittävästi. Crichtonin kuoltua telakan johtajana toimi hänen ystävänsä, Plymouthista Suomeen muuttanut John Edward Eager (1837–1908). Vetehis-luokan sukellusvene
Suomen sukellusveneaseen muodostamisen mahdollisti vuoden 1927 laivastolaki. Kolmen aluksen luokan suunnittelutyö annettiin hollantilaiselle insinööritoimistolle. Luokasta piti alun perin tulla Saksan laivaston 500 tonnin sukellusveneen prototyyppi, mutta saksalaiset valitsivat itselleen 750 tonnin Espanjassa valmistetun alustyypin. Alusten rakentaminen aloitettiin vuonna 1927 Crichton-Vulcan Oy:n telakalla Turussa. "Vesihiisi" ja "Vetehinen" valmistuivat vuonna 1930, "Iku-Turso" vuonna 1931. Jäänmurtajien historia
Ensimmäinen kahdella keulapotkurilla varustettu laiva oli vuonna 1948 valmistunut kanadalainen junalautta Abegweit. Siitä saatuja kokemuksia hyödynnettiin suunniteltaessa suomalaista Voimaa, joka oli ensimmäinen kahdella keulapotkurilla varustettu jäänmurtaja. Kone- ja Siltarakennus
Kone ja Siltarakennus Oy osti 1923 lukkoja valmistaneen Abloyn, 1926 Hietalahden Sulkutelakka- ja Konepaja Oy:n (perustettu 1865), 1928 Ab Crichton-Vulcan Oy:n ja 1932 konkurssiin menneen Kotkan Konepaja Oy:n (perustettu 1897). Pääasiassa laivojen korjaustoimintaa harjoittanut Hietalahden Sulkutelakka- ja Konepaja Oy ostettiin lähinnä sen vuoksi, että sillä oli uudenaikainen suuri konepaja, joka oli vajaakäytössä samalla, kun Kone ja Siltarakennus Oy:n oma konepaja oli vanha ja liian ahdas yhtiön saamille uusille tilauksille. Crichton-Vulcan taas kärsi huonosta kannattavuudesta ja oli myös pahoin velkaantunut, mutta se oli saanut huomattavia alustilauksia valtiolta muun muassa kolmen sukellusveneen rakentamisesta. 1930-luvulla Kone ja Siltarakennus Oy erikoistui paperi- ja selluteollisuuden laitteiden valmistukseen ja toimitti vuosina 1932-1935 Neuvostoliittoon 35 alusta niiden joukossa yksi tankkilaiva ja 12 hinaajaa. Myös Suomen laivastolle rakennettiin panssarilaivat "Väinämöinen" ja "Ilmarinen" sekä sukellusvene "Saukko". M/S Mathilda Thordén
M/S Mathilda Thordén oli suomalainen rahtimoottorilaiva joka valmistui 23. elokuuta 1938 Crichton-Vulcan Oy:n Turun telakalta. Laivan omistaja oli Gustaf Thordénin omistama Ab Finska Nordamerika Linjen ja sen kotisatama oli Kulosaari. Laiva oli tarkoitettu Suomen ja Yhdysvaltain itärannikon väliseen liikenteeseen, ja siinä oli myös 12 matkustajahyttiä. Laivan sisaralukset olivat "M/S Carolina Thordén", "M/S Selma Thordén" ja "M/S Kristina Thordén". MV Acavus
Alus valmistui tammikuussa 1935, ja se aloitti öljyn kuljettamisen Royal Dutch / Shell Linen lipun alla. Alus muutettiin Falmouthissa MAC-alukseksi, ja se aloitti muutostöiden jälkeen palveluksen lokakuussa 1943. Majakkalaiva Storbrotten
Turussa Vulcan Oy:n telakalla oli rakenteilla alun perin venäläiseksi miinanraivaajaksi tarkoitettu ja sittemmin S/S Arandan kaltaiseksi kelirikkoalukseksi suunnitellun aluksen runko, josta päätettiin tehdä uusi majakkalaiva; ehdokas soveltui tarkoitukseen hyvin, koska siihen kuului jo alun perin korkea suojaava sääkansi. Nyt uutta tehtävää varten alukseen lisättiin kuusi pitkää ja leveää palleköliä sekä kansirakennuksen katolle sijoitettiin majakkatorni; valo toimi ajan tavan mukaan asetyleenillä. Alukseen asennettiin Suomen ensimmäinen nautofoni eli sähkökäyttöinen sumusireeni ja uusimpana uutuutena vedenalainen äänimerkinantolaite. Laivanrakennus
1906 Waterman yhtiö Yhdysvalloissa alkoi valmistaa perämoottoreita käytettäväksi pienissä veneissä. Menestynein varhainen perämoottorityyppi oli Ole Evinruden kehittämä ja se tuli markkinoille vuonna 1912. 
1920-luvun lopulla Saksassa rakennettiin Versailles'n sopimuksen mukaan kooltaan rajoitettuja taistelulaivoja ja sen vuoksi englantilaiset kutsuivat niitä "liivintaskutaistelulaivoksi, joista tunnettu on Admiral Graf Spee. Nämä olivat ensimmäisiä aluksia, jotka rakennettiin lohkoista ja joiden kokoamisessa käytettiin suurelta osin hitsausta. Toisen maailmansodan aikana Saksan sukellusveneet pystyivät tuhoamaan liittoutuneiden kauppalaivoja suuressa määrin. Vastauksena tähän hävikkiin Yhdysvalloissa Henry J. Kaiser ehdotti standardilaivoja, minkä johti liberty-aluksien rakentamiseen. Nämä olivat rakenteiltaan yksinkertaistettuja höyrylaivoja, joiden runko tehtiin lohkoista ja laivat koottiin hitsaamalla. Tämä tehosti rakennusta suuresti ja nopeimmillaan laiva koottiin kymmenessä päivässä. Näitä kantavuudeltaan 14 000 tonnin aluksia rakensi vuosina 1941–45 18 telakkaa kaikkiaan 2710 kappaletta. Rakennusmenetelmä oli uusi ja hitsausjännitykset aiheuttivat ongelmia. Kaikkiaan 12 alusta katkesi merellä. Syyksi todettiin haurasmurtuma, jonka aiheutti materiaalin säröherkkyys kylmissä vesissä, ja murtumaa edesauttoivat ylisuuret lastit. Sodan lopulla alettiin valmistaa Victory-aluksia, jotka olivat hieman suurempia ja tukevampia. Näitä rakennettiin 531 kpl. Sodan jälkeen hitsaus vakiintui laivarunkojen kokoonpanomenetelmäksi. Crichton-Vulcan
Telakka alkoi käydä 1970-luvulle tultaessa vanhanaikaiseksi ja lisäksi sen ympärille kasvanut asutus esti sen laajentamisen. Vuonna 1976 Wärtsilä vihki käyttöön modernin Pernon telakan joka oli rakennettu Pernoon Raision rajalle. Uudelle telakalle rakennettiin mm. suuri kuivatelakka ja suurten lohkojen siirtelyn mahdollistanut Koneen rakentama 600 tonnin nosturi, kun Turun telakalla suurin nosturi oli kapasiteetiltaan 150 tonnia ja laivojen rungot hitsattiin kokoon vanhanaikaisesti slipillä. Turun verkatehdas
Turun verkatehdas oli Turussa 1870-luvulta 1970-luvulle toiminut verkaa ja muita villatuotteita valmistanut tekstiilitehdas. Se oli 1950-luvun alussa lähes 2 000 työntekijällään Turun toiseksi suurin työnantaja Wärtsilän omistaman Crichton-Vulcanin telakan jälkeen. Kuudennen kaupunginosan koilliskulmassa, niin sanotuilla Tervatorin tai Multavierun alueella toimineen tehtaan rakennuksissa toimi myöhemmin monia muitakin tekstiilialan yrityksiä, kunnes 1990-luvulla suurimmasta tehdasrakennuksesta saneerattiin palvelutalo Verkahovi ja muiden rakennusten paikalle nousi kerrostaloja. General Dynamics Electric Boat
Ensimmäisen yhtiön valmistama ydinkäyttöinen sukellusvene "USS Nautilus" laskettiin vesille tammikuussa 1954 ja ensimmäinen mannertenvälisin ohjuksin varustettu sukellusvene "USS George Washington" laskettiin vesille 1959. SS John Grafton
Akashi hankki Lontoosta lastin kuljetusta varten "John Grafton" -nimisen 315 nettorekisteritonnin rahtilaivan. 158 jalkaa pitkä John Grafton oli rakennettu Newcastlessa vuonna 1883 ja siinä oli 80 hevosvoiman höyrykone. Lisäksi tarvittiin matalan syväyksen aluksia purkamaan aselastia Suomen matalalla ja karikkoisella rannikolla. Apualuksiksi ostettiin lopulta "Cecel" ja "Cysne" -nimiset höyryjahdit, joista jälkimmäisen kölittömyyden pelättiin tekevän siitä merenkulkukelvottoman Pohjanmeren ylittämiseen. John Graftonin päällikkönä oli aktivisteihin kuulunut John William Nylander ja luotseina toimi Pohjanmaan rannikot tuntevia miehiä. Muu miehistö oli värvätty Lontoon East Endin ja Whitechapelin merimieskapakoista. Tämän miehistön alkoholin käyttö aiheutti useita vaaratilanteita matkan aikana. Japanilaiset järjestivät aselastin junakuljetuksen Sveitsistä Rotterdamin satamaan jossa ne lastattiin heinäkuussa 1905 Ranskasta lähteneeseen John Graftoniin. Cantiere Navale Triestino
Cosulichin suku perusti vuonna 1908 Cantiere Navali Triestinon (CNT) Monfalconeen. Yhtiö oli italialainen, vaikka sen telakka sijaitsikin silloisen Itävalta-Unkarin alueella Monfalconessa. Ensimmäisen maailmansodan alettua CNT valmisti sekä kauppa- että sotalaivoja kuten Itävalta-Unkarin laivaston risteilijän "SMS Saidan". Italian julistettua sodan Itävalta-Unkarille vuonna 1915 jättivät telakan italialaiset työntekijät työnsä ja telakka-alueen ollessa liian lähellä rintamalinjaa, jotta työt olisivat voineet jatkua. Italian maavoimat miehittivät alueen 8. kesäkuuta ja telakka oli Itävalta-Unkarin tykistön tulen alla heinäkuusta syyskuuhun osana Isonzon taistelua. Telakka jatkoi toimintaansa saatuaan vuokrattua tiloja Budapestista DDSG:n telakalta sekä Polan laivastontelakalta. Sodan aikana telakka valmisti Itävalta-Unkarin laivastolle U-27 -luokan sukellusveneitä. Pernon telakka
Pian omistajavaihdoksen jälkeen Pernon telakalle alkoi sadella uusia tilauksia. Merkittävimpiä olivat japanilaisen Yusen Kaisha -varustamon tilaama risteilyalus ja Arabiemiraateista tilatut neljä LNG-säiliöalusta. 1990-luvun lopulla Pernon telakalla rakennettiin ensimmäinen Royal Caribbean Internationalin (RCI) tilaama Voyager-luokan risteilyalus joka poiki neljä jatkotilausta. Valmistuessaan nämä alukset olivat maailman suurimpia. Näitä on seurannut kolme samaan konseptiin pohjautunutta Freedom-luokan alusta sekä kaksi vieläkin suurempaa Oasis-luokan alusta, jotka ovat maailman suurimpia risteilyaluksia tällä hetkellä. Näiden alusten valmistaminen kesti pitkälle Akerin sekä STX Europen omistajakaudelle, joiden aikana rakennettiin myös Color Linelle kaksi maailman suurinta matkustaja-autolauttaa. MV Adula
MV Adula oli Royal Dutch Shellin öljytankkeri, joka laskettiin vesille vuonna 1937 Blytheswoodissa. Alus oli yksi yhdeksästä yhtiön tankkerista, jotka muutettiin toisen maailmansodan aikana MAC-alukseksi (). Nämä alukset muodostivat Kuninkaallisen laivaston Rapana-luokan. HMS Brighton (I08)
Yhdysvaltain laivasto tilasi aluksen Fore River Shipbuilding Companyltä Quincystä Massachusettsista. Sen köli laskettiin 15. heinäkuuta 1918 ja alus laskettiin vesille puoli vuotta myöhemmin 23. marraskuuta nimettynä "USS Cowelliksi" kumminaan neiti E. P. Garney. Alus otettiin palvelukseen 17. maaliskuuta 1919 ensimmäisenä päällikkönään kapteeniluutnantti C. E. van Hook. HMS Cleopatra (1915)
HMS Cleopatra oli Britannian kuninkaallisen laivaston "Caroline"-luokan (osa C-luokkaa) kevyt risteilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa. Alus otettiin palveluskäyttöön kesäkuussa 1915.
__notoc__
"HMS Cleopatra" liitettiin palvelukseen otettaessa osaksi 5. Kevyt risteilijäviirikköä Harwichiin () valvomaan Englannin Kanaalin itäpään meriliikennettä. Aluksesta tuli helmikuussa 1916 kommodori Tyrwhittin lippulaiva risteilijä "HMS Arethusan" upottua. Alus upotti päälle ajamalla 24. maaliskuuta 1916 vastaisena yönä saksalaisen hävittäjän "G 194:n" osallistuessaan Tonderniin suunnattuun hyökkäykseen, jonka aikana myös alus itse vaurioitui pahoin törmäyksessä risteilijä "HMS Undauntedin" kanssa. Sukellusvene Vesikko
Tavoitteena saksalaisilla oli luoda täysin uusi liikekannallepanotyyppi, joka edustaisi uutta tekniikkaa eikä ensimmäisen maailmansodan aikaisia standardeja. Tätä varten rakennettiin kaksi koemallia, E1 Espanjassa ja CV-707 Suomessa. Jälkimmäinen valittiin myöhemmin uuden laivaston ensimmäiseksi alustyypiksi. Kummankin aluksen rakentamisen rahoitti Reichsmarine. Höyrylaiva
Jokilaivoissa purjeiden käyttö oli vaikeaa ja niitä jouduttiin usein vetämään rannalta käsin. Höyrykoneen käyttöönotto jokilaivoissa oli vastaus selkeään tarpeeseen. Ensimmäisenä sen teki ranskalainen markiisi Claude François Jouffroy d'Abbans 1783 "Pyroscaphe"-höyryveneellä, sitten 1789 Yhdysvalloissa John Fitch ja seuraavana vuonna skotlantilaiset Patrick Miller ja William Symington. Ensimmäisten höyrykoneiden teho ei kuitenkaan riittänyt varsinaiseen liikennöintiin. Symington rakensi 1803 höyrykoneella toimivan kanavahinaajan, joka oli ensimmäinen kaupallisessa käytössä ollut höyryalus. Vuoden käytön jälkeen rantojen omistajat saivat aluksen käytön kiellettyä väittämällä sen aaltojen vahingoittavan rantoja. Läpimurto höyryn käytössä alusten voimanlähteenä oli amerikkalaisen Robert Fultonin rakentama alus. Fulton oli koeajannut Charlotte Dundasilla ja perehtynyt John Fitchin keksintöihin. Tähän 1807 Hudsonjoella rakennettuun North River Steamboat (Clermont) höyryalukseen sijoitettiin 18 hevosvoiman Wattin ja Boultonin tehtaan valmistama höyrykone. Ensimmäisellä 12 tunnin matkallaan alus saavutti 4,7 solmun keskinopeuden. Samaan matkaan jokipurret käyttivät neljä vuorokautta. Yhdysvaltain rannikko- ja jokiliikenteessä oli viiden vuoden kuluttua jo yli puolensataa höyryalusta. Englannissa kaupallisen höyrylaivaliikennöinnin aloitti Henry Bellin rakentama PS Comet alus. Vuonna 1815 Englannissa oli jo parikymmentä höyrykäytöistä alusta. Suomessa ensimmäinen höyryalus oli "Ilmarinen" 1833. Vuonna 1819 ensimmäinen höyryavusteinen laiva, SS Savannah, jossa oli siis myös purjeet, ylitti Atlantin. Pelkällä höyryllä matka tehtiin 1830-luvulla, vaikka tuokin alus, SS Sirius (1837), oli varustettu purjeilla. Pelkkään höyryyn ei luotettu ennen kuin 1800-luvun loppupuolella. Ensimmäinen rautainen höyrylaiva oli PS Aaron Manby, joka 1822 purjehti Englannista Pariisiin. Crichton-Vulcan
Vuonna 1928 seurasi kahden panssarilaivan tilaus. Niiden valmistaminen edellytti investointeja nostureihin ja rakennusalustoihin. Uusi rakennusalusta, "Panssaripeti", valmistui 1929 ja Crichton-Vulcanin itse suunnittelema ja valmistama 100 tonnin nosturi 1931 joen länsirannalle. Panssarilaivat Väinämöinen ja Ilmarinen laskettiin vesille 1930 ja 1931. Lapuan liike
Lisäksi kommunistit järjestivät lakkoja sellaisilla tehtailla ja telakoilla, joissa tuotettiin hyödykkeitä valtion tarpeisiin. Esimerkiksi puolustusteollisuus joutui lakkotoiminnan kohteeksi. Erityisesti kymmenen kuukautta kestänyt sukellusvenevalmistaja Crichton-Vulcanin lakko Turussa vuonna 1927 kuumensi tunteita. Kommunistit saivat Neuvostoliitosta lakko-ohjeita rahallisten lakkoavustusten kera. Volvo Ocean Race
Pelätyn Kap Hornin edustalla, jonka kierrossa vain harva urheiluvene oli siihen mennessä onnistunut, kilpailijoiden matkaa turvasi brittiläinen tutkimusalus "HMS Endurance". Osa venekunnista piti moista kuuleman mukaan liiallisena holhouksena, osa oli hyvillään.
Ensimmäisenä 27 500 mpk matkalta takaisin Englantiin palasi "Great Britain II", kulutettuaan matkalla 144 päivää. joka oli uusi maailmanympäripurjehduksen nopeusennätys. Tasoitussääntöjen vuoksi kilpailun voitti kuitenkin neljäntenä maaliin saapunut meksikolainen, Ramon Carlinin kipparoima "Sayla II". Vene oli sattumoisin Suomessa valmistettu Swan 65.
Vuoden 1997-98 kilpailu oli ensimmäinen, jossa osallistuvat veneet oli rajattu yhteen luokkaan (W 60). Blackburn Buccaneer
Buccaneer suunniteltiin merivoimien vuoden 1953 vaatimuksen mukaan tukialuskoneeksi, joka pystyisi lentämään pitkän matkan vihollisen tutkan alapuolella kantaen ydinasetta ja hyökkäämään laivoja ja satamia vastaan. Blackburnin suunnitelma B.103 voitti kilpailun heinäkuussa 1955, ja Blackburnilta tilattiin samassa kuussa 20 koneen esisarja mukaan lukien prototyypit. Esisarjan ensimmäinen prototyyppi, de Havilland Gyron DGJ.1 -moottoreilla varustettu kone lensi ensilentonsa 30. huhtikuuta 1958. Sarjan neljäs kone oli ensimmäinen, joka oli varustettu tukialuskäyttöön soveltuvilla varusteilla; taittuvilla siivillä ja nokkakappaleella, pysäytyskoukulla sekä katapulttilaukaisun mahdollistavilla kiinnityspisteillä. Ensimmäinen laskeutuminen tukialukselle tapahtui tammikuussa 1960, aluksena oli "HMS Victorious". Tukialustestien jälkeen Blackburn sai tilauksen varsinaisten sarjakoneiden valmistuksesta tyyppimerkinnällä Buccaneer S.1. Tilatusta 40 koneen sarjasta ensimmäinen, de Havilland Gyron Junior 101 -moottorein varustettu S.1 lensi ensilentonsa 23. tammikuuta 1962. Ensimmäiset sarjakoneet tulivat Fleet Air Armin käyttöön heinäkuussa 1962. Virgen de Covadonga (1859)
Alus tilattiin kuninkaallisella määräyksellä 10. kesäkuuta 1857 Arsenal de la Carracalta Cádizista, missä köli laskettiin 13. helmikuuta 1858. Alus laskettiin vesille 28. marraskuuta 1859 ja otettiin palvelukseen 8. lokakuuta 1858. Aluksen valmistuskustannukset olivat viisi miljoonaa realia. Vetehinen (sukellusvene)
Alus rakennettiin Crichton-Vulcanin telakalla Turussa alun perin koealukseksi Saksalle, joka ei saanut Versailles’n rauhansopimuksen vuoksi rakentaa sukellusveneitä. M/S Selma Thordén
M/S Selma Thordén oli ruotsalainen rahtimoottorilaiva joka valmistui 12. joulukuuta 1942 Crichton-Vulcan Oy:n Turun telakalta. Laivan omistaja oli Gustaf Thordén. Laiva oli laskettu vesille jo lokakuussa 1940 mutta sotatilanteen vuoksi laivan toimitus viivästyi. Laivan sisaralukset olivat "M/S Carolina Thordén", "M/S Mathilda Thordén" ja "M/S Kristina Thordén". Hall, Russell and Company
Veljekset James ja William Hall, Thomas Russell ja James Cardno perustivat yhtiön vuonna 1864 valmistaakseen höyrykoneita ja niiden tarvitsemia kattiloita. Vuonna 1868 yhtiö valmisti ensimmäisen aluksensa Kiinan keisarilliselle laivastolle "Kwang Tungin". Tämän jälkeen yhtiö valmisti lukuisia kalastusaluksia ja rahtialuksia, mutta Aberdeenin rannikon kalastuksen kasvaessa 1890-luvulla telakalta valmistui runsaasti troolareita kuten William Pyperille tehdyt "North Star", "North Wind" ja "North Breeze" ja Aberdeen Steam Trawling and Fishing Companyn "Strathdon", "Strathtay" ja "Strathpey". Crichton-Vulcan
Crichton ja Vulcan yhdistyivät keväällä 1924. Uuden yhtiön toimitusjohtajaksi valittiin Allan Staffans Vulcanilta. Ingenieurskantoor voor Scheepsbouw
Ingenieurskantoor voor Scheepsbouw tarjosi Virolle mahdollisuutta osallistua saksalaisten sukellusveneiden kehittämisohjelmaan, mutta maa kieltäytyi. Suomi hyväksyi ehdotuksen, minkä seurauksena IvS tilasi Crichton-Vulcanin telakalta suunnittelemansa CV707-sukellusveneen, joka sai myöhemmin nimen "Vesikko". Luettelo Crichton-Vulcanilla ja Wärtsilän Turun telakoilla valmistetuista aluksista
Luettelo Crichton-Vulcanilla ja Wärtsilän Turun telakoilla valmistetuista aluksista kattaa vuosina 1924–1989 (1990, 1991) Crichton-Vulcanilla (myöhemmältä nimeltään Wärtsilä Turun Telakka) sekä Wärtsilä Pernon telakalla valmistetut alukset. Arado Ar 196
Arado Ar 196 oli saksalainen meritiedusteluun, sukellusveneiden torjuntaan ja huoltokuljetusten suojaamiseen tarkoitettu yksimoottorinen vesitaso. Kone voitiin tarvittaessa laukaista alukselta katapultilla. Kone suunniteltiin yhtenä vaihtoehtona Saksan ilmailuministeriön toimeksiannosta korvaamaan epäonnistunut Heinkel He 114. Arado Ar 196:n viimeinen prototyyppi lensi ensilentonsa 1938 ja tuotanto alkoi samana vuonna. Prototyyppeinä toteutettiin sekä yksikellukkeinen lentovene- että kaksikellukkeinen vesitasoversio. Yhteensä tuotantoversioita valmistettiin 526 kappaletta. Aradoa käyttivät Saksan ohella Bulgaria ja Suomi. Škoda 1000 MB
Alumiinisten moottorinlohkojen valmistusta varten tehtaalle hankittiin valtava nykyaikainen alumiinivalukone, joka valmisti moottorinlohkon 36 sekunnissa. Škoda oli ensimmäinen eurooppalainen autonvalmistaja, joka teki sylinterilohkot painevalamalla. Lohko itsessään oli erittäin kevyt. Se painoi vain 9,6 kg. Renault esitteli painevaletulla alumiinilohkolla varustetun Renault 16 -mallin muutamaa kuukautta 1000 MB:n ensiesittelyn jälkeen elokuussa 1964. S/S Hurma
S/S Hurma on teräsrunkoinen höyrylaiva, joka on rakennettu vuonna 1902 Viipurin telakalla Viipurissa. Alus rakennettiin hinaajaksi T. & J. Salvesen osakeyhtiön käyttöön. Vuonna 1916 Oy Kaukas Ab osti Salvesenin liiketoiminnan ja sitä kautta S/S Hurma siirtyi muun yrityksen laivaston mukana Kaukaan omistukseen. Vuonna 1935 aluksen toimenkuva laajeni peruskorjauksen myötä jonka yhteydessä laiva varustettiin toimimaan myös jäänmurtajana. Jäänmurtajaominaisuudet tekivät aluksesta Kaukaan eniten käytetyn laivan ja se toimi hinaustehtävissä aikaisesta keväästä alkutalveen asti. Alte Donau
Myöhemmin rakennettiin Alte Donaun rannalle Itävallan ensimmäinen Tonavalla liikennöinyt höyrylaiva, "Karl I", ja siellä rakennettiin myös Lohnerin vesilentokoneet. Crichton-Vulcan
Sotakorvausten suoritusten jälkeen Neuvostoliitosta tuli Crichton-Vulcanin huomattavin asiakas. Höyrylaiva
Toisen maailmansodan aikana Saksan sukellusveneet pystyivät tuhoamaan liittoutuneiden kauppalaivoja suuressa määrin. Vastauksena tähän hävikkiin Yhdysvalloissa Henry J. Kaiser ehdotti standardilaivoja, minkä johti liberty-aluksien rakentamiseen. Nämä olivat rakenteiltaan yksinkertaistettuja höyrylaivoja, joiden runko tehtiin lohkoista ja laivat koottiin hitsaamalla. Tämä tehosti rakennusta suuresti ja nopeimmillaan laiva koottiin kymmenessä päivässä. Näitä kantavuudeltaan 14000 tonnin aluksia rakensi vuosina 1941-45 18 telakkaa kaikkiaan 2710 kappaletta. Sodan lopulla alettiin valmistaa Victory-aluksia, jotka olivat hieman suurempia, tukevampia ja osassa oli myös dieselmoottori. Näitä rakennettiin 531 kpl. Sodan jälkeen hitsaus vakiintui laivarunkojen kokoonpanomenetelmäksi.
Charles A. Parsons oli irlantilainen insinööri, joka kehitti laivakäyttöön sopivan höyryturbiinin. Ensimmäinen turbiinikäyttöinen jahti Turbinia oli koekäytössä 1893, mutta ongelmaksi osoittautui potkurien kavitointi hieman ennen täyttä nopeutta 19,5 solmua. Amiraliteetti ei kiinnostunut uudesta koneesta, minkä vuoksi Parsons järjesti mielenosoituksen vuoden 1897 laivastoparaatissa. Turbinia-aluksen potkurijärjestelyä oli parannettu ja nyt se kulki 34 solmua, mikä oli ennennäkemätön nopeus. Parson ajoi aluksellaan ankkurissa olleiden sotalaivojen välistä, jolloin yksi alus lähti seuraamaan, mutta joutui naurunalaiseksi jäätyään huomattavasti jälkeen. Tämän seurauksena rakennettiin ensimmäinen turbiinikäyttöinen hävittäjä HMS Viper. Höyrykonetta värinättömämpi höyryturbiini tuli käyttöön sota- ja matkustajalaivoissa. Dreadnought-alus vuodelta 1906 oli ensimmäinen höyryturbiinilla varustettu taistelulaiva ja se kulki 23000 hevosvoimalla 21 solmua. Aseistus oli pääasiassa raskasta tykistöä. Torpedovaara teki pitkän matkan tykistötaisteluista välttämättömyyden. Esimerkiksi Tsushiman meritaistelussa venäläiset olivat avanneet torpedovaaran vuoksi tulen 16 km päässä kohteesta. 1908 englantilaiset loivat vielä suuremman aluksen, jota sanottiin taisteluristeilijäksi. Näillä sitten käytiin niin ensimmäinen kuin toinen maailmansotakin. Rurik (höyryfregatti, 1851)
Alus rakennettiin Turun vanhalla veneveistämöllä, laskettiin vesille vuonna 1851 ja luovutettiin tilaajalle vuonna 1853. Alus oli suurin siihen mennessä Suomessa valmistettu alus, ja sen pituus oli 58 metriä (191 jalkaa), leveys 27 jalkaa, syväys 14 jalkaa ja uppouma 1 500 tonnia. Rurikin aseistuksena oli 12 kanuunaa. Cowie & Erikssonin valmistamassa höyrykoneessa oli 300 hevosvoimaa, ja alus saavutti sen voimin 11 solmun nopeuden. Skotlantilainen insinööri William Crichton oli palkattu valvomaan höyrykoneen valmistusta. M/T Exxon Valdez
"Exxon Valdez" luovutettiin Exxon Shipping Companylle 11. joulukuuta 1986. Sen rakennutti sandiegolainen National Steel and Shipbuilding Company, ja se oli suurin Yhdysvaltain länsirannikolla koskaan rakennettu alus. Se oli lisäksi ensimmäinen yrityksen Exxonille rakennuttamista kahdesta Alaska-luokan säiliölauksesta. "Exxon Valdez" rakennettiin Yhdysvaltain rannikkovartioston ja American Bureau of Shippingin hyväksymien ohjeiden perusteella. Exxon oli tuolloin Yhdysvaltain suurin öljy-yhtiö ja 125 miljoonaa dollaria maksanut "Exxon Valdez" sen laivaston suurin alus. Crichton-Vulcan
Yrityskaupan jälkeen Staffans jatkoi edelleen telakan johdossa. Vuonna 1931 Suomi ja Neuvostoliitto solmivat kauppasopimuksen ja erinomaisesti venäjää puhunut Staffans sai myytyä 1930-luvulla kaikkiaan 29 laivaa Neuvostoliittoon. Suurin osa laivoista oli erilaisia hinaajia mutta kaksi viimeistä olivat isoja rahtialuksia. Telakalla investoitiin koko 1930-luvun ajan rakennusalustoihin, nostureihin, halleihin, valimoon ja joen itärannalle telakan alajuoksun puolelle rakennettuun kuivatelakkaan. Vikinglinjen
Rederi AB Vikinglinjen oli yksi kolmesta Viking Linen osakasvarustamosta. Yhtiön perustamisen takana oli kaksi ahvenanmaalaista merikapteenia, Gunnar Eklund ja Henning Rundberg. Varustamo aloitti toimintansa keväällä 1959 yhtiöjärjestyksen tultua hyväksytyksi 20. maaliskuuta 1959. Yhtiön osakepääoma oli 200 000 markkaa, joka jakaantui 200 osakkeeseen. Osakkeista Henning Rundberg merkitsi 60, Gunnar Eklund 25 ja osakeyhtiölain edellyttämä kolmas perustajaosakas, Ruben Eriksson, 5 osaketta. Loput 110 osaketta tarjottiin yleisölle merkittäviksi. Yhtiön ensimmäinen alus, S/S Viking, joka samalla oli ensimmäinen autolautta Suomen ja Ruotsin välisessä liikenteessä, ostettiin käytettynä Englannin kanaalin liikenteestä ja asetettiin reitille Korppoon Galtby–Maarianhamina–Gräddö. Vuonna 1959 s/s Viking ajoi kolme lähtöä viikossa kummastakin päätesatamasta, Galtbystä tiistaisin, torstaisin ja lauantaisin sekä Gräddöstä maanantaisin, keskiviikkoisin ja perjantaisin kuljettaen kyseisen vuoden kesä- ja heinäkuussa reitillään 14 000 matkustajaa ja 2 900 henkilöautoa. Matka Galtbystä Gräddöhön kesti seitsemän ja puoli tuntia ja maksoi 1 300 markkaa. Enintään tuhat kilogrammaa painavan henkilöauton kuljettaminen maksoi 2 000 markkaa. Purjehduskausi oli tuottoisa, s/s Viking tuotti varustamolle ostohintansa takaisin ja yhtiö saattoi jopa jakaa osinkoa omistajilleen. Menestyksen innoittama pienen osuuden yhtiöstä sitä perustettaessa ostanut Algot Johansson ehdotti uutta osakeantia, joka järjestettiinkin jo seuraavan vuonna. Osakeannissa Johanssonin Sally-varustamo nousi Vikinglinjenin suurimmaksi omistajaksi. Crichton-Vulcan
Kone- ja Siltarakennuksen osti Wilhelm Wahlforssin johtama Ab Wärtsilä Oy vuonna 1935. Tätä pidettiin vuosikymmenen merkittävimpänä yrityskauppana; sen tuloksena muodostui Suomen oloissa ennenäkemättömän mahtava teräs- ja koneteollisuusyhtymä. Avro Vulcan
Avro Vulcan eli Avro 698 oli maailman ensimmäinen raskas deltasiipinen pommikone. Nimensä se sai roomalaisen tulen jumalan mukaan. Vulcan on yksi kolmesta brittiläisestä V-pommikoneesta (muut olivat Vickers Valiant ja Handley Page Victor). Anke Angela
Anke Angela on Klaus-Dieter Oelze Shiffahrtsin rahtilaiva, jonka haltijana on Gibraltarille rekisteröity Echoship ApS. Alus on valmistunut 1984 nimellä "Claudia-Isabel" Silja Line
Suomen Höyrylaiva Oy (vuodesta 1976 Effoa Oy), ruotsalainen Svea-varustamo ja turkulainen Bore-varustamo perustivat vuonna 1957 yhteisyrityksen Oy Siljavarustamo – Ab Siljarederi. Ensimmäisenä aluksena yhtiölle hankittiin matkustajalaiva Heimdall, joka sai nimen S/S "Silja" vuonna 1957. Samana vuonna hankittiin rahtilaiva S/S "Warjo", joka kuljetti vain rahtia. Myöhempiä rahtialuksia olivat muun muassa M/S "Holmia" ja M/S "Silvia". Yhtiön ensimmäinen moottorialus ja samalla ensimmäinen yhtiölle rakennettu alus oli M/S "Sunnanhav", joka liikennöi kesän 1959. Daimler-Motoren-Gesellschaft
Daimler ja Maybach olivat aloittaneet yhtiönsä toiminnan vuonna 1886 "Neckar"-jokiveneiden valmistuksella. Tämä maailman ensimmäinen moottorivene oli nopea ja ketterä. Pituutta sillä oli 4,5 metriä ja se kykeni parhaimmillaan kuuden solmun nopeuteen. Vene oli DMG-yhtiön ensimmäinen kaupallinen menestys, jonka suosiota edesauttoi aikakauden olematon maantieverkko. Veneiden ja venemoottorien valmistus oli DMG:n ydinliiketoimintaa, jota varten Berliinin Marienfeldiin rakennettiin oma tuotantolaitos vuonna 1902. River-luokka (torpedovenehävittäjä)
Kaksi ensimmäistä alusta valmistettiin brittiläisillä telakoilla Acheron-luokan piirustusten pohjalta, ja niiden suunnitelmia muokkasi Sir John Biles. Kolmannen aluksen tilaus jaettiin brittiläisen telakan ja Cockatoon laivastotelakan kesken, ja loput kolme tilattiin Cockatoolta, jotka valmistuivat vasta sodan aikana. Scania
Yhtiön insinööri Gustaf Erikson valmisti ensimmäisen, ihmisten kuljettamiseen suunnitellun, moottoroidun vaunun vuonna 1897 ja vuonna 1902 valmistui ensimmäinen "Vabis"-kuormavaunu. Ensimmäinen omavoimaisesti liikkunut vaunu, "Gustaf Eriksons åkvagn", suunniteltiin kyllä Södertäljessa mutta valmistettiin Surahammarin terästehtaalla. Vaunu ei päässyt sarjatuotantoon ja ainokaiseksi jäänyt yksilö purettiin vuotta myöhemmin.Nykyisin vaunusta löytyy alkuperäisen mallin mukaan tehty replika. Erikson jatkoi työtä maantiekulkuneuvojen suunnittelun parissa ja vuonna 1903 esiteltiin ensimmäinen toimiva ja käyttökelpoinen malli, "Surahammarbilen". Vabis teki päätöksen, että yhtiö panostaa tulevaisuudessa nimenomaan polttomoottorin voimalla liikkuvan maantiekaluston kehittämiseen. Yhtiön tavoite 50 ajoneuvon vuosittaisesta myynnistä jäi vielä toteutumatta. Vuonna 1909 yhtiö valmisti ainoastaan viisi kuorma- ja seitsemän henkilöautoa. Wärtsilä Turun tehdas
Moottorien valmistuksessa historia ulottuu 1800-luvulle jolloin paikalla sijainnut telakka, joka myöhemmin sai nimekseen Crichton-Vulcan, valmisti lisenssillä brittiläisiä höyrykoneita. Höyrykoneet valmistettiin telakalla rakennettavia laivoja varten. Viimeinen höyrykone valmistui 1959. Valkoinen talo (Turku)
Valkoinen talo rakennettiin Crichton-Vulcanille, joka vuonna 1938 yhdistyi Wärtsilään. Talo on toiminut siis miltei alusta asti Wärtsilän Turun telakan toimistona ja vuodesta 1999 lähtien Elomaticin pääkonttorina. Rakennusta laajennettiin vuosina 1951 ja 1958 ja korotettiin 1965. Valkoinen talo on osa Aurajokisuun satama-, telakka- ja teollisuusalueen valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä. Pääoven edustalla on vuonna 2011 paljastettu veistosryhmä "Helmet". Hermann Kauffman
Kauffman suunnitteli ensimmäisen Tampereella raudasta rakennetun höyrylaivan Ilmarisen. Alus rakennettiin 1862–1863 ja sitä käytettiin aluksi Näsijärvellä ja myöhemmin Pyhäjärvellä. Ilmarista seurasivat Venäjän hallituksen tilaama kanuunavene "Suuriruhtinas Wladimir", jota rakennettiin vuosina 1863–1864 ja 1864–1866 rakennetut siipirataslaivat Elias Lönnrot ja "Vanaja", jotka otettiin käyttöön Tampereen-Hämeenlinnan laivareitillä. Tampellan konepajalla rakennettiin Kauffmanin johdolla myös höyrykoneita, pumppuja, ventilaattoreita ja puunjalostuskoneita. Saattaja Aura II
Alus joutui 1929 telakalle Crichton-Vulcanin Turun telakalle, mistä palattuaan se myytiin 1930. Uusi omistaja Hans von Rettig teki aluksesta huvipurren ja nimesi aluksen "Seagulliksi". HMS Flying Fish (J370)
Alus luovutettiin 1951 Ceylonille ja se oli samalla perustettavana olevan laivaston ensimmäinen alus "HMCyS Vijaya". Alus oli estämässä salakuljetusta sekä valvomassa laittomien siirtolaisten liikkumista. Se teki koulutuspurjehdukset Malediiveille ja Burmaan. Alus matkasi Britteinsaarille vuonna 1952 osallistuakseen kuningatar Elizabeth II:n kruunajaisten yhteydessä pidettyyn laivastokatselmukseen, mutta telakalla tehtävien korjausten vuoksi se ei kuitenkaan osallistunut varsinaiseen katselmukseen. Thames Ironworks and Shipbuilding Company
Yhtiön tunnetuimmat rakennustyöt olivat 1850 valmistettu Tamar-joen ylittänyt Royal Albert Bridge ja "HMS Warrior" maailman ensimmäinen täysin raudasta valmistettu sotalaiva, joka laskettiin vesille 1860. 
Yhtiön toiminta alkoi 1837 nimellä Ditchburn and Mare Shipbuilding Companynä, jonka perustivat laivanrakentaja Thomas J. Ditchburn sekä insinööri ja laiva-arkkitehti Charles Mare. Telakka sijaitsi aluksi Deptfordissa ja tulipalon tuhottua sen yhtiö muutti Orchard Placeen East India Dock Basin ja Bow Creekin väliin vuonna 1838. Uudella alueella yhtiö otti haltuunsa William ja Benjamin Wallisin käyttämättömät toimitilat. Muuratsalon koetalo
Veneen rakentaminen ei ollut helppoa ja se jouduttiin rakentamaan kahdesti. Tiettävästi Aalto ei ole mihinkään muuhun projektiinsa tehnyt niin paljon luonnoksia kuin veneeseensä. Vene vuoti helposti ja upposi monta kertaa, sillä se piti vettä vasta kastuttuaan riittävästi. Aallon vene laskettiin vesille ensi kertaa 7.9.1955. Aalto antoi veneelle nimeksi Nemo Propheta in Patria (Kukaan ei ole profeetta omalla maallaan), jonka arvellaan kuvastavan jo silloin kansainvälisesti tunnetun arkkitehdin tuntemuksia asemastaan omassa maassaan. Tuttavallisesti vene tunnettiin Nemona. Crichton-Vulcan
Vuonna 1971 Wärtsilän Turun telakka oli Suomen suurin työpaikka. Telakalla työskenteli 5300 työntekijää. HMS Velox (1902)
HMS Velox oli Britannian Kuninkaallisen laivaston hävittäjä, jonka valmistuksen aloitti Parsons Marine Steam Turbine Company nimellä "HMS Python" omana tuotantonaan kokeillessaan turbiinimoottoria. Aluksen rungon valmisti Hawthorn Leslie and Company. Kuninkaallinen laivasto lunasti aluksen 1901 osana vuosien 1901-1902 laivasto-ohjelmaa. Alus luokiteltiin 1913 uudelleen C-luokan hävittäjäksi. Korhonen (yritys)
Tehtaan perusti Turussa 1910 Otto Korhonen yhdessä kahden muun puusepän kanssa. Nimellä Oy Huonekalu- ja Rakennustyötehdas Ab toiminut yritys valmisti Turun Nummenmäellä aluksi kirveiden ja muiden työkalujen varsia Venäjän armeijalle ja sisusti Crichton-Vulcan-telakan tekemiä sukellusveneitä ja panssarilaivoja. M/S Victoria I
"M/S Victoria I" tilattiin vuonna 2002, kun Tallink oli juuri vastaanottanut "M/S Romantikan". Myöhemmin näiden alusten pohjalta kehitettiin myös kolmikko "M/S Galaxy", "M/S Baltic Princess" ja "M/S Baltic Queen". Tilaus tehtiin 15. lokakuuta 2002, ja alusta alettiin rakentaa Aker Finnyardsin (nyk. Meyer Turku) Rauman telakalla. Laivan kölinlasku tapahtui 11. maaliskuuta 2003, ja noin seitsemän kuukauden jälkeen aluksen kastoi Ilon Wikland. Koeajoille päästiin helmikuussa 2004, ja "Victoria I" luovutettiin AS Tallink Gruppille 9. maaliskuuta 2004. Aluksen nimen perään jouduttiin lisäämään järjestysnumero I, koska Viron kauppa-alusrekisterissä ei saa olla kahta samannimistä laivaa, ja siellä oli jo aiemmin ollut "Victoria"-niminen rahtialus. Crichton-Vulcan
Vuonna 1914 perustetun Aktiebolaget Crichtonin juuret johtivat 1738 perustettuun Åbo Gamla Skeppswarf -nimiseen laivanveistämöön jonka telakka sijaitsi Aurajoen länsirannalla. Vuonna 1883 tämä veistämö siirtyi "W:m Crichton & C:o Ab":n omistukseen. Aurajoen itärannalla laivanrakennusta harjoittanut W:m Crichton & C:o oli perustettu alun perin 1842 nimellä "Cowie & Ericsson" ja sen nimeksi muuttui 1862 W:m Crichton & C:o. "Cowie & Ericsson" oli rakentanut Suomen ensimmäisen höyrykoneen 1850 ja se aloitti höyrylaivojen rakentamisen 1863. W:m Crichton & C:o teki konkurssin 1913 mutta sen toimintaa jatkoi seuraavana vuonna perustettu osakeyhtiö Aktiebolaget Crichton. Vuonna 1889 yhtiöstä erotettiin Turun Veneveistämö rakentamaan huviveneitä ja pienaluksia. Argentiinan laivasto
Laivaston maihinnousukykyyn vaikutti merkittävästi ainoan maihinnousualuksen ARA Cabo San Antonion (Q-42) poistaminen palveluksesta ja sen korvaaminen tehtäviin muunnetuilla kauppa-aluksilla. Tilanne parani vuonna 2006, kun Ranskasta saatiin ensimmäinen Ouragan-luokan maihinnousualus, mutta hankintaa viivyttää kiista asbestin käytöstä aluksilla. M/S Apollo (1964)
M/S Apollo () oli vuonna 1964 Ruotsissa Rederi Ab Slitelle valmistunut matkustaja-autolautta. Slite oli yksi Viking Linen osakasvarustamoista, ja "M/S Apollo" oli ensimmäinen laiva, joka maalattiin yhtiön punaisella tunnusvärillä. Alus sai kylkiinsä suuret "Ålandspilen"-tekstit.