Mitä tyrosiini on?
Tyrosiini
Tyrosiini (CHNO) eli 4-hydroksifenyylialaniini on yksi luonnon 20 yleisimmästä aminohaposta. Se on valkoista, hajutonta ja heikosti veteen liukenevaa kiteistä ainetta. Sen sivuketjussa on fenyyliryhmä. Tyrosiinin kemiallinen nimi on 4-hydroksifenyylialaniini tai 2-amino-3(4-hydroksifenyyli)propaanihappo. Tyrosiinin isomeerisia muotoja ovat L-tyrosiini, jonka CAS-numero on 60-18-4 ja D-tyrosiini, jonka CAS-numero on 556-02-5. Tyrosiini
Tyrosiini on ei-välttämätön aminohappo, koska fenyylialaniinia voidaan hydroksyloida elimistössä tyrosiiniksi. Mikäli sairastaa fenyyliketonuriaa (PKU, Phenylketonuria), elimistöstä puuttuu tätä katalytoiva entsyymi fenyylialaniinihydroksylaasi. Tällöin elimistö ei pysty muuntamaan fenyylialaniinia tyrosiiniksi. Tällöin fenyylialaniinia helposti kertyy elimistöön ja tyrosiinista tulee välttämätön aminohappo, eli sitä on saatava ravinnosta. Fenyyliketonuria on Suomessa harvinainen sairaus, muualla se on yleisempi. Tyrosiini
Ihmiselle tyrosiini on ei-välttämätön aminohappo eli elimistö pystyy itse sitä tarvittaessa valmistamaan aminohappo fenyylialaniinista. Tyrosiini on siis fenyylialaniinin johdannainen.
Renniini
Renniini eli kymosiini on imeväisikäisten nisäkkäiden mahalaukun pohjukkaosan erittämä entsyymi, joka katalysoi maidon kaseiiniproteiiniin pilkkoutumista. Kaseiinin pilkkoutuminen aiheuttaa maidon proteiinien koaguloitumisen, jonka seurauksena maito jää pidemmäksi aikaa mahalaukkuun, jotta proteiineja pilkkovalla pepsiinillä on enemmän aikaa toimia. Renniiniä käytetään myös juustonvalmistuksessa. Kversetiini
Kversetiini on monien flavonoidiglykosideihin luokiteltavien glykosidien aglykoni eli runko, johon kyseiseen luokkaan kuuluvien aineiden, esimerkiksi sitrushedelmistä löytyvien rutiinin ja kversitriinin, sokeriosat eli glykonit kiinnittyvät. Tyrosiini
On olemassa myös harvinainen aineenvaihduntasairaus tyrosinemia, jossa elimistö ei pysty hajottamaan tyrosiinia. Sairauden luonne riippuu siitä, mikä tyrosiinia hajottava entsyymi on viallinen. Tyrosinemiaa tunnetaan kolmea eri tyyppiä. Triglyseridi
Triglyseridit eli varsinaiset rasvat muodostuvat yhdestä glyserolimolekyylistä sekä siihen esteröityneistä kolmesta rasvahappoketjusta. Triglyseridit ovat elimistön tärkein energian varastomuoto ja ne varastoituvat rasvakudoksen rasvasolujen rasvapisaroihin. Ravinnosta on saatava tietty määrä rasvaa, jotta välttämättömiä rasvahappoja ja rasvaliukoisia vitamiineja saataisiin tarpeeksi. Vitamiinit imeytyvät suolesta vain yhdessä rasvojen kanssa ja välttämättömiä rasvahappoja elimistö ei pysty itse syntetisoimaan. Verenkierrossa triglyseridit kulkevat yhdessä fosfolipidien ja kolesterolin kanssa lipoproteiineissa, joita ovat muun muassa kylomikronit, VLDL ("very low density lipoprotein"), LDL ("low density lipoprotein") ja HDL ("high density lipoprotein"). Triklosaani
Triklosaani on huoneenlämpötilassa valkoisena jauheena esiintyvä orgaaninen yhdiste, jonka sulamispiste on noin 55–57 celsiusastetta. Sillä on lievä aromaattinen, fenolin kaltainen tuoksu. Triklosaani on kloorattu aromaattinen yhdiste, jolla on sekä eetterin että fenolin funktionaaliset ryhmät. Kemiallinen kaava on CHClO ja moolimassa 289,9 g/mol. Triklosaanin CAS-numero on 3380-34-5. Tyramiini
Tyramiini metabolisoituu monoamiinioksidaasin kautta. Tyramiini on sympatomimeetti, sillä se voi aiheuttaa varastoitujen katekoliamiinien (adrenaliini, noradrenaliini ja dopamiini) erityksen. Ihmisessä tyramiinin saanti voi aiheuttaa voimakkaan verenpaineen nousun (hypertension) monoamiinioksidaasi-inhibiittoreita (MAOI) käyttävillä. Myosiini
Myosiinit ovat proteiineja, joita on aitotumallisten lihaksissa. Myosiinimolekyylejä on useita erilaisia, ja ne nimetään roomalaisin numeroin yhdestä kahdeksaantoista. Ksantiini
Ksantiini (CHNO) on puriinipohjainen yhdiste, jota esiintyy useimmissa eläinten kudoksissa ja tietyissä kasveissa . Ksantiinia esiintyy myös eräiden eliöiden semiokemikaalina. Useat alkaloidit, kuten kofeiini, paraksantiini, teobromiini ja astmalääke teofylliini, ovat ksantiinin johdannaisia, metyyliksantiineja. Ne ovat lääkeaineryhmä, jotka ovat kasviperäisiä lieviä piristeitä. WADA on kieltänyt kilpaurheilussa kaikkien piristeiden käytön, mutta esimerkiksi kofeiini on erikseen mainittu sallittujen aineiden joukossa. Kymariini
Kymariini tai symariini (CHO) on steroidirakenteisiin glykosideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä esiintyy eräissä kasveissa ja se on myrkyllistä kasveja syöville eläimille. Tauriini
Joillekin nisäkkäille tauriini on elintärkeä koko elämän ajan. Esimerkiksi kissan on saatava riittävästi tauriinia päivittäisestä ravinnostaan. Tauriinia kissan luonnolliseen ruokavalioon tulee sen pyytämistä pikkujyrsijöistä ja linnuista, jotka se syö luineen ja sisäelimineen. Kuumentaminen tuhoaa suurimman osan tauriinista. Teollisiin kissanruokiin onkin tarpeen lisätä synteettistä tauriinia. Tauriinin puute voi aiheuttaa kissanpennuilla sokeutumisen. Emokissan tauriininpuutos voi johtaa kuolleiden tai epämuodostuneiden pentujen syntymiseen. Heroiini
Heroiini eli diasetyylimorfiini (myös diamorfiini) on oopiumiunikosta saatavasta morfiinista tai kodeiinista edelleen jalostettu voimakas puolisynteettinen opioidi, joka lievittää kivuntunnetta tehokkaasti jo pienellä annostuksella. Heroiinia käytetään siksi voimakkaana kipulääkkeenä, mutta joissain maissa käytetään sen sijaan morfiinia tai muita voimakkaita opioideja. Heroiini on morfiinin 3,6-diasetyyliesteri, joka metabolisoituu elimistössä morfiiniksi. Valkoinen kiteinen muoto, joka yleensä mielletään ”puhtaaksi heroiiniksi” on yleensä hydrokloridisuola: diasetyylimorfiinihydrokloridi (CHNO.HCl). Heroiini on lähes kaikissa maissa luokiteltu huumausaineeksi. Se on kaksi kertaa morfiinia voimakkaampaa, mutta huumausainekäytössä heroiini ei ole välttämättä puhtaassa muodossaan. Takrolimuusi
Takrolimuusi on lääke muun muassa atopian hoitoon. Esimerkiksi Protopic on yksi atooppiseen ihottumaan käytettävissä oleva voide, joka ei sisällä kortisonia.
Takrolimuusia saadaan "Streptomyces tsukubaensis"-bakteerista. Takrolimuusi kuuluu ns. makrolideihin ja se on kalsineuriini-entsyymin salpaajaa eli tulehdussalpaajaa, jota on viime vuosiin saakka käytetty pääasiassa sisäisesti elintensiirtojen jälkeisten hylkimisreaktioiden estoon. Parasympatomimeetit
Takriini eli tetrahydroaminoakridiini oli ensimmäinen kliinisesti käytetty antikoliiniesteraasi. Takriinia annetaan lyhytvaikutteisuutensa vuoksi neljä kertaa vuorokaudessa. Se aiheutti sivuvaikutuksena maksaentsyymiarvojen nousua sekä perifeerisiä kolinergisiä haittavaikutuksia, kuten pahoinvointia. Takriinin käyttö on nykyisin vähäistä. Uudempia Alzheimerin taudin hoitoon käytettäviä antikoliiniesteraaseja ovat donepetsiili, galantamiini ja rivastigmiini. Rivastigmiinillä voidaan lääkitä myös Parkinsonin tautia sairastavien potilaiden dementiaa. Aminohapposynteesi
Ihminen ei voi tuottaa itse kahdeksaa kahdestakymmenestä yleisimmästä aminohaposta (mukaan ei lueta selenokysteiiniä). Lisäksi arginiini, kysteiini, glysiini, glutamiini, histidiini, proliini, seriini, ja tyrosiini ovat ehdollisesti välttämättömiä, eli keho voi normaalisti tuottaa niitä itse, mutta jotkin populaatiot vaativat niiden saannin eksogeenisesti ruokavalionsa mukana. Esimerkiksi ureakierrossa syntetisoidaan arginiinia riittävä määrä aikuiselle, mutta ei välttämättä kasvavalle lapselle. Aminohappoja, joita on saatava ruokavaliosta, kutsutaan välttämättömiksi aminohapoiksi. Muita aminohappoja voidaan valmistaa kehossa ja niiden synteesireitti on melko yksinkertainen. Glutamaattidehydrogenaasi katalysoi α-ketoglutaraatin pelkistävän aminaation glutamaatiksi. Transaminaatioreaktio tapahtuu lähes kaikkien aminohappojen synteesissä. Tässä vaiheessa aminohapon kiraalisuus vakiinnutetaan. Vastaavasti alaniinia ja aspartaattia valmistetaan pyruvaatin ja oksaloasetaatin transaminaatiolla. Glutamiinia syntetisoidaan NH:sta ja glutamaatista, ja asparagiinia syntetisoidaan samalla tavoin. Myös proliini ja arginiini ovat glutamaatin johdannaisia. 3-fosfoglyseraatista valmistettava Seriini on glysiinin ja kysteiinin prekursori, eli esiaste. Tyrosiinia valmistetaan hydroksyloimalla fenyylialaniinia, joka on välttämätön aminohappo. Välttämättömien aminohappojen biosynteesireitit ovat huomattavasti monimutkaisempia. Kilpirauhanen
Kilpirauhashormonit siirtyvät verenkiertoon ja vaikuttavat soluissa ja kehon eri kudoksissa säädellen niiden aineenvaihduntaa. Kilpirauhashormonit vaikuttavat kasvuun, energian käyttöön, lämmöntuottoon ja lisääntymiseen sekä säätelevät suoliston immuunivasteita. Lisäksi ne vaikuttavat vitamiinien, valkuaisaineiden, hiilihydraattien, rasvojen, elektrolyyttien ja veden käyttöön. Kilpirauhashormonit voivat myös muuttaa muiden hormonien ja lääkkeiden vaikutusta. Kilpirauhasen vajaatoiminta voi vähentää kehon aineenvaihduntaa 40-50 prosenttia, ja liikatoiminta voi nostaa aineenvaihduntanopeuden jopa 60-100 prosenttia normaalin yläpuolelle. Ihmislapsilla tyroksiinin puutos aiheuttaa heikkoa kasvua, ja aivojen kehitys voi heikentyä vakavasti. Tästä seuraavaa tilaa kutsutaan kretinismiksi. Monissa kehittyneissä maissa vastasyntyneiden lasten tyroksiinin tuotanto testataan rutiininomaisesti. Tyroksiinin puutteesta kärsiviä lapsia voidaan helposti hoitaa synteettisellä tyroksiinilla niin että he voivat kasvaa ja kehittyä normaalisti. Itse asiassa kilpirauhashormoni säätelee aineenvaihduntaa ja kasvua kaikilla eläimillä. Esimerkiksi sammakkoeläimillä kilpirauhasen toimintaa häiritsevä aine, kuten propyylitiourasiili voi estää nuijapäitä muuttumasta aikuisiksi sammakoiksi. Liian suuri määrä tyroksiinia taas voi aiheuttaa muodonmuutoksen liian varhain, niin että sammakot jäävät tavallista pienemmiksi. Tyreoglobuliini
Kun kilpirauhashormoneja tarvitaan verenkierrossa, siirretään tyreoglobuliini takaisin kilpirauhasen soluihin endosytoosilla. Solussa endosomi fuusioituu lysosomin kanssa ja lysosomaaliset entsyymit pilkkovat tyroglobuliinista tyroksiini- ja trijodityroniinmolekyylejä, jotka siirtyvät verenkiertoon. Pyrimidiini
Nukleiinihapoissa pyrimidiinejä on kolmea tyyppiä: sytosiini (C), tymiini (T) ja urasiili (U). Urasiili esiintyy vain RNA:ssa ja tymiini vain DNA:ssa. Sytosiinia on sekä DNA:ssa että RNA.ssa. DNA:n kaksoiskierre syntyy pyrimidiiniemästen liittyessä vetysidoksin puriiniemäksiin. Sytosiini liittyy vetysidoksella guaniiniin, tymiini ja urasiili taas adeniiniin. Emäkset ovat kiinnittyneet DNA:n tai RNA:n sokeriosan ykköshiileen. Insuliinireseptori
Insuliinireseptori on solun kalvoproteiini, jonka aktivoi insuliini. Insuliinireseptorit säätelevät solujen energiantuotantoa sekä sokeri- ja rasva-aineenvaihduntaa insuliinitasojen ohjaamina. Insuliinireseptorit ovat luokan II tyrosiini-kinaasi-reseptoreita. Tyrosiini
Normaalisti tyrosiinista valmistetaan melaniinia eli ihon tummaa pigmenttiä tyrosinaasi-entsyymin avulla. OCA1A-tyypin albinismissa tämä entsyymi puuttuu, jolloin elimistö ei pysty valmistamaan melaniinia aiheuttaen albinismille tyypilliset ulkoiset piirteet ja oireet. Albinismia sairastavia sanotaan albiinoiksi. Mianseriini
Mianseriini on tetrasyklinen masennuslääke (TeCA). Lääkkeen kehitti lääkeyhtiö Organon, ja kauppanimellä "Tolvon" mianseriinihydrokloridina aine on ollut hoitokäytössä ainakin 1970−luvun lopulta lähtien. Mianseriinista kehitettiin edelleen mirtatsapiini, joka on nykyään eräs kaikkein eniten käytettyjä masennuslääkkeitä SSRI-valmisteiden ohella. Mianseriinin annosvahvuus on samaa luokkaa kuin mirtatsapiinin. Kilpirauhashormoni
Tyroniini rakentuu kahdesta keskenään esteröityneestä bentseenirenkaasta, joista toisen "para"-asemassa on alaniinisivuketju, toisen "para"-asemassa hydroksyyliryhmä. Kilpirauhashormoni
Kilpirauhashormoneissa tyroniinin bentseenirenkaisiin on liittynyt jodiatomeja. Kilpirauhasen erittämät kilpirauhashormonit ovat 3,5,3’,5’-tetrajodityroniini eli tyroksiini, joka sisältää neljä jodiatomia ja josta siksi käytetään lyhennettä T; sekä 3,5,3’-trijodityroniini, jossa on kolme jodiatomia ja josta käytetään lyhennettä T. Hyaluronaani
Hyaluronaani eli hyaluronihappo on solujen pinnalla valmistettava ja soluväleissä esiintyvä pitkäketjuinen sokerimolekyyli. Hyaluronihappo on suurimolekyylinen mukopolysakkaridi eli glykosaminoglykaani. Se koostuu glykosidisidoksin toisiinsa liittyneistä D-glukuronihapon ja N-asetyyliglukosamiinin muodostamista disakkaridiyksiköistä. Sitä esiintyy lähes kaikissa kudoksissa, joissa sillä on tärkeä rooli kudosten toiminnalle. Lasiainen, napanuora ja nivelneste sisältävät erityisen paljon hyaluronihappoa. Hyaluronaani imee vettä itseensä, minkä vuoksi se on suosittu raaka-aine ihonhoitotuotteissa ja ryppyihin pistettävissä täyteaineissa.
Ihmisessä on noin 15 grammaa hyaluronaania josta noin kolmannes kehittyy uudelleen joka päivä.
Hyaluronaani on ensimmäisen kerran eristetty lasiaisesta. Se muodostuu solukalvossa eikä Golgin laitteessa, toisin kuin muut glykosaminoglykaanit. Oksitosiini
Oksitosiini (kreik. "oksys" = nopea, "tokos" = synnytys) on yhdeksästä aminohappomolekyylistä muodostunut hormoni, joka syntetisoituu hypotalamuksen neuroendokriinisten solujen soomaosissa ja vapautuu verenkiertoon aivolisäkkeen takalohkossa sijaitsevista hermopäätteistä. Tyroksiini
Aivolisäkkeen erittämä tyreotropiini eli TSH (Thyroid-Stimulating Hormone) kiihdyttää kilpirauhasen toimintaa. Näin elimistö pystyy säätelemään energian tuotantoa tarpeen mukaan. Tyroksiini
Tyroksiini eli tetrajodityroniini (T4) on kilpirauhashormoni, jota erittyy koko eliniän. Se säätelee aineenvaihduntaa sekä nuorella yksilöllä myös kasvua ja kehitystä. Kilpirauhasen vajaatoiminnassa sitä erittyy liian vähän. Vajaatoiminnassa puuttuva tyroksiini korvataan synteettisellä tyroksiinilla. Kilpirauhasen liikatoiminnassa sitä muodostuu liikaa. Pyridiini
Pyridiini (CHN) on aromaattinen heterosyklinen  amiini, jossa typpi ja viisi hiiliatomia ovat muodostaneet aromaattisen bentseeniä muistuttavan rakenteen. Pyridiini on korkean viskositeetin omaava nestemäinen aine, jolla tunnusomainen, voimakas epämiellyttävä tuoksu. Pyridiinirengas on yleinen monissa luonnonyhdisteissä; se esiintyy esimerkiksi nikotiinimolekyylissä, joka on tupakkakasveissa esiintyvä alkaloidi. Pyridiinistä käytetään myös nimiä "atsabentseeni" ja "atsiini". Lykopeeni
Lykopeeni on muun muassa tomaatin punainen väriaine, joka kuuluu karotenoidien ryhmään. Se kuuluu rakenteeltaan hiilivetykarotenoideihin. Muita samaan ryhmään kuuluvia yhdisteitä ovat alfa- ja beetakaroteeni. Toisin kuin monet muut karotenoidit, lykopeeni ei toimi elimistössä A-vitamiinin esiasteena. Runsaan lykopeenin saannin on useissa tutkimuksissa todettu suojaavan syöpä-, sydän- ja verisuonitaudeilta. Lykopeenin lähteitä ovat tomaatti, vesimeloni, verigreippi ja ruusunmarja. Muiden karotenoidien tapaan lykopeeni imeytyy parhaiten käsitellyistä elintarvikkeista. Jauhaminen ja kypsennys lisäävät imeytymistä merkittävästi. Tuoretta tomaattia parempia lykopeenin lähteitä ovatkin esimerkiksi ketsuppi, tomaattimehu tai vaikkapa tomaattinen pastakastike. Tyreoglobuliini
Tyreoglobuliini eli tyroglobuliini (TG) on 132 tyrosiinimolekyylistä ja noin 40-kertaisesta määrästä muita aminohappoja muodostunut proteiini, jota esiintyy elimistössä ainoastaan kilpirauhasessa. Tyreoglobuliini toimii kilpirauhashormonien, tyroksiinin ja trijodityroniinin, varastona ja lähtöaineena. Erytroosi-4-fosfaatti
Erytroosi-4-fosfaatti esiintyy myös lähtöaineina monien muiden biomolekyylien synteesille. Aminohappoja tryptofaani, fenyylialaniini ja tyrosiini muodostuu niin kutsutun sikimihapporeitin kautta ja tämän reitin ensimmäisessä vaiheessa erytroosi-4-fosfaatti reagoi fosfaoenolipalorypälehapon kanssa. Erytroosi-4-fosfaatista kasvit valmistavat muun muassa myös ligniiniä ja antosyaaniväriaineita. Endriini
Endriini on orgaaninen yhdiste (POP-yhdiste), joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan valkoista kiteistä kiinteää ainetta. Sen kemiallinen kaava on CHClO. Endriinia on käytetty hyönteismyrkyissä lähinnä puuvillan, riisin, sokeriruon ja maissin viljelyssä sekä rodentisidina eli jyrsijöiden kuten myyrien torjuntaan. Aine kuuluu Tukholman yleissopimuksen (pysyvien orgaanisten yhdisteiden käyttöä ja päästöjä rajoittava yleissopimus) alaisiin aineisiin. Endriinin markkinointi ja käyttö kiellettiin Suomessa vuonna 1969. Myrkky
Bakteerimyrkyt.Monet bakteeritoksiinit ovat proteiineja, joiden vastaava geeni sijaitsee kromosomissa, plasmidissa tai faagissa. Toksiinit vapautuvat tavallisesti lyysauksen yhteydessä, mutta joissakin tapauksissa myrkky sijaitsee ulomman solukalvon rakkuloissa. Eräs tärkeä ei-proteiinimyrkky on endotoksiini, lipopolysakkaridi, joka on gramnegatiivisten bakteerien soluseinän rakenneosa.
Vaikka monien bakteerien toksiset vaikutukset ihmiseen tunnetaan, on vain vähän bakteeritoksiineja identifioitu ja selvitetty niiden molekyylitason toiminta. Atropiini
Atropiini eli (±)-hyoskyamiini on useissa koisokasveissa esiintyvä tropaanialkaloidi, jota käytetään lääkeaineena hermokaasu- ja torjunta-ainemyrkytyksissä sekä sydämen harvalyöntisyydessä. Atropiini annetaan tyypillisesti suonensisäisesti tai injektiona lihakseen, ja se vaikuttaa hermostossa asetyylikoliinin toiminnan estäjänä eli antikolinergina; tarkemmin sanottuna kilpailevana antagonistina kaikissa muskariinireseptorien alatyypeissä (M–M). Atropiinia saatetaan antaa myös silmätippoina, jolloin se lamaa silmän lihaksia saaden aikaan akkommodaatiohalvauksen. Atropiini on skopolamiinin ohella toinen merkittävimmistä ns. belladonna-alkaloideista. Sytosiini
Sytosiini (C) on toinen DNA:n ja RNA:n pyrimidiiniemäksistä. Se muodostaa kolmen vetysidoksen avulla emäsparin DNA:ssa guaniinin (G) kanssa. DNA:n toinen pyrimidiiniemäs on tymiini (T), jota vastaa RNA:ssa urasiili (U). Sytosiini voi sekä DNA:ssa että RNA:ssa mutatoitua urasiiliksi spontaanin deaminaation seurauksena.
Sytosiini muodostaa nukleosidin riboosisokerin kanssa, jota kutsutaan sytidiiniksi. Torajyvä
Torajyvä sisältää ergotamiinia, ergotoksiinia sekä ergonoviinia, jotka supistavat verisuonia. Tämän vuoksi sitä on käytetty hoitona päänsärkyyn. Samalla seuraa pahoinvointia sekä palelemista. Pistely ja suonenvedot, sekä mielenhäiriöt ja tajuttomuus ovat myös mahdollisia. Ergotamiinista voidaan valmistaa LSD:tä. Trijodityroniini
T:n toiminta liittyy läheisesti tyroksiinin (T) toimintaan. T on rakenteeltaan muutoin samanlainen kuin T, paitsi siinä on yksi jodiatomi enemmän. Kilpirauhanen tuottaa näitä kahta hormonia saman tuotantoprosessin kahtena lopputuotteena. Kilpirauhanen tuottaa T:ää suhteessa paljon enemmän (noin 93 % kilpirauhasen tuottamista hormoneista) kuin T:a. T:n ja T:n vaikutukset ovat samankaltaiset, mutta T on biologisesti merkittävästi aktiivisempi eli sen vaikutukset kohdesoluissa ilmenevät paljon pienemmillä pitoisuuksilla. Kohdesoluissa onkin entsyymejä, jotka muuttavat T:ää T:ksi. Suurin osa veren T-pitoisuudesta on peräisin maksasta ja munuaisista, jotka muuntavat T:ää T:ksi. Tyrosiinikinaasireseptori
Tyrosiinikinaasireseptori on solukalvon läpäisevä proteiini, joka osallistuu solun tiedonvälitykseen. Tiedonvälitys perustuu proteiinien fosforylaatioon. Lopullinen vaikutuskohde on usein geenien säätelyproteiinit. Typpioksidisyntaasi
Typpioksidisyntaasi on suurikokoinen proteiini ja molekyylimassaltaan noin 130–150 kDa. Ihmisellä esiintyy kolme typpioksidisyntaasin isoentsyymiä, jotka ovat neuronaalinen typpioksidisyntaasi (nNOS), joka esiintyy aivoissa ja hermosoluissa, endoteelisoluissa esiintyvä endoteelinen typpioksidisyntaasi (eNOS) ja ihmisen elimistön puolustusreaktioissa bakteereita vastaan, haavan parantumisessa ja tulehduksissa esiintyvä indusoituva typpioksidisyntaasi (iNOS). Indusoituvaa typpioksidisyntaasia esiintyy useissa soluissa kuten hepatosyyteissä, makrofageissa, monosyyteissä ja neutrofiileissä. Näistä nNOS ja iNOS ovat rakenteeltaan dimeerejä, jotka koostuvat reduktaasi- ja oksidaasialayksiköistä, joita yhdistää kalmoduliiniin sitoutuva yksikkö, Kun kalmoduliini sioutuu proteiiniin, muuttuu entsyymin rakenne siten, että hapetus-pelkistysreaktiohin osallistuvat alayksiköt tulevat lähemmäksi toisiaan. Endoteelinen typpioksidisyntetaasi on sitoutunut solukalvoon myristoylaation seurauksena. Topakinoni
Topakinoni muodostuu amiinioksidaaseihin translaation jälkeisessä modifikaatiossa tyrosiiniaminohaposta. Reaktio vaatii Cu-ioneja ja happea. Tyrosiini koordinoituu hydroksyyliryhmällään kuparikationiin ja elektroninsiirron jälkeen siitä muodostuu radikaali, joka hapettuu ensin hapen vaikutuksesta L-dopaksi, dopakinoniksi ja edelleen topakinoniksi. Kilpirauhashormoni
Kilpirauhashormonien synteesi tapahtuu suureksi osaksi kilpirauhasen follikkelissa, siis solunulkoisessa tilassa. Kilpirauhasen follikulaarisoluissa syntyy proteiinisynteesissä tyroglobuliini-proteiinia, joka siirtyy follikkeliin. Tyroglobuliinissa on 132 tyrosiinitähdettä ja noin 40-kertainen määrä muita aminohappoja. Tyrosinemia
Suomessa tyrosinemia I:n ilmaantuvuus on luokkaa 1/70 000. Aiemmin sairaus edellytti aina maksansiirtoa, mutta nykyisin hoito aloitetaan nitisinonilla, ja potilaalle suunnitellaan yksilöllinen ruokavalio. Joskus maksansiirto on kuitenkin välttämätön. Toksiini
Monet toksiinit ovat eliöiden saalistusta, puolustautumista tai elintilan raivaamista varten. Eläinten toksiinit ulottuvat tappavista käärmeenmyrkyistä ihmiselle suhteellisen harmittomiin hyönteisten, esim. mehiläisten myrkkyihin. Kasvien myrkyt estävät usein eläimiä syömästä niitä. Nekin vaihtelevat hengenvaarallisista myrkkykatkon koniinista niittyleinikin karvasaineisiin. Jälkimmäiset aiheuttavat laitumilla niittyleinikkiä kasvavia syömättömiä tupsuja. Makrosienten myrkyt kuten valkokärpässienen amanitiinit ovat hengenvaarallisia, rouskujen karvasaineet lähinnä ärsyttävät mahaa. Mikrosienten toksiinit, mykotoksiinit ovat hyvin moninaisia Aspergillus flavuksen syöpää aiheuttavasta aflatoksiinista verisuonten supistuksen takia kuolioita aiheuttavaan torajyväsienen ergotamiiniin. Bakteeritoksiineja on äärimmäisen myrkyllisestä botulinumtoksiinista suolistossa elävän kolibakteerin endotoksiineihin. Kilpirauhasen vajaatoiminta
Kilpirauhasen vajaatoimintaan voivat johtaa myös eräiden hivenaineiden puutostilat. Tyroksiinin (T4) rakenneosana on tarpeen neljä jodiatomia. Kuparia tarvitaan aktivoimaan entsyymiä, joka sitoo jodin tyroksiinirunkoon. Sinkkiä tarvitaan aktivoimaan entsyymiä, joka irrottaa valmiin tyroksiinin kilpirauhasen hyytelöstä kulkeutumaan verenkiertoon. Seleeniä tarvitaan elimistössä solutasolla aktivoimaan entsyymiä, joka irrottaa yhden jodiatomin tyroksiinista, jolloin vasta muodostuu kilpirauhashormonin aktiivinen muoto trijodityroniini (T3). Tyroksiini
Tyroksiinia eli tetrajodityroniinia (T4) muodostuu kilpirauhasessa, joka sijaitsee kaulan etukeskiosassa kurkunpään alapuolella. Sen tärkein tehtävä on aineenvaihduntaa säätelevien hormonien valmistaminen. Tyroksiinin ohella syntyy myös trijodityroniinia (T3), joka on aktiivinen kilpirauhashormoni. Tyroksiini on inaktiivinen hormoni eli se muuttuu suurimmaksi osaksi kudoksissa trijodityroniiniksi. Raid (hyönteismyrkky)
Piperonyylibutoksidi (PBO) on safrolista kehitetty synteettinen yhdiste, joka estää solussa olevan sytokromi P450 -entsyymin 
toimintaa. Sytokromi P450 on tärkeä entsyymi niissä solunsisäisissä reaktioketjuissa, joita pitkin useimpien hyönteismyrkkynä käytettyjen molekyylien hajoaminen tapahtuu. PBO:n vaikutus estää siis soluja hajottamasta varsinaista myrkyllistä ainesosaa, joka pääsee näin vaikuttamaan tehokkaammin ja pitempään. Tehostetun vaikutuksen takia itse myrkyllisen ainesosan määrää voidaan vähentää, mistä syystä PBO on suosittu lisäaine monissa hyönteiskarkotteissa. Piperonyylibutoksidi ei ole kovinkaan myrkyllistä nisäkkäille, mutta aiheuttaa suurina määrinä ripulia ja oksentelua. Parasympatomimeetit
Philippe de Clermont syntetisoi 1854 ensimmäisen organofosfaattiryhmän antikoliiniesteraasin, tetraetyylipyrofosfaatin. Organofosfaatit estävät asetyylikoliiniesteraasin toiminnan pysyvästi eli irreversiibelisti, minkä vuoksi ne ovat voimakkaita ja vaikutus on erittäin pitkäkestoinen. Saksassa niitä alettiinkin 1939 etsiä systemaattisesti hyönteismyrkyiksi ja myöhemmin kemialliseen sodankäyntiin. Näin syntyivät muun muassa taistelukaasut sariini, somaani ja tabuuni, jotka ovat hengenvaarallisia jo alle 10 mg annoksella ihon kautta, sekä hyönteismyrkky parationi. Liittoutuneet tutkivat samoja aineita ja kehittivät muun muassa fluostigmiinin. Nykyään organofosfaatteja on syntetisoitu yli 50 000, joista 50:tä on valmistettu teollisesti. Nykyään joitakin organofosfaatteja käytetään pitkän vaikutusaikansa vuoksi glaukoomalääkkeenä viimeisenä vaihtoehtona. Syproteroniasetaatti
Syproteroniasetaatti sitoutuu androgeenireseptoriin ja toimii sen antagonistina eli estää testosteronin ja dihydrotestosteronin vaikutuksen. Yhdiste sitoutuu myös progesteronireseptoreihin eli on niin kutsuttu progestogeeni. Syproteroniasetaattia käytetään miehillä eturauhassyövän hoitoon ja liian aikaisen murrosiän tai liian voimakkaiden seksuaalisten halujen estämiseksi. Naisilla yhdistettä käytetään vaikean aknen ja hirsutismin hoitoon ja yhdessä etinyyliestradiolin kanssa hormonaalisena raskauden ehkäisynä. Iproniatsidi
Iproniatsidi on nikotiinihapon johdos, sekä vuonna 1952 käyttöön saapuneen isoniatsidin (INH) johdannainen. Lääke kehiteltiin alun perin 50-luvun alkuvuosina tuberkuloosilääkkeeksi, ja etupäässä luutuberkuloosin hoitoon. Sen markkinointinimenä Suomessa oli "Marsilid". Iproniatsidi on ns. MAOI-lääke, eli monoamiinioksidaasin estäjä. Tyypiltään se on epäselektiivinen. Ainakin luu- ja keuhkotuberkuloosin hoidossa iproniatsidia on käytetty. Hoidettaessa tubi-potilaita iproniatsidilla, huomattiin näiden mielialan nousevan. Ryhdyttiin tekemään tutkimuksia myös psykoottisilla potilailla, kuten katatonisen skitsofrenian hoidossa . Lääke auttoi masentuneeseen mielialaan, muttei poistanut psykoottisuutta. Havaittiin myös iproniatsidin olevan huomattavissa määrin toksisempaa isoniatsidiin nähden. Kilpirauhanen
Kilpirauhasen tunnisti ensimmäisenä anatomisti Thomas Wharton vuonna 1656. (Whartonin nimi on eponyyminä Whartonin tiehyeen nimessä.) Tyroksiini tunnistettiin vasta 1800-luvulla. Tyramiini
Tyramiini (4-hydroksi-fenetyyliamiini, para-tyramiini, p-tyramiini) on tyrosiinista syntyvä monoamiini. Tyramiinin kemiallinen kaava on CHNO, moolimassa 137,18 g/mol ja CAS-numero 51-67-2. Amiinit
Heterosykliset amiinit, kuten pyridiini, pyrroli, imidatsoli, indoli ja kinoliini ovat yleisiä orgaanisessa kemiassa ja monilla niistä on tärkeitä biologisia ominaisuuksia. Ne ovat monien lääkeaineiden rakenneosia. Esimerkiksi simetidiini (Tagamet®) on mahahapon eritystä vähentävä H2-salpaaja, joka oli 1980-luvulla maailman eniten myydyin lääke, sisältää imidatsolirenkaan. Hyönteismyrkky
Pyretriinit ovat seos krysanteemisuvun kasveissa esiintyviä luonnon omia myrkkyjä. Niitä on käytetty vuosisatoja kasveista uutettuina hyönteismyrkkyinä, mutta niillä on kaksi ongelmaa. Pyretriinit ovat varsin herkistäviä aineita, ja siksi ne aiheuttavat allergisia reaktioita, ihottumia ja astmaa. Toiseksi ne hajoavat hyvin nopeasti auringonvalon vaikutuksesta. Siksi on pyritty kehittämään vähemmän allergisoivia ja luonnossa kestävämpiä aineita, joita ovat mm. permetriini, sypermetriini, deltametriini ja fenvaleraatti. Ihmisen ihon läpi aineet imeytyvät huonosti ja ne hajoavat elimistössä nopeasti, joten myrkyllisyys on vähäinen eivätkä ne ole kertyviä. Ne ovat varsin kalliita, jonka takia ammattikäyttö on vähäisempää ja niitä käytetään yleisemmin kotien ja harrastuspuutarhojen hyönteismyrkkyinä. Niitä käytetään myös loisten kuten täiden torjuntaan. Pyretriiniseos on sallittu myös luomuviljelyssä. Toseranibi
Toseranibi on tyrosiinikinaasireseptorin estäjä, jonka lääketehdas Pfizerin on tuonut markkinoille koirien syöttösolusyöpään tarkoitettuna lääkkeenä. Kyseessä ei ole solunsalpaaja, mutta se on ensimmäinen EU:ssa vain eläinlääkkeeksi hyväksytty syöpälääke. Steroidit
Steroidit ovat nelirenkaiseen sykliseen hiiliketjuun perustuvia yhdisteitä, jotka liukoisuusominaisuuksiensa puolesta luetaan lipideihin. Kemiallisen rakenteensa vuoksi se eroaa huomattavasti rasvahappojen ja glyserolin estereistä, jotka ovat toinen keskeinen biokemiallinen lipidiryhmä. Steroidihormoneiksi kutsutaan steroideja, jotka toimivat myös hormoneina. Inosiini
Inosiini (CHNO) on glykosidi, joka muodostuu, kun riboosisokeri liittyy glykosidisidoksella hypoksantiinimolekyyliin. Inosiini on osa siirtäjä-RNA:ta. Inosiini muodostaa parin adeniinin, sytosiinin tai urasiilin kanssa. Kilpirauhashormoni
Kun kilpirauhashormonia eritetään, ensin tyroglobuliinia otetaan follikkelista follikulaarisoluun endosytoosilla. Endosytoosirakkulaan fuusioituu lysosomi, jonka entsyymit pilkkovat tyroglobuliinia, niin että vapautuu peptidifragmentteja sekä aminohappotähteitä kuten MIT:a, DIT:a ja tyroksiinia. Yhdestä tyroglobuliinimolekyylistä saadaan 1–3 tyroksiinimolekyyliä, trijodityroniini on huomattavasti harvemmassa. Tryptamiini
Tryptamiini on aineenvaihduntatuote jota esiintyy pieninä pitoisuuksina eläimissä, kasveissa ja elintarvikkeissa. Tryptamiini on biogeeninen amiini, jollaisia voi muodostua elintarvikkeisiin pilaantumisen yhteydessä. Muiden muassa aivojen välittäjäaine serotoniini kuuluu tryptamiineihin. Tryptamiini nostaa verenpainetta ja aiheuttaa ruokamyrkytyksen. Tryptamiinia esiintyy nisäkkäiden aivoissa luontaisesti ja sillä uskotaan olevan rooli neuromodulaattorina tai välittäjäaineena. Tryptamiini toimii TAAR agonistina, serotoniinia vapauttavana aineena ja serotoniiniaktiivisuuden lisääjänä. Sen hajottaa elimistössä MAO-A ja MAO-B. Rottien aivojen tryptamiinipitoisuus on noin 3,5 pmol/g. Tauriini
Tauriinia on suhteellisen helppoa valmistaa teollisesti. Lähtöaineena on 1,2-dikloorietaani eli etyleenidikloridi, jota saadaan öljynjalostuksen yhteydessä tuotetusta eteenistä liittämällä eteenimolekyyliin klooria.
Tauriini on aminohappo mutta ei karboksyylihappo. Tauriini ei osallistu ihmiselimistössä alfa-aminokarboksyylihappojen tapaan proteiinien synteesiin. Sen sijaan sitä esiintyy ihmisen elimistössä vapaana aminohappona mm. aivoissa, joissa se on toiseksi yleisin vapaa aminohappo. Tauriinia on lisäksi silmän verkkokalvossa, sydän- ja luustolihaskudoksessa sekä sapessa. Tauriinia erittyy myös äidinmaitoon. Prefeenihappo
Prefeenihappo eli prefenaatti (CHO) on tyydyttymättömän rengasrakenteen sisältävä dikarboksyylihappo. Yhdiste esiintyy tärkeänä välituotteena aromaattisten aminohappojen fenyylialaniinin ja tyrosiinin biosynteesissä. Kikutoksiini
Kikutoksiini on hengenvaarallinen, myrkyllinen polyyni ja alkoholi, jota esiintyy luonnossa muun muassa myrkkykeisossa. Kikutoksiinin CAS-numero on 505-75-9. Ihmisillä ja nautakarjalla kikutoksiinin nauttiminen aiheuttaa pahoinvointia, oksentelua, vatsakipuja, sydämen tykytystä ja syljen erityksen lisääntymistä. Sen jälkeen ihminen alkaa kouristella, ja hänen suustaan tulee verensekaista vaahtoa. Suurina annoksina kikutoksiini aiheuttaa kuoleman. Kikutoksiini on myrkyttänyt useita lapsia ja myös nautakarjaa, kun vesistöissä ja uimarannoilla kelluvia myrkkykeison maajuuria on luultu sellerin juuriksi ja syöty. Välittäjäaineiden takaisinotto
Takaisinotto koskee joitain sellaisia välittäjäaineita, jotka vaikutettuaan irtoavat vastaanottavan solun reseptoreista sellaisenaan. Tällaisia ovat esimerkiksi serotoniini, katekoliamiinit (dopamiini, noradrenaliini ja adrenaliini) ja glysiini. Irrottuaan ne voivat uudelleen sitoutua synapsin toisiin samanlaisiin reseptoreihin ja siten jatkaa ärsytystä. Takaisinotto lopettaa vastaanottavan solun ärsytyksen. Toinen välittäjäaineita synapsiraosta poistava mekanismi on metaboloituminen epäaktiiviseksi yhdisteeksi. Toksisuusekvivalenttikerroin
Toksisuusekvivalenttikertoimella (TEF) kuvataan aineen tai yhdisteen suhteellista myrkyllisyyden voimakkuutta. Kertoimet ovat 0 ja 1 välillä olevia lukuja. Myrkyllisimmälle dioksiinille (2,3,7,8-TCDD) kertoimen arvoksi on asetettu 1. Muiden, dioksiininsukuisten aineiden kertoimet saattavat olla vain murto-osa 2,3,7,8-TCDD:n arvosta. Voimassa olevat TEF-arvot on ehdottanut Maailman Terveysjärjestön WHO:n asaintuntijaryhmä vuonna 2005. Toriumdioksidi
Toriumdioksidi tuli lääketieteelliseen käyttöön vuonna 1928 kolloidina nimeltä Thorotrast. Sitä käytetään erityisesti 1930–1940-luvulla röntgenkuvauksen apuna varjoaineena. Toriumdioksidi on heikosti radioaktiivista ja sen biologinen puoliintumisaika ihmisen elimistössä on yli 400 vuotta. Thororastin havaittiin aiheuttavan maksasyöpää ja leukemiaa, minkä vuoksi sen käyttö röntgenkuvauksissa lopetettiin. Tyrosiini
Alkaptonuriassa tyrosiinin (ja fenyylialaniinin) hajoaminen pysähtyy homogentisiinihappoon (CHO), koska maksan homogentisiinihappoa hapettavassa entsyymissä on puutos. Homogentisiinihappo erittyy virtsaan, joka hapen vaikutuksesta alkaa muuttua mustaksi. Oireiltaan tauti muistuttaa nivelreumaa. Mustaa pigmenttiä kerääntyy iholle ja muihin kudoksiin, kuten niveliin. Sairaus ei ole muuten vaarallinen. Alkaptonuria on harvinainen sairaus, Suomessa sitä sairastaa ehkä muutama potilas. AATK-geeni
AATK on geeni, joka indusoi apoptoosin aikana. Se koodaa proteiinia, jossa on tyrosiinikinaasidomeeniin N-terminaaliseen päähän ja proliini-pitoinen domeeni C-terminaaliseen päähän. AATK ilmentyminen saattaa olla välttämätön edellytys induktion kasvun pysähtymiseen ja / tai apoptoosin myeloidiin solujen esituotantovaiheessa. Nukleiinihappo
Nukleiinihapon rakenneyksikkö on nukleotidi. Nukleotidit koostuvat fosfaatti-, sokeri- ja emäsosasta. DNA:n sokeriosa on deoksiriboosi, johon 2. hiileen on liittyneenä vety, kun taas RNA:n sokeri on riboosi ja siinä on kakkoshiileen liittyneenä OH-ryhmä. Perusemäksiä on viittä erilaista: adeniini, tymiini, guaniini, sytosiini ja urasiili. Urasiili esiintyy tymiinin tilalla RNA:ssa. Punahomeet
Fusarium-toksiinit ovat ryhmä myrkkyaineita, joita tuottavat viljoissa esiintyvät "Fusarium"-homeet. "Fusarium"-toksiineihin kuuluvat muun muassa diasetoksiskirpenoli, deoksinivalenoli, nivalenoli sekä T-2 ja HT-2, jotka kuuluvat trikotekeeneihin sekä zearalenoni, joka on kemialliselta rakenteeltaan laktoni. EU-lainsäädännössä on määritetty enimmäispitoisuusrajat edellä mainituille mykotoksiineille. Metioniini
Metioniini (CHNOS) on yksi luonnon 20 yleisimmästä aminohaposta. Se on tioeetteri ja toinen kahdesta rikkipitoisesta aminohaposta kysteiinin, joka on tioli, ohella. Se on välttämätön aminohappo. Metioniinin rakennekaava on HOCCH(NH)CHCHSCH ja CAS-numero 63-68-3 (L-muoto), 348-67-4 (D-muoto) sekä raseemisen DL-muodon 59-51-8. Tyrosinaasi
Tyrosinaasi on hapettava entsyymi, joka toimii katalysaattorina melaniinin muodostamisessa tyrosiinista. Se lisää tumman pigmentin syntymistä. Toimiakseen tyrosinaasi tarvitsee hapettuneen ympäristön. Kosmeettiset vaalentaja-aineet estävät tyrosinaasin toimimisen. Antioksidantit, esimerkiksi askorbiinihappo (C-vitamiini) pystyvät tehokaasti haittaamaan tyrosinaasin toimintaa. Myös sianpuolukasta eristettävä arbutiini on tehokas tyrosiinin vaikutuksen estäjä. Risiini (kasvi)
Risiini ("Ricinus communis") on Itä-Afrikasta ympäri maailmaa levinnyt tyräkkikasvi ("Euphorbiaceae"), jonka papumaisista hedelmistä saadaan puristamalla risiiniöljyä ja syanidiakin voimakkaampaa risiini-myrkkyä. Risiinin kukat ovat pienet ja terälehdettömät ja lehdet ovat väriltään joko punertavat tai tummanvihreät. Sormiosaisten lehtien halkaisija on jopa 30 cm. Typpioksidisyntaasi
Typpioksidisyntaasi eli NOS on entsyymi, joka katalysoi typpioksidin muodostumista arginiinista. Typpioksidin lisäksi reaktiossa muodostuu sitrulliinia. Typpioksidi on tärkeä aine soluissa signaalienvälitysprosesseissa, minkä vuoksi myös typpioksidisyntaasilla on suuri merkitys tässä tehtävässä. Lisäksi entsyymillä on osuus tulehdusreaktioissa. Typpioksidisyntaasin EC-numero on EC 1.14.13.39 ja entsyymiä esiintyy sekä eukaryootti- että bakteerisoluissa. Mustanruunikko
Tyrosinaasi-proteiini 1 (TYRP1) on proteiini, joka vaikuttaa melaniinin muodostumiseen ja jonka määrittää "TYRP1"-geeni, jota kutsutaan myös "ruskeaksi", "brown", tai "b"-lokukseksi. Ihmisissä "TYRP1"-geenin mutaatiot aiheuttavat muutoksia "normaaleihin" ihon, silmien ja hiusten väreihin sekä varsinaisen albinismin tyyppeihin. Muilla nisäkkäillä geenin mutaatiot aiheuttavat joitakin punaruskeita värityksiä: hiirillä ruskean (brown), kissoilla ja koirilla suklaanruskean (chocolate) ja naudoilla hallavanruskean (dun). Treoniinisyntaasi
Treoniinisyntaasi on rakenteeltaan kahdesta samanlaisesta alayksiköstä koostuva dimeeri. Kasvien treoniinisyntaasi on molekyylimassaltaan tyypillisesti noin 110 kDa. Treoniinisyntaasi vaatii toimiakseen koentsyymikseen pyridoksaalifosfaatin. Tämän lisäksi kasveilla on sienistä ja bakteereista poikkeava säätelymekanismi. S-adenosyylimetioniini toimii entsyymin allosteerisena aktivoijana. Fosfohomoseriini on myös metioniinin synteesissä tarvittavan entsyymin kystationiinisyntaasin substraatti ja nämä kaksi entsyymiä kilpailevat siitä. S-adenosyylimetioniinia muodostuu metioniinista, kun sitä on runsaasti. Metioniinin tarpeen ollessa vähäinen S-adenosyylimetioniini aktivoi treoniinisyntaasia ja sitä kautta suuntaa fosfohomoseriinin metabolian kohti treoniinin muodostumista. Tymidiinikinaasi
Tymidiinikinaasi on rakenteeltaan tyypillisesti dimeeri tai tetrameeri. Ihmisen entsyymi on tetrameeri ja yhden alayksikön molekyylimassa on noin 25 kDa. Entsyymi vaatii toimiakseen magnesiumioneja, jotka sitoutuvat ATP:hen. Rauta- ja mangaani-ionit voivat osittain korvata magnesiumionit. Nisäkkäillä tymidiinikinaasista tavataan kaksi isoentsyymiä. Näistä TK 1 esiintyy solulimassa ja TK2 mitokondrioissa. TK1-isoentsyymin aktiivisuus riippuu solunkierron vaiheesta ja se on aktiivisimmillaan G- ja S-vaiheissa. TK2:n aktiivisuus ei riipu solukierron vaiheesta. Tymidiinikinaasi kykenee fosforyloimaan myös eräitä muita yhdisteitä, jotka ovat rakenteeltaan samankaltaisia tymidiinin kanssa. Tymidiinitrifosfaatti on tymidiinikinaasin allosteerinen inhibiittori. Fenyylialaniini
Fenyylialaniinista muodostuu fenyylialaniinihydroksylaasin (PAH < ) avulla tyrosiinia, joka on melaniini-ihopigmentin, välittäjäaineina toimivien adrenaliinin, noradrenaliinin ja dopamiinin sekä kilpirauhashormonien (tyroksiinin ja trijodityroniinin) esiaste. Plasmiini
Plasmiini on kahdesta aminohappoketjusta koostuva ja molekyylimassaltaan noin 82–90 kDa oleva proteiini. Se kuuluu glykoproteiineihin eli siinä on myös hiilihydraattiosa. Ihmisen elimistössä se esiintyy epäaktiivisena tsymogeenina plasminogeenina. Plasminogeeni aktivoituu plasmiiniksi sekä sisäsynteisten, että eräiden eksogeenisten tekijöiden vaikutuksesta. Sisäsyntyinen tekijä on esimerkiksi urokinaasientsyymi ja ulkoisia tekijöitä ovat muun muassa streptokinaasi, alteplaasi, anistreplaasi ja reteplaasi. Aktivoitumisen aikana plasminogeenin eräs arginiinin ja valiinin välinen peptidisidos hydrolysoituu. Aktivoijia voidaan käyttää lääketieteessä aktivoimaan fibrinolyysiä eli verihyytymien hydrolyysiä. Plasmiinin aktivoitumista estävät eräät proteiinit kuten antiplasmiini ja aprotiniini sekä eräät pienemmät molekyylit kuten traneksaamihappo ja aminokapronihappo. Siittiö
Akrosomi on Golgin laitteesta peräisin oleva rakenne, joka sisältää entsyymejä, jotka auttavat siittiön tunkeutumista munasolua ympäröivien rakenteiden läpi. Näitä entsyymejä ovat muun muassa hyaluronidaasi ja akrosiini. Hyaluronidaasi pilkko munasolua ympäröivää pitkärakenteista sokeriketjua, hyaluronaania, ja akrosiini puolestaan pilkkoo valkuaisaineita. Kortikosteroidit
Kortikosteroidit ovat joukko selkärankaisten lisämunuaiskuoren tuottamia steroidihormoneja ja niiden kaltaisia synteettisiä yhdisteitä. Kortikosteroideja on kahta pääluokkaa, glukokortikoidit ja mineralokortikoidit, ja ne osallistuvat moniin fysiologisiin toimintoihin, kuten stressin säätelyyn, immuunivasteeseen ja tulehdusreaktioon. Kortikosteroideja ovat muun muassa kortisoli, kortikosteroni, kortisoni sekä aldosteroni.
Lisämunuaiskuoren hormonit ovat välttämättömiä, ja ihmisellä kortikosteroidituotannon loppuminen (Addisonin tauti) johtaa hoitamattomana kuolemaan 1–2 viikossa. Synteettisiä glukokortikoideja käytetään lääkeaineina lukuisiin tauteihin kuten astmaan, keuhkoahtaumatautiin ja Crohnin tautiin. Adrenerginen reseptori
Adrenergiset reseptorit eli adrenoseptorit ovat rauhassolujen, sileä- ja sydänlihassolujen kalvoproteiineihin kuuluvia G-proteiinikytkentäisiä reseptoreita, joihin sitoutumalla epinefriini (adrenaliini) ja norepinefriini (noradrenaliini) molekyylit vaikuttavat näiden solujen toimintaan. Keho erittää näitä aineita hermoston synapseihin sympaattisista hermopäätteistä ja vereen lisämunuaisytimistä. Verenkiertoon vapautuessaan aineet saavat adrenoreseptorisitoutumisen kautta aikaan fyysistä suorituskykyä hetkellisesti parantavia vaikutuksia kuten sydämen sykkeen nopeutumisen, hengittämistä helpottavan keuhkoputkien laajentumisen, suuremman verimäärän ohjautumisen lihaksiin ja verenpaineen kasvun. Näitä vaikutuksia yhdessä kutsutaan stressireaktioksi sekä "taistele tai pakene" -reaktioksi, jonka myös normaali liikunta saa aikaan. Monissa kehon soluissa on adrenoreseptoreita ihmisillä (ja eläimillä), joten reseptoreihin sitoutuvien aineiden vaikutukset kehossa voivat olla laajat. Geneettinen koodi
Nukleotidiksi sanotaan emästä, jossa on mukana runko-osat eli fosforihappo ja sokeriosa, joka on DNA:ssa deoksiriboosi ja RNA:ssa riboosi. Emäksistä adeniini sekä guaniini ovat suuria puriineja ja tymiini, urasiili sekä sytosiini pieniä pyrimidiinejä. Nukleotidipareissa aina puriini ja pyrimidiini sitoutuvat toisiinsa tietyllä määrällä vetysidoksia. Guaniini ja sytosiini sitoutuvat toisiinsa kolmella vetysidoksella, kun taas adeniini ja tymiini tai adeniini ja urasiili sitoutuvat toisiinsa kahdella vetysidoksella. DNA:n ja RNA:n emäsparit sopivat toisiinsa kuin palapelin palat. Fenyylialaniini
Fenyylialaniini on välttämätön aminohappo, mikä tarkoittaa, että elimistö ei kykene valmistamaan sitä itse, vaan sitä on saatava ravinnosta. Elimistö muokkaa fenyylialaniinia tyrosiini-aminohapoksi. Tiatsoli
Tiatsoli eli 1,3-tiatsoli on (CHNS) on typpi- ja rikkiatomin sisältävä heterosyklinen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisessa synteesissä. Tiatsolirengas esiintyy eräissä luonnonyhdisteissä kuten tiamiinissa. Teobromiini
Teobromiini (kreik. "theos", ’jumala’ ja "broma", ’ruoka’) (3,7-dimetyyliksantiini) on alkaloidi, jota on muun muassa kaakaopuun ("Theobroma cacao") siemenissä eli myös suklaassa. Se luokitellaan metyyliksantiineihin yhdessä samankaltaisten kofeiinin ja teofylliinin kanssa. Teobromiinin piristävä vaikutus on paljon heikompi kuin kofeiinin. Teobromiini on kofeiinia tehokkaampi diureetti eli virtsanerityksen määrää lisäävä aine. Kilpirauhashormoni
Eri kudoksissa monodejodinaasi-entsyymit poistavat tyroksiinista (T) jodiatomeja, niin että syntyy trijodityroniinia (T). Noin 80 % veren T:sta on syntynyt tällä tavoin kudoksissa. Kudoksissa syntyy saman entsyymin katalysoimana myös inaktiivisia metaboliitteja, rT:a, kaksi jodiatomia sisältävää dijodityroniinia (T), yhden jodiatomin monojodityroniinia (T) ja joditonta tyroniinia (T). Tietyyliperatsiini
Tietyyliperatsiini ("Torecan") on eräs neuroleptinen lääkeaine. Sitä valmisti sveitsiläinen Sandoz-lääkeyhtymä. Lääke otettiin käyttöön arviolta 1970-luvun puolen välin vaiheilla. Sitä käytettiin myös huimauksen ja oksentelun estoon. Pahoinvoinnin estoon tarvittavia lääkkeitä on käytetty esimerkiksi kemoterapiassa eli lääkkeellisissä syöpähoidoissa sekä sädehoidoissa. Koska tämä lääke omasi, proklorperatsiinin tavoin, taipumuksen aiheuttaa erityisen herkästi sekä etenkin nuorille potilaille spastisia pakkoliikkeitä ja vastaavia sivuoireita, kuten "akuuttia dystoniaa" ja tardiivia dyskinesiaa - niin siitä suurelta osin luovuttiin. Kysteiini
Kysteiini on yksi luonnon 20:stä yleisimmästä aminohaposta. Kysteiini on tioli, ja se on metioniinin, joka on tioeetteri, ohella toinen kahdesta rikkipitoisesta aminohaposta. Kysteiini esiintyy kahtena enantiomeerinä eli L-kysteiininä (CAS-numero 52-90-4) ja D-kysteiininä (CAS-numero 921-01-7). RNA
RNA eli ribonukleiinihappo on nukleotideistä koostuva polymeeri. Se eroaa DNA:sta sokeriosalta, deoksiriboosin tilalla on riboosi, ja yhden emäksen osalta, tymiinin tilalla on urasiili. Ribonukleiinihapoilla on monia eri tehtäviä soluissa. RNA-viruksissa geneettisenä materiaalina on yksi- tai kaksisäikeinen RNA, esimerkiksi kaksijuosteiset RNA-virukset. Hormoni
Hormonit voivat olla aminohappoyhdisteitä, rasvahappoyhdisteitä, proteiini- tai peptidihormoneja tai steroideja. Aminohappoyhdisteistä muodostuneet hormonit ovat muodostuneet tyrosiinista ja tryptofaanista. Näihin hormoneihin kuuluvat kilpirauhasen erittämät kilpirauhashormonit ja lisämunuaisytimen erittämät katekoliamiinit. Solukalvojen fosfolipidi arakidonihappo toimii rasvahappoyhdisteisten hormonien lähtöaineena. Rasvahappoyhdisteisiä hormoneja ovat eikosanoidit, joita ovat esimerkiksi prostaglandiinit, tromboksaanit ja leukotrieenit. Proteiini- ja peptidihormonit ovat muodostuneet muutamasta tai useista sadoista yhteenliittyneestä aminohaposta. Peptidihormoneja ovat esimerkiksi vasopressiini ja tyreoliberiini. Proteiinihormoneja ovat esimerkiksi insuliini ja kasvuhormoni. Proteiinihormoneja, joihin on liittyneenä hiilihydraattiryhmä, kutsutaan glykoproteiineiksi. Glykoproteiineja ovat esimerkiksi follikkelia stimuloiva hormoni ja luteinisoiva hormoni. Steroidihormonien lähtöaineena toimii kolesteroli. Steroidihormoneja erittyy lisämunuaisen kuorikerroksesta, sukupuolirauhasista ja istukasta. Kilpirauhasen liikatoiminta
Kilpirauhasen liikatoiminta eli hypertyreoosi on sairaus, joka kiihdyttää elimistön aineenvaihduntaa. Se voi jopa kaksinkertaistaa perusaineenvaihdunnan. Liikatoiminta johtuu tyroksiinin ja trijodityroniinin liiallisesta kierrosta. Yleisin kilpirauhasen liikatoimintaa aiheuttava etiologia on Basedowin tauti. Harvinaisempia aiheuttajia ovat toksinen adenooma ja toksinen monikyhmystruuma. Sytokiini
Tuumorinekroositekijät (TNF) ovat ehkä keskeisimpiä ensisijaisia aktivoivia välittäjäaineita immunovasteen käynnistyksessä. Tuumorinekroositekijän nimi juontuu sen löytöhistoriasta, kun joidenkin syöpäpotilaiden kasvainten havaittiin surkastuvan bakteeritulehduksen yhteydessä. Myöhemmin saatiin selville, että kasvainten tuhoutumiseen vaikuttaa keskeisesti eräiden valkosolujen, makrofagien ja T-lymfosyyttien, tuottama proteiini, joka ristittiin tuumorinekroositekijäksi. Glykogeneesi
Uusi glykogeeni alkaa rakentua glykogeniinin ympärille. Tässä entsyymissä on keskeinen tyrosiinitähde Tyr-194 eli aminohappo numero 194 glykogeniinin aminohappoketjun N-terminaalista lukien. Kilpirauhasen vajaatoiminta
Kilpirauhasen vajaatoiminta eli hypotyreoosi on kilpirauhasen sairaus, joka aiheuttaa elimistössä laaja-alaisia aineenvaihdunnallisia ja entsyymien toimintaan liittyviä häiriöitä. Oikein diagnosoituna ja hoidettuna ennuste on hyvä, ja tyroksiinilääkityksen kanssa voi elää normaalia elämää. Tryptofaani
Tryptofaani (CHNO) on yksi luonnon 20 yleisimmästä aminohaposta. Sen sivuketjussa on indoliryhmä. Se on yksi yhdeksästä ihmiselle välttämättömästä aminohaposta. Se on tärkein proteiinisynteesiin osallistuva aminohappo. Tryptofaani on neuroregulaattori serotoniinin ja melatoniinin esiaste. Tryptofaani nostaa mielialaa ja auttaa nukahtamaan.
ʟ-tryptofaani (= tryptofaani), aromaattinen, indolirunkoinen aminohappo löydettiin vuonna 1901 ensimmäisenä kaikista aminohapoista. Nisäkkäiden aivoissa tryptofaanista muodostuu serotoniinia, joka säätelee muun muassa mielialaa, unta ja syömistä. Sen uskotaan vaikuttavan myös seksuaaliseen käyttäytymiseen. Välttämätön aminohappo
Ihmisen tarvitsemia aminohappoja on 20, joista 11 elimistö kykenee itse valmistamaan. Yhdeksän välttämätöntä aminohappoa on saatava ravinnosta: histidiini, tryptofaani, lysiini, metioniini, fenyylialaniini, treoniini, valiini, leusiini, isoleusiini. Vaikkapa kotikissa taas tarvitsee näiden yhdeksän lisäksi ravinnossaan arginiinia ja tauriinia – syy miksi kissa ei lihansyöjänä pärjää luontaisella kasvisravinnolla. Tuberkuliini
Tuberkuliini on tuberkkelibasilleista tehty, valkuaisaine-, nukleiinihappo- ja polysakkaridipitoinen valmiste, jota käytetään toteamaan tuberkuloosin ja tuberkkelibasillien elimistössä tuottamaa herkistymistä. Se saadaan tuberkuloosibakteeriseoksesta kuumentamalla ja tappamalla bakteerit. Ensimmäisenä sen eristi ja nimesi vuonna 1890 saksalainen lääkäri Robert Koch, joka oli huomannut vuonna 1882, että tuberkuloosin aiheuttaa bakteeri. Hänen toivonsa, että tuberkuliinia voisi käyttää tuberkuloosilääkkeenä, osoittautui turhaksi, mutta huomattiin, että sitä voidaan käyttää tuberkuloosin toteamiseen. Tuberkuliinia voidaan käyttää sekä ihoon hieromalla (salvakoe) että ihon sisälle ruiskuttamalla (Mantoux'n koe). Kummassakin tapauksessa kolmen vuorokauden sisällä ilmenee, onko kyseisellä potilaalla tuberkuloosi. Tuberkuliinia käytetään myös eläinlääketieteessä. Lignoseriinihappo
Lignoseriinihappo tai tetrakosaanihappo on tyydyttynyt rasvahappo. Yhdistettä esiintyy puun tervassa, Cerebrosideissa ja maapähkinäöljyssä. Yhdistettä myös tuotetaan sivutuotteena ligniinin tuotannossa. Lignoseriinihaposta voidaan tuottaa lignoseryylialkoholia. Tyrosiini
Tyrosiinia käytetään lisäravinteena fenyyliketonurian lääketieteellisessä hoidossa. Fosfoseriini
Proteiinien translaatioon jälkeisessä muokkauksessa tiettyihin aminohappoihin voidaan liittää entsymaattisesti fosfaattiryhmä eli fosforyloida ne. Tällaisia aminohappoja ovat seriinin lisäksi treoniini ja tyrosiini. Fosforyloidut aminohapot ovat tärkeä osa monia sääteleviä proteiineja. Homoseriini
Eliöt, jotka kykenevät tuottamaan homoseriiniä valmistavat sitä aspartaattisemialdehydistä homoseriinidehydrogenaasin katalysoimana. Homoseriinistä muodostuu treoniinia homoseriinikinaasin ja treoniinisyntaasin katalysoimana. Treoniinista voi muodostua edelleen isoleusiinia, joten homoseriini on myös isoleusiinin esiaste. Homoseriini on myös kolmannen aminohapon metioniinin biosynteesin esiaste. Kasveissa homoseriinistä muodostuu fosfohomoseriiniä homoseriinikinaasin katalysoimana ja tämä johdannainen kondensoituu kysteiinin kanssa kystationiiniksi, josta muodostuu edelleen metioniinia. Bakteereissa homoseriinistä muodostuu sen sijaan O-asetyylihomoseriiniä homoseriini-O-asetyylitransferaasin katalysoimana tai O-sukkinyylihomoseriiniä homoseriini-O-sukkinyylitransferaasin katalysoimana ja näistä välivaiheista muodostuu useamman vaiheen jälkeen metioniinia. Fenyyliketonuria
PAH-entsyymin tehtävänä on valmistaa fenyylialaniinista tyrosiinia. Jos tämä reaktio ei toimi, elimistöön kertyy runsaasti fenyylialaniinia ja tyrosiinin taso jää alhaiseksi. Fenyylialaniinin kohonnut pitoisuus veressä vaurioittaa aivojen kehitystä lapsilla, mikä johtaa kehitysvammaisuuteen. Tyrosiinin matala taso taas johtaa alhaiseen melaniinin tuotantoon, minkä takia PKU:ta sairastavien lasten hiukset ovat tyypillisesti vaaleat ja silmät siniset.