Mitä kysteiini on?
Kysteiini
Kysteiini on yksi luonnon 20:stä yleisimmästä aminohaposta. Kysteiini on tioli, ja se on metioniinin, joka on tioeetteri, ohella toinen kahdesta rikkipitoisesta aminohaposta. Kysteiini esiintyy kahtena enantiomeerinä eli L-kysteiininä (CAS-numero 52-90-4) ja D-kysteiininä (CAS-numero 921-01-7).
K-vitamiinit
K-vitamiinit eivät ole yksi aine, vaan niiden luonnolliset muodot luokitellaan K1-vitamiineihin ja K2-vitamiineihin. K1- vitamiineja(K) nimitetään fyllokinoneiksi ja K2-vitamiineja(K) menakinoneiksi. Lisäksi lääke- ja elintarviketeollisuutta varten valmistetaan synteettisiä K-vitamiineja menadioni (K), (K) ja (K). K-vitamiinien nimitys tulee koaguloitumisesta, jolla tarkoitetaan veren hyytymistä. Ne ovat veren koaguloitumista, hyytymistä, edistäviä vitamiineja. Kyssäkaali
100 grammaa kyssäkaalia sisältää 90 grammaa vettä, 4,2 grammaa hiilihydraatteja sekä vitamiineista erityisesti C-vitamiinia, jota voi olla kyssäkaalissa jopa 60 mg. Tämä vastaa 80 prosenttia aikuisen päivittäisestä saantisuosituksesta. Edellisten lisäksi 100 grammassa kyssäkaalia on useita hivenaineita, kuten 320 mg kaliumia (10 % päivän saantisuosituksesta). Kyssäkaalin proteiinipitoisuus on varsin pieni – 100 grammassa kyssäkaalia on proteiinia vain 0,5 grammaa. Kitiini
Kitiini (kreikaksi "khiton" = vaippa) on selluloosan ja tärkkelyksen kanssa luonnossa runsaana esiintyvä eloperäinen materiaali. Kemiallisesti kitiini on N-asetyyliglukosamiiniyksiköistä koostuva polysakkaridi. Se on muuten kuin selluloosa, paitsi että yhden hydroksyylin tilalla on asetyyliamiini, jonka avulla kitiinimolekyyli voi muodostaa vetysidoksia, jotka vahvistavat materiaalia; kevlar on juuri samasta syystä vahvaa. Baeokystiini
Baeokystiini tai baeosystiini on useissa psilosybiinisienistä esiintyvä myrkyllinen, voimakkaan epätodellisen aistivaikutelman synnyttävä tryptamiinijohdannainen. Aine esiintyy pieninä määrinä useimmissa psilosybiinisienissä psilosybiinin, norbaeosystiinin ja psilosiinin kanssa. Baeokystiinin vaikutuksista ihmisruumiiseen on hyvin vähän tietoa. Kromatiini
Kromatiini on DNA:n ja siihen liittyneiden proteiinien kompleksi, josta eukaryoottien kromosomit muodostuvat. Kromosomit esiintyvät kromatiinina solujen kasvuvaiheessa (interfaasissa) eikä kromatiinista voida erottaa erillisiä kromosomeja. Kromatiini voidaan nähdä valomikroskoopilla, kun sitä on käsitelty väriaineilla (kreik. "khroma" tarkoittaa väriä). Selenokysteiini
Kysteiinin tavoin selenokysteiini hapettuu ja muodostaa helposti sidoksia muiden selenokysteiiniaminohappojen kanssa muodostaen seleenisillan. Tällaista hapettunutta dimeeristä muotoa kutsutaan selenokystiiniksi. Selenokysteiiniä voidaan valmistaa pelkistämällä selenokystiiniä. Selenokysteiinin pK-arvo on 5,2 ja yhdiste hajoaa helposti happamissa olosuhteissa. Syklitsiini
Syklitsiini on antihistamiineihin kuuluva lääkeaine, jota käytetään matkapahoinvoinnin sekä muista syistä johtuvan pahoinvoinnin ja oksentelun hoitoon. Sitä myydään monessa maassa kauppanimellä Marzine, sekä muun muassa nimellä Marezine Yhdysvalloissa ja Valoid Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Syklitsiini on Suomessa ja monissa muissakin maissa saatavilla käsikauppavalmisteena tablettimuodossa. Lisäksi syklitsiiniä käytetään yhdessä kofeiinin ja ergotamiinin kanssa migreenin oireiden hoitoon, koska syklitsiini lievittää migreenikohtauksen aikaista pahoinvointia. Pahoinvoinnin ehkäisyn lisäksi sitä käytetään myös huimauslääkkeenä. Syklitsiinin vaikutukset perustuvat antihistamiinivaikutuksen lisäksi antikolinergiseen vaikutukseen. Ksantiini
Ksantiini (CHNO) on puriinipohjainen yhdiste, jota esiintyy useimmissa eläinten kudoksissa ja tietyissä kasveissa . Ksantiinia esiintyy myös eräiden eliöiden semiokemikaalina. Useat alkaloidit, kuten kofeiini, paraksantiini, teobromiini ja astmalääke teofylliini, ovat ksantiinin johdannaisia, metyyliksantiineja. Ne ovat lääkeaineryhmä, jotka ovat kasviperäisiä lieviä piristeitä. WADA on kieltänyt kilpaurheilussa kaikkien piristeiden käytön, mutta esimerkiksi kofeiini on erikseen mainittu sallittujen aineiden joukossa. Ferritiini
Ferritiini on pallomainen proteiinikompleksi, joka koostuu raudasta ja apoferriini-nimisestä proteiiniosasta. Normaalisti ihmisen elimistön raudasta ferritiiniin on varastoitunut noin 20 %. Yksi ferritiinikompleksi pystyy sitomaan jopa 4 500 Fe-ionia. Ferritiiniä esiintyy jokaisessa solussa ja jokainen solu kykenee myös tuottamaan sitä. Solut myös säätelevät ferritiinin määrää raudan yli- tai alimäärän perusteella. Aneemisella henkilöllä ferritiinin määrä on pieni. Defensiini
Defensiinit ovat pienimolekyylisiä kysteiiniä sisältäviä proteiineja, joita esiintyy sekä selkärankaisten että selkärangattomien elimistössä sekä joissakin sienissä. Ne ovat luonnon antibiootteja eli toimivat myrkkyinä bakteereita, sieniä ja viruksia vastaan. Useimmat defensiinit toimivat tunkeutumalla mikrobin solukalvoon sähköisen vetovoiman avulla. Koliiniesteraasi
Koliiniesteraasit ovat entsyymejä, joita esiintyy synapseissa. Koliiniesteraasi pilkkoo asetyylikoliinia. Antikoliiniesteraasi ei sen sijaan ole nimestään huolimatta entsyymi vaan aine, joka estää koliiniesteraasin toimintaa. Kolesteroli
Kolesteroli (CHOH) on steroideihin kuuluva tyydyttymätön, rengasrakenteinen, veteen liukenematon kiteinen alkoholi, jota on välttämättömänä ihmisen ja eläinten kaikissa kudoksissa, varsinkin rasvakudoksissa, hermoissa, maksassa ja munuaisissa. Kaikki kudokset ja erityisesti maksa voivat tuottaa kolesterolia, ja sitä voi saada myös ravinnosta, erityisesti kananmunasta, mädistä ja maksasta, jotka luontaisesti sisältävät runsaasti kolesterolia. Kolesteroli on keskeisesti eläinkunnan biokemiaan liittyvä aine, kasvikunnassa sitä ei esiinny. Vastaavankaltaisia kasvikunnan aineita ovat kasvisterolit ja kasvistanolit. Kystinen fibroosi
Vuonna 1989 löydettiin CFTR-geeni () kromosomi 7q31:stä. Solukalvojen valkuaisen tehtävä on häiriintynyt. CFTR proteiinissa on 1 480 aminohappotähdettä ja kooltaan se on 168 kDa. Hydropaattisuusanalyyseissa ennustettiin 12 transmembraanista heliksiä. Heliksit ovat kahdessa transmembraanisessa domeenissa, jotka ankkuroivat proteiinin solukalvoon. Lisäksi siinä on kaksi ATP:tä sitovaa NBF (nucleotid binding fold) – osaa ja säätelevä domeeni. Se on rakenteellisesti sukua MDR1 (multidrug) kuljettajille lääkeresistenteissä kasvaimissa.
Aktiivisuus kasvaa suuresti, kun fosforyyliryhmät siirretään ATP:ltä säätelevälle domeenille cAMP-riippuvaisen proteiinikinaasin avulla. Ulospäin suuntautuva kloridikanava avautuu ja aiheuttaa negatiivisen efektin solunsisäiseen natriumin imeytymiseen sulkemalla epiteelin natriumkanavat. Nettoefekti on vähentää solunsisäisen natriumkloridin määrää, joka parantaa solun erittämän liman laatua. Kynsi
Kynsi on runsasrikkistä keratiinia eli sarveisainetta. Se on samankaltaista valkuaisainetta kuin hiukset. Kynsi koostuu kolmesta kerroksesta. Kynsivallin solut tekevät pintakerroksen, kynnen aiheen solut keskikerroksen ja kynnen pohjan solut alimman kerroksen. Keratiinisolujen välissä on fosfolipidejä, erityisiä rasvoja, jotka tekevät kynnestä taipuisan. Kynnessä ei ole kalsiumia tai muita mineraaleja sen enempää kuin muussakaan keratiinissa. Kynnessä tavataan kymmeniä muutoksia, joista osa on kynnen kehityshäiriöitä (synnynnäisiä), osa jonkin muun taudin ilmentymiä ja osa sieni-infektioita, pääasiassa kynsisilsaa. Kaseiini
Kaseiinit (< ’juusto’) ovat fosforipitoisia proteiineja, jotka ovat maidon määrällisesti tärkein proteiiniryhmä. Fusidiinihappo
Fusidiinihappo on rakenteeltaan steroidi, vaikka siltä puuttuvat tyypilliset steroidien hormoniominaisuudet. Suun kautta nautittuna aine erittyy maksaan, jossa se hajoaa, mutta myös muihin kudoksiin kuten sappeen. Aine sitoutuu voimakkaasti veren proteiineihin. Sillä on lyhyehkö puoliintumisaika elimistössä, alle kuusi tuntia. Selkäydinnesteeseen aine ei kulkeudu lainkaan ja virtsaankin vain vähäisessä määrin. Lääke haittaa bakteerien valkuaissynteesiä. Lääkkeen hyvä puoli on sen kapea bakteerikirjo eli se ei häiritse paljonkaan elimistön muuta mikrobikantaa. Myöskään allergisoituminen lääkkeelle ei ole yleistä eikä se aiheuta juurikaan ristiallergioita toisten lääkkeiden kanssa. Huonona puolena on resistenssin nopea kehittyminen lääkettä vastaan, mistä syystä sitä ei tulisi käyttää turhan pitkään eikä ilman bakteerin herkkyysmääritystä. Haittavaikutuksina on mainittu ruoansulatuskanavan oireet. Eksemestaani
Aromataasi on entsyymi, joka katalysoi estrogeenihormonien tuotantoa androgeeneista. Rintasyöpä on usein hormoniriippuvainen, eli estrogeenihormonit voimistavat kasvaimen kehittymistä. Eksemestaani on aromataasin inhibiittori, eli se estää sen toiminnan kiinnittymällä entsyymin aktiiviseen kohtaan. Haiman pseudokysta
Haiman pseudokysta on haimassa sijaitseva nestekertymä, joka muistuttaa ulkomuodoltaan kystaa. Pseudokystan neste on haimanestettä, joka sisältää tyypillisesti haiman erittämiä entsyymejä, kuten amylaasia. Pseudokysta eroaa todellisesta kystasta siten, että kystan sisäpintaa verhoaa epiteeli, jota pseudokystan sisäpinnalla ei ole. Pseudokystan pinta voi muodostua esimerkiksi granulaatiokudoksesta ja sidekudoksesta. Todellinen kysta on useimmiten neoplastinen eli kasvainmainen, mutta se voi olla myös synnynnäinen tai liittyä johonkin sairauteen. Dekstriini
Dekstriini, tärkkelyskumi, (CHO), tärkkelyksen pilkkoutumistuote, jota syntyy kuumennettaessa tärkkelystä tai käsiteltäessä sitä hapoilla tai amylaasientsyymillä; dekstriiniä on mm. leivän kuoressa. Dekstriini on valkoista ainetta, joka ei sanottavasti liukene alkoholiin, mutta muodostaa pienen vesimäärän kanssa liimamaisen seoksen, jota käytetään mm. liimaseoksiin. Myeliini
Myeliini on keskushermostossa ja ääreishermostossa esiintyvä rasvainen aine, jonka tehtävänä on muodostaa sähköä eristävä kalvo (myeliini- eli ydintuppi) solujen viejähaarakkeiden ympärille. Hermoimpulssit kulkevat myelinisoituneessa viejähaarakkeessa nopeammin kuin myelinisoitumattomassa. Vahingoittumaton myeliinikalvo on edellytyksenä keskushermoston normaalille toiminnalle. Nystatiini
Nystatiini on paikallishoitoon käytettävä sienilääke, joka eristettiin Streptomyces noursei aktinomykeetistä vuonna 1951. Se on rakenteeltaan polyeeneihin kuuluva tetraeeni. Se ei liukene veteen eikä imeydy paikallishoidossa levityspaikalta. Sitä käytetään lähinnä hiivasienien aiheuttamassa emätintulehduksessa ja suun ja suoliston candida-hiivasienien aiheuttamissa tulehduksissa. Haittavaikutuksia on paikallishoidossa käytettynä melko vähän, allergiat eivät ole tavallisia. Keratiini
α-keratiineja on esimerkiksi eläinten ja ihmisten karvoissa, kynsissä, sarvissa, kavioissa ja sorkissa. Kovempia β-keratiineja on matelijoiden suomuissa, kynsissä ja kilvissä ja lintujen sulissa, nokissa ja kynsissä. Ihon epidermiksen soluissa on keratiinia sisältävä tukirakenne, joka tekee ihosta vedenpitävän ja antaa sille yhdessä kollageenin ja elastiinin kanssa kestävyyttä ja joustavuutta. Tuomioistuinten kyselykäyttöjärjestelmä
Tuomioistuinten kyselykäyttöjärjestelmä (KYÖSTI) on Oikeusrekisterikeskuksen tietojärjestelmä, joka sisältää tuomioistuinten julkisia diaaritietoja. Kyselykäyttöjärjestelmän avulla asiakkaat voivat selailla sähköisessä muodossa olevia tuomioistuinten julkisia diaaritietoja tuomioistuinten kirjaamoissa olevilla asiakaspäätteillä. Tietojärjestelmään ei ole suoraa julkista pääsyä internetistä. Prostaglandiinit
Prostaglandiinit ovat kudoshormoneihin kuuluvia tyydyttymättömiä rasvahappoja, joilla on vaikutuksia monien elinten toimintaan. Ne voivat aiheuttaa supistuksia tai supistuksen laukeamista kohdun lihaksistossa, verisuonten seinämissä tai keuhkoputkien sileissä lihaksissa, ja lääketieteessä niitä käytetäänkin usein abortin tai synnytyksen käynnistämisessä. Prostaglandiinien synteesi elimistössä kiihtyy kuumeen ja kivun aikana, sillä ne vaikuttavat tulehdusreaktion syntyyn. Useimmat tulehduskipulääkkeet estävätkin prostaglandiinien synteesiä. Lisäksi niillä on vaikutusta verisolujen yhteenliittymisessä. Kortisoni
Kortisoni on lisämunuaisen kuorikerroksen hormoni. Tarkemmin se on kortikosteroidi, jonka kemiallinen kaava on CHO ja CAS-numero 53-06-5. Se on läheinen kortikosteronille ja kortisolille. Komeetta
Komeetta eli pyrstötähti on pienehkö aurinkokunnan kappale, joka muistuttaa asteroidia, mutta koostuu pääasiassa jäästä, ja jonka ympärillä on Auringon säteilyn irrottaman kaasun ja pölyn muodostama koma. Komeettojen radat ovat usein hyvin eksentrisiä, ja niiden saapuessa lähelle Aurinkoa niiden taakse muodostuu miljoonien kilometrien mittainen pyrstö, joka osoittaa poispäin Auringosta. Tioredoksiinireduktaasi
Tioredoksiinireduktasin pelkistäessä tioredoksiini on reaktiomekanismi seuraava. Tioredoksiinireduktaasi sisältää disulfidisidoksen kahden kysteiiniaminohapon välillä ja rakenteessa on myös samankaltainen sidos selenokysteiinin ja kysteiinin välillä. Ensimmäisessä vaiheessa yksi NADPH-molekyyli pelkistää seleenin ja rikin välisen sidoksen, jolloin muodostuu vapaa kyesteiiniaminohappo ja negatiivisesti varautunut selenolaattiryhmä selenokysteiiniin. Samanaikaisesti toinen NADPH-molekyyli pelkistää entsyymin kahden kysteiiniaminohapon välisen sidoksen ja toinen kysteiiniaminohapoista sitoutuu prosteettisena ryhmänä olevaan FAD-molekyyliin.Tämän jälkeen negatiivisesti varautunut selenolaattiryhmä reagoi hapettuneen tioredoksiinin sisältämän disulfidisidoksen kanssa´, jolloin muodostuu sidos yhden tioredoksiinin kysteiiniaminohapon kanssa ja toinen hapettuneen tioredoksiinin disulfidisillan muodostaneista kysteiineistä pelkistyy. Tämän jälkeen entsyymin selenokysteiinin läheinen kysteiiniaminohappo muodostaa sidoksen selenokysteiinin kanssa ja pelkistynyt tioredoksiini vapautuu. Elastiinisäie
Elastiinisäie eli kimmosäie on tukikudoksessa sijaitseva proteiinikompleksi, joka muodostuu kahdesta erillisestä proteiinista: elastiinista ja fibrilliinistä. Muita tukikudoksen säierakenteisia proteiineja ovat kollageeni ja retikuliinisäikeet. Dermiksessä olevat elastiinisäikeet ovat vastuussa ihon joustavista ominaisuuksista. Ne toimivat samankaltaisissa tehtävissä myös suurten verisuonien ja keuhkoputkien seinämässä. Elastiinikuidut voivat venyä moninkertaiseksi ja taas nopeasti palata alkuperäiseen pituuteensa kun jännitys laukeaa. Myös elastiset säikeet muodostavat isompia kimppuja eli kimmosyitä. Syklinen adenosiinimonofosfaatti
Esimerkiksi kofeiini inhiboi fosfodiesteraasia johtaen cAMP:n kertymiseen. Tämä voi esiintyä hallitsemattomana lihastärinänä, koska cAMP toimii toisiolähettinä mm. signaalikaskadissa, joka johtaa glykogeenin hajottamiseen glukoosiksi. Tämä kaskadi toimii usein yhteistyössä lihaksen supistumiseen johtavan kaskadin kanssa, jonka laukaisee puolestaan hermostollinen ärsyke (asetyylikoliini) riittävän glukoosikonsentraation varmistamiseksi lihaksen supistuessa. Nestekytkin
Voimanlähde, joka ajoneuvokäytössä on tyypillisimmin polttomottori tai sähkömoottori, laittaa pumppupyörän pyörivään liikkeeseen. Kuoren sisällä pumppupyörän siivekkeet saavat hydrauliikkanesteen liikkeeseen, joka on toroidiaalinen. Kolmeulotteisena liikkeen voi käsittää esim. munkkirinkilää tai auton sisärengasta vastaavana muotona. Tämä pyörivä nestevirtaus saa turbiinipyörän liikkeeseen, jolloin moottorin voima saadaan siirtymään eteenpäin. Pyörivä nestevirtaus on lisäksi kierteinen, seuraavista seikoista johtuen:Kun nestekytkimiä valitaan eri sovelluksiin, eräs huomionarvoinen seikka on turbiinin "stall speed". Termille ei ole olemassa käyttökelpoista suomenkielistä vastinetta. Suomennoksena englannin kielen sana "stall" kuvaa voiman hiipumista ja lentokoneen sakkausta. Stall speed on se moottorin kierrosluku jolla turbiini ottaa kokonaan kiinni ja vääntömomentti voittaa esim. rengasta paikallaan pitävät vastusvoimat. Vastusvoimat ovat auton massa lisättynä muilla mahdollisilla vastuksilla, ts. jos autoa pidetään esim. jarrulla paikallaan. Siihen asti kunnes turbiinin vääntömomentti voittaa vastuksen, kaikki moottorilta tuleva energia muuttuu nestekytkimellä lämpöenergiaksi. Liiallinen lämpeneminen johtaa hydrauliikkanesteen ominaisuuksien huonontumiseen ja turbiinivaurioon. Proteiini
Solukalvoissa sijaitsevat proteiinit toimivat kanavina ja pumppuina, joiden avulla kontrolloidaan pienten molekyylien kulkua solusta ulos ja sisään soluun, sekä reseptoreina, jotka välittävät viestejä solun ulkopuolelta solun sisälle. Proteiinit voivat olla ikään kuin molekulaarisia koneita: Solunsisäiset moottoriproteiinit, esimerkiksi kinesiini, huolehtivat molekyylien kuljetuksesta sytoplasmassa ja topoisomeraasit kykenevät muuttamaan DNA:n rakennetta. Proteiinit voivat erikoistua moniin vaihteleviin tehtäviin: Vasta-aineiksi mahdollistamaan elimistölle vieraiden kappaleiden ja solujen, esimerkiksi bakteerien ja virusten, tuhoamisen, toksiineiksi, hormoneiksi, kuten insuliini ja glukagoni, jäätymisenestoproteiineiksi, soluväliaineen elastisiksi säikeiksi tai luminesenssin lähteiksi. Proteiineja muodostuu elimistössä DNA:n koodaamina aminohapoista translaatiossa. Proteiini
Proteiinit ovat myös tärkeitä ravintoaineita, joita ihmisen täytyy saada ruokavaliosta solujen rakennusaineiksi, lihasmassan ylläpitämiseksi sekä proteiinin aiheuttamien puutostilasairauksien välttämiseksi. Ihmisille on selvitetty proteiinin saantisuositus, mikä kertoo sen kuinka paljon ihmisen tulisi saada proteiinia ravinnosta vuorokaudessa. Ylitsemenevä osa ei imeydy ja se tulee ulosteen mukana pois kehosta. Ulosteeksi päätymätön ylimääräinen proteiini muuttuu kehossa sokeriksi, joka varastoituu rasvana ihmiseen. Kversetiini
Kversetiini on mitokondriaalisen ATPaasin estäjä, eli se pysäyttää soluhengityksen, sekä vahva n estäjä, eli se estää soluviestintään liittyvää solun signaalitien uudelleenärsyyntymistä. Juoksute (juusto)
Juoksute on uute, joka sisältää muun muassa kymosiini-nimistä entsyymiä, joka edistää maidon saostumista juustoa valmistaessa. Perinteisesti juoksute on eristetty vasikan mahasta, mutta nykyään sitä tuotetaan myös mikrobiperäisesti. Juoksute hajoaa kypsytyksen aikana, eli valmiissa juustossa sitä ei ole. Gluteeni
Gluteeni on vehnän, ohran ja rukiin sisältämien varastoproteiinien, gliadiinin ja gluteniinin muodostama aine. Gluteenilla on merkittävä rooli leivän ja leivonnaisten valmistuksessa. Jauhoista ja vedestä tehtyä taikinaa vaivattaessa gliadiini ja gluteniini järjestyvät gluteeniksi eli tiiviiksi, venyväksi ja joustavaksi verkostoksi, joka antaa taikinalle sen sitkon. Lesitiini
Lesitiini on muun muassa elimistön solujen ainesosa. Ihmisen elimistössä lesitiini säätelee rasvojen kulkua elimistössä ja toimii välttämättömien prostaglandiinien lähtöaineena. Se on myös veren rasvoja kuljettavien lipoproteiinien ja jokaisen solun solukalvon tärkeä rakennusosa. Ihmisen elimistö saa tarvitsemansa lesitiinin ravinnosta mutta tuottaa sitä myös itse. Kystationiini
Kystationiini (CHSNO) on aminohappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdiste esiintyy tärkeänä välivaiheena rikkiä sisältävien aminohappojen kysteiinin ja metioniinin biosynteesissä ja aineenvaihdunnassa. Foldit
Foldit on verkkopohjainen ongelmanratkaisupeli, jossa käsitellään proteiinien laskostumista 
(engl. protein folding). Pelin on toteuttanut Washingtonin yliopiston pelitieteen laitos yhdessä 
Washingtonin yliopiston biokemian laitoksen kanssa.
Pitkäketjuiset proteiinit eivät muodosta suoraa ketjua, vaan ne mukautuvat eli laskostuvat 
tiettyyn muotoon. Samanlainen proteiini laskostuu aina samanlaiseksi. Foldit hyödyntää pelin 
muodossa ihmisen ongelmanratkaisukykyä, jonka avulla pyritään löytämään paras 
kolmiulotteinen muoto proteiinille. [1] Ohjelman parhaiten arvioimat tulokset päätyvät 
tutkijoiden analysoitaviksi kansainvälisen Critical Assessment of protein Structure Prediction 
(CASP) -liikkeen kautta. Glykosylaatio
Kalneksiini on tyyppi I transmembraaniproteiini endoplasmakalvossa (ER), kooltaan 88–90 kDa. Kalretikuliini on liukoinen proteiini, jonka molekyylipaino on 55–60 kDa, ja joka pysyy ER:ssä C-terminaalisen Lys-Asp-Glu-Leu-sekvenssin ansiosta. Molemmat proteiinit ovat monomeerisia, C-tyypin lektiinejä (sitovat kalsiumia) ja muistuttavat toiminnaltaan ja rakenteeltaan suuresti toisiaan. Molemmat tarjoavat glykoproteiinille suojan, jossa sen hydrofobiset osat voivat laskostua rauhassa oikein sen sijaan, että vapaana ollessaan ne aggregoituisivat toisten hydrofobisten jaksojen kanssa liukenemattomiksi möykyiksi. Estrogeenit
Luonnolliset ja puolisynteettiset estrogeenit ovat steroideja. Täysin synteettiset estrogeenit ovat fenoleja tai konjugoituja fenoleja, joilla ei ole steroidirakennetta. Synteettinen dietyylistilbestroli (DES) kehitettiin 1930-luvulla ehkäisemään naisten keskenmenoja. Ainetta käytettiin runsaasti neljän vuosikymmenen ajan, kunnes sen vakavat haittavaikutukset huomattiin. Raskauden aikana tapahtuva dietyylistilbestrolin käyttö saattaa aiheuttaa jälkeläisissä sukuelinten epämuodostumia, syöpää ja lisääntymishäiriöitä .Estrogeenit ovat sukupuolisteroideja. Elimistö muodostaa estradiolia testosteronista ja estriolia androstenedionista. Testosteronia ja androstenedionia muodostuu monivaiheisen reaktioketjun kautta kolesterolista. Estriolia muodostuu maksassa estronista ja estradiolista. Kystationiini
Kystationiinin biosynteesi ja metabolia poikkeaa toisistaan aitotumaisten eliöiden ja esitumaisten eliöiden välillä ja toisaalta myös eläinten ja kasvien välillä. Eläimet tuottavat kystationiinia homokysteiinistä ja seriinistä kondensaatioreaktiolla, jota katalysoiva entsyymi on kystationiini-β-syntaasi. Kystationiinista muodostuu edelleen kysteiiniä ja α-ketovoihappoa kystationiini-γ-lyaasin eli γ-kystationaasin kanssa. Kasvit sen sijaan muodostavat kystationiinia fosfohomoseriinistä ja kysteiinistä kystationiini-γ-syntaasientsyymin katalysoimana. Myös bakteereilla on tämä sama entsyymi, mutta se hyödyntää fosfohomoseriinin sijaan joko asetyylihomoseriiniä tai sukkinyylihomoseriiniä. Kasveilla ja bakteereilla esiintyy entsyymiä nimeltä kystationiini-β-lyaasi eli β-kystationaasi, joka hajottaa kystationiinin homokysteiiniksi ja palorypälehapoksi. Kversetiini
Kversetiini on flavonoidi, ja se kuuluu polyfenolisen rakenteensa vuoksi tarkemmin flavonoleihin. Kversetiini on luonnollinen antihistamiini ja voimakas antioksidantti. Lisäksi kversetiini kelatoi kationeja, siirtymämetalleista etenkin rautaa ja estää siten niiden kautta tapahtuvat vapaita radikaaleja synnyttävät Fenton-reaktiot. Yhdiste esiintyy semiokemikaalina eliöiden viestinnässä. Lisäkiveskysta
Lisäkiveskysta eli spermatoseele on yleisin kystinen vaiva, jota tavataan kiveksissä. Sitä tavataan jopa 10–30 %:lla miehistä. Se syntyy todennäköisesti siementiehyiden tukosten seurauksena. Kystanesteestä on useimmiten löydettävissä siittiöitä. Ikääntymisen aiheuttaman degeneraation sekä lisäkivestulehdusten ja -traumojen on epäilty lisäävän kystien muodostumisen riskiä. Sinkkisormi
Sinkkisormi on DNA:ta sitovissa proteiineissa yleinen proteiinidomeeni. Klassisen sinkkisormen malli koostuu kahdesta kysteiiniä sisältävästä beetalevystä ja histidiiniä sisältävästä alfa-kierteestä. Kysteiini- ja histidiinitähteet sitovat domeenin keskelle sinkki-molekyylin. Steroidireseptoreissa samaa virkaa toimittaa neljä kysteiinitähdettä. Kiraalisuus
20:stä eliöiden proteiineissa tavallisesti esiintyvistä aminohapoista 19 on kiraalisia. Poikkeuksena on akiraalinen glysiini, jonka sivuketjuna on vetyatomi. Siten se ei voi peilautua erilaiseksi. Loput 19:stä luonnon aminohaposta esiintyy luonnossa pelkästään L-muodossa eli ilmentävät homokiraalisuutta, vaikka niillä voi teoriassa olla L- ja D-muoto. Tämä pätee suhteellista konfiguraatiota kuvaavassa L/D-järjestelmässä. Absoluuttista konfiguraatiota kuvaavassa R/S-järjestelmässä kiraaliset aminohapot ovat R-muotoa paitsi kysteiini, joka on S-muotoa. Yleiset kiraaliset aminohapot ovat siis L ja R, mutta kysteiini on hieman absurdisti L ja S. Lesitiini
Lesitiini (1,2-diasyyli-sn-glysero-3-fosfatidyylikoliini) on fosfatidyylikoliini eli koliinia sisältävä fosfolipidi. Nimitys "lesitiini" tulee kreikan kielen sanasta "lekithos", jolla tarkoitettiin kananmunan keltuaista. Se on tavallinen elintarviketeollisuuden lisäaine, ja sitä myydään myös luontaistuotekaupoissa ravintolisänä. Fibronektiini
Fibronektiini on dimeeri, joka muodostuu kahdesta kysteiinitähteiden välisillä rikkisidoksilla toisiinsa liittyneestä proteiinialayksiköstä. Fibronektiinin kyky tarttua molekyyleihin johtuu siitä, että fibronektiinin aminohappoketju muodostaa proteiiniin toiminnallisesti riippumattomia kohtia eli domeeneja. Ne koostuvat itsenäisesti laskostuvista osista eli moduuleista, joita on kolmea eri tyyppiä: tyyppi I (yhteensä 12), tyyppi II (yhteensä 2), tyyppi III (yhteensä 15). 
Fibronektiinigeenejä on vain yksi, joten se erottuu tässä mielessä muista soluväliaineen rakenneproteiineista. Kuitenkin fibronektiiniproteiineja on erilaisia, mikä selittyy niiden synteesin aikana tapahtuvasta erilaisesta lähetti-RNA -molekyylin silmukoinnista. Tämän vaihtelevan silmukoinnin avulla määräytyy, miten erilaiset solutyypit pystyvät eri fibronektiineihin kiinnittymään.
Solureseptorit voivat tarttua fibronektiiniin useisiin kohtiin, joista tärkein on kolmen aminohapon (arginiini, glysiini ja asparagiinihappo) muodostama jakso, jota kutsutaan RGD:ksi. Se on fibronektiinin toiminnan ohella keskeinen myös useiden muiden proteiinien rakenteessa. Esimerkiksi verihiutaleet tarttuvat fibriinissä olevaan RGD-jaksoon. Osterit
Osterit ovat suosittua ja hienostuneena pidettyä ruokaa, ja niillä on usein arveltu olevan positiivinen vaikutus ihmisten seksuaaliseen kykyyn. Ostereiden ravintoarvo onkin suuri ja niissä on paljon vitamiineja ja kivennäisaineita, etenkin rautaa, kuparia ja jodia. Osterien kokonaisenergiasta 78 % on proteiineissa, 22 % rasvassa ja hiilihydraatteja ei ole lainkaan. Nukleosomi
Nukleosomi on kromatiinin alhaisin järjestäytymisen muoto. Se koostuu histoni-proteiinista, jonka ympärille kaksijuosteinen DNA on kiertynyt. Nukleosomin tarkoitus on pakata pitkä DNA-molekyyli niin, että se mahtuu solun tai tuman sisälle. Nukleosomi tarjoaa DNA:lle kuusinkertaisen pakkauksen. Keratiini
Keratiinit eli sarveisaineet ovat ryhmä kuitumaisia, säikeisiä ja veteen liukenemattomia proteiineja. Ihmisellä keratiinia on erityisesti hiuksissa ja kynsissä. Keratiinien rakenteelle ovat tyypillisiä rikkipitoiset kysteiini-aminohapot. Karnosiini
Karnosiini (ß-alanyyli-L-histidiini) on "beta"-alaniini- ja histidiiniaminohapoista muodostunut dipeptidi. Sen kemiallinen kaava on CHNO, moolimassa 226.23 g/mol, sulamispiste 253 °C ja CAS-numero 305-84-0. Ihmisessä karnosiinia esiintyy erityisesti lihas- ja aivokudoksissa. Kinestetiikka
Kinestetiikka koostuu kuudesta käsitteestä. Vuorovaikutus (aistien merkitys tiedon vastaanottamiselle ja ymmärtämiselle), toiminnallinen anatomia (ihmiskehon rakenne ja ominaisuudet sekä niiden merkitys liikkumiselle), ihmisen liikkuminen (yhdensuuntainen ja spiraaliliike), voima (vetäminen ja työntäminen), ihmisen toiminnot (perusasennot, siirtyminen aktiviteettina, paikallaan suoritettavan toiminnot) ja ympäristö (liikkumista ja havainnointia tukeva tai rajoittava). Selenokysteiini
Selenokysteiini eristettiin ja tunnistettiin ensimmäisen kerran vuonna 1978. Selenokysteiiniä esiintyy bakteereissa, arkeoneissa sekä aitotumaisissa eliöissä. Eräillä kasveilla ei esiinny selenokysteiiniä sisältäviä entsyymejä. Ihmiseltä selenokysteiiniä sisältäviä entsyymejä tunnetaan 25, jotka ovat pääosin oksidoreduktaaseja eli katalysoivat hapetus- tai pelkistysreaktioita. Eräs tärkeä selenokysteiiniä sisältävä entsyymi on glutationiperoksidaasi. Noin 80 % ravinnon mukana saadusta seleenistä käytetään selenokysteiinin muodostamiseen. Selenokysteiiniä sisältävät entsyymit ovat jopa 1 000 kertaa aktiivisempia kuin vastaavat kysteiiniä sisältävät entsyymianalogit. Klinefelterin oireyhtymä
Pojilla, joiden kromosomisto on XXY, puberteetti alkaa suunnilleen normaalisti, mutta kehityksen edetessä he alkavat jäädä jälkeen ikätovereistaan. Usein kivekset kasvavat huomattavasti murrosiän alkuvaiheilla, ja saattavat saavuttaa jopa 3 senttimetrin pituuden, mutta pienevät jälleen muutamassa vuodessa sekä muuttuvat normaalia kiinteämmiksi, vaikka penis kehittyykin normaalisti. Aikuisen XXY-miehen kivesten tilavuus on miltei aina 10:tä kuutiosenttimetriä pienempi. Tämä yleensä saa aikaan naismaisia ja lapsimaisia ominaisuuksia. Useimmat Klinefelter-miehet ovat myös hedelmättömiä, ja osa hedelmällisistä Klinefelter-miehistä tulee vähitellen hedelmättömiksi. Osa Klinefelter-tapauksista todetaankin hedelmättömyyden syyn etsinnän myötä. Klinefelter-miehillä, joilla on vakava gynekomastia, on sama rintasyöpäriski kuin naisilla. Testosteronihoidolla, jonka vaste ja tarvekin ovat yksilöllisiä, voidaan aikaansaada kehon miehistyminen; muiden muassa karvoituksen voimistuminen, lihasvoiman kasvu ja normaali äänenmurros. Se vaikuttaa lisäksi keskittymiskyvyn ja itsetunnon parantumisena, normaalin seksuaalivietin heräämisenä sekä lisääntyneenä energisyyden määränä. Testosteronihoito ehkäisee lisäksi monia sairauksia, mm. nuorella iällä alkavaa osteoporoosia. Testosteronihoito ei kuitenkaan vaikuta kivesten kasvuun eikä hedelmällisyyteen eikä välttämättä estä rintojen kasvua. Gynekomastia voidaan parantaa leikkauksella, mutta vain noin kymmenesosalla Klinefelter-miehistä on tarvetta siihen. Neostigmiini
Neostigmiini (Glycostigmin, Robinul-Neostigmin, Prostigmin) on yleisin myasthenia graviksen hoitoon käytettävä antikoliiniesteraasi. Lisäksi sitä käytetään anestesiologiassa kumoamaan epäsuorien perifeeristen lihasrelaksanttien aiheuttamaa poikkijuovaisten lihasten lamaannustilaa. Neostigmiini vaikuttaa voimakkaasti motoriseen päätelevyyn. Kives
Kiveksen kudos on rakenteeltaan pehmeähköä ja kimmoisaa. Kiveksen pinnalla on vaalea kovakalvo ("tunica albuginea"), joka osittain painuu kiveksen sisään jakaen sen lohkoihin. Nämä lohkot ovat edelleen jakautuneet lohkoihin ("lobuli testis"), joista jokaisessa on 1–3 tiehyttä, joissa siittiöt kehittyvät. Tiehyet yhtyvät verkoksi ("rete testis"), josta siittiöt kulkeutuvat lisäkivekseen, jossa ne kypsyvät ja varastoituvat. Tiehyiden välissä on interstitiaalisoluja eli Leydigin soluja, jotka erittävät testosteronia. Kolekystokiniini
Kolekystokiniini (CCK; kr. "chole" 'sappi', "cysto" 'rakko', "kinin" 'liikuttaa') on ruoansulatuksen peptidihormoni, jota erittyy ohutsuolen alkuosan, pohjukaissuolen, limakalvon enteroendokriinisoluista. Kolekystokiniinin vaikutuksesta sappirakko supistuu, jolloin väkevä rakkosappi laskee sapenjohdinta pitkin ohutsuoleen. Kolekystokiniini stimuloi myös haiman ruoansulatusentsyymien erittämistä. Aktiini
Aktiinifilamentit kuuluvat solun tukirangalle tärkeisiin mikrofilamentteihin eli kierteisiin säikeisiin. Mikrofilamentit koostuvat sadoista valkuaisainemolekyyleistä ja niiden tehtävä on antaa solulle muoto sekä osallistua solujen liikkumiseen kudoksissa. Kysta
Kysta (, kystis, "rakkula") on lääketieteessä nesteen tai puolikiinteän aineen täyttämä epänormaali ontelo tai rakkula kehossa. Kysta voi syntyä esimerkiksi infektion seurauksena, tai se voi olla synnynnäinen eli johtua häiriöstä sikiönkehityksessä. Kystia voi esiintyä muun muassa munuaisissa, maksassa, munasarjoissa, nivelpussissa, poskionteloissa,leukaluussa sekä rinnoissa. Rinnoissa kystia esiintyy etenkin fertiili-ikäisillä naisilla, ja ne häviävät yleensä menopaussi-iässä. Poskionteloissa kysta voi aiheuttaa poskiontelontulehduksen oireita, kuten paineen tunnetta. Maksan tai munuaisen kysta voi olla sattumalöydös ultraäänitutkimuksessa eikä vaadi välttämättä mitään hoitoa. Munuaisissa ne ovat erityisen tavallisia, sillä niitä todetaan joka toisella yli 50-vuotiaalla. Kystan voi mahdollisesti leikata. Keltarauhashormoni
Progesteronia kutsutaan luonnolliseksi progestiiniksi vastakohtana synteettisille progestiineille. Synteettisiä progestiineja käytetään ehkäisyvalmisteissa sekä menopaussin jälkeisessä hormonihoidossa. Synteettisiä progestiineja ovat noretisteroni, lynestrenoli, desogestreeli, gestodeeni, levonorgestreeli, norgestimaatti, syproteroniasetaatti ja medroksiprogesteroniasetaatti. Synteettiset progestiinit muistuttavat kemialliselta rakenteltaan jonkin verran keltarauhashormonia, mutta niiden ominaisuudet eivät vastaa täysin keltarauhashormonin ominaisuuksia. Steariini
Kemiassa steariinilla voidaan tarkoittaa myös steariinihapon glyseroliesteriä, joka on rasvaa. Mitä enemmän rasvassa on steariinia, sitä kiinteämpää sen koostumus on normaaleissa lämpötiloissa. Kalsimysiini
Kalsimysiini (myös A23187) tunnetaan kalsiumionien kuljettajana, joka muodostaa pysyviä komplekseja kaksiarvoisten kationien kanssa. Sitä tuottaa "Streptomyces chartreusensis" -niminen aktinobakteeri. Kalsimysiinillä on antibioottisia ominaisuuksia grampositiivisten bakteerien sekä sienien suhteen. Kaksiarvoisten ionien kuljettajana se toimittaa kalsiumioneja biologisten kalvojen, kuten solukalvojen läpi. Solukalvot eivät normaalitilanteessa läpäise kalsiumioneja. Kalsimysiini on kuitenkin selektiivisin mangaani-ionien (Mn) suhteen. Kalsimysiiniä käytetään laboratorioissa, kun halutaan lisätä solun sisäisen Ca-pitoisuuden tasoa solussa. Lisäksi kalsimysiini estää mitokondriaalisen ATPaasin toimintaa. Kalsimysiini aiheuttaa apoptoosia eli solukuolemaa joissakin soluissa. Siittiötesteissä kalsimysiini on havaittu erittäin solumyrkylliseksi. Kalsitoniini
Kalsitoniini on kilpirauhasen erittämä peptidihormoni, joka vähentää veren kalsiumpitoisuutta. Luustossa on sekä luuta muodostavia soluja (osteoblasteja) että luuta hävittäviä soluja (osteoklasteja), joiden aktiivisuus saa aikaan kalkin siirtymistä luustosta vereen. Kalsitoniini lisää luuta muodostavien osteoblastien määrää ja vähentää luuta hävittävien osteoklastien aktiivisuutta. Lisäksi kalsitoniini lisää kalsiumin erittymistä virtsaan. Prostataspesifinen antigeeni
Prostataspesifinen antigeeni eli PSA on enimmäkseen miehen eturauhasesta erittyvä glykoproteiini.
PSA:ta erittyy eturauhassoluista mieshormonien vaikutuksesta. PSA:n tehtävä on toimia siemennesteessä voiteluaineena, jotta siittiöt pääsevät liikkumaan vapaasti. PSA toimii siemennesteessä entsyyminä, joka estää seminaalivesikkeleiden erittämän nesteen spermaa hyydyttävää vaikutusta. Myös veressä esiintyy normaalisti pieniä määriä PSA:ta. PSA:n määrä alkaa usein kohota miehen sairastuessa eturauhasen syöpään, mutta PSA-pitoisuus voi kohota myös muiden eturauhasen sairauksien takia.
Useat tutkijat ovat löytäneet PSA:n itsenäisesti eri aikoina ja antaneet sille eri nimen, mikä on aiheuttanut myöhemmin kiistoja. Nimi "prostataspesifinen antigeeni" on harhaanjohtava, sillä PSA:n nimeämisen jälkeen on paljastunut, että PSA:ta erittyy muistakin rauhasista kuin eturauhasesta. Myös naiset erittävät PSA:ta, esimerkiksi rintamaitoon. Fosfokreatiini
Fosfokreatiini eli kreatiinifosfaatti (CHNOP) on tärkeä lihasten ja hermoston energian lähde. Ihmisen elimistön fosfokreatiinista onkin 95% keskittynyt luustolihaksiin. Elimistössä fosfokreatiinin fosfaattiryhmä siirretään kreatiinikinaasientsyymin avulla ADP:lle, jolloin muodostuu kreatiinia ja ATP:tä. Kreatiinikinaasi pystyy myös katalysoimaan käänteistä reaktiota, jossa fosfaattiryhmä siirretään ATP:ltä kreatiinille. Gamma-amanitiini
Gamma-amanitiini tai γ-amanitiini on kahdeksasta aminohaposta muodostuva syklinen peptidi ja amatoksiineihin kuuluva sienimyrkky. Gamma-amanitiinia on tietyissä kärpässienissä, esimerkiksi valkokärpässienessä ja kavalakärpässienessä. Gastriini
Gastriinia on kahta eri muotoa, 17 aminohapon pitkä G-17 ("pikkugastriini") sekä 34 aminohapon mittainen G-34 ("iso gastriini"). Näistä G-34:ää erittyy vain pohjukaissuolesta. Gastriini on rakenteeltaan läheistä sukua ruuansulatuskanavan toimintaan niin ikään osallistuvalle kolekystokiniinille, vaikka ne eroavatkin vaikutuksiltaan. Testosteroni
Testosteroni on sukupuolihormoni, jota erittyy sekä miehillä että naisilla. Miesten tuottamat määrät ovat huomattavasti suuremmat, naiset tuottavat keskimäärin noin kymmenesosan miesten tuottamasta määrästä, joka vaihtelee yleensä välillä 2,5–11 mg vuorokaudessa. Proteiinin rakenne
Aminohapot, proteiinin rakenteen perusosat, ovat difunktionaalisia, sillä niillä on rakenteessaan sekä emäksinen aminoryhmä että hapan karboksyyliryhmä. Kaikki proteiinien ja peptidien biosynteesissä käytettävät kaksikymmentä geenien koodaamaa perusaminohappoa ovat α-aminohappoja, joissa aminoryhmä ja karbonyyliryhmä ovat kiinnittyneet α-hiiliatomiin. Perusaminohappojen lisäksi tunnetaan kaksi muuta proteiinisynteesissä käytettävää aminohappoa: muutamassa harvassa entsyymissä esiintyvä selenokysteiini ja eräässä arkkieliön proteiinissa esiintyvä pyrrolysiini.
Kaikki perusaminohapot, paitsi proliini, ovat primaarisia amiineja. Proliinin aminoryhmä on sekundaarinen sivuketjun syklisyydestä johtuen. Glysiiniä lukuun ottamatta kaikkien perusaminohappojen α-hiiliatomi on kiraliakeskus.
Proteiineissa ja peptideissä esiintyvät aminohapot ovat yleensä kaikki optiselta isomerialtaan L-muotoa, paitsi optisesti inaktiivinen glysiini. D-aminohappoja esiintyy lähinnä bakteerien seinämissä ja joissakin antibiooteissa.
Lisäksi eräistä eksoottisista merieliöistä on löydetty D-aminohappoja sisältäviä ribosomaalisia polypeptidejä.
L- ja D-kirjaimia käytetään nykyisin lähinnä triviaalinimissä. Orgaanisessa kemiassa optiset isomeerit nimetään joko "R"- tai "S"-isomeereiksi konfiguraationsa mukaan. Perusaminohappojen α-hiiliatomi, glysiiniä ja kysteiiniä lukuun ottamatta, on "S"-konfiguraatiossa Cahn–Ingold–Prelog-prioriteettisääntöjen mukaan. Glysiini on akiraalinen, joten sillä ei ole "S"- eikä "R"-muotoa, ja kysteiinillä on "R"-konfiguraatio johtuen sivuketjussa olevasta rikkiatomista, joka priorisoidaan karboksyyliryhmän happiatomeihin nähden. Kortikosteroni
Kortikosteroni on glukokortikoidi-hormoni. Sitä erittää lisämunuaiskuori. Geneettinen koodi
Nukleotidiksi sanotaan emästä, jossa on mukana runko-osat eli fosforihappo ja sokeriosa, joka on DNA:ssa deoksiriboosi ja RNA:ssa riboosi. Emäksistä adeniini sekä guaniini ovat suuria puriineja ja tymiini, urasiili sekä sytosiini pieniä pyrimidiinejä. Nukleotidipareissa aina puriini ja pyrimidiini sitoutuvat toisiinsa tietyllä määrällä vetysidoksia. Guaniini ja sytosiini sitoutuvat toisiinsa kolmella vetysidoksella, kun taas adeniini ja tymiini tai adeniini ja urasiili sitoutuvat toisiinsa kahdella vetysidoksella. DNA:n ja RNA:n emäsparit sopivat toisiinsa kuin palapelin palat. Röntgenkristallografia
Röntgenkristallografia tai röntgensädekristallografia on röntgentutkimusta, jonka avulla voidaan selvittää molekyylin kolmiulotteinen rakenne. Melkeinpä minkä tahansa aineen, joka saadaan kiteytymään, rakenne voidaan selvittää. Kiteeseen kohdistetaan kapea röntgensäde, joka siroaa elastisesti kiteen elektroneista. Sironneet röntgensäteet havainnoidaan näytteen takana olevalla ilmaisimella, joka yleensä on tasomainen tai sylinteriksi kaareutettu. Kuviosta voidaan ratkaista atomien tai molekyylien paikat kiteessä. Röntgenkristallografiaa käytetään paljon muun muassa proteiinien rakennetutkimuksessa, jossa pyritään selvittämään proteiinien kolmiulotteista rakennetta. Myoglobiini on ensimmäinen proteiini, jonka rakenne selvitettiin röntgenkristallografisesti (Cambridge vuonna 1959). Mallinnetut proteiinit tallennetaan muun muassa Internetin vapaaseen Protein Data Bank-tietokantaan. Myös epäorgaanisia kiteitä, kuten suprajohteita, voidaan tutkia röntgenkristallografialla. Välttämätön aminohappo
Raja välttämättömän ja ei-välttämättömän aminohapon välillä voi olla epäselvä, koska elimistö voi valmistaa aminohappoja toisista aminohapoista. Rikkipitoisia aminohappoja metioniinia ja homokysteiiniä voidaan valmistaa toisistaan mutta ei yksinkertaisemmista aineista. Samoin kysteiiniä voidaan valmistaa homokysteiinistä, mutta ei yksinkertaisemmista aineista. Niinpä rikkipitoisia aminohappoja käsitellään toisinaan yhtenä ryhmänä. Sytosiini
Sytosiini (C) on toinen DNA:n ja RNA:n pyrimidiiniemäksistä. Se muodostaa kolmen vetysidoksen avulla emäsparin DNA:ssa guaniinin (G) kanssa. DNA:n toinen pyrimidiiniemäs on tymiini (T), jota vastaa RNA:ssa urasiili (U). Sytosiini voi sekä DNA:ssa että RNA:ssa mutatoitua urasiiliksi spontaanin deaminaation seurauksena.
Sytosiini muodostaa nukleosidin riboosisokerin kanssa, jota kutsutaan sytidiiniksi. Aktomyosiini
Aktomyosiini on aktiinista ja myosiinista koostuva proteiinikompleksi, jonka aktiini- ja myosiinisäikeiden keskinäiseen liikkeeseen lihassolun supistuminen () perustuu. Eli lihas supistuu, kun edellä mainitut valkuaisainemuodostelmat liukuvat toistensa lomaan ja samassa yhteydessä lihas myös usein lyhenee. Aktiini
Aktiini on pallomainen, polymerisoituva 42-47 kilodaltonin (kDa) suuruinen proteiini. Se polymerisoituu muodostaen pitkiä, kuitumaisia aktiinifilamentteja eli mikrofilamentteja, jotka tukevat solun rakennetta. Ne myös osallistuvat solun jakautumiseen, jonka loppuvaiheessa aktiini muodostaa renkaan tulevien tytärsolujen välille. Monomeeristä aktiinia kutsutaan G-aktiiniksi ja polymerisoitunutta aktiinia F-aktiiniksi. Histoni
Histonin ydin koostuu neljästä eri proteiinista (H2A, H2B, H3, H4), joita on kutakin kaksi, sekä H1-proteiinista. H3 ja H4 proteiinit muodostavat tetrameerin, ja H2A ja H2B muodostavat kaksi identtistä dimeeriä. Histoni on hieman lieriön muotoinen. Sen korkeus on 6 nm ja halkaisija 11 nm. Histonin massa on 132 kilodaltonia Ebastiini
Ebastiini on eräs uuden polven antihistamiini. Se on lääkeaine, joka vähentää allergista oireilua. Ebastiinia markkinoidaan väsyttämättömänä eli ei-sedatiivisena. Sen myyntinimiä Suomen lääkeainemarkkinoilla ovat olleet ainakin "Kestine" ja "Kestox". Sytokiini
Sytokiini on proteiinirakenteinen solujen välisen viestinnän välittäjäaine, joka on löydetty immunologisen tutkimustyön yhteydessä. Sytokiinin ja kasvutekijän, joka on toinen paikallisesti vaikuttava kudoshormonityyppi, välinen ero on lähinnä löytöhistoriasta, eikä toimintatavasta tai muista ominaisuuksista johtuva. Valkosolut tuottavat suurimman osan sytokiineista. Immunojärjestelmän eli vastustuskykyjärjestelmän ohjaus on niiden keskeisin tehtävä. Plasmiini
Plasmiini on kahdesta aminohappoketjusta koostuva ja molekyylimassaltaan noin 82–90 kDa oleva proteiini. Se kuuluu glykoproteiineihin eli siinä on myös hiilihydraattiosa. Ihmisen elimistössä se esiintyy epäaktiivisena tsymogeenina plasminogeenina. Plasminogeeni aktivoituu plasmiiniksi sekä sisäsynteisten, että eräiden eksogeenisten tekijöiden vaikutuksesta. Sisäsyntyinen tekijä on esimerkiksi urokinaasientsyymi ja ulkoisia tekijöitä ovat muun muassa streptokinaasi, alteplaasi, anistreplaasi ja reteplaasi. Aktivoitumisen aikana plasminogeenin eräs arginiinin ja valiinin välinen peptidisidos hydrolysoituu. Aktivoijia voidaan käyttää lääketieteessä aktivoimaan fibrinolyysiä eli verihyytymien hydrolyysiä. Plasmiinin aktivoitumista estävät eräät proteiinit kuten antiplasmiini ja aprotiniini sekä eräät pienemmät molekyylit kuten traneksaamihappo ja aminokapronihappo. Aminosokerit
Aminosokerit esiintyvät luonnossa tärkeässä osassa glykoproteiinien, glykosaminoglykaanien ja glykolipidien rakenteessa ja toiminnassa. Lisäksi esimerkiksi kitiini koostuu toisiinsa liittyneistä N-asetyyliglukosamiinimolekyyleistä. Aminosokereita esiintyy myös monien antibioottien, kuten erytromysiinin ja karbomysiinin, rakenteessa. Styreeni
Styreeni (kemiallinen kaava CH ja rakennekaava CHCH=CH) on orgaaninen yhdiste, joka on aromaattinen hiilivety. Huoneenlämmössä ja -paineessa styreeni on nestemäistä. Styreeni on väritöntä, öljymäistä, terveydelle haitallista, herkästi syttyvää ja sitä esiintyy pienissä määrin eräissä kasveissa, mutta sitä tuotetaan lähinnä öljystä. Koska styreenimolekyyli sisältää kaksoissidoksellisen vinyyliryhmän, se voi polymerisoitua helposti. Aine voidaan stabiloida lisäämällä polymeraatioinhibiittorina esimerkiksi hydrokinonia. Styreeniä käytetään eräiden muovien valmistuksen monomeerinä, kuten polystyreenin, akrylonitriili-butadieeni-styreenin (ABS), styreenibutadieenikumin (SBR), styreenibutadieeni-lateksien ja tyydyttymättömien polyestereiden. Yhdistettä esiintyy kasveissa ja kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä. Myosiini
Myosiinit ovat proteiineja, joita on aitotumallisten lihaksissa. Myosiinimolekyylejä on useita erilaisia, ja ne nimetään roomalaisin numeroin yhdestä kahdeksaantoista. Asetyylikysteiini
Asetyylikysteiini, myös N-asetyylikysteiini tai tarkemmin "N-asetyyli-L-kysteiini," on aminohappo, joka on luonnossa yleisen kysteiinin johdos. Sillä on eräitä farmakologisia ominaisuuksia, joiden vuoksi sillä on lääkinnällistä käyttöä. Sen IUPAC-nimistökoodin mukainen nimi on "2-asetamido-3-sulfanyylipropaanihappo". Metioniinisyntaasi
Metioniinisyntaasi on rakenteeltaan dimeeri ja esimerkiksi ihmisen entsyymin molekyylimassa on 80 kDa. Entsyymistä on kahta muotoa, joista toinen tarvitsee toimiakseen koentsyymikseen kobalamiinia ja toinen ei. Kobalamiinista riippumatonta entsyymiä esiintyy muun muassa kasveissa, sienissä, arkeissa ja eräissä bakteereissa. Eläinten ja eräiden bakteerien metioniinisyntaasit vaativat toimiakseen kobalamiinia. Metioniini
Metioniini (CHNOS) on yksi luonnon 20 yleisimmästä aminohaposta. Se on tioeetteri ja toinen kahdesta rikkipitoisesta aminohaposta kysteiinin, joka on tioli, ohella. Se on välttämätön aminohappo. Metioniinin rakennekaava on HOCCH(NH)CHCHSCH ja CAS-numero 63-68-3 (L-muoto), 348-67-4 (D-muoto) sekä raseemisen DL-muodon 59-51-8. Hormoni
Hormonit voivat olla aminohappoyhdisteitä, rasvahappoyhdisteitä, proteiini- tai peptidihormoneja tai steroideja. Aminohappoyhdisteistä muodostuneet hormonit ovat muodostuneet tyrosiinista ja tryptofaanista. Näihin hormoneihin kuuluvat kilpirauhasen erittämät kilpirauhashormonit ja lisämunuaisytimen erittämät katekoliamiinit. Solukalvojen fosfolipidi arakidonihappo toimii rasvahappoyhdisteisten hormonien lähtöaineena. Rasvahappoyhdisteisiä hormoneja ovat eikosanoidit, joita ovat esimerkiksi prostaglandiinit, tromboksaanit ja leukotrieenit. Proteiini- ja peptidihormonit ovat muodostuneet muutamasta tai useista sadoista yhteenliittyneestä aminohaposta. Peptidihormoneja ovat esimerkiksi vasopressiini ja tyreoliberiini. Proteiinihormoneja ovat esimerkiksi insuliini ja kasvuhormoni. Proteiinihormoneja, joihin on liittyneenä hiilihydraattiryhmä, kutsutaan glykoproteiineiksi. Glykoproteiineja ovat esimerkiksi follikkelia stimuloiva hormoni ja luteinisoiva hormoni. Steroidihormonien lähtöaineena toimii kolesteroli. Steroidihormoneja erittyy lisämunuaisen kuorikerroksesta, sukupuolirauhasista ja istukasta. Dopakinoni
Dopakinonia muodostuu eliöissä tyrosiinista. Entsyymi nimeltä tyrosinaasi hapettaa tyrosiinin ensin L-dopaksi ja edelleen dopakinoniksi. Dopakinoni on hyvin reaktiivinen yhdiste. Sille voi tapahtua molekyylinsisäinen syklisoitumisreaktio, jossa muodostuu indolirakenteisia yhdisteitä kuten dopakromia, joista muodostuu edelleen hapettavan polymeroitumisen kautta eumelaniineja. Hapettimena reaktioissa toimii dopakinoni ja happi. Dopakinoni voi myös reagoida konjugaattiadditiolla kysteiiniaminohapon kanssa, jolloin muodostuu kysteinyylidopajohdannaisia. Nämä johdannaiset syklisoituvat ja polymeroituvat rikkiä sisältäviksi feomelaniineiksi, joissa on feomelaniine- ja bentsotiatsoliyksiköitä. Dopakinoni voi edelleen hapettua topakinoniksi, joka toimii kofaktorina muun muassa eräissä amiinioksidaasientsyymeissä. Aminohapot
Raja välttämättömän ja ei-välttämättömän aminohapon välillä voi olla epäselvä, koska elimistö voi valmistaa aminohappoja toisista aminohapoista. Rikkipitoisia aminohappoja metioniinia ja homokysteiiniä voidaan valmistaa toisistaan mutta ei yksinkertaisemmista aineista. Samoin kysteiiniä voidaan valmistaa homokysteiinistä, mutta ei yksinkertaisemmista aineista. Niinpä rikkipitoisia aminohappoja käsitellään toisinaan yhtenä ryhmänä. Kvintessenssi
Kvintessenssi eli ”viides alkuaine” () on joissain todellisuuskäsityksissä tai teorioissa kaikkialla olevaksi oletettu perusaine, asian olennaisin sisältö tai ydin, nykyisin erityisesti oletettu maailmankaikkeuden laajenemisen aiheuttava tuntematon voima. Allosteerinen säätely
Biokemiassa allosteerinen säätely tarkoittaa entsyymin tai proteiinin säätelyä siten, että spesifinen efektorimolekyyli sitoutuu proteiinin "allosteeriseen kohtaan" eli kohtaan, joka tarkoittaa jotain muuta kohtaa kuin proteiinin aktiivinen kohta. Efektoreja, jotka lisäävät proteiinin aktiivisuutta, kutsutaan "allosteerisiksi aktivaattoreiksi". Proteiinin aktiivisuutta alentavia efektoreja kutsutaan "allosteerisiksi inhibiittoreiksi". Termi "allosteerinen" tulee kreikan kielen sanoista "allos", "toinen" ja "steerinen", "muoto", joka viittaa säätelykohtaan, joka on muu kuin proteiinin aktiivinen kohta. Allosteerinen säätely on hyvä esimerkki takaisinkytkentä -säätelystä. Homokysteiini
Homokysteiiniä muodostuu soluissa ravinnossa saadusta rikkipitoisesta aminohaposta metioniinista. Se voi muuttua takaisin metioniiniksi folaatin ja B12-vitamiinin vaikutuksesta. Sen tehtävistä elimistössä ei ole tietoa. Geeni
Geeni eli perintötekijä on biologisen informaation yksikkö, joka on tallentunut DNA:n tai RNA:n nukleiinihappoketjuun. Geeni voi esimerkiksi sisältää rakennusohjeet tietylle proteiinille. Geneettinen informaatio on tallennettuna DNA:n emästen järjestykseen. Kolme peräkkäistä emästä muodostavat pienemmän informaatioyksikön, kodonin eli kolmikon, joka proteiinisynteesissä tulkitaan tietyksi aminohapoksi valmistuvaan peptidiketjuun. Koska tuotettavaan polypeptidiketjuun liitettävät aminohapot tulevat kodonien perusteella, voivat emästen lukumäärään vaikuttavat mutaatiot muuttaa polypeptidiketjun aminohapot toisiksi, jolloin ei yleensä synny oikein toimivaa proteiinia. Geenien toiminta vaikuttaa siis kaikkien eliöiden ulkoasuun ja ominaisuuksiin, joita myös ympäristötekijät muokkaavat. Homokysteiini
Homokysteiini (CHNOS) on elimistössä metioniinin aineenvaihduntatuotteena syntyvä aminohappo. Nimi kertoo, että yhdiste on rakenteeltaan kysteiinin homologi, ts. sen molekyylissä on yksi CH-yksikkö enemmän kuin kysteiinissä. Skvaleeni
Skvaleeni on kaikkien steroidien esiaste. Skvaleenista muodostuu lanosterolia, josta steroidit kehittyvät. Lanosterolista eliöiden entsyymit muokkaavat muun muassa kolesterolia. Testosteroni
Elimistö muodostaa testosteronia kolesterolista. Naisilla eritys tapahtuu munasarjoissa sekä lisämunuaisissa, miehillä kiveksissä ja lisämunuaisissa. Testosteroni voi muuttua kudoksissa palautumattomasti dihydrotestosteroniksi ("DHT") tai se voi aromatisoitua estradioliksi. Kversetiini
Kversetiini on MAO-estäjä, eli se on myrkyllinen tiettyjen lääke- ja ruoka-aineiden kanssa. Kversetiinin ei tiedetä olevan karsinogeeninen hoidossa käytettävinä annoksina, vaikka kversetiini on mutageeninen in vitro. Alfaketovoihappo
α-Ketovoihappoa muodostuu treoniinista treoniinideaminaasin katalysoimana. Yhdistettä muodostuu myös kysteiinin biosynteesin sivutuotteessa, kun kystationiini hajoaa kysteiiniksi ja α-ketovoihapoksi kystationaasin katalysoimana. Näissä reaktioissa muodostunut α-ketovoihappo voidaan prosessoida edelleen propionyylikoentsyymi-A:ksi α-ketohappodehydrogenaasikompleksin katalysoimana. Eräät eliöt kykenevät syntetisoimaan isoleusiinia α-ketovoihaposta. Kysta
Biologiassa kysta tarkoittaa tiettyjen parasiittien nukkuvan vaiheen muotoa, jossa eliöllä on ympärillään suojakuori. Prokaiini
Prokaiini on aminoestereihin kuuluva puudutusaine. Prokaiiniin viitataan myös nimellä novokaiini. Prokaiinilla on kokaiinia muistuttava kemiallinen rakenne. Prokaiini syntetisoitiin vuonna 1905. Prokaiinia käytetään puudutusaineena intramuskulaaristen penisilliinirokotteiden yhteydessä ja puudutusaineena hammaslääketieteessä. Prokaiini on hidas ja lyhytvaikutteinen puudutusaine. Suomessa esteripuudutteita käytetään ainoastaan pintapuudutuksissa.