Milloin Amin Asikainen aloittu nyrkkeilyn?
Amin Asikainen
Amin Asikainen (s. 21. tammikuuta 1976 Kirkkonummi) on suomalainen nyrkkeilijä ja ammattilaisten keskisarjan Euroopan mestari. Hän aloitti nyrkkeilyn 12-vuotiaana ja siirtyi ammattilaiseksi vuonna 2001. Tätä ennen hän harrasti jalkapalloa, taekwondoa ja karatea alle kymmenvuotiaana. Lempinimensä "Idi" hän on saanut entisen Ugandan diktaattorin Idi Aminin mukaan. Asikainen lopetti uransa maaliskuussa 2011.
Ari Koivunen
Ensikosketuksensa musiikin esittämiseen Ari otti noin kuusivuotiaana saatuaan sähköpianon. Yhdeksänvuotiaana hän aloitti rumpujensoiton soittaen niitä useassa eri kokoonpanossa ennen läpimurtoaan laulajana. Ensimmäisen kitaransa hän hankki 13–14-vuotiaana. Laulamiseen Koivunen tutustui karaoken kautta. 18-vuotiaana. Hän voitti karaoken Suomen-mestaruuden vuonna 2005 ja sijoittui samana vuonna kolmanneksi karaoken maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän esiintyi myös Thaimaassa tsunamin uhrien hyväksi järjestetyssä suuressa hyväntekeväisyyskonsertissa. Nyrkkeilyn historia
Queensberry-amatöörimestaruuskilpailut jatkuivat vuodesta 1867 vuoteen 1885, ja tuolloin amatöörin käyttivät hanskoja vielä toisin kuin ammattilaiset. Vuonna 1880 Britanniassa perustettiin amatöörinyrkkeilyn järjestö ABA (Amateur Boxing Association), kun kaksitoista seuraa liittyi yhteen. ABA piti seuraavana vuonna ensimmäisen mestaruusturnauksensa, jossa oli käytössä neljä painoluokkaa: höyhensarja (9 kiveä ≈57 kg), kevytsarja (10 kiveä ≈63,5 kg), keskisarja (11 kiveä, 4 naulaa ≈71,7 kg) ja raskas sarja (ei painorajaa). Yksi kivi on 14 naulaa, ja yksi naula eli pauna 454 grammaa. Saúl Álvarez
Álvarez aloitti ammattinyrkkeilyuran vuonna 2005. Ensimmäisen merkittävän ottelun Álvarez otteli vuonna 2011 jolloin hän voitti Matthew Hattonin yksimielisesti tuomariäänin ottelussa avoimesta WBC liiton ylemmän keskisarjan mestaruudesta. Vyö oli jäänyt vaille omistajaa Manny Pacquiaon luovuttua siitä. Álvarez puolusti mestaruutta viidesti ennen häviämistään Floyd Mayweather Juniorille vuonna 2013. Seuraavan kerran Álvarez pääsi mestaruusotteluun vuonna 2015 jolloin hän kukisti keskisarjan silloisen WBC liiton mestari Miguel Cotton kaikin tuomariäänin kaksitoistaeräisessä ottelussa. Tämän jälkeen Álvarez on puolustanut mestaruutta kerran. Puolustusottelussa Álvarez tyrmäsi Amir Khanin kuudennessa erässä. Tämän jälkeen Álvarez luopui WBC liiton mestaruusvyöstä ja otteli silloista WBO liiton mestari Liam Smithiä vastaan tyrmäten Smithin yhdeksännessä erässä. Sebastian Sylvester
Vuonna 2002 alkaneella ammattilaisurallaan 172-senttinen Sylvester otteli 40 kertaa (34–5–1). 2005 hän saavutti ensimmäisen kerran Euroopan nyrkkeilyliiton (EBU) mestaruustittelin kukistettuaan tuolloisen keskisarjan mestarin, Morrade Hakarin. EBUn mestaruusvyö säilyi hänellä kolmen ottelun verran, kesäkuuhun 2006 saakka, jolloin Amin Asikainen voitti hänet kahdeksannessa erässä teknisellä tyrmäyksellä. Sylvester otti kuitenkin runsaan vuoden kuluttua revanssin, ja voitti Asikaisen kotikentällään Zwickaussa kesällä 2007, teknisellä tyrmäyksellä. Sylvester puolusti titteliään kolmesti Simone Rotoloa Francois Bastientiä ja Javier Castillejoa vastaan. Vuoden 2008 marraskuussa Sylvester kohtasi WBA liiton titteliottelussa Felix Sturmin joka on myös saksalainen. Sylvester hävisi kamppailun tuomariäänin täysien erien jälkeen. Luke Simpkin
Simpkin aloitti paidattomana nyrkkeilyn vuonna 1998. Ensimmäisessä ottelussaan hän kohtasi debyyttiotteluaan tekevän Simon Taylorin. Heti seuraavassa ottelussaan hän joutui Crish P. Bacona, jonka ura oli tuolloin lukemissa 6–0, vastaan. Simpkin osoitti kuitenkin olevansa taistelija, eikä antanut helpolla periksi. Hän joutui kuitenkin nöyrtymään häviten ottelun lopulta pistein. Andre Ward
Oaklandista kotoisin oleva urheilullisesti lahjakas Ward aloitti nyrkkeilyuransa nyrkkeilijäisänä innoittamana. Amatöörinä Ward voitti käymistään otteluista 115 ja hävisi vain viisi. Viimeisen tappionsa hän kärsi vuonna 1996. Amatöörinä hän voitti Yhdysvaltain mestaruuden keskisarjassa vuonna 2001 ja raskaassa keskisarjassa 2003. Amatööriura kulminoitui olympiakultaan 2004 Ateenassa, missä hänestä tuli Yhdysvaltain ensimmäinen nyrkkeilyn kultamitalisti sitten vuoden 1996. Juha Ahokas
Ahokas aloitti painin vuonna 1985. Suomessa hän oli voittamaton vuodesta 1990 lähtien jolloin hävisi Keijo Mannille. Ahokas voitti yhteensä 30 Suomen mestaruutta kreikkalais-roomalaisessa ja vapaapainissa. Keijo Manni on ainoa painija jolla on enemmän Suomen mestaruuksia (33 kpl) kuin Ahokkaalla. Välissä Ahokas kärsi selkävaivoista ja oli painimatta lähes kaksi vuotta, mutta palasi takaisin vuonna 2001, minkä jälkeen hän ylsi uransa parhaisiin saavutuksiin. Ahokas on kärsinyt myös sydänvaivoista. Lokakuussa 2007 Ahokas ilmoitti päättävänsä uransa pysyvän hermovaurion takia. Skye Nicolson
Nicolson aloitti nyrkkeilyharrastuksen 12-vuotiaana. Hän otteli ensimmäisen ottelunsa 28. helmikuuta 2008 ja voitti ensimmäisen aikuisten Australian-mestaruutensa neljä vuotta myöhemmin, helmikuussa 2012, 57-kiloisissa. Hän osallistui toukokuussa 2012 ensimmäisiin aikuisten arvokilpailuihinsa, Qinhuangdaon maailmanmestaruuskilpailuihin, häviten ensimmäisellä kierroksella. Toukokuussa 2016 Nicolson sijoittui pronssille 64 kilon sarjassa Astanan maailmanmestaruuskilpailuissa. Enshin kaikan
Ninomiya aloitti kamppailulajien harrastamisen 12-vuotiaana judolla ja sittemmin siirtyi Kyokushin karaten pariin vuonna 1969 tavattuaan Hideyuki Ashiharan. Ninomiya harjoitteli aina vuoteen 1980 saakka ja saavutti menestystä myös kilpatasolla voitettuaan Japanin mestaruuden 1978. Jätettyään Kyokushinin Ashiharan perustettua oman tyylisuuntansa. Ashihara levitti karateaan Yhdysvaltoihin saakka ja Ninomiya sai tehtäväkseen olla pääopettajana Yhdysvalloissa Denveristä käsin. Hän opetti Ashiharan karatea kahdeksan vuotta, kunnes päätti toukokuussa 1988 jättää lajin perustaakseen oman tyylisuunnan. Ninomiyalla oli vuosien saatossa tullut uusia ideoita, joita hän olisi halunnut toteuttaa jo harjoitellessaan Kyokushinia. Muhammad Ali
Jo kolme päivää sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen 29. lokakuuta 1960 Clay otteli ensimmäisen kerran ammattilaisena. Hän voitti kuusieräisessä ottelussa poliisina työskennelleen Tunney Hunsakerin pistein. Clay harjoitteli otteluun Fred Stonerin valmennuksessa, mutta Clayn taustavaikuttajat halusivat tilalle jonkun kokeneemman ja valitsivat tilalle nyrkkeilijä Archie Mooren. Liikemiesryhmä lähetti sijoituksensa nyrkkeilijä Mooren vetämälle harjoitusleirille Kaliforniaan San Diegon lähelle. Leiriä kutsuttiin puhekielessä "suolakaivoksiksi", ja Dick Sadlerin (joka myöhemmin nousi kuuluisuuteen George Foremanin managerina) piti toimia apulaisvalmentajana. Clay ei viihtynyt alkeellisella leirillä ja lähti pois kyllästyttyään pesemään lattioita ja tiskaamaan astioita. Valmentaja Angelo Dundeen mukaan ratkaiseva käänne oli, kun Moore käski Clayn siivota keittiön. Clay ei suostunut, koska hän ei omien sanojensa mukaan auttanut keittiössä edes omaa äitiään. Mooren mukaan hänellä ei ollut resursseja järjestää harjoitusleirille henkilökuntaa, joka olisi huolehtinut askareista, joten jokainen leiriläinen joutui hoitamaan vuorollaan osansa taloustöistä. Clayn kotiinlähtö jäi harmittamaan häntä: "Yritin painostaa häntä kurinalaisuuteen, mutta se oli asia, jota Ali ei koskaan suostunut hyväksymään: hän pyrki aina komentelemaan ylempiään, ihmisiä joiden kanssa työskenteli. Suoraan sanottuna se penska olisi tarvinnut kunnon selkäsaunan, mutten tiedä, kuka sellaisen olisi hänelle antanut." Nyrkkeily
Naisten nyrkkeily oli jo 1904 Saint Louisin olympialaisissa näytöslajina, mutta 1900-luvun aikana se kiellettiin monissa maissa. Britannian amatöörinyrkkeilyjärjestö järjesti ensimmäisen naisten nyrkkeilykilpailut vuonna 1997. 1990-luvulla AIBA vahvisti naisnyrkkeilyn uudet säännöt, ja järjesti vuonna 1999 ensimmäiset EM- ja 2001 MM-kilpailut. Amin Asikainen
Asikainen voitti 5. toukokuuta 2006 Euroopan nyrkkeilyliiton (EBU) EU:n keskisarjan mestaruustittelin kymmeneräisessä ottelussa tyrmäämällä ranskalaisen Christophe Tendilin viidennessä erässä. 3. kesäkuuta Hannoverissa hän kohtasi EBU:n Euroopan mestaruusottelussa hallitsevan mestarin, saksalaisen Sebastian Sylvesterin, iski tämän kanveesiin kahdeksannessa erässä ja voitti tittelin itselleen. Sami Heinikainen
Sami Heinikainen (s. 1973 Mäntyharju) on suomalainen entinen pesäpalloilija, joka pelasi pitkään Superpesiksessä. Heinikainen lopetti uransa vuonna 2008 Koskenkorvan Urheilijoissa, mutta jatkoi uraansa vuonna 2010 Juha Vartiamäen loukkaannuttua. Kankaanpään Maila etsi silloin lukkaria tuuraamaan Vartiamäkeä ja Heinikainen tuli. Kankaanpään Maila nousi Superpesikseen kaudelle 2011, ja Heinikainen oli tärkeä osa joukkuetta. Fritzie Zivic
Zivicin vuonna 1931 alkanut ja 18 vuotta kestänyt ammattilaisnyrkkeilyura oli erittäin värikäs. Hän otteli ammattilaisurallaan 230 ottelua, joista voitti 159 (80 tyrmäyksellä), hävisi 65 ja 9 päättyi ratkaisemattomaan. Vuonna 1940 Zivic voitti Sammy Angottin ja pääsi ottelemaan Henry Armstrongia vastaan välisarjan maailmanmestaruudesta. Samana vuonna 4. lokakuuta New Yorkin Madison Square Gardenissa käydyssä 15-eräisessä ottelussa hän voitti Armstrongin ja maailmanmestaruuden. Vuonna 1941 Zivic puolusti mestaruuttaan Armstrongia vastaan ja voitti tämän 12 erässä, mutta hävisi seuraavassa ottelussaan Freddie "Red" Cochranelle. Hän jatkoi uraansa vielä kahdeksan vuoden ajan, mutta ei enää taistellut tittelien voitoista. Toni Haikonen
Tonin ollessa 4-vuotias, Haikosten perhe muutti Kemijärvelle. Tonin isä, Raimo kisasi silloin snowcrossissa ja perhe kävi usein katsomassa kisoja. Jo nuorella iällä Toni unelmoi ammattiurasta moottorikelkkailijana. Toni aloitti kelkkailun 9-vuotiaana. Motocrossin hän aloitti 13-vuotiaana. Ensimmäisiin snowcross-kisoihin Toni otti osaa 12-vuotiaana. Hän tuli kisojen viimeiseksi: kelkka lopetti toimintansa 100 metriä ennen maalia, ja Toni jäi ensimmäisestä sijasta viimeiseksi, kunnes moottori alkoi taas toimia. Amin Asikainen
Amin on mukana Gladiaattorit-ohjelmassa nimellä Kivinyrkki. Aino-Maija Tikkanen
Tikkanen syntyi Turussa ja muutti Helsinkiin kouluiässä. Hänen isänsä oli "Uusi Aura" -lehden päätoimittaja Eino Tikkanen. Tikkasen teatteriura alkoi Intimiteatterissa, jossa hän oli 1952–1956. Sieltä hän siirtyi Tampereen Työväen Teatteriin vuosiksi 1956–1961 ja toimi sen jälkeen Suomen teatterikoulun puheilmaisun opettajana
1962–1971. Tikkasen elokuvaura alkoi 1950-luvulla elokuvissa "Olemme kaikki syyllisiä" ja "Morsiusseppele". Hän piti kuitenkin enemmän teatterista, ja vuosien varrella hän lopetti elokuvien teon lähes kokonaan. Badr Hari
Hari aloitti potkunyrkkeilyn harjoittelemisen 7-vuotiaana entisen maailmanmestarin Mousid Akamranen opissa. Teini-ikäisenä Hari harjoitteli Mohammed Ait Hassoun opissa Sitan Salissa. Sitan vaihteassa sijaintiaan Rotterdamiin, Hari liittyi Chakuriki saliin 16- vuotiaana vuonna 2000 Thom Harinckin oppeihin, jonka aikana hän nousi potkunyrkkeilyn parhaimmistoon. Hävittyään ottelunsa Stefan Lekolle It's Showtime tapahtumassa Hari halusi kertoa kommenttinsa hollantilaisyleisölle, jotka vain solvasivat häntä puheen aikana. Hari katsoi yleisön olleen epäkiitollisia ja päätti sittemmin edustaa Marokkoa. Hän siirtyi Mike's Gym salin seuraan vuonna 2005 ja voitti K-1:n raskaansarjan mestaruuden vuonna 2007. Suomen Ammattinyrkkeilyliitto
Suomen Ammattinyrkkeilyliitto (SAN) on vuonna 1935 perustettu ammattinyrkkeilyn järjestö. Se toimii ammattilaisnyrkkeilyn edistämiseksi ja valvoo ammattinyrkkeilykilpailujen ja -tilaisuuksien järjestelyjä. Se kuuluu jäsenenä erilaisiin kansainvälisiin ammattinyrkkeilyorganisaatioihin. Liiton pääsihteeri on Pertti Augustin. SAN toimi promoottorina ensimmäisessä Suomessa järjestetyssä ammattilaisnyrkkeilyottelussa 16.5.1935. Emma Laine
Laine aloitti tenniksen pelaamisen viisivuotiaana osallistuttuaan isosiskonsa Essin kanssa Lahden Verkkopalloseuran järjestämään pallokouluun. Tenniksen lisäksi hän harrasti koripalloa. Ami Suzuki
Jo lukiolaisena Suzuki osallistui Sony Music Japanin järjestämään "Asayan"-kykyjenetsintäkilpailuun, jonka voittajalle oli luvassa sopimus Sony Musicin kanssa. Ohjelmasta tuli hyvin suosittu ja katsojaluvut kasvoivat kasvamistaan kisan edetessä. Viisi tyttöä 13 500 kilpailijasta pääsi finaaliin, jonka Suzuki voitti 802 157 puhelinäänen turvin. Hän oli tuolloin vasta 15 vuoden ikäinen. Ari Sikiö
Tikkurilan Tikan kasvatti Sikiö pelasi Oulun NMKY:ssä seuran esiintyessä ensimmäistä kertaa miesten SM-sarjassa kaudella 1966–1967. Kaudella 1970–1971 Sikiö edusti SM-sarjassa Kontulan Urheilijoita ja kaudella 1978–1979 Porvoon Tarmoa. Jerwin Ancajas
Anjacas aloitti nyrkkeilyuransa vuonna 2009. Ensimmäisen mestaruusvyönsä - WBO Asia Pacific Youth Super Flyweight Titlen Anjacas voitti Rex Titolta vuonna 2011 mutta menetti sen heti seuraavassa ottelussa Mark Anthony Geraldolle enemmistöpäätökseen päättyneessä ottelussa vuonna 2012. Anjacas kohosi IBF liiton hallitsevaksi mestariksi voittamalla kaksitoistaeräisessä ottelussa McJoe Arroyon kaikin tuomariäänin. Amin Askar
Amin Soleiman Askar on norjalainen ammattijalkapalloilija. Hän on syntynyt Somaliassa 1 lokakuuta 1985. Askar pelaa Brannissa, Norjan pääsarjassa. Earnie Shavers
Shavers aloitti nyrkkeilemisen 22-vuotiaana ja voitti kaksi viikkoa myöhemmin ensimmäisen ottelunsa. Hän sai kahdesti uransa aikana mahdollisuuden otella nyrkkeilyn raskaansarjan maailmanmestaruudesta, häviten Muhammad Alille sekä Larry Holmesille. Sami Itani
Moniottelusta tuli Itanin päälaji 14-vuotiaana. Vuonna 2002 hän voitti nuorten Pohjoismaiden mestaruuden Ålborgissa Hän sijoittui vuonna 2003 Sherbrooken alle 18-vuotiaiden MM-kilpailujen kahdeksanottelussa 11:nneksi ja sai hopeaa saman ikäluokan Pohjoismaiden-mestaruuskilpailujen kymmenottelussa Reykjavíkissa. Itani oli vuonna 2004 Grosseton alle 20-vuotiaiden MM-kilpailujen kymmenottelussa kuudes ja voitti saman ikäluokan Pohjoismaiden-mestaruuden Jyväskylässä. Seuraavana vuonna hän oli Kaunasin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailujen kymmenottelussa neljäs. Hän joutui keskeyttämään kahdeksan lajin jälkeen Pekingin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2006 ja sijoittui kahdeksanneksi Kaunasin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009. Olli Mäki
Mäki siirtyi ammattilaiseksi vuonna 1960 osaksi Elis Askin tallia. Hän oli ensimmäinen suomalainen, joka nyrkkeili ammattilaisten MM-ottelussa (vuonna 1962). Kyseinen Mäki vs. Moore -ottelu, joka järjestettiin Helsingissä, on edelleen suurin Suomessa järjestetty nyrkkeilytapahtuma (23 463 katsojaa). Ottelu päättyi 2. erässä tyrmäyksellä Mäen vastustajan, yhdysvaltalaisen Davey Mooren voittoon. Asiantuntijoiden mukaan MM-ottelu tuli Mäen uralla liian aikaisessa vaiheessa. Hän oli otellut ammattilaisena ainoastaan kymmenen kertaa, kun Moorella otteluita oli takanaan jo yli 60. Elis Ask toteutti samalla oman unelmansa MM-kisojen järjestäjänä. Ottelu järjestettiin Helsingin Olympiastadionilla 17. elokuuta 1962 eli Askin oman EM-ottelun vuosipäivänä. Mäen kertoman mukaan hänen valmistautumistaan haittasi myös huoli painonpudotuksesta. 
Mäen kertoman mukaan hän sai eräänä päivänä lukea lehdestä, että sopimus MM-ottelusta oli tehty ja painoksi sovittu Moorelle sopiva 57 kg.
"Koko MM-ottelu tuli varsin lyhyellä varoitusajalla, koska Moore puolusti vapaaehtoisesti titteliään. Lyhyt varoitusaika oli minun kannaltani huono sen vuoksi, että oli kulunut kuusi vuotta siitä, kun edellisen kerran olin kilpaillut 57 kilon sarjassa. Olin mielestäni hyvässä kunnossa ja poikienkin mielestä, joiden kanssa ottelin harjoitussalilla. Viikkoa ennen ottelua oli koepunnitus stadionin salilla. Kun menin vaa'alle, paino oli 60 kiloa. Elis totesi, että "oletko sinä pelle?" -En minä mikään pelle ole, mutta paino on se, mitä vaaka näyttää." Seidokaikan
Ishii aloitti harjoittelemaan Kyokushinia Hideyuki Ashiharan opissa 1969. Sittemmin Ishii lopetti Kyokushinin harjoittelun ja seurasi Ashiharaa harjoittelemaan tämän uutta tyylisuuntaa vuonna 1980. Vain muutaman kuukauden harjoittelun jälkeen Ishii lopetti harjoittelemisen ja perusti oman tyylisuuntansa Seidokaikanin. Tyyli pohjautuu pitkälti Kyokushiniin ja hieman Ashiharaan, jonka lisäksi lajin kilpamuodossa sallitaan vastustajaan tarttuminen. Vuonna 1993 Ishii perusti myös K-1 potkunyrkkeily kilpajärjestön. Amanda Carreras
Carreras aloitti tenniksen pelaamisen yhdeksänvuotiaana. Ensimmäisessä kansainvälisessä junioriturnauksessa hän pelasi vuonna 2004. Hän on parhaimmillaan massakentillä. Hänen vahvuuksiinsa kuuluvat nopeus ja sitkeys. Hän on harjoitellut Sergi Brugueran tennisakatemiassa Barcelonassa. Jimi Aavikko
Kaudeksi 2016–2017 Aavikko siirtyi Saimaan Pallon A-nuoriin. Hän teki seurassa SM-liigadebyyttinsä 18. helmikuuta 2017 vieraissa Mikkelin Jukureita vastaan. Aavikolle avautui paikka SaiPan kokoonpanosta, kun joukkue kärsi lukuisista poissaoloista, sillä SaiPa oli ilmoittanut loukkaantuneiksi peräti kymmenen pelaajaa. Lisäksi joukkueen vahvuudesta oli poistunut siirtotakarajalla viisi kenttäpelaajaa. Aavikko merkittiin joukkueen nelosketjuun yhdessä toisen liigadebytantin, Jesse Hallikkaan sekä toista liigaotteluaan pelanneen Kristian Afanasjevin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 7.10 minuuttia. Aavikko pelasi SM-liigassa kaikkiaan seitsemän runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Joel Asikainen
Asikainen näytteli yli 50 elokuvassa vuosina 1937–1954. Roolit olivat lähinnä pikkurooleja tukkilais- ja rillumarei-elokuvissa. Hänen ehkä muistettavin roolinsa oli reportteri Erkki Kari elokuvassa "Salainen ase" (1943). Hänen viimeinen elokuvansa oli "Oi, muistatkos..." (1954). Asikainen siirtyi 1950-luvun puolessavälissä Porin teatteriin, jossa hän toimi näyttelijä-ohjaajana viimeisiin vuosiinsa asti. Muhammad Ali
Spinks suostui kohtaamaan Alin ensimmäisenä uusintaottelussa, mikä sai toisen merkittävän nyrkkeilyliiton WBC:n viemään häneltä mestaruuden, koska heidän listallaan ensimmäiseksi haastajaksi oli merkitty Ken Norton. Ali siis otteli Spinksiä vastaan ainoastaan WBA:n maailmanmestarin tittelistä. Uusintaottelu käytiin 15. syyskuuta 1978 New Orleansissa ja se tuotti järjestäjilleen 4 806 675 dollarin pääsylipputulot, mikä rikkoi Jack Dempseyn ja Gene Tunneyn välisen ottelun asettaman vuosia vanhan ennätyksen. 36-vuotias Ali voitti Spinksin selvästi pistein, ja hänestä tuli ensimmäinen nyrkkeilijä, joka on onnistunut voittamaan raskaan sarjan maailmanmestaruuden kolmesti. Vuotta myöhemmin kesäkuussa hän luopui mestaruudestaan ja ilmoitti lopettavansa nyrkkeilyn. Matti Asikainen
Matti ”Matu” Asikainen (s. 9. syyskuuta 1975) on suomalainen 2000-luvun taitteessa aktiiviuransa lopettanut äänekoskelainen koripalloilija, joka muistetaan ennen kaikkea tarkkakätisenä kolmenpisteenheittäjänä. Kausina 1996-2000 Asikainen edusti kasvattajaseuraansa Äänekosken Huimaa miesten pääsarjatasolla sekä oli voittamassa Huimalle A-poikien suomenmestaruutta vuonna 1994. Pelaajauransa aikana ”Matu” oli muun muassa Nokian palveluksessa sekä uran jälkeen rakennustyöntekijänä. Koripallon lisäksi hän oli nuorten maajoukkuetason alppihiihtäjä pujottelussa. Kemin Into
Kemin Innon nyrkkeilyn menestyksen taustavoima 1950-luvulla oli Taisto Tuominen, myöhempi liikuntaneuvos. Oman aktiiviuransa lopettamisen jälkeen vuonna 1958 hän keskittyi valmennustyöhön. Menestyneitä intolaisnyrkeilijöitä olivat moninkertainen TUL-mestari ja maaotteluedustaja Mauri Ruonala kuten myös Paavo Aho ja Mauri Saarivainio. Menestyneimmäksi intolaisnyrkkeilijäksi kohosi Reima Virtanen. Donnie Nietes
Nietes aloitti nyrkkeilyn vuonna 2003 ja vuonna 2007 hän kohosi WBOn Aasian-mestariksi marraskuussa 2006 hävittyään sitä ennen yhden ottelun Angky Angkotalle ja kahden ottelun päätyttyä ratkaisemattomaan. Vuonna 2007 Nietes kohosi myös WBO-liiton korsisarjan väliaikseksi mestariksi voitettuaan Pornsawan Porpramookin kaikin tuomariäänin 12 eräisessä ottelussa. Ottelun neljännessä erässä Nietes myös käytti Kratingdaenggymiä kanveesissa. Vuonna 2008 Nietes varmisti mestaruutensa tyrmäämällä Eddy Castron ottelun toisessa erässä. Shinya Aoki
Aokin ensimmäinen vapaaottelu käytiin Tokiossa 24. marraskuuta 2003. Hän otteli Deep-promootion Club Ozon haastekisassa kaksi ottelua ja voitti sekä Dai Okimuran ja Yasutoshi Ryun ensimmäisessä erässä käsilukolla. Aoki otteli vielä kaksi ottelua Deepissä. Heinäkuussa 2004 hän kohtasi Seichi Ikemoton, jonka Aoki voitti käsilukolla toisessa erässä. Kuukautta myöhemmin elokuussa 2004 Aoki sai vastaansa pitkään Shootossa otelleen Jutaro Nakaon, jolle hän hävisi ensimmäisessä erässä tyrmäyksellä. Se oli samalla Aokin uran ensimmäinen tappio vapaaottelussa. Anders Mickelson
Hän syntyi Suomessa vuonna 1839. Hän työskenteli kisällinä Pietarissa vuodesta 1855 alkaen. Vuonna 1867 hän perusti oman työpajan. Hän toimitti Fabergélle tekemiään kultaisia tupakkarasioita ja pieniä emaliesineitä. Hänen tekemänsä esineet on merkitty "AM"-leimalla. Carlos Monzón
Monzón aloitti ammattilaisnyrkkeilyuransa helmikuussa 1963. Koko uransa ainoat kolme tappiota hän kärsi vuosina 1963–1964 maanmiehelleen Antonio Oscar Aguilarille, brasilialaiselle Felipe Cambeirolle ja maanmiehelleen Alberto Massille. Myöhemmin hän otti voiton näistä kaikista kolmesta. Syyskuussa 1966 Monzón voitti Argentiinan mestaruusottelussa Jorge Jose Fernandezin. Kesäkuussa 1967 hän kohtasi saman miehen Etelä-Amerikan mestaruusottelussa ja voitti jälleen. Li Xiaopeng
Li aloitti voimistelun vuonna 1987. Ensimmäisissä kansainvälisissä arvokilpailuissaann kymmenen vuotta myöhemmin, 1997 Lausannen MM-kisoissa, hän oli 16-vuotiaana voittamassa joukkuekilpailukultaa ja saavutti lisäksi hopeaa nojapuilta maanmiehensä Zhang Jingjinin takana, ja pronssia permannolta. 1998 maailmancupin finaaleissa hän saavutti voiton permannon ja nojapuitten kilpailuista. Samana vuonna Aasian kisoissa Li voitti kultaa joukkuekilpailussa ja nojapuilta, sekä saavutti pronssia hypyssä. Muhammad Ali
Amatöörinyrkkeilijänä Ali voitti kultaa keskiraskaassa sarjassa Rooman olympialaisissa vuonna 1960. Siirryttyään ammattilaiseksi hän hallitsi raskaan sarjan maailmanmestaruutta kolmeen otteeseen. Ensimmäisen maailmanmestaruutensa hän voitti teknisellä tyrmäyksellä Sonny Listonista vuonna 1964. Hän kuitenkin menetti tittelin vuonna 1967 voittamattomana kieltäydyttyään osallistumasta Vietnamin sotaan. Ali menetti myös nyrkkeilylisenssinsä, jonka vuoksi hän otteli seuraavan kerran vasta vuonna 1970. Paluunsa jälkeen hän voitti maailmanmestaruuden takaisin George Foremanilta 1974. Hänestä tuli ensimmäinen raskaansarjan maailmanmestari Floyd Pattersonin jälkeen, joka on kyennyt voittamaan kerran menettämänsä mestaruuden takaisin. Vuonna 1978 hän menetti mestaruutensa Leon Spinksille, mutta voitti sen takaisin uusintaottelussa, jonka jälkeen hän ilmoitti lopettavansa nyrkkeilyn. Hän teki kuitenkin paluun ja hävisi vuonna 1980 maailmanmestaruusottelussa Larry Holmesille. Ami James
Ami James (6. huhtikuuta 1972, Israel) on amerikkalainen tatuoija ja potkunyrkkeilijä. Hän omistaa tatuointiliikkeen nimeltä "Love Hate Tattoos" Miami Beachilla yhdessä Chris Núñezin kanssa ja on ollut mukana TV-sarjoissa nimeltä "Miami Ink" sekä "NY Ink". Amin Asikainen
Asikainen menetti mestaruutensa 23. kesäkuuta 2007 uusintaottelussaan Sebastian Sylvesteriä vastaan Saksan Zwickaussa käydyssä 12-eräiseksi tarkoitetussa ottelussa. Hän hävisi teknisellä tyrmäyksellä kymmenennessä erässä. P3 Boxing jätti ottelusta protestin mutta EBU ei hyväksynyt sitä. Matti Nykänen
Nykäsen huippu-ura alkoi enteillä loppuaan, kun Nykänen sijoittui viimeisen kerran kolmenkymmenen parhaan joukkoon oltuaan 16. maailmancupin kilpailussa Thunder Bayssa 9. joulukuuta 1990. Syynä olivat pitkään rankasta harjoittelusta ja hyppäämisestä aiheutuneet nikamien kulumiset ja selkäkivut, joita yritettiin lievittää särkylääkkeillä ja leikkauksilla. Nykänen hyppäsi viimeiset hyppynsä Kajaanissa kesällä 1992, ja saman vuoden joulukuussa hän matkusti Sapporoon. Tarkoituksena oli harjoitella Japanissa, mutta kolmen viikon aikana hyppyjä kertyi vain kuusi. Nykästä ei valittu Suomen joukkueeseen Japanin osakilpailuihin. Tommi Tiilikainen
Tiilikainen kuului ikäluokkansa vuosina 1987–1988-syntyneiden poikien maajoukkueeseen ja saavutti menestystä lentopallon lisäksi beach volleyssa. Hän opiskeli ylioppilaaksi Kuortaneella, jossa hän mys harjoitteli Lentopalloliiton valtakunnallisessa valmennuskeskuksessa. Keväällä 2006 19-vuotias Tiilikainen valittiin suoraan 1-sarjatasolta toisen silloisen huippulahjakkuuden Urpo Sivulan kanssa miesten maajoukkueryhmään. Mutta A-maajoukkueura jäi haaveeksi, kun Tiilikainen ajautui pahaan loukkaantumiskierteeseen, joka piti hänet sivussa pelikentiltä useita kausia. 20-vuotias Tiilikainen haki etsi aikansa ratkaisuja selkävaivoihin spesialistien ja lajiliittojen lääkäreiden luota, mutta jossain vaiheessa hän päätti luovuttaa ja lopettaa peliuransa. Tiilikainen itse on kuvannut loukkaantumisvaivojaan ja peliuransa loppua "maailman romahtamiseksi" ja "araksi aiheeksi puhua". Erkki Mallenius
Mallenius kilpaili nyrkkeilijänä ensimmäisen kerran vuonna 1945. Seuraavana vuonna hän voitti 62-kiloisten sarjassa Nyrkkeilyliiton nuorten mestaruuden ja hänet palkittiin kisojen parhaana nyrkkeilijänä. Seuraavina vuosina hän lihoi jopa 70-kiloiseksi ja saavutti uransa ainoan SM-mitalin vuonna 1950 sijoittuessaan välisarjassa (alle 67 kg) kolmanneksi Klaus Tiljanderin ja Mauno Laineen jälkeen, mutta vuodeksi 1952 hän laihdutti päävalmentaja Jukka Laaksosen kehotuksesta ja pääsi Helsingin olympialaisiin Suomen edustajaksi uuteen 63,5-kiloisten sarjaan. Noriko Kariya
18 vuotta täytettyään Kariya muutti Yhdysvaltoihin opiskelemaan Mainen yliopistoon, jossa hän pelasi naisten maahockey-joukkueessa. Hän aloitti nyrkkeilyn pysyäkseen hyvässä kunnossa. Ammattilaisnyrkkeilyuransa hän aloitti vuonna 2005. Auvo Niiniketo
Jujutsuun Niiniketo tutustui nyrkkeilymatkalla Ruotsissa, missä myös harjoitteli lajia siniseen vyöhön saakka. Vuonna 1977 hän aloitti ensimmäisen jujutsu-kurssin Helsingissä. Kaksi vuotta myöhemmin hän sai ensimmäisen mustan vyön eli danin Richard Morrisilta ja Robert Clarkilta. 4. marraskuuta 2007 Hokutoryun 30-vuotisjuhlaleirillä Turussa Morris myönsi hänelle 9. danin sekä sōke-arvonimen. Vuonna 2014 maaliskuussa Niinikedon 60-vuotisjuhlaleirin budo-gaalassa Helsingissä hänelle myönnettiin 10. danin musta vyö Hokutoryu Jujutsussa ja 6 danin musta vyö potkunyrkkeilyssä. Jarkko Nieminen
Nieminen aloitti tenniksen 3-vuotiaana lyömällä pehmopalloa olohuoneen seinään. Hän urheili nuorena muutenkin monipuolisesti noin kymmentä eri lajia, joista hän lopetti myöhemmin yksitellen yhdeksän. Salibandystä muodostui lopulta hänelle toiseksi rakkain laji tenniksen jälkeen. Kouluaikoinaan Nieminen harjoitteli Impivaaran tenniskeskuksessa Matti Hangasluoman tenniskoulussa sekä pelasi vanhempiensa vetämissä tenniskerhoissa. Ensimmäisen Suomen mestaruutensa hän voitti omassa ikäluokassaan 11-vuotiaana. Nieminen aloitti 15-vuotiaana yhteistyön Henrik Johansénin kanssa. Sisäkenttien Suomen mestaruuskilpailuissa Nieminen pelasi miesten kaksinpelin loppuottelussa vuosina 1997–1999 ja voitti nelinpelin 1998 Ville Liukon kanssa ja 1999 Lauri Kiisken kanssa. Amin Asikainen
Asikainen työskentelee valmentajana Ringside Gym-salissa. Amin Asikainen
Loppuvuodesta 2010 Asikainen nimettiin ylemmän keskisarjan Euroopan mestarin Piotr Wilczewskin haastajaksi ja ottelupaikaksi varmistui Suomi. Asikainen kuitenkin hävisi 4. maaliskuuta 2011 järjestetyn ottelun, kun kehätuomari keskeytti ottelun teknisellä tyrmäyksellä sen 11. erässä. Asikainen oli jo ennen ottelua päättänyt lopettaa uransa, jos tuloksena on tappio. Lauri Asikainen
Asikainen osallistui ensimmäisen kerran maailmancupin kilpailuun Kuusamossa 29. marraskuuta 2008. Parhaan sijoituksensa, 25. tilan, hän sai Kuusamon toisessa kilpailussa seuraavana päivänä. Hän oli useissa kilpailuissa mäkiosuuden jälkeen aivan kärkitiloilla, mutta putosi selvästi hiihto-osuudella . Tarmo Uusivirta
Uusivirta aloitti nyrkkeilyn ammattilaisuransa vuonna 1982. Ammattilaisura alkoi hyvin Uusivirran voittaessa neljä ensimmäistä otteluaan. Vuosina 1983–1984 hän kärsi kolme tappiota, mutta tämän jälkeen ura kääntyi parempaan suuntaan. 23. maaliskuuta 1986 hän taisteli tasapelin alankomaalaista hallitsevaa Euroopan mestaria Alex Blanchardia vastaan. Uusivirta jatkoi hyviä otteita voittaen tulevan Euroopan mestarin James Cookin ja taisteli jälleen tasapelin 12. joulukuuta 1988 Euroopan mestaria Alex Blachardia vastaan, mutta maaliskuussa 1989 hän ei astunut kehään ottelussa Yhdysvaltojen Vincent Boulwarea vastaan. Uusivirta lopetti nyrkkeilyn tähän puoleksitoista vuodeksi. Uusivirta sanoikin parissakin haastattelussa, että nyt sai riittää – hän sammuttaisi tulipaloja lopun ikäänsä eli aikoi vakavissaan palata alkuperäiseen siviiliammattiinsa palomieheksi. Nyrkkeilyn historia
Naisten nyrkkeily oli jo 1904 Saint Louisin olympialaisissa näytöslajina, mutta 1900-luvun aikana se kiellettiin monissa maissa. Naisnyrkkeilyn elvytyksen edelläkävijänä olivat ruotsalaiset, jotka vuonna 1988 järjestivät ensimmäisiä naisten otteluita. Britannian amatöörinyrkkeilyjärjestö järjesti ensimmäisen naisten nyrkkeilykilpailut vuonna 1997. 1990-luvulla AIBA vahvisti naisnyrkkeilyn uudet säännöt, ja järjesti vuonna 1999 ensimmäiset EM- ja 2001 MM-kilpailut. Peter Buckley
Buckley aloitti nyrkkeilyn 11-vuotiaana isoveljensä johdatuksella. 15-vuotiaana isänsä kuoleman jälkeen hän ajautui vaikeuksiin, jotka lopulta johtivat vankilaan. Muutamia vuosia myöhemmin Buckley ehti jo lopettaa nyrkkeilyn, mutta hänet houkuteltiin takaisin kehään 20-vuotiaana. Ammattidebyyttinsä Buckley teki vuonna 1989. Uransa alussa Buckley pärjäsi hyvin, mutta vuonna 1992 hänen oikeasta kädestä repesi lihas eikä käsi parantunut enää entiselleen. Hannes Hakkarainen
Hakkarainen voitti huhtikuussa 1926 TUL:n mestaruuden 61 kg:n sarjassa vain 17-vuotiaana. Pian Vaasassa järjestettyjen kilpailujen jälkeen hän kuitenkin erosi seurastaan Helsingin Jyrystä ja lähti ulkomaille ammattilaiseksi. Ammattilaisura jäi ilmeisesti vain yhden ottelun mittaiseksi Hakkaraisen palatessa nopeasti kotimaahansa Pohjois-Amerikasta. Hän oli Jonni Hellströmin ja John Hoffmanin ohella Suomen ensimmäisiä ammattinyrkkelijöitä. Aikakauden amatöörisääntöjen vuoksi ammattilaisuus aiheutti kilpailukiellon, johon Hakkarainen TUL:n liittotoimikunnalle syyskuussa 1927 lähettämässään kirjelmässä pyysi lievennystä. Liittotoimikunta päättikin purkaa kilpailukiellon, muttei silti vielä lokakuussa valinnut häntä TUL:n joukkueeseen Neuvostoliittoon suuntautuneelle kilpailumatkalle. Simon Byrne
Simon Byrnen nuoruudesta ei tiedetä paljoa. Hän syntyi Irlannissa vuonna 1806. Nuoruudessaan hän voitti nyrkkeilyn Irlannin raskaan sarjan mestaruuden. Hän kuitenkin siirtyi Englantiin, koska siellä maksettiin ottelun voittajille suurempia palkintorahoja. Nyrkkeily oli 1800-luvun alussa Englannissa virallisesti kielletty vuonna 1715 mellakoinnin kieltämiseksi säädetyn lain perusteella. Käytännössä maassa vallitsi korruptio ja laittomia nyrkkeilotteluita järjestettiin vuosittain. Nyrkkeilyä tukivat salaa vaikutusvaltaisesta aatelistosta tavalliseen työväestöön. Muun muassa kuningas Yrjö IV rahoitti avokätisesti nyrkkeilytoimintaa. Välttääkseen viranomaisten puuttumista otteluihin organisaattorit mainostivat niitä julkisilla paikoilla vasta vähän ennen ottelun alkua. Bruno Ahlberg
Bruno ”Brynkka” Ahlberg aloitti nyrkkeilyuransa Helsingin Jyryssä 1926. Vuonna 1928 hän siirtyi höyhensarjasta kevyeen sarjaan ja kilpaili muun muassa Norjassa ja Moskovan Spartakiadeissa. TUL:n sisäiset riidat johtivat siihen, että Alhberg kuten myös Gunnar Bärlund siirtyivät vuonna 1930 SVUL:n puolelle helsinkiläiseen Kiffeniin eli Kronohagens IF:ään. Katsunari Takayama
Takayma aloitti nyrkkeilyn vauhdikkaasti. Vasta 19-vuotiaana hän voitti kokeneen Songkram Porpaoin. Seuraavassa ottelussa Takayma hävisi Masato Hatakeyamalle yhdeksännessä erässä. Ensimmäisen mestaruusvyön Takayma hankki voittamalla Isaac Bustosin kaikin tuomariäänin täysien erien jälkeen. Takayma menetti WBC-liiton mestaruuden ensimmäisessä puolustusottelussaan häviämällä Eagle Den Junlaphanille täysien erien jälkeen tuomariäänin. Vuonna 2006 Takayma voitti väliaikaisen WBA-liiton mestaruuden ottelussa Carlos Meloa vastaan hallitsevan mestarin Yutaka Niidan ollessa loukkaantuneena. Takayma ja Niida kohtasivat vuoden 2007 heinäkuussa. Takayma käytti Niidaa kanveesissa ottelun ensimmäisessä erässä mutta hävisi ottelun täysien erien jälkeen hajaäänin. Seuraavassa merkittävässä ottelussa vuonna 2009 Takayma kohtasi Roman Gonzalezin mutta hävisi kamppailun. Amin Asikainen
18. huhtikuuta 2009 Asikainen palasi kehään Valentin Antonio Ochoa vastaan. ja voitti kahdeksaneräisen kamppailun kaikin tuomariäänin täysien erien jälkeen. Hän pääsi jälleen ottelemaan Euroopan mestaruudesta, mutta hävisi mestaruusottelussa 25. syyskuuta 2009 englantilaiselle Matthew Macklinille teknisellä tyrmäyksellä 1. erässä. Pekka Jaatinen
Jaatinen harrastaa kuntourheilua ja on entinen kansallisen tason amatöörikilpanyrkkeilijä. Lokakuussa 2007 häneltä julkaistiin kustantajan tilaustyö, henkilökuva nyrkkeilijä Amin Asikaisesta. Teos oli Vuoden urheilukirjaehdokas. Anderson Silva
Silva aloitti ammattilaisvapaaottelijan uransa Brasiliassa voittamalla kaksi ottelua vuonna 1997. Kahden vuoden kilpailutauon jälkeen hän kärsi ensimmäisen tappionsa toukokuussa 2000 Luiz Azeredoa vastaan. Tämän jälkeen hän avasi vuoteen 2003 kestäneen yhdeksän ottelun voittoputken. Vuosina 2002 Silva otteli sekä kotimaansa vale tudo -otteluissa että japanilaisessa Shooto-organisaatiossa. Toisessa Shooto-ottelussaan Silva voitti organisaation keskisarjan mestarin, Hayato Sakurai. Tappio oli Sakurain uran ensimmäinen ja katkaisi 20 ottelua jatkuneen voittoputken. Askar Sarsenbayev
Askar Sarsenbayev () (s. 1972) on suomalainen entinen nyrkkeilijä ja nykyinen nyrkkeilyvalmentaja. Hän nyrkkeili aktiiviurallaan yli 400 ottelua ja voitti Tampereen Voimailuseuran riveissä Suomen mestaruuksia sekä kansainvälisiä turnausvoittoja. Hän toimi Suomen nyrkkeilymaajoukkueen vastuuvalmentajana vuosina 2013-2014 ja on sittemmin jatkanut maajoukkuevalmentajana. Sarsenbayev on ollut arvokilpailuissa avustamassa mm. seuraavia urheilijoita: Matti Koota, Ville Hukkanen, Sonia Grönroos, Elina Gustafsson ja Mira Potkonen, joista kaksi viimeksi mainittua voittivat pronssia vuoden 2016 MM-kisoissa Astanassa. Saenchai
Saenchai päätyi nyrkkeilemään 2002 ja oli osa Patanakan Gym seuraa. Hän otteli urallaan kaikki ottelunsa thaimaassa, vaikka kaikki Saenchain vastustajat olivat filippiiniläisiä. Hänen ensimmäinen ottelu oli Teofilo Tunacao vastaan toukokuussa 2002, jossa hän voitti tuomariäänin kahdeksaneräisen ottelun. Seuraavan kerran Saenchai otteli lokakuussa 2003, jolloin hän voitti tyrmäyksellä kolmannessa erässä Pablo Boy Guevarran. Tomi Niskanen
Niskasen pelinjohtoura sai alkunsa vuonna 2000 hänen esiintyessä naisten Superpesiksessä pelanneen Kajaanin Hymyn 2-pelinjohtajana yhdessä Vesa Tervon kanssa. Niskanen toimi vuoteen 2002 loppuun asti kakkospelinjohtajana Kajaanissa joka kauden 2000 jälkeen oli laskenut jo kaksi sarjatasoa alaspäin Suomensarjaan. Kaudeksi 2003 Niskanen siirtyi Kajaanin naisten viuhkaan toimien samalla myös Sotkamon Jymyn Tyttöjen Superpesis-joukkueen ykköspelinjohtajana. Naisten sarjassa Niskanen käänsikin Kajaanin kurssin takaisin ylöspäin ja eteni ensin kaudeksi 2004 Ykköspesikseen ja tämän kauden päätyttyä Kajaani voitti myös kyseisen sarjan ja nousi takaisin Superpesikseen. Kajaani ei kuitenkaan ottanut sarjapaikkaa vastaan vaan luovutti paikan Sotkamolle. Adam Malm
Torpparin perheeseen Etelä-Savon Jäppilässä syntynyt Malm työskenteli jo lapsesta lähtien metsätyömailla ja muutti veljensä Villen perässä Kotkaan 15-vuotiaana, jossa hän pääsi töihin paikalliseen leipomoon. Hän harrasti myös urheilua Kotkan Riennossa, jossa Malmin lajeja olivat paini ja pikajuoksu. Olympiavoittaja Kaarlo Koskelon valmennuksessa hänestä tuli lahjakas painija, joka vuonna 1915 voitti Helsingin Jyryn järjestämissä kilpailuissa kuuluisan ruotsalaispainijan. Jyry onnistui houkuttelemaan Malmin Helsinkiin, missä hänelle järjestyi työpaikka Elannon leipomosta. Vuonna 1917 Malm voitti painin 82,5 kg:n sarjan Suomen mestaruuden sekä Helsingin piirinmestaruuden, joka oli vielä kovatasoisempi kilpailu. Häntä pidettiin yhtenä vuoden 1920 kesäolympialaisten mitalisuosikkina, mutta Malm ei lopulta päässyt osallistumaan kisoihin. Anthony Pettis
Pettis aloitti kamppailulajien harjoittelemisen taekwondolla ollessaan 5-vuotias. Sittemmin hän on saavuttanut 3. danin mustan vyön. Hän on vapaaottelun myötä harjoitellut myös thainyrkkeilyä ja brasilialaista jujutsua, josta hänellä on ruskea vyö. Ken Shamrock
Shamrock aloitti vapaaottelemisen Japanissa 1990-luvulla. Hänen ensimmäinen epävirallinen ottelunsa käytiin showpaini-organisaation järjestämässä vapaaottelussa 4. lokakuuta 1992. Shamrock kohtasi Tokyo Domessa potkunyrkkeilijä Don Nayaka Nielsen, jonka hän voitti nilkkalukolla 45 sekunnissa. Yhdessä Masakatsu Funakin ja Minoru Suzukin kanssa he saivat huomata tapahtuman olleen menestys, vaikka heidän showpainin esimiehet olivat väittäneet etteivät ihmiset tulisi maksamaan nähdäkseen oikeaa ottelua. Amin Asikainen
Asikaisen ammattilaistalli on P3 Boxing. Ammattilaisena hän otteli 32 ottelua ja voitti niistä 28. Voitoista 19 tuli tyrmäyksellä. Asikainen voitti keskisarjan Suomen mestaruuden voitettuaan Kai Kauramäen 15. helmikuuta 2003. Gökhan Saki
Saki aloitti potkunyrkkeilyn harjoittelemisen vuonna 1993 Club Fitissa Jan Pasztjerikin valmennuksessa kymmenen vuotiaana. Hän harjoitteli valmentajansa alaisuudessa seitsemän vuotta ennen siirtymistään Golden Gloryyn vuonna 2001. Uudeksi valmentajaksi Saki sai Cor Hemmersin, jonka avustuksella hänestä tuli potkunyrkkeilyn Hollannin- ja Euroopan-mestari kahden vuoden sisällä. Ennen mestaruuttaan Saki hävisi muun muassa Badr Harille lokakuussa 2010 teknisellä tyrmäyksellä kulmansa luovutettua ottelun. Saki hävisi myös Nicholas Pettasille lokakuussa 2005 teknisellä tyrmäyksellä toisessa erässä. Auvo Niiniketo
Niiniketo on harjoitellut kamppailutaitoja pienestä pitäen. Aluksi hän aloitti nyrkkeilyn Helsingin Voimailijoissa jo kahdeksan vuoden ikäisenä. Nyrkkeilyssä hän saavutti nuorten Suomen mestaruuden 75-kiloisissa vuonna 1972 sekä yleisen sarjan SM-pronssia vuonna 1974. Nyrkkeilyuransa jälkeen Niiniketo ryhtyi harjoittelemaan karatea, missä hän vuonna 1979 voitti raskaassa sarjassa SM-kultaa. Vuonna 1980 Niiniketo toi Suomeen potkunyrkkeilyn ja aloitti lajissa kurssi- sekä maajoukkuetoiminnan. Aikido Suomessa
Aikidon harjoittelu Suomessa alkoi vuonna 1970, jolloin Toshikazu Ichimura tuli esittelemään aikidoa Suomeen. Ensimmäinen alkeiskurssi järjestettiin Meido-Kanissa, jossa alkoivat ensimmäisenä myös säännölliset harjoitukset.
Aikidon harrastajia on nykyään noin 3 000, joista noin kolmasosa on naisia. Mustan vyön suorittaneita harrastajia on yli 400.
Aikidoliittoon rekisteröityneitä seuroja on 73 (v. 2013).
Suomessa suurin osa aikidosta on Aikikai-tyyliä, joka on ”alkuperäinen” aikidotyyli. Myös ki-aikidoa harrastetaan jonkin verran. 
Korkein suomalaisen saavuttama vyöarvo aikidossa tällä hetkellä on 7. dan, joka on myönnetty neljälle henkilölle: Juhani Laisille 2014, Börje Lindenille (asuu nykyisin Ruotsissa) 2017, Jukka Helmiselle 2019 ja Harri Rautilalle 2019. 6. dan on myönnetty 16 aikidokalle: Remi Delcos, Tom Granström, Jarmo Halttunen, Matti Joensuu (asuu nykyään Itävallassa), Timo Kiviharju, Markku Kuusinen, Pertti Lehväslaiho, Jukka Luoma, Tiina Manderbacka, Risto Räty, Miranda Saarentaus, Petteri Silenius, Kari Stadius, Kari Tamminen, Rainer Varis ja Harri-Pekka Virkki. Viidelle suomalaiselle aikidokalle on myönnetty shihanin arvonimi: Juhani Laisille vuonna 2010, Petteri Sileniukselle 2013, Jukka Helmiselle 2014, Harri Rautilalle 2019 ja Miranda Saarentaukselle 2019. Timo Räihä
Räihän painiura sai alkunsa 1970-luvulla. Hän voitti juniorien SM-pronssia 1971 sarjassa 81 kg Kankaanpäässä. Ensimmäisen aikuisten SM-mitalinsa hän saavutti ottelemalla yli 90 kg sarjassa pronssille Helsingissä 1976. Hän saavutti tässä painoluokassa SM-hopeaa kahdesti, vuonna 1978 kreikkalais-roomalaisessa painissa ja 1979 vapaapainissa. Eamonn Andrews
Andrews aloitti 16-vuotiaana Radio Éireannilla nyrkkeilykommentaattorina. Hän nyrkkeili myös itse ja voitti vuonna 1944 Irlannin mestaruuden keskisarjassa. Vuonna 1950 Andrews siirtyi Britanniaan BBC:lle, jolla hän juonsi muun muassa "Sports Reportia" ja "Ignorance is Bliss" -radiovisailua. Radiosta Andrews siirtyi televisioon, jossa juonsi muun muassa "What's My Line?" -visailua. Brittiläistä versiota "This Is Your Life" -ohjelmasta Andrews juonsi ohjelman alkamisesta 1955 aina kuolemaansa saakka. Alexis Pritchard
Pritchard muutti Uuteen-Seelantiin 16-vuotiaana äitinsä Cherien kanssa ja alkoi harrastaa nyrkkeilyä 19-vuotiaana. Hän on edustanut Uutta-Seelantia useissa arvokisoissa, kahdessa eri painoluokassa. MM-kilpailuihin 2010 hän osallistui vielä höyhensarjassa, alle 57-kiloisissa, jossa oli aloittanut uransa, mutta siirtyi niiden jälkeen kevytsarjaan, alle 60-kiloisiin. Vuonna 2012 hän osallistui Lontoon olympialaisiin, kun naisten nyrkkeily oli mukana olympialaisissa ensimmäistä kertaa. Pritchard voitti olympialaisten ensimmäisellä kierroksella tunisialaisen Rim Jouinin, mutta hävisi toisella, puolivälierissä, venäläiselle Sofja Otšigavalle. Armi Ahola
Pelinjohtajauransa Ahola aloitti naisten Superpesiksessä Jyväskylän Kirittärissä heti pelaajauransa päätyttyä vuonna 1999. Vuodet 2001–2003 Ahola toimi Siilinjärven Pesiksen pelinjohtajana ja palasi Kirittäriin kausiksi 2005–2006, johtaen Kirittäret kahteen peräkkäiseen mestaruuteen. Aholasta tuli ensimmäinen nainen, joka on voittanut Suomen mestaruuden pelinjohtajana. Tästä alkoi myös Kirittärien kuuden peräkkäisen mestaruuden putki. Erkki Pakkanen
Erkki Pakkanen menetti isänsä 9-vuotiaana, joten jo kansakouluikäisenä hän joutui tekemään lujasti töitä kotitilallaan. Rippikouluikäisenä hän aloitti painiharrastuksen mutta vaihtoi vuonna 1947 valmentaja Urho Majorannan aloitteesta nyrkkeilyyn. Lokakuussa 1949 hän voitti 58 kilon sarjassa Kouvolassa Nyrkkeilyliiton nuorten mestaruuden ja kuukautta myöhemmin nuorten Suomen mestaruuden. Riku Asikainen
Asikainen aloitti yrittäjänä 22-vuotiaana perustaessaan Lukiolaisten Kirjakaupan. Samoihin aikoihin Asikainen perusti myös vanhusten terveystuotteita myyvän nettikaupan, Palveluosakeyhtiö Metsäpolun. Myöhemmin Asikainen myi Lukiolaisten Kirjakaupan Sanoma-WSOY:n Suomalaiselle Kirjakaupalle ja oli perustamassa Ranskaan vastaavalla idealla toimivaa yritystä, joka on tällä hetkellä Ranskan suurin oppikirjojen välittäjä. Tom Niinimäki
Hän nousi vapaaottelumaailman huipulle UFC-sarjaan 31-vuotiaana vuonna 2013. Ensimmäisessä ottelussaan hän voitti brasilialaisen Rani Yahyan. Tätä ennen hän oli ammattilaisurallaan voittanut 20 ottelua.
Kahdessa seuraavassa UFC-ottelussa hän kuitenkin kärsi kummassakin tappiot, 31. toukokuuta 2014 ruotsalaista Niklas Bäckströmiä vastaan ja 23. elokuuta 2014 amerikkalaista Chas Skellyä vastaan. Rikhard Lumberg
Ensimmäisen Suomen mestaruutensa Lumberg voitti vuonna 1997, jolloin hän kukisti loppuottelussa Amin Asikaisen. Lumberg ja Asikainen olivat vastakkain SM-finaaleissa myös 1999 ja 2000, joista Lumberg oli parempi jälkimmäisessä. Hän edusti Suomea EM-kilpailuissa vuosina 2000 ja 2002. Vuonna 2000 Lumberg sijoittui viidenneksi häviten toisen kierroksen ottelunsa lopulta mestaruuden voittaneelle Turkin Bülent Ulusoylle. Kaksi vuotta myöhemmin Lumberg hävisi jo ensimmäisen ottelunsa. Vuoden 2001 MM-kisoista hän joutui jäämään pois käsivamman takia. Vuoden 2002 EM-kilpailuihin uransa lopettanut Lumberg muistetaan myös viimeisenä suomalaisnyrkkeilijänä, joka voitti vuonna 2011 ammattilaisuransa lopettaneen Amin Asikaisen. Saenchai
Saenchai aloitti thainyrkkeilyn 8-vuotiaana ja liittyi myöhemmin Jockey Gym seuraan harjoittelemaan. Hän voitti ensimmäisen kamppailun viikon harjoittelun jälkeen tuomariäänin. Saenchai muutti sittemmin Bangkokiin noin 17-vuotiaana, jolloin hän liittyi Somluck Kamsingin thaiseuraan. Tämän myötä Saenchain kehänimenä käytettiin "Saenchai Sor.Kamsing". Amen (muusikko)
Jussi Sydänmaa syntyi 26. kesäkuuta 1972 Espoossa, mutta vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Mäntsälässä. Jo alle kouluikäisenä hän soitti ilmakitaraa vanhemmilleen. Pian hän ymmärsi, ettei pelkkä kitara riitä rock-tähteyteen ja hän puki päälleen erikoiset vaatteet, lainasi vanhemmiltaan sormuksia ja värjäsi tussilla kyntensä mustiksi. Sydänmaan ensikosketus Kiss-yhtyeeseen tapahtui vuonna 1983 "Lick It Up" -albumin myötä. Sydänmaa oli intohimoinen Kissin ihailija ja joutui koulussa kiusatuksi tämän vuoksi. Tomi Niskanen
Ensimmäisen kerran Niskanen nähtiin ykköspelinjohtajana Superpesiksessä kaudella 2005 kun Niskanen johti Sotkamon Jymyn naisten joukkuetta. Jatkoa uralle ei Kainuussa enää kauden päätteeksi tullut vaan Niskanen siirtyi Etelä-Pohjanmaalle Peräseinäjoen Toiveen ja Petojussien valmennustiimiin. Kaudet 2006-2007 Niskanen toimi Peräseinäjoen Tyttöjen Superpesisjoukkueen pelinjohtajana minkä jälkeen hän siirtyi saman seuran naisten Superpesisjoukkueen viuhkaan kausiksi 2008-2009 . Kaudella 2008 Niskanen voitti joukkueensa kanssa Superpesiksen runkosarjan. Amin Asikainen
Amin Asikainen kilpaili "Tanssii tähtien kanssa" -kilpailun 7. tuotantokaudella, joka alkoi 16. syyskuuta 2012. Hänen tanssiparinaan oli tanssinopettaja Jutta Helenius. Amin ja Jutta putosivat kolmannessa pudotuksessa 14. lokakuuta 2012. Amir Khan
Khan oli liian nuori osallistuakseen Yhdistyneen kuningaskunnan mestaruuskilpailuihin ennen 2004 Ateenan olympialaisia. Britannian olympiakomitea lähetti hänet olympiakarsintaturnaukseen Bulgariaan, jossa hän voitti sarjansa. Monet pelkäsivät Khanin loikkaavan Pakistanin tai Yhdysvaltain joukkueeseen. Vasta 17-vuotias Khan ylitti kaikki ennakko-odotukset Ateenassa, jossa hän saavutti hopeaa häviämällä loppuottelussa Kuuban 33-vuotiaalle Mario César Kindelán Mesalle. Ennen Ateenaa Khan oli ehtinyt otella vain seitsemän miesten amatööriottelua.Vuonna 2005 Khan siirtyi ammattilaiseksi. Viimeisessä amatööriottelussaan hän kohtasi olympiavoittaja Kindelanin uudestaan ja voitti tämän. Ensimmäisessä ammattilaisottelussaan hän tyrmäsi David Baileyn ensimmäisessä erässä. Heinäkuussa 2007 Khan voitti Kansainyhteisön mestaruuden Willie Limondia vastaan ja on sittemmin puolustanut titteliään neljästi. Huhtikuussa 2008 hän voitti Martin Kristjansenin WBO:n intercontintental-titteliottelussa, jonka voittaja pääsisi maailmanmestaruusotteluun. Syyskuun alussa käydyssä intercontinental-ottelussa Khanin ura koki kuitenkin kolauksen, kun Breidis Prescott tyrmäsi hänet ensimmäisessä erässä. Erik Ågren (nyrkkeilijä)
Erik Ågren aloitti nyrkkeilyuransa kevyessä sarjassa eli alle 61,2 kg huhtikuussa 1934 tukholmalaisen Narva BK:n riveissä. Ensimmäisen maaottelunsa Ågren nyrkkeili lokakuussa 1935 Ruotsi–Englanti-maaottelussa. Vaikka hän koki maaliskuussa 1936 loppuottelutappion Ruotsin mestaruusturnauksessa, hänet valittiin kesällä Berliinin olympialaisiin. Niissä hän voitti 1. kierroksella Meksikon Lorenzo Delgadon, 2. kierroksella Italian Marino Facchinin ja 3. kierroksella Yhdysvaltain Andrew Scrivanin. Sen jälkeen oli vuorossa välieräottelu Viron Nikolai Stepulovia vastaan, jonka Ågren hävisi. Sen jälkeen Ågren otteli pronssista toista välierissä hävinnyttä eli tanskalaista Poul Kopsia vastaan, jonka hän voitti ja saavutti näin olympiapronssia. Valtteri Jokinen
Jokinen aloitti judon seitsemänvuotiaana eli vuonna 1990. Ura alkoi Riihimäen Judoseurassa ja jatkuu vieläkin. Ensimmäisiin ikäluokkansa arvokisoihin Jokinen osallistui vuonna 1998 Maailman Nuorten Olympiapäivillä. 2002 loukkasi polvensa, joka aiheutti lyhyen kilpailutauon. Keväällä 2005 Jokinen voitti ensimmäisen aikuisten maailman cup -mitalin Hampurissa ja tuli kolmanneksi. Seuraavan vuoden EM-kotikisoista tuloksena oli yhdeksäs sija, mutta Jokisen taival keskeytyi loukkaantumiseen. Vuosi 2006 päättyi hyvin Swedish- ja Finnish Open -voittoihin sekä opiskelijoiden MM-kilpailujen viidenteen sijaan. Opiskelijoiden MM-kilpailujen viimeisessä ottelussa Jokisen pohjeluu kuitenkin murtui, ja vamma esti harjoittelun ja kilpailemisen keväällä 2007, jolloin käynnistyivät Pekingin olympiakarsinnat. Paluu kilpatatameille tapahtui syksyllä 2007 kahdeksan kuukauden tauon jälkeen. Jokinen tavoitteli ranking-sijoitusta yhdeksän eurooppalaisen miesjudokan joukkoon sarjassa alle 60 kg mutta ei saavuttanut olympiapaikkaan vaadittavia pisteitä. Kim Duk-koo
Kim aloitti nyrkkeilyn vuonna 1976 ja hän siirtyi ammattilaiseksi jo kaksi vuotta myöhemmin. Helmikuussa 1982 hän voitti OPBF-liiton mestaruuden kevytsarjassa. Samana vuonna hän nousi kevytsarjan WBA-liiton maailmanmestarin Ray Mancinin ensimmäiseksi haastajaksi. Raimo Taskinen
Raimo Taskinen aloitti painiuransa Kemin Innossa 10-vuotiaana vuonna 1950 ja edusti koko uransa samaa kemiläisseuraa. Pääosan urastaan hän paini sarjassa alle 57 kg ja erityisesti kreikkalais-roomalaista painia. Ensimmäinen menestys tuli tosin vapaapainin puolella, kun hän voitti vuonna 1959 TUL:n mestaruuden vapaapainissa sarjassa alle 52 kg. Vuonna 1962 hän saavutti ensimmäisen SM-mitalin sijoittuessaan sarjassa alle 57 kg hopealle. Sen jälkeen hän voitti viisi kertaa peräkkäin Suomen mestaruuden vuosina 1963–1967. Seuraavana kolmena vuotena tuli vielä pronssia vuonna 1968, kuudes mestaruus 1969 ja hopeaa vielä 1970. Taskisen uran alkuvaiheeseen eli ennen vuotta 1962 TUL:n ja Painiliiton urheilijat eivät kilpailleet samoissa kisoissa. Lisäksi TUL:n urheilijat eivät päässeet kansainvälisiin Painiliiton alaisiin edustustehtäviin., Kermit Cintron
Amatööriuransa nyrkkeilijänä Cintron aloitti 19-vuotiaana. Amatöörinä hänen saldokseen jäi 24 voittoa ja kolme tappiota. Ammattilaisuransa hän aloitti vuonna 2000 toisen erän tyrmäysvoitolla Jesse Williamsista. Seuraavan kahden ja puolen vuoden aikana hän otteli lukuisia kamppailuja, joista kahta lukuun ottamatta voitti kaikki ennen täyttä aikaa. 17. heinäkuuta 2004 Cintron pääsi ensimmäiseen titteliotteluunsa Teddy Reidiä vastaan, panoksena oli tilapäinen WBO- ja NABF-mestaruus. Ottelu päättyi hänen voittoonsa teknisellä tyrmäyksellä kahdeksannessa erässä. Seuraavassa ottelussaan WBO-mestaruudesta heinäkuussa Antonio Margaritoa vastaan hän kärsi tappion teknisellä tyrmäyksellä viidennessä erässä. Muhammad Ali
Seuraavaksi Alin piti kohdata Ernie Terrell, joka hallitsi Alilta vietyä WBA:n maailmanmestaruutta. Alun perin Chicagossa järjestettäväksi tarkoittu ottelu jouduttiin kuitenkin perumaan. Ali puolusti mestaruuttaan Torontossa 29. maaliskuuta 1966, kun hän voitti pistein kanadalaisen George Chuvalon. Ottelun jälkeen Alin asepalveluskiista jatkoi paisumistaan ja hänen seuraavat kolme otteluaan päätettiin järjestää Euroopassa. Haastaja Henry Cooperin Ali tyrmäsi kuudennessa erässä ja Brian Londonin kolmannessa. Karl Mildenbergerin Ali voitti 10. erässä tyrmäyksellä 10. syyskuuta 1966 Frankfurt am Mainissa. Mildenberger oli nyrkkeilyhistorian ensimmäinen vasenkätinen (nyrkkeilytermein "southpaw") haastaja, ja hänen tyylinsä tuotti Alille muutamia ongelmia. Seuraavat kaksi haastajaansa Ali kohtasi Houstonissa. 14. marraskuuta 1966 hän tyrmäsi Cleveland Williamsin 3. erässä. Alin taustajoukot eivät olisivat halunneet hänen ottelevan voimakkaista iskuistaan tunnettua Williamsia vastaan, mutta Ali sanoi, ettei hän voi pitää itseään mestarina, jos ei voita Williamsia. Williams oli kuitenkin vain varjo entisestään, sillä hän oli joutunut muutamaa vuotta aiemmin ampumavälikohtaukseen ja käynyt läpi neljä leikkausta. Urheilutoimittaja Jerry Izenbergin mukaan Ali tiesi Williamsin olevan huonossa kunnossa ja hänellä oli tästä syystä omat epäilyksensä ottelun suhteen. Izenberg kehotti Alia tyrmäämään Williamsin mahdollisimman nopeasti. Ottelua oli katsomassa 35 460 ihmistä, mikä oli omana aikanaan ennätys sisätiloissa käydylle nyrkkeilyottelulle. Ottelun jälkeen Ali ilmaisi halunsa lopettaa uransa voitettuaan seuraavan vastustajansa, WBA-liiton maailmanmestari Ernie Terrellin. Hän aikoi lopettamisensa jälkeen omistaa elämänsä "Nation of Islamin" hyväksi. Budokwai
Aikidotoiminta virisi Nummen koululla Turun Akateemisen Judoseuran harjoituksissa heti Ichimura-sensein vierailunäytöksen jälkeen jo kesällä 1970. Mukana olivat silloin mm. Kai Pelkonen ja Esa Virtanen. Keväällä 1971 Ichimura-sensein ruotsalainen oppilas Bertil Andersson kävi pitämässä ensimmäisen aikidokurssin Turun Akateemisen Judoseuran judokoille. . Sini Latvala
Latvala aloitti moukarinheiton 13-vuotiaana. Häntä valmensi koko urheilu-uran ajan isänsä Jarmo Pöyry. Nuorten EM-kisoissa 1997 Latvala sijoittui hopealle ja 1998 nuorten MM-kisoissa Annecyssä hän voitti myös hopeaa ja jäi vain kolmen senttimetrin päähän kultamitalista. Saman vuoden Budapestin aikuisten EM-kilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta. Myös vuonna 1999 hän saavutti nuorten EM-hopeaa. Tiina Vainionpää
Vainionpää aloitti painin vuonna 1996 mentyään painisalille pikkuveljensä mukana. Ensimmäisissä kansainvälisissä arvokilpailuissaan, juniorien (alle 20-vuotiaiden) Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa vuonna 2002, hän sijoittui sarjassa 52 kg hopealle. Samana vuonna Vainionpää oli kadettien (alle 17-vuotiaiden) Euroopan-mestaruuskilpailuissa kahdeksas painoluokassa 49 kg, ja seuraavana vuonna hänen sijoituksensa samojen kilpailujen sarjassa 52 kg oli kymmenes. Vuonna 2004 Vainionpää saavutti toisen kerran juniorien PM-hopeaa, tällä kertaa 56 kilogramman painoluokassa. Huhtikuussa hän kilpaili ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan, Haaparannan EM-kilpailuissa sarjassa 51 kg. Hän hävisi ottelunsa lopulta pronssille ja neljänneksi sijoittuneita valkovenäläistä Alena Kareišaa ja bulgarialaispainijaa vastaan. Lopputuloksissa Vainionpää sijoittui yhdeksän painijan joukossa viimeiseksi. Saman vuoden kadettien EM-kilpailuista Albenasta suomalainen saavutti painoluokassa 52 kg hopeamitalin ruotsalaisen Johanna Mattssonin voitettua kultaa. Amin Asikainen
Asikainen omistaa kotikunnassaan Kirkkonummella sporttibaarin, oman kuvauksensa mukaan "Suomen pienimmän yökerhon", nimeltään Mestarin Tempo, joka avattiin kesällä 2014. Ingemar Johansson
Jo 82-kiloisen Ingemarin nyrkkeilyura alkoi helmikuussa 1948 Göteborgin mestaruuskilpailuilla. Johanssonin nyrkki puhui, ja ensimmäinen ottelu oli jo ensimmäisessä erässä ohi. Seuraavasta vastustajasta tuli pistevoitto ja finaalissa tekninen tyrmäysvoitto Hans Fredrikssonista. Paikalliset lehdet kirjoittelivat jo innostuneena raskaansarjan nousevasta tähdestä – 15-vuotiaasta pojasta, jolla vasta kolme ottelua takana! Jo nämä varhaiset ottelut viitoittivat tulevaa ottelutyyliä eli ahkeraa vasemman käyttöä ja harvakseltaan mutta silloin sitäkin tehokkaammin seurauksin esiin tulevaa oikeaa. Pekka Kokkonen (nyrkkeilijä)
Kokkonen kuului Risto Luukkosen, Pentti Rautiaisen, Olavi Ouvisen ja Elis Askin itsensä kanssa Askin tallin ensimmäisiin nyrkkeilijöihin. Nyrkkeilijät harjoittelivat aluksi Ruoholahdessa ja vuodesta 1960 Olympiastadionilla. Ossi Väänänen
Ammattilaisuransa Väänänen aloitti Jokereissa vuonna 1998. Seuraavalla kaudella hänestä tuli ison roolin liigapelaaja. Väänänen teki myös uransa avausmaalin Esa Tikkasen syötöstä kotiottelussa Porin Ässiä vastaan. Roman Greenberg
Greenberg alkoi nyrkkeillä 11-vuotiaana sen jälkeen, kun hänen ystävänsä vei hänet nyrkkeilyklubille Kiryat Bialikissa. Greenberg teki debyyttinsä kaksi vuotta myöhemmin. 15-vuotiaana vuonna 1997 hän voitti hopeamitalin Euroopan nuorten nyrkkeilymestaruuskilpailuissa. Abdel Qissi
Qissi aloitti nyrkkeilemisen nuorten sarjoissa 16-vuotiaana, josta hän sittemmin päätyi aikuisten tasolle 20-vuotiaana. Qissin ensimmäinen ottelu oli ranskalaista Lassine Niarea vastaan 28. maaliskuuta 1980. Qissi otteli uransa aikana vain Belgiassa vuosina 1980–1981, jolloin hän voitti kahdeksasta ottelustaan viisi. Tina Hanninen
Hanninen aloitti vapaaottelun harrastamisen vuoden 2008 lopulla, 20-vuotiaana, mitä ennen oli harrastanut neljä vuotta nyrkkeilyä. Hän otteli ensimmäisen ammattilaisottelunsa syyskuussa 2010 suomalaisessa CAGE-organisaatiossa. Hän voitti ottelun Olga Denisenkoa vastaan teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Amatöörinä Hanninen on otellut kahdeksan kertaa ja voittanut otteluistaan jokaisen.